Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken till minimitariffens införande var den, all efter 1815 inträffade betydliga nedsättningar i prisen å såväl egendomar som spanmål, hvilket gaf en anledning till att i vissa län t. o. m. i ett ännu större förhållande nedsätta taxeringsvärdet. För att nu förekomma dessa värdens ytterligare nedsättning och då man befarade, att den påräknade bevillmn icke skulle komma att till fullo lill Staten ingå, stadgades vid 1818 års riksdag ett minimum, hvarunder taxeringsvärdena icke fingo nedgå. De ledamöter af detta stånd, hvilka bevistat 1823 års riksdag, erinra sig säkerligen, hurusom inom Malmöhus län det missbruk ägt rum, att en pröfnings-comitee nedsatt taxeringsvärdet å alla hemman proportionsvis, till dess värdet för hela länets fastigheter nedgått till det för länet bestämda minimum, — att anmärkmr inom kammar-rätten blifvit gjorda häremot af den betydenhet alt den revisor, som gjort dem, skulle i anmärkn:s-proeent erhålla flere tusende r:dr; att dessa anmärkmr blifvit af kam - 124 Den 12 April f. m. man,illen godkända, men alt K. M., lill hvars pröfning kammarrättens utslag blifvit draget, oell som icke lärer funnit Sig kunna underkänna riktigheten af detta utslag, hemställde till R. St. att. frågan måtte förfalla. Dä det således är styrkt, alt missbruk ägt rum genom ett sådant missförstånd af ordet minimum, kan del icke vara skäligt, att ett sådant förhållande får fortfara inom rikets förmögnaste län. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Principen för all beskattning måste vara, alt göra den så låg som möjligt. Till följd häraf, har jag inom Bevilln.Utsk. ej tillhört den majoritet, som föreslagit bibehållandet af den gamla laxeringsraetoden. Jag har likväl häremot icke reserverat mig, emedan jag icke kunnat föreställa mig, alt någon föiändring härutinnan kunnat ögonblickligen åstadkommas.
Fullmäktige sig icke befogade att i omförmälda hänseende meddela någon annan föreskrift, än att ifrågavarande behållning, deruti jemväl det belopp, som motsvarade de från Riksgälds-Kontoret utgifna och ännu gångbara Kopparpoletterna vore inbegripet, borde fortfarande i Riksgälds-Kontorets räkenskaper bland dess tillgångar upptagas, med anteckning, att invisningar å samma behållning, under tiden intill nästa Riksdag, icke finge utställas för annat ändamål, än invexlandet af besagde Poletter. Till följd af detta förklarande och sedan Fullmäktige derjemte förordnat, att beloppet af de Riksgäldssedlar, till hvilkas inlösande Riksgälds-Kontoret, jemlikt ofvanåberopade preskriptionsförfattning, icke vidare vöre förpiigtadt, borde ur Riksgälds-Kontorets räkenskaper afföras, bär en samma belopp motsvarande kapitalvinst för meranämnde Verk upptagits uti 1845 års hufvudbok, hvilken vinst äfven inverkat på här förut uppgifna förhållanden mellan Riksgälds-Kontorets tillgångar och skulder vid ej mindre nyssnämnde och sistlidet års slut, än vid början af innevarande års tredje qvartal. Dock som Banko-Styrelsen, i motsats med nu anförda åsigt, ansett, att det, efter upphörandet af Riksgäldssedlarnes inlösning, befintliga öfverskott af den härtill bestämda fond tillhörde Banken, samt att det återstående beloppet deraf, då fonden icke för det afsedda ändamålet vidare erfordrades, borde till sistnämnde Verk återgå; så har samma belopp, jemlikt bemälte Styrelses föreskrift, blifvit från Riksgälds-Kontorets räkning i Banken uttaget och disponeradt såsom afbe 19 — talning å Bankens fordran för det tillskott, hvarigenom merberörde fond uppkommit. Efter erhållen kännedom om den å Banko-Styrelsens sida sålunda vidtagna åtgärd, hafva väl Fullmäktige i RiksgäldsKontoret, medelst skrifvelse af den 8 Februari innevarande år, underrättat förrbemälte
