Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s föreskrift till efterrättelse, skulle uttalat en anklagelse emot styrelsen, få förklara, att sådant ingalunda varit min mening. Jag har blott velat visa, att förhållandena kunna gestalta sig så, att poststyrelsen, för att kunna gynna den större allmänheten, blir nödsakad att icke följa gifna föreskrilter. Jag har nämnt detta, för att gifva ett ytterligare stöd åt mitt yrkande att diligenserne böra befordras medelst entreprenad. Gr. Sparre: Det är temligen naturligt, att då nya inrättningar i ett land införas, skola, innan de komma i full ordning, åtskilliga svårigheter uppstå och jemkningar behöfvas, hvadan sålunda alltid någon tid erfordras för att få saken i sin rätta gång. Det kan väl icke nekas, att de åtgärder, som Generalpoststyrelsen på sednare tider vidtagit, i allmänhet varit tillfredsställande, och att en eller annan svårighet uppstår, kan väl icke vara tillräckligt skäl för representationen, att lill K. M. genast frambära klagomål, i synnerhet då andra utvägar, dem jag äfven angifvit, finnas för alt afhjelpa dessa klagomål. I afseende på den öfverklagade tyngden har man sagt, att det vore orätt, om K. M:s Bellude skulle hafva fällt något utslag derom, emedan gästgifvareförfattningarne icke innehålla någon föreskrift om åkdonens tyngd. Jag får då säga, att vid tillämpningen af lagar måste man ur analogier leta sig fram till det rälta. K. M:s Beflude har tagit i betraktande hvad gästgifvare-förordningen stadgar om tyngden för resande och deras medförda saker, och derigenom kommit till den slutsats, att diligenserna vore alltför tunga. Vi veta att postverket redan har tre eller fyra olika -slags diligenser, och, utom en del af dem, äro de öfriga ännu blott försök. I samma mån klagomål uppstå öfver de nya diligenserna, så måste man ändra och rätta dem, till dess man slutligen kommer till det rätta. Nu är det så, att den ena diligensen, som kan vara gjord efter samma modell, som den andra, dock är tyngre. Säger nu K. M:s Beflude att så och så beskaffade diligenser få fortskafläs efter två hästar, så är K. M:s Beflude bunden genom denna på förhand gifna resolution.
Jag har hemburit min tacksamhet för den förklaring, att alla de §Jj. i lagförslaget, som äro byggda på förutsättningen af en annan 72 §. iR.-F., komme att förfalla, i fall denna grundlagsförändring förfaller. Frih. Palmstjerna har yttrat, att formfrågan är simpel, om man åsidosätter några omständigheter, och att remiss borde ske till Lagoch BancoUtsktn. Frågan är verkligen simpel, om man åsidosätter den lilla omständigheten , g r u n dlagen; men gör man icke det, bör man tillse, att icke en grundlagsstridig remiss må ske. Gr. Spens: Så liten skillnad, som verkligen finnes emellan Gr. Cronhjelms och mitt förslag, torde det vara onödigt att nu dermed uppehålla R. o. Ad:s tid, då frågan är begärd på bordet, och rättigheten dertill icke lärer kunna vägras. Jag får således i nästa plenum tillfälle att visa den ringa skillnaden emellan dessa förslag. Hr Cederschjöld: Det är med bekymmer jag hört H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt justera sitt uttryck. Jag har svårt att tro, det jag alldeles oriktigt uppfattat detsamma; och vi äro här 4 å 5oo lefvande protocoll, till hvilka jag nästan skulle våga vädja. Jag bestrider icke någons rätt att andra sina uttryck, nemi. vid protocollsjusteringen; men jag kan icke tillerkänna någon rättighet att återkalla hvad man sagt. Jag kan icke annat minnas, än att orden voro sådana, som de, för hvilka jag hembar H. Ex. min tacksamhet. »Sedan för öfrigt frågan örn remiss blifvit begärd på bordet, bar jag intet vidare att tillägga. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt: Äfven jag hade ämnat att icke här yttra ett enda ord, sedan frågan blifvit begärd på bordet, hvaruti jag instämmer. Men jag vill hemställa till en värd ledamot, Hr Cederschjöld, som velat sätta i fråga min rätt att upplysa om hvad jag sagt, om han till en sådan framställning haft någon anledning.
