Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon skulle, sade hon, gerna velat göra mig sällskap för att få tala om saker och förhållanden, men hon kunde det icke, emedan hennes kavaljerer för aftonen, som verkligen voro bodbetjenter och dessutom vänner till Tegnéhr, möjligen skulle missuppfatta hennes försvinnande med en för dem obekant mansperson. Men om jag skriftligen ville meddela mig med henne, så var hennes adress: Madam Johnson, N:o 30 Kronhusgatan. Dessutom kunde vi ju sedermera äfven träffas personligen. Jag tackade henne hjertligt för det visade förtroendet emot mig, hvarpå hon återvände till sitt sällskap, medan jag skyndsamt förfogade mig på hemvägen för att blifva i tillfälle att, enligt hennes benägna löfte, skriftligen utveckla mina sympatier för och mina omsorger om henne. Jag kände nu alltför väl, att hon icke, såsom jag velat inbilla mig, var död för mig. Nej, hon upptog alltjemt alla mina tankar och känslor, fastän naturligtvis något närmare förhållande oss emellan aldrig kunde få ega rum. Men jag kände mig redobogen att uppoffra allt, hvad jag egde här i verlden, för att så godt som möjligt rädda hennes framtid. Vid hemkomsten mottogs jag i mitt rum af mamsell Ringvall, som väntade mig med en högtiden till ära serdeles läcker qvällsmat. Men då numera hela mitt intresse var upptaget af tanken på hvad och huru jag skulle skrifva till Emelie, något som jag dock visligen underlät att omnämna för mamsellen, så kom jag förmodligen att svara förströdt på en och annan af hennes många frågor angående högtidligheterna på torget och visade väl ej heller så stor glädje och erkänsla, som hon påräknat, för den sköna måltiden, hvarföre hon också halft missbelåten temligen snart började duka af bordet för att lemna mig åt mig sjelf. Jag skyndade mig att höfligast urskulda min bristande uppmärksamhet med tal om de magtpåliggande lexorna för morgondagen o. s. v., men var i mitt hjerta synnerligen belåten med, att hon så fort som möjligt aflägsnade sig.
Revisorerne, som inse föränderligheten i de allmämra förhållanden, hvilka på Kongl. Allmänna Magazins-Directionens åtgärder egt inflytande och svårigheterna, som genom uteblifna bestämda föreskrifter uppkommit, kunna för öfrigt ej underlåta att vitsorda Dire - 614 Riksens Ständers tionens bemödanden att i allmänhet bevaka Inrättningens fördel. Till ledning för bedönnnumdet af Allmänna Magazins-Inrättniugens närvarande ställning hafva Revisorerne, efter vissa grunder, låtit upprätta ett förslag öfver Inrättningens alla skulder, tillgångar och fordringar, sådane de vid September månads slut innev, år kunnat uppfattas, hvilket förslag med tillhörande allegater härhos sub Litteris F till P biläggas, Resultatet deraf är följande; Debet, Inrättningens skuld till Riksens Bsnco, Höglofl. Ständers Bank , 2,194,127: 41 * Dito till andra Verk och Au ctoriteter 285,48o;i3, - Behållna tillgångar utöfver skulderna, då värdet för Fastigheter, Inventarier och Materialier till godtgörande deraf äfven blifvit inberäknade . 110,137: 7.4. Summa Debet 2,090,745; 14.1» Credit, Contanta tillgångar , a6,2i5:i3.11. Utestående fordringar hos diverse Verk och Personer §3,912:12, 2. Fordringar för obetald undsätt nings-spannmål 578,355:34- 9. Revisorers Berättelse. 615 Efter calcul förslagsvis påräknad ytterligare inkomst för Spannmåls-exporten till Italien, jemte hafveri-ersättningar 98,000:'—. - Behållningar af Spannmål och Proviant samt Ved och Kol efter de pris som vid Oclober månads början voro gällande • •••••* 1,282,283*21*- Fastighetsvärden efter 1820 års Räkenskaper med tillägg af utbetalningar för gjorde inköp de sista tvänne åren ^89,825:47* 8.
