Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Kongl, kungörelsen den 6 April 1810, angående förändringar ochjemkningar i riks-slåndens privilegier, stadgades om bevillnings erläggande jemväl af utsockne frälsehemmanen, och i bevillnings-förordningen den 28 i samma månad förnyade Rikets Ständer deras i 1800 års bevillningsförordning förut gifna ofvannämnda stadgande.” ”Vid 1809 och 1810 årens riksmöten förekom fråga om krigsmaktens nödvändiga förökande, och Rikets Ständer öfverlemnade, uti underdånig skrifvelse af den 28 April sistnämnde år, såsom svar å Kongl. Majrts, den 31 lörulgångne Mars, aflåtna nådiga skrifvelse, Allmänna Besvärsoch Ek onoroie-Ulskoliets, den 10 April, i ämnet afgifna betänkande, innehållande, att all oroterad jord, af hvad namn deri vara matie, mili lär-boställen allenast undantagne, skulle extra roteras lill presterande af manskap i krigstid, hvilken rotering verkställdes enligt Kongl, instructionen den 5 Februari 1811 och i följd hvaraf de Halländska utsockne frälse-heminanen samma år lill extra rotering indelades.” ”När hemmanen blefvo extra roterade, befriades de från erläggande af utskrifningspenningar, hvilka dittills i Halland erlagts af allmogen å skattekronooch utsockne frälsehemman med 2 daler silfvermynt (32 sk. b:co) för hvarje ulskrifningsgill person, och den inkomst, sora dymedelst från Skåne och Halland påräknades till ett belopp af 15,000 rdr årligen, uteslöts ur 1812 års riks-stal.” ”Emedlertid hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 10 Augusti 1812, anhållit, att den verkställda extra voteringen måtte varda å nyo öfversedd och der den skulle finnas ojemn, i förhållande till garn - Kongl. Maj:Is Kail. Proposition, N:o 29.
Bttdnkandett, la beräknad Lag, som vid Concours medgifver förmånsrätt för 3 års förfallen obetald Ränta på intecknadt eller emot annat hype.tbek utlånt Capital, emedan derigenom beredes osäkerhet för sednare Inteckningsliafvare samt andre Creditorer, och åstadkommes den verkan, att Egendom aldrig kan belånas till sitt fulla värde. Den händelse, att en Egendom finnes derutöfver Intecknad, lärer ej inträffa oftare, än då Egarens befarande obestånd föranlåter flere Fordringsegare, att på en gång söka någon säkerhet, som den likväl icke medför. Capitalisten sorn vill placera penningar måste alltid på förut intecknade Capitaler beräkna minst 3 års ränta, och ännu mera, då den äfven löper under Coneourstiden, således oftast 3o procent utöfver Capitalet, och en Egendom lemnar efter detta förhållande icke säkerhet för mer art tre fjerdedelar af dess värde, ofta mindre; och har Herr Grefven på sådane grunder föreslagit, att obetald ränta som ej är genom Lagsökningen infordrad inom 3 månader efter dess förfallodag, icke skulle ega någon förmånsrätt; genom hvilket stadgande, en Gäldenär blefve mera uppmärksam, att icke genom räntans åsamkande undergräfva sitt bestånd. Hos Hogv. FresteStåndet. 2:0 Af Herr Prefessor Fröberg, som %nsett ConccursLagen af den iSifulii 1813 LagUtskottets Bttiinkandtn. 909 viii vafa grundad på ideell örn ingåligrté förbindelsers och egande rättens oförkränkt ta helgd och derföre till mångå sine delar förträfflig; men i afseende på omöjligheten att handhafva och verkställa dess föreskrift ter, som erfarenheten redan under loppet af fem år tillräckligen skall hafva ådaga» lagdt, har Herr Professoren trott deil behöfva en Revision till ändring och jemlik» ning under innevarande Riksmöte, hvilken granskning Herr Professoreli begärt att Utskottet måtte anmodas företaga, samt att till Riksens Högloft.