Jag föreställer mig, att församlingarna gerna kunde eftergifva deras hittills innehafda, men sällan i verkligheten till utöfning komna, rättighet att protestera mot inflyttningar och söka dem förhindra, om beskattningen till de fattigas underhållande så lämpades, att den, jemte rättvisa för öfrigt i bördans fördelning, tillika innefattade någon controll å jordägare, bruksoch fabriksägare samt näringsidkare och andra sjelfberoende medborgare, som , de lagstadde tjenstehjonen oberäknade, begagna ständiga eller tillfälliga arbetsbiträden ur den proletära befolkningen; hvilket ändamål kunde vinnas dymedelst, att fattigbidraget påfördes dem, äfven med afseende på den tunga, församlingarnes fattigvård, förr eller sednare, måste vidkännas i och för deras ofvanberörde arbetsbiträden, hvilket åter i verkställigheten endast kunde ske genom användande af s. k. skattedaler eller fyrk, vid fattigbidragets uttaxerande, sålunda, t. ex., att om man antager fattigvårds-styrelsen i viss församling på landet behöfva utfordra något år 5oo r:dr, och skattefyrken bestämdes till 12 sk., samt inom församlingen funnes hvarjehanda industri-inrättningar och näringsgrenar, utom jordbruket, taxationen behandlades ungefärligen på följande sätt: N. N. ägare af ett mantal säteri (frälse, skatte) påföres, en* ligt för jordbruket antagen taxeringsgrund, efter hemmantalet 16 fyrk eller 4: och med afseende på vid gårdsbruket begagnade stattorpare, eller andra slika arbetare, 9 fyrk 2: 12. -— - N. N. ägare af 2 mantal säteri och 2 mantal skatte, efter hemmantalet, 64 fyrk . 16: för derjemte ägande masugn och jernbruk, enligt öfverenskommen taxeringsgrund , 4° fyrk 10: med afseende på begagnandet, dels vid jordbruket, dels ock vid masugnsoch bruksrörelsen af ständiga och tillfälliga arbetare och daglönare, till - hopa 5o fyrk N. N. Den ia Februari e. m. 377 N. N. innehafver icke fastighet, särskild näring, rörelse eller tjenst; men påföres, i mun af känd räntebärande capital-förmögenhet, 60 fyrk i5: N. N. Prost oell Kyrkoherde , innehafvare af prestgården, 1 mantal, hvilken brukas riied egna jordtorpare och lagstadde tjenstehjon, 16 <y‘k 4: efter inkomsterna af pastoratet, 4o fyrk 10: !4: N. N. torpare under prestgården, torpet i godhet svarande mot —j hemman, i fyrk — 12. — N. N. sockenskräddare,
Den förre har yrkat, att uli det exemplar af under-rätts dombok, som årligen bör till hofrätt insändas, hädanefter endast må införas mål, som angå eganderätt till fast egendom samt egoskillnad eller delning af jord eller annan fastighet, äfvensom testaments-handlingarj hvaremot Petter Persson föreslagit antingen, att renoveringsskyldigheten måtte helt och hållet upphöra, med förbindelse för under-domare alt ärligen hos Konungens befallningshafvande uppvisa koncept-domboken och deröfver till hofrätten insända bevis med anmälan huruvida domboken är komplett färdig, eller ock, att uti det renoverade exemplaret ej må intagas vidare än rubriken af hvarje ärende jemte rättens beslut. Lag-utskottet, till hvars yttrande dessa förslag blifvit öfverlémnade, har, vid frågans förehafvande, inhemtat att, ehuru allmänna lagen uti 2, 3, 5 och 6 kap. rättegångs-balken stadgar att renskrifna exemplar af under-rätternas eller härads-, lagmans-, kämnersoch rådstufvu-rätts domböcker skola för hvart år, inom vissa bestämda tider året derefter, till vederbörande hofrätt insändas, det likväl, jemlikt Kongl, brefvet den 6 November 1712, var tillåtet under-domare, att ur omförmälte exemplar utesluta ransakningar och utslag i brottmål, som blifvit hofrätten underställda. Men i öfrigt skulle alla mål och ärenden utskrifvas; och dermed fortsattes intilldess, genom Kongl, förordningen den 18 December 1823, omsider förklarades att äfven undersökningar i alla andra brottmål få vid utskrifningen af under-rätts allmänna sakprotokoll och dombok, som till hofrätt insändes, uteslutas, men att i stället en kort rubrik samt utslaget i sådant mål bör införas. Ytterligare inskränkning äfvensom ett totalt upphörande af renoverings-skyldigheten har väl sedermera vid åtskilliga riksmöten blifvit påyrkad, men frågan derom har dock alltid förfallit. Att emellertid vidare inskränkning i denna skyldighet kan och bör ega rum, synes Utskottet ©tvifvelaktigt.
