Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då en af de gamla kvinnorna fann på att kalla Skandar en skabbig hund, som åt afskräden i ett frankiskt hus, tyckte hon sig ha nått kulmen af grofhet och hela folkmassan upprepade jublande hennes ord, som om de varit en elektriserande, mästerlig dikt. Skandar blef utom sig af ursinne och slog efter henne med stafven. – Vågar du slå kvinnor? – vrålade hon, stannande midt framför honom med lyfta händer. – Vågar du? – åskade det öfver hafvet af skumhvita turbaner. Att slå kvinnor ansågs nemligen – i motsats till hvad många kanske förmoda – fullt ut lika otillåtligt i Damaskus som i Vesterlandet. Skandar slog till. I ett ögonblick var han kastad till marken. Hans kläder afsletos och de gamla kvinnorna spottade på honom. Nedsölad af orenlighet och naken ända till midjan kämpade han på marken mot sparkar och hugg. Man hånade honom, drog honom i örat och håret och gned honom med spillning i ansigtet. Hans staf bröts i stycken och den präktiga silfverkulan sväfvade bort öfver folkmassan som en grann såpbubbla och försvann för alltid. Två vilda sällar klättrade upp på en fönsterlucka och nedstörtade det på jernbleck målade serbiska vapnet, som med en teateråskas dån föll till marken. Just i detta farliga ögonblick öppnades konsulatets port. Blumenbach steg ut. Han hade afsigtligt och med fin beräkning klädt sig helt och hållet som europé. Han bar sin ljusgrå filthatt, ljusgrå handskar och en liten kokett, mjuk promenadkäpp. I hans venstra knapphål lyste ännu det röda bandet, som han tagit från cigarettpaketet. Liksom besvärad af värmen sköt han sommarrockens uppslag åt sidan, så att det röda bandet blef ännu mera synligt. Han stannade ett par sekunder och betraktade den med ens tvärtystnande mängden. Han hade tagit på sig en min, som hvarken uttryckte förtrytelse eller oro, utan snarare likgiltighet blandad med en viss nedlåtande förvåning. Han lät sin min säga: Ha dessa i turbaner utstyrda pojkar blifvit tokiga. Eller hvad står på? Han gick rakt in i trängseln och slog till höger och venster med sin lilla leksakskäpp.
Din 14 JgH. /. v,u 685 Vinner Nej, återremitteras Utskottets Betänkande ined de dervid gjorda anmärkningar. Efter någon koft ventilation, dels öm contra pr opositionen icke borde ställas pä afslag af Betänkandet,^tlels huruvida i den jakande propositionen undantag från EåtsmansFördubbling icke borde göras för Gothland; och sedan uppå fleras önskan att undvika votering, Herr Grefven och LandtMarskalken frågat Herr Påhlman om han icke behagade afstå fran sitt yrkande, att votering mätte äga rum, men Herr Påhlman förklarat sig det icke göra; uppläste Herr LandtMarskalken å nyo den ofvan upptagna voteringspropositionen, hvilken godkändes. Voteringen börjades klockan ■§• till 10 och slutades klockan ^ till i2,.då rösterna befunnos hafva utfallit som föJjer: Ja 77. Nej 91. I anledning hvaraf Betänkandet befanns vara återremitteradt. Föredrogs å nyo StatsUtskottets, den 11 Juli på Bordet lagda Betänkande i anled - 6 Den 14 Juli f. m. ning af Kans Excelleoces ÖfverStåthålla* rens m. m. Herr Grefve Carl Mor ners till Kongl. M ij:t ingifna och till Utskottet öf\örlemnade underdåniga skrifvelse ilen io Mars 1815, tile.» underdånig anhållan, att Stockholms StadsCassa matte befria» fiån den Stadens Krono de ordinarie aflöning, och denna varda på Kronans Stat öfverförtL Grefve Gyllenborg, Johan Hennimg, anförde skriftligen till Protocollet följande: Vid StatsUtskotfccts Betänkande, med ‘tillstyrkande att Stockholms StadsCassa måtte befrias från den Stadens Krono Uppbörds verk åtföljande Betjening och på Rikets Stat blifva öfverförd, får jig följande vördsamt anföra.