259 bör af Stats-Verket öfvertagas, emot erläg. gande till samma Verk af bestämda års-an* slag m. m.; Nto 407, angående åtskilliga omständigheter, hörande till Riks-Bokslutet. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Banco-Ufskottets, den 4 dennes, under N:o lil, afgifna och, den il derpåföljde e. m. på bordet lagda Memorial , med förslag till föreskrifter, att inflyta i det blifvande Ban» co-Reglementet, såsom en följd af Rikets Ständers beslut, rörande inlösning och utmyntning af Bankens sedlar, förstärkning och utmyntning af Bankens metalliska tillgångar, och hvad mera härmed gemenskap eger. Från Hög vördige Preste-Ståndet. S. X). Föredrogs å nyo och gillade* Banco-Utskottets Memorial, N.o 134, med förslag, angående några uti Banco-Reglementet erforderlige närmare bestämmelser i samband med den af Rikets Ständer beslutade uppoch utlåning. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: a6o Pröt.-Vtdrag den 26 Februarii 1830. N:o 406, i fråga om att uppbörden af åt3 slcill iga förvaltande Verks inkomster bör af Statsverket öfvertagas , emot erläggande till sam. ina Verk af bestämda årsanslag m. m. ; och N:o 407, angående åtskilliga omständig; heter, hörande till Riks-Bokslulet. S. D, Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Eanco-Utskottets Utlåtande , N:o ui, öfver anmärkningar från Hedervärda Bonde-Ståndet vid Utskottets, af de öfrige 3tne Riks-Stånden bifallna Memorial , N:o 200, med förslag till reglementariska föreskrifter om låns meddelande från Banken, emot pant af Tackjern. S. D. Då Vällofl. Borgare-Ståndet, uti Protocolls-Utdrag af den 17 September för» lidet år, inbjudit Höglofl.
Genom Remiss af den 17 sistlidne September, har E. K. M., för den åt» gärd, hvartill omständigheterna kunde föranleda, till Rikets Ständers Statsutskott i Nåder öfverleranat en från E. K. M:s Befallningshafvande i Westerås Län inkommen underdånig skrifvelse, med anmälan af loire Landt - Expeditions-Utskoltets Förslag lill und. Skrifvelse, IV.-o SS. Räntmästare!! i nämnde Län, Kongl. Räntmästaren J F. Alms efterlenuude enkas anhållan om utbekommande af skillnaden emellan det af Riksgälds-Contoi et, såsom begrafningshjelp elter hennes man, utbetalda belopp, 254- R:dr 38 sk., och hvad i sådant afseende, jemlikt K. M;ts och Rikets Ständers beslut, skalle henne tillkomma, eller 395 R:>lr 24 sk. 1 afseende på förhållandet med berörde begrafningshjelp har, vid derom af Rikets Ständer anställd undersökning., upplyst blifvit; att Rikets sednast församlade Sänder, genom bifall till dåvarande Stats Utskotts ut"låtande i ämnet, medgåfvo, ”alt steibhusdelegarne efter aflidne Räntmästa”ien Alm utan afseende derå, att fordringsanspråket icke blifvit i laga tiel ”rtiimählt. skulle undfå den begrafningshjelp > hvartill de i öfrigt "kunde finnas berättigadej samt alt dessa medel finge af Riksgalds-Conto*’ret utbetalas,” hvilket beslut biet Fullmägtige i nyssnämnde Contor till behörigt iagttagande meddeladt, utan att någon uppgift angående begrafningshjelpens belopp dervid förekommit; men att i Rikets Ständers härom till K.
IDUN 1805 Hon lifvets allvar delade med mig, Lopp före mig med lyse på min stig,] !fär den blef mörk och brant, och hon mig stödde Och helade, när hjärtesåren blödde. humoristisk niserar öfver sin 139 skönhetstyp Hon lärde mig att från mitt eget jag Helt blicka bort, och icke gick en dag, Alt icke hennes barnafröjd mig ledde Dit fantasiens blomsterfält sig bredde. den solklaraste Och sina när sak man med är har grunda — o c h h v e m är önskar, Förtroende, så nämns det hjärteband, Som unga modern håller i sin hand. Må hon därmed sin dotter redan binda, Där, ännu späd, hon hvilar i sin linda. rikare att nu hennes är h e n n e och sätta sig länge, se in Laura pare än Fitinghoff. större » Hvem » Den menas — j a g har om klart, hvars starka harmoniskt, en är varmt, är måttfullt väsen kvinna med fällig skolunderbyggnad, men af förstår Hon kan stafva gen är endast sig fram så med öfver och bristg ö r inatt hon största svårighet Hennes ordförråd svenskt, märkvärdigt till o c h m e d alla äflas att okonstladt fråga: låta altruism det några gånger, m e n har finnas i ögonblick medelpunkten hon äger vet skilja ett Hon vågar t i l l r ä c k l i g t f ö r att andliga och den, s o m man Annat dyrmed Dimander, att det kunskaper hon oväsentmedel o c h bildning, jormed blomilla tilltygade rena rama visserligen, men henne, hvad som menas med h o n klart för sig, att att skaffa, altrudet skall har hon ända icke fram alldeles p å det klara frasen: » alter alterum o c h kan dra adjuvat ». frågar serar honom ogärna, han ogärna, ty han föreläser. uppfattning svämmar Men är » det svarta de, s o m De Det har är icke äga vilja låtsas, som att att ett Man detta föreskrifna nog också o m de ägde anses det. så ful, att åtminstone utseende. Han allt.
