Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då skulle ej eller RiddarhusOrdningen kunna utarbetas, eller ändringar i densamma föreslås af någon annan, än ConstitutionsUtskottet, ehuru det likväl är RiddarhusXJtskottet som har sig detta uppdragit j och de orden, att Ridderskapet och Adeln representeras enligt RiddarhusOrdningen, tyckas snarare gifva fri* het åt Ståndet, än inskränka dess representationsrätt; ly det vill ju säga, att på sätt som Ridderskapet och Adeln öfverenskommer, har Ståndet rätt att låta sig representera. Hvad sedan sjelfva saken angår, att RiddarhusDirectionen emellan Riksdagarne skulle äga att bevilja introduction, och alt det ej skulle tillkomma Ståndet att bestämma, om det sjelf vill besluta om introductioner, så synea det mig så mycket obilligare att neka Ståndet denna rättighet, som Ståndet, enligt Förordningar, hvilka uti tidningarne blifvit införde, tillerkänt sig myndigheten att fråntaga redan introducerade deras Riksdagsmannarätt, om de nemligen ej complottera sine genealogier. 1 öfrigt får jag förklara, att då introductionen ej gifver någon annan ökad adelig rätt , än rum å Riddarhuset, hvilken endast under Riksdag kan begagnas, sa ser jag ej hvad ondt träffar den nyadlade, om 4<>& Ehn 27 Oelober t. ma lian får vSnta i 5 Sr eller till nästa Riksdag på introduction, da han ej kan under tiden repre•entera. Jag förenar mig således uti anhållan om återremiss. Herr von Hohenhausen: Jag har visserli gen ej gjort någon anmärkning emot det vidsträckta sättet att motivera, utan deremot att man motiverat en annan sak, än den som är i fråga, nemligen om vägran af introduction vore laglig eller ej. Utskottet har inkommit på denna sak genom orden mtroductionr tagande, ifrån hvilka det härled! det tillägg i Betänkandet, hvarom nu är fråga. Jag tror visserligen ej att återremiss tan äga rum, ty 55 §.
I den ordning 69 och 97 §. §- föreskrifwa, röste famtclige Ledamöterne, man för man rc. Herr Grefwe» och LLpitLine-Iäcutengnten har likaledes yrkar, det i 70 §. matte tydligen utsattas, at Bcwillnings-Urssottec aligger genast upgöra grunVerne för Bewillningen, fastan ock BewillningsLumm3n «j hunnit af Stats-Utskottet upgifwas. Med ffyldigt afseende hara, och dä erfarenheten under innewarande Riksdag bestyrkt den möjliga nödwandigheten af en sadan anstalts widtagande, anser sig Utskottet böra hemställa följande förändrade stylisering af Regerings-Formens 70 §. Riksens Ständers walda Bewillningo -ckltstott alrgge, at opåmint wid hwarje Riksdag upgifwa de allmänna grunderne för den dlifwande Bewillningens fördelning; hwarcfter, och sedan summans belopp blifwit faststäldt, iltstotret updrages ar, metillämpning af dessa grunder, författa färstag tll Bewillningens Utgörande; Skolandes allt, i den man det Medhinnes, Riksens Ständers llleus underställas. Stockholm den 2 Februarii 1812. Pa Lonsiitucions-Utskottets Wägnar R. /i. lVlgnnorbeim. Lsrl von stosenstein Daniel bibi-rstLin. Jon Ionsson. I. Ö. Vglerius. Det - 416 Dett 8 Mars» Detta kleman»! stulle äfwen, enligt Grundlagarna, ligga pa bordel, för at wid nästa Riksdag uplagas och afgöras.
