Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid senaste tulltaxereglering blefvo väl införselsafgifterna å kreatur i allmänhet höjda, men då, genom upphörandet med 1845 års början af ryska handelstraktaten, importen deraf, som hufvudsakligen verkställes från Finland, uti de redan i 1841 års taxa bestämda afgifter erhöll ökad tullbeskattning, torde införselstullen icke böra för hästar antagas högre, än till 10 r:dr, och till 5 r:dr för föl under 3 års ålder, i stället för den nu gällande af 16 r:dr stycket, eller för oxar högre, än till 8 r:dr, i stället för nu bestämda 12 r:dr 24 sk. stycket, samt för öfriga med sådan tull belagda slag återföras till hvad den enligt 1841 års taxa utgjorde, nemligen, för kor och ungboskap från 6 till 4 r:dr, för kalfvar från 3 r:dr till 2 r:dr 12 sk., för svin, utom fargaltar, från 3 till 2 r:dr, samt för andra fyrfotade från 2 r:dr till 1 r:dr 24 sk. stycket.( Enär de å hvit krita och kritsten i nuvarande taxa antagna värden öfverstiga de verkliga, föreslås en motsvarande jemkning i införselsafgifterna, nemligen å den omalna från 5 till 3 sk., och å den maina från 24 till 18 sk. tunnan. Då medelvärdet å krokar tili fiske, nu upptaget till 10 r:dr skålpundet, väsentligen understiger detta belopp, torde nuvarande införselstull 24 sk. skålpundet å denna varuartikel, med afseende härå, och såsom utgörande ett oumbärligt redskap, hvilket i Norrige är belagdt med endast 4 sk. 5 rst tull, böra nedsättas till 8 sk. skålpundet.
4:de -punkten, angående ett anslag af 12,000 R:dr till anskaffning af nya pistoler, är likaledes af Borgareoch Bonde-Stånden återremitterad på hufvudsakligen enahanda grunder, som uti föregående punkten finnas anförda samt med yrkande inom förstnämnde Riks-Stånd, att anslagen till gevär och pistoler måtte sammanföras till ett anslag; men som Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit Utskottets framställning i denna punkt och skäl icke finnas anförda, som kunna föranleda ändring deri, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva. Uti 5:te punkten hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständers bifall till ett anslag af 50,000 R:dr till äldre gevärs förändring för slagkruts-antändning. Å denna punkt, som af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallits, har Utskottet fått emottaga återremisser från Borgareoch Bonde-Stånden, föranledda af enahanda skäl, som uti de 2:ne föregående punkterna blifvit vid deras återremitterande framställde samt med erinran derjemte, att upplysning saknades, angående antalet af de gevär, som till slagkruts-antändning borde förändras. Då, på sätt nämndt är, tvänne Riks-Stånd bifallit Utskottets utlåtande i denna punkt, får Utskottet, som icke finner skäl vara anförda, som kunna föranleda till ändring deri, detsamma vidblifva. 7:de punkten, angående väckt förslag, dels att de af Kongl. Majit, till anskaffande nya gevär, nya pistoler och fänghålstappar samt rengöringsoch söndertagningsverktyg, äskade extra anslag af tillsammans 224,000
Detta har varit en öppen tillåtelse; men hell annan är frågan om bancovinslens användande. Dess skrinlägguing är ren förlust, hvaremot dess användande till inköp af publika papper, silfver eller guld, eller hvilken annan exportabel eller realisabel vara som helst, är nyttigt för samhället och för Banken. Frih. Raab, Adam Christian: Då BancoUtsk-.s s. k. stora linancebelänk. här var föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, så yrkade jag ett tillägg i en särskild §, af den föreskrift, som nu är af Utsk. föreslagen; men då beslriddes detta mitt yrkande af Rtskillige ledamöter, och jag skulle tro, äfven af Hr von Hartmansdorff. Jag skulle således icke nu kunna utan största ineonseqvens underlåta att tillstyrka antagande af en sådan föreskrift, som jag förut i hufvud frågan yrkat, då den nu af Utsk. föreslås. Att denna föreskrift är nyttig, är redan af flere talare ådagalagdt, och en hvar bör lätt inse vigten deraf, alt 800,000 r:dr på ett eller annat sätt komma ut i rörelsen, så vida det kan ske ulan mehn för Bankens säkerhet. Alt köpa silfver för dessa medel, är detsamma som att draga in dem, och för öfrigt har Banken sig alltid öppet att få silfver leir sina sedlar. Hr von Hohenhausen: Det är troligt, för att dämma af förloppet inom Utsk., att inom 3 Ständ bi fa 1 les denna §, och då är det endast tidspillan att nu öfverlägga derom. Jag vill blott i korthet nämna, alt äfven jag inom Utsk. yrkade, att vi måtte fä köpa silfver, och jag har svårt alt fatta den åsigt, som dä af många hystes, ali sedelstocken derigenom skulle minskas. Den 51 § i bcläuk.