Betänkande N:o 1. 17 meddelas i sammanhang med dem, som Utskottet härofvan föreslagit i fråga om den icke förskottsvis erlagda afgiften för det anmälda beloppet, får Utskottet hemställa, att, med bibehållande af föreskriften derom att öfverskottstillverkning, som med mera än en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet, skall vara förbjuden, nuvarande stadgande om förhöjd afgift för den del af öfverskottstillverkningen, som med mer än en tiondedel öfverstiger det belopp, hvarför anmälan skett, må ur författningen utgå, samt att afgiften för öfverskottstillverkning må erläggas inom 30 dagar efter hvarje termins slut, under i öfrigt hufvudsakligen enahanda vilkor, som för närvarande äro i sådant hänseende bestämda och på sätt förslaget under § 18 närmare utvisar. § 21 (19). Samma yrkanden, som under sednaste riksdag gjordes vid denna §, hafva äfven nu blifvit framställda, nemligen: af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, att bränvinsbränningsskatten hädanefter måtte få aflemnas till kronofogden i orten, i stället för i landträuteriet; samt af Anders August Andersson från Östergötlands län, att uti denna § måtte göras tillägg derom, att bränvinstillverkare egde rättighet från postkontor under öppen rekommendation till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet öfversända tillverknings afgiften, samt att, i sådant fall, postkontorets qvitto skulle, intilldess ett sådant från landträuteriet hunne anlända, vara gällande i stället för det sistnämnda. Det kan icke bestridas, att ifrågavarande afgifts erläggande i ränteriet, på sätt nu är föreskrifvet, för tillverkaren medför stora olägenheter, i det han för nämnda ändamål är nödsakad att antingen sjelf fara en ofta lång väg till länets residensstad eller ock derstädes anlita kommissionär. Begge dessa utvägar förorsaka besvär, kostnad och tidspillan, och anlitandet af den sednare utvägen skulle, utan afsändarens eget förvållande, kunna för honom medföra stora förluster.
Mnemoniken, angående anslag för en handbok om nya mynt, måttoch vigtsystemen med tillämpning af 148: 124. Modeller, angående anskaffande åt Generaloch Provins-landtmäterikontoren af .. 222. Mossen, angående utdikning af Stora, . 158: 47. Motander, 1. W., angående pension till . 167: 51. Muncklell, angående upplåtelse af jord från Eskilstuna Kungsladugård till 61. Musikaliska Akademien, angående anslag till ... 148: 61. Muonionalusta, angående uppförande af en kapellbyggnad m. m. i 148. Myntkabinettet, angående anslag till . 148: 94. Måttoch Vigtlikare, angående kostnaden för anskaffande af . 222. Mälby, angående utflyttningskostnader för 78. « angående återremiss härå . 135 Möller, Ludv. v., Häradshöfding, angående vedergällning för en öfversättning åt . 283. Mölndahl och Götheborg, angående en jernbana mellan 235: 11. 15 Utlåtandets Nummer och Moment. Mörner, II. W., Landshöfding och Friherre, angående pension åt enkan efter 167: 24. Mösseberg, angående betesrätt å 25 N. Nationalmuseum, angående anslag för 1857 till 34. » angående anslag för fullbordande af . .148: 96 Naturhistoriska Riksmuseum, angående anslag till 148: 62. Neulralitets-kredilivet, angående utbetalning å . .64. Nenningesund, angående en kanal vid . 158: BO. Nora-Ervalla, angående lån till jernvägar mellan 176. » angående voterings-proposition rörande .219. Norasjön och Fåsjön, angående båtled mellan ... 158: 39 Norbergs jernväg, angående utsträckning till Dalelfven 235: 3. Nordiska språken, angående inrättande af en profession för 148: 25. Nordell, 1 W., angående pension till 167: 18. Nordencreutz, Chr. Math., angående persion till 167: 25.
