Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Convoy - Commissariatets dito Commerce-Rådet Björnbergs dito Banco-Comm'issarien Kellins dito Actie-Capitalet Innestående utdelning dera . Käkenskaper, utvisande förhållandet den i Oct. 1818, samt den 3i Dec. Til l g ån g ar. d. 1 Oet. 1818. Utlånings-Summan i,ii4>742 22 9 Fru C. U. fValilfelts föild. Tham. särskilde Skuld ^ Commerce-Rådet C. M. Lundgrens dito Cassa-Behållning insänd fran förra Discont-Directionen , bestå- ende af Contant och Götha Canal-Bolags samt Malmö Disconters 3 proCents Reverser . 67,176 i5 — Hos Kamererare!! innestaende Behållning af Förskott till Expenser . — Hos Ombudsmannen dito till Lagsöknings och Contoirs-Expenser Rese-Förskott till Protocolls-Seereteraren Aberg Hos Commerce-Rådet Björnberg innestående 39,676 29 — Fordran hos Discontens-Commissionair Handelshuset Pehr Falk & Comp. 146,047 1 9 Dito hos Low, Smith & Comp. för protesterade Vexlar i,456 12 — Dito hos Scott & Gordon för dito 1,000 Förre Bokhållaren C. A. Albergs SfctJik 2Ö0 £ lnbet>iang å C. Bagges Raken, d. Skulder. Riksgälds-Confoirets Obligationer , utfärdade till liqviderande af Discont - Verkets Skulder för upplån _ . GötbaCanal Bolags Disc.Utredn. för infriade Riksg.Gont. Obligationer: utgifne lill liqviderande af MalmöDisconts nyssnämnde Skulder . VcxclBankens Fordran hosDisc. Utred ningen Bankens Fordran för begagnadt Creditiv, med derå beräknad ränta Banco Discont-Verkets dito G. Anreps ConcoursMassal afsatte till fram-i J. B.
Den fransyska bildningens oarter och dulcia vitia möta oss hvarken hos Oxenstjerna eller någon annan i ett så käckt, så fullständigt, så i sin virtuositet triumferande skick, som i Kellgrens poemer från det första tidskifte, då satiren ”Mina Löjen” började hans skalderyktbarhet. Dessa styckens inflytelser utgingo mindre från en ren poetisk ådra, än från en med osedd ledighet och behaglighet versificerande reflexion, der ett icke vanligt mått af qvickhet förenade sig med ett slags philosophi, – bäggedera à la portée de tout le monde och just derigenom så mycket mäktigare. Vilja vi tala sanning, så måste vi om dessa ungdoms-qväden säga: der är i känslan och allvaret ännu någonting så föga innerligt, der är i qvickheten och skämtet ännu någonting så smånätt men ock till alla delar småartadt, der ligger öfver det ena och det andra ännu i allmänhet så mycken glittrande – rim-frost, att i deras fader skulle visst ingen, som ej kände deras yngre och yngsta syskon, ana eller förutse Sveriges förste lyriske mästare. Hvad värre var, och hvad på efterapar-skaran inverkade än slemmare: några af dessa stycken andas en täck – osedlighet; som här hvarken urskuldas genom det ofrivilliga känslosvallet af ett dithyrambiskt sinnerus, eller genom en komisk sjelfbespegling upphäfver möjligheten af hvarje förförande intryck, utan bär stämpel af en studerad lättfärdighet, med antagen uppsyn af pligtlära, af systematiskt öfverlagd lefnadsvisdom. Ett sådant stycke är t. ex. oden ”till Bacchus och Kärleken”: ett annat sådant är qvädet ”vid Mamsell Dubois’ död”; der det vidriga ligger, icke i företaget att besjunga en dylik Mamsell, men i utförandets förvändt moraliserande anspråk och vändning172.
