Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon satte sig upp på soffan, blinkade mot ljusskenet och strök det nedfallna håret tillbaka från öronen – lätjefullt, otvunget – som om hon trott sig ensam i rummet. Så såg hon på dem med en menlös, frånvarande min, alltjemt blinkande mot ljuset med sina små ljusa ögon. Hon begrep inte hvad det var fråga om. Det var att kunna kyssa henne tio, tjugu gånger, innan hon skulle hinna bli vaken; hon var ohjelpligt täck. »Åh, är det ni!» utbrast hon plötsligt uppklarnande, »hvem släppte in er?» »Karna.» »Ha, ha, ha! Jag var den rätta att sitta uppe! Det kände jag på mig ... men två nätter i rad, det är också för galet. I qväll kan jag då verkligen inte prata med er.» »Jag reser med första tåg i morgon, så att då får jag säga farväl nu», sade Pål och räckte henne sin hand. Hon var orubbligt likgiltig. »Jag skall följa er ända till trappan, efter det är en så högtidlig stund», sade hon och stälde lampan så att den skulle kunna lysa utåt förstugan när dörren öppnades. »Det var sant – Börje – jag har gjort slut på mina cigarrer, skulle du vilja låna mig några tills jag kommer hem igen?» sade Pål, då han stod i förstugan och tog öfverrocken på. »Gerna», svarade Börje och gick in till sig. Han lät dörren stå på glänt, och de kunde se att han tände ljus i det yttre och sedan gick in i sitt sofrum. Marianne stod strax bakom Pål. Hans arm lade sig smygande mjukt kring hennes midja. De stodo i djupaste skuggan vid sidan af dörröppningen mot våningen till. »Marianne», hviskade Pål, i det han tryckte henne tätt upp till sig, »skall jag komma igen hit och stanna här?» Hon var så feberaktigt lycksalig och rädd, att hon icke kunde få fram ett ord. Men hon kunde icke motstå sitt begär att lägga sin kind mot hans axel, i den lugna vrån innanför öfverrocken, som var tillbakaslagen. Att ändtligen få stryka sig emot detta fina, mjuka tyg! »Vi ha ett enda ögonblick», hviskade Pål med ögonen riktade på den smala ljusstrimman från Börjes dörr.
Ständer ännu icke blifvit fattadt, trott sig böra tillstyrka det förklarande af Riksens Högloflige Ständer, att ailä inflytande Tullmedel hädanefter böra till Riksgälds - Contoiret a fl em nas, mot skyldighet af detta verk, att hålla Statsverket tillhanda, den under sådan Titul i Riks-Staten upptagen Summa? hvarjemte Riksens Högloflige Ständer torde finna lämpligt uppdraga deras Firtlmägtige i Riksgälds-Contoiret, att upphandla och uppå skeende behörig Reqvisition för StatsVeikets räkning utbetala det bland SJÖ— Ttdlsmedlen beräknade belopp i utländska myntsorler,J sorn för dess påkommande behof varder anvisadt. Genom detta yttrande, som Vördsamt underställes Riksens Högloflige Stan - Sta ts-Utskottels Betänkanden. ^5i ders bepröfyande, anse Utskotten sig jemnväl hafva besvarat Riksdags-Fullmägligcn Anders Danielssons fran Elfsborgs Län, under den xi sisth Martil, tili Utskotten Remitterade Motion, i hvad densamma röper förslaget angående Tullmedlens öfverlemnande till Banken eller RiksgäIds-Contoiret. Eli Ledamots Reservation emot detta yttrande hifogas Stockholm den 20 September i8a3 Utdrag af Protocollet, hos Riksens HÖgloflige Ständers Stats-Utskott den 20 September 1823. s. d. Herr Eckhoff yttrade: ”Uti Utskottet* beslut, alt Tullmedlen hädanefter sko - ■ySa S la t s-U t sk o l te ts Betänkande il Ja ingå till Riksens Ständers RiksgäldsContoir, kan jag för min del icke /instämma, då Tull-lnkomsterne alltid varit, såsom Extra Stats medel, ansedde, och i sådan egenskap bland Stats-Verkets Inkomster'nli Riks-Staten upptagne; Och finner jag det endast leda till onödig omgång och öfverflödig vidlyftighet i bokföringen* att Tifil medlen först lefvereras till Riksgälds-Contoiret, för alt derifrån till StatsContoiret aflemna®.
