Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remitterades, jemte hvad i ämnet för öfrigt af ståndets flere ledamöter yttradt blifvit, till Bevillhings-utskottet. S. D. Förekommo följande motioner, hvilka remitterades till Statsutskottet'. lro herr Ekholms, (Nro 47), i fråga om anslag till utvidgande och förbättring af Westerås stads hamn; och 2:o herr Regnstrands, (Nro 49), om anslag till en hamn vid staden Wadstena. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Lades till handlingarna’. lro Kongl, Maj:ts nådiga skrifvelse, i anledning af Rikets Ständers vid sednaste riksdagen gjorda underdåniga framställning i fråga om nationalrepresentationens ornbildning; 56 Prot.-utdrag den 18 December 1847. 2:o Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående förändringar uti nu gällande bestämmelser i afseende på handelsoch sjöfartsförhållandena emellan Sverige och Norrige; samt 3:o herr Hammarhjelms, Carl Gustaf j hos Ridderskapet och Adeln väckta med ståndet communicerade motion angående bevillning af privatbankernas räntevinster. Remitterades till SMts-utskottet: 4:o Kongl. Majlis nådiga proposition, angående upplåtande åt Ultuna landtbruksinstitut af kronoparken lillå Djurgården; 5:o Kongl. Majlis nådiga proposition, angående afskrifning af en del utaf det för Hallands län år 1846 beviljade undsättnings-anslag; 6:o Kongl. Majus nådiga proposition, angående förhöjning i pen sionsbeloppen för Förste och Andre landtmätarne i riket; 7:o Kongl. Maj-.ts nådiga proposition, angående pension å allmänna indragnings-staten för öfverste-löjtnanten J. Edström; 8:o Kongl. Majits nådiga proposition, angående afskrifning al den häradsskrifvare!! i Gestriklands fögderi af Gefleborgs län J. E. Engström ådömda ersättning af för ringa beräknad kolningsfrihets-bevillning lör Forssbacka bruks recognitions-skogar; 9:o Kongl.
Ridderskapet och Adelns afseende, i synnerhet som Stats, Utskottets Betänkande äfwen innefattar bibe, hällandet för prioriterade rättigheter för intill belägne hemman. Herr Den i December. 147 Herr kork liek. Med allmöjelig aktning för Friherre kuöbscks project och för hans patriotiska tan» kesättt, tror jag att dct i M»litairiskt afseende för det närwarande swärligen kan werkställas; Och som det har mycket samband med Occonomicn med Skogarne i allmänhet hwaröfwcr Beswärs - Utskottet ännu icke sitt yttrande afgifwit, anser jag icke lämpcligt att någor Be» slut i detta ärende widtages, förr än Utskottets nämnde förslag rörande Skogarne i Riket inkommit. Friherre Oeäsrsträm, ^acob. Jag hemställer wördsamt till Riddcrskapet och Adeln om ej än» damälet i denna sak lättast kunde winnås om de ifra» gawarande allmänningarne indelas pä hemman, hwilka älades att hälla en eller flere Soldater. Derigenom kunde wid päkommande krig den olägenheten sörebyg» gas, alt denna jord da ater skulle ligga öde och kom» ma i wanwärd. Med den af mig föreflagne utwäg winner Staten först en ökad solkmasZa och sär mera npodlad jord, samt sedan en tillökt Militärisk styrka utan nägon extra utgift. I grund häraf fär jag an» hälla, att i sak detta project, nn för sörsta gängen är före, det med denna min anmärkning ma älerremitteras. Herr kkirsnbor§, Ossier ^Villrslm. I sammanhang med ifrägawarande ämne fär jag den äran giswa Höglofl. Riddcrskapet och A'eln tillkänna, att en Författning af är iZvA, tillagt Hem» mansägare, rättigheten att emot behörig skattläggnings sä infreda all odlingsbar mark, pä de närmast deraS Hemman belägne Allmänningar.
