Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock anser jag oförsigtigt hundladt, att, utan afseende på hvad en kommande tid bar att såga, ytterligare dotera Läroanstalterna, i tiel skick de nu äro, Jag önskade att man håller pröfningsrätten öppen åt kommande Ständer. Jag anhåller, i händelse man vill bevilja anslaget, att allt må förklaras utgöra ett extra tillskott intill nästa Riksdag. Flere hördes åter ropa på proposition. Grefve Frölich: Det har aldrig varit min mening, att Undervisningsverken skulle lemnäs handlöst, eller att de löner, der - Den 14 Augusti f. in. med de nu äro försedde, skulle tagas bort. Icke eller vill jag (örneka en förhöjning deruti, då dermed kan förenas möjligheten att få någon förbättring i Läroverken. Jag har blott ifrat emot olämpligheten af att bestämma anslag, innan man afgjort frågan om förbättringar och förändringar. Då likväl Grefve von Schwerin uppgifvit ett förslag till beslut, som, under medgifvande af deli princip, jag tror vara den rätta, innefattar den största frikostighet mot Undervisningsverken; och det torde vara fåfängt att vidare försöka skaffa gehör åt det stride rätta; Så får jag högtidligen förklara, att om Contrapropositionen blir sådan, som Grefve von Schwerins förslag, frångår jag mitt förra påstående om afslag, och medgifver, att Contrapropositionen måtte blifva i enlighet dermed. Herr von Schulzenheim, David: För Medborgarens, för Statsmannens, för menniskovännens behjertande, torde svårligen ett vigtigare föremål kunna framställa sig, än allt hvad som står i beröring med det uppväxande slägtets bildning. Denna sanning lärer af ingen nekas; och den olikhet i meningar, sorn i dag visat sig, tyckes också blott angå medlen ocb vägen lill ett mål, som alla erkänna böra eflersträfväs. Men just derföre, alt en livar känner och inser den stora vigten af detta ämne, skall 38 H. 8* Den 14 Augusti f. m. det också inträffa, att de olika åsigterne om sättet att ernå detta mål, med en viss grad af värma, söka att göra sig glillannde.
Utan att på något sätt vilja sätta mig emot en begäran om återremiss af Utskottets Utlåtande, vill 256 Den 6 Februarii e. m. jag blott för min del anmärka, att om jag riktigt fattat Grefve Posses yttrande angående 1812 års författning, hafva Rikets Ständer då redan afgjort, och Konungen sanctionerat, huru i sådane frågor, som nu äro under öfverläggning, bör förhållas. Om således denna författning måste tjena lill efterlefnad, och Rikets Ständer ej äga rätt, att för ett enskildt fall upphäfva ett af deni sjelfve samtyckt allmänt stadgande, hemställer jag, huruvida Utskottet, i anledning af de inkomne motioner, kunnat afgifva något annat Utlåtande öfver en sak, som, enligt min tanka, blifvit behandlad fullkomligt i öfverensstämmelse med gällande författningar. Herr Grundelstjerna: I anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat, får jag upplysa, att Kongl. Brefvet af den 10 sistlidlie December icke fullständigt blifvit infördt i EkonomiUtskottets Utlåtande. Ingressen är utesluten, som innehåller uppgift å de Kongl. Resolutioner, hvarpå dagsverksskyldigheten sig grundat. Kongl. Majit har i frågan om Gudhem, liksom förut i frågorne om Kungslena och andre till Militiaebostället! anslagne Kungsgårdar, npphäft skyldigheten under enahanda förbehåll, som genom Kongl. Brefvet den 3 December 1812 blifvit faslsläldt, i afseende på hjelpedagsverken till Kungsoch Hofstall-ängarne. Må - Den 6 Februarii e. m. Målet har således ej annorlunda bordt behandlas; men en helt annan sak är, om Ridderskapet och Adeln vill förena sig alt begära ändring i det allmänt vidtagne stadgandet om förbehåll af Kronans rätt i framtiden till hjelpe-dagsverken. Detta vore likväl en alldeles ny fråga. Herr Hjerta: Jag tror ingen af de gjorda anmärkningarne hafva syftat på behandlingen af den speciella frågan; vi hafva alla blott trott det generella af saken cörtjena större uppmärksamhet, än Utskottet dervid fästat.