Du älskar rättfärdighet och hatar orättfärdighet. Derför hafver Gud, din Gud, smort dig med fröjdeolja framför dina med-delaktige“. – Att det i psalmens hebreiska text icke står: „din tron, Gud“, utan „din Guds tron“, anmärke vi blott i förbigående. Det hufvudsakliga är, att man inser, det hebreerbrefvets författare här icke kunnat taga ordet Gud, der han uppfattar det såsom stäldt till Messias, i absolut betydelse, enär det omedelbart efteråt i citatet säges till Messias: „Derför hafver Gud, din Gud, smort dig med fröjdeolja mer än dina meddelaktige“. Den absolute Gud har ingen Gud öfver sig, som smörjer honom med fröjdeolja, ej heller har han några meddelaktige, framför hvilka han skulle få något mer af denna olja. Hebreerbrefvets författare visar sig tillräckligt hemmastadd i gamla testamentet, för att veta, att både i denna psalm och i andra (t. ex. psalm. 82, 7) ordet gud och gudar nyttjas i relativ bemärkelse om menniskor: konungar, domare o. s. v. Hebreerbrefvets grundtanke, från hvilken alla dess resonnemanger utgå, är just, att Kristus icke är Gud, utan det förnämsta af alla skapade väsen, förmer än englarne, förmer än gamla testamentets profeter och offrare.
Om det är både billigt Stiit$-Vtskottets Betänkandert. loit Och klokt, att icke genom allt för frikostiga Inrättningar lätta inträdet i de första ElerneritarLäroVerken för fattiga Barn, hvilka ofta nog sakna naturlig fallenhet för studier, och för hvilka deras egen bristande hog för allt slags arbete, jemte föräldrarnes längtan, att likasom kasta dem i armatne pä andre och sjelfva blifva dem qvitte, utgöra de enda Motiven och hela kallelsen att idka Studier, så är det en full rättvisa, att, Sedan de redan, under några års studerande, dels blifvit afvande från alla slags kroppsliga arbeten, dels under framstegen Vunnit Verklig hog för kunskaper, lätta deras vidare framskridande på en bana* från hvilken de ej mera kunna återvända* Gymnasisterne betala i alla fall Termins-penningar till Gymnasii-Bector och på några ställen till Adjuncten, hvarvid ingen annan ändring lärer böra göras, än att denna afgift bestämmes; och får Commitéen i underdånighet föreslå den samma till -Idels Tunna Båg, efter Markegångspris, för hvarje Gäs-termin, hvilken tillfaller Bectok, där Gymnasium är deladt på aine afdelningar; men hvaraf han njuter ftdelar och GymnasiiAdjuncten -|:del, där det är fördeladt på Trenne. Ytterligare afgifter torde ej med billighet kunna dem åläggas. 7:0 Vid sistförflutne Biksdag hafva Biksens Ständer beviljat åt Skolverken all den Behagligtids Förlänings Spannemål, sorn är gifven till vissa Pastorater i Biket och, enligt sednare författningar, hädanefter vid yppade ledig* heter komma att efter Eders Xofttjl. M'aj:ts hö® ga pröfning indragas. äjpi2 Stats-ZJtskottets Fetank and eif. 8:0 Tillgångarne för läroverken skulle afven sannolikt icke obetydligt ökas genom vederbörliga undersökningar, om en del Tiondesättningar inom de socknar, hvilkas Kyrko-Herbergen blifvit till Gymnasiioch Skol-Eärares Eoner anslagne.