I Frankrike betalar hvarje liten Theater visst till den Stora, som dessutom har 800,000 Francs af allmänna medel. Théatre Francais liar 4oo,ooo Francs. Herr DanckwardtMagnus Georg: Jag utbeder mig endast att, i afseende på det under discussionen af någre värde Ledamöter framställde påstående, att, i följd af 60 §. RegeringsFormen, tillåtelse till enskildte Theatrars anläggande i Stockholm icke kunde lagligen förvägras, få äran upplysa, att en anmärkning, rörande nekadt tillstånd för HofSecreteraren Åbergsson att inrätta en Theater i Hufvudstaden, blef vid sista Riksdag af Grefve Horn gjord i Constilutions Ut - Den 11 Jun i i c. rn. 177 Utskottet, men af Utskottet afslagen, på sätt följande i Utskottets såkallade DechargeBetänkande upptagne yttrande innehåller: ”Då ”den i io:de punkten citerade 60 §. af Re"geringsFormen synes desto mindre lillämp”lig, som Kgl. Theaterlnrättniugarna i Stock”holm, långt för detta tillkomna, aldrig medfört för Kongl. Maj:t och Kronan någon uteslutande vinning, utan tvärtom betydliga "kostnader, och då derjemte beviljandet af '■'ett nytt TheaterPrivilegium, nu, likasom ”alltid förut, beroende på Kongl. Maj:ts Nå”diga välbehag, skulle troligen, vid en ökad ”concurrence, hafva beredt den enskilde En”trepreneurens undergång, och de redan be”fintliga mot Hufvudstadens folkmängd nog ”svarande Theatrarnes skada, kan den upp”gifne anmärknings-anledningen af Utskot”tet icke gillas.” Friherre Boije: Hvad först de af Herr Grefve De la Gardie anförde anmärkningar angår, att ingen Theater burit sig fordom i Berlin bredvid den Stora, så är det längesedan afhulpit. Man bar der inrättat Königstädter Theater. Det är ifrån den, sorn den bekanta Mamsell Sontag kommit. Flere författare uppgifvas skrifva endast för den. Beträffande
Credit på Banken blir beroende af RiksgaldsSedlarnes indragning, så att den samfälta Sedelstocken balanceras, under förbehåll tillika, att Bihang tili Rikt-St. Prat, 1817 —iStS, 9\d* Sami. N',r 77, 78. 6io Prat. Utdr. d. g Junii 1818* Riksgälds-Sedlarne icke må Ökas utöfver det vid senaste Riksdag fastställde Maximibelopp, dock under åberopande för öfrigt af Ridderskapet och Adelns beslut, lörande Filial - Diskonternas utredning ; Om hvilket allt de öfrige Respective Riks.-’ Stånden skulle vänligen underrättas. Fran Vällofl. Borgare-Ståndet. SD. Då nu till afgörande föredrogs DagUtskottets sedan den a af innevarande månad på bordet hvilande förnyade Utlåtande N:o 110 rörande det af Kongl. Maj:t i Nåder framstälde förslag till en ny Concurs-Lag, pröfvade Borgare-Ståndet skäligt att berörde förslag, sådant det af Utskottet till antagande blifvit tillstyrkt, godkänna med följande af Ståndet dervid nu gjorde rättelser. i. Att då förslaget icke innehåller något bestämt stadgande, angående sådane Gäldenärer hvilka icke lidit' de uti 1 §. af 3 Cap. omnämnde olyckor eller visat ett vårdslöst, oredligt eller bedrägligt förhållande, men hvilka genom, förluster i och för tillåtna företag, utan egenteli. gen egit vållande, råkat i obestånd, det borde till efterrättelse uti dylika fall, efter, 6 §. af nämnde Gapitel uti en ny §. inforas ett så lydande stadgande ”kunna sådane olyckor sorn i 1 §. sägs icke af Gäldenär bevisiige göras, men deremot anledningar emot honom icke förekommit or* vårdslöst, oredligt eller bedrägligt förhållande hvarom 4 och 5 §. §. handla, då skall en sådan Gäldenär med sin Person och hvad han* framdeles ärfva eller förvärfva kan svara till bristeg i de uppgifna tillgångar.