Grapengiesser. Johannes Andersson. På Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Utskoltels vägnar: På Höglofl. Ridderskapet och Adelns På Högvördige Preste-Ståndets LedaLedamöters vägnar, möters vägnar, 11. von Kraemer. • ' Carl Dahlgren. På Wällöf!. Borgare-Ståndets LedaPå Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar, möters vägnar, H. F. Christierson. Anders Larsson. G. M. Gyllenhoff. S T O C KHOLM, Kongl. Ord ens-B ok tryckeriet ■, i S40. Sevillu, ock Ekon, Utskottens Betänkande, N\o 2. 1 N:o 2. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Maj, kl. 6 e. m. Betänkande, angående grunderna för förändrade föreskrifter om bränvinsbränningens utöfning i städerna och på landet. Uti Nådig Skrifvelse den 24 sistlidne Februari, bär Kongl. Maj;t gifvit Rikets Ständer tillkänna, hurusom Kongl.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Hedervärda BondeStåndet under den 3 9 och 2 5 i förlidne månad lemnat sitC bifall, har inom Vallöf!. BorgareStåndet blifvit anmärkt af l:o Herr Egge att om den af Bevillningsutskottet föreslagne afgift för bruket af pannor från go till 180 kannors rymd faststäljes, skulle Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till Ståndets underdåniga anhållan, om rättelse i de öfrige Ståndens Bévillnings-Utskottets Betänkanden: 613 Beslut, om Bränvins-Brännings-rättigheten och tless utöfvande å ett eller flere sammansatte verk, £'j medföra den dermed åsyftade nytta, emedan den Stad, som egde att bränna med 18 st. särskilda pannor af 50 kannor hvardera och mot ett skatt af 180 R:dr, skulle, efter Tariffens antagande, för Fem pannor om go kannor hvardera,’ på ett enda ställe, komma att erlägga öfver 700 R:dr, utan att likväl ega större afverkningstätt, eller kunna tillverka ens så mycket brännvin, som med förstberörde, icke fjerdedelen deraf kostande pannor åstadkommes, till följd hvaraf, och då obestridligt är, att sarpmansatte Brännerier dels befordra säkerhet inom Städerne, samt besparing af Säd, Ved och arbete, dels ock icke drifvas för en eller färre personers räkning, utan för hela Samhällen, samt ofta till förmån för fromma stiftelser och gagneliga företag,', som ej böra med dryga afgifter motarbetas, samt dessutom icke formel igt är, att bestämma skatt på en panna om 3.5o'eller j8o kannor, när en dylik ej får brukas, yrkat blifvit, ej mindre det afgiften må få stadna vid det föreslagna beloppet af En R:dc för hvarje kannerum å pannor ifrån89 till och med g o kannor, än äfven att enahanda q förhöj da skatt bör utgöras för hvarje sådan panna, ehvad den i särskildt eller sammansatt verk begagnas. 2 :o Herr Ekhoff, att en ökad Taxation å Brännvinspannor i sammansatta verk icke vöre, på sätt Herr Egge framställt, med billighet instämmande, hvartill något sken likväl funnes i händelse kannerymden finga sammanslås i en enda |»anpa; men då pannor utöfver go kanner* rymd €j4 Bevillnings$Ulslioliets Betärihonden. ej få begagnas, synes icke något skäl, hvarföre afgifter* skall vara större när (vänne sådane pantior nyttjas inom ett och samma verk, än då sådant sker på olika ställen;