H Friherre ldosenbsn?, ktcberinz, uplyste att r Riddar» Hus-Ordningen ingen annan term rörande den sjunde Ledamoten funnes, än att han skulle wara utan honorariu hwaraf ej den slutsats som Herr sdotbiieb anfört kunde dragas. Herr kotblleb medgaf, att i sädant fall förfölle hans Anmärkning. Undertecknad LUverztolpe, ^xel Osbrlel, förestog att m upgiften af andra Canccllistens skyldigheter ordet Lom xlekterg - Den 25 April. x4r Hlettcra Gnealogierne matte fä utgå, emedan det more för d-nna Cancelli!? omöjligt, att rnsam medhinna detta arbete och ändamälet tillräckeligen winnås, när det före» firckwcs att han dorke hafva Cencalogierne ui.der sin wärd. Herr Ercfwctt och Landt MarjfalkeNgivrdehärefter proposition till bifall af Friherre ldod-endsve; förslag, med den förändring rörande ordet: Lomplettera, som klifs wit begärd, hwilken med Ja beswarades^ Justerades Plcni-Protocollcr för dett e4, rb sch 2^ Marti!. I anledning af sistnämnde dags Protokoll sch det därk förekommande beslut rörande räntebertkningen ä Allmän» tta Brandrörsäkrings-Werkcts uti RiksgäldL-Contoiret ins nestäende medel, yttrade sig Herr 8tr?!e, dill» willielm. SoM jag icke hade t lls fälle att wara närwarande uti Högloft. RidLerstap ts och Adelns Plenum, d8 det ämne ^förehadcs, hwarom Protokollet nu är justeratt, anhäller jag att deröfwet fä anföra mina tankar. Zag bär altid trott, att emellan Contrabentcr andrs wilken aldrig kunnat gjöras gällande, an de, som ä ömse ffdor blifwik öfwerenskomne. Dä Brandförsäkrings
I en civiliserad stat lemnäs icke ens medborgarens kropp till experimentalfält åt okunnigheten och dumdristigheten, utan han anförtros åt vetenskapligt bildade, i läkekonsten öfvade män. Men emedan verkliga läkaresnillen finnas, Motioner i Preste-Ståndet 1862. 125 hvilka af omständigheter hindrats från att tillegna sig vetenskaplig bildning, så på det att deras gåfvor må blifva samhället till gagn, lemnar Sundhets-kollegium särskildt tillstånd åt dessa att praktisera, då tvärtom hvar och en opromoverad, som utan sådant tillstånd idkar läkekonsten bötfälles, när han åtalas, såsom qvacksalfvare. Ega vi kristlig tro, så hålla vi själen mycket dyrbarare än kroppen ; följaktligen den förras vård långt vigtigare än den sednares. Jag fordrar dock icke mer, än att själavården hos oss måtte omgärdas af lika lagar som helsovården hvilket icke kan sägas vara för mycket begärdt af en kristlig stat. Hvad jag yttrat om läkareanlag gäller äfven om lärareanlag. Det vore illa om icke församlingen finge draga fördel af mången dyrbar och härlig gåfva för denna verksamhet, blott derför, att innehafvaren saknar den vetenskapliga bildning, som fordras af Prest-kandidaten; men gåfvan bör pröfvas, emedan det muntliga föredraget både har större kraft att hänföra och är svårare att censurera, än det skrifna, hvarför det ligger största vigt på att hvad som talas är Guds ord och icke menniskors. På grund af hvad jag nu anfört vågar jag föreslå det lekmannaverksamheten inom kyrkan måtte ordnas på följande sätt: l:o. Lekman, som anser sig kallad och skicklig att förkunna Guds ord, må, försedd med prestbevis, infinna sig hos sin Biskop för att pröf vas till kristendomskunskap och praktiska lärareanlag, och om han godkännes, och hans frejd är väl vitsordad, Biskopen då, utan afseende på bristande vetenskapliga studier, må gifva honom rättighet att på de i gällande lag tillåtna tider och med församlingens Pastors goda minne, förkunna Guds ord på konventiklar, så länge han visar sig oförvitlig i lära och lefverne. 2:o.
