Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag blef på sätt och vis rentvättad men liksom utan såpa, det sitter allt lite qvar här och der ännu i skrynklorna. Gud har gifvit mig det der att bära på, arfvedelarne falla så olika här i verlden. Leenas vackra ögon sågo upp, der tindrade ett uttryck af ömhet i dem, och hon sträckte fram handen som hade hon velat bedja honom att upphöra med de bittra anklagelserna. Men han såg henne icke, utan fortsatte: Hennes nåd dog sedan några dagar derefter. Hon hade skrifvit under patrons papper, Carlson och jag också. Vi lär ha gjort det den der qvällen, sade patron. Han fick hela arfvet att förvalta hur han ville, det var inga bestämmelser alls om barnen, allt skulle lemnas åt honom. Der var rättskunniga herrar från stan, allting skrefs upp och ordnades, och från den stund började det gå bakut här på gården! Så fick jag se dig i stan, den gången för längesen! Jag trodde då att det kunde komma någonting gladt också i mitt lif. Du var så ung, bara tjugo år, och jag hade då ren blifvit nära fyratio. Du var så nätt i ögonen och så flink och glad. Jag glömde allt mitt tråk när jag såg hur du arbetade nere vid klappbryggan om vintermorgnarne. Vattnet sprutade om dig, när du högg i med klappträdet, istapparne knarrade, och från dina röda armar stod der som en varm ånga. Man skulle ha kunnat koka opp kaffe, så brann det på dina kinder, och så du skrattade! Peltonen höll upp en stund, smålog, men återtog i den gamla tonen: Nå, det var väl min tid då, eftersom jag blef så kär. Inte frågade jag efter hvad folk sade, att du hållit dig väl med en gardist förra sommarn, jag trodde så fast på dig. Bara jag fick dig, så tänkte jag allt skulle vända sig för mig. Och du tog mig. Jag trodde att jag var som annat folk, att en kunde älska mig, när jag var sådan jag borde. Men jag var inte skapt till att länge få inbilla mig sådant. Du tålte inte fattigdomen, och barnen, som du inte rådde med, blef det många utaf. Jag var gammal och tungsint, du skulle ha ungt och friskt blod.
Bil. till Banko-Fullmägtiges Berättelse 1844' 2 10 Berättelse om förvaltningen af Tumla. § 11. Uti ett 1843 års Revisorers Berättelse åtföljande särskildt utlåtande af Prosten Sandberg äro framställda några förslag och yttranden, rörande hushållningen vid Tumba, öfver hvilka Fullmägtige nu få yttra sig, men dessförinnan anse de sig, till underlättnad för omdömet, böra lemna nedanstående upplysningar, rörande Tumba Pappersbruk samt de i afseende på dess styrelse och förvaltning, tid efter annan, gifne föreskrifter. Tumba Pappersbruk anlades på 1750-talet för Rikets Ständers Banks räkning. Då uppfördes det så kallade Öfra Bruket med 3:ne kypar eller formar. När sedermera detta ansågs för behofvet otillräckligt, förvärfvades på 1800-talet, genom byte med Tumba Comministersboställe, det nedra vattenfallet med der anlagd qvarn, hvarest det så kallade Nedra Bruket med 2:ne kypar uppfördes, och är det härföre, som Bruket erlägger dels en fördubblad ströms-afrad till Kronan, emot hvad förut för öfra fallet utgick, dels en ersättning af 5 tunnor Hvete och 18 tunnor Råg till Comministern. Då år 1829 det öfra Bruket nedbrunnit, återuppbyggdes detta, men med endast 2:ne kypar, så att för det närvarande 4 kypar finnas vid Tumba; dock är icke arbetsstyrkan tillräcklig, för att i oafbruten gång hålla 4 kypar eller formlag. Vid Tumbas anläggning antogs till Bruksförvaltare en i papperstillverkning kunnig Holländare, vid namn Mulder. Ledningen af anläggningen anförtroddes åt en såsom sakkunnig ansedd man, Boktryckeri-Directeureu Morarna, med tilldelande af Banko-Commissarie namn och lön, hvarförutan inseendet öfverlemnades åt 2:ne Banko-Fullmägtige, som derföre erhöllo icke obetydliga honorarier. Under en längre tid ägde Bruksförvaltaren sig till biträde 2:ne Bokhållare och en Bruksskrivare, af hvilka de begge Bokhållaretjensterne i sednare tider blifvit iudragne.
