Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På sistone tänkte jag händå ta'it doktorn från Norrtälje, ... ja, det förstås, det var då mäst 'Anna som var henveten pa't, hå fast det var midt hi vårbrådska, så tänkte jag spanna för hå fara heftern, ... men då tyckte Lotta själf hatt det hinte var värdt te kasta hut de pängarna, för hen ska' ju hi halla fall dö, tyckte 'on, ... hå så brydde vi hoss hinte hom 'et... Och dog gjorde 'on, hutan hatt doktorn kom, hå' gla' var jag höfver hatt det blef hinbespart, te' minstingen. ner till sjön litet? LAURA (från grinden). Mamma, FRUN. ÖSTERMAN. Nä-ej, ÖSTERMAN (lugnt). Jaså? Hade ni ingen doktor här? skall vi inte gå 64 FRUN (stiger upp). ÖSTERMAN. Då ska 'errskapet gå neråt Vesterboms te', så kan di få se flottisterna som ligger der hå kafvar med sina minbåtar. offserare med? FRUN. LAURA (kommer ner ett par steg). Är ÖSTERMAN. ÖSTERMAN. LAURA. Jo, gerna, kära barn. det några 'An hä höfverkunstapel, hå det hä hen markvärdigt fin karl, hå kvick hå rejel på halt vis! på det! Han spänner höfver gärdsgåln som hett hyrväder. hå jäntorna hä' heftern halldeles som flugerna hefter hen sockerbit, ska' lilla mamsella tro. måtte vara en farlig karl, den der öfverkonstapeln! LAURA. FRUN. Det FRUN (skrattande). ÖSTERMAN. Ja-a, ÖSTERMAN. JO, lit Blommén? Ja då, Blommén va' der nere. Hvem är det? Är han kvick? Jaså, på det viset! Verkligen? ÖSTERMAN. Farlig? Nä-ej, låt bli' det! 'An hä' halldeles fasligt beskedlig, hutom ved hexercissen, förstås Ja, hom 'errskapet tar håf te 'öger så kommer ni rakt ner te' viken der di ligger.
En särskild art af den gemensamma tillsyn å undervisningen vid elementarläroverken, som erfarenheten angifver såsom önskvärd, är den, som, enligt Herr Ridderstads motion (n:o 507), skulle egnas deråt, alt lämpliga läroböcker användas, och hvarigenom skulle kunna förekomraas det täta ombyte af sådana, som icke allenast medförer mehn för undervisningen, ulan vållar en onödig kostnad för lärjungarnes målsmän. Motionären har föreslagit: ”l:o att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t måtte genom sitt Ecklesiastik-departement låta till läroverken i riket utgå ett cirkulär med iörständigande till vederbörande skolstyrelser: att ingen lärobok må, på sätt 85 § i iäroverksstadgan föreskrifver, af Rektor och Lärare bos Ephorus till antagande vid läroverken föreslås, utan att densamma förut blifvit af en vederbörligen tillsatt granskningsnämnd godkänd. 1 tydlig följd härutaf skulle i § 83 af skolstadgan, i stället för de nyss anförda orden: ”derest etc. — förordnadl”, inflyta en bestämmelse innehållande ofvan föreskrifna vilkor. 2:o alt Rikets Ständer hos Kongl. Mnj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:l ville anbefalla Statsrådet för Ecklesiastik-departementet alt, efter inhemlande af Byråchefens för uppfostringsväsendet tankar och förslag, utse en nämtid till att granska hvarje till Departementet inkommande lärobok, öfver hvilken yttrande blifvit hegardt. Denna nämnd sammansättcs af olika personer, allteftersom den inkomna skriften afbandlar olika undervisningsämnen. Till medlemmar af nämnden utses en universitetslärare eller medlem af Svenska Vetenskaps-Akademien samt 2:nc för lärdom och erfarenhet kände skollärare. Nämnden vare skyldig alt öfver hvarje inkommande skrift uttala omdömet: godkänd til! begagnande vid offentligt elementarläroverk eller: icke godkänd till begagnande vid offentligt elementarläroverk; nämnden dock obetaget att i förra fallet äfven kunna meddela ett högre vitsord. Likaledes böra älven efter hand genom dylika nämnder de redan i bruk varande läroböcker granskas och bedömas.