Det står blott dör Justitieombudsman &7c. Herr Hjerta h ar trott, att Suppleanten alltid vore den person, sorn borde efterträda Justitieombudsmannen , emedan han alltid vore den andre person i ordningen, som ägde Riksens Ständers förtroende. Detta vore ganska rätt, örn Justitieombudsmannen dog samma dag, han, blifvit utvald; mensm det droge ut en månad eller längre, och Suppleanten blifvit bysatt eller andra Den g Octobcr /. m. dylik* missöden drabbat honom, så vore förhållandet annorlunda; och erfarenheten visar, att Justitiestaten ej mera än andra är befriad från bysätcning. Herr Hjerta har sagt, att det vore likgiltigt, om Suppleanten får kallelsen från Rik. sens Ständer, eller genom ProtocollsUf drag från Fullmägtige. Det kan medgifvas; men i fall det stadgas, att han skall hafva Fullmakt af Riksens Ständer, så förloras en utväg att invända, det Riksens Ständer ej äga rätt att sjelfve välja, när de äro tillsammans ; och jag tror möjlighet att göra invändningar på grund af tvätydighet städse böra törekommaä. Herr Hjerta nar trott mig an. se Fullmäktige vara för få till att välja Suppleant. Jag har blott anmärkt orsaken, hvarföre ett otillbörligt inflytande snarare kunde äga rum på färre, än flere personer; men hvad deras skicklighet att välja angår, så har jag ej påstått eller kunnat påstå den vara mindre, än hos andra Electorer; jag har sagt att Fullmägtige ej kunde anses för mera tjenlige, eller mera ofelbare, än andra. Hvad offentligheten i voteringen angar, så motväges den derigenom, att det tysta inflytandet kan vara så mycket större, då man känner, hvilka som äro Fullmägtige, och så edes kan söka verka å dem på förhand, hvilket ej är si lätt, när Electorerne väljas samma dag, sora Justitieombudsmannen skall utses. Hvad beträffar
Dito dito på viss tid eller Skattlaggde Fisken och Fiskelägenheter af särskilda slag, som ej hemmans ränta äro inbegripne: Skatte Frälse Skatte Krono fl. Lägenheter Frälse . Skatte . Krono . utom mantal ägande lifsti rätt d nder dito dito Krono, deraf G st. Frälse . lag, stålugna Dito Dito Laxfisken, oskattlagde Tull-mjölqvarnar med 803 par stenar Tull-sågqvarnar, grofbladiga Dito finbladiga Husbehofs-mjölqvarnar Husbchofs-sågqvarnar Stampar Kopparhammare Stångjernsverk med 25 hamrar Ämnesverk med 8 hamrar Masugn Jernmanufaktur-verk af särskilde Vattuslägga Glasbruk Pappersbruk .. Tegelbruk Kakelugnsoch Lerkärils-fabrike Oljoslageri Garfverier Kalkugnar Potlaske-Bruk Färgerier Kemiskt Blekeri Bomullsoch ullspinnerier Klädes-fabriker Konstväfveri-inrättningar Skeppsvarf och Skeppsbyggerier Kronoparker och Allmänningar, Landsoch Härads-allmänningar Skifferbrott Kattuns-tryckerier Cement-qvarn Mekaniska Verkstäder Stenkärils-fabrik Trollhätte Kanal St. St. Efter 4851 och 1855 årens Bevillnings-Förordningar. Efter lista Artikeln. R:dr Från o. med 19 till och med 36 ««. R:dr 10 Bränvins brännings afgift. Jordeboksoch HemmantalsRänta. Pastorers. Väghållning. Diverse nfgifter, onera och allmänna besvär. Carl Aug. Ryding. Till Berättelsen öfver Elfsborgs län för åren 1851—1855. KONGL.
