Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid frågan om Statsverkets skuld till Banken, såsom förvandlad till räntebärande obligationer, svarar Friherre Wirsén att det tjenar till ingenting att utställa räDtebärande obligationer till sig sjelf; men kan ett sådant förhållande äga rum då dessa obligationer äro garanterade af Ständer, samt räntan och amortiseringen ordentligen betalas? Visserligen vore än mer att enligt min tanka erinra, men jag hoppas att det vigtigasté blifvit vidrördt, ehuru icke i den svite jag hade önskat e - M4 Den ii si pr il /'. m. medan det är svårt då man blott här och der upptager de punkter som anses nödiga till öf. verläggning; jag vill således ej trötta Ridderskapet och Adeln med ämnen som vid Finan* cernas sluteliga afgörande vidare komma att upptagas, slutar blott med att önska att den utaf Friherre Wirsén framstälda tankan måtte observeras, att om skatterna kunna ökas, i mohn af en stigande förkofran, de äfven måste minskas vid en aftagande; jag önskar ytterligare att Embetsman och Representanter kunde öfvertygas att skatter aldrig böra påläggas utölver den högsta nödvändigheten. Derigenom skulle snart, ökade Capitaler vinnas till en förökad production, och man skulle snart höra mindre omtalas bidrag til! monumenter bakom hvilka man stundom synes vilja undandölja handelsindustriclla brister. Dessa äro de anmärkningar, som jag, enligt min öfvertygelse, trott mig pligtig att inför Ridderskapet och Adin framställa till bestridande af satser hvilka om de i sjelfva verket innehålla villfarelser, destomera, förtjena en fu'lständigare vederläggning, emedan Talaren bekläder förnämsta platsen i vårt financiella verk. Om jag til! någon del lyckats uti att ådagalägga deras origtighet är det derföre att san' ningen i »ig sjelf obeioende af talangen äger en öfvertygande kraft sorn nödvändigt mäste besegra hvarje motstånd. N:0 Pen Ii April f. m. 14?
Genom denna författning liar man likväl i sjelfva verket undantagsvis infört en dylik rättighet emot gesäller och pä det sättet gjort denna enda dass af Svenska medborgare, ifrån hvilken likväl Rikets borgerskap sedan skall utgå, så att säga fogelfri. Jag vill visserligen icke förneka den ganska stora anledn. man har att öfverklaga gesällvandringarne. Jag vet att de höra till de största olägenheter som landtmannen och äfven en del af preslerskapet hafva att vidkännas, genom den inqvartering och föda, som de ofta få lemna för intet. Jag kan således icke annat än l ill en viss grad gilla, eller åtminstone finna förklarligt, det, om jag så får säga, skrik, som uppkommit emot gesällvandringar; men jag tror, att man vid sista riksdagen kom in på en vidunderlig väg vid pröfningen af detta mål, hvilken ledde till den und. skrifvelse, som haft den förevar, författningen till påföljd, nemi. derutinnan att man icke urskilt det förderflig» och oloflig» som ligger i tiggandet ifrån det lofliga i denna sak. Om gesällen faller besvärlig med tiggande, må han dä vara underkastad den påföljd, författningarna stadga till ansvar derför; men om han håller sig inom gränsen för det loflig», så måste honom nödvändigt tillmätas samma rättigheter, som hvar och en af Konungens öfriga undersåter. Jag li or det vara isynnerhet inom 1’resteSt., som, i känslan af det stora obehag gesällvandringarne medföra och i känslan af den verkliga rätt man ägde lill försvar emot ett sådant intrång, man gick för långt, då man undantog en dass af Svenska medborgare ifrån en rättighet som sjelfva brottslingen äger att tillgodonjuta, att ej utsättas för obevista angifvetser, och derigenom satte hela denna dass i det förhållande, att en gesäll, visserligen icke på verkstäderna, men sä snart han befinner sig på resa, kan af hvar och en betraktas snart sagdt såsom en missgerningsman. Jag tror att åtminstone i dennapunkt Hr Gustafssons motion innefattar den största billighet och den mest klara rättvisa, som man någonsin kunnat framställa.