Skrifvelse, l\r:o 67. I betraktande af hvad Chefen för Ingeniörkorpson sålunda andragit, samt med afseende å vigten deraf, att denna centralfästning utan allt för lång tidsutdrägt kommo i det skick, att den uppfyllde ändamålet med anläggningen, har E. K. Maj:t ansett åtgärder böra vidtagas för möjliggörando af större skyndsamhet med b37ggnaden och af detta skäl äskat, till fortsättande af Carlsborgs fäst ningsbyggnad ett anslag af 200,000 R:dr samt till förrådsbyggnader derstädes 300,000 R:dr. Den anordning af arbetet för Carlsborgs fästningsbyggnad, som i sednare åren blifvit följd, har haft till syfte att bringa fästningen till fullbordan endast i den mån sådant kunde ske utan att anlita Statsverkets tillgångar i sådan grad att deraf skulle följa inskränkningar i än nödvändigare utgifter; och sedan nu fästningen blifvit försedd med slutvärn och de angelägnaste arbetena inom dessa torde kunna fullbordas, utan att det hittills anvisade årsanslaget för detta ändamål kräfver tillökning, anse Rikets Ständer så mycket betänkligare att för anslagen till denna fästningsbyggnad följa en annan ordning, som byggnadens fullbordan i allt fäll fordrar en jemförelsevis lång tid, och fästningen således måste genom tillfälliga anordningar sättas i försvarbart skick, om sådant under tiden skulle af behofvet fordras.
Gamle baron Du Camp tyckte om den elegante diplomaten-skalden; och denna tillgifvenhet daterade sig från första stund, då de båda gjort bekantskap. Men nu, under det dagliga umgänget, hade förtroligheten emellan dem skjutit ännu starkare rötter; och det var särskildt dessa jägarexkursioner, som bidragit därtill. »Skälen» kunde numera knappast undvara sin jaktkamrat; och hans känslor voro besvarade. Eric hade fattat ett starkt tycke för detta gamla original, som han betraktade med konstnärsögon och fann vara en intressant typ af en andlig sengångare, sittande på lägsta grenen af den mänskliga kunskapens träd, där han suttit hela lifvet igenom. Också nu såg Eric med kärleksfulla blickar på den gamle, som vandrade längsmed sparrissängarna, klifvande som en katt i vått gräs, stirrande ihärdigt längsefter krönet af de långa mullhögarna. Han var klädd i en lång rock af blårandigt sommartyg; fötterna voro instuckna i ett par gråa filttofflor; på hufvudet bar han en af sin sons aflagda jägarhattar, grön till färgen, prydd med en trofé af hökfjädrar. Under vänstra armen höll han sin jaktväska — en gammal blecklåda — och i högra handen mordvapnet, en kasserad brödknif. Sådana man såg dem där, på hvar sin sida om sparrissängen, voro de ett par kontraster; och i inre måtto voro de det ännu mer. Det var kanske just detta, som gjorde, att de kände sig dragna till hvarandra. »Sehär, farbror! Här ha vi en!» — Eric lyfte sitt ben och pekade med spetsen af sin snörkänga på en sparrisknopp, som just höll på att bryta sig igenom den gråa, soltorkade myllan. »Tack ska’ du ha! Jaha inte sant? Här gäller det att ha öronen styfva!» »Jo, jo men!» »Skälen» mönstrade stället med en misstänksam blick: »Men tänk om det bara är en gök?» — Allt mindre villebråd benämndes gök på fackspråket. För att få klarhet i denna viktiga fråga föll jägaren på knä framför sängen.