Orsaken, hvarföre StalsUtsk. föreslagit, att obligationerna skola ställas icke blott å R:dr riksmynt utan äfven å Silfver-specie, har varit den, att det bör för enhvar vara lugnande att veta, att en Silfver-R:dr, hvars värde genom myntbestämnings-lagen är faststäldt, finnes på obligationerna utsatt, och jag vet icke, hvarföre man ej der skall kunna utsätta den, då den finues utsatt på ban kosedlarne. Hvad är väl orsaken, alt man der utsatt deo, om icke just för alt kunna amortera dessa sedlar, och detta kräfver alt den jemväl utsattes å obligationerna för alt garantera deras säkerhet. Långt ifrån att således vilja söka någon långväga anledn. till detta Ulsk:s förslag, torde orsaken dertill endast ligga i syftemålet att på allt sätt göra obligationernas värde fullt säkert och att i detta hänseende lugna landet för alla möjliga farhågor. Det har äfven blifvit anmärkt, att, om ett fondsystem här i landet blefve infördt, skulle det blifva alldeles omöjligt för våra näringsidkare att kunna (å lån, emedan detta redan nu är svårt för dem. Jag är af motsatt tanka. Hr Bildt har' redan visat, alt ett fondsystems införande möjligen skulle hafva till påföljd, att i någon mån nedsätta räntan, hvarigenom del äfven blefve möjligt för hvar och en att på billigare vilkor erhålla lån, och detta vore obestridligen en fördel för näringsidkaren. Men jag ber jemväl alt få erinra, alt om fondpapper blifva gällande i Sverige, komma de alt i icke obetydlig grad öka rörelsekapitalet, dock icke till så högt belopp, att de ur rörelsen skulle uttränga bankens sedlar; ty det är gifvet, alt dessa papper, hvilka, liggande på fickan, bära sin ränta, äro serdeles lämpliga att vid liqvider cirkulera man och man emellan, och derigenom upstår äfven möjligheten att, om jag så må säga, mångdubbla de utelöpande sedlarne. Men fondsystemet har äfven en annan ganska vigtig nytta för näringsidkaren.
Dermed vill jag icke säga, att icke den kunde så illa handhafvas, att den ock motverkade densamma. Det finnes ingen åtgärd i administratif väg, som, fastän till princip rigtig, ej kan visa olyckliga följder genom ovigtig verkställighet. Allt kommer derföre an på sättet. Men att bestrida från principens sida en åtgärd, för det att den genom en origtig verkställighet kan leda till olyckor, vore origtigt. Det är i vissa fall man är nödsakad öfverlemna åt administrationen saker med ett förtroende, som man kanske eljest ej har anledning att hysa, ett förtroende, som nu är nödvändigt, så vida man vill hafva realisationen verkstäld, oberoende af alla ofördelaktiga conjuncturer. Af denna natur tror jag delta ämne vara. Jag öfverlemnar för öfrigt åt de af Konungens Rådgifvare, som här äro närvarande, och som hört anmärkningarne, rörande den Nådiga Sanclionen, alt söka trygga opinionen derom, att realisationen mätte blifva verkstäld så fort sig göra låter, och att icke några sådana hinder måtte uppstå för den, som kunde uppskjuta densamma. Jag tror, att sådana hinder icke borde existera; och då man känner, alt den rättighet i alia Den 3 Mars f. ni. 125 fall förefinnes hos Konungen att sammankalla Rikets Ständer, när han viii, synes det nödvändigt att lugna nationen i afseende derpå, att man icke skulle kunna få en realisation, förr än en Riksdag inträffat. Jag åberopar det ännu en gång, att jag tror, att om Rikets Ständer och Konungen kraftigt ådagalägga, att de vilja hafva realisation, så sker den, ehvad än må inträffa, och det är delta jag velat yttra.
