Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru nu komitérades förslag och K. M:s Propos. utgått (rån den åsigt, att flere års medium skall läggas till grund för bestämmande af den hvarje stapelstad tillkommande tolagsersättning, egde dock denna grundsats icke någon tillämplighet på Haparanda som blott från år 1855 egt rätt upbära tolag, utan man helt enkelt frångick den och på fri hand föreslog tolagsersättningen för denna lilla stad till 3,7 00 Rdr. Motivet till stadens belastande med tolagsafgiften och afgiften till Handelsoch SjöfartsFonden, att nemi. derigenom befria handeln från alla band af s. k. olämpliga afgifter å densamma, vinnes doek ej så länge, dessutom finnas vågafgifter, stämpelpenningar, dragarepenningar, hamnafgifter, o. s. v. 0 en 22 Juli f. m. 469 Skall således, som meningen synes vara, Statens skyldighet utsträckas äfven till öfvertagande af dessa utgifter, och derigenom, på sätt i Utsk. otvetydigt framställdes, frihandelssystemet successive utbildas i den utsträckning, att Staten, till Hrr importörers beqvämlighet, ikläder sig förbindelsen att hålla dem handelsvarorna tillhanda, frie från alla dessa umgälder; då synes mig i sanning svårt att slutligen finna gränsen, & ena sidan för anspråken, och å den andra, för skyldigheten. Föregifvandet att dessa sednare afgifter äro af den obetydlighet i förhållande till tolagen, att de utan våda kunna af Staten åtagas, bemöter jag med hänvisning till ofvannämnda offentliga handlingar, deraf inhemtas t. ex. att då i Malmö tolagen är beräknad till 5,07 0 Rdr upgå hamnafgifterne derstädes till icke mindre än 30,000 ltdr; i Landskrona utgör tolagen 2455 ltdr 42 sk. 10 rst., men hamnafgifterne 4,828 ltdr 17 sk. 1 rst.
Lagtima Riksdag skall hvart tredje år tillsätta en Nämnd af fyratioåtta personer, deraf hvardera Kammaren genom sluten omröstning inom sig utser tjugofyra, och hvilken Nämnd, i den ordning 105 och 104 Regeringsformen stadga, eger att döma huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjenta 24 Konstitutions-Utskotlets Memorial JYi 2. att i deras vigtiga kali bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom Regeringsformens 102 § handlar, likväl kunna anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träder samma dag, den blifvit vald, tillsammans Nämndens samtlige ledamöter rösta först, man för man, öfver den frågan: Skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med nej, blifva Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med ja, uppgör hvar och en af Nämnden en sluten lista på dem af Högsta Domstolens ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De tre bland dessa, som då fått det största antal röster emot sig, ställas hvar efter annan under ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara från Riksdagens förtroende uteslutne; och förhålles derefter såsom i Regeringsformens 103 § vidare föreskrifves. § 70. Lagtima Ifiksdag skall hvart tredje år förordna sex för kunskaper och lärdom kända män att, jemte Juslitie-Ombudsmannen, som bland dem förer ordet, utöfva vård öfver tryckfriheten. Desse komiterade, af hvilka två, utom Justitieombudsmannen, skola vara lagfarne, väljas medelst omröstning genom tjugufyra valmän, deraf hvardera Kammaren inom sig utser tolf. Afgår mellan Riksdagarna någon bland komiterade, välja de öfrige till det lediga rummet en behörig man. § 71. Hvarje Lagtima Riksdag skall genom fyratioåtta valmän, af hvilka hvardera Kammaren inom sig utser tjugofyra, välja Fullmäktige att, jemlikt särskilda reglementen, Riksbankens och Riksgäldskontorets medel och tillhörigheter förvalta.
Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 111–112, ÖLA. 1766 d. 4 maii el:r Bönesöndagen, hölts allmän sochnstämma i Rödön. Sedan pastor Jonas Sellin med några ord önskat frid och välsignelse öfver församlingen, så: Uplästes kyrkooch fattig räkningarna för det förflutne året, och för riktige erkändes, blifvandes kyrkans rena beholdning til nästa år, 1792 daler 20 öre k.m:t. Fattig cassans debet 59 daler, 12 öre k.m:t. 3. Frågade pastor om sexmännerna hade något att andraga om ungdomens oskick och sabbathens ohälgande, med mera? Hwar til swarades, Neij. 4. Sexmännerne angåfwo at herr regiments skrifwaren Sandvall förledne Påskadag wäl bevistat ottesångz predikan här i Rödön, men under sammanringningen til högmässan begifwit sig på wägen til Näskott, der då ingen gudstienst war. Påståendes således at han borde gifwa något til Rödöns kyrka. 5. Påmintes af pastor om nödvändigheten, at låta barnen ifrån ungdomen lära sig, rent och wäl läsa i bok, samt alltid beflita sig om at hålla dem til bön och gudsfruktan. 6. Tillsades föräldrarna at förwarna sina barn, det de i kyrckan skicka sig sedige, sittja stilla och med upmärksamhet afhöra predikan. 7. Församlingen begiärde, at bänkedelning måtte skie som först, hwartil af pastor samtyktes, jemte ärhindran at delningen kunde beqwämligast skje efter åldren. 8. Församlingen begjärde, at herrar underofficerare, trumpetare och hofslagare måtte hädanefter sammanflytta i en bänk, efter de äro få, och ej hafwa 2:ne, så som tilförne, hwilket allmänt samtyktes. 9. Som ingenting widare war at påminna, så slöts sammankomsten med wälsignelses tilönskan öfwer församlingen. 35 Näskott 19 maj 1766 Källa:
Maj:ts Befallningshafvande i de öfriga länen bade jemväl ansett ett sådant utackorderande vara 4 Stats-UIskotta Is Utlåtande, N:o 188. (let ändamålsenligasle sättet för vanvårdade barns förbättring, oell derföre hemställt, huruvida icke statsanslag härtill borde beviljas. Uti sitt, angående detta ämne, under den 28:de Oktober sistlidet år afgifna underdåniga utlåtande, har Fångvårds-styrelsen, efter uttalandet af den åsigt, alt vanvårdade barns intagande hos pålitliga och passande fosterföräldrar skulle inom de orter, der dylika barns antal och förderf icke vore större, än att sådant kunde verkställas, troligen vara den utväg uti ifrågavarande hänseende, hvilken med minsta kostnad förenade god förhoppning örn framgång, yttrat, att statens åtgärder för ofvanomförmälda ändamåls befrämjande syntes böra inskränkas dertill, att, under iakttagande af behörig kontroll, understödja de föreningar, som för samma ändamål inom orterna blifvit eller genom enskilda bidrag blefvo bildade, antingen dessa, såsom medel, valt barnens intingande bos fosterföräldrar, eller inrättandet af räddningshus; hvarföre Styrelsen i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer, såsom kreditiv i sådant afseende, äska en lämplig summa till styrelsens disposition. Med hänsigt till hvad härvid blifvit upplyst och för öfrigt förekommit, har Kongl. Majit, uti svar till Fångvårds-styrelsen af den 4 sistlidne
Om någonting här i verlden är en gång för alla stöpt i sin gifna form och systematiskt enahanda, är det väl detta militärlif i fredstid, och huru litet det också i sjelfva verket tillfredsställer vårt svenska lynne, bevisas tillräckligt af det faktum, att hos oss så många unge män, som från början egnat sig åt krigarens kall, antingen tröttna dervid och välja andra banor, eller också på främmande jord söka, med manlig beslutsamhet, den militära verksamhet och omvexling, som icke här hemma står dem till buds. (Detta egde nog sin grund på den tid då äran att vara militär ålade individen i yrket nästan som en pligt, att icke på något sätt genom arbete förbättra, d. v. s. nedsätta, sin ställning. Men numera, då herrar militärer, jemte sina tjenstebefattningar, som lemna dem så mycken tid öfrig, sysselsätta sig med en hel hop andra saker, der deras tanke och arbetskraft finner lämpliga mål, nu är det snart icke annat än en tradition att tala om herrar officerare såsom samhällsmedlemmar enkom skapade för paraden och nöjet. Och visade ej just Braun sjelf först och främst att han ej lät hindra sig af något? Men sant säger sedan hans biograf:) »W. v. Braun var mindre än de fleste dödlige skapad till soldat. Att han någonsin blef kastad in i detta yrke var från början ett misstag.» Här inflyta några notiser om hans födelseort, föräldrar, inträde i krigsskolan och utträde ur krigstjensten 1846, hvarefter det heter: »Mellan den dag då Braun första gången hängde värjan vid sin sida och den, då han författade sitt bekanta afsked till densamma, ligger en tidrymd, som för biografen icke erbjuder det ringaste märkvärdigt; de fjorton år, som åter ligga mellan hans afgång från krigstjensten och hans afgång från detta jordelif, erbjuda, upprigtigt sagdt, icke synnerligt rikare ämne. En och annan brunnseller badresa, en och annan kortare utflygt till främmande land, för öfrigt den ena dagen, det ena året likt det andra – likt som tvänne bär! Det är, när allt kommer omkring, icke vid löjtnantens enskilda lefnad vi här hafva att uppehålla oss, knappast ens vid skaldens.
