Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sa bekymmersamma omständigheter, anhällee Directionen i underdänighet om hjelp för detta af Konungsliga händer grundlagde Werk, genom tillökning i den pä Stat för densamma ansiagne simiina, och wägar derom göra sig sä mycket säkrare un - ZttsL Den z Julil» underdånigt hopp.» som Direttionen i underdankghek förmodar höga Författningarne om Montwasendet afwen kunna hit lämpas, lika som till flera andra Stats-anstag stall hafwa stedt. Enligt Directionens underdäniga anförande ! detta hänseende, stall denna Stiftelse af Högstsalig Hans Mask Konung Larl XI:s Gemål, Hennes Mast Drottning O! rica Aleonora ar 1686 hafwa blifwit grundlagd och Hennes Mast da af sin egen Hand-Cafla hafwa stänkt Inrättningen roos Riksd. Specie ärligen. Efter Hennes Majas frånfälle stall Konung Larl XI täcktö stadfästa alt hwad Defl Höga Gemål i Lifstiden om Hospitalet förordnat och derjemte befallt, att i stället för de af Hennes Majus Hand-Cafla ärligen förärade 2002 Riksd. Specie stullc till samma ändamål af Stats-Contoiret 4202 Daler ärligen utbetalas? hwilka pä den Ordinarie Staten uppfördes och allt framgent samt ännu i dag med 666 Riksd. z? fl, Banco ärligen utgå, hwilken Fond, jemte ärliga Jntereflet af dels fran lika höga händer och dels af private personer kemnade gafwor, underhållet wiö detta, till ewärdelig flygt för fattiga, orkelösa och öfwergifna Qwinspersoner af Adelig, Prcsterlig > Vorgelig, Militair eller Civil härkomst inrättade Barmherlighetswerk under blidare och lyckligare ti-» der för sitt wälgörande ändamål stall hafwa warit tillräcklig, men för nu warande antalet af underhållstagare derstädes, omkring 90 personer otillräckligt Dä genom Kongl. Mynt-Placatet af den 19 Mars 1681 samt Kongl.
På sådana kurser åter, der betalning på förhand för hela resan är tillåten, erlägges, för begagnandet af denna förmån, i Kassa-Bok och räkningskostnad 10 Sgr. för 20 mil, 15 Sgr. för 40 mil etc. § 56. Anspannet ordnas efter vägarnes och vagnarnes beskaffenhet, äfvensom efter packningens omfång och tyngd. § 57. Bestälda Extra posthästar måste vara färdiga att afgå inom 10 minuter, bestälda kurirhästar inom 5. Äro åter hästar och vagnar icke förut bestälda, så skola Extra posthästar inställas, när den resande medför egen vagn, inom \ timme, och, när en Stationsvagn skall anskaffas, inom £ timme. Men på stationer, som ligga vid bivägar, hvarest Extra poster och Kurirer sällan inträffa, och der, till desses befordran, posthästar icke särskildt kunna underhållas, måste den resande låta sig nöja med 1 timmes väntning. § 58. Befordringstiden för Extra poster är på Chausserade Ej chausserade vägar. vägar. Vanliga. Backiga Vanliga. Postiljonen är berättigad till plats på vagnen, när denne är tvåspännig. Om ej plats finnes, måste den resande taga en tredje häst. För tre och flerspänniga åkdon skall Postiljonen rida (på en af ytterhästarne), om den resande ej vill lemna honom plats i vagnen. Likaså om ett lätt åkdon för 2 hästar begagnas blott af en resande. Endast Postiljonen får köra hästarne. Blir han öfverfallen, eller om don resande piskar hästarne, eger han genast att spänna ifrån. Den i sammanhang härmed utfärdade och nu gällande Instruktion rörande Postbefordringen, innehåller följande hufvudsakliga bestämmelser: § '1. Genom Öfver-Post-Direktionerna eller dessas underordnade uppgöres kontrakter med Entreprenörer om tillhandahållande af de vid en Station för Postbefordringen erforderliga medel. § 5. I kontrakterne rörande öfvertagande af hela Postbefordringen vid stationen, skola vissa rättigheter och skyldigheter, hvilka sedermera angifvas, intagas, men icke antalet hästar och Postiljoner, som Posthållaren bör underhålla.