B. 'von Schwerins anmärkning beledsagade återremiss på Gonstitutions-Utskottets Memorial af den 30 förutgående Januari, med äskad berättelse om Representationsfrågans närvarande skick, får Utskottet hufvudsakligen anföra, att, då nämnde Memorial, utan framställande af något sådant till afgörande beredt ärende, som, enligt 49 §• Riksdags-Ordningen , kan till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande återförvisas, endast innefattar enkla och med förhållandet instämmande uppgifter öfver en ännu ej beredd frågas tillstånd och öfver fortskridningen af åtgärderna till dess möjliga beredning, Utskottet icke funnit sig kunna lemna särskilt afseende åt den utöfver berättelsens egentliga föremål sträckta anmärkningen; och bör Utskottet derjemte vördsamligen tillkännagifva, att trenne af de Respective Riks-Stånden låtit, med gillande af Utskottets yttrande, vid de meddelta upplysningarne bero. I öfrigt och för att närmare förklara de uti Memorialet, fastän blott i en mellansats, förekommande uttryck, hvaraf anmärkningen är föranledd, utbeder sig Utskottet att få tillägga, att då den ytterligare utvecklingen, vid innevarande Riksdag, af en längesedan Cons t. -Utsk. Betänkanden. 19 väckt, tid efter annan återväckt, men alltid uppskjuten fråga, ej kunde annorlunda anses än som en fortsättning af Constitutions-Utskottets arbete vid Förra Riksdagar, borde Utskottet, för att handla consequent och ändamålsenligt, icke underlåta att till en början förskaffa sig sådana statistiska underrättelser, dem förra Ständer, likasom förra Constitutions-Utskott, trott nödvändiga till ledning för ett afgifvande förslag; och det är först sedan Utskottet under Riksdagens lopp, emottagit åtskilliga Statistiska Handlingar, som Utskottet vunnit den erfarenhet , att det numera kan, utan flera sådanas införväntande, till Riksens Ständer med ett utlåtande i ämnet inkomma. Stockholm den 5 Mars iS^* N:r 6. Constitutions - Utskottets "Memorial med öfverlemnande af äskad uppgift å nu godkända förslag till Grun dlags-än dringar. Enligt Riksens Höglofl.
Under straff-liden skall fången sysselsättas med det arbete, hvarpå tillgång kari finnas. Ej må kali förskaffa sig eller emottaga underhall, beklädnad eller annat utöfver hvad honom vid straff-inrättningen beslås. Utan vederbörandes tillstånd må han ej heller emottaga eller afsända bref eller bud från eller lill annan person inom eller utom fängelset eller emottaga besök af annan än fångvaktare, vid fängelset anställd läkare eller prest samt de personer, sorn öfver fängelset hafva uppsigt eller der, lill följd al innehafvaude tjenste-beialtning, ega tillträde. § 3. Ar någon, enligt 1 §, till fullgörande af ådömdt straff-arbete i enrum insatt, och varder han, innan det straff lu II bord a rl t är, för annat brott, begånget före eller efter bestraffningens början, dömd lill ytterligare straff-arbete under lid som. sammanlagd med den förut ådömda, ej öfverstiger två år; varde jemväl sednare straffet i enrum verkstäldl, under iakttagande af enahanda afdrag å straff-tiden, som skulle hafva egt rum om båda straffen varit samtidigt ådömda. Öfverskjuler den sammanlagda straff-tiden två Esep o /lil i o n sU/x kottets Färsing lill un derd. Skrifvelse l\:o i66. 533 år, då skull fången, innan han i annat långelse insälles, i enrum utsitta den lid, sorn mot del försl ådömda slraffel svarar. § 4. Hvad här ofvan angående straff-arbete sagdt är, vare oek tillämpligt, då någon är lill arbete å fästning eller tukthus dömd. Förordnar Konungen all någon, i stället för annat ådömdl straff, må under viss lid undergå fängelse i rell; galle oek i afseende å sådan fänge hvad i 2 § 2 moni. föreskrifvet iii, der ej Konungen annorlunda bestämmer. § 5.