Vi känna alt de gamla författningarna medgåfvo inmutningsrält af metaller, mineralier och allehanda fossilier, och ehuru de mineralier, till hvilka inmutningsrält var medgifven, icke närmare i de första författningarna bestämdes, utan endast i allmänna ordalag, har man likväl af sednare författmr, deruti bestämdt blifvit, huru stort utmål för en hvar af dessa metaller bör beviljas, funnit anledn. till den inskränkta tolkning, ätt inmulningsrätt icke skulle vara medgifven till andra metaller, än som omnämnas i de författningar, hvilka bestämde utmålet. Alt likväl qvartzbrotl icke får inmutas, betvifla»' jag någon anledn. finnes i nu gällande författningar. Qvartz måste hänföras till de af mig omnämnda föremål. I egenskap af jordägare skulle äfven jag icke ogerna se, all kalk undantages för inmutningsrätlen, men om för en näring, som i vårt land onekligen intager ett vigtigt rum, kalken är ett oumbärligt medel, om jag är öfverlygad derom, alt om denna inmutningsrält borttages, svårigheter för denna näring komma att fortfara, så underkastar jag mig de inskränkningar, hvarmed gällande lagar belagt oss. Mig är sagdt, att i Dalarne t. ex., der kalken finnes i körtlar, slutar den hastigt, och man måste uplaga nya brott; i denne och flere andre provinser, der bergslag finnes, är, säger jag, denna inmutningsrält af stor vigt. Onekligen måste borttagandet af denna rätt fördyra Den 27 Oktober. 35 varan. Man liar sagt, alt konkurrensen skulle vara ett korrektiv deremot. Staten önskar uptäckt af dessa kalkstensbrott, men jord ägarne befatta sig gemenligen icke dermed, hvaremot män af yrket kunoa med dessa undersökningar mera sysselsätta sig.
Då jag instämde med Hr von Koch i hans förra yrkande, ber jag nu att få återtaga detta instämmande och förena mig med Gr. Lagerbjelke. Sedan öfverläggningeu förklarats fulländad, yttrade H. Exc Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast yrkats bifall till <§:n med den af BorgareSt:t deri beslutade förändring, samt med tillägg vid §:ns slut af följande mening: »Härifrån undantagas de vid K. Mits beskickningar hos utländske makter anställde embets-och tjenstemän»; Och blef, uppå härefter framställda särskilda propos:r, den föreva - De ii 5 Oktober e. m. 105 rande §:n med ofvanberörde förändring och tillägg af R. o. Ad. antagen. § 4 enligt Utskrts förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t, med ogillande af Utsk:ts förslag, godkännt §:n, sådan den af komiterade föreslagits, samt att BorgareSt-. t ansett l:a mom:t böra utgå och för 2:a mom:t, hvilket ensamt skulle utgöra hela §:n, antagit följande lydelse: »I så väl de kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit burskapsegande borgare, som de särskilda skyldigheter af nämnda art, hvilka sådane borgare ålegat, ega jemväl de, hvilka, jemlikt g äro medlemmar af stadskommunen, taga del, så vida ieke samma rättigheter och skyldigheter äro genom Rikets Grundlagar vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållne.» Hr von Koch: Tåg anhåller att R. o. Ad. ville bifalla 4:de §:n, sådan den lyder i komiterades förslag och är af PresteSt:t antagen. Att i denna förordning göra en så beskaffad ändring i afs:de på borgarerätt, som Utsk:t föreslagit, föreställer jag mig icke vara fullt lämpligt. Om äfven en sådan förändring bör ske framdeles, borde likväl åtskilliga omständigheter, som ej beaktats, dervid hafva tagits i betraktande, och då BorgareSt:t afslagit §:n, är ej sannolikt att det vinner bifall att på detta sätt tränga sig in bland borgarne.
