Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke blott bruket deraf, utan äfven missbruket. Således kan man väl föreställa sig, att ett bolag på aktier tili en början ingås af redlige och aktningsvärde män, hvilkas ”namn’1 inge förtroende, men desse män af en eller annan orsak öfverlåta snart till andre sina aktier, som slutligen stanna hos sådana personer, hvilka icke draga i betänkande att till egen fördel, om ock till andras skada, företaga allt, hvarå laga ansvar ej kan följa. Hvad är då lättare än att, sedan den varande direktionen eller styrelsen på grund deraf, att de sållt sina aktier, afträda från sina befattningar och erhållit decharge, de öfrige aktie-egarne utan vidare spår, huru dervid tillgått, dela bolagets tillgångar, och när sedermera fråga uppstår om bolagets fordringsegares rätt, då finnas ej vidare några direktörer, något bolag eller delegare deruti. Alla aktier äro förstörda. Bolag på löpande aktier synes endast böra hafva till föremål att med en viss af delegarne samrnanskjuten summa verkställa arbete och uppnå det mål, bolaget söker. Är icke deri påräknade summan tillräcklig, så synes den rätta utvägen vara att intaga nya aktieegare eller utfärda ett större autal aktiebref, hvilka säljas till hvad derföre kan erhållas. Den på detta sätt blifne långifvare!! har ingen betalning af bolaget att fordra, endast att åtnjuta sin rätt såsom delegare. Ingen blifver då bedragen. Vill åter bolaget uppträda såsom låntagare, så frånträder detsamma sin primitiva egenskap och delegarne komma i andra förhållanden, än såsom blott aktie-egare. Det torde således böra stadgas, att under bolagets förbindelser må ej annan underskrift än bolagets firma finnas. Den, som emottager en så beskaffad handling, kan ej förebära, att han gjort det i förtroende till någon viss person, eller att han vare okunnig om bolagets beskaffenhet. § 3* Allmänna lagen förutsätter uti 15 kap. IJandelsbalken 7, 8 och 10 §§, att viss tid för bolags tillvaro bör vara uti bolags-ordningen bestämd. Detta 32 Kongl. Maj.-Is Nåd.
Sedan erfarenheten vid många tillfällen ådagalagt, att, vid limade eldsvådor, den i enlighet med allmänna lagen af Häraderne utfallande brandstodsersätttning oftast föga motsvarade de vid olyckstillfället lidne förluster, men ock understundom genom allt för hög värdering öfversteg de afbrända husens förut ägande verkliga värde, samt vanligtvis blef betungande för det härad, inom hvilket en större vådeld inträffat; så uppgjordes år i83q ett förslag till Brandstodsbolag, för hvilket ett reglemente af Eder Kongl. Majit Nådigst fastställdes år 1840. Det fotades på den grund, alt hvar och en skulle utan dröjsmål erhålla full ersättning till det belopp, han sjelf på förhand uppgifvit, och som vid förutgående granskning befunnits vara värdet af ägande, lill brandförsäkring anmälte, hus och lösegendom, det måtte uppgå till större eller mindre belopp; äfvensom det afsåg att man skulle undvika att bilda någon större kassa, utan utdebitera beloppet af brandskadeersättningarne hos delägarne i mån af behofvet. Reglementet stadgade alt Bolaget ej skulle träda i verksamhet förr än hus lill ett värde af 3 millioner och lösegendom till ett värde af 2 millioner vore till försäkring anmälte. Den 1 Juli i84< var anmäld och godkänd öfver 4 millioners för säkring af åbyggnad och öfver 3 millioners försäkring af lösegendom, hvarföre bolaget då genast trädde i verksamhet. Derefter har delegarnes antal alltjemnt fortfarit att ökas, så att försäkringsvärdet har till den 1 November 1842 växt för åbyggader till p,o82,o5o och för lösegendom till 5,8o3,8po R:dr. Den 1 November 1843 utgjorde det för åbyggnader i2,236,o3o, och för lösegendom 7,600,560 R:dr. Den t Juni 1844 utgör det för åbyggnader 13,456,010 och för lösegendom 8,73o,3po R:dr. Ali anledning är således för band, alt bolaget ytterligare skall ökas och slutligen omfatta all åbyggnad på landsbyggden och den mesta lösegendomen.