Riksens Stander hafwa genom Usvitoror, som de äfwen wid hwarje Riksdag sjelswe nämnt, lakit öfwerse och granska förwaltningen af detta Werk. Riksens Ständers Ombud haswa der ensamme haft rättig» heten at besluta. Bewisa icke dcsta lakka tydeligen, at Riksgälds-Lomorsr, likasom Lan^usn, star under Riksens Ständers egen ward; och följer det icke ater häraf, at Riksens Ständer allena äga at förordna om styrelsen as detta Lamor samt at fordra redo derföre af stna Ombud pa det sätt, som dem tjenligast synes? Det Hemliga-Ucskott, som Kongl. Maj:t af Riksens Ständer assar, skall, enligt 47. §. af Regerings-formcn, med Kongl. Majit öfwerlägga om de ärender, som Honom synas hemliga hallas böra. Desta orden gifwa tydligen tilkänna, at endast de mål, som Kongl. Mast will Riksens Ständer xrox-mera, men tillika anser wa - ra af den beskaffenheten, at de icke tala en offentelkg öfwerläggning i Standens klens, höra enligt sin natur til det Hemliga Utskottet. Det lärer således icke i något sall mara möjeligt at genom en fragaS wäckande i klerian» kränka den Kongl. Masi.ts höga rättighet, som npstnämnde z. förwarar, da det icke ar möjeligt at känna, de Hemliga Arender, hmarom Kongl. Maj:t kan wara sinnad at med Utskottet rädsla. Wagade jag tillåta mig nagra gistninqar om Kongl.
Om nu, på sätt Utskotten sökt visa, genom skogarne/ ingående i skiftet, sistnämnde ändamål icke allenast icke uppnå!ts< ulan tvärtom motarbetats; så torde man böra taga i betraktande, om icke äfven för den enskilde fördelarné af skogens förblilvande i samfällighet varit större, än desom vunnits genom delningen; i hvilket afseende Utskotten torde få åberopa den erfarenhet, som vunnits genom hushållningssätlet vid de under jägeri-betjeningens tillsyn stående allmänningarne, derifrån delegarne redan årligen bekomma en icke obetydlig utdelning, som sannolikt kommer att ökas i den mån en bättre vård egnas åt desamma. Alan torde emot det föreslagna förbudet invända, att derigenom eli ingrepp skulle göras i den enskildes eganderätt, sorn är grunden för skiftes-vitsordet. Men man får icke lemna ur sigte, alt den enskildes rätt till oskiftad skog, enligt gällande lag, icke är att förlikna vid full eganderätt, utan endast innefattar rättighet att nyttja skogen till husbehof, och bör anses begränsad af andra delegares lika beskaffade anspråk. Ett förslag af enahanda innehåll, sorn det ifrågavarande, har jemväl blifvit framställdt af Rikets Ständers Justitie-ombudsman, som uti sin till 18o0 års riksdag afgifua embetsberättelse, efter att deri hafva fästat uppmärksamheten på skogarnes vanvårdade tillstånd i riket och behofvet af lagens medverkan till åstadkommande af en förnuftsenligare skogsskötsel, såsom särdeles skadebringande åberopat följderna af vårt skiftesverk. Herr Juslitie-ombudsmannen yttrar i della afseende: »att, om byalagens och hemmanens skogar voro oskiftade, så skulle i skogegande byar och hemman ingen hemmansdel finnas, för hvilken ett ordnadt skogshushållningssäll ej kunde begagnas. Hvarje skogs-samfällighet finge dä en gemensam, efter dess tillgång och användningstillfälle afpassad skogsmossa, der fällningar och återplanleringar skedde samfäldt, och hvarje större eller mindre delegare utbekomma sin andel i den årliga tillgången, sorn blefve jemnare, i den mån fällningen hvarje år öfverginge en större vidd.