– Ursäkta mig, att jag ej hunnit borsta herrns kläder, men jag visste inte att herrn skulle stiga upp så tidigt. – Nå ja, det gör också detsamma. Skaffa mig en kopp kaffe, min räkning och resandeboken! Då han erhållit det reqvirerade, genomögnade han hastigt förteckningen öfver de senaste dagarnes anmälde resande, hvarefter han ditskref sitt namn: Fridolf Hammar. I yrkeskolumnen ifylde han ordet »resande». – Är ni vid station vid alla ankommande persontåg? frågade han portiern. – Ja, min herre! – Kan ni påminna er om det i går, troligen med aftontåget, kom en lång ståtlig herre, klädd elegant, i promenadpels, hög cylinderhatt och ljusa handskar, för öfrigt var han lätt igenkänlig på sitt ansigte, mörklagd med stora svarta mustacher, pincenez med guldbågar samt böjd näsa? – Ingen sådan resande kom i går. – Kanske han kom med ångbåten? – Nej båtarne ha upphört med sina ordinarie turer för året. Endast få passagerare följa den här årstiden med dem. Kom någon båt hit i går? – Nej. – Se här, betaldt! Jag behöfver er inte längre; jag bär sjelf min nattsäck till station. Herr Hammar serverade sig kaffe och tog fram plånboken för att lägga dit räkningen. Dervid erinrade han sig episoden vid jernvägsstationen och genomläste ännu en gång telegrammet han hittat der. – Nå, det här är då ett påtagligt bevis för att jag ej misstagit mig, sade han för sig sjelf, »Felix Brauner, Stockholm». Det är tydligt nog, skulle jag tro. En affärsresa? Men i går förmiddag var han i Stockholm och måste således anländt till Eskilstuna först i går afton. Hm, man gör inte affärer på nätterna. En lustresa? Knappast! Hvem reser hit för att roa sig? Nej, någon annan anledning måtte han haft. Och för resten, hvad angår det mig hvart konsul Brauner reser? Men herr Hammar kunde icke få funderingarna ur sin hjerna. »Konsul Brauner», mumlade han mellan hvar mun han drack af kaffet, »Felix Brauner, Felix Br ...» Plötsligt reste han sig upp. – Felix Brauner! F. B.! Om han skulle stå i samband på något sätt med det andra!
Om en Riddarh.Fiskal t. ex. upnår en högre lefnadsålder, som gör honom otjenlig att tillhandagå R. o. Ad. med uprop vid voteringar, och beständigt närvara vid alla förefallande plena, dag och Den I April. oell natt, för öfvervakande af stadgad ordnings efterlefnad, men han likväl eger en synnerlig, oförsvagad och erkänd juridisk skicklighet att utföra de, i och lör kassornas skötande, förefallande processer i bevakningsmål, så inser jag icke att, under sådana förhållanden, RiddarKDirektionen kan anses förhindrad att förordna en annan person att fullgöra de Riddarh.Fiskals-gö romål, som utöfvas inom Riddarhussalen; men om sådant sker, kan den ordinarie Riddarh.Fiskalen icke ega anspråk på Riksdagsarfvodet, åtminstone icke oafkortadt, utan måste afstå det, till en del eller helt och hållet, åt den person, som biträder honom vid denna hans tjenstegrens utöfvande. Hr Björnstjerna har vidare yttrat, att man vid löneregleringen borde taga i betraktande att, med undantag af Riddarh.Sekret:n, de öfriga tjenstemånnen hade rättighet att bekläda annan tjenst. Jag för min del anser, att det vore en stor fördel för R. o. Ad., att väl aflöna så väl den ene, sorn don andre, bland sina embetsman, ty derigenom att de ej af nöd och brist beliöfde söka sig andra tillgångar, kunde de uteslutande egna sin verksamhet åt sina åligganden på Riddarhuset; och på sådant sätt kunde R. o. Ad. vara försäkradt om att fortfarande få ega nitiske och skicklige tjenstemän. Frih. Alströmer, Garl Jonas Oscar; I afseende på det afbränningsbelopp, som man har ansett att de, under Riddarhuset ställda, olika fonderna böra, i och för förvaltningsomkostnader, vidkännas, ber jag att få uplysa ora det förhållande, som i detta hänseende eger rum vid GivilStatens PensionsKassa, der äfven särskilda fonder förvaltas.