Ex Protocollo A. G. Silvefstolpe. S. D, Den 22 Junti S. D. Jbiföllos, vid förnyad föredragning, följande Lag-Utskottets Memorial af den 25 och 26 Maj, liv ilka den 19 dennes blifvit på bordet lagda, nemligen: 1:0 Angående bevis till bestyrkande af sjukdoms förfall. q:o Angående Konungens Befallningshafvande* skyldighet att pröfva frågor om arbetstvång. 3:0 Om befrielse från erläggandet af lösen i mål som röra fattigvården m. m. Ut Supra. Ex Protocollo A. C. Silverstolpe. S. D. Allmänna Besvärsoch OeConomie Utskottets , den 19 Juni på bordet lagda, Memorial af den 13 Juni, angående Allmogens pä Gottland skyldighet att underhålla Strandridare-Boställen m. m.,'blef å nyo föredraget, och i anledning a£ dervid gjorda anmärkningar till Utskottet återförvisadt. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. ST>. "Y id uppläsning af Constitutions-Utskottets Memorial, af den 20 Juni, hvarigenom Utskottet till justering aflemnar den Riks-Act, som kommer - Den 22 Juni' mer att upprättas imellan Svea Rikes Stander och Norriget Stor-Ting, till bestämmande af de genom föreningen imellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden, blef den uti berörde Memorial gjorde hemställan bifallen, samt RiksActen godkänd. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe.' S. D. I anledning af det Vällofl. Borgare-Ståndets under den 12 Juni meddeldta Protocolls-Utdrag, innefattande en inbjudning till instämmande i det tillägg till Ståndens beslut i afseende på Organisationen af en Comité till utarbetande af förslag till en ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, att denna Comité borde bestå, icke blott af Embetsman, dem Kongl. Maj:t £
I denna förmodan har jag blifvit ytterligare styrkt, enär jag eftersinnat, att i September månad, som är den vanliga tiden af året då, efter upprättadt RiksBokslut, öfverskottsmedlen för ett visst år till RiksgäldsContoiret aflemnas, hafva dylika medel för 2:ne nästpåföljde år redan till betydligaste delen, så vidt öfverskotten utgöras af Tull-och Postmedel till StatsContoiret influtit; och för att, efter Räkenskapernas Betänkande n, N:o 35o. i73 ledning, åskådligt visa förhållandet, får jag exempelvis anföra att öfverskottsmedlen för år 1825, hvilka år 1827 allemnades, endast utgjorde ett belopp af 45o,337 R:dr 32 sk. 5 rst. då deremot sådane medel, tillhörande året 1826 och lefvererade år 1828 bestego sig till en vida större Summa eller 6og,633 R:dr 26 sk. 6 rst. hvarförutan de öfverskott hvilka ,på 1827 års TullIntrader uppkommit, vörö redan till fulla beloppet afleranade till Räntekammaren långt föreden tid 1825 års öfverskottsmede! ingingo till RiksgäldsGontöiret. Beträffande åter den värde Ledamotens yttrande, att reqvisitionerne på StatsbiistSumman skola bestämmas af den större eller mindre tillgång på öfverskottsmedel som i StatsContoiret förefinnes, och att följaktligen härigenom äfven bestämmes det belopp af StatsLristSumraan, hvilket vid målets slut kau komma att utbalanceras såsom outtagit så visa RiksgäldsGonloirets Räkenskaper ett alldeles motsatt resultat. Öfverskotten t. ex. åren 1820, 1821, 1822 och 1823 hvilka år i8a5 på en gång lefvererades, utgjorde för dessa fyra åren endast 124,487 R:dr. 37 sk. 2 rst. Icke dess mindre utbalanceras såsom på StatsbristSumman outtagit nemi. år 1820