Svar, helst m e d fotografi, som naturligtvis återsändes, ifall ej platsen antage.-;, torde sänI en tvålannons att det faller sig svårt att öfvertyga publiken das före den 25 mars till » Redbar Tjänsteen s. k. n o r m a l? patent-tvål. Skälet till svårigheten m a n 3000- ». är Göteborg. Pöste restante. (294) ' endast, att publiken redan själf öfvertygat sig härom genom att praktiskt jämföra de båda S sökes plats till inst. april. Sök. för en pålitlig, milj frisk, genomgått småskollärarinneseminarium barnkär 4 / 2 års Quilaj a-tv&amp;len glacéhandskar Hvem N G G U V E R N A N T, van att underv., önskar plats i familj att läsa m e d mindre barn. Kunnig i språk och musik. Goda betyg. S m å pret. Svar till » L. », Iduns exp, Stockholm. Svar j ä m t e fotografi och löneanspråk till » Pålitlig », Skara, p. r. (299) P Museets N 17-ÅRIG FLICKA, enkel och anspråkslös, önskar plats i familj, att gå frun tillhanda. P å lön fästes intet afseende, endast p ä ett vänligt bemötande samt att få anses som medlem af familjen. Svar till » 17 år », H e b y p. r. (311) PLATS FINNES den 24 april eller 1 m a j och flicka att sköta en gosse, som inte är riktigt frisk. L ö n 150 kronor. Svar med uppgift på ålder och reM e d. Licentiat. T. D e n sö- NY FLÄCKTVÅL QUILLAIA OÖFVERTRÄFFAD kande bör m e d ordning och omsorg kunna sköta en 10 m ä n. D ä r j ä m t e åligär en n y fläcktvål, som borttager alla fläcger det henne deltaga i inom h e m m e t föret; kar t. o. m. bläck, utan att skada tyget. göromål. Den som är kunnig i väfnad Med tvättar m a n själf nå- har på företräde.
Men i händelse hon skulle finnas dubieuse, utbeder jag mig ödmjukligen, att hon med de öfriga RiksStåndcn måtte blifva communicerad. Begärdes på bordet. Vidare uppläste Herr Ankarloo följande: Den rättighet Adelige, samt Prestoch BondeStåndets Sterbhusdelägare är medgifven, att, till Bouppteckningsoch Utredningsman, utvälja den eller de, till hvilka de äga förtroende, och således med hvilka de kunna träffa lindrigaste accordet, utan att något undantag är föreskrifvet, innefattar således ett medgifvande, att ordinarie domare i orten till sådana förrättningar får begagnas. Om denne alltid vore en redlig och rättvis man, så vore visserligen vid detta val ingen ting att påminna. Men då motsatsen inträffar, kunna o - Dm 31 Mars. 403 nödige kostnader och hvarjehanda olägenheter uppkomma genom hans befattning med enskildta Sterbhus. Det är utan all motsägelse, att en Domare, - Som varit Boupptecknings - eller Utredningsnian i ett Sterbhus, derigenom blir jäfvig att såsom Domare befatta sig med de tvister , som, i anledning af en sådan utredning, kunna emellan Sterbhusdelägarne eller andra personer uppkomma. Ar Domaren en rättvis och förståndig man, så jäfvar han sig sjelf, och i det fallet måste en extra Domare hos HofRätten begäras j men detta måste alltid ske på Partens bekostnad, som derigenom får vidkännas en dryg utgift, hvilken varit bespara , om någon annan, än ordinarie Domaren, varit Utredningsman. Är åter Domaren egennyttig och orättvis, så jäfvar han sig icke, utan dömer i målet, alltid till den Partens förmon, för hvilken han mest interesserar sig. Exempel, flera an ett, äfven i min egen ort, kunna på dylika händelser företes. Hos HofRätten , der den lidande är nödsakad att klaga, kan väl rättelse vinnas, men målet, såsom behandladt af en obehörig person, återförvises i hela sin vidd till ny pröfning af en extra Domare, och i det fallet uppstår ett dubbelt lidande , både i anseende till en lång tidsutdrägt och till kostnaden för extra Domaren.