N:o 10, hvilket bifall Gr:n ansett såsom en utmaning emot Norrige. Jag tror, att om en utmaning här kan ifrågakomma, Norrmännen böra anses hafva redan gifvit densamma. Jag anser det derföre ganska lämpligt, att R. St. uttala ett omdöme och derigenom gifva Regeringen ett stöd för de åtgärder hon kan finna lämplige att medtaga. På grund häraf och af hvad Hr v. Troil redan Fört i ämnet, anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Sedan man här begagnat ordet utmaning, anser jag mig böra meddela Ståndet den uplysning, jag af en sakkunnig man erhållit, nemi. att i ett sammanträde mellan de Svenska och Norrska män, hvilka, enl. hvad jag vill minnas, skulle år!849 ordna handelsförhållandena emellan Sverige och Den 13 Juni. 21 Norrjge, tillstyrkte de Norrska ombuden, att ur förteckningen å de varor, som emot half tull få från det ena till det andra af de förenade rikena införas, måtte artiklarne socker och sirap utstrykas. Större vigt hade Norrmännen då icke på dem. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, alt i fråga om de till Bevilln.Utsk;s betänk. N:o 5 föreslagne tullafgifler för socker, bifall dertill blifvit yrkad!, samt derjemte Frih. Cederström framställt ett förslag (ill tillägg. Härvid anmälde sig och yttrade Frih. Cederström: Oaktadt det synes mig, som om det af mig afgifne förslag till beslut i förevar:de punkt, ägde företrädet af mera tydlighet och bestämdhet i ordalagen framför detafUtsk. framställda, finner jag mig, efter dc förklaringar, som häröfver blifvit af särskilde värde ledamöter gifne, icke böra, af förkärlek för berörde ordaställning till uttryckande af min åsigt, påyrka antagandet deraf. Så snart denna åsigt i det hela icke anses vara undertryckt genom bifall till Ulsk:s förslag, afstår jag, af denna anledning, från min begäran om särskild propos. å de af mig förordade uttryck.
Ä n grä- lar man på tjänarinnan i barnets närvaro, men fordrar ändå, att barnet skall hafva respekt för henne. Ä n låter man tjänarinnan utan kontroll berätta för barnet hvilken saga som helst. Ä n har man tagit humör vid något möte eller på något kaflekalas och utgjuter sin förbittring för sin man, utan att tänka på barnets närvaro. Ä n sticker man själf en sockerbit i munnen, under det man förmanar barnen att ej vara snåla. Och barn ej blott se och höra, de reflektera äfven. Detta är väl värdt att beaktas, och det ligger säkert en djup erfarenhet till grund för det gamla hedervärda ordspråket: » små krukor ha också öron ». Maria Nyström. Sista ackordet. S k i z z af Bj. lär ute i salen klingade valsens toner; men endast dämpade, nästan melankoliska, trängde de in i det lilla matt upplysta, röda kabinettet, där de båda hvilade ut efter dansen. De tycktes försjunkna hvar och en i sina tankar utan afsikt att bryta tystnaden; åtminstone gjorde ingendera något försök därtill. Han höll ögonen nästan oafbrutet f a - stade på golfvet; då och då riktade han dem dock med en varm glöd på henne, men rå- kade hon se åt honom just då, tycktes han med förnyadt intresse betrakta märkvärdigheterna på golfvet. Hon åter lät blicken irra kring väggarne, tills de stannade vid en tafla. » Tycker ni inte, att den där taflan är bra tilltalande? » frågade hon slutligen. — Det var den bekanta » Sista ackordet », där man ser honom vid pianot i salongen just, afslutande valsmusiken, hvarvid paren dansa ut i salen bredvid och hon med armen om hans hals låter deras läppar mötas.