Reservationer: af Herr Grefve Frölich D: ^Instämmande för öfrigt i Utskottens beslut får jag dock så vida reservera mig deremot, som jag anser de ännu i mångas opinion hit och dit vacklande begreppen, hvarifrån ett slags sträfvande att få ytterligare garantier emot Rikets Ständer troligen sig härleder, hafva bort så, en gång för alla, utredas, att frågan derefter fått en behörig hvila tills den å nyo, under andra bestämda cathegorier, helt olika de nuvarande, åter möjligen kunde förekomma. Jag hade derföre trott, att Utskotten bort, i afseende på Bankens icke fullt regelmässigt uppställde constitulionela och legala förhållanden, förklara, att desse icke effectivt kunna iordningsättas med mindre en af två mera genomgripande reformer af Rikets Ständers Bank företagas nemligen antingen; O alt Banken af enskildt Bolag öfvertages med samma förbindelser i öfrigt i afseende på ständig vexling; hvarigenom, efter borttagande ur Regeringsformen af allt som angår Banken, densamma ställdes under allmän Lag —• eller ock; alt, sedan andra enskilde Banker bildat sig samt öfvertagit större delen af den mindre lånerörelsen, Rikets Ständers Bank, såsom pur Centraloch Mynt-Bank, inskränktes tili endast den sedelrörelse, som vore nö Bihang till R. St.
— L^richufvuä af O.walsta, Fultmaglig Herr Iliam, ?erer ^elolpd, vieurenanr. /) -) Lcd. uti Lag.Utff. efter Herr lizerlr^lm. />) tleÄor. <-) ted. Uti tag-Utff. r/) LlrLrvr efter Herr vitlfe. e) ted. Ilti Oeconomi!! - ltt>I. H Led. uti LeMiiiiigs-Utfki-ester Herr rtintrenretiöich 147. af Södeby , Fullmaqtfq Herr Lkgäk*. äsdr-rnä, lieorf, Major, R. S. O. 164. -— 14o!tt, ^!<e Oorau, Maj< r, R. S. O. 164,. — koicnnvilk lil AlerLhulc, IHeurre tälaritio^dsr, LiculLn-inr. 167. — (Ute, Luliar Lsnjamin, Under-Stallmä stare. 172. — KosLnlljerna, ^ils. Ryttmästare, R. S. O. a) 174. — forbes ti! Lund, kr!>r /rlexrncler, Vies(äorvors! wic> Lif-Id rudan: -tänrpten. 175. — iSrleirLN, Larl krsäria, Kammar» Jun. kare. Sedermera Herr Rorkrrck, (ärr! ^okan, ,4.4) ur an:. 184. — L,l5vsrlvZr6 , kärn!, Merjor. 189. — KäZt i Sårä!and, L.eond»rä henric, Ligman. — Ksek i Firrlarid, ^näars, ^ävocar - kile» I.
Jag tror nemi., att man alldeles icke åstadkommer någon väsendtlig förbättring, genom lemnad rättighet åt det RiksSt., delen motion först blifvit väckt, att densamma förqväfva; ty derigenom De n 25 Ja nu a ri f. m. 179 skulle man blott framflytta diskussionen om saken, till den första öfverläggningen derom, och man skulle derigenom förlänga i stället att förkorta ärendets behandling. Den ledamot, som, inom det Stånd han tillhör, fått sin motion förqväfd, kan ju dock få den uptagen inom annat Stånd och remitterad till vederbörligt Utsk., hvarifrån den sedermera återkommer lill det Stånd, der den först blifvit väckt och man redan diskuterat den, men nu ånyo måste uptaga öfverläggningen derom. Dét är således tydligt, att detta förslag, i st. f. att leda till besparing af tid, endast åstadkommer ett ödande deraf. Slutligen får jag nämna, att jag tror, att de här åberopade exempel från andra länder icke ega sin fulla riktighet, ty väl är det en sanning, alt man, utan föregule grundlig pröfning af dess innehåll, kan förkasta en motion inom dessa länder, men jag tror icke, att det sker förr än en komité, som för sådant ändamål blifvit nedsatt, sitt utlåt, afgifvit om saken bör tagas i betraktande eller icke. För min del anser jag förqväfvandet af en motion, under den närvar, fyrdelta sammansättningen af vår representation, ganska farligt och skulle på denna grund icke kunnat lemna mitt bifall lill förevar, förslag i den form det nu är affattadt, ehuruväl jag erkänner, att någon förbättring i våra grundlagar, ang:de motionsväsendet, är af behofvet i högsta grad påkallad.