Enl. denna § skola Magistraten och stadens äldste bestämma, om flere rättigheter må utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet serskildt, och om dessa myndigheter stanna härom i olika meningar, skola K:s Befh:de skilja dem emellan. De skola således fatta beslut, hvilka icke underställas K:s Befh:de. Upställes således §:n i enlighet med Frih. Raabs förslag, så tillerkännes Magistraten beslutande rätt och stadens äldste få endast yttra sig. Detta har icke varit Utsk:s afsigt, utan tvertom synes af ordalagen, att Magistraten och stadens äldste skola besluta om antalet af roinuteringsoch utskänknings-ställen, som få finnas i staden, så att stadens äldste ega icke endast att yttra sig, utan äfven att deltaga i besluten. Om nu båda dessa myndigheter stanna i olika meningar, hvem skall skilja dem emellan. Det står icke i §:n. Vill man beröfva stadens äldste beslutande rätten, så bör man antaga Frih. Raabs förslag, men vill man åter bibehålla deni vid denna beslutande rätt i förevande fall, och deras mening dä skulle skilja sig frän Magistratens, bör en embetsmyndighet finnas, som lägger dem emellan, hvilken myndighet är ingen annan än K:s Beflnde. Således vidblifver jag min anhållan, att en redaktionsförändring vidtages i §:n, hvari tydligen utsättes, att Magistraten oell stadens äldste ega rätt att hvar för sig besluta, huru Den 5 Augusti f. m. 51 manga minnteringsoch utskänknings-ställen skola i staden finnas, och om de äro af olika tankar, skola K:s Beflnde skilja dem emellan, hvarefter vid K:s Beflndes beslut bör förblifva, ett tillägg så mycket nödigare, som man eljest är villrådig, huruyida icke Magistraten och stadens äldste ega rätt att hänskjuta frågan till högre myndighets pröfning, hvilket jag icke anser nödigt. Jag vidhåller således min anhållan om återremiss. Frih. von Kraemer:
Att alla hemliga anbud helt och hållet afskaffas, ej mindre vid upphandlingar, äti för - Den 2 g Maj. 43* försäljningar af Kronans effecter, såsom högst skadeliga, och förekommande all täflan. Att inga andra än rättskaffens Borgare, de der skatt och tunga draga, maga äga rätt Kronoleverantser sig åtaga. Att alla Krono.upphandlingar i så god tid måtte kungöras, att Leverantören må äga rådrum varan anskaffa , samt Kronan i anseende till varans levererande icke matte blottställas, både för alt icke bekomma hvad sorn erfordras, och äfven att betala mera än den bordt kosta. 7:0 Att så kraftiga mått och steg måtte vidtagas, det inga Kronouppharidlingar få ske , utan för contant betalning , som bör komma' Leverantören tillgodo, så snart Leverantsen blifvit be. hörigen kungjord,1 8:0 Att alla af vederbörande Autoriteter upprättade contracter , vare sig öfver upphandling eller försäljning, bestämdt föreskrifva varornas godhet och beskaffenhet , så att all förtydning vid afeller till-leverering förekom mes, som i annan händelse merendels utfaller till Kronans förlust, Vid granskning af hvad Memorialets författare sålunda föreslagit, har Utskottet val furu nit, att sådana omständigheter vid skyndsamma, krigsrustningar och andra tillfällen ostridigt kuru 43$ Den s g Maji lanna inträffa, då bestämda föreskrifter vid upphandling och anskaffande af Kronans förnödenheter skulle medföra stora olägenheter för det allmänna, hvarföre Utskottet ansett det endast tillkomma Kongl. Maj:t, att vid sådana tillfällen häröfver efter eget Nådigt godtfinnande förordna:; men Utskottet har likväl öfvervägat de , fördelar, som genom passande stadgar i detta ämne skulle kunna tillskyndas Kongl. Maj:t och Kronan-, ej mindre genom ett för densamma förmonligt pris vid upphandlingen af dess förnödenheter, än genom skyndsamheten vid deras anskaffande; och får Utskottet derföre nu framställa de tillstyrkanden, sorn det ansett tjenliga till befordrande af ett sådant ändamål.
