Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 10, i anledn. af väckte motioner om uphörande af frälsemans serskilda forum. Frih. Stjernstedt, Aug. Willi.: Till en början anhåller jag att få upläsa Hr Carlesons afgifne, belänk. vidfogade, reser vation. Efter upläsning af denna reservation, (Hlade Frih. Stjernstedt: De uti denna reservation uptagna skäf . äro så grundliga, att föga är att tillägga. Enl. min åsigt har reservanten ganska riktigt betraktat frågan ur mer politisk synpunkt och icke såsom flere talare vid förra riksdagen, då samma ämne äfven förevar, ur endast juridisk Stats-ekonomisk synpunkt. Der jemte anser jag det vara mindre lämpligt, att i klump uphäfva författningar, hvilka ega sammanhang med den af Utsk. åberopade 6 § i de adliga privilegierne, åtminstone hade man bort specificera de författningar, hvilka skola anses uphäfde, så att vid framtida tillämpningar i dessa hänseenden all tvetydighet kunnat undvikas. På dessa grunder anhåller jag om afslag å betänk. Hr Granfelt, Adolf Fredr.: Ut i Hr Carlesons afgifne, och nu af en talare understödda reservation har såsom skäl för afslag å Utsk:s betänk, blifvit åberopad den omständigheten, att, såsom förhållandet nu är, Ridd.Direkt:n vid hvarje riksdag erhåller underrättelse, huruvida någon ledamot af R. o. Ad:n på ett eller annat sätt blifvit försatt ur tillfälle att utöfva sin representationsrätt, men att, i händelse Utsk:s förslag skulle vinna Konungens och R. St:s bifall, dylik underrättelse hädanefter icke skulle kunna med säkerhet påräknas, hvaraf åter skulle blifva en följd, att personer, som icke vore lill riksdagsmannakallets (döfvande berättigade, skulle kunna intaga säle och stämma ä Riddarhuset. Häremot tillåter jag mig den anmärkm att, äfven under nuvande förhållanden enl. min åsigt, icke någon så absolut kontroll gifves i detta afseende, som man föreställer sig.
De kunna ocksä i dubbelt afseende hafwa denna päföljd, dels igenom deras werk-n pä ägarens lönne, dels igenom den mindre wärd fom denna st gs jord kanske merendels erhäller. Del lärer icke kunna nekas, att i de flesta fall ar det behofwen foch omständigheterna som dana menniska», att den fom genom en blott stump af ödet är fatt utom nödwändigheten att pä nägot sätt behöfwa arbete, frestas att vfwerlemna sig ät nöjen och förströelser, och att säledes glömma menniffans gemensamma och ädlaste fystemäl, enskildt förädling, allmänt gagnWfferligen kunna lyckliga anlag och en god uppfostran häruti göra undantag, men vm man päminner sig hwad inflytande medwetandet ifrän första barndomen af en oberoende betydlig förmögenhet mätte hafwa pä Le flestas lynnen, torde man medgifwa att känstolöshct och egoism, eller ätmiustone lättja och mindre duglighet ofta blifwa följderna deraf: Detta sinnelag hos ägaren befordrar ej heller egendomens wärd, och dä wid dennas handhafwande saknas alla de driffjedrar till en bättre odling som hämtaS dels af hoppet att förmänligare försälja en kMdym, yfls af behofwet att äterwinna en utlagd 444 Den 9 Jannarli. köpeskilling, lär man ätminstone ganska sällan kun» na förmoda att det sätt alt blott njuta för det närmurande, hwarnll denna egendom lyckes g.swa sä mvcken anledning, och som sä osta torde wara öswerensstammande med ägarens lynne, kan giswa >ärdeks hopp om en förbättrad odling för fram tiden. Om sälcdes denna sakernas ställning utsätter