B:co, för hvilka finnas i Kongl. Stats-Conlore! förvarade säkerhetsbandlingar, dem Revisorerna öfverse 11. 1 afseende å en Stals-Verkets fordran bos Barthelemy-Fonden på 73,033 lhdr 16 sk. anmälte Rikets Ständers år 1832 församlade Revisorer) att för år 1829, af Anslaget lill Oförutsedde Militaire-Utgifter, äfven utgått den af Kongl. Maj:!, emot ersättning af nämnde Fond, anvisade summa, 7,500 lhdr årligen, till Fri-Cadelters underhåll, men att, sedan Rikets Ständer den 1 Mars 1830 förordnat, alt, i nion af sådane Cadetters afgång, förskotten borde minskas samt inga nya Fri-Cadetter antagas, Kongl. Maj:t den 7 April berörde år i Nåder bifallit, alt ifrågavarande förskolter skulle 3:dje Hufvud-Titeln ersättas, så fort BarthdemyFondens tillgångar sådant medgåfvo, samt emedlertid i Räkenskaperne balaneeras; •— hvarjemte Revisorerne tillkännagåfvo att för år 183G, — 31 — hvarefter denna utgift upphört, förskottet utgått till förminskadt belopp 5,333 R:dr 16 sk., och att Stats-Verkets fordran hos Barthelemy-Fonden för nämnde förskotter från och med 1831 sammanlagdt utgjorde 73,033 R:dr ig sk. — Uti Betänkandet häröfver N:o 22 den 25 Mars 1834 förklarade nästlidne Riksdags Stats-Utskott sig vilja innehålla med yttrande i ämnet intilldess Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse angående Colonien S>t Barthelemy ankommit. Berörde Nådiga Relation anlände väl vid slutet af Riksmötet och innehöll, bland annat, att Barthelemy-Fonden så minskats alt Coloniens utgifter dermed ej kunnat bestridas; —- i anledning af hvilken anmälan någon åtgärd af Rikets Ständer icke vidtogs.
M:s Nåd. framställning jemväl innehåller, båda dessa hanor äro nödvändiga, och, i följd af hvad jag förut haft äran yttra om behofvet att nu bestämma ett System för jernvägsauläggningarne, tror jag, all det, på samma gång som en i detta syfte nödig och gagnelig åtgärd vidtoges, vore ett lämpligt sätt alt förlika striden, om man vid denna Riksdag fattade det beslut att, i främsta rummet, båda nämnde lin ier skola anläggas och en sammanbindning dem emellan åstadkommas. Nästa fråga blefve då den: i hvad ordning anläggningen af dessa banor borde företagas. Man har framkastat, alt det vore bäst att på sådant sätt slilavdenna tvist, att till Konungens afgörande öfverlemnades, hvilkendera af dessa banor skulle ega företrädet. Lika myckel, som hvar och en annan inom detta Stånd, är jag öfvertygad, alt om man till Konungens vishet öfverlemnade detta val, så kunde hvar och en af oss vara fullt betryggad, att på allas intresse skulle göras ett rättvist .afseende; men jag instämmer med några föregule talare, och deribland de 2:ne Konungens Rådgifvare, som här yttrat sig deruti, att jag icke anser det vara rätt, att till Konungen hänskjuta det obehaget, att slita denna tvist emellan tvänne stora delar af Riket. Konungen sjelf har icke eller ansett en dylik behandling vara lämplig. K. M:s Nåd. Propus., i fråga om åtgärder för jernvägars anläggning, innehåller nemi. i den punkt, som angår frågan om anslagen, alt de skulle meddelas för anläggande af jernbanor, som komrne att utföras i den hufvudriklning, hvarom Konungen och R. St. beslutade. Konungen har således sjelf funnit lämpligt, att representationen uttalade sin röst tili en fråga, som denna, då det gäller att ordna de vigtigaste och dyrbaraste kommunikations-anstalter inom fäderneslandet, och det torde för en hvar vara lätt funnet, att det för Konungen måste vara håde önslsligt och behöfligt, att inhemta representationens tankar i ett så maktpåliggande ämne. K. M. har för öfrigt, uti Sin Nåd.