Ståndet biföll Memorialet ]N:o 4^8, vidhållet i Utlåtandet, N;o 487, men ogillade deremot den i sistnämnde Utlåtande gjorda hemställan ani sättet för användandet af besparingarne å extra ut gifts-medlen, samt beslöt, för sin del, del må Rikets Ständer föi klara, att hvad af dessa anslag något år kan å en elier annan titel besparas, må af Kongl. Majit fritt och ulan afseende på thein, der behofvet så fordrar, disponeras. N:o 488, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, Kto 34y. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoth ns Memorial, N:o 14, i anledning af åt rremiss samt Rikets Ständers i vissa delar fattade beslut, rörande Utskottens i Memorialet, N;0 ja, framställde förslag lill sammanjemkning af Riks-Siåndens skiijagliga meningar, angående grundrrna och vilkoren för Bränvinsbtänn ngeus utöfning samt afgifterne derföre. Lades till handlingarne. S. P. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets sisllidne gårdag å bordet lagde Memorial, N.-o io3, till Rikets Ständer med Utlåtande, rötande Kongl. Ma.jrts Nådiga Proposition om ändiingi Riks-Actens 7 Hvad af Utskottet blifvit tillstyrkt, angående antagande af den i ofvanomförmälde Nådiga Proposition föreslagna ändring, blef af Ståndet godkändt. Från Vä Ilo fl ig a BorgareStåndet. S. D. Upplästes meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets den 1 dennes hällne Protoeoll, hvaruti Med-Stånden inbjödos att biträda det al Bonde-Ståndet, vid pröfning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Prot. Utdr. d. l5 April 1841 •
R:dr i arfvode. 2:ne Stipendier, dem Akademien eger att disponera till Studerande, som genom skicklighet och flit sig utmärka, det ena å booch det andra å 40 R:dr samt till Materialier och Verktyg 75 R:dr; utgörande sålunda hela Statsanslaget 477 R:dr årligen. Att detta anslag, vid nu varande förhållande, icke motsvarar ändamålet måste af Utskottet erkännas, men som Utskottet, iden ordning 42. §. Riksdags Ordningen föreskrifver, förskaffat sig underrättelse, att Kongl. Landtbruks Akademien, hvaraf Mechaniska Scholan utgör en del, disponerar icke obetydliga tillgångar, bör intet tvifvel uppstå, att Kongl. Akademien deraf företrädesvis framför andra mindre angelägne ämnen, anvisar hvad för denna del af dess omfattning erfordras, men hvartill Utskottet, vid StatsVerkets knappa tillgångar, anser sig icke kunna föreslå något ytterligare anslag, utöfver hvad redan bestås. Hvad beträffar Herr Montgomerys Förslag om anslag för en gång af 1,500 R;dr i5a6 Stats-Utskottets Betänkanden. till Modell Kammare Husets reparation, så synes af de Utskottet meddelte uppgifter, att Kongl. Lantbruks Akademien redan för detta ändamål anvåndt 1,267 R:dr 3 sk. 6 rst. hvadan något särskildt anslag dertill lärer desto mindre erfordras som, i händelse Akademiens tillgångar ej skulle medgifva den ytterligare utgift, som för denna reparation kan finnas nödig, den samma synes bora bestridas af den för byggnader och reparationer å Kronans Publike hus i Hufvud-Staden å Stat anslagne Summa, hvilket allt till Riksens Höglofl. Ständers profning vördsammeligen hemstålles. Stockholm den 26. Ankom den 2 Julii i8a3. Utlåtande, i anledning af Herr Huldbergs