Den ene är, såsom öfverallt i Riket, kronofogden, den andre är bergsfogden. Desse bära ofta upp utskylder i samma hus och skola redovisa för samma auctoritet, och understundom dela de äfven den executiva makten sig emellan, så att kronofogden utmäter 3 H. 44 Den 7 Mars t. ra. och försäljer lösa egendomen , men bergsfogden anser sig ensam berättigad att värdera och försälja bergsmans-hemmanet. Genom dessa likartade befattningar, som förbemälde tjenstemän utöfva inom samma districter, befordras ej ärendenas skyndsamma oell ordentliga gång; ulan har erfarenheten visat, att någon gång motsatsen inträffat. Det är derföre jag får föreslå: att bergsfogde-tjensterne malte indragas, och den besparing, som härigenom uppkommer, användas antingen till löneförbättring åt de kronofogdar, som komma att öfvertaga bergsfogdarnes uppbörd, eller ock till löner åt nya kronofogdar, ifall fögderierna på ett eller annat ställe behöfde delas. Jag anhåller om remiss af denna min motion till vederb. Utskott. 5. I anledn. af en utaf nu mera aflidne Lieutenanten Gr. Cronhjelm vid sist 1. riksdag väckt motion, om afskaffande af de till stapelstäderna ingående tolags-afgifter, äfvensom af de s. k. stads-andelarna i uppstäderna, beslöto R. St. att genom und. skrifvelse hos K. Rl. anhålla, det K. M. täcktes låta företaga en så beskaffad undersökning angrde tolagens tillkomst och användande, som K. Commeree-colhm och särskilde comiterade föreslagit, samt att K. M. derefter behagade vid denna riksdag till R. St. aflåta dess nåd. förslag till dels reglering af stapelstädernas lolags-inkomster, och dels controller öfver deras användande till sina bestämda ändamål; och att, i afseende på de s. k. stadsandelarna i uppstäderna, K.
Kedjor till innanverk i fickur; se Ur-delar, ej specificerade. liih. lill II. St. Prol. 18SS & 18S4. 10 Kirsbär; se Frukter och Bär. Kli af Spanmål; se Spanmål, malen, mjöl. Klinker; se Tegel. Klippfisk; se Fisk, torr. Kläden; se Väfnader, ylle-. Klöfvar, hänföras under Horn, oarbetadt. Sami. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 136. Qvantitet för Inf. Tull. 1 ui (varde. Tullberäkn. Banko. It: dr sk. r. R:dr sk. r. sakligen består, samt med 100 procents förhöjning i samma tull, om persedeln är försedd med Spetsar, Blonder, Galoner eller Broderier. Anm. Uppstår svårighet att bestämma hufvudbeståndsdelen, tages lill beräkningsgrund det material, som drager högsta tullafgilten. (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor.) 1 32 — Knallhattar 1 skålp.' — 20 — 1 24 — Knapergall och Ekollon, malen eller omalen 1 lisp. — 3 — 2 Knappar af sammansatta eller såsom arbetade ej specificerade ämnen 1 skålp. — 16 — lini [var: , 1 skålp. 6 Rakoch Penn-, med eller utan fodral 1 — 1 Tälj-, Sjömanseller gröfre arbets1 skålp. — 12 — Bordsoch andra slag, ej specificerade, samt Gafflar: 1 16 med trä- eller hornskaft 1 skålp.
Constitutions-Utskottet, som nu går att vördsamligen utlåta sig öfver alla dessa anmärknings-anledningar, efter den ordning hvari memorialet deni upptager, får Bihang till R. S. Prof. tydje Sami. iQ. 138 Constitutions-V tskottets Betänkanclen. således, nied hänsigt till irsta puncten, eller den, rörande begärd men afslagen granskning af vissa till Statsverket hörande Fonder, anmäla att, vid de särskilda, i följd af meningarnas olikhet, med slutna sedlar anstälda voteringar, i fråga om tillämpning af 107 § Regerings Formen, dels mot StatsRådet samfäldt, dels emot Föredraganden af Handelsoch FinansÄrenderna, för åtgärden till vägrad Revision af Tullverkets räkenskaper och förvaltning, något bestämdt resultat ej kunnat ernås, emedan i förra omröstningen Två Stånd stadnat mot Två, samt, i den sednare, Två Stånd yttrat motsatta tankar, och de Två öfriga,hvartdera medelst paria vota inom sig, blifvit inactiva; men att, hvad åter beträffar åtgärden till vägrad revision af Krigsmanshus - Militiae - Boställssamt Mötes-Passevolance - Cassorne och Hospitals fonderna, hvilka ej äro af fullt enahanda beskaffenhet med verkliga Statsmedel, och hvilkas brist i tillgång icke heller genom bevillning fylles, Utskottet ansett något härutinnan icke falla StatsRådets Legamöter och vederbörande föredragande till Last. Andra puncten, angående den längre tid fortfarande ledigheten af Tre Stats-Secreterare Beställningar och af Justitiae - ConstitutionsUtskottets -betänkanclen. 155 Cancellers-Ämbetet, har ytterligare föranlåtit Utskottet till er. särskildt anmälan, hvarom Utskottet får hänvisa till dess Allmänna betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fulländade granskning.