E n sådan institution ar., Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (L i C h N g g a t a n 2 Y, expeditions tid 10-41, soni iiiiiier garanti af Stockliolms Jhiskilde Haiik åtager sig vilrd och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. 0.m en person hos Notariatafdelningen deponerar obligatioiier, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kuponger och tilllianclali~~ller deponenten influtna iiiedel. Vidare efterser Notar~iatafdeliiii1gei1 utlottriingar af obligationer och underrättar depoiienteii i god tid, ifall en denne tillhörig obligatioii blifvit utlottad, samt lainiiar förslag till ny placering af det ledigblifiia 1tapi.talet. Om iiiteckniiigar deponeras hos Notariatafdeliiingen iiiiderriittar Notariatafdelningen gäldenären claroin a t t rantorna i inteckningarna skola till afdelilingeii inbetalas, hsarefter de inedel, som inflyta, till cleponeiiten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningep a t t iiiteckningiwne blifva i vederbörlig tid förnyade. Oin eii hos afdeliiingeii deporierczd iiiteckning genom underlåteii förnyelse skulle förfalla, ersiitter S t ~ c l i l ~ ~ l Eriskilda in~ Ilank diirigerioiii uppkoinmen skada. E ' örvitriiigsczfgift: 50 öre för ar pr 1,000 kronor af depositioiieiis varde, dock ej under två kronor. Specialaffär för Sybehör, w Billiga och bestämda priser. Magasin des Nouueautbs pour Confection 20 Hiing~t~adgiirdsgatan 20 och dess filialer 3 Vesterlånggatan och 75 Vesterlånggatan rekommenderar i största urval till biltigastte; (inaisev Host &amp; Vinterkappor H. de THANCK HOCKENDORFE e
Stånd stannat mot hvarandra i olika beslut om det tillstyrkande, som i detta ämne borde till Riksens Hög lofl. Ständer aflåtas. Då altsa Utskottet, likmätigt 38 § i Riksdagsordningen åligger, att bägge Meningarne, såsom alternativer, Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande underställa, får Utskottet anmäla, att 2tne Stånd ansett sig böra tillstyrka, det Nummer-Lotteriet uphäfves saint den derutaf nu påräknade inkomsten ersättes genom allmänna Bevillningens tillökande; Men deremot de andre 2tne Stånden förklarat sig för den meningen att Nummer-Lotteriet må bibehållas. StatsUtskottet afväntar Riksens Höglofl. Ständers yttrande om hvilketdera af desse Alternativer antages; Och skall Utskottet i den händelse det första bifalles, uti derefter afgifvande Utlåtande vidare föreslå huru i sådant 634 SiatsUtskottets Betänkande!!. fall med Werkets uphörande och Embetssamt Tjenstemännens aflönande med flere omständigheter mä böra förhållas. En Eedamots yttrade sersldlta tanka bifogas. Stockholm den 36 Martil 1818- Utdrag af Protocollet, hållit hos Riksens Högloft. Ständers Statsutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den zS-te Martii 1818. S. X). Då öfverläggning hos Utskottet förehades uti den till dess åtgärd remitterade fråga om föreslagen indragning a-f Kongl. NummerKotteriet, upläste Herr BruJcsPatronen Hulphers följande skrifteliga yttrande: ”Jag hade trott ej ”vidare behöfva uptaga detta Höglofl. Utskotta ”upmärksamhet med mine skäl till afskaffandet ”af Nummer-Lotteri-Inrättningen, skäl som ”tvifvelsutan tala till hvars och ens Moraliska ”känsla såsom till min, och sorn jag ej funnit ”vederlägde, men tvertom gillade genom det ”beslut Afdelningen af detta Utskott i ämnet ”redan fattat.