Offentlig Bolags-Banks credit-sedlar, mvisningar och öfrige förbindelser aro icke till inlösen af densamma gällande, ulan alt vara försedde med egenhändiga underskrifter af minst 2;ne Bank-Directionens Ledamöter, jemte Bankens Kamererare; skolande, genom Bank-Bolagets försorg, inom \\ dagar från Bank-Inrättningens öppnande, uppgift a de personer, hvilka komma att underskrifterne meddela, ej allenast tillställas Konungens Befallningshafvande i Länet, ulan äfven i allmänna Tidningarne kungöras; och åligger det Bolaget, att på enahanda satt tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifterne inträffar. § 6 Ej må Offentlig Bolags-Bank utgifva credit-sedlar, invisningar och andre förbindelser till större sammantaget belopp, än som motsvarar den af delegarne, i contauter och hypothek insatte och innestående grundfond, jemte de coulante medel, Banken derutöfver innehafver, och summan af dervarande depositioner. § Offentlig Bolags-Bank vare, vid förlust af dess privilegium, förbjudet, att utgifva tryckte eller graverade skuldförbindelser, med bestämd förfallotid eller efter föregången uppsägning betalbara , å mindre summor än 25o R:dr Courant. Depositionsbevis, som af Bolags-Bank utfärdas, må ej ställas annorlunda, än å den person, för hvars räkning medlen blifvit deponerade. § 8.
Sparre: E. o. Ad. kan redan anse sig hafva hört nog uti denna fråga, men då jag förnummit att man här yrkat på återxemiss, föranledes jag af min kännedom om proceduren uti denna sak, att åter begära ordet. Då lagstiftningen vid vår sista Riksdag stadgade: »myndigheten och giftomannarätten äro åtskilda», skall man redan nu vid denna Riksdag frångå denna princip? — Vill man åter antaga att royndighetsrätt och giftomannarätt icke böra åtskiljas, hvartill skulle det då gagna, att man, på sätt Hr v. Koch föreslagit, gör ett undantag för föräldrarne. Jag anser mig böra instämma uti Hr von Köchs yttrande att myndigheten, som rör sak, icke eger något egentligt sammanhang med giftomannarätten, som angår person. Den sednare är någonting högre än den förra. Hvad skall följden blifva af en sådan osäkerhet i lagstiftningen, som den, hvartill man kommer, om det undantag, som 1858 stadgades, blef år 1860 uphäfvet? Månne icke i främsta rummet den, att undantaget af år 1860 äfven blir år 1862 undanröjdt? Lagstiftningen måste ovilkorligen stödja sig uti hvarje fall på en gifven princip. Afvikelser derifrån gör man icke ostraffadt; och om man nu, utan all conseqvens, till förmån för föräldrarne, uppställer dessa skrankor, då skall den tid icke dröja länge, innan det sunda logiska förnuftet åter nedrycker dem. Jag vill endast i korthet besvara de skäl, hvarmed man från juridisk synpunkt velat vederlägga Utsk:ts åsigt i frågan. Friherre Den 25 Jannari f. m. 1»» Armfelt har sagt att Fransyska lagen ieke skulle innehålla några garantier mot lättsinnigt ingående af äktenskap, utan att qvinnan i Frankrike egde att, efter tillkännagivande, vid viss ålder fritt bortgifva sin hand. Förh:t är icke så. Kan man förutsätta att dessa 3-faldiga, uprepade anmälanden, som Franska lagen bjuder, icke skola ega något ändamål? Ar den protest, hvilken man eger att inom en månad vid Domstolen anföra, är denna handling helt och hållet utan mening och betydelse?
Städsladt tjenstehjon eller arbetsbiträde åligge att, sednast inom åtta dagar efter att hafva i tjenst eller till arbete sig anställt, hos pastors-embetet i den församling, hvarest tjensten eller arbetet förrättas, uppgifva för huru lång tid det tagit städja, och, om det från annan socken ■eller församling kommer, aflemna derifrån medhafvande prestbevis, för fullgörande hvaraf den, som hjonet städslat, ansvare. § 4- ^eo soin tjenstehjon eller arbetsbiträde städslat, ansvare för dess kronooch communalafgifter under den lid, han om arbetet eller tjensten öfverenskommit. 5 5. Vid uppsägning åligger den, som hjonet begagnat, lemna betyg öfver dess fräjd och uppförande, hvari all tid bör utsättas huru lång tid tjensten eller arbetsbiträdet fortvara!; och skall vederbörande pastors-embete, vid meddelande betyg lill utflyttning från församlingen, alltid iakttaga enahanda anteckning deri om den tid hjonet inom socknen varit städsladt. § 6. I afseende på öfriga förhållanden emellan städ sladt tjenstehjon eller arbetsbiträde och den, som städjan utgifvit, gäfle hvad Vår nådiga legostadga af den 22 April 181g innehåller om husbönders och tjenstehjons ömsesidiga skyldigheter och rättigheter.” Af det nu upplasta förslaget till nåd. förordning om legostiimmotid lärer R. o. Ad. finna, att det står i full conformitet med hvad jag haft äran föreslå i afseende på de indirecta bidragen till fattigförsörjningen, så att jemväl det legofolk, som utvandrar från Dalarne, Wermland etc., skall, der de antagas i arbete, ovillkorligen afsätta månadtligen vissa skillingar, som derefter öfversändas till den socken, dit de höra. Jag anhåller om Sterremiss å Utskrns betänk, samt alt hvad jag nu anfört dervid må bifogas. Den g September f. m. Frih. Lilljehorn, Gustaf, uppläste följande: Betänk.