”I går, när jag var hos fru C., sade hon mig också något rätt ledsamt.” ”Hvad då, barn?” ”Att hon var tvungen dela på de arbeten, som hon och hennes vänner hade att bortlemna, emedan det fins så många behöfvande, som hon ej har hjerta att neka.” ”Det har hon visst rätt i, du lilla, och ehuru det blir en förlust för oss, är det så mycket bättre för andra stackare att hon tänker så Men låt se – vi ha ännu i behåll min stora fantasi.” ”Hvilken då, mamma?” ”Kors, smörbakelsen, vet jag! Så snart jag blir frisk, sätter jag den planen i verket, och det är något inom mig, som säger att den skall lyckas.” ”Åh, det blir mycket långt tills mamma kan gå ut i köket, och emellertid ” ”Jag förstår väl ditt emellertid, barn, men min salig farmor, som sett verlden, brukade alltid säga att efter sju bedröfvelser ” ”Ack, jag vet, jag vet, mamma!” ”Om du vet, så bör du också lita på att äfven vår sol går upp igen Låt se, hur mycket pengar ha vi nu in alles?” ”In alles”, svarade Blenda med ett leende, som bekymret icke kunde undertrycka, ”äro vi i besittning af 3 en-riksdalrar och 12 sk. i löspengar!” ”Nånå, kära du, sämre kunde det vara, helst som vi ännu ha qvar af vår proviant – skinkan är ju icke halftagen ”Men sista osten är borta – jag hade inga kontanter åt madam för förra veckan. Och dessutom är sådan mat nu icke passande för mamma: doktorn talar om buljong, och portvinet är slut!” ”Trösta dig, min engel! Jag skall ta ännu en butelj af de pengarna vi ha, och några marker kött köpa vi oss också till en kraftig buljong – men blir jag icke sedan menniska, så må katten kosta på sig sådana dyra saker! Kanske är det aldra bäst att jag återgår till min gamla diet.” ”Men till allt slags diet fordras ju ändå något, och för detta något måste vi på ett eller annat sätt finna utvägar. Jag tror ” ”Hvad?” ” att det enda möjliga är, att jag annonserar om att gå bort och sy i husen.”
Han var lika straft ärlig i sin insigtsfulla kritik, som gifmild med sin uppmuntran, och hon kande sig bebbfoa bada delarne, men framför allt uppmuntran för att sttlrka sin, af de m %nga mot.g&amp;ngarne försvagade, sj %lft.illit. Lugnt och fritt fortsatte de att dryfta tidens friigor, arbetets vilkor, diktens uppgifter och iittr~cksmedel. Och saväl arten af detta samarbete som af det personliga förhiillandet mellan Ernst Ahlgren och Axel 1,undegBrd - ett förh&amp;llande, som varit för ovanligt att kunna undga misstydningar - ar lagd i dagen geuom den af lifsverklighet genomtrangda dikten Modern. Detaljerna ilro omdiktade, karaktarerna bevarade, eburu .soflens möjligen förlorat pa att Ernst Ahlgren ej hann meddela den alla de sympatiska drag hon lmnat. Modems gestalt deremot # r vorden den mest., i stort taget, helstöpta och verk1ig) etstrogna bild framtiden kommer att ega af Ernst Ahlgren. Denna starka venelverkan skulle möjligen med andra uaturer kunnat bli hämmande för badas frihet, eller skulle kuiiunt snedvrida enderas andliga Wixt. Men i detta fall tillkoni den Ijcklign oinsttkndiglieten, att hvarderas natur just krafde hvad den andre hade att gifva, och att hvarderns utveckling gick s&amp; jlmsides med den andres, att ingendera behöfde sakta eller p&amp;skynds sin g %ng för den andres skull; ja, att, n#r hvardera för sig tillrygga !agt ett riigstycke, möttes bada dock senare p&amp; samma punkt.