Och gå ville här och der på bergen, och på allom högom backom, och äro förströdd öfver hela landet; och ingen är, som efter dem frågar, eller något sköter om dem. Derföre hörer, I herdar, Herrans ord. Så sant som jag lefver, säger Herren Herren: Efter I låten min får till rofs, och min hjord allom vilddjurom till spis varda, medan de ingen herdan hafva, och mine herdar intet fråga efter min hjord, utan äro sådana herdar, som föda sig sjelfva, men min får vilja de intet föda; Derföre, I herdar, hörer Herrans ord. Detta säger Herren Herren: Si, jag vill till de herdar, och skall kräfva min hjord utu deras händer, och skall göra en ända med dem, att de skola intet mer herdar vara, och skola intet mer föda sig sjelfva; jag skall frälsa min får utu deras mun, att de intet mer skola uppäta dem. Ty så säger Herren Herren: Si, jag skall sjelf taga min hjord till mig, och besöka dem. Lika som en herde besöker sin får, då de ifrå sinom hjord förvillde äro; alltså skall jag besöka min får, och skall förlossa dem ifrån all rum, dit de hafva förströdde varit, på den tiden då mulet och mörkt var. Jag skall utföra dem ifrån all folk, och församla dem utur all land, och skall föra dem uti deras land, och skall föda dem på Israels bergom, och i allom dalom, och på alla lustiga platser i landena. Jag skall låta dem komma på de bästa betena, och deras hyddor skola stå på de höga berg i Israel; der skola de ligga uti roliga hyddor, och hafva feta ben på Israels bergom. Jag vill sjelf föda min får, och skall låta dem lägra sig, säger Herren Herren. Jag skall uppsöka det borttappada, och igenhemta det förvillda, och förbinda det sargada, och stärka det svaga; och hvad fett och starkt är, skall jag bevara; och skall sköta dem såsom de betorfvat. Men till eder, min hjord, säger Herren Herren alltså: Si, jag vill döma emellan får och får, och emellan vädrar och bockar.
(Stals-Utsk. Ull. N:ris 400 och 439.) S. A. K. Medelst Nådiga Remisser af den 26 October och 30 November sistlidet år, har E. K. M. lill Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat 2:ne utaf Ledamölerne i Rikets Allmänna Ärenders f. <|. Beredning, en af Rikets Herrar 111. m. Herr Grefve Jacob De la Gardie, serskildt, samt Friherre von Brinckman, Friherre C. G. d’ Allbedyhll, J. D Valerius, G. J. Billberg, J. G. Netzel, C. E. af Tuneld och Pehr Staaff, gemensamt, till E. l\. M. iug i Ilia underdåniga ansökningar, med anhållan, att, då Rikets Ständer icke ansett sig kunna bifalla E. K. M:s den 16 förutgångne Maj aflåtna Nådiga Proposition om fortfarande tills vidare af det för Rikets Allmänna Ärenders Beredning å Riks-Statens Andra Hufvud-Titel upptagna anslag, samt, i fråga om billigheten deraf, alt nämnde Ledamöter finge åtnjuta sina löneförmåner såsom pensioner, förklarat, att, då E. K. M. härom icke framställt Nådigt förslag, detta ämne ej kunde till pröfning förekomma, E. K. M. täcktes till Rikets S:änder afgifva en förnyad Nådig framställning derom, att en emot de af sökanderne hittills uppburne årliga arfvoden svarande summa måtte från och med Juni månad samma år å Indragnings-staten uppföras, för att, vid befordran eller afgång, successivt minskas och omsider försvinna. Vid öfvervägande af detta inne, och ehuru Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenders Beredning icke blifvit med fullmagter försedde, utan endast genom E. K. M:s Nådiga förordnande dertill kallade, hafva Rikets Ständer likväl icke förbisett, att berörde embeten varit genom Grundlag bestämda 648 'Expeditions-Utshottets Förslag till und.