Icke heller har jag förbisett de dermed förenade ganska stora kostnader, men jag anser att man framför allt måste erkänna den stora princip, hvilken icke kan vederläggas, att en del af Svenska jorden icke längre bör bära ett orättvist onus, sorn tillhör hela samhället att fullgöra. Jag förkastar alla de framstälda, mer eller mindre invecklade s. k. förmedlingsförslag, öfvertygad att, äfven om man nu gaf en nödhjelp af 100,000 eller 200,000 rdr, så måste staten ändå slutligen och snart nog öfvertaga ifrågav:de bestyr. Jag får således anhålla om ett obetingadt bifall till Utsk:ts Betänk. Visserligen finnas deri åtskilliga ofullständigheter, men innan förändringen kan komma till verkställighet, så blir det nog tillfälle att rätta detta. Hufvudsaken är att vinna det alltför länge uppskjutna målet. Talrika rop på propos. hördes ånyo. Gr. Mörner, Carl Göran: I likhet med de föreg:de talarne, anser äfven jag att något måste göras för skjutsväsendets ordnande på ett lämpligare sätt. Som tiden är långt framskriden och dessutom flere talare redan yttrat detsamma, som jag ämnat säga, så vill jag icke ingå i någon närmare utredning af frågan. Jag vill blott tillkännagifva att, enligt min åsigt, H. lil. 24 370 Den 28 Mars f. m. måste man för närv:de inskränka sig till att vidtaga åtgärder för att afhjelpa de största olägenheterna, och i det hänseendet biträder jag hufvudsakligen det förslag, som blifvit framstäldt af Hr von Ehrenheim. Jag skulle dock önska att i detsamma få göra en ändring. Detta förslag går nemi. ut på att ett anslag af 100,000 rdr årligen skulle under nästa statsregleringsperiod ställas till K. M:s disposition, för att användas till att bereda lättnad i skjulsningstungan, der den bestrides genom entreprenad och befinnes särdeles tryckande. Men då, i händelse detta förslag bifalles, K. M. icke med säkerhet kan disponera medlen för längre tid än 3 år, så möter ett formelt hinder för K.
M. ansett att sammanbindandet af dessa stora sjöar, genom en jernväg, hade varit nödvändigt och derföre gjort förslaget. Frågas likväl billigt, kan man tro alt för förskaffande mellan Stockholm och Götheborg af näringsalster och hvad man behöfver af tyngre varor, som här åsyftas, någon beqvämlighet kan åstadkommas genom sammanbindande med jernväg af dessa vatten, då man har för sig nödvändigheten att två gånger på- och aflasta hvad 138 Den 28 December f. m. sorn dels på laud och jernväg, dels på sjöväg skall foi (skaffas. Jag för min del ser icke, huru della rätt är rnenadt eller hänger tillsammans och del måste vara någon brist hos mig, som gör all jag icke förstår hvad som här åsyftas, åtminstone icke förr än jag kommer något längre fram i den nåd. proposm, då det kanske för mig blifver klarare; men att börja med, synes således sjöarne Mälarens och Venerns sammanbindning genom jernväg icke för näringslifvet mellan Stockholm och Götheborg åstadkomma något annat än att personers fortkomst blir lättad, emedan dessa med sina nattsäckar eller dylikt lätt äro flyttade från fartyg på jernväg och åter från jernväg på fartyg; men icke hade denna sammanbindning bort komma i fråga eller åberopas för varutransporter städerne emellan eller egentligen såsom medel för deras näringslif. Derföre hafva vi redan en ganska tillräcklig kommunikalionslinea genom Götha kanal, som redan finnes och hvilken icke fordrar uroch i-lastning och säkert företrädesvis skall fortgå på denna väg äfven sedan de 2;ne stora sjöarne blifvit med jernväg sammanbundna. Korteligen, jag kan icke fatta någon annan egentlig mening med den jernväg, som nu är under arbete än att den skall vara för personers fortskaffande. Huruvida då denna anläggning och den stora kostnad som dermed är förenad, kan komma alt motsvaras af hvad som derigenom vinnes, det vill jag tillsvidare lema derhän. Sedan förekommer: att K.