De nygifta skola begynna sin bröllopstripp, och det är en hel kö af vänner och bekanta, som skockat sig på perrongen utanför sofvagnen, i hvars fönster de synas – Hedvig med blommor i hand och blommor vid bröstet, Wern med blommor i resrockens knapphål. Marskalkar och tärnor vifta under liflig inbördes kurtis, men i slägtingarnes klunga äro anletena rörda. Herr och fru Alm gifva goda råd med på farten, gamla adjunkten trycker Hedvigs hand och citerar Plato ... Farväl, lycklig resa, adjö lilla Hedvig, farväl gamla konsul, Gud välsigne er ... Det piper, och tåget går, men medan det, draget af den frustande besten från hvars röda ögon det lyste ilsket i qvällsdunklet, lemnar perrongen, ordnar herr Wern sakerna, men fru Wern stirrar genom rutan trött ut på staden, som bit för bit försvinner ur hennes synkrets. Hon har så många tankar, Hedvig, och icke just af det glada slaget. Med ens framträder med förvånande skärpa för hennes minne den qvällen, hon anlände till Stockholm, fyld af stormande förhoppningar, genomträngd af stora drömmar. Och nu när hon far sin väg, hvad hade hon uträttat? Intet, intet Allt det hon i ensamma stunder under de långa uppväxtens år med klappande hjerta sagt sig sjelf, att hon ville kämpa för till det sista, det skulle nu sägas af andra munnar, mera modiga och mera värdiga än hennes, och alla de föresatser, hon lofvat sig sjelf att realisera, när hon kom upp till Stockholm, in i lifvet, för dem hade hon knappast lyft en hand. Intet, intet! Och det enda, som kunnat rädda henne, som kunnat binda samman alla de spridda styckena i hennes väsen till en hel, fast menniska – kärleken till Kurt – åh som en vettvilling hade hon svikit den. Intet, intet! Och nu skulle hon begynna sin bröllopsresa ... Sin bröllopsresa? Det var en lek, som hon och Kurt brukade leka den tiden, den lyckliga tiden.
Med ”fullföljden af tvister emellan Innehafvare ”af Boställen eller andra publika Hemman, ”å ena, och deras Landtboer, å andra sidan, ”förfares efter allmän Lag.” Ex Protocoll» Äng. von Stahl. Bil. till K, M. Nådiga Propos. N:o 72. Utdrag af Protocollct öfver Justitia>- Ärendenhållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet, å Stochholms Slottj Tisdagen den 16 Junii 1S2Q. Närvarande: Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. II. E. Hr Grefve Monier. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Justitiae-Råden: Peterson, von Rosen. Justi tias-Cancelleren JSergenscliöhl. Ilöf-Cancelleren von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet, att, sedan Kongl. Maj:t, efter föredragning genom Dess KammarExpedilion, i anledning af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 32 December 1823, rörande så väl Rättsfrågors afsöndrande från Förvaltnings-Verken och 28 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 72. Öfver flyttande till Domstols behandling-, som dessa Verks nya organisation, d. 17 April 1828 i Nåder förordnat, att på Domstolarnas handläggning framdeles skulle ankomma mål, angående dels husröta eller vanhäfd å Krono-hemmman, Kungsgårdar, Residenceluis eller andra Kronans lägenheter, ehvad de äro till indelningar eller begagnande för vissa Embetsman anslagna, eller emot arrende eller annorledes åt enskilde upplåtna, dels ock fardag emellan af-och tillträdande