Förutom dessa 60,000 r:dr utgingo år i83o till väganläggningar, till premier för lärft, till häslafvelns befordrande, till sjöchartaeverket, till hemskaffande af sjöfolk och till stohållningen 3o,ooo r:dr. Af titlarna på dessa poster lärer äfven finnas, att utlåning till sådana behof ej hade uppfyllt ändamålet. Lån till anläggande af en väg hade ej beredt något resultat. Likaså har sjöchartaeverket ej kommit långt genom lån, äfvenså med de öfriga ändamålen för skedda utgifter. Vidare förekommer flygsandens hämmande i Halland och Kronobergs län, hvil - Den 28 Maj e. ra. 38g ket ej heller kan tillvägabringas genom lån. När man på detta sätt granskar, lärer man finna, att 100,000 r:dr utgått till sådana ändamål oell resten af titeln till andra, hvilka man väl kunde säga, att de på annat sätt kunnat uppfyllas, men de hade ej verkat detsamma genom utlåning. Till afvittringsverket lära ännu i5o,ooo r:dr komma att utgå de påföljande åren, hvaraf tydligen finnes, att medlen, som till utlåning skulle användas, reducera sig till intet, och att således hela den vackra byggnaden försvinner som en såpbubbla. Det torde väl vara hvar och en klart, att till och med 5oo,ooo r:dr, använda för jordbruket och näringarna till utlåning, ej på långt när kunna hjelpa dem, så vida ej insigter och kunskaper tillväxa i en större proportion. När man betraktar den årliga productionen af näringarna, som gör åtminstone 100 millioner r:dr, lärer det finnas, att en sådan obetydlig summa som några hundratusen r:dr verkar ganska ringa. Det är omsättningens liflighet, som befordrar näringarna, när insigter finnas. I afseende på afsatt ningen af spannmål t. ex, hvars production är 7 ä 8 millioner, hvaraf kanske 3 millioner säljas, gör 1 r:dr högre pris straxt 3 millioner. Man ser der genast, hvilket stort inflytande afsättningen har i jemnförelse med den större eller mindre summa, sorn i anslag kunde bestämmas för en eller annan behöfvande.
Samma Styrelse åligge jemväl, att årligen i December månad till vederbörande Magistrater öfversända Vallängd för påföljande året, med förelagd tre månaders tid till klanders anförande, hvarefter Vallängden, antingen behörigen rättad, eller ock utan .anmärkning bernnad, kominer att gälla lill dess nästa årets Vallängd fastställd varder. Rösterna, beräknade enligt Vallängden, afgifves personligen, eller genom befullmägligadt Ombud, alltid med slutna sedlar, på sätt 71 §. stadgar, och endast å en i Dislriclets Vallängd uppförd person. Ankom till Exp.-Utskottet d. Memorial, med förestående tillägg i 16 Riksdags-Ordningen. I sammanhang med Constitutions-UtskoUets, enligt Memorial N:o 66, afgifna förslag tilt ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Bergsbrukens representationsrätt, har inora Utskottet fråga blifvit väckt, huruvida icke stadgandet i samma Grundlags 16 §., att prosteri, stad eller härad, sora underlåter ställa Riksdagsfullmägtig, är förfallet till det vite Slånget pröfva r skäligt utsätta, äfven boide tillämpas, ej mindre för Universiteten än för Bruks-distrieten. Med gillande af denna motion, såsom grundad på en billig likhetsprincip, får Conslitutions-Utskottet, för grundlagsenlig åtgärd, vördsaraligen föreslå nedanstående ändring, genom tillägg i ofvanberörde 16 §. af Riksdags-Ordningen. ”Underlåter något Universitet, Prosteri, Stad, Bruks-District eller Härad alt ställa den omkostnad, sora ett annat och jemlikt Universitet, Prosteri, Stad, Bruks-District eller 'Härad ra. m.” Stockholm deu 37 No v. 1834- N:o 68. Ankom till Exp.-Utskottet den 4 Dec. Memorial, med ändrings-förslag vid 72 Regerings-Formen, samt ett deraf föranledt tillägg i g5 Riksdags-Ordningen.