För andra, tilt vissa företags befrämjande, beviljade lån skola, i alla de fall der ej särskildt blifvit annorlunda föreskrifvet, årligen, efter slutet af det år, hvarunder lånemedlen utbekommits, erläggas sex procent af hela den lyftade lånesumman, hvarigenom räntan godtgöres efter fyra för hundra utaf obetalda kapital-beloppet, och det öfriga utgör afbetalning å detsamma. Dock som särskild årlig ränteliqvid ej behöfver verkställas, kommer någon föreskrift derom icke att i skuldförbindelsen intagas, utan bör låntagaren endast förbinda sig att under den tid, som åtgår för det erhållna lånets fulla återbetalning, före hvarje års slut, erlägga sex procent å lånets ursprungliga belopp. Verkställes ej inbetalning ä bestämd tid, är låntagare pligtig, att för det till liqvid förfallna oguldna beloppet erlägga fem procent årlig ränta, intilldess betalning sker. Expeditions-Utskottels Förslag till underdSkrifvelse, N:o 79. 131 15:o. Alla kostnader, af hvad namn de vara må, som, i följd af erhållna anslag eller lån, föranledas för Riksgälds-kontoret, skola, utan undantag, bestridas eller godtgöras utaf den eller dem, som statsbidragen erhållit; och bör erforderlig föreskrift härom uti kontraktet eller afgifvande särskild förbindelse införas. Och få, med underdånig anmälan af ofvanupptagna vilkor och bestämmelser, Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes låta underrätta Fullmäktige ej mindre om de terminer, då statsbidragen böra utbetalas, så vida icke dessa terminer blifvit i kontrakten utsatta, än om sådana förändringar uti de för statsbidragens lyftning m. m. stadgade bestämmelser, som under arbetenas fortgång kunna i nåder medgifvas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juli 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Juli 1854.
Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 11 Haft. 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 115. mittera nvssberörde motion i liela dess vidd till Stats-Utskottet; varande denna Herr Scbwans motion af följande lydelse: ”Hans Majk Konung Carl XIV Johan var den förste Konung, som kröntes i de förenade rikena Sverige och Norge. Kröningen egde rum år 1818 håde i Stockholm och i Trondhjem. Till kröningen härstädes afsändes 12 Norske Deputerade och från Sverige, på framställning af en ledamot å Riddarhuset, beslöto äfven Rikets Ständer att till Trondhjem skicka 12 Deputerade, 3:ne af hvarje Stånd. Al publika handlingar har jag erfarit, att Norska Stor-thinget, såsom ett bevis på den broderliga och innerliga kärlek, som borde ega rum emellan de förenade rikena, beslutat att till kröningen i Maj månad härstädes sända 12 Deputerade; äfvensom att desse redan blifvit utsedde. Med anledning häraf och under förhoppning att kunna visa det Norska folket, att, om vi äfven i åtskilliga mindre vigtiga fall kunna hysa olika tankar, vi likväl äro öfvertygade derom, att de förenade rikenas bestånd och lycka hvila på en broderlig och innerlig förening, samt för att representationen må derpå lemna ett bevis, hemställer jag, om icke Ståndet för sin del ville besluta, att Deputerade, trenne af hvart Stånd, måtte utses för att bevista deras Majestäters kröning i Trondhjem, hvilken jag tror under Augusti månad kommer att ega rum.
Under tiden hade de arktiska trakternas geografi, deras vindoch strömförhållanden blifvit ojämförligt mycket bättre kända än under Cooks dagar: den sibiriska kuststräckan mellan Lena och Berings sund hade blifvit kartlagd, engelska vetenskapliga expeditioner och amerikanska fångstmän hade befarit Ishafvet på stora sträckor å ömse sidor om Berings sund, hafvet mellan Spetsbergen och Novaja Semlja hade blifvit rätt väl undersökt, norrmännen hade genom sina många framgångsrika fångstfärder visat vägen till Kariska hafvet, och de erfarenheter slutligen, som blifvit samlade särskildt under detta århundrades många resor i andra arktiska haf, hade lemnat många upplysningar af stort värde. Med sådana förutsättningar till grund och ångan som hjelpmedel i navigationens tjenst kunde man hysa goda förhoppningar att ändtligen lösa det gamla problemet om nordostpassagens möjlighet. Österrikarne voro de, som nu togo saken om hand. Efter en rekognosceringsfärd i hafvet mellan Spetsbergen och Novaja Semlja sommaren 1871 beslöto österrikarne Weyprecht och Payer att förbi Novaja Semljas nordspets och Sibiriens kust göra försöket att framtränga till Berings sund och derunder anställa forskningar i det okända hafvet nordost ut från Novaja Semlja. Tanken om en österrikisk-ungersk ishafsexpedition mottogs med entusiasm inom hela österrikiska monarkien. Befälet öfver expeditionen i dess helhet liksom arbetena till sjös anförtroddes åt löjtnant Weyprecht, en kunskapsrik och bepröfvad sjöman. Löjtnant Payer åter hade att ombestyra ledningen af arbetena i land, ty han hade länge sedan under sina geodetiska arbeten i Alperna och ytterligare såsom deltagare i Koldeweys öfvervintringsexpedition till Grönlands ostkust 1869 1870 gjort sig känd såsom en öfvad alpklättrare, en god tecknare och en beslutsam och entusiastisk forskare.