Således är det högst nödvändigt att göra skilnad emellan bättre och sämre blyertz , och jag tror, att tullen på den finare bör nedsättas. Häremot torde invändas, att under rubrik af finare kunde gröfre inkom-] ma ; men det kunde förekommas om man bestämde att fin blyertz endast i pennor får inkomma. Herr Hjerta : Jag tror att denna discu9sion uppkommit genom ett verkligt misstag. Det finnes ej 2:ne slags blyertz, utan det är blott beredningen som skiljer. Det står sedermera serskilt nämnt om blyerfzpennor, under Den 18 Augusti e, m, rubriken Pennor. Jag tillstyrker således, att tullen måtte blifva oförändrad såsom hittills. Friherre Cederjlröm: Ingen har satt i frå ga, att blyertzen är af skiljaktig natur, men väl att den kan förfinas, ehuru det i Sverige är obekant, huru det sker. Det är, till dess vi kunna raffinera den, såsom i England, som jag tror, att den ej bör med hög tull beläggas. Hvad blyertz i allmänhet angar, så är det liks giltigt, ty den inkommer ej. Friherre Wvcmge\\ Jag bör visst icke betvifla, att Herr Riben aldrig fått goda Svenska blyertspennor, men jag hoppas att han ock, icke betviflar, att jag funnit sådsne. Hvad beträffar Friherre Cederströms yttrande, att ej finare blyertz här tillredas, får jag upplysa, att Directeuren Swartz lärt flere, att bereda finare blyertz, lika med den utländska. Jag har sjelf sådane pennor, och kan gifva anvisning på hvar de finnas. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af den utaf Utskottet å Blyertz föreslagen Tull, hvilken proposition med Ja besvarades. ”Boksvärta Inkommande Tull procent 50.” Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel: Boksvärta lär af gammal häfd stå qvar i Tulltariffen, ty jag tror ej att det under långliga tider kommit i fråga, att införa någon äådan. Hvar och 16» Ben i§ Augusti c. tn. en Boktryckare förstår pu att bereda den samma.
R:dr årligen; och då för boskapsafvel förbättrande det är af stor vigt att, genom införskrifvande af utländska race djur, de vid Kronans holländerier eller hos enskilde befintliga stammarne förädlas, tillstyrker Utskottet, att det äskade beloppet, 10,000 R:dr årligen, såsom extra anslag jemväl för nästa statsregleringsperiod må af Rikets Ständer beviljas 34:o. Uti särskild den 14 November nästlidet år till Rikets Ständer nfiåten, af samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottot remitterad nådig Proposition (JYs 39), i fråga om anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarne inom riket samt utgifvande af derpå grundade kartor, har Kongl. Maj:t behagat meddela, bland annat, hurusom de geologiska undersökningarne, hvilka tagit sin början under år 1858, varit under de första tre åren förlagde uteslutande inom de fyra län, som närmast omgifva Mälaren, nemligen Upsala, Stockholms, Westmanlands och Södermanlands län; men sedan Elfsborgs läns båda Hushållningssällskap i början af år 186! hos Kongl. Maj:t framställt underdånig anhållan, att dessa undersökningar finge utsträckas äfven till detta län, på det att länet med det snaraste måtte komma i åtnjutande af de fördelar, som af sä beskaffade undersökningars anställande derstädes kunde förväntas, samt Hushållningssällskapen för detta ändamåls vinnande erbjudit sig att med visst belopp i kostnaden deltaga, hade en del af arbetspersonalen varit till sistnämnda län förlagd, under det att den öfriga personalen fortfarande varit sysselsatt inom mälareprovinserna, hvarest arbetena numera fortskridit så långt, att alla de trakter, sora närmast orogåfve Mälaren, blifvit fullständigt undersökta. De i Elfsborgs län företagna undersökningar hade omfattat en del af Dalsland samt de trakter, som från Hunneoch Halleberg utbredde sig kring Wenersborg, äfvensom dem, hvilka i närheten af Alingsås omgåfvo och innefattade de så kallade Svältorna.
