Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Horn nyss anfört ang:de en tidning, innefattar en bekräftelse på hvad jag förut yttrat, nemi. att det icke är refereringen i tidningarna, utan deras omdömen, hvilka desse ledamöter anse vara skefva, obilliga och förhastade, som hufvudsakligen väcker deras harin. Det exempel han framställt, innefattade ett Den i Augusti. 61 omdöme och icke ett oriktigt refereradt uttryck. Föröfrigt utber jag mig att få fästa uppmärksamheten derpå, att om denna åtgärd vidtages, som i sig sjelf synes vara ganska nyttig, så måste man dertill utse någon tidning, sorn skall intaga de resume'er, som för detta ändamål uppsättas. Dertill tror jag att tidningarna i allmänhet äro villiga, men ej under det villkor, att de ovillkorligen skola åtaga sig att införa resumeerna i deras helhet. R. o. Ad. kan visserligen förneka tidningsredacteurerna deras platser på läktaren, eller också kunna de sjelfve afsäga sig dessa platser; men jag får fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att om de också afsäga sig sina platser, så utestänger det icke möjligheten för tidningarna att referera R. o. Ad:s öfverläggningar. Så länge läktaren är upplåten åt allmänheten, så kan man icke veta hvilken skalk bland åbörarne kan vara en tidningsreferent. Jag vet då blott ett medel att förekomma sådant, och detta är ganska radikalt, nemi. att afskaffa publiciteten, hvilket också torde blifva det enda och yttersta för alt komma till det mål man nu söker. Hr von Hartmansdorff: Som det var jag sorn fö reslog, att orden ”aine referenter” skulle ändras tili ene! ler flere, så anser jag mig böra tillkännagifva, att jag ej har något emot, att det får heta en eller tviinne, såsom Gr. Sandels här föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Ridd.Utsk:s nu föredragna memorial. Ropades ja och nej. Hr Lagerhjelm begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition:
N:o 1, förenklad till ny Ränta, å Tab. N:o 4 Tilt. B., med utbyte af Hö och Dagsverken till Spannmål och Smör, men alla öfriga Ränte-persedlarna till ständig Penninge-ränta, enligt Stats-Utskottets Betänkande N:o 92, derest en dylik Ränte-förenkling, efter föregående 20 års medelmarkegång, varit beslutad och verkställd med året 1843. A') Ifrån hela den å Tab. 1 sammanlagda gamla Ordinarie-Räntan skulle då i den nya Räntan hafva bibehållits qvar, af nuvarande Hufvud-ränte-persedeln Spannmål: 9 t:r 12 k:r å 7 R:dr 10 sk, fmom. l:o Tab. 1.) hvaremot T4- k:rSpannmåli samma moment, såsom hvarken för sig, ej heller i förening med brutet kappetal i nya Persedel-räntan mom. Bf här nedan, uppgående till minsta måttenheten, bort å 7: 10. tunnan läggas till nya Penninge-räntan med Likaledes skulle ock, ifrån den gamla i den nya Räntan, hafva bibehållits qvar nuvarande Hufvud-ränte-persedeln Smör (jmom. 2 Tab. 1) 14 M å o: 29 Vidare skulle af de gamla räntepersedlarna följande då hafva utbytits och förvandlats hälften till Spannmål och hälften till Smör: i mom. 3 Tab. 1. 3. då skolat förvandlas till jemnt kappetal ny Spannmål med 1 t:a 20 k:r motsvarande å 7: 10 hvaremot öfverskottet 4 sk., som, äfven i hop med värdet af brutna kapptalet gammal Spannmål härofvan Litt.