att Kronans af indelningarne tillfallande kappmål bör på enahanda sätt liqvideras, hvarigenom alla till samma indelning an - Kongl. Maj.-ts Nåd. Proposition N-'o 56. t>.\ slagna hemmans-innehafvare komma i lika belägenhet och den ena icke kan på den andras bekostnad ensidigt gynnas. För så vidt åter inom någon ort Kronans ursprungliga kappmål antingen helt och hållet eller till något visst belopp kan vara vid eller efter indelningstiden till serskilda behof anslaget, fann Stats-Secreteraren den sålunda föreslagna lösningsrätt af samma kappmål efter markegångsprfs icke böra komma i fråga, så länge nu gällande förhållanden fortfara, emedan löntagare, som fått kappmålet sig tilldeladt, innehar detsamma med lika rätt, som indelningshafvaren af de 34 strukna kapparne utaf tionde-beloppet; men Stats-Secreteraren ansåg rättvist att, i sådant fall, ordentligt tiondeanslag af vissa hemman för den ena eller andra indelningshafvaren upprättas allestär des, der det icke redan skett, så att både den äldre och senare indelningshafvaren erhåller hvad honom rätteligen tillkommer i nämnde hemmans fulla tiondebelopp och hvarje hemman får med en, men icke flere, räntetagare att skaffa. Stats-Secreteraren förklarade sig för sin del öfvertygad, att om de härofvan föreslagna åtgärder att bestämma markegångspris från Riksdag lill Riksdag, att förenkla räntepersedlarnes beräkning, samt att låta indelta räntor och tiondeanslag till Kronan åter ingå, skulle serdeles i början verka till någon minskning i Statens inkomst genom grundskatterna, denna tillfälliga olägenhet öfverväges af de lättnader för räntegifvare, som förberörde åtgärder medföra, och att Staten snart skall, genom de skattskyldiges ökade välmåga, i annan väg vinna ersättning för den minskning i directa beskattningen, som sålunda kan uppkomma.
kandidatexamen af fröken Sofie Holmgren. Kungl. operan uppförde i måndags Aug. Södermans 1-aktsopera » Hin ondes lärospån », hvilken ej gifvits sedan tio år tillbaka. Den vackra och melodiösa musiken, hvilken hör till den aflidne tonsättarens ungdomsarbeten, framkallade det lifligaste bifall från den talrika publiken. De trenne rollerna Fiamma, Stenio och Babylas utfördes af fröken Holmstrand samt hrr Strandberg och Johanson, af hvilka särskildt den sistnämnde förtjänar erkännande. Såväl fröken Holmstrand som hr Strandberg borde hafva förlänat litet mera färg åt både spel och sång. Den vackra uvertyren applåderades lifligt. Till sist uppfördes Mascagnis outslitliga » På Sicilien » med fröken Hallgren för första gången som Santuzza. Debutanten lämnade i så väl spel som sång en på det hela taget mycket god tolkning af den passionerade sicilianskan. Hr Ödmann var alldeles förträfflig som Toriddo, för hvilken uppgift han synes särskildt intressera sig. Mellan de båda operorna uppfördes baletten » Dygnets timmar ». Hr Richard Andersson har under den förflutna veckan haft några elevuppvisningar, hvilka tydligt ådagalagt, att hans musikinstitut torde få anses som den förnämsta pianoskola, vi äga här i hufvudstaden. Dödens skörd. Enkefru Nancy Andrésen, född Edberg, afled härstädes den 11 dennes efter långvarig sjukdom, 60 år gammal. 1 n:r 15 af 1890 års årgång meddelade Idun den nu bortgångnas porträtt och biografi. Hon var nämligen den första simlärarinnan härstädes och åtnjöt såsom sådan mycket anseende. På hennes initiativ grundlades ett par fruntimmersbadhus i Stockholm. Såsom bevis på huru ansedd hon var må erinras om, att hon kallades till England för att i simkonsten undervisa drottning Victorias döttrar. Vi hänvisa föröfrigt till vår nämnda uppsats. En Sveaborgs dotter. 92 år fyllde den 16 d:s en af Stockholms äldsta invånare, fröken Ulrika Henrika Möllersvärd, antagligen den sista i Sverige lefvande person, som är född å Sveaborg. Den gamla är för sin ålder jämförelsevis kry Och rask.