KALLIMAKOS. Du är en narr, Alkinoos! Hvem tror väl På några Gudar mer, som afundsamt Och småsint oss med dumma lagar plåga? De finnas blott i sagorna numera Ja, fråga du vår filosof Leukippos! LEUKIPPOS. Kallimakos har rätt fullkomligt rätt, Att vi ha vuxit från förmynderskapet Af de olympiske tyrannerna. ALKINOOS. I sägen så för att ert samvet' tysta Och att I ostördt eder sinlighet Må gifva fri och uti vällust dväljas. Men sägen mig uppriktigt: ha'n I aldrig I edra bröst en mäktig rörelse Bemärkt en outsäglig känsla rönt Af himmelskt ursprung, då I ha'n betraktat En herrlig gudabild af mästarhand? Om I det hafven känt, så veten vänner, Att det en Gud är som till eder talat. KALLIMAKOS. Jag börjar tro, du ej så orätt har; Ty när en bräddfyld festpokal jag tömt Af äkta medisk drufva, ack, då sväller Mitt bröst af ljufva känslor, då stå fram Inför mitt öga tusen sköna bilder Af luftig obestämd gestalt, och hjertat Af trängtande begär så lifligt slår Då är en Gud mig när. Han är Lyaios. 9 ALKINOOS. Nåväl! den Guden kan du ej förneka, Då du har väldet af hans thyrsos känt; Men när du lyss till åskans dån och ser Hur blixtar klyfva molnens svarta väggar Och stormen öfver haf och land sin väg Med omotståndlig styrka rusar fram Och i ditt sinne fasan tränger ned, Då vill du dock förneka, att en Gud Det är som ofvan skyn sin spira för Och styr de dödlige med mäktig hand. Betrakta denna Zeusbild der, som dock Ett återsken helt svagt af Guden är, Och se hvad öfverväldigande magt Uti hans blickar ligger ja fall ned I stoftet och dig böj för Zeus Kroniden, Du myra som utaf din makt vill skryta! KALLIMAKOS. Tror du jag vill mitt knä för bilder böja! Ha-ha! Mig lyster se hvad magt kan ligga I detta döda marmorblock. Din skål, Du gamla gråskägg!
173 kan betraktas annat än som ett kommunalupdrag, och då ändamillet med hela denna lagstiftning är att lifva intresset för allmänna angelägenheter inom landet, tror jag det vara principvidrigt att derför bestämma uågon lön, utan anhåller om bifall till komiterades förslag. Frih. Tersmeden: Bifall tilt Gr. Mörners förslag tror jag skulle till stör del förstöra den nytta, man åsyftar vid hela denna författn. Det är en erkänd och antagen princip, att koramunal-updrag skola vara lönlösa, och vi hafva en mängd sådana, som alla också äro det. Jag anhåller om bifall till <§:u, och lår tillika uttrycka min glädje deröfver, att intet af de andra St:n fallit på en sådan idé. Gr. Mörner: Skall man efter det intresse, hvarmed kom munala angelägenheter f. n. behandlas, döma till landstingets framtid, så är deraf icke mycket godt att förvänta. Att inom kommunerna fiunas personer, som äro villiga att underkasta sig upoffringar för det allmänna, är visserligen glädjande, men icke bör man alltför mycket bygga derpå. Säkerligen skulle det också ganska väl uptagas, om en och annan afsade sig ett arfvode, hvaraf han icke vore i behof, men som kunde för flere inom kommunen kännas tryckande att utgifva, men icke bör man i beräkning på en allmän anda, som icke finnes, från en landskapsrepresentation utestänga dem, som icke äro i tillfälle till en dylik upoffring. I afs:de å ersättningens belopp, är jag deremot villig att foga mig efter hvad andra kunna föreslå. Gr. af Ugglas: I likhet med Frih. Tersmeden, får jag be känna, att Gr. 'Mörners förslag är mig motbjudande. Det vore att hos oss införa den nya princip, att ingen är skyldig göra något för det allmänna, utan att han får betaldt för det på runstycket. Dessutom torde upoffringarua icke blifva så stora, endast 6 å 8 dagars vistelse i residensstaden. Jag afslyrker på det högsta Gr. Mörners förslag. Hr von Koch: För min del skulle jag vara villig att gå in på Gr. Mörners förslag, om han ville nedsättabeloppet till 4 rdr rint.