Jag, såsom lagstiftare i Sverige, och sorn deltagit i de beslut, hvilka bestämt grunderna för dessa lägenheters förvaltning, — jag åter yrkar, att dessa beslut skola obrottsligen iakttagas af Styrelsen, och icke af Ständerna förändras annorlunda, än i laga ordning, d. v. s genom väckta motioners grutidlagsenliga behandlande, och alltid så, att grunderna blifva lika i afseende på alla lägenheter, men att Ständerne ej må söka att regera , i det de besluta om en lägenhet i sender, i hvilket fall möjligen den tid kunde komma, •då^Ständerne, såsom från år 1720 till 1772., kunde, med nedsättning i ett arrende, köpa en rö>t i ett vigtigare mål, eller gifva ett perpetuel! arrende på en kungsgård åt den de ville köpa för framtiden. Sådana förhållanden vilja vi undvika, och vi hafva, Gud ske lof, en grundlag, som förhindrar dem. Af sådan anleda, är det, som det icke ens passar sig att yrka, att StatsUtskts betänk, skall slå i öfverensstämmelse med 77 §:n Reg.Ftn. StatsUtsk. har tillstyrkt ett beslut, hvarigenom ett arrende skulle prolongeras på 3o års tid. Dertill har Utsk. icke ägt rättighet. K. M. har icke i ämnet aflåtit en propos., utan helt simpelt öfverlemnat handlingarna, och det är en himmelsvid åtskilnad emellan ett sådant öfverlemnande och en propos., som föreslår prolongation af arrendet. Vid en propos. fordras ett Statsråds-prot., på det Den »3 M • j. att Statsrådets tilleller afstyrkande roå af R. St. kunna synas, pröfvas och bedömmas, och Sländerne, derest Konungens rådgifvare befinnas hafva tillstyrkt något lagslridigt, hafva tillfälle att i anmärkningsväg sådant beifra. Här äger det motsatta förhållande rum, att endast bandlingarne blifvit öfverlemnade. Väl hafva alne ledamöter af StatsUtsk. i nästföregående plenum sagt, att ett öfverlemnande af handlingarna måste anses såsom ett tillstyrkande af K. M.
I senare fallet tillskyndades jord-egaren icke någon egentlig förlust, emedan afkastningen beräknades honom till godo vid: bestämmande af deöfrige undantags-vi 1 koren, och uppodling af förut obegagnad mark. dessutom alltid mäste lända till hans fördel.. Backstugor, hvarmed merendels föijer ett obetydligt utmål af omkring 20, 3o eller 4P qvadrat-famnar oländig; mark, anlades af personer utaf den fattigaste classen, hvilka hvarken kundeförvärfva egande rät t till jord eller för ålder och sjuklighet voro skicklige att bruka jordlägenheter, som fordrade större arbetsförmåga och ansträngningar. Di det för dem stundom vore omöjligt att förskaffa sig husrum, funnes icke annan utväg, än alt tillåta dem betinga sig en plats, der de kunde uppföra en boning, för att undgå att på ålderdomen blifva husville. Genom odling af den inskränkta jordrymden erhölle innehafvaren deraf något bidrag,till sitt underhåll, och undginge, åtminstone till någon del, alt falla fattigvården. till las!/, och, på grund af nu anförde skäl, bar Motionafren fores! git, att genom allmän Författning måtte stadgas: ätt afhandlingar, hvarigenom jordegare antingen upplåter plan till backstugors anläggande på sina egor, jemte dermed följande utmål af mindre jordrymd. eller ock då han fastig/.et sig af händer och förbehåller sig rättighet, att få i sin lifstid, såsom undantag, begagna vissa jordlägenheter, , skola ega bestånd, då sådana af handlingar, i vanlig ordning, vid vederbörlig Domstol intecknas, på sätt. om af hand - 3 Lagoch Occon, Utsi:, Utlåtande Nio ij. Ungar rörande nyttjanderätt till jord i allmänhet är föreskrifva. Efter det Eric Pehrsson från Gefleborgs