Slutligen hafva Revisorerne instämt uti den åsigt, som de af Eders Kongl. Maj:t till granskning af 1838 års räkenskaper utsedde Revisorer i underdånighet framställt, att enär åtskilliga Manufactur-Disconlfondens fordringar blifvit såsom säkra upptagna, fastän både låntagare och hypotheks-utgifvare kommit på obestånd, någon föreskrift borde Manufactur-Discont-Contoret af Collegium lemnäs i afseende på utestående fordringars uppförande i säkra eller osäkra columnen, på det att någon större visshet om fondernes verkliga ställning till sina gäldenärer sålunda måtte vinnas. Härvid får Collegium i underdånighet tillkännagifva, att Fondernes under utsökning förfallna fordringar uti räkenskaperna qvarstå såsom säkra, till dess genom vidtagna åtgärder hunnit utredas och bestämmas till hvad belopp ersättning för desamma kan med säkerhet påräknas, efter afdrag hvaraf återstoden öfverföres bland osäkra fordringar, och att, då det af Revisorerne anmärkta förhållande någon gång inträffat, sådant haft sin grund deri, att vid räkenskapens afslutande concurs-utredningen ännu icke för sig gått eller varit af Contoret tillförlitligen känd. Collegium vågar ock för sin del tro, att de grunder, som i omförmälda hänseende hittills varit följda, icke medföra någon olägenhet, samt att en förändring deruti endast skulle, genom täta öfverföringar från den ena till den andra columnen, leda till större oreda i bokföringen, än den man velat förekomma. Den i Nåder hit remitterade Revisions-berättelsen bifogas härjemte i underdånighet, och Collegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, A llern åd ig ste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare C. D. SKOGMAN. J. A. Leyonmarck. (L. S.) Stockholm den 18 Februari 1840. Af. G. von Schantz.
»Ja, ät ni nu och roa er så godt ni kan», sade fru Mina och gick, men Dina tog fast i hennes klädning och hviskade till henne: »Vi få väl desert?» »Ni få inkokta hallon och tårtor», hviskade tanten tillbaka. Dina nickade förnöjd och kysste på fingret åt henne, då hon gick. Det var trångt om plats till allt. Tebrickan stod på en stol, brödkorgen på en pall. Det lilla bordet dignade af små rätter. »Det är just det roliga!» sade Dina och flyttade något för att få plats. »Vi kunna inbilla oss, att vi bo på ett hotell och äta på våra enskilda rum. Jag är madame Recamier och du är Chateaubriand, som äter hos henne. Jag har läst en roman om dem.» »Jag vill hellre äta din chateaubriand», sade Maria och stack gaffeln i en liten biffstek, »ty den är utmärkt. — Hvad har du der i buteljen?» »Det är ungerskt vin. Jag tycker, att man skall ha litet vin till köttet», sade Dina. »Får du så der allt, hvad du vill?» frågade Maria. »Åh, en half butelj vin är väl inte hela verlden», svarade Dina; »och för öfrigt betalar jag verkligen så bra för mig, att de gerna kunna ge mig en smula ordentlig mat, i synnerhet när jag har främmande. Hon hälde i vinet och klingade med Maria. »Skål, Maria, låt oss dricka för framtiden!» »Ja, för framtiden!» sade Maria och höjde glaset. »Och för vår gyllene frihet!» »Som vi använda hvar och en på sitt sätt!» svarade Dina. Hon hade redan glaset för munnen. Borta hos fru Skog, hos hvilken hon var inackorderad, satt Sofia Lindholm ensam på sitt rum och skref på sitt tyska tema. Hon hade skrifvit derpå i två timmar, men ännu var hon icke färdig dermed, och hvar gång hon läste igenom kladden, fann hon nya och oväntade fel eller kom plötsligt i det mest hopplösa tvifvel, huruvida det icke skulle heta något helt annat.