Så hade han rest dit upp, landstigit på ön själfva midsommarsdagen, installerat sig i sina tvenne rum hos den främste bland öns honoratiores, lotsåldermannen, hyrt lägenhet för den väntade hos en fiskarefamilj, samt brukat den gångna veckan till att göra sig hemmastadd på den lilla afstängda fläck af jorden, som skulle se några veckor af hans lif förrinna, och till att uppsöka det bästa badstället. Medan han nu i den ljumma, ljusa, stilla sommarkvällen vandrade upp och ned vid hamnen i Åbo, upp mot den lilla staden, som klättrade på branten och stängde horisonten åt detta håll, och ned igen mot hela det vida perspektivet af inloppet från stora hafvet, inramadt i branta bergväggar men i fonden fritt och förlorande sig i oändligheten, – medan han vandrade så där af och an, kände han sig helt nervös till mods. Han hade kommit för tidigt, han såg på klockan jämt och samt, tyckte själf att han underlåtit det en evighet, och så hade dock allenast fem minuter gått, sedan han sist sett efter. Det vore allt en smula underligt, hela tillställningen; han kände sig just så till mods, som han alltid, så långt han kunde minnas tillbaka, känt sig till mods, när något förestod, som starkt bröt af mot den sedvanliga gången af hans lif eller som han visste skulle i större eller mindre mån inverka afgörande däri, – oundvikligt, som själfva minuternas gång, – förestod, så att när man räknat så och så många sekunder, var det där, på timslaget. De kände ju icke hvarandra; brefven ja, men människan! Han visste ju knappast ens, hur hon såg ut. Af deras första möte för ett år sedan, vid hvilket de blott bytt några likgiltiga ord öfver matbordet i ett främmande hus, hade han i grunden bara det visserligen viktiga men dock så allmänna intrycket af sympati, af något varmt, starkt, fullt och stolt.
Rdr 21,484: 1. 7. Sedan Utskottet bos Herr Hof-Kancelleren genom Skrifvelse begärt, att erhålla kännedom om de åtgärder, som blifvit vidtagne i afseende på medlens indrifrting och ernåendet af slutlig redogörelse för ofvannämnde expedition, så hafva följande upplysningar i detta ämne blifvit Utskottet vederbörligen meddelade, nemligen: att förestående balancerade summa; under loppet af sistnämnde år, genom inbetaide 856 Rdr 4 s^-> blifvit minskad till 20,627 Rdr 45 sk. 7 rst.; alt Kongl. Krigs-Collegium, uti Skrifvelse af den 24 Julli >832, anmodat En af Rikets Herrar, Stats-Rådet m. m. Herr Grefve Löwenhielm, sorn genom Kongl* Brefvet af den 16 April 1822 blifvit personett uppdragen afsändningeo och försäljningen af ifrågavarande krut, att meddela underrättelse, huru med försäljningen af krutet fortgått, och om slulliqvid med redogörelse för expeditionen snart vöre att förvänta, hvarå Herr Grefven och Siats-Rådet under den 3 April r833 lenrnat det svar, att lian icke vore i tillfälle bestämma, när sådan liqvid kunde blifva uppgjord, men ville, så snart underrättelse om affairen inlöpte, deraf lemna Kongl. Kollegium del; samt att, då derefter icke något albot Is, Kongl. Collegium under den 17 April detta år ytterligare af merbemäide Herr Grefve och Stats-Råd skriftligen begärt upplysning om hvad härutinnan vore inhemtadt, samt utaf Herr Grefven vidare tillgjordt, men hvarå något svar sedermera icke följt.