Och härmed slutar jag min berättelse, der jag sökt att framhålla de vigtigaste momenterna af mitt lif och mitt korta äktenskap med tvenne aktningsvärda, ehuru hvarandra mycket olika män. Jag vill tillägga, att det är med min grannes, renskrifvaren mr Merles, tillhjelp, som jag sammanfattat detta, och att jag med nöje vill tillägga alla de muntliga upplysningar, som mr Gibson önskar och som stå i min förmåga. Sabina Emmelina Morris, född Krump. Vittnesmål af Jonas Burton, f. d. kusk hos squire Harry Merton på Merton Hall Det är med anledning af en annons i tidningen The Star och i synnerhet för att följa min hustrus, fru Barbara Burtons, önskan och råd, som jag skrifver detta. Hon är ett mycket klokt och manhaftigt fruntimmer, och jag har alltid befunnit mig väl af att göra, som hon säger, en bekännelse, som kanske icke många män skulle hafva mod att göra. Jag skulle utan henne aldrig hafva fallit på den tanken att afgifva detta vittnesmål, och det är hon, som påmint mig om den omständighet, hvilken jag nu vill berätta, ehuru jag nästan finner det vara orätt att framkasta en misstanke utan egentliga skäl och bevis, i synnerhet då denna misstanke rör ens forna herrskap. Vi tro likväl, att hvad jag här säger skall kunna bidraga att skaffa ljus i en sak, hvilken man redan kommit på spåren, och att gifva rättvisan framgång. Jag är född i Cornwallis och tjente som kusk hos squire Harry Merton på Merton Hall, der jag ännu vistas, när denna herre gifte sig med miss Agnes Hochtinton. Det var år 1786, och ingen kan bättre än jag känna till detta giftermål, efter jag flera gånger var med min husbonde till Aukwoodhouse, der den unga damen vistades hos sin mormor, lady Hawerfield, under squire Harrys frieri.
Grefve Frölich påsLår att vid i8i8års Riksdag orden: Derest sådan vinnes” blif vit insmygne i den §. som motsvarar den 5irsta af den gamla RiddarliusOrdningen, såsom prof på den uppmärksamhet, hvarmed Ridderskapet och Adeln vid de förut - ig8 Den 6 Februarii f. m. gående Riksdagarne följt de hemliga operationerna att binda deras händer. Insinuationen är sårande, så väl emot RiddarhusUtskottet vid 1818 års Riksdag, som ock emot Ridderskapets och Adelns öfrige Ledamöter vid nämnde Riksdag, i det de förstnämnde, eller Utskottets Ledamöter, tillvitas ett nära bedrägligt förhållande, och Ståndet samfält ouppmärksamhet. Friherre Anckarswärd uppgifver hela Ministeren såsom handlande emot Lagens klara bud. Den 90 §. RegeringsFormen så lydande: ”Under Riksens Ständers eller deras ”Utskotts öfverläggningar och pröfning må ”icke uti något annat fall eller på något ”annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om Em”betsoch Tjenstemäns tilloch afsättande; ”Regeringsoch Domaremagternes Beslut, ”Resolutioner och Utslag; enskilda Medbor"gares och Corporationers förhållanden, el”ler verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning;” har härigenom af Friherre Anckarswärd blifvit öfverträdd. Formen, som ålegat honom, att iagttaga, i händelse han vore öfvertygad, att denna hans uppgift ägde någon grund, finnes bestämd i 29 §. Riksdagsordningen, och Herr Friherrens lagstridiga förhållande är icke rättadt genom dess sednare i laglig ordning Den 6 Februarii f. rn. *99 anmälte anledning till anmärkning emot StatsRådets Ledamöter. Grefve Frölich påslår, att Ridderskapet och Adeln den 21 December i8a3 var alldeles i okunnighet om den Nådiga Stadfästeisen.