De återstående kompletta exemplaren af Bonde-Ståndets protokoller ulgjorde i allmänhet och med undantag af nyssnämnde Stånds protokoller för 1828, 1829 och 1830 års Riksdag, hvaraf funnes 81 sådana exemplar, ett mindre betydligt antal. Behållningen af Bonde-Ståndels protokoller för 1823 års Riksdag utgjorde allenast ett och för hvardera af 1840 och 1841 samt 1844 och 1843 års Riksdagar 7 exemplar. Utaf de från trycket utgifne samt lill Riksgälds-kontoret aflemnade och i ofvannämnde liggare jemväl redovisade bihang till samtliga Riksståndens protokoller för hvarje Riksdag återstode för närvarande 440 kompletta exemplar, fördelade i 7,106 särskilda hand. Mer än hälften af dessa exemplar eller 219, bestående af tillsammans 2,628 delar, utgjordes af bihangs-handlingarne för en enda Riksdag eller den, som hölls under åren 1817 och 1818. För de öfrige äldre riksdagarne, eller 1815 till och med 1840 och 1841 års, voro behållningen af kompletta bihangs-exemplar obetydlig och utgjorde för en Riksdag 8, för en 10 och för hvardera af tvänne 11 samt för en 26 exemplar. Beträffande de i Riksgälds-kontoret förvarade inkompletta protokollsoch lihangs-exemplar, upplyste Fullmäktige, alt den deröfver uppgjorda särskilda uppgift grundade sig på en omständlig förteckning, som, efter verkställd inventering, sedan sistförflutna Riksdag upprättats öfver alla de protokollsoch bihangs-band, deraf fullständiga exemplar icke kunnat bildas; och å hvilken förteckning dylika sedermera utlemnade eller till komplettering använda böcker »floris, hvaremot ytterligare tillkomna inkompletta samlingar derå jemväl blifvit upptagna. Enligt hvad af sistnämnde uppgift inhemtades, utgjorde, utom 2:ne större packor och 961 bundtar, innehållande dels Borgare-Ståndets ohäftade protokoller för 1815 års
Ropades ett starkt Friherre Ltsel von kllolllein. Om denna punct synes sä swär, och man ei tror Riksens Ständer om att kunna pröfva graden as förmögenhet, sä synes det mig säsom wore det lika smärt för Konungen, hwilken man dessutom ej med sä obehagligt göromäl borde beswära. L.te Band. rchxa Afd. 6g. Fri - 958 Den 22 Zebruarll Friherre ak VVettorsteZt, 6ustak. En ward Ledamot har yttrat, ack om pröfniugen af en wist grad af förmögenhet, som borde göra till pension oberättigad, blefwe sä swar akt den frän Riksens Ständers älgard borde dragas, skulle denna pröfning bliswa lika swar för Konungen. Enligt min öfwertygelse synes mig likwäl som »verkställande magten ensam kan wara i tillstånd att genom dest förhållande till den person, hwars anspräk till pension kan komma i pröfning, bade hafwa en närmare kännedom om personens enfkitka förmögenhet och om wärdet af dest Konungen och Riket gjorda tjensterFör Lag, stiftande magien blefwe äter desta detaille-angelägenheter, inträdande pä »verkställande magtens område, om icke omöjliga att med tillbörlig noggranhet winnås, Åtminstone till oberäkneliga personliga twister ledande. Stat bör grans-linjen emellan »verkställande och Lagstiftande magternes ömsesidiga rättigheter och befattningar noggrant wara updragen och i helgd hällen, i annat fall inträder snart ett anarkijkt tillständ, soin ej förr uphörer än den ena af desta mag, ter »vunnit en fullkomlig seger öfwer den andra. Herr Grefrven och Landtmarstalken gjorde propoulion till bifall ä Z-te och 6:te punclerne af Slats-Utffotkets betänkande. Ropades ett starkt Ja och nägra Nej. Grefwe I.övonbjelm, Larl ^xel, anhöll att Herr Grefwe»» och Landtmarftalken tackres göra proposition pa Vtstotteks betänkande i hela dest widd. Ropades Nej.