Domstolen eller sedermera , genom dess bemedling förfalla och genom förening upphöra: att, om rättegångsmålens antal i sednare tider tilltagit, anledningen dertill bör sökas och äfven finnas uti folkmängdens förökning, tillta-' gande Hemtnansklyfningar, och deraf uppkommande nya ägoskiften, mera liflighet uti begagnandet af Dandets serskildta näringsgrenar, samt deraf härrörande större penninge - rörelse och varu - production, tillika med andre dylika förhållanden: att vid en närmare forskning ef fales, att rättegångarne icke tillväxt uti enahanda proportion, som den, hvartill berörde förhållanden kunna gifva anledning : att kostnaderne för de tvistande ingalunda skulle förminskas genom öfverlämnande af det stridiga till förliknings-Domares behandling, utan tvärtom förökas vid troligen oftast inträffanda händelser,' att bemälte Domare ej blefvo i tillfälle att bibringa förening uti det hvarom tvistas, oberäknadt den omgång och tidsutdrägt, som målens dragande först under förliknings-Domstolarne och sedermera till de vanliga fora skulle medföra, aldra mäst om Herr Bergencreutz’s förslag skulle antagas att, emellan hvarje instantie, förlikningsman skulle med målet taga befattning: samt att sluteligen, enär de districter, innom hvilka hvar och en behörigen organiserad Förliknings-Domstol borde äga sin verkningskrets, nöd-> vändigt måste blifva mera inskränkte, så vida Bihang till Riks-St, Prat. igi?
Och ehuru, efter hvad ofvan anfördt är, denna Spannrnålsinkomst sig olika förhållit och i de sednare åren '.tgjort vida mer, än år 1812 blifvit pårälcnadt, har dock Stats-Utskottet icke kunnat föreslå högre tillökning deri, än 106 'Tunnor 2 8| Kappar, och hvarigenom uppkommer en jemn Summa af 1 5,343 Tunnor för hvilka utföres å 4 R:d Tua. 69,430. 24- — För Krono Tionden i Köp. parbergs Län upptages ena - handa Den i j Juni. handa belopp som år 1812, eller 180 Tunnor å 4 E:d 34 sk. Tunnan . 3:0 Afrads - Spannmålen.' Den inbegripes uti Jordeboks och Hernrnanials rentorna, och utgår efter Hemmantalet, likmätigt hvarje orts Jordeboks undervisning. Utafdenna Spann* mål användes hvad som erfordras till fyllnad i Flottornas och värfvade Eegernenternas efter Stat utgående aflöning ; det öfriga blifver kronans öfverskottsspannmal. Ett ars medium häraf utgör 31.694 Tunnor 8 Arrende - medel af Kungsgårdar med flera Krono Lägenheter. Uti 1812 års Riksstat påräknades denna inkomst: Uti pennin, gar till . 40,470. 45. — Se - Den 1 g Juni. 47g Sedan år 1812, har till kommit: oell enär härtill lägges förhöjningen i StatsPriset för ofvanberörde ar 1812 beräknade 2,851 Tun. 191 Kapp. spannmål ä 24 sk. Tun. med 1,425. 38. 7. så hlifver beloppet af dessa till upptagande. Stat nu föreslagna arrendemedel , . 58,226. 25. g Körande Arrendet afÄdelfors Guldverk, så är det inbegripet under ofvanberörde Kungs-gårds Arrende-rnedel.