På ockupationen af Bosnien fick han utan svårighet fullmakt, men som ungrare var han i sjelfva verket föga belåten med den tillökning, som sålunda bereddes åt monarkiens slaviska folkelement. Inför tyska riksdagen gaf Bismarck kort före denna tid ett vitnesbörd om sitt vänskapsförhållande till Andrassy, då han vid ett tillfälle yttrade: » Till Österrike stå vi i förhållanden af samdrägt, fullständig öppenhet och ömsesidigt förtroende, hvilket är en stor sällsynthet, helst det föregås af tider, då andra partier voro i Österrike mäktigare, än de nu äro. Ej blott från monark till monark, från regering till regering — nej, jag står, till min glädje och min ära, personligen med grefve Andrassy i en vänskapsberöring, hvilken gifver ho nom möjlighet att öppet till mig underställa hvarje fråga, som han finner nära beröra Österrikes intresse; han har denöfvertygelsen, att jag svarar honom med sanning, och jag har den öfvertygelsen, att han säger mig fulla sanningen om Österrikes förhållanden ». Men det med sådan ostentation framhållna intima sambandet blef af kort varaktighet. Efter Berlinkongressen såg det nästan ut, som om Ryssland hotade Tyskland och Österrike med öppen fiendtlighet, och trekejsarförbundets upplösning tycktes förestående. Samtidigt skärptes i Österrike partikampen mot Andrassy, hvilken under sådana förhållanden ej längre fann sig situationen vuxen. I slutet, af aug. 1879 sammanträffade de båda kejsarne, den tyske och den österrikiske, i Gastein, och samtidigt afbröt Bismarcksin badkur för att därstädes sammanträffa med Andrassy. » Då var », skref en Berlinertidning, » kejsar Frans Josefs första ord: czeckerna komma (näml. in i riksrådet). Sedan har tanken fullföljts till slut: Andrassy går. Sammankomsten är en för Europas blifvande historia remarkabel tilldragelse ». På sammankomsten aftalades separatförbundet mellan Tyskland och Österrike, men på samma gång tillkännagaf äfven Andrassy för Bismarck sin snart tiTlämnade afgång. » Vi återse hvarandra i Wien », yttrade Bismarck vid afske-det; i början af sept.
Hvad är det för spanmål, som skulle gå till Wadstena? Jo! det är den, som skall gå åt Småland. Den spanmål, som skall gå till Wermland, har naturligtvis närmare väg genom Motala. Den spanmål, sorn kommer från Dals härad och går genom Skenninge, har icke stort längre till Motala än till Wadstena. När man nedlagt millioner på Götha canal, så vill man bygga en hamn, på det att Motala icke skall blifva begagnadt. Den värde talaren bar sagt, att hamnen vid Motala skulle vara mycket för liten. Jag tager mig friheten fråga den värda talaren — huru stor är Wadstena stads handelsflotta? Den lärer ganska väl rymmas i Borgholm, ehuru liten hamnen der är, och ännu bättre i Motala. Jag har ické sagt, att det endast finnes två handlande i Wadstena, utan två som handla med spanmål, och det vidhåller jag. Hufvudsakligen är det blott en, nemi. Hr Lallerstedt. Han har varit här i dessa dagar, då jag talat med honom i detta ämne, och han har erkänt, att det är en sanning att på båda sidor finnas tillräckliga hamnar för Wadstenas handel. Han har jemväl erkänt, att i samma stund han icke finnes i Wadstena, så är denna spanmålshandel om intet. Der finnes ingen mera än han och en hemmansbrukare, boende på landet, som handlar med spanmål, och då de äro borta, så är jag öfvertygad att der icke finnes någon, som koper 100 tunnor. När man bar Götha canal och Motala på ena, samt Borgholm på andra sidan, så tror jag att Staten för denna provins har gjort mera än den bort göra, Den 27 Mars e. m. 449 göra, så att jag ej lian annat jin vidblifva ruin begäran om propos. till afslag å Ulsk:s betänkande. Hr Eden b jelin:
Brefvet den 18 Januari 1850, till följd hvaraf läroverkets dåvarande lista klass blifvit indragen, började tillämpas, ett icke obetydligt antal elever inträdt vid 17, 18 och 19 års ålder, hvarjemte intet hinder möter, enligt Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Husfadern läste en bön; en fattig qvinna med tre gossar trädde fram och kysste den döde, locket påskrufvades, båren lyftes på starka skuldror; husbonden gaf ett tecken, och under dånet af » Påls kanoner » bars den forne lifstidsfången ut ur gården och mot kyrkan, der klockorna ännu ringde in det glada budskapet om frälsning för alla menniskor. Iduns medarbetarestab. En liten interiör. duns hundrade nummer var färdigt och i utsändt. Det hade så att säga inledt redaktionens jularbete. Ty nu måste omedelbart derefter förberedelserna till det stora julnumret begynna. Den första och vigtigaste frågan blef: hvad skall man sätta på julnumrets första sida? Hvar finna ett qvinnoporträtt, lämpligt att införas just i julnumret? Skulle man kanske anskaffa någon särskild på julhögtiden syftande illustration? Nej, det vore att gå in på de illustrerade tidningarnes område. Hvad var att göra? Rådplägning hölls, och beslutet blef, att Iduns julnummer skulle å första sidan meddela en grupp af tidningens qvinliga och manliga medarbetare, både de fast anstälde och dem, som mer eller mindre regelbundet lemnat eller på det nya året komme att lemna bidrag till Idun. Detta vore något nytt, åtminstone här hos oss, och skulle bestämdt med välvilja upptagas af tidningens talrika läsarinnor. Vi vågade åtminstone sluta härtill af den omständigheten, att då redaktionen under sistförflutna sommar lät utgå ett upprop till Iduns läsarinnor om att sjelfva uppgifva kandidater till tidningens qvinliga porträttgalleri, bland då nämnda namn uppgåfvos så godt som alla i Idun oftare förekommande författarinnenamn och signaturer. Flere förslagsställarinnor voro dock ej nöjda härmed; de ville ock se de manlige medarbetarne porträtterade. Ja, en ärad brefskrifvarinna var nog blygsam att nöja sig med att uppgifva ett enda namn och detta på en manlig individ. Hon ville nämligen promt se bilden af Iduns redaktör och utgifvare, » vare sig nu han är gift eller ogift », skref hon, och hon trodde nog också, » att de flesta af Iduns läsarinnor skulle vara intresserade häraf ».
Af de till Eders Kongl, Maj:t frän Hof, Hatten, tid efter annan, inkomna arbetsförteckningar lärer Eder» Kongl, Majit Nådigst kafva inhämtat, å ena sidan, att Hof-Rätten nied ali möjlig nit sökt uppfylla det vigtiga, kall, soia blifvit' hvar och en af dess medlemmar genom Eders Kongl. Maj;ts Nåd anförtrodt, men å den andra, att, oaktadt detta osparda redliga bemödande, ett betydligt antal oafgjorda inål vid hvarje års slut befunnits. Den sanningens obestridlighet, att Parters och rättsökandes fördel ofta be ror lika mycket på skyndsamhet i handläggning gen af deras tvister, som på en rättvis och med .Lag enlig utgång af desamma, visar behofvet och nödvändigheten deraf, att någon utväg vidtages till ändamålets vinnande i förra afseendet. Hof Rätten, sorn i underdånighet anser detta kunna , enär derigenom att dess Eedamöter komma i tillfälle att oftare, än sorn efter hvarje D ivisions nuvarande organisation låter sig göra, föredraga af deras rotlär, vågar derföre underdånigst hemställa, om icke Eders Kongl. Majit skulle i Nåder täckas tillåta, att Hof-Rätten fördelas i fyra Divisioner, samt att, till afdömande af sådana mål, som, enligt nu gällande Dag, fordra sju Ledamöters öfvervaro, fern Ledamöter måga anses utgöra Dornfört antal, i hvilken händelse, och om Hof-Rättens underdåniga hemställning, angående fyra Divisioners inrättande, i Nåder godkändes, så att, utom Ordföranden, fyra föredragande .Ledamöter funnos å hvarje Division, endast två nya Leuamöter, utom de nu varande, erfordrades.