Utskottet, det rättigheten, att bestämma vilkoren lör penningeförsträckningar, i allmänhet ansetts tillkomma Staten; och att, om det är en naturlig rättighet för en jordägare, att bruka sin jord sjelf eller genom någon annan, och att sålunda äfven lemna en annan införsel deri emot försträckningar, afgifter eller tjenstbarheter, är deremot hela det så kallade hypotheksystemet en samhällets anstallt, icke stridande emot rättsbegrepp; men icke eller så ovilkorligen härledd derifrån, att man ju kan tänka sig ett samhälle utan inteckningslag, eller utan rätt att i fast egendom lemna säkerhet på annat sätt än i lös egendom, d. ä. genorn öfverlåtelse. På sådan grund bör ock en modification i nämnde lag lika litet kunna anses förnärma äganderätten, som det t. ex. finnes strida deremot, att man icke utom öfverlåtelse får pantförskrifva och låta inteckna lös egendom, lika med fastighet. Ändamålet med inteckningslagen är att befordra rörelseoch penningecirculation; att bereda åt Capitalisten Den 11 Junii J. m. 121 säkerhet för de medel han utlånar, och åt fastighetsägaren en utväg till understöd mot erbjudande af denna säkerhet i det, sorn utgör hans redbaraste egendom, men som han ändå i de fleste fall undgår, att från sig öfverlåta. Frågan synes mig derföre i förevarande fall blifva, om dessa fördelar, genom ett stadgande, förändradt på sätt motionairen föreslagit, skulle minskas eller ökas I afseende på förstnämnde fall har väl genom Kongl.
Att hemmanen, oansedt en sådan deras skyldighet, ej indelades till ordinarie knektehåll redan vid nämnde tid, synes härröra derifrån, alt, då år i685 på Hallands län indelades Riks-Enke-Droltningens Lif-regemente till häst. och till dess underhåll vissa af kronans ordinarie räntor anslogos, de utsockne frälse-hemmanen ej kunde ifrågakomma vid denna indelning, enär icke kronan utan Ridderskapet och Adeln egde större delen af de utaf hemmanen utgående räntorna, samt hemmanens egare sedermera vid roteringens verkställande i piovinsen Halland åberopat berörde omständighet jemte deras privilegier såsom skäl för sin vägran att rotering utgöra. Om nu, genom förutnämnde Kongl bref den 7 September 1766, utsockne frälsehemmanen i Halland skulle hafva erhållit en frihet från deltagande i rotering, som andra hemman af enahanda natur ej fingo åtnjuta, så anser dock Utskottens Afdelning en sådan frihet redan hafva upphört till följd af stadganden, som i afseende å roteringen i allmänhet derefter utkommit; och åberopar Afdelningen, till stöd för en sådan sin mening, ofvannämnde Rikets Ständers skrifvelse den 29 Juni 1812, Bevillnings-förordningen den 18 Augusti samma år, Rikets Ständers skrifvelse den 17 December 11 Sta'lssami Allm. desv. och Ekon.-Ulsk:ns -Utlåtande, A':o 63. iS23 samt Kongl, brefven den 2 November 1833 oell den 24 Oktober i83^p af hvilka alla det är tydligt, att all i riket befintlig oroterat! jord, sorn är af lika beskaffenhet med den, sorn-utgör ordina! ie rotering, skall till sådan rotering indelas.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 71 aflidne ordinarie Läraren vid Stockholms Navigationsskola P. J. Högfeldls i lifstiden inlagda utmärkta förtjenster icke blott om denna skola, utan äfven för öfrigt om Navigations-vetenskapens förkofran inom fäderneslandet, anvisa åt Högfeldts enka Beata Maria Been, som med två oförsörjda döttrar och en son befinna sig i nödställd belägenhet, en årlig pension af 600 R:dr. e) på grund af Kongl. Majds Nådiga beslut, fattadt den 11 innevarande månad angående löneregleringen inom Finans-departementet, föreslog Deparlements-Chefen i underdånighet, att på Allmänna Indragningsstaten måtte i Nåder äskas anslag af 765 R:dr åt en Kammarskrifvare i Kammar-kollegii Arkiv-kontor, 1,344 R:dr åt en Notarie i Stats-konloret, 650 R:dr åt f. d. Ombudsmannen och Redogöraren vid Direktionen öfver Lapplands Ecklesiaslik-verk, 1,849 R:dr 84 öre åt en Proto-notarie i Kammar-rätten, 876 R:dr 94 öre åt en Kanslist derstädes, 1,285 R:dr 50 öre åt Kammar-rättens vice Advokat-fiskal samt 1,471 R:dr 8 1 öre åt en Revisor i samma Rätt af högre och 1,156 R:dr 81 öre åt en sådan tjensteman af lägre lönegrad; äfvensom, med anledning af vederbörandes tili Finans-departementet ingifna och nu anmälda underdåniga ansökningar, Deparlements-Chefen hemställde, det Kongl.