Man har till stöd derför anfört, att lagstiftningen, om den icke med olika namn betecknar högre och lägre straffgrader, underlåter att utpeka skilnaden i grofhet emellan de brott, som skola bestraffas; men denna invändning måste vika för den obestridliga vådan och skadligheten deraf, att hvar och en, som på ett visst ställe undergått sitt straff, skulle kunna, liksom genom påtryckning af en, från sjelfva namnet å straffinrättningen herntad, i allmänna omdömet förnedrande stämpel, betagas den möjlighet af framtida upprättelse, hvartill allt förbättringsstraff syftarVanhedern, då någon genom brott gjort sig dertill förfallen, bör ådömas såsom en påföljd af sjelfva brottet, och icke utgöra en tillfällig fläck, den der åkommer hvarje person, som dömes till en viss straffart, ehvad det brott han begått varit till sin natur förnedrande eller ej. Till dessa af Lagberedningen anförda skäl, synes det Utskottet, att, ännu åtskilliga andra skulle kunna läggas, och deribland i främsta rummet, att, sedan man borttagit ail väsendtlig skilnad i sjelfva arten af de olika straffgraderna, under den första, en bibehållen olikhet i deras benämning icke kan medföra någon serdeles förmån i praktiskt hänseende. Ändamålet skulle vara att lemna en person, som för en ringare förbrytelse blifvit dömd till fängelse på kortare tid, tillfälle att undergå sitt straff i ett närbeläget länshäkte, i stället för en mera aflägsen egentlig straffanstalt, och derigenom, äfven befria honom från äfventyret, att efteråt i allmänna opinionen blifva förblandad med de gröfre brottslingar, som i straffanstalten förvaras. Men man är ju allmänt ense derom, att ransakningsliäktena äro de angelägnaste att inrätta efter eellsystemet, och till följd häraf bar man redan i flera år varit sysselsatt att efter detta system ombilda våra länshäkten.
På sätt af sednaste revisionsberättelse inhemtas. uppgick Kongl. Theaterns skuld vid slutet af spelåret 1858—1859 till 122,111 K:dr 44 öre, hvilket belopp under derpåföljde spelår nedgick till 101,418 R:dr 74 öre; och har denna minskning uppkommit hufvudsakligen derigenom, att ett den 21 Juli 1858 i Stockholms Enskilda bank af dåvarande förste Direktören för Kongl. Maj:ts hofkapell och spektakler i eget namn upptaget lån af 36,000 R:dr, till betäckande af en under spelåret 1857—1858 i Kongl. Theaterns kassa yppad brist, blifvit af Hans Maj:t Konungen af egna medel återbetal.dt. § 3. Beloppet af den inkomst, som tillflutit Kongl. Theaterns kassa såsom hyresafgäld för åtskilliga i operahuset befintliga lägenheter, är väl i räkenskapen upptaget för hvarje lägenhet, men de kontrakter, hvarpå denna inkomst grundas, finnas ej räkenskapen, b>', lagde. Revisorerne hemställa fördenskull, till vinnande af behörig kontroll, det vederbörande må förständigas, att hädanefter vid räkenskapen foga afskrift af de hyreskontrakter, som framdeles varda upprättade, eller åtminstone uppgifva dagen, hvarunder de blifvit ingångne. Bergsskolan i Fahlan. Dess räkenskap, som blifvit med anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, redovisar förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: D ebet. Uppbörd: Statsanslag 7,900:. Af utländsk elev inbetaide 300: Credit. Balans frun år 1808: Skuld : — 92' Utgifter: Aflöning •••• 3,700: — Stipendier m. 1,200: — Till instrumenter, materialier samt byggnader och reparationer 2,734: 96. Balans till år 1860: Revisorerne hafva icke funnit något att erinra vid denna räkenskap. Drottningholms och Svartsjö Kongl, lustslott. Följande förhållande med dessa slotts inkomster och utgifter inhemtas af den i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade räkenskapen: Debet.