Af P. Doubberck ... 50 Fönster o c h gardiner; af Max Gerlach 50 Qvinnans politiska rösträtt; af Rafael Hertsberg - En solstråle; af Hm. — - 51 51 Qvinnovänskap; af Adolf Hellandér51 Julbordet; 51 af O. H. D. senthurn Mot svampförgiftning; ett apropos i svamptiden 34 34 _._ Larsson 14 Sirapsberedning i hemmet 35 Hemmet eller skolan; af Sten 14 Konsten i hemmet; af Dolly Roon 35 Husmödrar emellan; af W. — 14 De fyra årstiderna som fönsterjalousier 35 För alla svenska mödrar 14 Plats för blommorna 35 Tio kafferegler Må exemplen tala; prisbelönade verklighets35, 36 bilder af Clara Romdahl 15 Qvinnokongresserna i Paris 1889 35 Ur småskolelärarinnans lif; a f /, rf. lärarinna 15 Guldfisken o c h dess vård Morgondrägten; af Malin 15 Hvad skall min pojke blifva; af Elisabeth S — s 30 •La société »; En syförening; af — ina .. 40 Hvem skall ge vika först? 40 Ett råd af fru Haraldson, meddeladt Iduns lä- sarinnor genom Ace 4 1, 42 Rosornas vintervård; af Blomstervån 41 Att linda barn; af A. O 41 Den vandrande juden; af Blornstervån 42 Om de ungas kärlek; efter Mathias Skards föredrag, af J. N — g 43 Ett dåraktigt system; n y a bilder ur lärararinEn timme om dagen året om 12 Om qvinnan, hennes rättigheter o c h ställning inom familjen o c h samhället; efter Rudolf 32 af Mimmi Östermans föredrag, af Guido 12, 13 Den nyfödde; några bilder från forna dagar — 12 Något om unga flickors lektyr; ett nytt inlägg 33 af Eve Ur småskolelärarinnans lif; af Fröken Mar_ 33 gareta 12 Konsten att äta; af Thea . 34 Dömer icke!
Sedan Lagutskottet ansett denna till dess enskilda åtgärd remitterade Motion vara af den beskaffenhet, att Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet borde med Lagutskottet uti gemensam pröfning deraf deltaga; så har densamma hos Utskotten kommit i öfvervägande; och som dervid inhemtats, att Utskotten, uti deras gemensamma Betänkande under N:o 88, i anledning af Kongl. JVIajrt Nådiga Proposition angående ny Författning om mått, mål och vigt, ibland annat tillstyrkt, att, allestädes vid Torg och Hamnar, Pyndare, hvilket är detsamma som större vågar, skola, efter den modell LandmäteriContoiret föreskrifver, nyttjas till uppvägning of Hö och Halm, samt Allmänna Besvärsoeh Ekonomiutskottet jemväl, uti afgifyet 8F4 Lagutskottets Betänkanden, Betänkande N:o 60, i frågan om nödvändigheten af krönte Kolskrindor och angående Kolmätare dels erinrat om de härom redan gällande författningar, dels föreslagit sådant ytterligare stadgande, som. till betryggande af Köpares och Säljares ömsesidiga säkerhet vid försäljning af brännekol ansetts nödvändigt; så finna Utskotten sig i anledning af nu ifrågavarande Memorial icke hafva annat att tillgöra, än att, med åberopande af hvad sålunda redan blifvit hos Riksens Höglofh Ständer föreslaget och hemstäldt, 1111 meddela yttrande i anledning af Motionairens framstäldte förslag, att de säckar matte krönas och mätas, som vid brännekols försäljande nyttjas; och få Utskotten dervid förklara, att, då mätning med säckar icke är ett allmänt försaljnings-sätt, och säckarnes krönande icke medförer den dermed åsyftade säkerhet, heldst ett så beskaffad! mått kan genom tvättning till rymden minskas, utan att stämpeln, som skulle intyga måttets vigtighet, derigenom försvinner; så hafva Utskotten icke ansett sig böra tillstyrka något stadgande om kolsäckars krönande och antagande såsom godkändt mått; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsamligen hemställes. Stockholm den i3 Augusti 1823.