Detta hafva Sveriges framfarna stora Konungar gjort för upriitthållandet af vår tro och vår lära, och dessa åtgärder voro ovedersägligen vid tagne i kyrkans och samhällets gemensamma intresse. Spåras väl samma anda i det förslag vår tid anser sig här böra framlägga, och med hvilken ära kan vår Kofiungathron derigenom omgifvas? Jag fruktar i främsta rummet dagens hyllning för allt slags frihetsdyrkan, andlig som verldslig, inom oss, och ett återljud af katholicismens, indifferentismens och den protestantiska secterisrnens eller svärmeriets förenade lofoffer utom. oss. Det Svenska folket tror jag dock beklagar en Sveriges och dess Konungs ära, hvaraf glansen jemte värdet ej kunna oförminskade i häfderna bestå inför en efterverlds strängt pröfvande dom. Den kristligt fromma hopen har kännt ett stygn i sina hjerten vid detta budskap. Den har från fäderna ärft en högt skattad vana att hos sin Öfverhet se det högsta skyddet för sin lära. Sedan den åter redan länge lidit af att se landets barn utsättas för tviflets retelser, secterisrnens villomeningar och främmande trosbekännares lönliga arbete, kommer detta Kongl, bud och ökar farhågorna. De trogna frukta att se sig öfvergifvas. De höja då sina blickar dit, hvarifrån den rätta hjelpen kommer, och bedja allt innerligare sitt: Herre, inled oss icke i frestelse, ulan fräls oss ifrån ondo. För få år sedan trodde vår Regering sig böra omskapa vår hela politiska samhällsorganism; pulsådrorna voro dock för starka för att åt blodets gång medgifva någon ny riktning. Man ville tro att söderns vindar orsakade och ledde företaget, den nordiska friska luften var dock för stark att af dem taga något djupare intryck och vår nationalitet blef denna gång bevarad. I dag gäller ett Kongl, lagförslag samhällets hela själ, dess tro, dess kyrka, — visserligen blott passivt — men derföre ej mindre ingripande.
Vid detta, likasom vid det tillfälle, då motionen väcktes, får jag tillkännagifva, att jag önskar, lika varmt som motionären, att prygelstraffet kunde afskaffäs; men annat är att önska och annat att hoppas, att en önskan må gå i fullbordan. Jag tror ej, att vi stå på den punkt för det närvar., att det kan helt och hållet borttagas. I afseende på motionärens beräkning rör:de correctionshusens befolkning från armeen, skulle jag önska, att han gjort skilnad emellan värfvade trupper och indelta armeen. Antalet af correetionister, hvilka tillhört indelta armeen, torde icke vara särdeles betydligt. Hvad åter det angår, att prygelstraffet skulle vara orsaken dertill, att soldater omsider blifvit insatte på correctionshus, så torde det icke vara obekant för en hvar, som är militär, att prygelslraffet är till största delen aflagdt; i följd hvaraf, och derest samma orsak har samma verkan, motionären torde hafva visat motsatsen af hvad han velat visa, då han förmodat, att prygelstraffet skulle liaft den uppgifna effecten. För öfrigt anser jag denna fråga icke tillhöra Ständernes åtgärd annorlunda, än såsom ett önskningsmål, enligt stadgandet i 33 §:n Riksd.Ordn. Hvad åter det angår, att olika bestraffningssätt skulle äga ruin för beväringen och den öfriga armeen, så anser jag någon skilnad i detta afseende icke böra göras, så länge legning äger rum, och den legde beväringskarlen skall stå i samma led med dem af den egentliga armeen. Hr Cederschjöld: Gr. Horn anser prygelstraffet böra bibehållas för den indelta armeen, hufvudsakligast för att skydda civile personer från förolämpningar af de å landet fördelta soldaterna. För min del skulle jag tro, alt civile personer icke kunna äga skäl att fordra större skydd mot förolämpning af soldaten, än det allmänna lagen lemnar i afseende på andra samhälls-classer.
För denna frågas bedömande är nödigt att taga i öfvervägande, hurusom under loppet af sistlidet år Postverkets utgifter betydligt ökats dels genom öppnande af daglig postförbindelse å ett stort antal linier, der förut post befordrades endast 2 å 3 gånger i veckan, dels genom indragning af en mängd posthemman med deraf härflytande förhöjning i postföringslegan, samt dels derigenom att poster börjat befordras med ett större antal enskilda ångbåtar; i följd hvaraf och då till postinrättningarnes ytterligare fullkomnande bör höra att postoch personbefordring, der så nödigt och möjligt är, förenas och af Postverket besörjes, men sådant äfven medförer ökade kostnader, det är uppenbart, att i samma mån Postverkets inkomster undergå förminskning, försvåras ock möjligheten för Poststyrelsen att fortgå på den hitintills beträdda banan. I betraktande häraf anser Utskottet, att den stora allmänhetens intresse uti ifrågavarande afseende bäst befrämjas genom att sätta Poststyrelsen i tillfälle att genomföra de påbörjade reformerna i postväsendet, bland hvilka sträfvandet ött från jordbruket afflytta tungan af postforslingeti kan räknas såsom en af de vigtigaste. Och då, på sätt ofvan blifvit visadt, detta ändamål skulle motverkas genom den af motionären föreslagna portonedsättningen, hvilken dessutom kan anses mindre af behofvet påkallad nu än tillförene, sedan med innevarande år den enkla brefvigten blifvit förhöjd fråh 3 ort 90|:dels korn till 4 ort, tillstyrker Utskottet, att Pehr Nilssons ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Oj ICO i-,britor,fl j jr* ilo ■ l-M-vO •; r.. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1863. Bevillnings-Vlskollels Betänkande N:o 7 t N:o 7, Arik. till Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 3 e. ni. Betänkande, angående slätnpelpappers-afgiften.