Beträffande Revisorernes hemställan, att det förut varande salpeterinlösningspriset af 5 Ridr 32 sk. för LU. måtte, under någon längre tid, t. ex. 10 år, förhöjas, får Utskottet upplysa, att, sedan i anledning af 1851 års Revisorers enahanda hemställan Utskottet uti dess, den 16 nästlidne Januari Nio 21 afgifne, Utlåtande tillstyrkt Rikets Ständer, att det då gällande salpeler-inlösningspriset måtte för en tidrymd af minst tio år bibehållas; så och efter det berörda Utlåtande blifvit i denna del af samtlige Riks-stånden till Utskottet återremitteradt, har Utskottet vid det då mera upplysta förhållande, att Kongl. Majit redan den 13 i berörde månad förordnat, att kronans inlösningspris å salpeter skulle med 16 sk., eller ifrån 5 Ridr 32 sk. till 6 Ridr, tillsvidare förhöjas, uti den 29 påföljde Maj afgifvit förnyadt Utlåtande N:o 139, som i denna del sedermera blifvit af Rikets Ständer bifallet, hemställt, att Utskottets förenämnda, under förutsättning, att inlösningspriset endast utgjorde 5 Ridr 32 sk., framställda tillstyrkande måtte få förfalla; och torde under sådant förhållande Revisorernes ilråga varande hemställan icke till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o SOI. 18 Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena. § ia (1853 års Rev.-Ber. pag. 69, torid. pag. 184.)
Embete på ett obehörigt sätt utöfvat, böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas: »Det är anledning lill anmärk ning mot Stats-Rådet, eller den och den Ledamoten, eller Föredraganden, hvarom Remiss begäres till Constitulions-U7.s7ro«eg inför hvilket anledningarne uppgifvas skola 5» och skall en sådan Remiss genast ovägerligen verkställas. Under Riksens Ständers öfverläggningar 0111 sådana frågor, äfvensom i Constitutions-UMo^efa yttranden, skola icke Konungens beslut i mål, som röra enskilda Personers eller Corporatiouers rättigheter och angelägen - lysning, då skall Constitutions»«? MMäfe» ställa en sådan under tilltal af Justitieombudsmannen inför Riks-Rätten. Skulle Nämnden anmärka, alt Stats-Rådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, ege Nämnden dä att sådant Ståndens Plena tillkännagifva, hvilka, om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville utur Stats-Rådet och ifrån embelet skilja den eller dem, mot hvilka anmärkning blifvit gjord. Frågor i detta ämne kunna i Ståndens plena väckas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr, än Cons tihl tions-nämnden deröfver blifvit hörd. När frågor uti Ståndens Plena väckas, huruvida StatsRådet, eller någon dess ledamot, eller någon föredragande, sitt embete på ett obehörigt sätt utöfvat, böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas: »Det är anledning till anmärkning mot Stats-Rådet, eller den och den ledamoten, eller föredraganden, hvarom remiss begäres lill Conslilulions?2«V?Mf/<?«, inför hvilken anledningarne uppgifvas skola;» och skall en sådan remiss genast ovägerligen verkställas.
Dom-kapitlen i riket hafva med utlåtanden, i anledning af sistnämnde förslag, inkommit, men vissa församlingar hade ännu ieke blifvit, på sätt kommitterade hemställt, hörde öfver förslag om tillsättande af kyrkoherdar och kapellaner, i afseende på hvilka tillsättningar särskilde rättigheter samma församlingar tillkommo. Jemte det yttranden från sagde församlingar i ofvanberörde afseende skulle infordras, beslöt Sveriges och Noriges Interims-regering, det borde, till lättnad vid öfversigten och behandlingen af detta omfattande och vigtiga ärende, upprättas en jemförelse emellan nu gällande stadganden och dem, som blifvit föreslagne, derjemte upptagande de anmärkningar, som vid de förstnämnde blifvit framställde; och uppdrogs detta arbete åt Herr Kontraktprosten A. J. Cnattingius, emot det arfvode, som framdeles komme att bestämmas.