Riksdag framställde yrkande, det alla hemmansegare inom Halland, hvilka halt tillstånd att bortföra Hafstång, måtte vid deras rätt dertill varda bibehållne, och icke några förbud deremot utfärdas, innan allmogen uti hvarje Härad blifvit hos Konungens Befallningshafvande i ämnet hörd; hade de förenade Utskotten, som först förklarat sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad Anders Svensson föreslagit, derefter, i anledning af erhållen ålerremiss, sig utlåtit och hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla vederbörande Embétsmyndigheler, att i alla de delar af Riket, der tillfälle lill långtägt egde ruin och en reglering af behofvet påkallades, söka tillvägabringa vänliga öfverenskommelse!', hvarigenom, utan inskränkning i någons lagliga rätt, möjligheten att få begagna ifrågavarande, för jordbrukets framgång, nyttiga product kunde beredas äfven för de jordegare, hvilkas hemmans områden icke sträckte sig till löfsstrand en; men som detta Utskottens beslut icke vunnit samtlige Riks - 4 Lagsamt Allm. Besvccå Oecon.- Utskottens Betänkande N-o 2. Ståndens bifall, i följd hvaraf något i ämnet icke blifvit tillgjordt, och Strandegarne fortforo att ensamt draga fördel af omförmälde nyttiga växt, hvarigenom åter andre fjärmare från stranden boende hemmansegare rön-ta stora svårigheter; hemställde Motionairen, att Rikets nu församlade Ständer mätte förena sig uti en till Kongl. Maj:t afgående underdånig skrifvelse, i Öfverensstämmelse med Utskottens vid förra Riksdagen i ämnet afgifne senare Betänkande, och hade Riksdagsfullmägtigen Peter Andersson, från Hallands Län, samt Johan Eric Jansson från Wermlands Län uti Anders Svenssons framställning instämt.
bäraren är ett slags tjensteman i staten, har fullmagt af Drätsel-Commission, gubevars men vi ä' allsinte högmodiga för det se så, bordet är dukadt, ser jag håll till godo skam den som bjuder der tyst, hvarefter han, Jäger och Dahl sätta sig vid bordet). på bättre än han har (knäpper ihop händerna och be Hur mycket kan en arbetare förtjena AXELSON. Då farleden är öppen, kan man om da'n? dreja in cirka två r:dr på dan utom sportler för skålverkningen. En frisk och ordentlig karl kan således ring för gamla dagar. Jag har känt brukspatroner berga sig ganska godt och ändå ha en vacker bespajag som förtjent femtio riksdaler om dagen, men ändå inte haft något sparadt för ålderdomen. De affärerna på afstånd, ska' jag säga. Se'n klaga de ligga sin mesta tid i Stockholm, roa sig och sköta öfver dålig afsättning på jernet; men yrket måste någon bruksinspektor klaga. väl inte vara så dåligt heller, ty aldrig har jag hört JÄGER (till Dahl). Förstår du piken? vintern? DAHL. Nå, hvad sysselsätter ni er med om AXELSON. Med hvarjehanda. När jag var ung och ogift, ty, ser ni, jag har i tjugu år varit jern bärare, tog jag om vintern tjenst hos bryggare, men se'n blef jag strumpväfvare tillika. Jag skrattar åt mig sjelf, när jag sitter i väfstoln och svänger skottspolen med en hand, van att handskas med jernstången. JÄGER. Nå, får du tid att läsa något? Och det är ju bra det? jag såg häromsistens i ver att sämre folk skola lära sig läsa. Hvarför AXELSON. Klent med den saken, Gudnås! bladet, hurusom de bättre klasserna alltid grumsa öfgrumsa de? Ä' de rädda för att bli slagna på fingrarne af oss? i sådant fall vore det inte rådligt att lära en jernbärare läsa. Nå hvad läser ni för böcker? ker; men de lärde gjorde Gud fader så krånglig, att jag på deras beskrifning hade svårt för att känna imålsmän.