Fullmägtiges yttrande skall slätt ingen ziffra före• komma, och om uti Vällofl. BorgareStåndets Talemans, Herr Directeuren Schwans, särskildta votum, hvartill Herr StadsMajoren Westin accederade , beloppet af nu varande Sedelstock, eller erkännandet af mina uppgifters rigtighet, anföres, så hade kunnat andragas, att nämnde period io5 Den 2 Juli. e. m. blifvit titeletnnad, intill dess Riksens Hö‘glofl. Ständer förordnat, att Sedelstockens belopp borde offentligen uppgifvas. Men dock hade, till ådagaläggande af oväldighet de, uti det särskildta Betänkandet anförde, skäl och grunder till. bifall å Publiciteten, bort till Ridderskapet och Adeln öfver». lemnäs. Om BancoTJtskottet för detta förhål» lande förtjente en föreställning, ville jag dock , vid Riksdagens annalkande slut, fö», ga tillstyrka en äterremiss, utan anhåller, att BancoUtskottets Betänkande i hela sin vidd må tagas i skärskådande. Ht rr Heykensköld , Detlof : Om Banco» Utskottet hadekunnataflemnaHerrar Bancofullmägtiges yttrande, hade det visserligen blifvit gjordt; men detta skulle ej hafva kunnat ske utan yppande af något af de hemli'gheter, hvilka Utskottet genom sin ed är förbundet att förtiga. Friherre Cederström, Jacob: När Riksens Ständer infordrat Herrar Fullmägtiges utlåtande, så kan det icke dem förvägras att deraf erhålla del, och låter sig göra, då de financiella detaillerna uteslutas. Jag instämmer således med Herr von Schultzenheim, och tror, att berörde Yttrande bör genom Äterremiss infordras. För det Den 2 Juli. e. m. 107 närvarande torde Memorialet få hvila på Bordet, såsom för första gången uppläst. Lades på Bordet.
Pä Allmänna Utgifts, Staren: Titt Expenser, Skrifmaterialier, Wed samt Böckers och Instrumenters inköp, för Cvllegium»Medicum « §00 ^ r:o Pa Allmänna JndrsgniRgs-StLiKK: Tmkop.. Zoo is82 DM 22 November. Transp. ZOs Diverse Exrra Löner och Arfwodentill ett sammanräkuadt belopp af . 6zz i6 —- Rdt I,lZZ L6 — GramWerkst kommer således för nästa är art widkännaö en tillökning af 950 Rdr i sine utgifter i och för denne Skar, hwilker härrör deraf, att en Provincial - Malcus med desi Medhjelpare blifwit föresiagen för Oland, som förur icke äger någon sädan och hwarföre blifwit upförd wänlig ProvincialMcdiri-lön och Medhjelpare Arfwods med izz «6 — Att de till s:ne Rese-Stipendier för Chirurgiä - Srudiost förut beftädde zc,o Rdr blifwit tillökte med 100 Rvr, sä arr de hädanefter komma arr utgöra 200 Rdr hwardera, hwilkek ar der minsta hwarmed man kan föreställa sig, arr »agon sadan Stipendiat kan företaga en Uilänsk resa; säle. des tillökt . ros —> -^ Utskottet Har dock af förekomne an, - ledningar, härwid »rott flg böra fästa Riksens Högloft. Ständers npmärksamhel dera, att om ändamälet med defte Stipendier skall winnås, blifwer det nödigt att de icke till andre utgifter eller Personer anwandas utan owilkorligen hallas för sine bestämde behof oförryckte. TronSp. 2ZZ Akt Medicina Pho.rmaciä PcofetzorsLönen bliswit ökl ifrån 166