O m också änder de senare åren en del af förarbetena löpt lättare och jämnare än första gången, så ha festerna å andra sidan antagit allt större dimensioner; och fröken Millraths klara omdöme, outtröttliga arbetsförmåga och osvikliga tålamod ha nog sedermera tagits lika mycket i anspråk s o m vid festen 1893. Det är t. ex. ingen småsak att skaffa deltagare, kostymer och hästar till ett historiskt tåg med öfver 3 0 0 medverkande. Det gäller att ej förlora kontenansen, i fall, såsom det i år hände, kl. 1 samma dag festen börjar, återbud lämnas o m ett fyrtiotal hästar. Det gäller att genast sätta sig i gång för att skaffa andra o c h att lyckas i detta företag. Det gäller att vara den ledande och ordnande, den allestädes närvarande. Lägger man härtill alla de mindre fester, folksöndagar o. d., s o m vid helger och andra tillfällen anordnas på Skansen, så förstår man, att fröken M. nästan året o m Sina bokliga studier afslutade h o n med en kurs i dubbelt bokhålleri. Efter att en kort tid ha arbetat hos bokförläggaren Hseggström erhöll hon, som nämndt, år 1892 anställning i egenskap af amanuens vid Skansen. I vårt land finnas nog många unga kvinnor, hvilka m e d samma duglighet, plikttrohet och arbetsglädje som fröken Millrath sköta ett dem anförtrodt värf; men för visso äro de lätt räknade, som dessutom i sitt väsen ådagalägga en sådan älskvärd anspråkslöshet, en sådan genomgående flärdfrihet som hon. Topelius har en gång o m Nordiska museet — och däri inbegripa vi med fullt skäl Skansen — yttrat: » Detta museum är Sveriges bomärke, ristadt af folkets egen hand under urkunderna af det förgångna och det nuvarande, ända till de blanka bladen af dagar, som komma skola. » Till fröken Millraths åligganden hör dessMåtte upphofsmannen till Nordiska muutom att granska räkenskaperna^ för serveseet och Skansen alltid v i d sin sida äga ringen v i d Bredablick, att inventera i alla sådana plikttrogna och entusiastiska medstugorna, att deltaga i uppställandet af prohjälpare s o m fröken Millrath o c h hennes gram, affischer, notiser, annonser m. m. d. kamrater!
Proposition N:o 22. sädestiögång finnes i statens reserv-lager; och då så beskaffade åtgärder endast ske med hänsigt till reserv-lagrets behöriga vidmagthållande, kan deraf icke eller någon för den enskilda spanmålshandel menlig påföljd härledas. Genom ett, efter nu uppgifna allmänna grunder, bildadt och förvaltadt, staten tillhörigt, reservlager af spanmål, skulle trygghet vinnas mot de vådor och brytningar, som af felslagna skördar kunna åstadkommas; och skulle sålunda äfven ett annat, för det allmänna vigtigt ändamål kunna ernås, nemligen i så måtto, att vid möjligen inträffande krigsrustningar, då anskaffandet af för proviantering erforderlig spanmål eljest ej kan ske utan stora uppoffringar, staten uti reservlagret egde en icke obetydlig tillgång att i behofvets stund användas. På det att så beskaffadt reserv-lager må kunna någorlunda motsvara behofvct, anser Kongl. Maj:t detsamma böra bestå af minst Etthundra tusen (100,000) tunnor råg och korn, upplagda i sådana kronans magasiner, från hvilka sjötransport lättast låter sig verkställa. Detta lager skulle ställas under Kongl. Maj:ts disposition och, efter vederbörandes underdåniga anmälanden om förhanden varande behof af undsättning, erforderliga qvantiteter spanmål af Kongl. Majrt anvisas att från reservlagret utgå; hvaremot undsättning med kontanta medel komme att inskränkas och omsider alldeles upphöra, undantagande vid sådana särskilda tillfällen och förhållanden, der en inträffad nöd ansåges snarare och lämpligare kunna med penningebidrag afhjelpas. För de undsättningstagare, som icke ega förmåga att vid spanmålens utbekommande erlägga den derför belöpande betalning, ankomme det på Kongl. Majrt att medgifva räntefritt anstånd dermed, emot gemensam ansvarighet af större eller mindre menigheter, enligt de föreskrifter, som i detta hänseende nu äro gällande.
Konungens som 57» Den iz Junit. som allmänna röstens mennig är inskränkning, sä bör wäl Riksens Ständers åtgärd och bestut hafwc, denna werka» till egenteligt föremal, men ej att förswära en rörelse, som bringad inom billiga gränsor, är lika nyttig, som den i motsatt sall är ffadclig: Jag sär således wördsammast säresta: 1:0 Air hemman af 15,000 R:rs warde skola äga rättighet kill 120, af 20,000 R:rs wärde till izo, as 25,000 R:rs wärde till 140 och af Zo 000 R:rs tv-rde till 150 kannors pär erymd, och alt dela den i 2:ne pannor, hwars jtorlek da de ej tilsammans öswerstiga ber för hwarje Hemmans warde antagne kannetal bör bero af ägaren, hwarigenom den stora olägenhet och kostnad till någon del kan undwikas, som pannors omgörande till witz bestämd kannerymd medsörer, och hwarwid enst.mt kopparslagaren, ej saken, winner. Hwar och en som begagnar ett sä beskaffad! bränneri as 150 kannors pannerywd, bör wara förbunden, alt hälla Kongl. Majit och Kronan tillhanda Ivo tunnor spannemäl as den sädessort som i orten mäst produceras, hwilka ej till den 1 Mars, ulen titt den i Augusti böra wara Konungens disposition underkastade, efter det pris som i orten warit gällande om wären. Jag anser en allmän och stor nytta hämtas ifrän besia för Kronans räkning uran desi ringaste kostnad, befintelige magaziner. Jag anser denna tillgäng pä årsgammal säd i landet wara högst förmånlig, da den kan förekomma att ben nya sädén ej genast mäste tillZripqs, htvaraf altid en osund föda bcredeo. 2:0 Den iz Iunii. Z7l 2:0 Kongl.
