Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wi äre nu ater församlade, Mine Herrar.' til et Riksmöte, dit wi äre i Nader kallade af Kongl. Majit, til at förmodeligen med Honom i underdånighet, tillika med wara Med-Ständer öfwerlägga om bästa medlen och sättet til Rikets Linanesrr uphjelpande, och i följe deraf Fäderneslandets wäl och den allmänna säliheken. Dcstg angelägna föremål hafwa alltid warit Ridderska - pets och Adelns förnämsta ögnamärke och legat dem ömt om hjcrtat. Jag ar öfwerkvqad om, at samma tänkesätt ännu rada hos Högloft. Riddcrskapet och Ndeln. Ridderskapet och Adeln kunna ej blifwa sig olika. Dä wi äkwen böre hoppas, at wara öswerläggningar komma at ske i lugn, med enighet och förtroende, hwartil wi hasme sä mycket anledning, dä wi nu åge den förman, at hafwa lil wär Landt-Marskalk och Ordförande en Man, som ej annat kan än älskas af ost alla. Han förtjenar det, genom sin börd, sit namn, sina. ädla tänkesätt och personliga egenskaper. Matte da denna Riks, dag en gang förtjena et »värdigt ruin i Tideböckerna. — Men, Mine Herror! wi lefwe uti et tidehwarf, der manga fördomar rada ibland Allmänheten emot wart Srand. Desia fördomar böra häfwas; Allmänheten bör uplysaS. Lät oH derföre lägga i en klar dag för Allmänhetens ögon, huru allas wära hjerton äro upcldade af nit för Fäderneslandets wäl och den allmänna sällheten; huru wara öswerläggningar ske i lugn med enighet och förtroende, och huru wara beslut alltid blifwa fattade pa de bästa skäl och grunder. At til en början winna detta ändamål, tror jag wara nyttigt, at wara krokocoller blifwa tryckta. Derigenom blifwer Allmänheten kunnig om wara göromål, öswerläggningar och beslut.
Herr Crusenstolpe: För min del skulle jag väl ej hafva något emot, att detta, jemte ett dussin andra af ConstitutionsUtskottets Memorialer, lades till handlingarna; men min anhållan vid detta tillfälle, att Utskottet måtte särskildt anmodas uppgifva namnen på de Rådgifvare, hvilka deltagit i besluten om de klandrade åtgärderna, afser, att man måtte få veta, om de Rådgifvare, hvilka dertill bidragit, varit desamma, som, enligt Utskottets slutliga yttrande, troligen i andra fall gjort sig särdeles förtjente af De n 17 J u 1 i i e. m. i3r Fäderneslandet. Om så vore, kunde gerna de ringare felstegen qvittas mot de stora förtjensterna. Friherre Boije: Sedan jag nu blifvit upptyst om ändamålet med Herr Crusenstolpes begäran, är jag ännu mera emot bifall dertill. Jag älskar ej favoritskap, hvarken bos den executiva eller lagstiftande magten. Konungens Rådgifvare behöfva dessutom aldeles icke en sådan commiseration. Enligt Herr Crusenstolpes förslag, skulle man nu förlåta dem, för det de förut varit beskedlige. Detta vore ju värre, än att anmäla dem till entledigande enligt 107 §:n RegeringsFormen. Friherre Anckar swärd: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig ej kunna framställa den af mig begärdta proposition, skulle för mig återstå den utväg, att anhålla om llidderskapets och Adelns medverkan, att yrka propositionens framställande. Om pluraliteten då vore af samma tanka som jag, skulle följden blifva frågans hänskjutande till ConstitutionsUtskottet. Men jag bekänner uppriktigt, att med afseende å den anda, som råder bos närvarande ConstitutionsUtskott, tvekar jag icke, att nu häldre låta bero vid Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande. Något annat är mig således icke öfrigt, än att till 33 H. 9* Den 17 J11 lii e. m. Protocollet anmäla min reservation emot Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt i frågan.