I tidens lopp kommer en annan riksdag med ett Const.Utsk. af helt andra åsigter. Detta Utsk. granskar då, i föl jd af grundlagens föreskrift, just denna fråga, men ser densamma ej blott i det ögonblick, då den uppkommit, utan äfven alla dess följder. Detta Const.Utsk. finner, att anledn. förekommer till anmärkn., och att denna åtgärd strider emot Reg.- F:ns klara ordalydelse. Hvad kan då göras? Det är Const.- Utsk:s skyldighet att göra anmärkningen. Om nu densamma verkar till åtal inför Piiksrätt, så skulle inför Riksrätten de tilltalade till sitt försvar kunna åberopa ett Const.Utsk., som varit af alldeles motsatt tanke. Hvart skulle detta leda? Detta tyckes ej vara väl betänkt i afseende på framtiden, men väl later del sig göra i min tanke, ty det är ej förbjudet i grundlagen. I afseende på sjelfva formen är jag af samma öfvertygelse, som Hr Cederschjöld, att Utsk. saknat anledn. till godkännande af denna anmärkn., och alt det ej rätteligen kunnat tillstyrka användandet af 107 §:n Reg.F:n. Till följe delaf kan jag icke heller finna någon återremiss behöflig, och tror följaktligen icke annat vara att göra, än att lägga detta betänk, till handlingarna. — I afseende på sjelfva saken må mig tillåtas den framställning, att man af Const.- Utsk:s förklaring skulle kunna föreställa sig, att ingen svårighet varit för K. M. att formera sitt Statsråd. Likväl kunde man möjligen från andra sidan antaga, att sådana svårigheter kunde äga rum. Det torde kanske ej vara utan svårighet att få personer, som förenade på en gång de egenskaper, som fordras för detta ansvarsfulla kall med vilja och böjelse att antaga detta maktpåliggande förtroende. Sådant möter svårigheter, som ingalunda kunna vara bekanta för Const.Utsk., och Statsrådets ledamöter kunna ju alltför väl 3ia D c 11 i i September f. 111. hafva gjort framställning derom lill K. M., ehuru de ej influtit i Statsråds-protocollet. Detta är ju en enkel förklaring af hela saken.
– I sanning! det öde, att han allt detta oaktadt bortrycktes i begynnelsen af sin bana, tyckes vara en påminnelse, att Försynen, äfven i en så förbistrad tid som denna, kan befrämja det Godas seger utan så utomordentliga redskap. Och hvem bör ej tro, att så sker? Men, hvad det – i följd af dylika skickelser – för menskliga ögon går långsamt! Allt hvad Sveriges litteratur äger att framvisa såsom frukt af en så begåfvad andes tillvaro, inskränker sig – med undantag af en under hans lifstid utgifven akademisk dissertation – till en efter hans frånfälle utgifven liten bok; men om hvilken icke dessmindre gäller fullt, hvad Tieck i sitt företal yttrar om samlingen af Novalis’ skrifter: att den för befryndade läsare är begagnansvärd ”als ein Buch der Erweckung und Andacht, als Texte zu Reden, Abhandlungen und Predigten, als ein Buch, das viele andre Bücher und Bemühungen erst verständlich, wenn nicht gar unnütz macht.” Det är den Bortgångnes redan ofta åberopade skötvän, som åt fäderneslandet skänkt dessa ”Minnen af Ernst J. F. Kjellander”, tryckta i Stockholm 1842 hos den såsom goda böckers nitiske förläggare vidtfrejdade Häggström. Utgifvaren har ordnat dem i trenne afdelningar: I. Dikter; II. Philosophiska Uppsatser; III. Bref. – Förbehållande mig att framdeles bifoga en i vetenskaplig måtto fullständigare karakteristik, går jag nu att för den större allmänhet, som (troligtvis) ännu känner den lilla anspråkslösa samlingen knappt till namnet, beledsaga mina här gifna antydningar med några få utdrag. Ur Dikterna. Bön. Mitt hjerta slår: i tårar ögat skälfver; Och trångt är bröstet, och för fullt det är. Så djupt, så mäktigt det inom mig hvälfver Ett dunkelt svall af känslor och begär. Till hvem då gå? I hvilket sköte gjuta Min ande ut och mina tårars flöd?