Utskpttet ansett föreskriften härom böra upptagas i den serskildta Instructionen för Riddarhusfispalep. Herr von Hartmansdorff: Jag är alldeles tillfredsställd genom den upplysning Grefve Mörner gifvit; men då det är omöjligt , att efter en enda uppläsning i minnet behålla alla Utskottets skäl, torde anmärkningen ursäktas. Måhända skulle man undvika att besvära Ridderskapet och Adeln med onödiga anmärkningar och Utskottets Ledamöter med deras besvarande, om skälen för hvarje §. blefyo uppläste i sammanhang med densamma. Yid §. 20 gjordes icke någon anmärk? ning. §. 2 1. Herr af Ekenstam: I afseende på denna §., har jag varit af olika tanka med Utskottets pluralitet, och derföre bifogat min serskildta mening, som jag anhåller måtte blifva uppläst. I anledning häraf upplästes Herr af Ekenstams omförinälte särskildta mening. Den 9 April f. m. 75 Grefve Posse: Jag vet yäl, alt många dela Utskottets tanka deri, att bänkmansvalen böra afskaffas; pien jag är icke af deras antal. Ty jag tror att pm Electorer skola väljas af hela Ståndet samfält, skola stora olägenheter deiaf uppkomma. Man kan icke begära, att vid Riksdagens början Ridderskapets pch^delns Ledamöter skola vara så bekante med hvarandra, att hvar och en skulle kunna uppgöra en egen lista på a5 Electorer och 2p Spppleapter, eller inalles 45 namn. Antingen skola då en mängd vallistor uppgöras efter blind trp på andra, eller ock skola de innehålla en så ofantlig mängd af namn, att personer skulle kunna blifva Electorer med b eller 6 röster, hvilket jag ingalunda finnér ändamålsenligt. Bänkmansindelnjngen är dessutom ingen ny inrättning. Den fapns redan 1720 efter dåvarande institutioner, och upphörde först, när Ridderskapet och Adeln delades i serskildta glassér. 1809, då Glassrindelningen afskaffades, fann man sig nödsakad, att återgå till Bänkmansinrättningen.
Hvad sålunda förekommit hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande, och enär det ändamål, för hvilket Andrietta Lundborgs qvarlåtenskap blifvit äskad, är af den vigt, alt detsammas ernående bör af Statsverket i någon män underlättas, helst ett sådant byggnadsföretag blilver för staden Marstrand ganska betungande och icke heller Irfln stiftets byggnadskassa något bidrag dertill lärer kunna påräknas, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl å del ringa belopp, hvartill qvarlåtenskapen uppgår, funnit skäligt, för sin del, medgifva, att den Kronan tillkommande rätt lill qvarlåtenskapen efter bemälda Lundborg mätte få öfverlåtas lill staden Marstrand, för att användas till utvidgning och ombyggnad af läroverkshuset derstädes. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 14 Mars 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863. Preste-Stnndet den tt Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Ständers underddniga Skrifvelse, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arj efter enkan Anna Christina Löfgren. (Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 55.) S. A. K. Under förmälan, hurusom kommuual-utgifterne i Ronneby köping uppginge till högst betydliga belopp, hvaribland afgifterna till fattigvården årligen utgjorde omkring Expeditions U ts k o l1 e ts Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 57. 21 2,600 R:dr, samt alt för närvarande lil! uppförande af skolhus för elementarläroverket derstädes erfordrades minst 12,000 R:dr R:tnl, har hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord alt, till lindring i berörda koinmunal-algifler. Ronneby köping malte fä tillgodonjuta eli derstädes efter enkan Anna Christina Löfgren fallet dana-arf, utgörande 486 R:dr 33 öre R:ml.