Utskottet liar derföre trott sig böra inskränka sin åtgärd till framställandet af de hufvudsakliga omständigheter, som, efter dess öfvertygelse, dervid förekomma, nemligen alt, då Sveriges sjöförsvar väsendtligen livilar på en talrik, väl utrustad och öfvad Skärgårdsflotta, med lämpligt antal bevarade och för våra farvatten beräknade Ångfartyg, en dylik större Flotta, i förening med Nationalbeväring och tillräckligt kust-artilleri, hvars nytta redan blifvit af Regeringen insedd, vore ändamålsenligare, än äfven ett större antal linieskepp och andra örlogsfartyg jemte en Skärgårdsflotta af det antal fartyg, hvaraf den for närvarande består; hvaremot nödigt skydd för vår bandel bäst skulle kunna vinnas genom några väl utrustade och med tillräckligt öfvade besättningar bemannade Fregatter jemte Ångfartyg; alt en dylik förändring uti sjöförsvaret, både för Flottans underhåll och nödig exercis, skulle erfordra mindre anslag, såsom bevis hvarpå må anföras, att, då efter de år 1826 af Sjöförsvars-Comileen antagne beräkningsgrunder, hvaruti likväl, enligt Utskottet meddelade upplysninningar, vid betraktande af nu gängse varuoch arbetspriser, en förhöjning af minst 33procent lärer erfordras, en Flolta af den storlek, som, enligt Förvaltningens af Sjöärendena här förut omförmälde uppgift, ansetts böra förefinnas, skulle kosta i nybyggnad 7,693,672 R:dr, hvaraf ensamt för linieskepp 3,764,220, skulle deremot, enligt hvad Utskottet varit i tillfälle att inhemta, en Flotta af 8 Fregatter, 2 Corvetler, 20 Ångfartyg af ifrån och med 5o lill och med 3oo hästars kraft, samt 396 diverse bevärade skärgårdsfartyg kunna åstadkommas för en kostnad af 7,161,480
Jämte der förenar nng med det Herr L.a§erbeiln i detta afseende andragit, får jag den äran förklara, det jag anser lättaste och läkraste sättet att bestämma gränsen emellan Jnstistso-Lancellerens och Jusi» Den 24 November»48? stills Ombudsmannens Embetsmanna befattning wara, alt den fednares ekgärd icke widtager förr, än dä tiden förfiu.it, inom hwilken den sistnämnde bordt ät en klagande lämna sill biträde. Och alt således Ombudsmannen icke mä uptaga någon enskilds klagan uran fullkolnlig »visihet, att JustitimCancellereii wägrat eller försummat sin EmbctSpligt. Hwad deremot angar älalande af bela ColleqierS lagstridiga förhållande, tror jag att Ombudsmannen genast' bör kunna sädanr »verkställa, uran art afwakra hwad Justi riss-Cancellere» i den wägen skall finna sig befogad att ätgöra. Herr I^Zerbeim. Onekligen har der want ett swart, ett grannlaga göromål för ConstitntionsUtskott», alt bestämma den gräns, som borde ut» göra skillnaden emellan Jnsiuigc-Caneellerens och Justitioc) - Ombudsmannens Lmbersbefatnuiigar, hälst denna grans, enligt mim kanka, icke fullkomligen kan bestå»,'.ms. Grundlagen updrager uti 27 h ät Jusiilikv Cancelleren en allmän npsigr öfwer ratnvisanö handhafwande, samt anbefaller honom, att beifra eller b ifra läka alla fel. som af Domare och Embcksmän bcgäs, och uti 96 § aläqqcr samma grundlag