Eli mans Dagportion, bestående af anie mål; nemligen: Två marker mjukt Rågbröd 1 mark Rågmjöl ..••»••• j dito Rökt Fläsk ...■••• * dito Sill , 1 dito Smör ... dito Koksalt ... En Hästs Dag-Ration. ai kannor Hafra å 63 kannor per Tunna . 10 marker Hö 8 marker Halm eller 16 kannor Hackelse . / Helsingland. Fö r Är 1829 m För J r 1830 • För År 1831. För År 1832. Medium. PT* GEFLE STAD. i Husoch Tomter . Jord, Donerad och underlagd Under de här utförde 2160 tunnland Åker och Äng innefattas äfven 3^4 tunnland odlad fast jord, som, afsöndrad från angränsande byar, besittes under stadshoernes ständiga ägande rätt, men är icke salt till hemmantal, hvarifrån den ock är frikallad genom Kongl. Brefvet den 2 Mars 1833 r utan utgöres derföre endast Vret skatt, jemlikt 1604 års taxering med 2 5i daler i öre Silfverin vilt, eller 18 R:dr 44 sk6 r. Skattlagde Skatte-Fisken Tullmjölqvarnar med tillsammans 8 pär stenar ... Husbehofs Sågqvarn . Tegel-bruk, hvaraf ett nedlagdt år i832 Socker-Bruk ... Oljeslageri Tobaks-Fabriker .. Bulldans-Fabrik ... Skepps-Varf . .. Kort-Fabrik, anlagd år i832 Klädes-Fabrik dito dito Linne-Väfnads Fabrik dito Stadens Bidrag, utgöra dessutom St 1,016 S u mina söderhamn. Husoch Tomter • Jord, hvaraf circa 3oo tunnland eller 5||:dels mantal donerad samt boo dito fast eller sjelfägande Qvarn med 4 pär stenar Stadens öfriga Stats-bidra; Tid.
Men da detta arbete blir förenadt med widsträckta forskningar och noggranna undersökningar, samt fordrar mycken bade tid och möda samt arbetsbiträden af skicklige personer, tror Utskottet ändamalet aldeles icke sta att winna, sa framt ej nödige medel till desi utförande ansins; och det är i betraktande häraf, samt dä för Lag-Committecn, hwars befactniug säkerligen icke är eller kan wara af större omfattning och arbete, aa den nu föresiagne Committeens blifwer, af Riksens Ständer till nasta Lagtima Riksdag blifwit ansiagen en Summa af 5020 Riksdaler om aret, som Stats'Ulskottec till Riksens Ständer nu får »vördsammeligen hemställa, att till nästa Lagtima Riksdag ma för det nu i ifragawarande behof ansins en Summa af Zooo N-ksd. Banco om äret, såsom den minsta hwilkcn Utskotter kunnat förestå; men dä afwen denna Summa för detta Werks widlyftiga omfattning synes blifwa vtillräckelig: sä hem, staller Utskottet, att pä det ett sä nyttigt och Riksgagneligt företag icke mä afstadna, Riksens Ständer matte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhälla, det KonglMajtt täcktes af de medel, som kunna blifwa af Stats-ansiagen eller öfwerskotterne pä Inkomst, Tiltlarne, förskjuta det som härutöfwer kan lsyr Den 9 Julli. ärfordras, emst ersättning derföre wid nästa Riks-, dag. Det har icke undfallit Stats,Utstotteis uppmärksamhet de manga och oundwikeliga Statsbehof, fom genom nya anstag för närwarande mäste fyllas, och att således alla förslag till nya utgifter bade mäste och böra inskränkas innom de aldranödwändigaste; men Utskottet har, med anledning af hwad bade Kongl.