Deremot syntes ett lämpligt arfvode icke billigtvis kunna förnekas de svagare lönade adjunkterne och ännu mindre de alldeles lönlöse docenterne för den tid och det arbete, som de måste uppoffra i och för de vetenskapliga öfningarne inom Seminarierna, hvilket arfvode Kommitterade föreslagit för en adjunkt till 300 It dr och för en docent till 500 Rdr årligen. Om då öfningarne vid seminarium i Upsala komme att taga i anspråk verksamheten af 5 adjunkter, nemligen en i latin, en i grekiska, två i moderna språk och en i mathematik, samt af 9 docenter, nemligen 2 i latin, 2 i mathematik, 2 i svenska språket, 1 i grekiska, 1 i fysik och 1 i naturhistoria, skulle kostnaden för detta seminarium uppgå till 6,000 Ridr; hvaremot Kommitterade, i fråga om seminariet i Lund, med fästadt afseende å förhållandet mellan de studerandes antal vid rikets båda universiteter, ansett en betydligt mindre lärarepersonal blifva nödig; och antoge Kongl. Majit, att öfningarne der borde kunna upprätthållas med 4,000 Rdr. Genom åliggandet att genomgå ett profår, skulle den blifvande skolläraren visserligen förorsakas en kostnad, som han förut icke haft att vidkännas, och Kommitterade hade derföre föreslagit, att till stipendier åt lärare-kandidater, som komme att genomgå den praktiska kursen, måtte beviljas, för hela riket, 5,000 Rdr. Men då härvid borde tagas i betraktande, att de större fördelar, hvilka numera äro skolläraren i löneväg beredda, medföra ett rättvist anspråk på någon uppoffring å hans sida för vinnandet af en större skicklighet i sitt yrke, helst som på de flesta grenar af embetsmannabanan tjenstgöringen oftast i början och vanligen under vida längre tid än ett år är lönlös, hade Kongl. Majit ansett nämnde stipendium endast undantagsvis samt med afseende å vitsordade utmärktare kunskaper böra obemedlade lärare-kandidater tilldelas, och då härtill komme att, till följd af förhandenvarande förhållanden, endast ett inskränktare antal förmodades under nästkommande statsrcglerings-period anmäla sig till profårets genomgående, hade Kongl.
Deremot anser Utskottet grundsaltsen i 2 § af 1830 års Kungörelse böra bibehållas, att nemligen den af della understöd den utflyttande åboen tillkommande Ijerdedel skall honom tillfalla sås m en särskild vedergällnii g för den med utflyttningen förenade särskilda tunga, besvär och omkostnader. — Beträffande åter förslaget att hädanefter ej skulle fästas afseende derpå, om utflyttande skiftesdelegare erhållit sina egor i flera lotter eller skiften, än eller Skiftes-stadgan utan underställning till Egodelnings-rätt är tillåtet, har, i anledning af en annan motionärs derom väckta motion, Sammansatta Lag-? samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, uti afgilvet Betänkande, alslyikt ändring i nu gällande bestämmelser härutinnan; och som della Utlåtande blifvit af två Riks-Ständ gillad t, lärer frågan om berörda lagförändring vid denna riksdag hafva förfallit. I öfverensstämmelse med hvad nu blifvit o n förd t, asser Utskottet följande grunder böra antagas för tilldelande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning, nemligen: l:o) att för hvarje särskildt bebyggd t hemman eller hemmansdel samt för utjord, om den för sig är skattlagd och bebyggd, hvars innehafvare vid laga skifte dörnes alt utflytta alla sina åbyggnader, skall, när skiftet blifvit fastsläldt, samt derest hemmansdclen eller utjorden ej förut undergått enskifte eller Inga skifte, och ej heller fått sina egor i flera lotter, än efter Skiftes-stadgan utan underställning till Egodelnings-rätt är tillåtet, understöd till utflyttningen af allmänna medel, såsom gåfva, er - hållas, nemligen för en hemmansdel under samt till och med 7'c mantal