Ridderskapet och Adeln remitterad motion, gjorda framställning, det Banko-fullmäktige må berättigas att till förstärkande af lånefonden för jern, koppar m. fl. vågförda effekter, då sådant för en längre tid kan erfordras, äfvensom vid alla tillfällen, då nytta deraf kan för Banken beredas, af allmänheten upptaga lån mot utfärdande obligationer å 1000, 250 eller 100 rdr banko, löpande med 3 procent ränta och ställde på högst tre månaders uppsägning. Genom bifall härtill, skulle, enligt förmenande af Herr von Hohenhausen, M. S., uti ett, i anledning af berörda motion hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln afgifvet samt till Ctskottet. öfverlemnadt anförande, fördel egentligen beredas penuingeoch kapitalist-intresset samt alla i Stockholm boende, hvilka 12 Banko-llukottets Betänkande, N:o 42. nödgas att hålla kassa i riksmynt, emedan tillfälle på detta sätt dem bereddes att fruktbargöra sina kassa-behållningar; hvadan Herr von Hohenhausen afstyrkt en sådan åtgärd. Som upplåning från Bankens sida måste leda till den påföljd, dels att Banken får vidkännas ränta för en del af de medel, hvilka eljest å depositräkning i Banken innestå utan ränta, och dels att, då Banken utlånar de upplånade medlen, depositioner förvandlas till utelöpande sedlar; så bör, efter Utskottets öfvertygelse, Banken icke vid andra tillfällen verkställa upplåning, än när dess säkerhet kräfver, att i Banken fästa derstädes insatta medel och till Banken indraga utelöpande sedlar; men vid sådane fall är det nödigt, att de obligationer, som utfärdas, icke ställas å mindre summor, enär dylika obligationer antaga naturen af sedlar, och följaktligen öka det cirkulerande myntet. På dessa skäl och då Fullmäktige kunna, i händelse af behof, från oanvända medel i en annan låne-gren hemta understöd åt fonden för jernlån, torde någon vidare åtgärd icke vara för nämnde fonds förstärkning erforderlig; och Utskottet får fördenskull 19.0 afstyrka bifall till Grefve Ggldenstolpes ofvanberörda förslag.
Denna så olika tillämpning af samma Författning förorsakar, att då Lotsoch Båk-afgifterne ifrån Nyköping, genom Södertelje Canal, till och ifrån Stockholm, förut utgjort för Sex Fots Fartyg 5 R:dr 6 sk. för Sju Fots 6 R;dr 4 sk., och för Åtta Fots 8 Ii:dr 26 sk. Stats-Vtskoltets Betänk åliden. betalas i år å samma farled för Sex Fots Fartyg 7 R:dr 2 sk., för 7 Fots 9 R:dr 20 sk., och för Åtta Fots 11 R:dr 36 sk., hvaremot förut erlagts i Lotsoch Bakpenningar , når yttre vågen åt Härhamra tagits till och ifrån Stockholm, för Sex Fots Fartyg 7 R:dr 2 sk., för Sju Fots 9 R:dr 20 sk., och för Atta Fots 11 R:dr 36 sk.; deremot uppbåres nu, samma våg, för ett Sex Fots 10 R:dr 29 sk., för Sju Fots 14 R:dr 10 sk., och för Åtta Fots 17 R:dr 32 sk. Utan vidare skål, ån dem jag redan haft åran andraga, vill jag hoppas anledning, förefinnes till en af billighet påkallad rättelse i denna del; Men då dertill lågges, att ifrågavarande Nyköpings Jakter endast åro af 15 till 20 Låsters drägtighet och vanligen från 7 till 8 Fots djupgående, med lika långa Frakter som knapp Frakttillgång, hvilken blifvit ännu mera inskränkt, sedan Ång-Fartyg till Nyköping medföra och derifrån afhemta passagerare och lått Fraktgods, år min vördsamma anhållan, det måtte berörde Lotsoch Båk-afgift inomskärs alldeles upphöra, enår Lots ej begagnas; i motsatt lall må densamma fortfarande utgå, eller, i förra fället, aldraminst till hälften nedsättas, samt denna afgift, nu som förr, helt och hållet upphöra emellan Nyköping och 358 Stats-Ut skottets Betunkanden.