Börandes särss.ld liqvid upprättas öfwer hwad som tillhörer 1812 ärs ansiag, pa sätt om ben arliga iliquiden emellan Stats-Werket och Rttsgälds, Contoiret lör de päföljande arén, uti nästa rmment af denna 8 stadgas. Den sa kallade Allmänna Bewillningen, som wid denne Riksdag, Riksens Ständer sig atagit, och hwilken stall utgå och erläggas ifrån och med ar iZiZ och till nästa Riksdag, kommer att till Den 12 Augusti. 2597 Banken till Riksens Stav, drrö framdeles disposition. I fölid af hwad falunda af Riksens Stander är förordnadt, böra Fullmäg, lige hwarje ar efter dec samtelige räkenstgperne öf wer nast föregångne årets uppbörd af den Bewillmng och Krigsgärd Riksens Ständer wid denne Riksdag sig atagit, till Riksgälds - Contoiret in-j kommit af detze räkenskaper sa wäl som af Conroi, rets egne öfwer den BeWillning och Krigsgärd hwiken omedelbarligen till Contoiret blifwit lcfwere, rad laka författa ett sammandrag som utwisar hela beloppet af den för upp, börds-aret infiutne Bewill, ving och Krigsgärd; sa Ltt bet sammandrag, hwit, ket är förfatraS upp, täger »8 ro ärs infiutne Bewillning och Krigsgärd till be» dag sammandraget afsiutas, men icke infiurne restantier uppå 1829 och förra arens Bewillning. Skulle häraf utrönas E den infiurne Bewill, mngs. till en päräknad Summa af Twä Millioner Sexhundrade Femtio Tusende (2,6;v,ooo) R:dr uppbäras uti Riksgälds-Conlviret och derstädes redowisas; hwaremot utaf denne Bewillning följande
Maj:t fastställda ritningen, redan varit afsedt att å sistnämnda byggnads hufvud-fäcad anbringas, den i orten beräknade byggnadskostnad kunnat nedsättas med 10,234 R:dr 34 öre; hvarefter och sedan läroverkets Inspektor och Lärare-kollegium uhdér förklarande, att de frånginge den af Kollegium framställda Önskän att Omkring Skoltomten erhålla ett jernstaket, funnit omförmälda af Ofver-IntendetitS-embetet föreslagna träomhägnad kring tomten mindre ändamålsenlig och fögå Varaktig, äfvensom Domkapitlet kostnaden derför öfverflödig, men Inspektor obh Kollegium dérernot, 'beträffande det för läroverket föreslagna tornuret, hvilket, ehuru afsedt att å hufvudbyggnaden anbringas, icke kunnat, i följd af bristande tillgångar, derstädes uppsättas, på anförda skäl ansett detsammas anbringande vara af nödvändigheten påkallad t; Så har Öfver-Intendents-embetet tilikänhagifvit, att kostnadsförslaget för det ifrågasatta bygg - nadsföretaget R:dr 26,866: 20. skulle med tillägg af utgiften för tornurets anbringande å läroverkets hufvudbyggnad » 1,000: — komma att utgöra R:dr 27,866: 20. men, derest kostnaden för den af Ofver-Intendents-embetet föreslagna träomhägnaden R:dr 2,288: —• ansåges böra ur förslaget utgå, endast » 23*578: 20. /it/i. till K. St. Prut. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 A/d. 2 Band. 13 Käft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 78. Något mer än 40 år hafva förflutit sedan stiftsbyggnadskassorna med hänseende lill inkomster och åligganden erhöllo den reglering, som i hufvudsaken ännu eger bestånd.