"SUrs förra Beslut, borde äf Fullmäktige i Riksgälds"CöntoireÉ, genom Sfats-Obligätioner , anskaffas, enär, "enligt i8a3 års Stats-regfering, utgiften! ej kunde an”visas på StatsVerkets Inkomster, såsom för andra "oundvikliga och angelägna behof erfordcrlige, så skalf "Utskottet, då den definitiva Stats-regleringen hunnit "fullbordas, Uppgifva den tillgång, sorni för ändamålets "vinnande kan forefinnas. Igenom Utskottets sedermera aflåtne och af R, fl, f?t;r jemväl bifallne Memorial (N:o 335 p. 97) är väl ett Credit»? för ifrågavarande behof på R:g:sContoiret anvisadt; men som, eller hvad Utskottet eifarit, un - Betänkanden, N:o 4<i8. 483 derd. Skrifvelse till K. M:t redan afgått, i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets först afgifne Utlåtande J\.‘o g, och således icke blifvit i underdthet anmäldt, hvarifrån medlen skola tagas, så har Utskottet ansett sig böra hemställa, om icke ytterligare underd. skrifvelse må till K. M:t afgifvas med underrättelse, att de ifrågavarande medlen i R:g:sContoiret utbekommas. Förstärkta StatsUtskottets Memorial, angående den Allmänna Bevillningens fördelning. Efter erhållen del af de respective RiksStåndens den 17 och 18 i denna månad meddelade Beslut, ang:de de af R. II. St:rs Bevillningsutskott uti Memorial N:o 70 föreslagne VoteringsPropositioner, rörande Allmänna Bevillningens fördelning; har Förstärkta StatsUtskottet denna dag i föreskrifven ordning, öfver samma Propositioner anställt omröstning sålunda, nemi.: 1:o Voteringen. Den, som bifaller BevillningsTJtskottets, afllöglofl. Ridd. o. Adeln , Ilögv. PresteStåndet samt Hederv.
Med afseende å tiden för traktatens varaktighet, uppstodo hos Norrska regeringen allvarliga betänkligheter, huruvida riket kunde bindas för en längre period än som omfattade ett Storthings beslutande rätt. Då jag icke anser tillständigt att vidlyftigare här behandla ämnen, som angå konungariket Norge, till hvilket jag står i andra förhållanden än någon annan Svensk embetsman, må det anses tillfyllestgörande att här omförmäla, det, oaktadt dessa, äfven af en del Storthings-medlemmar delade, betänkligheter, traktaten likväl i Norge blifvit obetingadt godkänd lör hela den följd af år, som den omfattar. Mig har, med afseende å den rörande detta ärende med Kongl. Norska Regeringen förda brefvexling, blifvit lagdt till last, att jag skulle befunnit mig i motsägelse med mig sjelf, då jag förklarat att, för den händelse Norge icke kunde ingå på de vilkor, som af Frankrike blifvit framställda, det skulle kunna inträlfa att Sverige kunde blifva försatt i den motbjudande nödvändighet att sluta traktaten med Frankrike ensamt för hvad sig beträffade, hvaremot jag sednare, efter traktatens afslutande, yttrat att, om traktaten af ettdera af de förenade Rikena förkastades, den äfven med detsamma vore att anse såsom för det andra upphäfd och utan verkan. Häruti ligger likväl icke den ringaste mot - Den 7 Februari f. m. 331 sagelse: derutaf att det ena af de förenade Rikena skulle kunna, — ehuru jag af uppriktigaste hjerta önskar, att sådant aldrig må inträffa — med en främmande makt afsluta ett för det ena af de förenade Etikena särskildt gällande handelsfördrag, följer alldelas icke att, sedan en och samma traktat blifvit för begge de lörenade Rikena gemensamt afslutad, densamma skulle kunna af det ena förkastas, och likväl fortfarande blifva giltig för det andra.