Sjelfva den oförbehållsamhet, hvarmed han kunde hängifva sig åt en sådan vekare stämning, talade om hur van han var att icke sträcka ut sin hand förgäfves. »Börje, jag hade ändå glömt hur mycket jag håller af dig! Ja, det var just hit jag borde komma.» Med en hysterisk qvinnas uppflammande ifver kastade sig Pål öfver bosättningsbestyren. Allting skulle ske strax, nu genast, på ögonblicket! Han talade icke om annat, tänkte icke på annat. Det var som behöfde han kappas med sin egen olust, blåsa under utan uppehåll, om icke liknöjdheten skulle få insteg. Hela denna rörlighet och energi tycktes åstadkommas artificielt. Det var som att kläcka kycklingar med ånga: blef det ett enda afsvalnande, så skulle allt gå om intet. Tapetserare förskrefvos från staden, möbler inköptes, och han reste sjelf till Köpenhamn för att anskaffa hvad mer som behöfdes. Med ett barns omåttlighet hopade han omkring sig allt hvad han tyckte om. Också erfordrades det hela hans yppighet i smak och fantasi för att finna användning för alla dessa draperier, skärmar, kuddar och mattor, att nu icke tala om alla de konstföremål han samlat ihop under sina resor. Under dessa bestyr var han idel älskvärdhet, icke mot värdfolket endast, utan mot alla som kommo i hans väg. Han hade icke varit tre dar på Tomtö, innan tjenstfolket afgudade honom, tack vare ett outtömligt förråd af goda ord och drickspenningar. »Det är rent en vinst att komma hem», sade han, »de äro nöjda med så litet. Det märkes att de inte fått vana att plocka turister. I komisk stränghet höll han uppsigt öfver att hvarken Börje eller Marianne fingo kasta en blick in i hans bo innan det var färdigt, ty han ville riktigt njuta af deras öfverraskning samt så glänsande som möjligt visa dem hvad han förstod under namnet komfort. Om Pål Sandell kunde sägas ega någon religion, så bestod den i ett slags sjukligt uppdrifven skönhetskult. Derför kände han sig knappt så djupt tilltalad af något annat verk som af Hamerlings Ahasver in Rom, ty denne Nero förstod han.
Ropades Ja, Hvarefter Hans Exccllencc erinrade, att Ståndets beslut, rörande hvarje Betänkande, vanligen sammanfattas i ett enda Protocolls-Utdrag, äfvensom att inbjudningar till de öfrige RiksStånden i samma ProtocollsUtdrag intagas, hvilket ock syntes Hans Excellence lämpligare, än alt låta en inbjudning i en eller annan isolerad fråga genast, och innan Betänkandet blifvit i allo pröfvadt, till de öfrige Stånden särskilt afgå, helst bemälte Stånd, ehvad dc re-, dan fattat deras beslut i ämnet eller icke, likväl voro oförhindrade, att pröfva och antaga inbjudqingen, hvars verkan således i alla fall blef densamma. Hans Excel - loa Den 27 November lence förklarade dock, att det ankom på Rid-, derskapet och Adela att sjelf afgöra, huru-, vida de i förevarande ämne beslutade tvenne inbjudningar skulle nu genast till de öfrige Stånden särskildt expedieras,. Herr Rosenblad:. Till ytterligare stöd för min anhållan, torde jag få erinra, att Utskottet första gången afhandla! h varje slag af Bankens, lånerörelse i serskildta Betänianden, . ehuru alltsammans, sednare gången, blifvit sammanslaget uti ett enda; och den praxis Herr Grefven och LandtMarskalken omnämnt, torde således icke lägga något hinder i vägen för affärdandet till de öfriga Stånden ju förr desto häldre af ett ProtocollsUtdrag i afseende å de delar, uti hvilka inbjudningar blifvit beslutade, Herr Munck af Rosenschöld': Jag förenar mig så mycket häldre med Herr Rosenblad, som man, alltid måste äga större hopp, att de öfrige Stånden, till följd af' inbjudning från ett Stånd, skola förena sig med detta, innan de sjelfva fattat deraa beslut i ämnet, än att de sedermera skola frångå sitt egit beslut, för att antaga ett annat Stånds, Hans Excellence Herr Grefven och.