Då ifrågavar. tillägg ej behöfves för det ändamål, som StalsUlsk. hufvudsakligen afser, nemi. alt K. M. ej må disponera dessa medel till annat föremål än det, hvartill de blifvit af R. St. afsedda, så anser jag att detsamma kan saklöst utgå och anhåller om Hr Frih. o. Landlmts propos. derå. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Frih. Sprengtporten bar yttrat hvad jag velat säga. Det återstår' mig således blott att förena mig med honom och yrka bibehållandet af ' 3 inom. oafkortadt. Om det är oskyldigt och ingenting betyder, så upplager det blott tre rader, och mig synes det innebära en säkerhet, en controll för medlens användande till sitt rätta ändamål. Jag vet ej, hvarföre man i denna fråga, mer an i alla andra, skall vara rädd att R. St. sammankomma i förtid. Jag vet icke af någon riksdag förrän om 4 år och anslagen äro beräknade för 4 år, men om det blir riksdag förut, så äro då medlen reserverade. Jag anhåller om propos. på mom:s bibehållande i dess helhet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Lika med de värda ledamöter af StatsUtsk., som redan yttrat sig, linner jag, med afse - Den i April f. m. seenile på StatsUlskrs mening, att anslagen skola särskildt för hvarje föremål reserveras, att det vore alldeles ingen våda vid att bibehålla det 3 moro. oförändradt; men jag kan likväl ej neka , att de ledamöter, som yttrat sig deremot, kunna hafva någon anledn. för sina yrkanden , derföre att vi alltför val känna, att statsregleringsfrågor stundom afgöras genom en slump uti ett förstärkt StatsUtsk., der en ganska ringa majoritet, måhända t. o. m. en enda röst, skulle kunna gifva en helt annan tydning åt detta förklarande af nuvar. Ständer, lin som rimligt vore.
Utsk:n hafva nemi. icke velat göra någon inskränkn. i sedelrörelsen, så länge full säkerhet för sedlarnas inlösen finnes, och Utsk:n hafva derföre bestämt, att sedlar få utgifvas till ett belopp, fullt svarande emot bankens säkra tillgångar; men då Utsk:u vid tillgångarnas beräkning ansett nödigt att åcke inberäkna de skuldförbindelser, banken fått emottaga af sina låntagare, hafva Utsk:n i stället medgifvit sedlars utgifvande till 5o proc. utöfver de öfriga tillgångarna, enär då i allt fall återstå 5o proc. af Den 17 Hars f. ro. 333 jåntagarnes förbindelser för betäckande af uppkommande förluster, hvilket synes vara ganska tillräckligt. Jag tillstyrker derföre bifall till 6 § i Utskrns förslag. Frih. Klingspor, Mauritz: Jag skall icke vidröra den frågan, huruvida Utskm här sammanblandat sedelrörelsen och upplåningsrörelsen ; men jag ingår för min del på TJtskrns förslag att tillåta sedelrörelsens utsträckning 5o proc. öfver grundfonden; ty om bankinrättningarna grundas på actieinsättning, och man nekar dem att utgifva sedlar utöfver de insatta actierna, hindrar man dessa bankers uppkomst. Val kunna solidariska banker ändock uppstå, men icke actiebanker; och om de uppkomma, skola de alltid i allt fall komma att sträcka sin sedelrörelse öfver det insatta capitalet, hvadan jag anser det vara så godt alt från början medgifva, hvad man ändock icke kan hindra. För sedlarnas inlösen saknas i allt fall icke fond, enär banken för hvarje utgifven creditsedel emottager valuta uti låntagarues skuldförbindelser. Jag föredrager dessutom acliebanker framför de solidariska och önskar således i främsta rummet, att man ej måtte vidtaga åtgärder, som skulle hindra de förras uppkomst.
Men som Banko-fullmäktige, uti sitt svar å den härom till dem a flatna skrifvelse, tillkännagåfvo, att de ansåge sig af Rikets Ständers uti omföimälde hänseende meddelade föreskrifter förhindrade att befria Riksgälds-kontoret från erläggandet af den för oftanämnde packkistor belöpande depositions-afgift; så hade Fullmäktige i Riksgälds-kontoret funnit sig föranlåtne hänskjuta förevarande fråga till Rikets Ständers afgörande, der - 4 Stats-Vtskottets Memorial, N:o 47. vid Fullmäktige hemställt, att Banko-styrelseu måtte erhålla föreskrift, att till Riksgälds-kontoret låta kostnadsfritt utlemna detta verks nu ifrågavarande tillhörighet. I betraktande af de skäl, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret anfört för sitt yrkande, att Riksgälds-kontoret, utan annat vilkor, än depositions-bevisen innehålla, måtte återbekomma de af Banken till förvar emottagna partial-obligationerna, och då det synes mindre lämpligt, att Rikets Ständers ena verk skulle behöfva erlägga afgift till det andra för vårdandet och förvarandet af handlingar, som till betryggande af det allmännas säkerhet blifvit af det förra verket hos det sednare deponerade, anser sig Stats-utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer må förklara och förordna, att de i Bankens vård befintliga, Riksgälds-kontoret tillhöriga, fyra packkistor, deruti oftanämnda handlingar blifvit inlagda, böra, emot depositions-bevisens återställande, utan afgift, från Banken till Riksgälds-kontoret utlemnas; hvarom Banko-utskottet, derest denna framställning varder af Rikets Ständer bifallen, torde, för verkställigheten af Rikets Ständers sålunda meddelade beslut, genom utdrag af Riks-ståndens protokoll, underrättas. Stockholm den 2 Januari 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Jan. 1851, kl. half 2 e. m. Memorial, angående hyresfri upplåtelse af ett rum i Riksgälds-konforets lius för härvarande Ränteoch Kapital-försäkringsanstalt.