Till Riddarehus KronoLagerkällaren har blifvit transporteradt 2839I Kannor Sötpommerans, utgörande 16 lass ifrån Kongsholms Bränneri till Riddarhus KronoLagerkällaren ä 26 sk. per lass, Laccage derå å 2 procent 56$ kannor ä ij R:d, 1225 kannor Sötkumrnin utgörande 7 lass ä 26 sk. per lass, Laccage derå ä'2 procent 241 kannor å ii R:d, 7174+ kannor Osockrad Kummin utgörande 40 lass ä 26 sk. per lass, Laccage derå ä a procent 143' kannor ä ji R:d, 1 1604I kannor okryddat - Laccage derå ä 2 procent 644 kannor ä 1! R:d, 300 kannor Sötkuinmin utgörande 2 lass ä 41 sk. — Laccage derå ä 2 procent 237” kannor ä 1^ R:d, 277- 25. 4 lass med Inventarier ä 1 R:d, 4. — Till Ladugårdslands KronoBränneri har blifvit transporteradt: 4 lass Inventarier ä 30 sk. Till Tanto KronoBränneri har blifvit Transporteradt: 45 lass med Inventarier ä 1 R:d 10 sk. - ■ Enligt vid Kongsholms nedlagde KronoBränneries Räkenskaper vidfogade
Hvad de förra vidkommer, så äskar jag en obligatorisk förberedande examen inom filosofiska fakulteten, minst lika omfattande, som den, hvilken för inträde i medicinska fakulteten utgör oundgängligt vilkor. Icke är det väl obilligt, att af en själens läkare fordra åtminstone samma humanistiska bildning, som af en kroppens! Icke intränga det theologiska studiets rötter mindre djupt in i det allmänna menskliga vetandets mark, än det medicinska! Nu ärbetyget godkändt i åtta ämnen det erforderliga minimum i den mediko-filosofiska examen: jag aktar skäligt att begära samma kunskapsmått i den theologiko-filosofiska. För närv:de omfattar denna sednare endast fem ämnen, nemi, Latin, Grekiska, Hebreiska, Theoretisk Filosofi och Historia. Jag önskar, att till dessa måtte läggas Praktisk Filosofi, Nordiska språk eller modern Linguistik, samt ett mathematiskt eller naturvetenskapligt ämne. Efter denna examen, som skulle föregå inträdet i Theologiska fakulteten, borde, enligt min åsigt, följa en theologisk examen, hvilken, om än icke likställd med den theologiska kandidat-graden, dock vore af vida större omfattning, än den nuv:de dimmissions-examen. Jag håller före, att dessa båda borde stå i ungefär samma förhållande till hvarandra, sorn hofrätts-examen och juridisk kandidat - Den 2 Maj. 65 grad nu göra. Af hvilken utomordentligt stor vigt är det ej, att presten träder till sitt kall med klar åskådning af samtidens religiösa ställning och andliga behof, samt med en ej alltför ytlig kännedom af de företeelser i förgångna tider, som med vår tids rigtningar oell sträfvanden ega likhet och jemförlighet! Slutligen anser jag nödigt, att den blifvande presten före vigningen till det heliga embetet, likasom nu sker, erhåller någon praktisk förberedelse för sitt vigtiga värf. I motsats mot deras åsigt, som ansett detta ärende böra, i afvaktan på ett framtida kyrkomöte, tills vidare lemnäs derhän, vidblifver jag mitt vördsamma yrkande på återremiss, på det att K. St:r måtte redan nu komma i tillfälle att inför thronen uttala, hvad som måste enkännas utgöra ett inom hela landet djupt kändt behof. Gr.
Frivillig död ingick i hans filosofi, och han hade icke funnit någon svårighet att försona sig med tanken därpå. Självmordet hade tvärtom förekommit honom som ett lämpligt slutuppträde i livets lustspel, höjande verkan av det hela. Att slockna mitt i styrkan av sin glans, att lämna världen, medan han ännu bländade henne och syntes henne avundsvärd och lycklig, att ungdomlig, vacker, frisk och föremål för kvinnors ömhet slita sig ur nöjets famn och ila i gravens, det vore ju den enda död, som kunde anstå en Karmides! Vidare hade Karmides icke tänkt över döden. Han emotsåg den som en nödvändighet och ville begagna till och med denna nödvändighet på ett sätt, som smickrade hans högmod. Dock, när hans timliga välfärd hotade som en lutande byggnad att sammanstörta över honom, hade han från dag till dag uppskjutit sitt beslut. Nu var dock den sista dagen inne. Överlevde han även den, så hade han även överlevat sig själv, och döden, fördröjd med några timmar, skulle varda lika neslig, som om den väntade honom efter en lång bana av förakt och elände. Han hade fördenskull i en kall och lugn sinnesstämning beslutit, att den nu stundande natten skulle varda den sista. Men i detta ögonblick, när han kastade boken ifrån sig, kände han vad han hitintills icke känt tvekan. Människonaturens fasa för förintelsen, så kraftigt och psykologiskt sant skildrad i den okände författarens arbete, hade gripit även honom. Han gick några slag över golvet, fåfängt kämpande mot en rysning, som genomilade hans lemmar. Därefter lämnade han rummet, kastade manteln över sig och skyndade ut. Svarta och förvirrade välvde tankarne i hans hjärna. Han var icke i stånd att råda över och ordna dem för att med lugn överväga sin ställning och med förståndsgrunder kämpa mot självbevarelsedriftens ansträngningar. I detta tillstånd vandrade han framåt, utan att se, vart han gick. Först i grannskapet av staden fick han öga för sin omgivning. Han såg dubbelporten och hörde från gatan Kerameikos sorlet av de talrika lustvandrande, som njöto den svala stjärnsmyckade nattens klarhet. Han stannade, ty i denna sinnesstämning fördrog han icke att se eller ses. Bakom honom låg begravningsplatsen.