Utan grundlig kännedom örn förhållandet, blott roed den ytliga, som vanligen genom publiciteten af allmänheten i det stor* jBaneo-Viskottets Betänkande?!. 165 * teget vinnes, skulle de betydliga förändringar i sedelstocken, som, genom uteller inbetalning af jern-1 Hnen, uppkomma, allarmera, och i händelse utlåningar framdeles skulle ske, blott med hasth ga omsättningar, kunde med samma påföljd det olika förhållandet under loppet af året blifva än större. Men om den metalliska fonden en gång öppnas tili utvexling, är det i synnerhet der jag inser vådan af offentlighet, emedan ett starkare Slitande, kändt på ziffran, skall väcka farhåga och. förmå alla, sorn hafva disponibla tillgångar, att förvandla dem i silfver, hvaremot , om sedlar ge* nast inlösas, deras Credit'skall bibehållas, utan. afseende om den reella fonden blifvit till större eller mindre del uttagen, så framt dess förändra, de ställning icke är känd. Icke eller tror jag, att publiciteten skall hafva något inflytande på. coursen. Myntbestämning genom realisation, eller må hända genom kraftiga mesurer, ledande dertill, kunna endast, jemte handels-förhållandet, verka till coursens stadga och förbättring. Slutligen bör jag nämna, att Banquens tillstånd re* dan för det närvarande är så vida kändt, genom Finance-Committégns approximativa uppgifter, och Banco-Utskotts Ledamöters samt Revisorers från många Riksdagar och Revisioner vundna erfarenhet, att om äfven misstag på ett eller annat 100,000 R:dr skulle ega rum, en Financereglering a£ Ständerne likväl bör kunna uppgöras med de nödige upplysningar Banco-Utskottet, utan hinder af gifne förerdnanden, kan finna sig befogadt ytterligare lemna. Rigtigheten gf den princip kan emedlertid i66 Banco • Utskottets Betänkandert. ej motsägas, att
Or supra. S, D. Efter förnyad föredragning biföll Högloflige Nidderffavet och Adeln Lag-Utskottets den 4 October pä bordet lagda Memorial, rörande en föreslagen förklaring af g §. 6 Cap. Mistgcrmngs-Balken i afseende pä Utländska Magters förolämpande genom af Trycket utgäende Skrifter. Oe supra. S. D. I anledning af förekomne anmärkningar wid Stats-Ulff ttets den 4 sistledne October pä bordet lagda Memorial, rörande de sä kallade Annuitets-länen, och dä desta anmärkRröd. och Ad. proh. i7l:o Zi, . nlN - 402 Den 6 October. ningar ansägos wara af egenffap att hindra antagandet af hwad Stats-Ut skottet föreslagit, beflöt Högloflige Ridderffapet och Adeln att berörde Memorial till Stats-Utssottet äterremittera. bie 8n^rs. S. D. Gillades till alla delar hwad Riddarhus-Utffottet genom i dag uppläst Memorial af den Z sistledne October anmält, rörande nägra Riddarhus - och AdeligaJungfru-StiftöCasicrnas fordringar i Finland, bie 8uprL. S. D. I anledning af det Hederwärda Bonde-Ständets, genom Protocolls-Utdrag af denr-a dag gjorda inbjudning, beslöt Högloflige Ridderffapet och Adeln att med Bonde-Ständet sig förena i det beslut, det mä pä Banquens bekostnad en Mcdaille präglas, till åminnelse af Riksens Ständers wid denna Riksdag förrättade wal af Tronföljare, tlr suprL. Herr Baron och Landt-Marskalken tillkännagaf att Ridderffapet och Adeln skulle i morgon middag klockan half i församlas in kleno» i anseende titt den Stora Deportationens affärdande till Hans Maj:t. Justerades klem - Protcccllet för den 2 Oet. Högloflige Ridderffapet och Adeln ätffiljdes klockan 1. Lilverstolpe.