Jag är verkligen förlägen, att jag vid remissen af motioner så ofta nödgas besvära R. o. Ad. med yttranden, och har till min ursäkt endast att åberopa, att, då sådant varit fallet, jag ansett det för en pligt, till följe af den plats jag f. n. bekläder. I dessa motioner har nemi. hittills endast varit fråga om sådana ämnen, som stå i sammanhang med Eccles.- 384 Den 2fi November f. In. Dep:tets angelägenheter. Denna fråga synes visserligen för nämnda Dep:t främmande, men förhållandet är, att äfven den verkligen til! någon del faller inom detta område. Man har nemi. föreslagit, att såsom villkor för representantkallets utöfvande på Riddarh. skulle stadgas vederbörlm aflagd studentexamen. Jag hör då för Riddarh.- Utsk. nämna, att den Komité, som sednast haft undervisningsfrågans behandling sig npdragen, hos K. M. i underd. föreslagit student-examens uphäfvande. Hr Stjernsvärd: Jag har begärt ordet endast i anledning af några ord i Hr Björnstjernas yttrande. Han har nemi. talat om köp af rättigheten att sitta på detta rum, och dervid vändt sig emot mitt förra yttrande. Något sådant har jag dock icke omnämnt, utan jag sade, att våra förfäder icke köpt sina platser här, utan förviirfvat dem genom bedrifter och ärofulla handlingar, hvaraf jag äfven hemtat anledning bestrida det gjorda förslaget, att penningen, förmögenheten, skulle blifva ett vilkor för deras fortsatta tillgodonjutande. Hr von Axelson, Georg Julius: Hr Gr. Hamilton har behagat uplysa, att Studentexamen blifvit föreslagen att uphöra. Jag tager mig, med anledning häraf, friheten fråga, huru det skulle gå, om Gr. Löwenhjelms motion, 0111 borttagande af bevillningen för tjenstemän, kommer att gå igenom. En stor del af R. o. Ad:s medlemmar skulle då, enligt detta förslag, förlora sin representationsrätt. Hr Björnstjerna: De anmärkningar, som blifvit framställda mot motionen, tror jag icke vara af någon synnerlig vigt.
Allt hvitt socker, ankommande från någon hamn i Europa, hvilket icke är angifvet såsom Topp-, Gandioch Kaksocker, krossadt Lumpeller Havanna-Terres eller annat under samma tullbestämning hänförligt slag, skall underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer, i Tullkammareeller Packhus-lnspections-Föreståndares närvaro. Yppas dervid olika meningar om varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till General-Tull-Styrelsen, då prof å sockret jemväl bör insändas. §• 15. Vid utförsel sjöledes från Stapelstad af följande utaf utländskt råämne inrikes tillverkade varor, beviljas restitutionsvis af tullmedlen: för 1 skålpund Topp-, Candioch Kaksocker 3 sk. — 1 skålpund krossadt Lumpsocker 2 sk. 6 rst. — 1 skålpund Kardus eller karfvad Tobak, äfvensom pressad och rullad Tobak 4 — 1 skålpund Snus . 4 — t skålpund Bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 32, eller deröfver, efter Engelsk beräkning 4 — 1 skålpund af Paddy tillverkade Risgryn Expeditions-Vlskollels Förslag till underd.