Stats-kontoret tillerkända rättigheter och fordringsanspråk, med hänsigt till det likaledes å mindre kreditivet anvisade byggnadslån af Tretiotusen R:dr, hvilket Kongl. Majit, efter'den, i början af sagde år, staden Amål öfvergångna eldsvåda, beviljat samma stad, blifvit, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1847 och 1848 års riksdag fattade beslut, på Riks - 11 gälds-kontorel öfverlåtna, så skall återbetalningen af detta lån verkställas till samma verk; börande, enligt de i högstberörde bref stadgade betalningsvilkor, årligen Sex procent inbetalas å primitiva kapitalet, dels såsom ränta efter Fyra för hundra om året och dels såsom afbetalning å kapitalskulden. § 39. Till iakttagande vid uppbörden af kapitala/betalning ar och räntor å de enskilde tomtegare inom städerna Norrköping, Borås, Venersborg, Vexiö och Amål tilldelade, byggnadslån, skola årligen, särskildt för hvarje stad, i Riksgälds-kontoret upprättas och Kongl. Maj:fs Befallningshafvande i länet, inom slutet af November månad, tillsändas fullständiga förteckningar å hvad som, före samma års slut, bör af hvar och en låneinnebafvare erläggas. Dessa förteckningar komma att af Kongl. Majlis Befallningshafvande tillställas vederbörande Magistrater, hvilka det åligger att ifrågavarande medel, under enahanda redovisnings-ansvar, som för krono-uppbörden, kostnadsfritt för Riksgälds-kontoret, indrifva och till delta verk leverera. Derest det belopp, som, vid slutet af hvarje år, skall å ett byggnadslån inbetalas, före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, må denna inbetalning anses såsom verkställd inom behörig tid; hvadan, i sådant fall, den å kapital-afbetalnings-beloppet, sedan årets början, ytterligare upplupna ränta eftergifves.
Och sedan lefde vi, som vi kunde, om vintrarna.Han höll inne och drog efter andan. Det var tydligt, att minnet af dessa vintrar, då han setat ensam i stugan och svultit med modern, var något, som grep honom djupt. — Den sista var svår, sade han. Kyrkoherden nickade. Han mindes den väl, det hade varit en ensam tid ute på östra kusten af Öland, när snön låg famnshög, och det yrde igen, så fort vägen var plogad. — Det var hela dagar, när vi inte hade eld i spiseln, fortfor mannen vid dörren. Ibland trodde jag, att vi skulle dö i stugan. Jag var så trött ibland, så jag orkade inte så mycket som skotta undan snön. Jag ville bara sofva. Men så fick vi litet förstås. Och så hjelpte det sig för stunden. Men jag vill inte göra om det igen. Nej, det vill jag inte. Kyrkoherden gick i tankar. Mannen hade intet i sitt utseende, som väckte misstro. Hans berättelse lät sanningsenlig, och hela hans utseende vittnade for öfrigt om, att han verkligen hade umburit. De framskjutna axlarna, den gängliga gestalten, de insjunkna kinderna — allt detta tydde på, att han talade sanning. Kyrkoherden blef allt mer och mer eftertänksam. Sjelf kunde han icke afskeda sin dräng för att truga på sig en främmande. Han tänkte igenom alla hushåll i byn, som han hade reda på. Här och der visste han nog en möjlighet. Men han kände tillika, att bonden icke tar i sin tjenst en man, som kommer gående på landsvägen. Om han själf ville ta hand om saken, kunde det kanske varit en möjlighet. Men han hade gjort det förr och blifvit bedragen, och minnet häraf skrämde honom från att göra ett nytt försök. Med ens fick han en idé, och den fram-maude, som såg det förändrade uttrycket i hans ansigte, fick nytt hopp. — Har du inte talat vid presten i din socken? sade kyrkoherden. Vandrarens mod sjönk på nytt. Han suckade djupt, och med ett trött uttryck svarade han: — Jag har nog talat vid honom. Annu en fråga hade kyrkoherden att framställa. — Har du aldrig kunnat få en plats? sade han. Den tilltalade dröjde en stund med svaret.