Gratifikationer till åtskilliga verks tjenstemän för upprättande af diverse utredningar, förteckningar m. m., som i nåder blifvit anbefallda, 708: 8. Dito för nya landsböckers upprättande 2,400: Dito för ökade göromål vid Öfverintendentsembetet 500: — Dito för revision af krigsrustningskostnadsräk ningarne 800: Ersättning för aftjenad begrafningshjelp 1,785: 19. 3. Tjenstgöringsarfvoden ät tillförordnade embets och tjenstemän samt betjente - 355: Lönebesparingar för Civilstatens Pensionskassa 206: 24. På sätt instruktionen af den 17 April 1841, uti 6:te §., föreskrifter, hafva Revisorerne tagit kännedom om de åtgärder, som i afseende å redogörares propriebalanser vidtagits, och dervid inhemtat, att summan af dylika balanser vid 1851 års slut utgjorde: å statsmedel 30,578: 7. 6. „ riksgäldsdito 21,837: 18. 3. „ diverse verks dito 15,492: 35. 8. „ annorstädes debiterade dito - 7,167: 8. 5. eller tillhopa Rdr 75,075: 21. 10. De betydligaste af berörde balanser äro: f. d. Angående det i sednaste revisionsberättelse, pag. 22, omförmälde af numera aflidne Länsbokliållaren i Götheborgs och Bohus län C. Langlet begångna underslef i afseende å anordnandet af medel till utflyttningshjelp efter laga skiften, hafva Revisorerne inhemtat, att, enligt ett, den 7 September 1849, af Kongl. Kammar-rätten meddeladt utslag, det tillgripna och förskingrade beloppet uppgått till 17,907 Rdr 43 sk. 10 r:st., samt att, i afbetalning derå, 627
•— 62 och 03 §§. uti iSo5 års Skogs-ordning utveckla det förra, då 62 §. säger, att för Bil. t. Lagsamt Bcsv.- o. Oec.-Utsk. Uti. JV.o 22. 35 "Ek-åverkan ä Kronans Parker, Geillis: och ~ ; _ O ”Djurgårdar, botes tjugu Riksdaler”, och 63 att ”den, som å allmänning eller å ”andras enskilda egor åverkan gör och ”der fäller Ek, skall böta hälften af det, "sorn för slik åverkan uti Kronoparken ut”satt är,” och 28 bestämmer det senare med tydliga ord, dä det heter: ”jäller 'Skatteman eller låter jälla Ek utan lof, "ersälte värdet och bote , sorn för slik å”verkan å andras egor härnedanföre stadgas. Uti den underdåniga Skrifvelse, sorn i8a3 års Ständer afläto till Kongl. Maj:t, och sorn föranledde i8a3 års förklaring — yttrade Rikets Ständer, ”att då tillgreppet ”af skog, ehvad det föröfvas å Kronans ”eller enskildes egor, vore af enahanda e”genskap, och således sjntes böra under’ kastas lika ansvar, fmgo Rikets Ständer ”i underdånighet föreslå den ändring i 63 af i8o5 års Skogsordning, att de uti ”samma omförmäldta serskildta slag af å”verkan å allmänning eller annans enskil”da egor hädanefter måtte beläggas med ”lika böter, som 6a af högstberörde För”ordning utsatte för dylik åverkan å Kro”nans Parker, Gehäg och Djurgårdar.” Detta Lagförslag gillade Kongl. Maj:t och det biel sålunda, i samma ordställning 36 Bil. t. Lagsamt Besv.- o. Oec.-Utsk.
Summan af all lefnadsvishet är att i alla skickelser, om än aldrig så mörka och bistra, vara vid godt mod, att leta fram det goda och gagneliga, som fins i allt, äfven i det motigaste. Ty allting är till vårt bästa, bara vi förstå saken rätt. Under den kalla vintern står solen lågt och skiner rakt in i hans stuga; under den heta sommaren står den högt och når alls icke dit in att störa svalkan. Och trädet, som han har på sin gård, ger under den heta sommardagen svalka genom sitt bladverk och låter i kulen höstetid solskenet spela fritt genom att fälla sina blad. Han harmas aldrig öfver lidna oförrätter, han känner sig sällan bitter och aldrig retad till trots, utan fogar sig alltid i undergifvenhet, icke af tvång, utan enligt sin natur, och han manar sitt » hoppas! » ända in i lifvets kala höst. Han ber sorger och bekymmer stiga in och dela hans bädd oqh hans kost i käck förtröstan, i fast visshet om, att de icke skola trifvas bland hans myckna sång. Hans lifsideal är ett litet bo, en hj erte vän, fin och äkta, ljuf och trofast, en ansad * graf, ett ärligt namn, som barnen skola hedra; detta begär han af lifvet, icke mer, men detta vill han ha i fred. Det vigti gaste för menniskan är att hafva ett öppet öga för det sköna, ett varmt, lent, rent hjerta, att vara from, god, modig, glad, fri från onatur och band samt att skåda verden från dess ljusa sida. Vid sonens uppfostran är hans syftemål att dana en many som skall känna och uppfylla sin pligt och tro på det godas seger. Han misströstar aldrig, hoppas alltid; när » lillvännen » dött, söker den söijande fadern tröst i den tanken, att hans älskade barn befriatsfrån jordelifvets lidanden och frestelser.