Uti anira punktenj omfattande frågan, huruvida årets markegång, eller ett medeltal af sistförjlutne 10 eller 5 års markegångar, bör tagas till grund för utgörandet af så väl kronotionde och afrads-spanmål, sorn äfven alla andra hemman och lägenheter åsätta räntor> hade Utskottet uti senare Utlåtandet N:o 3g3, under vidhållande af den i Betänkandet N:o 273 yttrade allmänna åsigt, ”att en till ett förbätlradt förhållande ”härutinnan ledande förändring är erforderlig,” tillstyrkt: ad) ”att, såsom grund lör utgörandet af så väl kronotionde och ”afrads-spanmål, som äfven andra af hemman och lägenheter ”utgående räntor, antages medium af senaste 10 årens inar”kegångspris, sålunda uträknadt, att, sedan årets markegångs”pris blifvit fastställdt, hopsummeras detsamma med de nästföregående 9 årens markegångspris i samma Län eller Di ”strict; blifvande tiondedelen af denna summa uti jenina skil”lingtal det för årets skatter gällande markegångspris;” och b) ”alt början härmed sker år i835, då, efter upprättad mar”kegångs-sättning föråret, 1835 års markegång tillägges dem ”för åren 1834» »833, i832, i83f, i83o, 1829, 1828, 1827 ”och 1826, hvarutaf medium eller en tiondedel blir, jemnaci ”till skillingtal, gällande markegången för 1835 års skatter, ”hvilka uppbäras och ingå dels i slutet af samma år, dels ”under det påföljande.” Mom. a är bifallet af 3:ne Riks-Stånd, nemi.
Kongl, reglementet för Fältläkare-corpsen af den 9 Juni 1812; 5. Kongl. Maj:ts instruktion för Sundhets-Collegium af den 6 December 1815; 6. Kongl. Brefvet af den 4 Maj 1838 om fältläkarnes tjenstårsberäkning; 7. Förslag till sjukvårdsväsendets ändamålsenliga anordnande af den år 1839 för detta än damål nedsatta komité, samt Kongl. Sundhets-Collegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande ; 15 8. Förslag till det militära sjukvårdsväsendets ändamålsenliga ordnande af den år 1842 ned satta komité; 9. Kongl. Brefvet till Sundhets-Collegium af den 18 December 1843, angående Militärläkare; 10. Kongl. Sundhets-Collegii underdåniga förslag af den 29 Juni 1850, rörande Arméens sjukvård i fält; 11. Kongl. Sundhets-Collegii underdåniga förslag af den 30 December 1854, dels till nå diga föreskrifter för ordnandet af Arméens sjukvård i fält, dels till instruktion för de vid Arméen i fält tjenstgörande läkare; 12. Instruktion för i fält tjenstgörande läkare af den 12 Januari 1856; 13. Plan för och förslag öfver befintlig medicinaloch instrumental-attiralj jemte uppgift å dess uppsättningsoch underhållskostnad samt omsättning; 14. Kongl. Sundhets-Collegii årliga underdåniga berättelser angående Medicinalvården för de 5 senaste åren. Från Kongl. Gymnastiska Central-Institutet. 1, Uppgift om Gymnastiska Central-Institutets organisation med afseende på militäreleverne och deras undervisning. lfi Första frågan. ”Huru stor styrka laiultruppcr bör Sverige vid inträffande krig kunna uppsätta oell underhålla för betryggande af sin sjelfständighet; oell i hvad nion bör landets försvar då genom befästningar vara förstärkt!” 1. KRIGSSTYRKAN OCH BEFÄSTNINGARNA. Kr ig s styrk a 11.