En hvar af oss, Mine Hrr! har tvifvelsutan djupt kant det sköna och .upbyggliga i 364 Den 8 Februari e. m. de orden »helig, helig, helig etc.», hvarmed vår nuvarande högmessa börjar. Man har häremot invändt, att det skulle vara olämpligt att erkänna Guds storhet och nåd, innan man gjort syndabekännelsen. Men i stället för det nuvarande »helig, helig, helig etc.» föreslår man: »Helig är Herran Gild Zebaoth» etc. Jag frå gar, kan det vara skäl att utbyta det vackra ingångsspråket, som vi nu hafva, emot det, sorn komiterade föreslagit? Jag tror icke att meningarne kunna vara delade härom; åtminstone vore de det icke, inom Utsk:t, med undantag af några bland PresteStåndets medlemmar. I de fles a öfriga delar af förslaget har jag, för så vidt de afvika från våt nuvarande handbok, oaktadt jag försökt sätta mig in i de olika åsigter, som för förslaget legat till grund, icke kunnat finna några så bindande skäl, att jag skulle kunna tillstyrka en förändring i nu bestående förhållanden. Man har i synnerhet fästat sig vid vår handboks döpelse-ceremoniet, och ansett såsom ett stort misstag deruti, att till faddrarne framst».)lea den fråga: »Barn! vill du till denna tro varda döpt, och genom dopet till dessa heliga pligter förbindas?» Man anser nemi., att det endast borde heta: »Barn! vill du till denna tro varda döpt?» Skulle väl nu den återstående meningen innebära ett så stort misstag om vår lära, att icke vådan af dess bibehållande är särdeles stor. I afs. å skriftermålet hafva åtskilliga sekter inom landet fästat mycken vigt vid det i vår handbok införda absolutions-formuläret, hvilket de ansett felaktigt. Förslaget gör emellertid deruti ingen ändring, utan den vilkorliga absolutionen qvarstår. I fråga om brudvigseln hafva några ord blifvit utbytta mot andra, hvilka dock äro af den beskaffenhet, att de, som icke äro desto mera invigda i hemligheterna, icke kunna förstå, hvaruti skilnaden ligger. Brudvigseln börjar nu sålunda: »Dyre Kristne!
Herr 1 bsm, kebr, yttrade stg, att bek historiska, rörande detta Herr Zantessons utlåtande äfwen torde böra nämnas, nemligen, att om afgiften för Caractercr hade i Utskottet warit votering, hwilken sä utfallit, att pluralitctcn af Adeln warit för Herr Zantessons mening, men allenast en af Preste, Ständct, twä af Borgarc-Stänbet, och ingen afBonde, Ständet, hwarigenom säledeS pluraliteten utfallit för sfgiften för Caracterer. Uppläsningen fortsattes med följande yttrande pf Herr kuglenstjerna, polian Larl: Utdrag af Prokocollek, hältet hos Riksens Högloft. Ständers BewillningS, Utskott wid Riksdagen i Stockholm den irsta Augusti 1829. S. D. Af Herr Capitaine» och Riddaren kuglenstjerna upplästes ett sä lydande anförande: tödmjukt anförande till protocollet: Utan att försöka minska den öfwertygelse l^t. Santesson sä afgjordt synes äga, att betz Bewillnings» Förslag är det rättwisaste, lättaste, smakligaste för de skatt, Den 25 September. skattikyldige och enklaste, utbeder jag mig ödmjukast, gtt till Protocollet deröfwer fä anföra mine cnskildtr tankar. Mätte dehe, dä de fdrwaras ät efterwerlden, wisa, att de inkast jag sä träl förut som nu fäkt och örnar hafwa äran anföra, icke ukgätt hwarkcn frän klandersjuka eller begär att öfwertpga, utan frän ben warma kättsta för Fäderneslandets bästa , som är en Medborgares största pligt. Dä jag ä ena sidan önskar att kunna göra mina tankar begripliga, men ä ben andra befarar widlöflighet, ärnar jag med iakttande af hwad till det förra nödwänd-gt erfordras, endast uppchälla mig wik» Förslagets grunder och deras werkställbarhet.