Nu känner R. o. Ad. alt PresteSi. har velat skydda sina privilegier i denna punkt. Jag hoppas och önskar allisa alt R. o. Ad. icke malte fatta ett beslut af raolsatt syftning. När PresteSi., hvars beslut för egen del är afgörande, derigenom skyddat sig emot verkningarne af det skadliga förslag, sorn Frih. Palmstjerna framställt, så vore det endast armeen sora skulle uppoffras. Arme'en har numera icke några serskilda represenlanier vid riksdagarne, men om någon skall vara hennes representant, så är det R. o. Ad. Dä lärer det också vara vårt Stånd som bör tillse att denna del af rikets embetsmannacorps icke kommer att lida på förändringen. Hr Gripenstedt: Då jag för en stund sedan hade ordet, så yttrade jag min öfvertygelse, alt det egentligen icke tjenade till myckel, eller vore ledande till något resultat, alt till besvarande upptaga alla de inkast, som här blifvit gjorda, enär det verkligen är fallet — ehuru illa det är — ali desamma oftast beslå uti att upprepande pastå hvad ingen bestrider, och alt bestrida hvad ingea påstått; men sedan dess har en ny talare uppstigit samt sökt att från sjelfva grunden angripa förslaget, och då torde det kanske icke böra underlåtas att, med anleda, deraf, äfven tillägga några ord. Hr Rääf har nemi. uppträdl emot förslaget och velat jäfva hela det förhållande, som utgör den egentliga orsaken hvarföre man önskar förändringen, genom del påslående att det nuvar:de liqvidalionssättet vid skatternas utgörande alldeles icke skulle medföra någon olägenhet för någon, ulan all alla vore dermed väl belåtna.
Nu lörfor Consistorium visserligen origtigt, då det icke ingick till K. M. med begäran att lå förändra kontraktshestämmelsen; men då tillökningen icke kan anses obillig, föreställde sig Consistorium alt tiel derföre icke skulle drabbas af något obehag. Emellertid hafva It. Sl:rs Revisorer, äfvensom Slats-Utsk:t, ansett frågan vara af den vigt och betydelse, alt en skrifvelse skulle lill K. M. aflåtas, hvari anbölles om förständigande lör vederbörande att vidtaga nödiga åtgärder för vinnande af ersättning utaf dem, sorn vederbör, för den förlust, som af Consistorii klandrade åtgärd är eller varder en följd. Mig lörefaller dock denna anmärkning bra småaktig; och jag föreställer mig, att man kumle spara sina anmärkningar till sådana lall. der de bättre behöfvas; och anhåller derföre om afslag å denna punkt. Häri instämde Hr von Francken, Georg Wolfgang. Gr. Cronstedt, Fredrik: Visserligen har ett formfel blifvit af Consistorium begånget, då det icke underställt frågan K. M:s pröfning; men jag tror icke, alt detta bör föranleda den af Ulsk:t tillslvrkta åtgärd, utan anhåller, i likhet med Frih. af Ugglas, om Hr Gr:s o. [.andinus propus, derå, alt H. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, ville besluta alt revisorernas berörda anmärkning icke måtte till någon K. St:rs åtgärd föranleda. Eftpr härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propus, på afslag derå, som med ja besvarades. § 14. Lades till handlingarnc. Föredrogs Slats-Utsk:ts den 2 dennes hordlagde Utlåt. N:o 149, i ani. af väckt motion ang:de extra statsregleriiigens öfverflödande på K. Stuts-kontorct. Gr. Cronstedt:
9fm i det lyclrligs medvetnildet, ntt ~i rcitmi i dag hnfva ~ * iittighet tiinima v t r t glns fiir den npvaknarle konst, som konstniiren-reter; 111~11 trodde tilllzora fiil * st vfircz e~terkoinm,ancI (! i n8got afliigset led, gliimmer man bekymi-en infor gliirljen: ttt lcfw just nn. En slc3 fiir nordens Ironst, riir och &amp; umtidens konst! (hr-ill TViisthe~ y. En gterbllck p&amp; kvinnokonferensen i Stockholm. Som en final till utat8llningssomma.rens raldign k o n g r e s s p - foni kom kvinnokonferensen den 21-23 september. Xiir slntet fir godt, iir allting godt, och oin sarnlnn liarmoniaka stiimning som kwakteriserclt kvinnornas samrnnnkomst, denila dell sista: if 5rets 40-tal nf miiten, varit rddnnde rid alla tie ofriga, k m i snnuing 1897 betecknas som ett endn stort fredens &amp; r. Och s % utgjorde jn Bfven lT&amp;r konferens ett led i den stora ubileiuinsvecktul. IkIellan flaggstiiuger och Blollisterdekorntioner vlzndrade clen lilln s1ra.m cleltagare i kvimo konfereo sen till. sin samlingssal, iclre for att I.lo~.n llogstamds festorationer, ntan for att lyssna till lrlokt tal af l~lolia lrvinaor 0111 hvad genom 1cviniuoarbet; et utr8ttats ocll verlrats och om de forlloppni~igar och forclringar man stiillei: dBrpfi for frrrmtideu.
29Z Uppläst hos Ridd. och Adeln den 15 Majk. » Prcste-Ständet den 2; Borgare-Ständet d. 15 Bonde-Ständet den 15 Stormägtrgste Allernädigste Ronung! ^der Kongl. Majit har i anledning af Major R or sen borgs underdäniga ansökning, genom Nådig Proposition till Riksens Ständers afgörande öfwerlemnat, huruwida bemalte Major Rosenborg, som af Eder Majestät och Rikets Krigs-Collegium pä Auction tillhandlat sig Rosenfors Jernbruk med Hagelsrums masugn och gjuteri, pä de wilkor, att Majoren genast erlade den till försäljningsdagen upplupne Räntan ä ett förre innehafwarens Brukspatronen Hedbergs i bruket intecknade Län af Wadstena Krigsmanshus-Casa, stort Tjugutwä Tusende R:dr B:co, dä hela Capitalet för den i Skuldsedeln utsatte och widare löpande Räntan L s Procent, skulle i fem är fä innestä, hwarefter twä Procent af Capitalet jemte berörde Ränta borde erläggas, men sedermera sätt samma Län af KrigsCollegium i följe af Riksens Ständers beslut, om sadane Räntors förhöjning till 6 Procent, uppsagdt, sa wida icke Majoren Rosenborg förbunde sig till denna pabudna förhöjning, kunde anses förpligtad till denna ökade Räntas erläggande eller Capitalets utbetalande eller tillgodo njuta det genom ett föregäende Contract stadfästade wilkor, rörande Räntebetalningen. Riksens
N:o 38o. 1 "g gen kan vinna genom den nu påstående afvitt* ringen och nyhemmans tillkomst, Jemtlands rotering måtte bringas i jemnvigt med de mest betungade af Rikets öfriga Län, på det sätt, att Rotevärdet fördubblades genom indragning af Regementets halfva styrka, som efter hand åter kunde ökas derigenom, att de Hemman, som hädanefter i skatt ingå och böra roteras, efter enahanda grund med de öfriga till Rotar anslås. Och har med delta förslag anbud blifvit förenadt, att den sålunda återstående styrkan måtte kunna begagnas tili Rikets försvar äfven utom Landskapet; men deremot sådant bestridt, i händelse den äskade nedsättningen icke skulle bifallas. Derjemte har R. St:s uppmärksamhet äfven blifvit påkallad å behofvet af lättnad i den Rusthållarne vid Jemtlands Häst-Jägare-Esqvadron åliggande svåra 1 ustningsskyldighet, hvarom likaledes underdånig ansökning blifvit vid sista Riksdag hos E. K. M. gjord; med anledning hvaraf ock E. K. M., under den ig December 1S27, meddelat det Nådiga! beslut, att, då hinder mötte för bifallande af de till den sökta lindringens lill vägabringande uppgifna medel, men Ruslhållarnes behof af understöd blifvit så välafLandshöfdingarne, som af Krigs-och Kammar-Collegierne vilsordadt, E. K. M:t ville åt Landshöfdingarne uppdraga att undersöka och utreda, i hvad rhon hvart och ett af nu varande Rusthåll vore i behof af sådant understöd; hvarefter, och sedan Lanushöfdiiigarne i underdånighet föreslagit det belopp i penningar, som hvarje Rusthåll kun - 19S Exa, Utsk, Förslag lill und. Shrifv, N:o 38o, de tilläggas, E, K.