Kunde light-tvålen, fabrikanterna i fråga tillverka en tvål, som ens vore jämförlig med Sunså behöfde de ej begagna sig af en falsk benämning för sin tvål, icke heller fylla sina annonser m e d för en svensk publik motbjudande skräfvel, för att ej n ä m n a intetsägande och v&amp;nmäktiga analyser. erhåller plats i JjJ medio af mars. Betyg, fotografi och lö- neanspråk sändes till firma G. Andréasson, Sandviken (319) JEN 20 ä 2 5 - Å R S F L I C K A, med minst 3 års Sh v a n a i diversehandel, erhåller plats vid större sågve.k på landet. Den sökande m å - ste vara fullkomligt säker i räkning och skrifning, god sDljare och för öfrigt vela sig vara omtyckt af kunderna. God lön kan påräknas. Svar j ä m t e fotografi och betyg insändas af endast kompetent sökande till » Handel » i315) Svartvik. E ESPEKTABELT ÄLDRE FRUNTIMM E R erhåller genast plats som kassörHudolpli Jeansson, ska s a m t att sköta en mindre telefonvexel i Sunlight-Tvålens kontor. liflig affär i Norrköping. U t m. betyg N å - got musikal. S m å anspråk. Svar till » Margit 22 år » sändes till Iduns exp. Stockholm. (291) EN UNG TROENDE BÄTTRE FLICKA önskar plats att gå frun tillhanda, är kunnig i klädoch linnesömnad, handarb., glansstrykning och matlagning, skrifoch musikkunnig Svar till » CA. (Svea 407) E N 2 1 - Å R S F L I C K A, v a n vid skötandet af hushåll, kunnig i väfnad och flere handarbeten önskar plats Arbetsam, och pålitlig. Kunnig i alla inom ett hushåll förekommande göromål samt van vid barns handledning och vård. Utmärkta rekommendationer. Svar till W. Herr Halidens specerihandel, Storgatan n:r 50.
R;dr 4°>ooo: icke kunnat i brist af tillgång, till dem utassigneras under år i83a, visar sig således, att vid berörde års slut vet den 3o Junii i832 6,666: 3 a. samt Summa R:dr to,666: 82. — voro beviljade förlagslån till ett belopp af Slats-Ulskollets Berättelse N:o 16g. »5 utöfver hvad Förlagsfondens under året disponibla tillgångar medgåfvo, saint att derföre ifrågavarande lill understöd åt större och för den inhemska industrien högst vigtiga Fabriks-inrättningar anslagne fond, är alldeles Otillräcklig till det för densamma afsedda ändamål. För öfrigt bar Kongl. Maj:t, i afseende på Förlags-fonden, meddelat Kongl. Commerce-Collegium följande Nådiga beslut, nemligen: 1:0 genom Nådigt Bref den ij Mars'i83a, att löftesmännen för det lån Majoren A. W. Bergi, hvilken afslått sin egendom lill borgenärers förnöjande, å denna Fond uppburit, må få liqvidera det å samma lån återslående capilal-belopp, 2,5oo R:dr B:co, under trenne terminer åren i833, i:834 och 1833, emot erläggande af fastställd 3 procents årlig ränta; 2:0 medelst Nådigt Bref d. 14 Maji 183^, att löftesmännen för det Bruks-Bokhållaren S. Klarqvist beviljade och till betalning förfallne lån, stort Gooo R:dr, må få anstånd med liqviden deraf till årets slut, emot erläggande af 6 procents ränta från förfallodagen; hvilket åliggande af borgesmannen likväl icke fullgjordes förr än i Februarii och Mars månader påföljde året 1833; 3:o genom Nådigt Bref af den 20 Octoher i832,. att Götha CanalBolag beviljas anstånd med inbetalningen af de i Nov. och Dec. månader nämnde år förfallne skuldbelopp, tillsammans 25.G66