Hvem skall då förskjuta de betydliga summor, som ligga i dessa räntor medan de äro osålde. Derom nämner förslaget ingenting. Jag vet nogsamt alt Statskontoret, vid de tillfällen, då räntor hos kronan uppsägas till lefverering in natura, plägar genom K. beflede låta å offentlig auction försälja dessa räntor, med rättighet för inroparen, att dem directe af räntegifvaren emottaga, men Statskontoret kan icke verkställa en sådan försäljning utan att lemna anstånd med köpeskillingen, om köparen det äskar och ställer nöjaktig säkerhet för sitt inrop, emedan stats-kont. är pligtigt att, så vidt möjligt befrämja K. M:s och kronans sannskyldiga intresse, bestående deruti att den högsta möjliga köpesumma erhålles, hvilket åter icke kan ske, om man fordrar contant betalning vid varans afhemlande. 218 Den 9 September e. m. Nästa punkt föreskrifver ”att beloppet, enl. den markegång, hvarefter de skatlskyldige utgöra sina räntor, skall oafkortad!, oell utan afseende på restantier af uppbördsman uti landtränteriet för regementets eller corpsens löningsdirections räkning fullt deponeras, sä att det ovilkorligen den lista April hvarje år, är till vederbönde löningsdirections disposition, med afdrag blott af hvad förut förskottsvis blifvit till regementet eller corpsen utanordnat”. Om 1111, såsom jag nyss nämnde, dessa räntor blefve uppsagda till lefverering in natura, hvad skall uppbördsmannen dä till löningsdirectionernas disposition deponera? Dä lärer det blifva K. statsverkets eller riksgtskont:s medel, som komma att den 1 April användas till fyllande af den brist, som till följd af ränteuppsägningen oundvikligen mäste uppstå.
Rådet förnyas till hälften hvartannat år. Första förnyandet skall ega rum första tisdagen i Juli månad år 1856. XCIII. Vid första sammanträdet skola Provins-råden dela val-distrikterna i två serier. Lotten afgör sedan, hvilken af de två serier, som först skall afgå. XCIV. Ledamöternas afskedsansökan ställes till Provins-rådet eller till det Ständiga Ut skottet, när Provins-rådet icke är samladt. XCV. När en ledamot dör eller eljest upphör att vara medlem af Rådet, anses hans efterträdares egentliga tjenstetid icke börja förr än vid utgången al den förres tjenstetid. 7m1c Titeln. Om Badets Ständiga Utshott. (De la deputation permanent du conseil.) 1 Kapitlet. Om utskotts-lcdamöters antal och tjenstgöringstid samt laga hinder för uppdragets emottagande. (Du nombre des députés, des incompatibilités et de la durée de leurs fonctions.) XCVI. Rådets Ständiga Utskott består i hvarje Provins af sex ledamöter. Minst en af dessa ledamöter skall vara utsedd från hvarje jurisdiktion bland ledamöter, som derinom blifvit valde eller hafva sina hemvist. XCVII. Till ledamöter i Utskottet få icke väljas: l:o. De vid domstolarne anställde cmbetsoch tjenstemän (fonctionnaires de l’ordre judiciaire). 2:o. Prester (ministres des eultes). 3:o. Ingeniörer och Konduktörer vid vägoch vattenbyggnads-korpsen samt vid bergverken. De vid den allmänna förvaltningen anställde embetsoch tjenstemän (les employés de 1’administration). S:o. De som, med lön af Staten, Provinsen eller kommunen, bekläda offentliga lärareembeten. 68 Hilaga lill Allm. Hese.- och Ekon -lil sk: Is Itel. Medlemmar af städernas och socknarnes förvaltnings-myndigheter, deras sekreterare, fattigstyrelsernas kassaförvaltare och uppbördsman; uppbördsman vid andra välgörenhets-anstalter och fromma stiftelser. 7:o.