Allmänheten har annars hunnit lära sig inse, att icke allt som är tryckt i en tidning är sannt; skandaltidningarne hafva så länge ljugit, alt den icke mera tror som förr på tidningsberältelser, men den misstro, som härigenom hos allmänheten sig inrotat, kunde möjligen äfven komma att sträcka sig till en sådan tidning, som den ifrågavar:de. Frih. Cederström har föreställt sig, att tidningen skulle kunna blifva myckel spridd, antingen derigenom, att den cirkulerade inom socknen, eller på det sätt, alt den förelästes. Uti en medelstor socken, der 2,000 personer finnas, torde åratal åtgå, innan denna tidning cirkulerat lill alla läsare, och nyheterna blifva serdeles gamla och utan allt intresse för dem, som sist skulle få läsa dem. Hvad 348 Den 27 September f. m. åter angår föreläsare, tror jag icke det vore alt rekommendera, isynnerhet, när jag hörde det ganska ledsamma prejudikatet, som i sådant afseende finnes, rörande en annan tidning, som på dylikt sätt blifvit spridd och känd. Med Hr Adelborg öfverensstämmer jag deruti, att, om en tidning utdelas, som innehåller sådana oskyldiga upsatser och välmenande råd, som den ifrågavar:de vore ämnad all göra, skulle skandaltidningarne mer än någonsin hittills bemöda sig, att få densamma vederlagd, och genom ett smakligt framställningssätt i bedrägeriets och skämtets ordalag försöka att tillintetgöra, hvad som man å andra sidan genom densamma ville åstadkomma, och hvar och en vet huru olycklig begärelse, som ligger i deu syndiga naturen, att heldre vilja läsa del som är skandalöst, än det som är nyttigt, hvadan det är troligt, att det onda upsålet skulle få bättre framgång, än det goda. Sedt ur denna synpunkt anser jag förslaget icke allenast onyttigt, utan till och med skadligt; lill följe hvaraf jag tillstyrker bifall till Utskras hemställan. Frih. Cederström:
Hvarföre det första tillägget bör finnas tror jag vara tydligt af hvad jag redan till försvar för sjelfva stadgandet om uppmaningen tagit mig friheten anföra, och hvad beträffar orden "trotsar med oljud, smädeord eller hot,” får jag tillkännagifva att de öfverensstämma med hvad ci iminal-lagförslaget i denna del innehåller, och äfven med hvad de af mig förstomnämnde Tyske rättslärde hafva antagit, såsom ett karakteristiskt kännetecken på uppror, och att dessa åtgärder å massans sida eiler några ännu kraftigare anses böra utsättas, på det full visshet må vara gifven derom, att den samlade folkmängden ej i godo kan förmås afstå från den adagalagda upproriska afsigten. Skingrar den sig ej, men likväl icke trotsar med smädeord eller hot, utan håller sig fullkomligt stilla; 4 H. 54 446 Den 17 October e. m. så måste väl medgifvas, att någon särdeles ögonblicklig fara ej är för handen, så lunge folkmassan sig på detta sätt förhåller; men om densamma på förenämnda sätt trotsar, då är det först som någon fara börjar uppstå, och då är det äfven som straffbestämmelser för deltagare uti den brottsliga gerningen komma i fråga. Har har äfven blifvit sagdt, alt genom dessa ord Utsk. skulle hafva ingått för mycket i detaljer. Jag tror ej, att Utsk. ingått uti någon onödig detalj, då detsamma sökt förekomma ett missförstånd af lagen, sorn eljest tilläfventyrs lätt nog kunnat äga rum. Dessutom får jag anmärka, att uti den K. propos:n uti 3 §:n förekomma ännu större detaljer, emedan der särskildt upptages fönsters inslående och dörrars uppbrytande, och att det af en talare blifvit emot Utsk. anmärkt, såsom ett fel, att denna uppräkning af dörrar och fönster ej blifvit uti 3:dje §:n bibehållen. I afseende på denna sistnämnda anmärkning har Utsk. likväl uppgifvit sina skäl till förändringen, och jag tror, att vid närmare eftersinnande skall man finna dem grundade.