N:o 16, dels i anledning af gjorde anmärkningar vid Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 18 om Svenska undersåtares skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes, samt utlänningars rätt att inkomma och bosätta sig i Riket, dels ock till följd af ytterligare motion i enahanda ämne. Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 18, biföll ock de förändringar och tillägg, sorn i Utlåtandet N:o 16 blifvit föreslagna. N:o 17, i anledning af fråga om förändring af 4 §. 20 Cap. Byggninga-Balken. Bifölls. N:a 18, i anledning af väckta motioner om tillägg lill Kongl. Kungö - 9^4 Prot, Vtdr, d. 18 Dec, 1840. reisen den 14 Juli 1835, angående förändring af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, örn ändring eller ulrifning af vattenverk. Bifölls. N:o 19, i anledning af väckt motion, rörande Hafveri-contract. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande memorial: N:o 20, i anledning al återremiss å Betänkandet N:o 1, angående väckta förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om Skiftes-verket i Riket gällande Författningar; och N:o 21, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 2, angående väckta frågor om ändring och förklaring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 1 Augusti 1805 samt andra Författningar, rörande skogarne i Riket. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 88, i fråga om vissa förmoners beviljande för invånarne inom Westeroch Norrbottens Län. S. D.
Om remiss häraf till Stats-Utskottet anhålles vördsammeligen. Stockholm den 14 Februari 1863. R. Th. Cederschiöld. Stockholm, tryckt hos Sam. Motioner hon Hiddernkapet och Adeln 1862. Af Friherre Stael von Holstein? Fabian Willielm, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. May.t i underdånighet anhålla, att Dess Regering må, i samverkan med andra Stater, som garanterat 4845 års Wiener-traktat, i diplomatisk väg påyrka konungariket Polens återupprättande. Den ratt, som i våra Grundlagar finnes den enskilde representanten tillerkänd, att äfven efter motionstidens slut väcka förslag med anledning af någon under riksdagens lopp timad händelse, vill jag nu här taga i anspråk. Och det är icke någon händelse af det vanligare slaget, som föranledt mitt uppträdande som motionär vid detta tillfälle, — det är någonting, som, i ordets fullaste bemärkelse, kan kallas en verldshändelse — det är den kamp, sorn i vårt fordna grannrike nu pågår emellan ett ädelt hjeltefolk och dess främmande förtryckare, en kamp för de heligaste, oförytterligaste rättigheter, för hvilkas tillgodonjutande Åtta Europeiska magter — deribland äfven Sverige — gått i borgen. Folken hafva redan i denna stora fråga, som icke blott är en politisk, utan ock en humanitetens och rättens, uttalat sin opinion, enhällig och aktningsbjudande. Tiden synes nu vara inne för Regermgarne, att äfven uttala sin mening i frågan, en åtgärd, till hvilken de icke blott äro fullt berättigade, utan ock traktat-enligt förpligtade, och enligt de i dessa dagar ingångna underrättelser, är ock en kooperation i denna rigtning emellan liera Europeiska magter redan verkligen å bane. Under sådana förhållanden, och på här anförda grunder, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Dess Regering må, i samverkan med andra Stater, som garanterat 1815 års Wiener-traktat, i diplomatisk väg påyrka Konungariket Polens återupprättande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles.