Sedermera har Herr Hahn uti en till Utskottet serskildt ingifven skrift ytterligare utvecklat skälen för berörde dess framställning, samt i sådant afseende hufvudsakligen anfört; att under den tid, då Norrland var mindre odladt, folkmängden icke så talrik, och uppfostrings-anstalterne färre och mindre besökta, inträffade derstädes ofta en kännbar brist på Embetsoch Tjenstemän, samt i synnerhet på Lärare i Skolorna och Prester i Församlingarne; att, för afhjelpande af denna brist, Stiftets invånare beviljade åt Biskop och Consistorium tillstånd att åt fattiga ynglingar, sorn genomgått Gymnasium, men saknade medel till studiernes fortsättande vid Academien, anvisa vissa Församlingar inom Stiftet, uti hvilka de fingo, under namn af Viaticum, kringvandrande upptaga en gärd, bestående af penningar eller varor, som Församlingarnes medlemmar, med afseende på egna tillgångar och ynglingarnes af Consistorium vitsordade, eller genom predikande ådagalagda anlag, frivilligt åt dem förärade; att, ehuru detta så kallade Viaticum, sorn ända intill denna tid fortfarit, beredt mången fattig yngling en hjelp, hvarförutan han ovilkorligen varit tvungen uppgifva sina studiers fortsättande, likväl och som de omständigheter, hvarunder det beviljades, undergått betydliga förändringar, tiden syntes vara inne för dess upphörande, åtminstone i Westeroch Norrbottens Län, hvarest invånarne, som i allmänhet äro försatte i en mindre gynnande ställning och Bihang till R. St. Q-de Sami. ± 23-dje Håftet.
Bevilln,Utsk:s majoritet har icke heller haft för afsigt att inrymma en sådan makt åt ifrågavar. comiteer. Då likväl efterföljande §§ handla om ändringssökande uti debiteringsoch taxeringsmål, och Ståndets beslut derom otvifvelaktigt verkar på den nu i frågas tä 11 da principfrågan, torde R. o. Ad. finna lämpligt att uppskjuta sitt beslut öfver densamma, intill dess Ståndet tillkännagifvit sin åsigt ronde ändringssökande uti ifrågavar. mål. Hr Printzensköld: Det förhållande att innevar. riksdags Bevilln.Utsk. icke sökt att ytterligare utvidga R. St:s makt, kan ingalunda utgöra något skäl att låta denna § oförändrad qvarstå; ty det är sjelfva sakens natur, som bör bestämma §:ns lydelse, men icke de individuella begrepp, som hos en eller annan af Utsk:s ledamöter kunna göra sig gällande; och om äfven den oväntade händelsen skulle inträffa, att Utsk:s märkvärdiga förslag att inrätta ansvarslösa myndigheter uti vårt constitutionella land kunde lyckas vinna framgång, så kan likväl grunden dertill icke hemtas från en sjelftagen makt, utan grunden ligger i någonting helt annat; ty desse taxeringsman äro ingalunda R. St:s ombud, försedda med den makt och myndighet som R. St. sjelf ve äga. Således förändras icke sjelfva saken, om denna § får den redaction som 1808 års bevilln.förordn. innehåller. 256 Den 10 October c. in. Frågan om rättighet alt klaga öfver Pröfuings-comitcers beslut äger ingen inverkan på förevar, principfråga, hvars afgörande snarare äger inflytande på den förra. Jag tillstyrker således, att förevar, ämne måtte särskildt och först afgöras på det sätt jag redan haft äran föreslå. Hr von Hartmansdorff: Jag finner ingenting att erinra mot den af Hr Printzensköld yrkade förändringen. Dock anser jag rättast vara, att föredragningen sker uti den ordning, som Gr. Hamilton begärt.