Män i Finland hafva sagt mig, att Finska Allmogen, hvars Inkomster ej hos alla åtgår till bestridande af dess utgifter, Skrinsätter oftast sina behållningar vid årets slut och det alltid i Svenskt Mynt, af orsaker mig äro Ridd. 0. Ad. Prot. I B. 85, 86. 674 Den 3° December. obekante; och liar jag ofta under mina vist.anden i Finland hört af Bönderna sådan Yttran samt sett med hvilken begärlighet de önskat få tillväxla sig större nya Svenska Banco-Sedlar, för att förvara och ej förr än i yttersta nöd använda. Svenska Myntet qvarstadnar ju då i Landet i mohn det Ryska utföres, för att ej minska Rörelse-Capitalen, så framt ej brist på Penningar skall uppstå, liellst, då ej från Sverige Varor tagas till lika belopp med dem, som från Finland ditföras. Att bristen på Ryskt Mynt oell öfverflödet på Svenskt i Finland är i hägge fallen stigen till en otrolig grad, bevisar sig tydeligen derigenom: 1:0 Är det ofta svårt, åtminstone sällsynt se en Rysk Sedel så väl hos den Rike som den Fattige, utan det Svenska Myntet är öfverallt det gångbara. 2:0 Anses det för en faveur om man af en vän eller bekant kan få tillvexla sig en Rysk Sedel emot en Svensk. 3:o Alla de Personer, som för längre tid tillbaka gjort Skulder i Ryskt Mynt, finna ej någon utväg att betala den i samma Mynt, utan nödgas ganska ofta låta preja sig af Cours-Vinglaren, eller ock utsätta sig för en Lagsökning. 4:o De medel som till Helsingfors^ återuppbyggande äro anslagne och skola utbetalas i Ryskt Mynt, kunde ej sålunda verkställas enligt föreskrifter, utan Finska Senaten fick lof, att till Nybyggnads-Comite'en sända Svenskt Mynt, som alltid skedde i större Summor, hvaraf jag precist vet, att en betydlig Remiss, korrt före min afresa erhölls, sorn endast be - Den 3o December. 675 stod af Svenska Baneo-Sedlar på iooorde å flere iooorde Rrdr stycket. 5:o
Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, Föredrogs ånyo Grefve Bjelkes, Axel, d. i5 dennes e, m. anmäldte, och den 17 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Motion, att RiddarhusSalen raåLte få begagnas till Concerters uppförande. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob; Redan i början af denna Riksdag hade jag ämnat framkomma med samma hemställan, som innefattas uti Grefve Bjelkes Motion; men då jag sett Ridderskapets och Adelns tid vara upptagen af vigtigare angelägenheter, har jag hittills ej velat borttaga någon del deraf, helst ingen prescription är satt 1 motionstiden för de mål, som enskilt röra Riddarhuset och dess angelägenheter. Jag instämmer så mycket häldre i den väckte Motionen, som RiddarhusDirectionens Ledamöter redan insett billigheten deraf, och utröndt är, att RiddarhusSalen ej skadas af ätt Concerter der hållas, tyled all erkänsla för den god - 38o Den 3o December e. m. liet, som visats ett Barmhertighetsverk, i hvars styrelse jag har äran deltaga, då från det allmänna förbudet mot Concerters gifvande här, Ridderskapet och Adeln undantagit den vanliga LångfredagsConeerten, hvars behållning är anslagen till en Välgörenhetsinrättning, har RiddarhusDirectionen dock icke vågat bifalla de flere ansökningar om Salens begagnande i nämnde ändamål, som under tiden ofta blifvit gjorda, utan afvagtar derom Ridderskapets och Adelns eget förordnande. Då, efter Musikälskares omdöme, detta rum är det bästa, kanske det enda för musik tjenliga, som finnes i Hufvudsladen, och det ej skadas af att dertill begagnas, hoppas jag, att Ridderskapet och Adeln, som alltid föregått de öfrige Stånden i stora och ädla handlingar, äfven nu visar en dem värdig eftergifvenhet för de vackra konsterne. Om en afgift af 5o å 60
I anledning häraf har Utskottet, med stöd af 42 §. Riksdags-Ordningen, hos Hof-Cancellere» skriftligen begärt upplysning om den handläggning, som blifvit vidtagen i följd af Rikets Ständers vid senaste Riksdag i detta ämne fattade beslut jemte deraf uppkommet resultat; skolande Utskottet, sedan svar erhållits, vidare utlåtande afgifva. A Hindrina Magasins-Fonden. §. 68. Med anförande af de skäl och omständigheter, som legat till grund för Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till Commerce-Rådet Björnbergs Sterbhusdelegares underdåniga anhållan, att, med en summa af 1,760 R:dr Bro, få, i ett för allt, ersätta bristfälligheterne å de hus och byggnader, tillhörande Götheborgs f. d. Kronobränneri, som Commerce-Rådet Björnberg i lifstiden, enligt contract, på arrende innehaft, är den erinran af Revisorerne gjord, alt besigtr.ingens eller afträdes-synens uteblifvande ifrån 1829 års slut, då contractet upphörde, lill Mars månads början år i83o, vållat, det Kongl. Majrt och Kronan fått åtnöjas med den husröle-ersättning, som afträdåren erbjudit. Härvid är af Kongl. Stats-Contoret anfördt, alt det vore väl obestridligt, att rätta bestämmandet af husröta och ersättning derföre bör stödja sig på förutgången vederbörlig besigtning; men lika obestridligt vore det äfven, att en sådan besigtning, då den, som JråT~var fallet, hufvudsakligast bör anställas å tak och yttre omgifningar, icke då bus och mark äro betäckta med snö, kan, under en dessutom oblid årstid, ske med den noggrannhet och tillförlitlighet, som vederbör.