Utskotten hafva dervid trott sig finna, att om , genom Kongl. Brefvet den 25 November 1802, Jordegare I ena sidan blifvit skyddade mot allt lidande i detta afseende, dymedelst att icke någon grustägt å inegor, åkergärden, ångar och hagar tillåtits med mindre egarries hörande och Domarens pröfning föregått, hafva deremot de våghål!» »ingsskyldige, då de för hvarje sådant särskildt fall måst föra och stundom genom flere inetantier fullfölja rättegång, i hvilken det icke sällan inträffat, att hinder för pröfningen af deras påståenden varit i förväg lagde, genom af Domstolarne, utan väghållarnes hörande, utfärdade Vites-förbud, blifvit underkastade mera omgång, kostnad och besvär, ån någon skäligen bör vidkännas i de fall, då icke någon enskild fördel eller ceconomisk förkofran, utan endast utväg för fullgörande af ett allmänt onus sökes och åsyftas. I sådane fall, och då möjligheten dertill icke kan på förhand antagas såsom gifven, synes samma Lagstiftande magt, som bestämmer åliggandet, 328 LagUtskottcts Bttnknttdett. äfven böra vara omtänkt a<t bereda möjligheten för dess fullgörande, på ett sätt som undanrödjer behofvét för medborgare, att, i och för en allmän sak, med hvaran, nan enskildt tvista.
Hvartill skulle väl annars den i 56 $. Regerings-Formen Stånden medgifna rättighet att vid Conslitutions-Utskottets Utlåtanden göra anmärkningar tjena? Till följd af nyssnämnde 8i $. må icke Rikets Ständer å den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande derom besluta. Men Stånden hafva icke här skridit till något definitivt beslut; de hafva endast yttrat sina tankar om den beredning frågan borde få, för alt lill slutligt afgörande vid nästa Riksdag förekomma. Deremot åligger det, enligt 56 $. Regerings-Formen, Constitulions-Utskottet, att, då i Riks-Ståndens Plena, emot ett dess yttrande, anmärkningar göras, och de, hvilka hvarje Riksstånd serskildt förklarar vara dess gemensamma tankar, blifvit till Utskottet hänvisade, samtlige Riks-Ståndens tankar till ett helt utlåtande sammanjemka. Det är detta åliggande, som här blifvit uraktlåtet, och hvilket jag, med stöd af 83 Regerings-Formen, anser Utskottet hafva varit förpligtadt att efter Grundlagens ordalydelse uppfylla.” Af Conlractsprosten Hallström: ”Nitet för Grundlagens helgd föi tjenar aktninglikväl under vilkor, alt det bestyrker sig såsom det sanna och upplysta. Denna fordran uppslegras ännu mer, ooh öfvergår lill natur af den heligaste förbindelse, enär, såsom här förmenas, ett stort missförstånd skall undanröjas, en dermed naturligen förknippad obehaglig spänning afböjas, och då det vidriga, det besynnerliga, det sorgliga i ett förhållande, som ej kan annat än påkalla en allmännare uppmärksamhet, endast later sig mildra genom bevisningens kraft och klarhet.
December år 18^4 fortvarande serskilda administration afBan-< kens byggnadsarbeten; N:o 63, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 24, förut meddelade Betänkande, angående förslag till förändring med linmaningärne vid Banco-Disconten ocb Proviace-Låne-C ontoiren; S, D, Föredrogs å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Oeconoroie-Utskot-^ tens, den 25 sistlidne Junii, under N:o 3y, afgifna och, den 6 dennes e, m., på bordet lagda Utlå-, tande, i anledning af väckta motioner, angående Socknestämmor och Kyrko-Råd, S, D. Remitterades till £tatf~ samt Allmänna BesvärsocU Oeponomie-t Utskotten loa Pral. Utdrag dan åe Julli 1829. Kongl. Majits, den 18 dennes, till Rfkets Stander aflåtna och, dea 27 derpåföljde f. ro, på bor-™ det lagda Nådiga Skrifvelse, angående DirectioJiens för Dykeri™ och Bergnings-Compagniet upp™ gifne vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykeri™ och Bergningsanstalterna i Riket, S. D, Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets, den 7 dennes, under N:o 5g; afgifn» och, den 16 derpåföljde f, m., på bordet lagda Betänkande, i anledning, af väckta motioner om invexling, emottagande och förvar af Silfver och Guld, äfven vid Province-Låne-Gontoiret i Götheborg, blef samma Betänkande, på grund a£ dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