Sedan Riksdags-fullmäktigen Anders Petter Andersson från Östergöthlands län inom Bonde-ståndet väckt motion om beviljandet af ett statsbidrag å 60,000 R:dr B:ku för att dels såsom lån och dels-såsom anslag utan ålerbetalnings-skyldighet utgå för det i motionärens hembygd påtänkta betydliga sjösänknings-företag, till hvars utförande ett bolag bildat sig under namn af Tjellmo sjösänknings-bolag, så och i öfverensstämmelse med det i denna motion gjorda förbehåll, har samme motionär, efter emottagandet af handiingarne rörande de vid motionstiden ännu icke afslulade undersökningarne i afseende på sagde företag, aflemnat dessa handlingar samt i dervid hos bemälda Riksstånd afgifvet yttrande anfört: att då kostnaden för ifrågavarande vidsträckta förelag, hvarigenom 3,282 tunnland lill stor del af vatten fördränkt jord komme att förvandlas til! bördig ängsmark, skulle uppgå till vida högre belopp, än motionären före kostnadsförslagets erhållande förmodat, eller till 249,196 R:dr Runt, fann han sig, med afseende å företagets vigt och omfattning samt omöjligheten för de 57 intressenterne, af hvilka de flesta voro mindre hemmansegare, att utan betydligare understöd af allmänna medel kunna utföra detsamma, föranlåten så lill vida förändra sitt i motionen framställda förslag. att utaf nyssberörde medel mätte för della förelag beviljas dels ett anslag af 35,000 R:dr R:mt, hvilken summa motsvarade omkring en sjundedel af den beräknade kostnaden och eli belopp af 10 R:dr för hvarje tunnland, och dels ett lån å 165,000 R:dr samma mynt, emot de för dylika lån under sednast föriidne Riksdagar stadgade belalningsvilkor. Ur de af förbemäide motionär aflemnade och af Bonde-ståndet tili Stat.s-Ulskoltet remitterade vidlyftiga handiingarne rörande del valtenaltappnings-arbete, för hvars utförande statens bidrag sålunda föreslagits, har Utskottet ansett sig böra meddela (oljan - S/ats-Ulskoltets Utlåtande N:o 158.
Med afseende ä det väsentliga inflytande förut i denna berättelse omnämnde hamnbyggnads-iurättning utölvat på stadens rörelse, och hvarmedelst den synnerligen bidragit lill stadens och ortens förkofran, så att staden år 1853 blifvit uppflyttad från 2:dra till lista klassens städer, torde en, om än kort, underrättelse angående samma inrättning, äfvensom namngifvandet af de män, hvilka, genom derå offrad nitisk och ansträngande verksamhet, gjort sig det allmänna förbundet, icke finnas här olämpligt. Den af Kongl. Komitéen för undersökning af grunderna för städernas beskattning den 10 Maj 1855 till Kongl. Majit aflemnade och på uppgifter från Magistraten grundade underdåniga berättelse angående stadeu Malmö innehåller, rörande ifrågavarande hamnbyggnad, följande upplysningar: »1 äldre lider saknade Malmö en hamn i egentlig mening. Visserligen funnos tvenne gamla pålverk, i ändamål att skydda färjelagets båtar, men de voro äfven dertill otillräcklige. Icke ens dylika farkoster kunde således denna tiden flyta i iand, utan lågo om sommaren på ett ansenligt afstånd Irån stranden, i saknad af allt skydd, och måste om vintren uppdragas på land. Lastning och lossning voro förenade med de största svårigheter, emedan alla varor mäste föras på höga Ilata vagnar i vattnet emellan begge pålverken ut till i sjön väntande bålar samt från Mellanheden, åker . Vestra betesmarken . SkjuIslyckan, betesmark 90: 20,6. 62: 6,2. 61: 3,5. 62 desse lill de pä öppna redden för stormar och sjögång blottställde fartygen. Berförutan klagades ar 1723 att redden genom befästningsverket blifvit bortskämd oell hamnen obrukbar, sa att der, hvarest tillförene 500 tunnors lastfartyg legat, nu näppeligen en bät al 6 tunnors last kan gä fram. Slutligen var strandbron eller skeppsbryggan aT timmer, uppförd i en tid. dä vattenbyggnadskonsten stod pä en häg ståndpunkt, städse blottställd för hafvets våldsamhet samt derföre ofta i ett bristfälligt skick. Väl beviljade