hon vande sig om och lat niitet sjunka, " han var med oss, nar det brann här - och han sparde sig inte - han stod bland oss och rirbetade som en af oss " " Jag har m&amp;nga ganger önskat se honom igen, innan jag dör, men nu ii ' jag li ' aval sh gla ' att ha ' hört frh ' n. Han mins nock sin gamle Kuut Laveson, jag har ttlnkt skrifva till ' en - nu skalk jag minsann ocksi göra det. Jag hade en gammal bok, en poetisk bok, som jag arft; den var fr&amp; 17 16, och den ville han s&amp; gama ha men jag kunde inte ge hoiiom den, förran jag frigat döttrarna - fast, " tillade gubben sm&amp;tt förlagen, " jag gör nog som jag vill, - men s&amp; fick han den, emot att jag skulle f&amp; nigon af hans egna backer - och jag fick tv&amp; stycken; ja, jag kände s&amp; godt igen mig sjalf i den: han g&amp;r mellan husen och vankar i sina egna tankar - ja, det ar jag det - och s&amp; han, den tullige i triiskorna, han som tog tonen f r i ' klockaren - han g&amp;r der oppe i läget annu - " " Är Knut Laveson alldeles ensam nu? " " Nej - jag har nu denna dottren min - men alla mina pAgar ii ' borta; den aldste gaf sig ut me det skepp, som hette Arild, liksom,.
Vid sådant förhållande torde omröstningar få anställas, enligt följande särskilda propositioner: a) ”Den, som vill, att lönerne för 3:ne Professorer vid Lunds Universitet förhöjas till 4,000 R:dr R:mt hvardera, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; vinner nej, ökas nämnda löner hvardera lill 4,500 B;dr sagde mynt.” h) ”Den, som vill, ali lönerne för de 8 äldste Adjunklerne i de verldsliga Fakulleterne vid Lunds Universitet skola, lika med de öfrige Adjunkts-lönerne derstädes, förhöjas till 2,000 B:dr R:mt hvardera, röstar j»; den det ej vill, röstar nej ; vinner nej, komma förstnämnda 8 Adjunkts-löner att hvardera ökas till 2^500 R:dr sagde mynt.” 7:o. Uti 24:e punkten tillstyrktes af Utskottet, att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag af 4,000 R:dr R:mt årligen för inrättande af en ny lärostol inom Medicinska F^akulteten vid Upsala Universitet att uppföras med 3,000 R:dr såsom lön och 1,000 R:dr såsom lönetillökning. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva för nämnda ändamål anvisat ett årligt anslag af 4,500 R:dr att uppföras, enligt det förra Ståndets beslut, med 3,000 R:dr såsom liin och 1,500 R:dr såsom lönetillökning, sami, jemlikt det sednare Ståndets, med 3,500 R:dr såsom lön och 1,000 R:dr såsom lönelillökning. Deremot är Utskottets framställning af Borgareoch Bonde-stånden alslagen. Då de tvänne Riks-stånd, hvilka beviljat anslag för ifrågavarande ändamål, under det de bestämt lika belopp, varit skiljaktige i afseende å sältet
Academi eller ej; men blott erindra, att största delen af våra stora Härförare på den tiden ingalunda saknat theoretiska kunskaper, och alt många af dem inhämtat dessa uti utländska Riddare - Academier. De äro ej få, de Svenska män, som fulländat sin bildning vid Utrikes Undervisningsverk, i saknad af sådane inom Landet. Hvad åter angår frågan om det tidiga bestämmandet af ynglingens framtida lefnadsyrke; så nekar jag ej, att en ålder af i3, 14 a i5 år är nog tidig derför. Men sådant bestämmes vanligen af föräldrarne, äfven i andra fall, än detta, och jag hemställer, om icke ofta vid 8 års ålder, en lika beskaffad skillnad uti lefnadsyrken i förväg stadgas, då Gossen insattes antingen