Majits befallningshafvande i Elfsborgs, Skaraborgs och Carlstads län måtte besörja om undersökningar rörande rymden och beskaffenheten af den jord, som genom ifrågavarande företag skulle, i mer eller mindre mån, gagnas, äfvensom utröna, huruvida och till hvad belopp egare af sådan jord kunde vilja utfästa sig att ersätta kostnaderna för samma företag; att undersökning måtte anställas, till bestämmande af det förhållande, hvaruti Götha elfs vattenhöjd står till sjön Venerns stigande och fallande, samt att Kongl. Majit, efter inhemtande af dessa upplysningar, täcktes dem vid nästpåföljande riksdag Rikets Ständer i nåder meddela: att vid 1828, 1829 och 1830 årens riksmöte Rikets Ständer inhemtat, hurusom åtskilliga af förrberörda undersökningar redan då blifvit verkställda och andra dels påbörjade, dels förberedda; men som tillika upplystes, att en del af dessa förrättningar, beroende ej mindre af sjön Venerns ombytliga vattenhöjder, än af öfverenskommelser, svåra att tillvägabringa emellan en mängd af stridiga intressen, fordrade en längre tid för att bringas till ändamålsenlig fullbordan, samt att flere års observationer sannolikt voro af nöden, för att af de anbefallda undersökningarna om vattenhöjdernas förhållande till hvarandra kunna hemta ett bestämdt och tillförlitligt resultat, ansågo Rikets Ständer sig endast böra hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, att de påbörjade undersökningarna måtte fortsättas, intilldess saken erhållit all den noggranna utredning, som ämnets vigt fordrade, och hvarigeoom Rikets Ständer sattes i tillfälle att öfver hufvudfrågan framdeles besluta. Rikets Ständer hafva således redan vidtagit de åtgärder för vinnande af det åsyftade ändamålet, hvilka blifvit af motionären påyrkade; med då de till följd häraf redan Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 106.
Förordningen den 21 Mars 1862, om kommunalstyrelse på landet, måtte få följande tillägg: 166 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. “Ej må dock någon vid allmän kommunalstämma utöfva rösträtt för större antal röster, än som svarar mot en tiondedel af kommunens hela röstetal efter röstlängden; och galle detta äfven för det särskilda fall, som i nästföregående § omförmäles.“ Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamt. Stockholm den 11 November 1865. Anders Pehrsson, från Christianstads län. i\:0 119. Af Änders Pehrsson från Christianstads län, angående ändring i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, om villcoren j *"*•iinvinstillverkning, m. m. Vid 1862—1863 årens riksmöte väckte jag motion, bland annat derom, att bränvinstillverkningsafgiften, då så önskas, må erläggas först sedan tillverkningen försiggått. Rörande detta ämne, finner jag mig föranlåten att jemväl nu göra framställning. Göres en jemförelse emellan bränvinstillverkning och annan näring, förvånar man sig öfver att, i fråga om skatt, denna för bränvinstillverkningen bör i förskott erläggas, för ett anmäldt belopp, utan att man ens kan vara förvissad om, att det anmälda hinner tillverkas, hvaremot annan näringsskatt utgår först året efter det, hvarunder näringen utöfvats. Egentligen finnes ej skäl till undantagsstadgande för bränvinstillverkningen, enär olikheten i beskattningsgrund icke inverkar på konsumtionen, hvilken torde kunna beräknas lika, äfven om bränvinsskatten efteråt erlägges. Att således lagstifta skråmessigt för bränvinstillverkaren, som i allmänhet jemväl är jordbrukare, men deremot i allt annat hyllar friare åsigter, är en motsägelse, som icke bör finnas i ep rättvis lagstiftning. Tvärtom bör väl bränvinstillverkaren också ega anspråk på rättvisa i ett land, “der land skall med lag byggas“.
i 4 Art. af nämnde Författning, om skydd för Taxeringsman, förutan LagUtskottets börande, samt derföre beslutit, det skulle förslaget i berörde del till Lagutskottet remitteras; lydande den projecterade paragrafen sålunda; §. 5. Om skydd för Taxeringsmån. ”Ledamöter af Berednings-, Taxeringsocb PröfningsCommitté njuta i och för deras befattning samma säkerhet och hägn, som i RegeringsFormen och Riksdagsordningen är åt Riksdagsmän försäkrad.'* Lagutskott"s Bttiinkandtn, 37 Lagutskottet bar alltså till pröfning företagit det Lagförslag berörde §. af BevillningsFörfallningen innefattar 5 och emedan Taxeringsman rätteligen äro att anse såsom Riksens Ständers Deputerade, hvilka ega icke endast att verkställa bestämda föreskrifter, utan oek, att med Riksens Ständers magt och myndighet afgöra och besluta uti frågor, der eudast den enskilda kännedomen och öfvertygelsen om Medborgares olika ställning och förhållanden måste ligga till grund för pröfuingen, följer, enligt Utskottets tanka, deraf, att Taxeringsman i och för utöfningen af deras kall böra tillgodonjuta enahanda hägn och säkerhet, sorn uti 111 §. RegeringsFormen och 77 §• Riksdagsordningen är åt Riksdagsmän försäkrad; men då all ny Lag eller Lagförändring bör gemensamt af Konung och Ständer beslutas, och den nu ifrågavarande således icke lämpeligen lärer kunna inflyta i BeviliningsFörordningen, hvilken icke till Kongl. Majlis pröfning hemställes, så anser Utskottet sig böra föreslå, att ifrågavarande Lagstadgande må genom särskild Författning meddelas. Dock hemställes detta, tillika med någre Ledamöters särskilda mening Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsammeligen, Stockholm den i5 November 182 3, *3 Lagutskottet* Betänkanden. Utdrag a} Protocollet, hållet uti Riksens Hö glo fl. Stånders Lagutskott den ii Nov. 1823.