Densammes motion, angående förändring af 11 kap. 10 § rättegångs-balken. 5;o Densammes motion, angående skärpning i straffet för stöld af häst-kreatur, jemte en dervid fogad handling; 6:o Anders Anderssons från Örebro län motion, angående vägars underhållande; 7:o Lars Petterssons från Westerås län motion, angående upphäfvande af Kongl, förordningen den 9 Maj 1835, angående lösöreköp; 8:o Jonas Petterssons från Calmar län motion, angående rättighet för köpare att i mål rörande oloflig bränvins-försäljning bära vittne, jemte hvad dervid blifvit mundtligen andragel; 9:o Petter Haraldssons från Elfsborgs län motion, angående stadgande för domare att föra serskildt diarium eller registratur öfver inteckningsoch förmynderskaps-ärenden; 10:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län motion, angående borttagande af rätt tili fördel och morgongåfva; ll:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus län motion, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära förklaring öfver den nya arfslagens rätta förstånd i fråga om giftorätt; 12:o Petter Haraldssons från Elfsborgs län motion, angående förändrade grunder för likstols utgörande, jemte hvad dervid är vordet mundtligen andraget. 13:o Sone Perssons från Skåne motion, angående lagmans-rätternas upphörande; Prot.-utdrag den 29 December 18i7. 117 14-:o Nils Strindlunds från Vester-norrlands län motion, angående fördelning af Hof-rätterne på serskilda ställen i lands-orterna; 15:o Nils Fredrik Husbergs från Södermanlands län motion, angående lagstadganden för qvarnars m. fl. verks anläggande med ångkraft; l6:o Herman Öboms från Norrbottens län motion om nedsättning i antalet af nämndemän vid häradssyner m. m.; 17:o Pehr Påhlssons från Skåne motion, angående reseoch dagtraktamente åt nämndemän för biträde vid syner och besigtningar m. m; 18:o Olof Nilssons från Östergöthlands län motion, angående ersättning till nämndemän vid syner och andra förrättningar; 19:o Herman Öboms från Norrbottens län motion, angående upp häfvande af Kongl, brefvet den 6
I Sami. i Afd. 19 Haft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 39. äfven dervid förhållandet nied de oriktiga anordningarne och deraf föranledda utbefalningar af utflyttnings-medel, utöfver det för hvarje år af Kongl. Majit anslagna belopp, helt och hållet undfallit bemälde tjenstemans uppmärksamhet, hvarigenom upptäckten af Langlets svekfulla handlingssätt än vidare kommit att fördröjas, finner Kammarrätten Pelersson vara lagligen förvunnen om uppenbar vårdslöshet vid utöfningen af sin ifrågaställa tjenstebefattning, och pröfvar derföre, i förmågo af ! Kap. 12 § RättegångsBaiken samt Lands-kamererare-Instruktionen af den 28 Maj 1688, rättvist döma Kronofogden Petersson att böta ett belopp, motsvarande ett års lön af Lands-kamereraretjensten i Götheborgs och Bohus län; hvarförutan Pelersson förpliglas att i Jriimsta rummet ersätta hvad under hans tjenstetid Langlet af Kronans medel bedrägligen sig lillegnat och i sådant afseende till Kongl. Maj:t och Kronan betala Sex Tusen Etthundrasextiotre