i de så kallade lärda, eller i Apo/ogfsf-Skolorne, i hvilka sednare man bildas endast till näringarne, medan man i de förra helgas till den lärda banan. Månne ej detta innefattar en något betydligare ensidighet, än då bestämmandet sker vid i3, 14 å i5 år. Delta vare ej sagdt, för att försvara det tidiga inträdet i MilitärStåndet, utan endast för att något litet påminna motionären, att icke sjelf vara ensidig. Motionären är min goda vän, derföre tager han visserligen icke illa upp detta lilla utfall mot hans person. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, alt Herr Mont - Den 29 December e. m. 201 gomeries ifrågavarande motion måtte, jemte de af Herr Lefren och Herr Monlgomerie rörande samma ämne nu afgifne yttranden, lill Allmänna Besvärs-ock Ekonomiutskottet remitteras. Bifölls. Ånyo föredrogs Herr von Hartmansdorffs, August, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående upprättande af ett inventarium öfver Kongl. Hofvets Silfver, Linne, Möbler, Husgeråd, och öfrige Inventarie-persedlar, samt om granskning af Räkenskaperne för de under CommerceCollegium ställde Manufaclureller UllDisconterne. Herr HjertaGustef:
De oräkneliga hotellen af olika klass och slag voro fyllda ända till badrum, garderober och andra krypin, där något slags bädd kunde slås upp, eller där man i värsta fall kunde ligga på golfvet. Ute på sydsidan, i närheten af utställningsfältet, uppstodo hela läger, där man kunde hyra sofplatser i tält och hvarenda plats var upptagen. Privata familjer, kaféer, restaurationer ja, ända till polisstationerna härbärgerade utställningsbesökande, som annars skulle sett sig nödsakade att tillbringa natten på gatan. Rörelsen i staden var otrolig och omsättningen af pengar oerhördt stor under de sista veckorna. Krogoch spelhusvärdar och andra, som gjorde i både bättre och sämre affärer, togo in mynt i näftal. Längs alla gator och vägar, som ledde ut till expositionen, stimmade massor af människor fram och åter från tidigt på morgonen till sent in på nätterna. Utställningsområdet själft var oaktadt sin jättelika utsträckning en enda myrstack af oroligt, jäktande, myllrande lif som om enhvar sökt tvinga in det yttersta möjliga i de få dagar, som återstodo. Och bantågen dånade oupphörligt från och till Chicago, ständigt öfverfyllda af passagerare. Det gick i oafbrutet crescendo ända till den första november. Då upphörde på en gång tillströmningen af folk till de inkommande tågen. Om ett par dagar kunde hälften af de utgående inställas. Därpå följde ett kort uppehåll af lugn, hvarunder litet hvar sökte i någon mån hämta andan och så bröt den stora strejken ut. På Chicago, Burlington & Quincy-banan C. B. & Q. såsom den vanligen kallades där Isak Peltonen var anställd, hade Johnston, Annis husbonde, åtagit sig att förmå manskapet till deltagande i strejken. Utan oss skulle banbolagen icke kunnat förtjäna en slant mera än vanligt under det sista halfåret, slutade han ett andragande i lokomotivstallet till en flock arbetare, bland hvilka också Isak befann sig. Det är vi, som svettats och slitit dag och natt för att fylla deras penningpåsar och därför är det vår rätt att också dela deras vinst. Men får man inte sin rätt med godo, så tvingar man sig till den! Månne vi inte redan fått vår del? invände Isak saktligt. Jag tänker att andra väl likasom jag förtjänat mera de sista tiderna.