Dock hann hon aldrig somna, ty hvar femte minut vältrade sig Ludde ur gungstolen med ett om de gamla väktareropen påminnande: » Tio minuter öfver tolf! » » En kvart öfver tolf! » » Tio minuter i half ett! » e t c, hvarefter han kilade ut i salen och vräkte sig halfvägs ut genom fönstret. Då pappa klockan half två återkom från ännu en misslyckad expedition, vek han högtidligt ett hundöra i boken och sade till sin yrvakna hustru: » Nu lägger du dig. Du gör hvarken ungarna eller dig själf någon tjänst genom att sitta här och bli utvakad, din lilla stackare. Jag tar pälsen på mig och går ett par slag här utanför, för jag är som en is om fötterna. » » Sakramenskade byke! » mumlade han en halftimme senare, där han, snöig som en julgubbe, trafvade fram och tillbaka utanför porten. » Jag hade, min själ, lust att lägga upp dem, hela raden, och låta dem smaka på färskt björkris, doppadt i saltlake, eller, som det heter på konstsprå- ket, smällimentos i sljärtamentos. » Han skrattade godlynt midt i förargelsen vid minnet af den uppfostrande verkan dessa mystiska slagord, uttalade med fruktansvärd röst och min, fordom utöfvat på hans lilla skara. » Men tänk, » han tvärstannade med en knyck, » tänk om de skulle stanna där öfver nalten! Värre har man sett. Tuttan och Otto ha somnat i någon vrå, och fru Tibell har inte hjärta alt släppa ut dem i delta hundväder. Det är alldeles tydligt och klart. Men dä ska också tusan gå här längre och stöfla. » Porten föll igen efter honom. I den becksvarta tamburen slog h a n näsan i kanten af en garderobsdörr, som för luftväxlingens skull lämnades öppen om natten. Med en halfkväfd ed förde han sina fingrar undersökande längs näsan. Därefter slog han sig lugnad ned på vedlåren och drog af sina stöflar för att icke störa Malin. Men vid sängkammardörrens knarrande vaknade mamma.
Och sloge mig än din straffdoms gisselslag med plåga från morgon och till afton och från afton och till morgon igen, jag klagade ej, ty min brottsliga gernings rätta lön är det jag höstar.» Och han hade fått lida – andligen, kroppsligen. Samvetsqvalet hade gjort honom halfgalen genom att beständigt stirra på honom med sin glanslösa, stela, orörliga pupill, genom att utskratta honom med det kalla, vällustiga löjet kring sin öppnade mun. Bröstsjukdomen hade stigit in i hans boning med utsvultna miner i sitt roflystna ansigte, girigt gnagt köttet från hans ben, och med vampyrens färdighet sugit blodet ur hans ådror. Och sist hade sömnlösheten kommit storögd, med oordnadt hår, lysten mun och fuktiga händer, lagt sig i hans säng, slutit sig till honom i brinnande lust och med de heta kyssarna från sina bleka läppar och de ormlika famntagen från sina mjuka armar tömt ut all hans kraft, så märgen smalt i benen, och nervsträngar och senor värkte, som ville de brista. Välsignad vare Guds nåd, helgadt hans namn i tidernas evighet! Det var tyst derinne i rummet. Man hörde blott pendylens knäppande tick-tack och Hedenbergs flåsande, ansträngda andetag. Blott då och då trängde ljudet af hotellklockan och det dämpade rasslet från en anländande omnibus dit in och berättade, att en ny last resande kommit. Så blef det en kort stund ett oroligt spring. Steg här och steg der. Rop och sorl. Dörrar smälde, koffertar sattes ner. Hissen gick upp. Stämmor hördes ... Så dog larmet bort igen efterhand. Den gamla tystnaden inträdde, som förut delad af pendylens monotona tick-tack och den sjukes lugna andetag. Genom fönstret föll solljuset allt gulare och allt starkare, ledde en gyllene ström tvärs öfver möbeltyg och mattor, och stolkarmarne glänste fram med skarpt skinande kanter. Fru Hedenberg tittade upp från virkningen. Såg på urtaflan ... »Redan elfva,» sade hon och blickade på sin man. »Hur känner du dig nu, Fredrik?» »Åhjo tack!