Hwad beträffar den as mig förestague Beskickningen, under namn af Beskickning wid Rhenförbundet, tyckes ben sörcre den stora fördel, ett likasom sammanslå sä manga, dels nyst upkomne, dels äldre men nu mycket sörswagadc Konunga - Riken och Hos, hwilka eljest torde göra anspråk pä hwar fln särskilta beskickning, men som, kä de nu sjcklwe sörenat sig under en gemensam Carhegorie: Rhen-LArbuu-et, vcksä af andra magter pä samma coll ctiva sätt kunna anses och hrhandlao: pä enahanda grund, som tade Frankrike och Ryhland sör detta hällit hwac man kallar »n kckinisrre banal wid Tyska Fursten Verein och Swerige ftelft hällit Ministrar, som warit accrediterade, ben ena wid alla Italienska Hos och Eimer, den andra wid Neder-Sachsiska kretsens samrcliga Furstar och Släder. Skulle Kongl. Maftt likwäl anse nödWt att, till ett eller annar as de till Rhen - förban» bet hörande Hof, säsom kanffe till dtt Kongl Prcncst, ska, sör Slägtjkapens skull skicka en särskilt Millister, hlir ber oltid keroende af Dest Höga'välbehag; men j So8 Dm ^2 December. jaa wagar icke dest »undre tro, alt bada dcste as midi framställde ideer, den af Ministrar r»eg likasom pecrodi» sta remplaccrarrde af (."»argas <.!.:§ ^stsjrss och dcn af en qennursattr Minister för an lingen alla, eller nog. ra af de st!! Rhen-lörbundek hörande Hos, stola, om de werkställas, medföra en besparing, tillräcklig art fylla bchoswel af de öfrige till Mmistet.Slaien hörande s:ue delarne. Under Extraordinarie Minister-Staren, har astid förställs b-.- exiravrdinaira mgifter, Swensta
Den Nådiga författningen innehölle nemligen, att, så vida visse, med bestämd aflöning försedde fjerdingsmän blefvo inom socknarne eller distrikterne antagna, skyldigheten att i detta bestyr deltaga utsträcktes till alla hemman af hvad beskaffenhet de än voro, med undantag endast af sådana, som innehades såsom boställen af civila, militära och ecklesiastika einbetsmän; och innehafvare af posthemman hade således, efter samma författnings utfärdande, måst underkasta sig att till fjerdingsmannens aflönande bidraga; men då postföringen med hvarje år blefve allt mera besvärlig och posthemmanen alltså icke tålde någon minskning uti deras förut innehafda förmåner, samt härtill komme, att i orter, der ifrågavarande bestyr bestriddes omgångsvis, posthemman vore från detta onus befriadt, ansåge motionären sitt förslag, att posthemman skulle tillgodonjuta befrielse från allt deltagande i fjcrdingsmans-bestyret, böra vinna afseende. Då Utskottet nu går att meddela utlåtande uti förevarande ämne, får Utskottet till en början upplysa, att bland de vid sista Riksdag väckta flerfaldiga motioner om ändringar i Kongl. Maj:ts Nådiga stadga den 1 Juni 1850 och uti hvad i öfrigt vore stadgadt angående fjerdingsmans-bestyret, förslag blifvit gjorde af Riksdagsmannen A. Modin från Kronobergs län och af Riksdagsman - Allm. Bese.- och Ekon.-Llsk. Bclänk.
A. 35 tande skogsplanterhgsmedel borde på enahanda sätt som statsmedel, ofördröjligen öfversändas till Stats-kontoret, hvadan ock dessa medel sedermera blifvit såväl i Länens Landsböcker, som Rikshufvudboken serskildt redovisade och af Kongl. Stats-kontoret förvaltade; och har Kongl. Maj:t vidare den 4 Debember 1845 i nåder förordnat, att skogsplanteringskassans öfverskottsmedel böra, till beredande af ränteinkomst för kassan, genom Statskontorets försorg utlånas. Sedan derefter Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 8 Februari 1845 (N:o 87), med anledning af deras Revisorers anmälan derom, att utöfver det å Riks-Statens 7:de Hufvudtitel uppförde anslag för Jägeristaten, lönefyllnad för samma stat tillhörande personer utgått af skogsplanteringsmedlen, underdånigst anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes låta fullständigt utreda förhållandet med skogsplanteringskassans tillgångar och inkomster, samt hvad deraf för Jägeristatens aflöning m. fl. erforderliga kostnader tagits i beräkning, och sedermera vid derpå följande riksdag aflåta nådig proposition om dessa inkomsters och utgifters uppförande å sina behöriga titlar, hafva Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 14 Augusti 1848 (N:o 170), bifallit Kongl. Maj:ts derom i nåder framställda förslag, dels att, då nödigt finnes, att i och för vissa åtgärder, för att å allmännings-skogarne tillvägabringa en ordnad och ändamålsenlig skogshushållning, anbefalla biträde af skogsinstitutets lärare-och elever, utgifterne dervid få af skogsplanterings-kassans medel bestridas, dels ock att kostnaden för den bevakande personalens aflöning med kontante anslag må, under stadgade vilkor, af samma medel godtgöras.