Jag hemställer om, vid ett sådant förhållande , det är en småsak , att för framtiden vilja bereda denna inrättnings bestånd , helst den ymniga tillgången på kol och lera äfven genom sin vexelverkan lifvar andra näringsgrenar ? Att detta företag är i behof af understöd från Statens sida , säger sig sjelf j ty det öfverstiger den enskilda förmågan. Våra Bergverk skulle ej se ut, som de nu göra, oin Staten förfarit emot dem , på sätt Utskotten nu emot, Stenkols-Verket tillstyrkt. De njuta understöd i recognitions-skogar, penninge-lån och dylikt. Jag finner för min del detta vara alldeles rigtigt, men jag förstår icke, huru Utskotten i denna fråga kunnat yttra en mening , som är rakt stridande mot den princip , hvilken i afseende på Bergshandteringen ben 3 November f. ni. gjort sig gällande. Herr af Uhr har dessutom nyss bevist, att Stats-Verket, långt ifrån att förlora på hvad han föreslagit, tvertom derigenom skulle vinna, och att Utskottens förslag snarare skulle leda till förlust Häraf skulle man synas kunna draga den slutsats, att, emedan det blifvit ådagalagdt, att Staten skördar större fördel utaf Herr af Uhrs project, skulle Bolaget deremot vinna mera på antagandet äf Utskottens tillstyrkande j men förhållandet är dock långt ifrån sådant. Jag instämmer derföre uti Herr af Uhrs förslag, likväl med det tillägg , att den nya teckningen af actier icke kan äga rum, utan en bestämd calcul; ,och denna bestämdhet är borta, så vida kommande Riksens Ständer kunna rubba ds premier, hvilka nu till Verkets understöd föreslås. Till bedrifvande af etr sådant verk erfordran capital , och ej en stickstyfver, som tillfälligt lemnäs, och hvarmed icke ett stort företag kan utföras* Slutligen anhåller jag , att få framställa de egentliga olikheter, som förefinnas emellan de tvätlne särskilda reservationerne emot Utskottens Betänkande. Friherre
StatsContoiret har således ingen annan källa att ösa ur, än RiksgäldsContoiret, och D en 26 Mars e. m. och detta ingen annan utväg att få penningar, än att draga på Banken utan behållning. Hvarmed skall då Banken betala. Antingen med nya sedlar, utan fond, eller med medel, tagna från silfverköpen eller från andra ändamål. Huruvida det i närvarande ögonblick, då man öfverlägger om en myntbestämning, som Konungen föreslog, förr än understödet åt Götha Canal begärdes, är skäl att gifva ut flera sedlar på den gamla fonden, och derigenom fortsätta den olyckliga sedelförsämringen, en åtgärd, hvars början är årsbarn med Götha Canal, det öfverlemnar jag till hvarje rättsinnig och oväldig mans bedömande. — Frågan, huruvida några medel kunna anslås åt Götha Canal vid Statens reglerande i det hela, kan naturligtvis icke afgöras utan en föregående jemförelse mellan tillgångar och behof, samt emellan den större eller mindre vigten af de sednare. InkomstBetänkandet har ännu icke återkommit från StatsUtskottet, och UtgiftsTitlarne hafva alldeles icke varit Ståndens pröfning underställda. Af Konungens Nådiga Propositioner hafva vi ej heller någon ledning för vårt omdöme. Desäga icke: detta är behof i första, detta i andra, detta i tredje rummet. De innehålla, så vidt jag vet, intet annat, än att flerfaldiga behof förefinnas, utan åtskillnad af deras inbördes vigt.
Afgiften för sådant ge-äll-brefs erhållande torde deremot, i enlighet med hvad motionären yrkat, kunna höjas till det föreslagna beloppet, hvilket iete* syner öfverstiga de med gesäll-brefvets Htfärdande förenade kostnader, hvad»» Utskottet föreslår, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den i förevarande g bestämda lösen för gesäll bref, mitte höjas till 1 ridr 16 sk. S 34. På grund af de vid 32 § anförda motiver, har motionären föreslagit, att jemväl 34 g måtte förändras till denna lydelse: 24 Allm. Bese.- ock Ekon.-Ulsk-otlets Betänkande, N:o t28. »Da gesäll skall anställas till arbete hos fabrikseller handtverks-idka»re. upprättas kontrakt derom för högst tre år. på sätt i § 32 sagdt är; r.men jinnes intet sådant, upphör gesällens anställning efter i -l dagars å »någondera sidan skedd uppsägning; med rättighet till den aflöning, som »i hans yrke vanligen bes tås.-o Alldenstund författningen stadgar att, vid gesälls anställande till arbete hos fabrikseller handtverks-idkare, kontrakt bör uppgöras, och det icke synes vara lämpligt, att en särskild föreskrift meddelas, som förutsätter, att förenämnde stadgande icke skulle efterlefva*, så finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till motionärens i denna del gjorda framställning. §. 35. Då tjenstehjons-stadgan hittills alltid tillämpats i afseende å antagandet af andra arbetare, än lärlingar och gesäller, så har motionären yrkat, att ordet nTjenslehjons-stadganv måtte i denna § inflyta i stället för »§ 52.»