Och enär berörde Handlingar, hvilka alla angå offentliga ärender, blifvit af Deputerade från en Rikets Ständers Commission till förvar å Riddarhuset öfverlemnade, samt följaktligen tillhöra RiddarhusArchivet, får Utskottet vördsamt hemställa, om icke desamma må utur den kista, der de för närvarande linnas åter nedlagda, förflyttas samt, efter behörig inbindning och sortering af de nu i bundtar befintlige Handlingarne, i nämnde Archi v uppställas; hvarförutan och då, dessa Handlingar röra så väl Ridderskapet och Adeln som de öfriga Stånden, Ridderskapet ech Adeln torde finna för godt, att genom Utdrag af dess Protocoll om den sålunda deraf anställde upptäckt och inventering lemna sina Respective MedStänder underrättelse. Det vid tillfället af kistans öppnande förda Protocoll varder jemväl, så vidt det rörer de af Häradshöfdingen Olivecronas Fullmäktig, samt Herr Uggla, Carl Wilhelm, afgifne yttranden bifogadt. Stockholm den 7 Mars 1829. På RiddarhusUtskottets vägnar Carl Mörner.
De måste, liksom den, hvilken med hela sin ansträngning icke förmådde rädda den från förstörelse, drifva omkring långt derifrån. Jag kan icke återkomma som en skeppsbruten tiggare. Derför ... men låt mig först i tankarne sluta mig intill dig, min älskade, goda Gabriella, som alltid förstod mig. I detta ögonblick ville jag gerna bortgifva resten af mitt lif, om jag fick lägga hufvudet till ditt bröst och höra dina läppar hviska tröst; men hvad förmå önskningarne? på sin höjd låta oss i inbillningen famna vår kärleks verld! Men snart kommer verkligheten och hånar våra barnsliga försök att glömma det närvarande. Jag står här en ensam skeppsbruten man, med krossadt hjerta, förstörda affärer. Hafvet har åter slukat den mödosamt förvärfvade egendomen. Besättningen återvänder, med undantag af gamle Lutter; han blef ett offer för sitt outtröttliga nit, den gamle, redlige sjögasten. Mitt hjerta har äfven rum för saknaden af honom. Du skall se dessa raska karlar, som höllo ut till sista stund, och du skall vänligt tala till dem om mig. De kunna söka och finna nya platser; men jag – förlåt mig det, min Gabriella – jag kan icke återvända – jag kan icke, sådan jag nu är, visa mig för dig. Min stolthet är ännu icke kufvad: mindre nu än någonsin ville jag af dig emottaga hvad jag ej sjelf kan bjuda.” ”Jag vill ut, långt bort till en annan verldsdel, att söka det vår egen nekat mig. Bäfva ej för mig, du älskade, hvita dufva, mitt hjertas utvalda! Hvad betyder väl vägens längd, som skiljer oss? Våra känslor nå hvarandra öfver hafvet. Kärleken slår en säker brygga mellan skiljda länder; på den mötas vi.” ”Ja, Gabriella! mitt beslut är taget fast och oåterkalleligt. Jag går i dessa dagar ombord till Södra Amerika. Att skrifva tjenar till ingenting; ty såsom jag kommer att flacka omkring, vet väl Gud när brefven skulle komma fram; men jag vill i stället utfästa en tid af tre år för min frånvaro.