' Från Valloflige Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande StatsUt kottets Utlåtanden, nemligen; N:o 6g, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet N:o 1 g, angående afskrifning och eftergift af RiksgäldsContorets hos GöthaCanalBolag egande fordringar, samt räntas godtgörande å de utaf Bolagets insättningar uti RiksgäldsContoret derstädes innchållne medel, till säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i hamnbyggnadsväg; äfvensom CanaljDirectionens hemställan om förskott utaf nämnde medel till utförande af ett hamnbyggnadsarbete vid Mern; Prot. (Jtdr, d. 10 Maji 1834* 21 StatsUtskottet i Utlåtande N*‘o 19, nied tillägget dervid, enligt utlåtandet N:'o 69, gillades. N:o 70, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 18, angående provisoriska utbytet af den för General-ÅssistancaContoret begagnade egendom emot den Stockholms Stad tillhöriga f. d. så kallade Ilessensteinska egendomen; StatsUtskottets Utlåtanden, N:ris 18 et 70 biföllos; och 78, i afseende på några med Statsregleringen gemenskap cgande allmänna frågor, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtanden och Betänkanden: jN:o 47> i anledning af väckt motion derom, att åtskillige i Elfsborgs
Dessutom är sjelfva saken bristfällig, ty om orsaken till Konungens veto är icke här nämndt något ord. Jag föreställer mig såsom mycket möjligt, att sådana politiska händelser kunna inträffa, hvilka föranleda Konungen att uppskjuta med bestämmande af utvexlingsdagen, utan att orsakerne härtill kunna meddelas till folkets kännedom. Min mening är således:, att man bör jemte föreskriften till BanrcoFullmägtige, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, när utvexlingen kan börja, utan vidare förbehåll öfverlemna till Kongl. Maj:t att bestämma tiden. Min tredje anmärkning är riktad emot det förslag, sorn innefattas i följande rader: ”att i Banken må öppnas en depo”sitionsräkning lill insättande af myntadt, ”eller omyntadt, guld eller silfver, emot ”utbekommande Bancosedlar, efter ofvan”nämnde beräkningsgrund för silfver, och ”för guld efter bestämdt förhållande till silf - Den 9 J u I i i f. m. ”ver, med iakttagande derjemte, att för så”dan insättning en depositionsattest lemnäs, ”berättigande innehafvaren, att det insatta . ”beloppet af guld eller silfver, (belt eller uti ”mindre summor,) för motsvarande belopp ”sedlar åter uttaga.” Det måtte vara, antingen en serdeles olycka för mig i uppfattningen, eller ock en oförklarlig motsägelse i Utskottens uttryck. Hittils bär man trott, alt afyttringen icke kunde hafva vidsträcktare fördelar, än alt få penningar för varan, men Utskotten hafva gått längre; de hafva tillstyrkt utfående af allt i försäljningsväg, och ändå bibehållen återlösningsrätt till varan. Med detta förhållande i fördelar, måtte det blifva klart, att Banken antingen icke får köpa något guld eller silfver, ulan på depositionsräkning, det vill säga detsamma sorn icke köpa, eller ock att någon depositionsräkning icke kommer att äga rum. Det ena hindrar det andra. Dessutom har jag en tanka, den jag visserligen icke begär skall delas af orthodoxa Realisateurer, men som må ursäktas af erfarenheten, att så skett tillförene.
Om i det upgjorda förslaget skulle förekomma flera olika motiverade summor, sä anhåller jag att Utsk. af förenämnde summa täcktes taga någon ledning för att bestämma sig för det oundvikliga behofvet, hvarå för ingen del något kan nedprutas. Jag tillåter mig blott påminna, att Artis högst betydliga materialoch tygförråder behöfva stor omtanka och vård; den tjenstebefattning härvid, som uti Art-komitéens betänk, dock icke uptagits, jag menar tygskrifvärne, hvilkas tjenste-biträden äfven fordras af upbördsmännen. De mäste dagligen vara näryar., sakna således möjlighet att söka biförtjenst. De äro qvarstående vid lön på Stat 160 ridr bico jemte inqvartering 32 ridr. Det synes mig vara rättvist alt dessa tjenstemän tillkommer en lika lön som föreslagits för deras vederlikar styckjunkare, nemi. 300 ridr bico jemte inqvarterings-medel. Denna trägna tjenst äfven högst maktpåliggande, borde efter min tanka berättiga dem att sig kunna lifnära. (Tillhör 2:a Häftet, pag. 183.) Utgifter, för hvilka ersättning från Just.-Ombudsmans-cxpeditioncns cxpensmedel fordras. Debet. B a n c 0. Credit. B n c 0. Bonnier för försäljning af Just.- April 30 A. Lundberg för vedsågning . Lindström för 8 st. blyertsp:r — 32 — Okt. 4 H. S. Löfberg för 2 ti rödt lack 4 99 17 C. G. Linck för bokbindarearbete 5 36 — 99 21 H. S. Löfberg för 1£ sats till bläck — 46 8 Nov. 2 Joli. G. Pripp för 1 ris Postpapper 9 Dec. 6 C. G. Link för häftning af Just.-Ombudsmis Berättelse 47 20 8 99 P. A. Norstedt SC