Då mindre tillgång är på säd, och halm alldeles brister. 2 kannor hafra ii lispund hö. N:o 4. Då än mindre tillgång är på säd, och halm alldeles brister. 1 kanna hafra i| lispund hö. N:o 5. Då säd och halm brista. 2 lispund hö. N:o 6. Då hö och halm fattas. 4 kannor hafra, aldrig deröfver. Underrättelse: I brist af hafra kan fourrageras med råg och korn, eller rågoch kornmjöl, som gifves på våt hackelse i den proportion, alt emot 5 qvarter hafra gifves 3 qvarter råg eller rågmjöl, eller 4 qvarter korn eller kornmjöl. Två kannor hackelse svara emot i mark råghalm. Då någon förknappning på halm eller hackelse behöfver göras, gifves i mark hö i stället för 4 kannor hackelse eller a marker halm. STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet 1834- Statysamt Ålim. Besv. och. Oecon.-\J: skottens XJt'<bnnds Nio 48. t N:o 48.. Ankom till Exp.-Utsk. den 3 Dec. Utlåtande.3 i anledning af väckt motion} angående roteringen i Skäne. Vid sislförflutne Riksdag gjordes lios Rikets Ständer framställning ora de flere origtigheter och misstag, hvilka skola blifvit begångne vid extra roteringens i Skåne förvandling till ständigt eller ordinarie Knektehåll, i sammanhang hvarmed hemställdes ej mindre, ”att alla de hemman och lägenheter i Skåne, hvilkas egare vid de sammanträden, som år 1813 varit ”af Kongl. Majis
R:dr till utackorderande af fattiga barn, 100 R:dr till en arbets-inrättning, lika summa till anslag för fattige sjuke samt 400 R:dr, allt Banko, till lön åt läraren vid folkskolan, jemte anslag för ved, böcker och materialier m. m. till samma skolas behof. Uti donationsfondens hus är rum afsatt der slädens fattige sjuke intagas och kostnadsfritt åtnjuta läkarevård, skötsel och medikamenter. För fattiga qvinnor är ständigt tillfälle att af Direktionen erhålla arbetsförtjenst genom spånad, väfning m. m. Af stadens innevånare erläggas till fattigförsörjningen årligen 1,000 R:dr Banko; de hehöfvande bekomma qvartaliter kontant hvad till deras underhåll är anslaget. Ålderstigne och arbetslöse fattige inlagas på ett staden tillhörigt fattighus. 32 Philipstad, hade sistlidne år 1,109 innevånare. Handeln drifves der förnämligast med tackjern samt för öfrigt med spannemål och andra sådana köpmanna-varor, hvaraf bergslagen har behof; och handtverkerierna förse äfven landsbygden eller bergslagen med arbeten. Ehuru de äldre föreskrifter som för Phiiipstads fundation varit gifne, och hvilka afsett att hindia stadens tillväxt på bergslagens bekostnad, blifvit genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 13 Augusti 1835 upphäfde, och de rörande bosättningar och burskaps vinnande i Rikets städer allmänneligen gällande stadgar äfven för Philipstad till efterrättelse fastställde, har dock sedan dess någon förändring i näringarncs tillstånd icke visat sig. Det enda som kan anmärkas är, att stadens befolkning ökat sig under det sista qvinqvennium nied 80 till 90 personer, hvilket, med bibehållande af de äldre föreskrifterna angående bosättningar derstädes måhända icke kunnat äga rum. I Philipstad inrättades 1836 en högre apologistskola med en lärare, meu hvilken skola sedermera småningom blifvit utvidgad, så att den nu bär trenne lärare och besökes årligen af omkring fyratio ynglingar.
Med hemtad anledning af de ansvarsfulla och alltjemt ökade tjensteåligganden som tillhöra Riddarbus-Kamereraren, har fråga inom Riddarhus-Utskottet blifvit väckt om lämplig förhöjning i Kamererarens lönevilkor, hvarvid Utskottet, för att närmare ådagalägga behofvet af en sådan förhöjning, trott sig böra meddela följande af Utskottet inhemtade uplysningar: Riddarhus-Sekreterarens och Kamererarens löner af Riddarhuskassan, hvilka, enligt 1778 års stat, utgjorde för den förra 450 R:dr Specie, motsvarande, enligt nuvarande myntvärde, 1,800 R:dr Riksmynt, och för den sednare 300 R:dr Specie, motsvarande 1,200 R:dr s. m., ökades, jemlikt Höglofl, Ridd. och Adelns beslut vid 1809 och 1812 årens Riksdagar, med 50 procent, eller till 600 R:dr Banko för Sekreteraren och 450 R:dr s. m. för Kamereraren, hvilken sednare derjemte under Riksdagarne från Riddarhuskassan åtnjöt dagtraktamente, hvilket dock vid 1828—1830 årens Riksdagar indrogs. Vid 1834 års Riksdag ökades Sekreterarens lön till 1,200 R:dr Banko, utan att Kamererarens undergick någon förändring. Tio år derefter, eller vid 1844 års Riksdag, väcktes motion, att Riddarhus-Kamererarens lön från Riddarhuskassan måtte höjas från 450 R:dr till 900 R:dr Banko. Förslaget fann mostånd. Riddarhus-Utskottet tillstyrkte likväl att lönen måtte Ökas med 150 R:dr, hvilken ringa förhöjning dock icke ens motsvarade det riksdagsarfvode som Kamereraren före 1829 upburit. Utskottets hemställan bifölls likväl af Ridd. och Adeln den 2 Nov. 1844, hvarigenom Kamererarens lön från Riddarhuskassan bestämdes till dess nu varande belopp 600 R:dr Banko.