Men då af Rikets Ständers beslut om införselstull å malet hvete och malen råg nödvändigt följer, att dessa slag af spanmål mäste specificeras, synes i sammanhang härmed enahanda åtgärd höra vidtagas i afseende ä öfrige slag af spanmål, hvilket för journaliseringen vid inoch utförseln vore önskligt; och har ifrågavarande taxerubrik derföre erhållit den förändrade redaktion, sorn förslaget innehåller. I enlighet med embetsverkens hemställan halva Rikets Ständer beslutat den förändrade redaktion af rubriken /ormar, som laxe-förslaget utvisar. 1 afseende å artiklarne Friktionssticka!' och Friktionssvamp, hvilka ej finnas i nuvarande tulltaxa särskilt nämnda eller kunna hänföras lill någon af de i införseltarifen upptagna bestämmelser, ulan följaktligen bort tullbehandlas med 20 procent af värdet, hade embetsverken, som ansett berörda varor lämpligare böra lörtullas efter vigt, i sådant afseende föreslagit, att nämnde artiklar måtte under en ny rubiik i taxan uppföras med en tullsats af 12 öre skålpundet; och hafva Rikets Ständer, med godkännande af della förslag i öfrigt, ansell den främmande och jemväl mindre egentliga benämningen höra utbytas mot den af tändstickor och tändsvamp, till hvilka för arliklarne friklionsslickor och friktionssvamp, hänvisning är lemnad. Dä 6asometrar utgöra eli tillbehör till arbeten eller inrättningar, hvilkas flesta och vigligaste beståndsdelar åtnjuta tullfrihet, hafva Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med embetsverkens förslag, beslutat, att nämnda artiklar, hvilka hittills förtullats såsom finare gjutgods af jern eller olackerade bleckslagararbete», i begge fallen efter 25 öre skälpundet, skola i införseltarifen under benämningen gasmätare uppföras med en tullsats af 5 procent utaf värdet.
Departements-Chefen 15,000 15,000 — Departementets Kansli-Expedition 18,900 - — 18,900 — Departementets Kommando-Expedition 4,100 —• 4,100 — Förvaltningen af Sjo-Arendena 35,200 35,200 — Aflöning sstater ne vid Flottans Stationer i Carlskrona och Stockholm samt depot i - Göteborg 1,048,910 5 40,446 — 80,892 — 1,129,802 5 Båtsmans-Indelningen — 81,050 81,050 — Tillskott i de till Båtsmans-Indelningen uti Blekinge län anslagna räntor, Förslagsanslag 16,000 16,000 — S:r 1,138,110 5 81,050 — 40,4461— 80,892]— 1,300,052 1* iVfaterieleu. Hil■ hitt. JF. Indelta Räntor, enligt markegåt på forsla Oindelt Spanmål. Summa Riksmynt. Penningar. 'g gMått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub.folen. R:dr. 0. R:dr. ö. Kub.fot. li. R:dr. ö. R:dr. ö. Exercis af Flottans bemanning 360,000 — 360,000 — Gemenskapens vid Flottans korpser naturaunderhåll, Reservations-anslag 248,600 * 248,600 Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader 30,000 _ _ _ 30,000 För diverse behof 19,175 19,175 — Reseoch Traktaments-p enning ar, Förslagsanslag _ _ __ 5,000 Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Departementets Kommando-Expedition . 5,000 5,000 \
Summa under åren 1857—1859. under Januari—Juni månader 1860. Antagas komma att utgöra under Juli| December i månader 1860.1 Ar 1861. i Ar 1862. Rikets Ständers Riksgålds-kontors räntc-utgifter och skuld-afbetalningar saint förvaltningsoch uppbörds-kostnader, äfvensom från detta Verk omedelbart utgående löner och pensioner, jemte riksdagsoch revisions-kostnader samt restitutioner m. m, H a f v a u t g j o r t Antagas k o m in a att utgöra I Summa under under JuliSumma År 1857. lr 1858. lr 1859. under åren Januari—Juni December lr 1861. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Okt. 1860, kl. X e. m. Memorial, angående särskilda gratifikationer till åtskilliga af Sta tsUläkottets tjenstemän, och för lemnadt biträde vid behandlingen af Utskottet tillhörande ärenden. Med afseende å mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets handläggning hörande göromål, hafva Rikets Ständer vid föregående riksdagar, utöfver de för Stats-Utskottets tjenstemän bestämda arfvodesbelopp, beviljat dem särskilda gratifikationer, såsom godtgörelse för deras trägnare tjenstgöring. Afven vid det nu inom kort tilländagående riksmötet hafva de från Stats-Utskottet expedierade Utlåtanden och Memorialer varit af den omfattning, att de motsvarat de fleste af de öfriga Utskottens tillsammanstagna.