Frih. Raab, Adam Christian: Jag vill visserligen icke här på förhand hafva yttrat någon rekommendation för bifall till den ifrågavide motionen, tvertom tror jag icke att den kan komma att bifallas, men hvad deremot beträffar Frih. Cederströms yttrande ang:de lämpligheten af att enskilde Riksdagsmän under Riksdagens lopp framkomma med förslag i detta alside, så får jag säga att det endast är under förutsättningen af Riksdagen och vid slutet deraf som det visar sig om förstärkning behöfves i Utslcns kanslier, således finner jag det visserligen ieke olämpligt att framkomma med ett sådant förslag som detta; annat är om frågan kan bifallas. Det är på denna grund Hr Cederschiöld varit berätttigad till sin motion. Oin den remitteras i öijer ju icke deraf någon förpligtelse för Ståndet att låta den gå igenom. Jag anhåller således om remiss. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: För min del ämnar jag icke ingå i den frågan huruvida det vore lämpligt eller icke att bifalla motionen, jag vill endast hålla mig vid dess laglighet, och då tror jag att den såsom i dubbelt alside olaglig icke kan remitteras. Först och främst finnes uti 24 § RiksdisOrdmn föreskrifvet huru tillgå skall då kauslierne i Utsk:n icke äro tillräckliga. Der står nemi.: »Skulle i något Utsk. en talrikare betjening oundgängligen tarfvas, anmäle Utsk. sådant hos Ståndens plena, hvilka derom förordne. » Grundlagen har således stadgat den ordning efter hvilken det skall beslutas, då kanslierne blifva otillräckliga för Utskin, och då lärer det väl icke gå an att rubba denna ordning eller påtvinga Utsk. ett förökadt kansli utan att det begärt något sådant. För det andra är det föreslaget att Stånden skulle berättigas att öka sina kanslier. Om R. St:r skulle ega att derom fatta beslut, så skulle 3 Stånd kunna förhindra det 4:de att få det, ty kan man berättiga kan man också förvägra. Såvidt jag kan förstå, beror det på hvarje Stånd särskildt att bestämma huru stort dess kansli skall vara, åtminstone har hittills alltid så tillgått.
N:o 227, med förslag till jemnkning i RiksStåndens beslut, angående Rådmän och Kämnärers befrielse från ansvar vid underlätet insändande af Kämnärs eller Rådstufva Rätts domböcker och Protocoller, S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-' samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten den 21 sistlOctober under N:o 511 afgifne, samt den 31. i berörde månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, ^ anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, om upphörande af Krigs-Akademien och inrättande af Professioner i Miltaire vetenskaperne vidRikets Universiteter, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, en^r sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrig»! Fr»t, Vtdr. d, 3* K»v. igjij, iff Trenne Biks-Stånden bifallet, för dess del dervid dervid låta bero. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, nå grund af dervid gjorde anmärkningar, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonorm-Utskottens cert *5 sisth October under N:o 57a afgifne, samt deri 31 i berdrde månad e. m. på borde-' lagde Utlatan. de, ofver Herr von Hohenhausens Motion, om undersökning af de Civila Bärovörkens närvnrande beskaffenhet. S. D. Då nu 3 nyo föredrogs Constitutions-Utskottets den 15 dennes under N:o 75 aflåtrie, samt den ig derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, rörande sättet flir slutliga behandla gen af frågan om inlösen af! Filial-Diskonternes utc-löpari de skuldförbindelser; fann Biddersknpet och Adeln att samma Memorial borde till Statsoch BancoUtskotten öfverlemnas. S. D. Föredrogs ånyo
Sedan pappa uppdragit och lagt bredvid sig på bordet tidningsbundten, glasögonen, plånboken, näsduken jemte diverse små, nätta rullar, hvaraf pappa var stor älskare, kommo ändtligen äfven brefven upp. ”Ack, från Rosa!” sade Hilda med glad rörelse, och lade det första ifrån sig. ”Hon höll då ord, min goda, älskade Rosa, att fröjda mig med ett bref i mitt nya hem, genast efter min ankomst! Men jag har ännu ett; ifrån hvem kan det vara? Hon kastade en blick på utanskriften, och blodet rusade hastigt till kinderna; så mäktigt kan äfven en försvunnen kärlek verka. Det var kapten Ferdinands handstil. Wallinder såg hennes rörelse, och bleknade. Han hade ej tänkt på möjligheten, att Hildas hjerta redan kunde tillhöra en annan. Denna tanke for nu, likt en blixt, genom hans själ, och kastade ditin ett obehagligt ljus. Hilda såg upp och läste utan svårighet i Wallinders