Där skall stå " På dag då marknad börjas varde marknadsfred tidigt på morgonen offentligen lyst. Stånde var och en fritt att sälja och köpa ifrån det dagen ingått innan lysningen skett ". Samt " Sker buller, oväsen och slagsmål sedan marknadsfred offentligen lyst är, pliktar den det gör, efter lag och bötar 10 daler för fredsbrott ". Ändringar i Rättegångs-Balken. Vissa omständigheter som rör inteckning i fast egendom kommer att upphöra. Intecknings sökande skall i tid som stadgas i Rättegångs-Balken för stämning, meddela gäldenären om sin ansökan. Om gäldenären vägrar lämna skuldbrev eller annan handling, skall rätten pröva om den sökandes talan skall förvisas till laga rättegång. 1815 beslöts att Hovrätten skulle ha 5 ledamöter om de dömde mål till liv och ära. I andra mål räckte det med 4 ledamöter. Nu bestäms att Kämnärsrätterna i Stockholm och Rådsturätterna i grövre mål utan vådliga följder kan avgöras av 3 ledamöter. § 33 Det har länge klagats över de brister som finns i gällande konkursförfattningar. Därför har Vi begärt av den tillförordnande lagkommittén att utarbeta en ny konkurslag. § 34 Tillsammans med Kongl Maj: t har Vi beslutat följande allmänna författningar. Den som hädanefter beträdes med utgivande av tryckta eller graverade assignationer eller invisningar ställda på enskild person skall gälda deras belopp och böta första gången dubbelt, andra gången ytterligare fördubbling och anses ha förverkat medborgerligt förtroende samt brottet kungörs i allmänna tidningar. Böterna är angivarens ensak. Hädanefter får sådana invisningar inte vara på mindre summa än 100 riksdaler och skall inlösas inom 8 månader. Missbruk leder till ersättning och böter, förverkat förtroende och brottet kungörs i tidningarna. § 35 Belöning för dem som upptäcker efterapningar eller förfalskningar av Riksgäldskontorets sedlar gäller följande. 1: oVem det vara må, som på bar gärning griper eller anger någon som efterapat bankens sedlar får en belöning på 1.000 riksdaler. Den som upptäcker förfalskning erhåller 500 riksdaler i belöning. 2: o Om den tilltalade endast kan övertygas till en del och domaren skjuter saken på framtiden, utbetalas halva beloppet.
Någon förflyttning eller väsendtlig förändring af dessa båda stationer anser Komitén sålunda ej lämplig, men väl att det vare af synnerlig nytta, om åtgärder der kunde vidtagas, ledande till minskning i menniskokraftens användande för arbeten, lättnad i kommunikationerna å varfven, arbetenas ordnande så, att tillverkningar, gemensamma för båda stationerne, må ega rum blott vid endera, så att inrättningar derför ej behöfde bekostas vid båda, samt koncentrering af verkstäderna och förråden, hvarigenom åtminstone vid Carlskrona station åtskilliga byggnader torde blifva för flottan obehöfliga och deras underhåll kunna för framtiden besparas; äfvensom inrättandet af ett mindre gasverk vid nämnda station samt användandet af gas vid flottans härvarande etablissement, för upplysning af kaserner, sjukhus och möjligen af verkstäderne, synes Komitén böra ifrågakomma. Komitén har likväl ej funnit sig kunna närmare uppgifva beskaffenheten af de nya inrättningar, hvilka den trott böra i ofvan antydda riktning ega rum, och ej heller kostnaden derför, emedan dessa inrättningars behöflighet samt tiden, 4 26 inom hvilken de böra vara verkställda, i väsendtlig mån bero af den organisation vårt sjöförsvar för framtiden erhåller, af sättet för materielens anskaffning och underhåll, samt af den arbetsplan, som af Eders Kongl. Maj:t i Nåder fastställes. Under antagande, att de endast successive skola behöfva tillvägabringas, tror Komitén det vore lämpligast, om, i likhet med hvad för dylika ändamål under de båda sednaste statsregleringsperioderne skett, äfven för hvardera af de nästföljande, så länge sådant kan finnas nödigt, anvisades en summa af 200,000 R:dr till utförande af hvad i nämnda hänseende ansåges mest behöfligt och i första rummet till sådant, som för ifrågakömmande nya slags arbetens utförande erfordras, samt af hvad som kunde leda till minskad arbetsoch underhållskostnad.