Det blir således en nödig föieskrift, att de nya Likarne ej få afcopieras annorlunda, än med serskilda optiska afkisnings-instrumenter. §• 5- 2 och 3 Mom. Så väl med godkännande af Utskottens förslag, att borttaga slutanmärkningen i 2 mom., hvarigenom Utskotten äfven åsyftat undanrödjandet af den lik - Lags. Allm. Besv.- o. Oec.-Utsh. Uti. Näoyj. i g sora smygande öfvergången från decimaltill centesimal-fördelning, som ock, med O ' 7 fullständigare utveckling af skälen för Utskottens tanka, att den förra, vid vigten i s elfva Stadgan bordt iakttagas, har Herr Grefven Föreslagit, att multipeln af marit n med 10 kunde kallis Stormark, i-io:del af marken Mirkpart> och dess underafdelning åter Markskärl. Härigenom skulle de fyra io faldighetsgraderne, sorn ligga inom dagliga lifvets spher, erhålla en följd at namn, som på en gång hänviste till marken såsom gemensam enhet, och sjelfva tillkännagåfvo sin plats och betydelse i vigtserien. Utskotten, som visserligen sakna skäl att ogilla det sålunda framställda fördaget, vilja likväl dervid göra den anmärkning, att de sammansatte benämningarna Markpart och Mtrkskärf icke i sig innebära en bestämd skillnad, och i öfrigt förekomma Utskotten obecjvämare, än de i Stadgan upptagna enstafviga namnen Ort och Korn. Beträffande åter benämningen Stormark för markens första afdelning, så synes det Utskotten, som, i händelse af dess godkännande för consequensens skull, enahanda sammansättning borde användas för att beteckna 10- faldighetsgraden af rymde-målets enhet. I sådant fall skulle likväl Utskotten hellre vilja föreslå en sammansättning af ?,• Lag-s, Allm. IS »sv, o, Oec-UisA. Uti. !V:o 72; sjelfva 10-talet med enheterna, hvaraf alltså uppkorrime 10 kanna eller 10-kanning, lO-mark eller lO-marking.
(Ordagrannt lika med §.i Banco-Reglementet af år i8a3, pag. iSy.) s* De Ordningar, som inom bvarldera Riks-Ståndet blifvit uppgjorda och stadgade i fråga om Ledamöters väljande till de årliga Revisionerna öfver Banco-Disconten , och i sammanhang dermed f. d. Riks-Discontens utredning, finnas upptagna å en vid detta Reglemente bifogad Tabell. > 5- , (Ordagrannt lika med §. 5. i Banco» Reglementet af år 1823, pag. i3g.") §. 6. (Ordagrannt lika med §. 6. i Banco» Reglementet af år iSaö, pag. i4o.) Bnnco-Utshottets Memorial N.o 144' c) Läne-Contoirs-Revisionerna. §•. i' ; Revisionerna vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö komma att årligen förrättas, på sätt uti det år i8a3 sladfästade Reglemente för dessa Contoir, §• pag. i5, finnes stadgadt. §. 8. De Ordningar, som inom hvartdera Riks-Ståndet blifvit uppgjorda och stadgade, i fråga om Ledamöters väljande till Låne-Contoirs-Revisionerna, finnas upptagna å en vid delta Reglemente fogad Tabell. Såsom slutmening i Banco-Reglementet efter denna 7:de Artikel, som blifver den sisla, föreslås följande: Sedan Banco-Utskottet, så väl utur äldre Ordningar och Reglementen, som på grund af Rikets Ständers vid innevarande Riksdag fattade Beslut, upprättat och sammanfattat detta Reglemente, och detsamma befunnits ega öfverensstämmelse med de i Lagen för Rikets Ständers Bank innehållna grundbestämmelser, som i 5. §. af samma