Jag kan för min del ej framställa annar, an hwad Utffottet redan sagt. Jag inser nogsamt wigren af den förestagne försattmngen, men man har ej welat tilstyrka den, af fruktan för misstroende bos Allmänheten, at oförmärkt kunna blifwa för högt taxeraä. Herr Grefwe» och Landtmarskalken gjorde derefter följande proposition: At ät Fullmägtige i Riksens Sranders vängne och RiksgaldsLomoir ffulle updragas, ar efter inhämtade underrättelser om den influtne Bewillningens belopp, och med de wilkor som i Bewillnings-Utskottets första Berän - Den A Mars. e. w. Z29 Petänkande blifwit förestagne, i fall i den bestutne Bewillnings-8umm2n brist skulle upkomma, pä» bjuda en emot den första daxerinZen xroportionsl förhöjning. Bifölls, Widare företogs til granskning de af Bewilh Mgs-Utstottet öfwerlemnade bormulairer til an? gifningssedlar» Grefwe ds iL 6aräis. Dl BewillningsUtskottet inlemnades twenne ^orrNlliaiw ril angisnings-sedlar, det ena författat af Herr 8au^§8on, Det andra af Häradsskrifware» Mrif. Meningarne derom wörö innom Utskottet stridiga. För min Del ansäg jag Herr Hanr^ous Förslag nog gsnsreit, och såsom mera Lpeoistkr, läiupetignre och redigare» Jag får derföre nu tilstyrka ar det mätte gillas. Herr 2en Zeris ili förenade sig i detta ytt? xande.
Struensee icke visar honom tillbörlig aktning, förnimmer han strax inom sig ett genljud af detta bref, och ju tydligare han ser faran i Struensees och sin egen ställning, dess mera beredvilligt lånar han sitt öra åt det hemlighetsfulla smickret och hotet. Nu nyligen har han också mottagit en annan skrifvelse af samma hand; och hans själ är i uppror. Han är trött på det hela, hans tillvaro är ett helvete. Struensee och drottningen behandla hans älskade Amalie med en kränkande köld. Därför håller hon sig borta från hofvet. Och den vän, som har honom att tacka för hela sin lycka, förstår icke, att en stolt och ömhjärtad kavaljer omöjligt kan finna sig däri! Hvarför icke bryta med denne vän, göra sig fri från förmynderskapet, vandra sin egen väg? I ögonblickets öfverretning förefaller det honom nästan, som om den anonyme brefskrifvaren hade rätt. Brandt tycker sig höra hans starka, myndiga stämma predikande i nattens stillhet: Min spådom har redan bekräftat sig! Du har förrådt din konung och välgörare, men du förnimmer också redan följderna, och snart skall du helst visst få välförtjänt lön för ditt förräderi, din nedrighet, din feghet. I hela landet är du afskydd och ditt namn förhånadt. Vid hofvet håller man dig för en narr, trots grefvetiteln, en tom chimär. Struensee har all makt och allt anseende, han regerar riket och kungen, vanärande kungen inför hela världen. Denne eländige inbillar sig vara likställd med suveränen, därför att han tubbat envåldshärskaren till en kabinettsorder, som förlänat en äfventyrare suverän makt. Detta har kunnat ske tack vare din feghet, och du skall få umgälla det. Struensee begår förbrytelser för att få härska; du bidrager därtill uteslutande af feghet. I stället för att underrätta kungen om allt, hjälper du denne Didrik Slaghök att tillråna sig kungligt anseende, hålla monarken under förmynderskap och misshandla honom.