Bristerna i förhanden varande anstalter till beredande af en lätt och beqväm kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland vore således uppenbara, och motionären har derföre, öfvertygad det hvar och en villigt skulle erkänna det vara ett billigt och välgrundadt anspråk att Staten icke åt enskilde öfverlemnade, utan sjelf åtoge sig, bestyret såväl med postföringen som resandes förskaffande till och ifrån denna ö, som just till följe af sitt afskiljda läge vore af synnerlig vigt och betydenhet, föreslagit: a) att för allmänna medel måtte anskaffas ett ångfartyg, som hade att besörja ej mindre brefpostens, än äfven resandes behöriga fortkomst till och ifrån Gottland; b) att detta fartyg, som skulle hafva styrka att jemväl i svårare väder hålla sjön, borde förses med minst 40 hästars kraft; c) att fartyget, 2:ne gånger i hvarje,vecka, skulle ifrån Wisby afgå i vestlig rigtning till någon punkt på den motliggande kusten af Småland eller Östergöthland; och d) att kostnaden härför, som af motionären beräknats till 40 å 50,000 R:dr måtte få bestridas af de medel, som från Postverket årligen till Statsverket ingå, på det sätt, att Statsverkets inkomst, för närvarande beräknad till 115,000 R:dr, nedsattes till 100,000 R:dr, och öfverskottet, eller 15,000 R:dr, årligen under nästa Statsreglerings-period finge användas för förbättrande af den maktpåliggande kommunikationen med Gottland. Af iivad sålunda blifvit anfördt, finner Utskottet ådagalagdt, att de anstalter, som varit vidtagna för underhållande af kommunikationen emellan ön Gottland och öfriga Sverige, icke varit så ordnade att de motsvarat de anspråk, som i sådant afseende med fog kunnat framställas. De långa afbrott i kommunikationen som under en stor del af året egt rum, mäste också, enligt Utskottets tanka, hafva menligt inflytande på och i väsendtlig mån hämma öns utveckling både i koinmercielt och industrielt hänseende. Då emedlertid Staten Stats-Utskollets Ullålande, N:o 207.
Det är endast fråga om en underd. anhållan till K. M. i allmänna ordalag, med anledn. hvaraf K. M. skall utfärda en förfalln. i ämnet. Vid denna författnings redigerande blir det tillfälle att efterse, det inga vilseledande uttryck blifva begagnade. Då vi slå så nära slutet af Riksdagen, att den måhända afblåses, innan de förenade Utskm hinna afgifva ett sammanjemkningsförslag i denna fråga, anser jag det vara af vigt för sakens skull, alt R. o. Ad. ej fattar ett från 2:ne andra Stånd afvikande förslag, hvarföre jag för min del vågar vördsamt anhålla om punktens godkännande. Frih. Raab: Om vi hade någon säkerhet, att en uuderd. skrifvelse i ämnet verkligen skulle afgå, derest vi antogo ifrågavar:de förslag, så skulle jag icke ifra deremot; men vi stå icke på en sådan punkt, ty då 2 Stånd fattat olika beslut i frågan, så måste i allt fall en sammanjemkning ega rum, och det kommer alt dröja lika länge innan saken blifver i Utskm utagerad. En ledamot har sagt, att det här icke är fråga om redigerande af en lag-paragraf, utan blott om upställandé af en princip, om en antydan, huru man har tänkt sig saken. Detta sätt att betrakta saken är ganska besynnerligt, då Utskm likväl så mycket inlåtit sig i detaljbestämmelser, som här skett. Stånd blifva ense om ett förslag -med så beskaffade detaljer, så lyster mig se, om icke Ständerna hafva ett skäligt anspråk, att Regeringen skall i den utkom - Den 11 November e. m. 389 mande förordmn fästa afseende på 3 Stånds beslut; men i sådant fall få vi just stadganden, som ingen af oss gillar. Då tiden icke i alltför stor grad brådskar, ser jag icke, att man behöfver antaga ett förslag, som man ogillar. Vi veta alltför väl, huru svårt det är för ett Ulsk. att utarbeta ett förslag, och huru mycket lättare det är för K. M. att genom sakkunnige män låta ett sådant utarbetas.