Deremot syntes det ej nödvändigt alt genom ett beslut åstadkomma en sådan förändring förr, än den af städernas eget behof, oaktadt i sednare tider gjord tillökning i lärokrafter och derom uttalade önskningar, påkallades, helst det onekligen för vissa städer innebure en fördel, att lärarne vid pedagogien kunde leda de fåtaliga lärjungarnes undervisning längre än Skolstadgan för 2- eller 3-klassiga elementarläroverk medgåfve. Sedan Kongl. Maj t anbefallt vederbörande Domkapitel att inkomma med noggranna upplysningar rörande i riket befintliga pedagogier, deras beskaffenhet, läge, omfånget af den undervisning, som der meddelades, lärjungarnes antal, kommunernas benägenhet att lemna skolhus och Rektorsboställe samt öfriga förhållanden som dessa läroanstalter beträffade, har Kongl. Majit, efter det dylika upplysningar blifvit afgifna, låtit inom den i Ecklesiastik-departementet bildade afdelning för handläggning af ärenden rörande allmänna uppfostran och undervisningen, verkställa den utredning af ämnet, hvartill omförmälda upplysningar kunnat gifva anledning, samt till Rikets Ständer lemnat de uppgifter i nämnda hänseenden, hvilken såsom bilaga åtfölja Kongl. Majits nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 17 November 1859 (införd under M 61 i lista Samlingen af Bihanget till samtlige Riks-Ståndens Protokoll för riksdagen 1859 och 1860.) Uti den särskilda Proposition Kongl. Majit den 21 Oktober 1859 aflät till Rikets Ständer, angående anslag till folkundervisningens befrämjande, och deruti Kongl. Majit bland annat yttrar att pedagogierne af ålder varit räknade till folkskololrna, ehuru synnerligen stadspedagogierne varit afsedde att utgöra ett slags högre fokskolor, hvilket ändamål de fleste bland dem också på ett tillfredsställande sätt Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande JV2 25. 7 uppfyllt, äskade Kongl. Maj:t ett särskildt anslag att utgå till löneförhöjning vid samt tiil utvidgning af stadspedagogien.
Lyckligtvis tro vi icke, att någon författare går till väga p&amp; detta sätt; vi tro, att i de flesta fall författaren slwifver sin bok och sedan bestämmer för hvilken alder den passar. Men äfven om en författare iinder nedskïifvaiidet af sitt arbete hadec klart för sig till livilken, af barndomens olika stadier han talade, så tro vi, att hetta vore en vinst. Men att verkligen kunna göra detta förutsätter ett studium och iakttagande af barnanaturen, livilket endast kan ske genoiii iimgäiiget ined barn. Har nu en författare gjort detta stadium ock har han verkligen &gt;goda gudars gifvaa att kunna skrifva för barn, si tro vi, att hans tankeoch fantasilif skiille på ett rikt och naturligt sätt befruktas jiist genoiii medvetandet af till livilka httu talar. Han skulle ock kanna ansvaret af sitt arbete. Om vara författare niera beaktade detta skulle våra barnböcker snart förskonas från t. ex. de spetsiga utfall mot förh&amp;llanden i de storas värld, h i l k a af barnen endera ej begripas eller ock anses niycket tråkiga. Vi hoppas, att ni geiioin ofvanstaende kommit till iiisikt om, at t Fredrika-.Bremer-Förbundet geiiom de omtalade alilersstadierna hvarkeii p&amp; ett oläinpligt satt velat inskriililra vare sig de gifvandes eller elnottagandes - författarens eller barnens - frihet, utan blott velat uppmana förii1dra.r och författare att gifva barnen det basta möjliga, nar det giiller deras nöjeslasning, det namligen som för barnen ar naturligt ocli sundt. - Bok7c011l itin. Meddelanden Ban Fredri.ka-BremerFörbundet. Stipendiefonderna. Silow, medleni af Förbandets styrelie och sekreterare i stipendiekoinit6nY soin under septeinber och oktober niåiiader före: tagit resor inom Nordand för a t t vacka intresse för stipendiefonderna, liar samtidigt för inbjudna kretsa! lämiiat redogörelser .för Förbundet i dess helhet.