Besvär i^Si § 9 erkändes egande af hus och jord samt aflöning till Prest såsom den tjenligaste grund för röst-rättigheten vid Prestval. Befästad, genom flera senare valförfattningar, har denna omröslnings-grund i allmänna opinionen vunnit den åldriga häfd, som icke gerna, äfven af något bättre, låter sig rubbas. Emot större medborgerliga onera och förbindelser anses i allmänhet, ej utan skäl, vidsträcktare medborgerliga rättigheter och förmoner böra svara; hvadan, af större bidrag till Presterskapets directa aflöning, en större magt i sjelfva Prestvalet länge blifvit ansedd rättvisligen härledas. Jäfvas än detta skäl genom åberopande af de Församlingar, som icke ega frihet att genom eget val tillsätta sina Prester, hvilka dock äfven af dem aflönas; så har likväl, i mera än hälften af Rikets Församlingar, den sekelsgamla vanan vunnit ett fastare stöd i det allmänna tänkesättet, än att densamma skulle utan missBih. t. R. St. Besv. o. Occ. Ulsk. Uti. JV.o 60. nöje kunna medgifva en hastig förändring. I öfrigt, ehvad förmon till Prestvalens förenkling och återförande till sitt ursprungliga skick det uppgifna förslaget ock må medföra, kunna dock Utskotten icke dela det hopp, att de ofog dervid, soin vanligen af egennyttans förespeglingar uppkomma, skulle derigenom kunna rätt kraftigt förebyggas, enär i allmänhet hvarje röstgifvande husfader för en större eller mindre familj, — han må vara fastighets-egare eller icke, — dock i allt fall, i större eller mindre mon, är löngifvare åt sin Prest, och sålunda vid valet, helst 0111 caracteren är svag eller vrång, underkastad enahanda frestelser och enahanda inflytelse af obehöriga röstvärfnings-försök, som den förmögne Gods-egaren, hos hvilken deremot en större moralisk upplysning, sjelfständighet och hederskänsla bör kunna förutsättas.
Detta brukningssätt, med urskiljning användt är utan tvifvel tjenligt, enär det afser produktion af de sädeslag, sorn bäst trifvas å Vermlands sandblandade jord och lemnar derjemte ett betydligt ruin åt gräsodlingen, nödvändig i en ort, der få naturliga ängar finnas och hvarest gräsväxten pä ogödslad mark är föga gifvande; men 8 härvid begås ofta, i synnerhet af allmogen, det fel, att fyra ända till fem hafreskördar i oafbruten följd aftvingas jorden, ehuru i sådana fall, sedan de tvänne första hafre-grödorna blifvit tagne, afkastningen med hvarje år minskas och till slut knappt ersätter utsädet och brukningskostnaden. Alla omtänksamma jordbrukare inskränka dock hafreodlingen å samma åker till två högst tre år, och låta åtskilliga äfven jorden hvila osådd ett år emellan hvarje skörd af delta sädesslag. Hvete och korn odlas icke allmänt, och der det sker, förekommer sällan någon större åkerrymd besådd med dessa sädesslag, emedan jorden icke allestädes är för dem tjenlig; — deremot sås blandkorn ofta i stället för hafre. Odlingen af ärter och' vicker är temligen allmän, dock icke i större skala, utan få de vanligen endast upptaga en mindre del af ett gärde. Lin odlas äfven af de Heste jordbrukare, men i så ringa mån att pro duktionen deraf svarar endast emot egna behofvet. Af det ofvan anförda följer att hafre utgör provinsens hufvudsäde. Den växt som derjemte mest odlas är potates, ehuru den ännu blott på få ställen fått ett rum i omloppsbruket. 184-5 visade sig först här i orten A denna rotfrukt den under namn af torröta kända sjukdom, likväl i så ringa mån, att man betviflade dess tillvaro; men påföljande året utbredde sig sjukdomen mycket och förstörde betydligt af potatesgrödan, i synnerhet efter inbergningen hos de mindre bemedlade landtmännen, som saknade tjenliga förvaringsrum för sina förråd.