Ständer för högre graderingsklassen bestämda afgift, och hvad beträffade andra brännvinsslag afgifterna redan förut varit för dem alla lika; att visserligen, i afseende å vanligt sädesbrännvin, den tullprocent, som i allmänhet antagits såsom högsta skyddstull, vore genom en sådan medeltull öfverskriden, men att, då i betraktande toges icke blott den öfverlägsenhet i tillverkningsmetoden, som närbelägna länder allmännare tillegnat sig, och som, i mån af en större materialbesparing, medgåfve ett i allmänhet lägre varupris, utan ock förnämligast den föränderlighet i handelsvärde, som denna vara mer än de flesta andra vore underkastad, hufvudsakligen i följd af olika utfallande årsväxter, hvarigenom detta ock kunde komma i ett mera märkbart missförhållande till det å utrikes orter gångbara pris, kommitterade ansågo ett undantag häri vara af tvingande omständigheter påkalladt. Bröd Börker. Caffe. Kongl. Maj:ts Nåd. Då berörda af kommitterade antydda förhållanden fortfarande äga full tillämpning, så, och under instämmande i hvad kommitterade, angående den ifrågavarande artikeln, för hvilken enahanda tullbestämmelser nu äga rum, som enligt 1835 års tulltaxa voro gällande, då frågan af kommilteen behandlades, hemställt och förrslagit, tillstyrkes i underdånighet, att, med ändring i sagda tullbestämmelser, införselsafgiften för brännvin och sprit af alla slag, odestilleradt eller destilleradt, må antagas tili 24 sk. kannan, då varan håller till och med 8 graders styrka, samt för hvarje öfverskjutande full grad ökas med 1 sk.; dock att, enär på utgången af nu för handen varande underhandlingar med fransyska regeringen torde böra ankomma, huruvida fransk konjak bör under denna allmänna bestämmelse inbegripas eller undantagsvis bibehållas vid derför nu gällande tullafgilter, sistberörda slag alltså måtte tills vidare i taxeförslaget särskilt specificeras med dess nuvarande tullbestämmelse.
Utskottet har derefter i Premisserne till Betänkandet, under tillkännagifvande af dess oaflåtliga uppmärksamhet på Constitutionens anvisning, sökt utveckla grunden för en klar tolkning af dess bokstafliga innehåll; äfvensom Utskottet, i afseende på sin befattning med dylika frågor, förklarat sig endast kunna, om frikännande ej ägde rum, antingen ställa under RiksRätt, eller ock förhållandet hos Riksens Ständer anmäla. Jemte den erinran, att det icke är Constitutionens anvisning, utan dess bestämda ock tydliga bud och föreskrifter, då sådana finnas, sorn ConstitutionsUtskottet med uppmärksamhet bör efterfölja, synes mig att de slutsatser, som Betänkandet sedermera innefattar, och den åtgärd, som Utskottet slutligen vidtagit, icke instämma med de grunder, sorn i Pramisserne äro framställda. Utskottet yttrar ibland annat, att ifrågavarande Ordres innefattade en varning emot Författningarnes åsidosättande, och att den, sorn utfärdat dem, genom deras vilkorlighet beredt sig skydd emot Anklagelsen, samt att han hvarken uppenbarligen handlat emot RegeringsFormens tydliga föreskrift, el - 356 Den 12 Martil. ler tillstyrkt någon öfverträdelse af Rikets gällande Lagar. Man torde härvid med skäl kunna anmärka motsägelse både i Orderne och i Utskottets omdöme, samt huru vådligt för allmän säkerhet och huru ledande till missbruk af oreda vid Lagarnes verkställighet det skulle blifva, om Embetsman, hvilkas skyldighet det är, att meddela bestämda, med gällande Författningar enliga föreskrifter och beslut, kunde skyddas emot ansvar för lagstridiga åtgärder och befallningar, genom en bifogad varning att ej öfverträda de Författningar, emot hvilka samma åtgärder och befallningar uppeitbart äro stridande. Då jag endast i förbigående anmärkt vådan af de grundsatsers tillämpning, hvilka ConstitutionsUtskottet yttrat, anser jag mig likväl icke berättigad att yrka ändring i Utskottets beslut i sjelfva hufvudfrågan, nemligen, om Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Armeen bordt för ofvannämnde Ordres, enligt 106 §.