Min tanka är i detta afseende lika med Hr Lefröns, att tillvaron af capitalister är för samhället oumbärlig; och jag anser det vara nödigt att ställa interessena så, att en bestämd vexelverkan äger runi emellan capitalistens och jordägarens eller fabrikantens, till resultatet af den möjligast nära förening. Jag fruktar dock, att användandet i detta ögonblick af statslånesystemet skulle motverka en sådan förening; ty om staten skall träda emellan med dess credit, hvilket visserligen är nyttigt, då de enskildas är otillräcklig, så gör man capitalistinteresset öfverflödigt, och just de, som försvara motionen för att derigenom frambringa capitaler, anser jag mest skada deras eget ändamål. Det är härvid tillämpligt hvad handelskammaren i Marseille vid ett tillfälle svarade en Fransk Minister, att nemi. handeln sköter sig bäst, om man icke tager den under något synnerligt hägn. Likaså är förhållandet här. Om man endast reglerar myntet, men låter capitalerna utvidga sig sjelfva, så tror jag de taga sig häst ut. Jag misskänner icke motionens syftemål; jag tror detta vara godt och fosterländskt, men anser medlen icke vara väl valda och särdeles otillämpliga i våra närvar, finaneiella omständigheter. A ena sidan säger man, att vi hafva för litet penningar och att bristen uppstått af brist på fast mynt; å en annan sida säger man deremot: låt oss blott få större rörelsecapital, så få vi jemväl större behof. Hvem som har rätt, kan jag nu ej afgöra. Majoriteten kommer att bestämma 134 D e n 5 J ii ii i f. m. del, oell det synes således vara bäst att vänta, tilldess denna hinner uttala sig. Man har anfört skäl för den ifrågavar. åtgärden, hvilka tala mera emot densamma, det nemi. af näringarnas förkofran under de sednare tiderna. Jag medger till en del, att så förhåller sig; men då näringarna kunnat förkofra sig utan statslån och på en tid, då något fast mynt ej funnits, bevisar väl det, att statslån nu, då vi skola stadga ordning i myntväsendet, för näringarnes framgena tillväxt behöfvas?
I anledning häraf har inom Utskottet blifvit ifrågasatt, huruvida det må anses lämpligt, att ifrågavarande karteverk redan utsträckes till Rikets nordligaste län. Då nemligen afvittringarne ännu i dessa län fortgå och, der sådanc ej äro fullbordade, den odlade jorden icke blifvit från skogsmarken afskiljd, vore åtminstone i dessa delar af de norra provinserna ett ekonomiskt karteverk för närvarande omöjligt att åstadkomma. Men äfven i de trakter, der afvittringarne blifvit afslutade samt jorden uppmätt och kartlagd, syntes det mindre ändamålsenligt, att karte-arbetena, hvilka i första rummet böra afse de topografiska förhållandena, skulle redan nu omfatta det ekonomiska och statistiska; helst Norrland i allmänhet ej kunde i afseende på odlingens utbredning jemföras med landets mellersta och södra provinser, der såväl de topografiska förarbetena vore fullbordade eller under utförande, som ock rikligare materialier för ett ekonomiskt karteverk funnes att tillgå. Ehuru dessa åsigtcr i allmänhet torde vara välgrundade, kan Utskottet dock under närvarande förhållanden icke anse olämpligt, att ett karteverk af ifrågavarande beskaffenhet utföres inom de delar af Norrbottens län, der afvittringarne blifvit fullbordade och större odlingsföretag dels redan kommit till stånd och dels äro afsedda att inom kort utföras. Gagnet och fördelarne af ett dylikt arbete måsto nemligen i väsendtlig mån vara beroende af det sätt, hvarpå detsamma verkställes; och har Utskottet ej kunnat förbise, att i detta hänseende vigtiga skäl förefunnits för den af Kongl. Majit vidtagna åtgärd, hvilken synes vara föranledd af en väl beräknad omtanka för karteverkets ändamålsenliga bearbetning, i det nemligen Kongl. Majit velat begagna det tillfälle till en omedelbar, insigtsfull och nitisk ledning och tillsyn öfver arbetet, som den för karteverket inom förenämnda län förordnade styresmannens kunskaper och erfarenhet i dessa ämnen erbjuda.