De på Andra hufvudtiteln äskade förhöjningar i anslag utgöra således: för Justitiestatsexpeditionen R:dr 1,000: — » Justi tiekanslersexpeditionen 500: — » Hofrätterna 18,000: — » Svea Hofrätts Justitiestat 600: — » Reseoch traktamentspenningar 4,500: — » Domare, vittnen och parter 8,522: 50. 33 122- 50 hvilka, med tillägg af hufvudtitelns nuvarande slutsumma 2,198,570: — uppgå till 2,231,692: 50. Men då härifrån dragas de föreslagna nedsättningarne i anslagen för Justitierevisionsexpeditionen med 4,000: — » fångars vård och underhåll » 47,122: 50. 3,| 50 kommer hufvudtitelns slutsumma för nästa statsreglering att utgöra 2,180,570: — och således att minskas med 18,000, R:dr förutom de 7,000 R:dr, hvarmed, i mån af nuvarande ordinarie Revisionssekreterares afgång, utgifterna för Justitierevisionsexpeditionen förminskas. Till uppförande af ett straffarbetsfängelse i Carlskrona, beräknadt för 300 fångar och försedt med nödiga ekonomibyggnader och verkstadshus, äskar Kongl. Maj:t, under åberopande af hvad bilagda protokoll öfver Justitiedepartementsärenden i detta ämne innehåller, att Rikets Ständer måtte anvisa ett särskildt anslag af R:dr R:mt 300,000: _, att utgå med 150,000 R:dr år 1864, med 100,000 » år 1865 och med 50,000 » år 1866.
Jag hemställer derföre till Biddr-rskapet och Adeln om icke förevarande Betänkande tnå få hvila, till dess frå» gatt om Näringsfriheten till afgörande förekommer Herr Lefrén, Johan Pehr, förenade sig med H err von Hartmansdorff. Friherre Cederström Jacob: Jag har visser ligen icke något deremot, att Betänkandet bvilaf på bordet ännu ytterligare, i fall Ridderskapet och Adeln så prbfvar nödigt. Men jag hemställer dock, huruvida den förevarande frågan om FabriksGesäller har något direct sammanhang med Nä ringsfriheten och frågan om HandtverksGtSälle rnes ställande under Tjenstehjons stadgan, De förre liro ej i samma förhållande med de senare — hafva inga nilfen, höra icke till skrän tn. rn. Utskotten hafva d cöre äfven måst betrakta Fabriks-arbetarne serskildt. Herr Lefrén '■ Jag hemställer till Ridderska* pet och Adeln, om det icke lärer vara nödvändigt, att den folkciass, hvarom nu är fråga, må tillgodonjuta samma rättigheter som andra i lika förhållanden, beslutet må i öfrigt blifva, att den skall - > lien 16 September /. tfi, ii Skall ttå under Tjenstefajcns-stadgarieller icke* Och jag hemställer vidare, om det är tänkbart, att två olika författningar kunna gifvas för samma slags personal, och hvartill sådant skulle leda. För min del kan jag icke annat än yrka, att Betänkandet måtte få hvila, till dess frågan om Närings» friheten förekommer till slutligt afgörande. Herr Grefven och Landtmatskalkeh hemställ» de, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att !Lagoch OecpnomieUtskottens förevarande Utlå» tande finge hvila på bordet, intilldess frågan om Nä» tingsFriheten till slutligt afgörande förekommer. Biföllsi
Ytterligare Utlåtande, bif. af Bondeståndet, s. 937* af Borgareståndet, s. 954. af Adeln, s. 967. — om erläggande af, å förskotter; StatsUtskottets Utlåtande,* lagdt på bordet af Presteståndet, s. 346, bif. af Borgareståndet, s. 351. Bäntan, om medel till, å Köpeskillingen för det till GevärsFactori inköpte Carl Gustafs StadsBruk; StatsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 78. af Presteståndet, s. 82. af Bondeståndet, s. 86. af Borgareståndet, s. 91. i4? Räntans och O fvérR antaris nedsättning å DiscohtLån om rédaction af Föreskriften om; BancöUtskottets betänkande, bif. af Adeln, lil. s. 392. af Pre. steståndet, III, s. 403. af Borgareståndet, ITT. s. 4o7. Räntepersedlar, om rättighet att med penningar lösa -Kronans. Stats Utskottets betänkande, bif. af Adeln, III. s. 98. af B Jrgareståndet, III. s. 108. af Bondeståndet, III. s. 133. Räntmästare, om Remisslage för; StatsUtskottets be tänkande, bif. af Bondeståndet, s. 323* återrem. af Adeln, s. 326. bif. af Borgareståndet’, s. 33®; Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, s. 687.
Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från föregående år: — Uppbörd: Stats-anslag för fångvården, enligt Kongl. Balans från föregående år: Skulder j Utgifter: Byggnader och reparationer I.ilning Beklädnad Sängkläder Inventarier Fldning och lysning Benhållning • Beligions-vård Sjukvård Garnisons-kostnad Bevakning Fång-transport Fångars afgång Straff-exekutions-kostnader Uppfostrings-hjelp Generella förvaltnings-kostnader Arbetens bedrifvande Wisby arbets-inrättning Afskrifning S:r Kongl. Stats-kontoret tillgodofördt: Skilnaden, hvarmed inkomsterna öfverskjuta utgifterna, Hebbeska testaments-fonden tillgodofördt: Dess bland fångvårdens medel tillförene upptagna behållning Balans till påföljande år: 3. hvilka såsom besparing å fångvårds-anslaget blifvit Kongl. Stats-kontoret tillgodoförda, enär samma anslag i hufvudböckerna debiterats Kongl. Stats-kontoret med de uti Kongl. Maj:ts fastställda stat beräknade, i nyssnämnde tabell uppgifna, summor. 3. så uppkommer en brist af 106,317: 33. 6. 72,668: 22. 9. och då härtill ytterligare läggas de af andra förvaltningar direkt bestridda och i deras räkenskaper formelt afförda fångvårds-ut giftcr 509: 28. 7. 230: 29. 1. visar sig den i riks-hufvudböckerna å fångvårds anslaget uppförda brist 106,827: 14. 1. 72,899: 3. 10. § 2- Den andel af 7:de hufvud-titelns reservations-anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, som, enligt de af Kongl. Maj t fastställda stater, varit under hvartdera af revisions-åren med 4,000 R:dr ställd tdl Fångvårds-styrelsens disposition, för underhåll af de äldre kronohäktena, har för år 1854, liksom föregående år, på sätt sednaste revisions-berättelse omförmäler, ingått till och blifvit redovisad i sammanhang med anslaget till fångars vård och underhåll.
Den helga flamman, som Prometheus stal Från höge Gudar. Än i sena åldrar Ditt lof skall ljuda i hyperboreers Och aithiopers länder. Med beundran Man än skall blicka hän till Hellas' strand, Der bildningsgåfvan sett sin morgon gry. KALLIMAKOS. Du drömmer, goda flicka. HERMIONE. Ja, kanhända. Men nu jag vakna vill, ty Hellas får Ej falla än. Åtminstone med ära 46 Det falla skall. Hvar är ditt svärd? Hvad ser Jag väl? Du glår ju klädd som en barbar, Med usel grannlåt prydd. Blygs du då för Den enkla drägt som dina fäder buro? KALLIMAKOS. Men lugna dina känslors vilda svall. Jag än ej fått dig.säga mina planer. Så hör mig då! HERMIONE. Ditt sista ord! Välan, jag höra vill KALLIMAKOS. Du hörde nyss att folket Beslutit har, dåraktigt nog, att spilla Uti en fåfäng strid båd' hus och lif. Nåväl, låt dem det göra som deri Sin fördel finna; jag det icke gör. Jag skattar alltför högt den lyckan att Dig ega för att nu den kasta undan. Derfor slå bort de galna tankarne Som nyss ditt hufvud gripit. Du skall se, Här blir för Hellas blott en nyttig hvälfning. Först blir det strid, det är ju helt naturligt; Se'n få vi oss en kung, som väl behöfves, Och så är åter frid och lugn i staten. Vi kunna ju inunder tiden både Oss hålla undan stridens alla faror Och fria oss ifrån en hårdsint fader, Som är nog grym att vägra vår förening. Hör mig, Hermione! Mig följer du Till Elis, der jag skaffat oss ett hem, Så fridfullt. Re'n galejan länge nog Har ryckt på kedjan att få lägga ut Från stranden och dig föra bort, när striden 47 I lågor flammat upp. Nu är den stunden Ju kommen, och jag allt i ordning stält. När rosenfärgad Äos stiger upp Ur hafvets svala sköte, spänna vi De hvita seglen och bege oss af Bort till Korinthos' rika nejder. Der Vi dröja, tills den kära gladan åter Förkunnar vårens ankomst.