blick en fruktan, som på nytt, ehuru af en annan orsak, kom henne att rodna. – ”Detta bref är ifrån min kusin, kapten Ling,” sade hon med temlig fattning. ”Han var någon tid förlofvad med min bästa vän, Rosa Widen; men vissa ledsamma familjförhållanden upphäfde partiet.” Wallinder bugade sig litet, som folk i allmänhet pläga göra, när de tro, att man berättar dem något, som äfven kunde förklaras på annat sätt. Middagen var icke serdeles lifvad, och sedan man druckit kaffe, sade Hilda, i det hon höll brefven emot Wallinder: ”Magistern vet ju, att vår arfsynd är nyfikenhet; tillåt mig derföre att tillfredsställa den.” – När nu Hilda var utgången, och löjtnanten, som han trodde, helt oförmärkt smugit sig in i sin kammare, för att taga middagsluren på maten, vinkade fru Borgensköld magistern att taga plats bredvid sig i soffan. Himlen må veta, af hvilken orsak hon fann det nödigt att förekomma alla missförstånd. Således berättades från början till slut, för den uppmärksamt lyssnande Wallinder, kapten Ferdinands förhållanden till Hilda, med alla dess större och mindre omständigheter, äfvensom kaptenens närvarande sträfvande, att åter få allt på gamla foten, samt
Som det emellerid icke är osannolik!, att, vid förändrad reglering af tjenster och göromål inom Banken, Lånekontorens angelägenheter i Stockholm kunna öfverlåtas åt personer, de der ej böra 4 Banko-Utslwttets Memorial M 61. f ör dermed förenade bestyr tilläggas särskild ersättning; så bar Utskottet ansett nämnda moment desto hellre böra uteslutas, som, derest arfvode fortfarande erfordras, det är lämpligast att bestämmandet af detsamma® belopp tillkommer den auktoritet, eller Fullmägtige. som utser de komiterade, hvilka skola besörja Lånekontorens angelägenheter härstädes. J mom. 8 af nyssberörda § föreskrifves att de af Lånekontorens tjenstemän, som innehafva uppbörd, skola ställa borgen eller annan säkerhet till ett visst bestämdt belopp. Enär Styrelserne äro berättigade att bestämma beloppet af den säkerhet, Kamereraren vid hvartdera Lånekontoret skall ställa, synes det ock vara lämpligast att, beträffande öfrige tjenstemän, som innehafva uppbörd, sådan bestämmelse jemväl öfverlemnas åt Styrelsen, hvilken bäst är i tillfälle bedöma de omständigheter, som dervid måste tagas i öfvervägande och således kan affordra vederbörande borgen eller annan säkerhet till högre, än det i reglementet utförda, belopp. Som Filialbankerna numera äro berättigade å kreditiv i Riksbanken jemväl utfärda vexlar, samt Rikets Ständers Bank och Lånekontoren hädanefter kunna komma att utfärda vexlar, ställda till inlösen å uppgifvet Lånekontor, men hinder deraf ej hörmöta för annat Lånekontor att sådan vexel infria; så är 1 l:te momentet ändradt och till detsamma hänfördt den del af 12:te momentet, som angår skyldigheten att genast till Banken insända de af Lånekontoren å Banken utfärdade assignationer samt Filialbankers assignationer och vexlar; hvarförutan Utskottet föreslagit ett tillägg till detta moment, som skulle bereda möjlighet för Lånekontors-styrelserne att äfven inlösa af enskilda banker utfärdade och r Stockholm betalbara vexlar.
Sora, vid behandlingen af denna fråga, hos Utskottet förekommit, att Capellmästaren Haeffner icke kunnat styrka sin ratt till Lönens bibehållande efter afskedandet från dess befattning såsom HofCapellmästare, utan endast för undfåendet af i5o R:drs pension företett försäkran, men han deremot, vid regleringen, år 180g, af PensionsStaten för indragne K. Operan, blifvit tillagd en årlig Pension af 4oo R:dr, som af honom ännu åtnjutes och å Allmänna IndragningsStaten utgår; så finner Utskottet icke skäl att derutöfver tillstyrka hvarken Löne-ersättning åt Haeffner för den förflutna liden eller tillökning i dess Pension. Den 3 Januarii 1829. 4o Stats -U t s k ottets N:o 16. Utlåtande, i anledning af aflidne Kamereraren vid GeneralSjöTullsContoret Anders Petter Ewers Systerdöttrar, Enkan Maria Palmbergs född Lundström och Annette Lundströms^ gift med Lieutenanten N. A. von Scheele , genom Nådig Remiss af den i3 sistl. November, lill Utskottet öfverlemnade underd. ansökning, att af gunst och Nåd varda befriade från den af K. KammarRätten Sterbhuset ådömde, återstående ersättning af Bevillning, som Ewers i lifstiden icke behörigen beräknat och innehållit å f. d. GeneralTullArrendeSocietetens Fullmäktiges Löner och Arfvoden. (Rgs-J.) Utaf de handlingar, K. *M:t i Nåder behagat låta, jemte ofvanberörde underd. ansökning, Utskottet tillställa, har Utskottet inhemtat, att K.