Utom denna inkomst, hvilken såsom vanlig anses, har Hospitalet detta år undfått en o» Vanlig eller extra-ordinarie inkomst till en summa af 2,095 D:r S.-mt. Samma Summa har Hospitalets Inspector» enligt dess Räknings lydelse, sedan han fått sine Förmäns tillstånd, af egen drift och sorgfällighet och med tillhjelp af Hospitals-Kyrkoherden, samlat till Orgelverksoch Predikstols» byggnaden i Kyrkan, af frivillige gåfvor, som åtskillige personer gifvit. Upsala Län. 3:o Upsala Hospital, Ar sa gammalt till sin inrättning, att vederbörande nu för tiden och allt sedan 1703 åts Brand öfvergick Upsala Stad med Hospitalet, då de mästa Skrifter och Handlingar uppbrändes, ej kunna derom gifva behörigt besked; likväl skall af ett eller annat ännu i behåll varande Bref och Document den anledning gifvas, att detta Hospital uti Catholska tiden skall Stats-Utskottets Petänkanden. 1639 af då varande Årke - Biskopen Nicolaus Ellonis och Domprosten Anders And. vata aldraforst anlagdt, och sedermera af private Personer för* sedt med Donationer af Hemmans - Räntor och Krono-Tionde, såom ock, alt Konung JOHAN III igenom Dass Donations-Bref af d. 14 April 1575 och d. 26 Julii 158* samt Konung GUSTAF ADOLPH d. 22 Junii 1619 gifvit det åtskillige förmåner och tillökningar på dess inkomster; Hafvandes Hospitals - Föreståndarne ingen säkrare underrätielse om Hospiialeis inkomster att tillgå, än hvad den år 1712 den 30 October af Kongl. Kammar-Coilegio utfärdade Stat det tillägger.
Huru ansenligt och för handeln tryckande det belopp än varit, som till Danska statskassan erlagls i fyroch båknfgifter för sjelfva fartygen, samt i Sundsk tull för de i fartygen förda varor, hafva nämnda umgälder sammanlagda likväl ingalunda kunnat uppskattas lika högt som de kostnader och förluster, hvilka på mer eller mindre direkt sätt tillskyndats de trafikerande, hufvudsakligen genom skyldigheten för fartygs-befälhafvaren att gå i land, för att å Öresundska tullkammaren aflemna sina klarerings-handlingar, hvarunder en dyrbar tid gått förlorad och ofta förändring i vinden inträffat, så att långvarigt hinder för resans fortsättande uppstått. Vid 1851 års Riksdag egnade Rikets Ständer särskild uppmärksamhet åt detta ämne, samt gjorde uti underdånig skrifvelse af den 20 Augusti samma är, framställning hos Kongl. Maj:t, angående de tryckande olägenheter, som Svenska handeln finge af Öresunds-tullen vidkännas, dels genom de betydliga så väl direkta som indirekta utgifterna i och för genomfarten af Öresund och Bellerna, hvilka utgifter, enligt derom erhållna upplysningar, Rikets Ständer anlogo årligen uppgå till 5 å 600,000 Riksdaler Riksgäldssedel-, oberäknadt förlusterna genom förspilld tid och fördröjd ankomst till deslinalions-orlen, jemte äfventyret för last och lif, då Helsingör under storm måste anlöpas, dels ock särskildt till följd af den omständighet, alt. städernas på Sveriges östra kust redan i andra orsaker grundade handels-underlägsenhet, i täflan med dem på den vestra, ännu mer förökades derigenom, alt allt köpmansgods, som genom Sundet inkomma, i rikets Östersjö-hamnar, måste blifva dyrare än det, som infördes till rikets vestra städer; hvadan Rikets Ständer, med tillkännagilVande att de ansåge afskaffandet af Öresunds-tullen vara för befrämjandet af rikets handel utaf yttersta vigt, i underdånighet anhöllo, att Kongl.