Då här af en talare blifvit omnämnd en så väldig utstrykning som af tvenne riksdagar, åt hvilket utstrykningsproject talaren sedermera gifvit sådan utveckling, att jag icke för närvarande anser af nöden att följa honom, emedan jag förmodar, att vid ett annat tillfälle vi få mötas inom detta område, så skall jag inskränka mig till den tidsvinnande åtgärd, att jag, från hvad jag ämnat anföra, skall utstryka allt, som R. o. Ad. redan hört sägas och hört sägas på ett bättre sätt, än jag kunnat framställa det. Jag förenar mig således med Frih. v. Schulzenheim och anhåller blott att ur ett af sista riksdagens Constit:sUtsk:s betänkrn, som angår samma principfråga, som nu är föremål för öfverläggningen, få inför R. o. Ad. uppläsa en mening, som ytterligare kan lägga sin vigt till de skäl Frih. v. Schulzenheim så väl framställt. Dåvarande Constit.Utsk. yttrade: "Då dessutom i grundlagen "intet särskildt föreskrifves om sättet för ordinarie statsinkomsters förändring, måste hvarje dylik förändring lill vä— "gabringas i enahanda ordning som andra allmänna förhållanden, eller genom Konungs och Ständers sammanstäm”mande beslut. Medgåfves R. St. rättigheten att, ulan Konungens samtycke, borttaga, om ock blott en enda bland ^ordinarie statsinkomsterna, så funnes ej mer någon bokstaf "i grundlagen, som skulle med framgång kunna åberopas till "hinder för Ständerna att, medelst de egentliga grundskatter"nas eller jordeboksräntornas upphäfvande, nedbryta hela "statsförvaltningsbyggnaden och sönderslita äganderättens hejigaste band." Efter denna uppläsning jkulle jag tro, att ingenting starkare kan sägas i detta ämne. Jag förenar mig för öfrigt med Frih. v. Schulzenheim äfven i afseende på återremissen. Hr Stråle, Nils Wilh.:
Den kalla vinterstormen hörde derför lifliga och varma försäkringar om en obrottslig vänskap mellan Alf och Astley och heliga löften om oafbrutna, uppriktiga meddelanden om deras kommande öden och förde bort på sina bistra vingar alla dessa ungdomliga utgjutelser, likasom den bortfört så många dylika, för att kanske långa år derefter någon sömnlös natt återbära dem till deras öra och minne bland hundra andra flydda och glömda ungdomsvillor, hvilkas hågkomst fyller hjertat med vemod och saknad af en tid, då man trodde och hoppades på allt, både i himmel och på jord, både på sig sjelf och andra. En stund derefter sutto de båda studententerna vid sin soupé, utan att kunna återkalla sin vanliga aptit, som tycktes för tillfället vara helt och hållet flydd, oaktadt den välmenande värdinnan, till Astleys heder, nedlagt all sin omsorg derpå. Den gamla pigan fick till sin obeskrifliga förvåning bära ut den kanelströdda ”sötgröten” orörd, en företeelse, hvartill hennes erfarenhet icke egde något motstycke, hur många afresande studenter hon än trakterat och som icke syntes henne kunna fullt rättfärdigas ens genom underrättelsen om ett dödsfall. Sjelfve Alf var tyst och nedstämd denna afton och beslöt, för att förströ sig, att inpacka sin väns saker; ett förtroende, som den tankfulle och passive Astley gerna lemnade honom, äfven med fara att få hälften qvarglömd. Och Alf arbetade med en kraft och en ifver, som gjorde hans knytnäfvar mera heder än hans urskilning, tills den runda kappsäcken af skälskinn liknade en ofantlig skånsk ”pölsa”; och slutligen hoppade han sjelf upp derpå, för att kunna tillspänna dess remmar. Nu var allt i ordning, och man somnade ändtligen, för att dagen derpå skiljas och vandra hvar sin väg och kanske icke åter mötas förr, än lifvets långa, tunga lärokurs var slutad, och man genomgått den sista examen för en ljusare och bättre bana. Det finnes väl knappt i verlden ett ställe mindre romantiskt än Skurups prestgård i Skåne. Åtminstone var det så vid denna tid.
Med tillkännagifvande, att Hr Lagerhjelm, Pehr, såsom ledamot af Const.Utsk., erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 20 dennes samt Hr von Troil, Samuel Gustaf, såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., erhållit ledighet från d. 23 dennes till d. 9 i nästa månad, anmodade H. Ex. Hr Gr. o Landtm. Hrr Electorer, alt utse ledamöter för att i nämnde Utsk. inträda under de? pcrmitterades frånvaro. 444 Deii 18 December f. m. Öppnades Hrr Electorers listor till val af en ledamot i Const.- och eii ledamot i BancoUtsk.; oell befunnos dertill hafva blifvit utsedde uti Constitutions-Utskottet: efter N:o 494. Hr Croneborg, Fullm. Hr Tersmeden, Nils, N:o 386. Frih. Berzelius, Fullm. Hr Tersmeden, Nils. Banco-U tskottet: efter N:o 2S7. Frih. Rappe, Axel Ludvig, N:o 1226. Hr Gripenstedt, Johan August. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus, hade inlemnat följande motion: I stöd af Reg.F:s 64 §, som säger: ”Såväl Rikets ordinarie statsmedel och inkomster som hvad, pä sätt omförmäldt är, under namn af extraordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R. St. anslås, vare under Konungens disposition, att lill de af R. St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas”; samt i stöd af Reg.F:s 66 §, som säger: ”R. St:s Riksg.- cont. förblifver, såsom hittills, under R. Sl:s styrelse, inseende och förvaltning; och då R.