Stats-kontoret. till följd af liqviden om sistnämnde års öfverskott, besparingar och brister. Under sistlidne Augusti månad har till Riksgälds-kontoret öfverlemnats en på grund af 1859 års afslutade rikshufvudbok upprättad enahanda liqvid om öfverskott, besparingar och brister, hvilken slutar på en bristsumma af R:dr 822,490: 98. att från Riksgälds-kontoret Kongl. Stats-kontoret godtgöras: Förbindelserna för fordna Svenska statslånen i Brabant. Rätteg&ngen angående Baumanska krono• fordran. Liqviden angående 1857 års öfverskott, besparingar och brister. 1858 årsliqvid angående öfverskott, besparingar och brister. Öfverskottsliqviden mellan statsoch Riksgälds-verken för år 1859. De uti denna liqvid upptagna brister å vissa riks-statens förslagsanslag hade nemligen uppgått till R:dr 893,129: 42. » Transport: R:dr 893,129: 42. — 54 - Det årliga bidraget från statsverket till Riksgälds-kontorets utgifter. Rihsgälds-kontorets kreditiv å Rikets Stä?iders Bank. Transport: 893,129: 42. hvarjemte Riksgälds-kontoret påförts de under året utom riksstaten gjorda utbetalningar till dels ersättning för mistad rättighet till forsellön 60,382: 57. samt dels återställande af erlagde begrafningshjelpsoch nådårsbesparingar 37,223: 68. 97,606: 25. ___^:dr 990)735; 67. Då deremot det under samma år uppkomna öfverskott i statsverkets samtlige inkomster öfverstigit de i riksstaten påräknade inkomstbelopp med endast 16,580: 87. samt de å förslagsanslagen uppkomne besparingar utgjort 151,203: 17. 167,784: 4. uppgick den uti statsverket för år 1859 uppkomna brist till R:dr 822,951: 63.
Efter en korrt öfwerlaggning till jemnkande as de delade meningarne, bestöt ändteligen Nidderssapet och Adeln att för sin del bifalla wikeks utsättande till z R.d. »6 si. Herr Lock, Lorstt? UuäviK, erindrade, att för någon tid sedan, Friherre Knäbeck, gjort en motion till förekommande af skogs äwerkan, hwilken till Utskottet blifwit remitterad. Han önskade att berörde Utskott mätte erhälla en påminnelse att med sitt utlärande deröfver skyndesamr inkomma. > Herr Den r2 Zebruarii. 435 Herr von klsusvolck, Larl 6ullak geinkolck yplyste , att Lag-U!jko!tet redan förehaft denna fräsa. att Ständerna oförtöfvadt derom skulle erhälla desi uilälande; hwarföre han trodde Ridderskapet och Adeln kunna »vara öfwertygad, akt Mskottet utan ägon påminnelse hade fullgjort sin skyldighet; I sölje af denna uplysning förföll Herr Locks Motion. Upsästes följande: Utdrag af Protokollet, hällit hos RikftnK Högloft. Ständers Bewillnings - Utskott, wid Riksdagen i Stockholms den 10 Fe-. byuarii i8ro^ S. D, Ester erhallen de! af Högloft. Ridderstapets och Adelns remisi, under den Z i denne månad, uti det af de z:ne öfrige Respective Ständen förut lill Bewillnings-Utskottet öfwerlemnade ärende, att upgifwa utwäg och tillgäng för nödig PenningeFond till undersökningars anställande, huruwida saltkokning inom Riket med fördel kan ästadkommas, grisag Utskottet sig åligga att öfwer hwad fölunda till desi ätgjärd blifwit hänskjutit, utlåtande afgifwa. Med anledning af Wälloft. Borgare - Ständets fattade Beslut atttill förberörde ändamål borde angas Z,ozo R:d. om äret i z:ne ars tid och sedan de 436