Man uppskattar icke till sitt rätta värde den lyckliga omständighet, att alla banker inom landet hittills kunnat fullgöra punktligen sina förbindelser, att enhvar, som till förräntande anförtrott sina penningar åt bankerna, kunnat med allt lugn förtrösta uppå, att i rättan tid återfå desamma. Man tror att detta förhållande skall fortfara huru än man tillskär banklags-paragrafer, äfven om det såsom nu icke bar någon egentligare grund än några inflytelserika individers tycke och smak. Det har nemligen icke kunnat bevisas att de hittills gällande bestämmelserna medfört några olägenheter. Den Kongl. Finans-komitéen har genom grundliga utredningar undanröjt den sista villfarelsen i detta afseende, som låg deruti att den nuvarande sedelutgifningsrätten skulle göra svårt, om ej omöjligt för Riksbanken att infria dess banksedlar. När Riksbanken minskar sin banksedelstock, så måste privatbankerna, antingen de vilja eller icke, göra precis detsamma och skulle någon bank vilja importera silfvertackor för att derå utgifva banksedlar, så borde man snarare tacka än tadla densamma. De enskilda bankerna äro i detta afseende i fullkomligt beroende af Rikets Ständers Rank, hvilket genom Finans-komitéens utredning blifvit satt utom allt tvifvel. Man påstår, att de enskilda bankernas sedelutgifningsrätt vållar häftiga fluktuationer i penningemarknaden. Detta är att förvexla orsak med verkan. Ranksedelstocken tillvexer när affärsverksamheten är liflig, men den krymper tillhopa när handel och industri förtvina. Lemnade man penningerörelsen åt sin naturliga fria utveckling, så vore banksedelstocken en barometer på affärsställningen, och man plägar ju icke skylla barometrar för att förorsaka häftiga fluktuationer i atmosferen.
vaggande fram och åter på sitt vackra hufvud, En smärt dam med floret sorgfälligt nedfäldt för som marterad af en outhärdlig kroppslig smärta. ansiktet hade i vestibulens skymning passerat förbi » Ni har ju dock själf telegraferat efter min grefve Stjärne. Han gaf sig ej tid att fästa uppfar, » sade Sonja. märksamhet därvid. » Jag själf? — Ja — tyvärr — i ett svagt ögonU r ett k v i n n o l i f s h i s t o r i a Sonja låg sanslös på mattan framför den djupa blick, under sjukdomens första förskräckelse, gaf fönsternischen. De lyfte henne sakta upp i soffan, af jag vika. Febern tog så häftigt i till en början — och medan fadern ömt baddade hennes tinningar och jag trodde, det var fara till lifvet — och själf med det iskylda vattnet ur kristall-karaffen, sänJohan Nordling. trodde han det ock — och så bad han mig — des Marie ned alt båda närmaste läkare. bad mig, till dess jag måste lyda honom. Hon hade turen att hejda den svenske läkaren IX. Men nu — han är ju så mycket bättre — och i portierns rum, just som han ämnade sig ut, och Första mötet. efteråt, oh, hur gränslöst jag ångrade mig! Jag han följde henne genast. skulle ha velat gifva allt, hvad jag egde, om jag (Forts.). Innan dessa dock hunnit upp, hade Sonja matt kunnat göra det gjorda ogjordt igen. Och själf öppnat sina tunga ögonlock, där hon låg med hufill sist fick Sonja så mycken beherrskning besinnade han sig också — Gud skall veta, att vudet i faderns knä. När hon mötte det kära anöfver sig själf, att hon förmådde sig till han lika litet som jag önskat er hit — han vet, siktet öfver sig, log hon svagt. att med handen göra en stum åtbörd, som inbjöd att I skolen göra allt att skilja oss » Min älskling, min stackars älskling — hur är den besökande till en af de stora hotellemmorna, Och så öfvertalade jag honom — och vi flytdet med dig? » som voro placerade rundt om divansbordet.