S. D. Efter skedd föredragning biföilosi 4io Stats-Utskottets sedan den 21 dennes på bordet hvilanda memorial Nio 4, angående bestridandet af kostnaderne för innevarande riksdag; och 2:o Dio D:o N:o 5, angående godtgörandet af Landtmarskalkens och Talmännens ökade riksdagskostnader. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades i l:o Sedan den 17:de dennes pä bordel hvilande Protokolls-utdrag från Bidderskaskapet och Adeln N:o 20 med Hr Stjernsvärds inom bemälde Riks-Stånd väckte och med öfiige Stånden kommunicerade samt af Johan Jacob Rutberg ft an Norrbottens Län såsom dess egen upptagne motion, angående förändrad organisation af Landtförsvaret; 2:o Jacob Lindbys från Gottlands Län motion, angående förhöjd borgen för Kronofogde; 3:o Johan Westermarks från Westerbottens Län motion, angående donerande till Bih. till RSt. Skellefteå stad af hemmanen N:ris 6 och S Norrböhle, jemte befrielse från den nämnde hemman ålagda grundränta m. m. 4to Nils Perssons från Södermanlands Län motion, angående nedsättning i arrendet för Kattraps indragna Militiae-boställe; 5:o Jan Erssons från Upsala Län motion, angående gratifikation till Kronofogden Assessoren Morén i samma Län. 6:o Anders Nilssons från Hallands Län motion, om stadgad Åbooch Besittningsrätt å Stomhemman, jemte dervid afgifne muntliga yttranden; 7:o Riksdags fullmäktiges från Blekinge Län motion, om Reserv-räntornes användande till lindring i Båtsmanshållet inom Blekinge Län; Sto Densammas motion, om lämpligaste sältet för utgörandet och användandet af Reserv-räntorne inom Blekinge Län; 9:o L. G. Sandbergs från Westerbottens Län motion, angående löneförhöjning åt de vid afvittrings-vcrket i Norrland stationerade Landtmätare, jemte förändring i nu gällande Afvittrings-stadga; lOto Johan Uörnfelts från Wester-Norrlands
Ganska ofta ser gossen i hemmet de bjertaste motsatser mot hvad han i skolan eller kyrkan hör framställas såsom rätt och godt, eller betraktas kanske hvad man der lärt honom vara ' synd och skam, i hemmet såsom obetydligheter, knappt värda att nämna. Huru vill man, att barnet skall kunna förlika sådana motsatser? Vilja vi, att våra söner och döttrar skola blifva goda och hederliga menniskor, så måste vi med allvar arbeta på att sjelfva blifva och vara sådana. Detta är en hufvudprincip vid all uppfostran. Det händer visserligen, att barnen blifva alldeles motsatsen till föräldrarna: det händer till och med, att dåliga föräldrars barn blifva goda och hederliga menniskor, men då blifva de det med sorg oeh bekymmer, och kunna svårligen så som sig bör älska och ännu mindre akta föräldrarna. Men äfven de, som i andras och egna ögon lefva oklanderligt, de som verkligen icke föregå med onda exempel, nämligen tydligen onda sådana, äfven de gifva må hända genom likgiltighet och obetänksamhet stundom dåliga föredömen åt sina barn eller inleda dem på vägar, der den ene kan vandra ostraffad, men den andre ovilkorligen går sitt förderf till mötes. Sådant göra vi, när vi till exempel inför barnen samtala om för dem opassande saker och dervid obetänkt fälla omdömen till förmon eller nackdel för det, som barnen sjelfva ej kunna bedöma, utan dervid nödvändigt måste lita på oss. Hvad vi sålunda ovarsamt uttala, stannar oftast qvar i barnasinnet, och då vi sålunda låta munnen yttra det, hvaraf hjertat är fullt, då beror det just på, huru det, som bor i vårt hjerta är beskaffadt, om det är ondt eller godt. Ty det händer icke sällan, att just det, som icke var ämnadt för barnens öron, det uppsnappa de som allra ifrigast, och då är det vanligen icke så mycket på ämnet, som på behandlingen deraf, intrycket beror. Derför skola vi sjelfva vara rena i hjertat oeh sinnet och hysa vördnad för det goda och sanna. Då komma vi ej att med ohöfviska ord, med hån och gäckeri såra våra barns öron eller i deras sinnen utså något frö till det onda.