Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I allmänhet utmärkte sig arianerna för en fördragsamhet, hvilken förtjenar desto större erkännande, som ortodoxerna gjorde allt för att förspilla sin rätt till densamma. Det vore då icke enda gången som afrikanska kyrkan gjort sig skyldig till förfalskning. Äfven det besynnerliga skriftstycket „S:t Athanasii symbolum“ anses hopgjordt af någon landsman till Vigilius. Symbolet, som ursprungligen är skrifvet på latin, förekommer icke i de äldsta handskrifter, som man eger af Athanasius’ verk; ingen kyrkofader före sjette århundradet antyder dess tillvaro; Athanasius’ egen moderkyrka, den grekiska, som icke kände symbolet före år 1000, har förnekat dess äkthet, och äfven i den vesterländska började man först i åttonde århundradet att påstå Athanasius vara dess författare. Äfven denna omarbetning har influtit i en och annan latinsk codex. Deraf låter sig förklara, att en af de handskrifter, som vi citerat i en not sid. 21, har, likasom Vigilius, ordet köttet i stället för anden. Han menar dermed den af oss i det föregående omtalade Dublinerhandskriften, som är blott några få år äldre än Erasmus’ egen edition. Se härom „Kritisch-exegetischer Kommentar über das Neue Testament von D:r H. A. W. Meyer, Göttingen 1855“. Meyer påpekar äfven det ojohanneiska i sjelfva diktionen: Johannes sammanställer väl Gud och ordet, eller fadren och sonen, men aldrig fadren och ordet. Huru sjelfve tanken genom inflickningen blifvit fördunklad, derom handlar Bunsen utförligt i företalet till sitt „Bibelverk“. Tyvärr är detta ej det enda våld på nya testamentets text, hvartill lutherska teologer gjort sig skyldiga.
Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko diskont-verket samt Låne-kontoren i orterna. Revisorerne sammanträda i hvartdera verket den 1 Mars hvarje år eller, om helgedag då infaller, nästföljande söknedag, med undantag af hvad angår Låne-kontoret i Wisby, hvarest revisionen börjar den 1 Juni hvarje år, eller, om helgedag då infaller, nästföljande söknedag; legitimera sig, medelst aflemnande af fullmakter eller förordnanden, och aflägga derefter lifligen följande ed: Jag N. N., utsedd och för - Banko-Utskottets Memorial, N:o 79. 5 ordnad, att granska Banko-diskontens (iN. N. Låne-kootors) räkenskaper, styrelse och förvaltning, förpligtar mig härmedelst, att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, nu och framgent, tyst och förtegadt hålla hvad, som rörer enskilde personers förhållanden till detta verk: så sannt mig Gud hjelpe til! lif och själ”; — hvilken ed, skriftligen författad, jemväl af Revisorerne undertecknas. Revisions-arbetet bör vara verkställdt och afslutadt uti Banko-diskonten inom sex veckor, uti Lane-kontoren i Götheborg och Malmö inom en månad samt uti Låne-kontoret i Wisby inom åtta dagar. (Se punkt 2. Kongl. Kungörelsen af d. 27 Fehr. 1835. (Se punkt 3 i dito). (Se punkt 4 i dito). (Se punkt 5 i dito). Punkt. G. De för året utsedde Revisorerne för Låne-koutoren kunna ock under årets lopp anställa improvisoriska revisioner, i hvilket afseende de äro berättigade, att på stället taga kännedom af Låne-kontorens alla handlingar och räkenskaper, dock under iakttagande, alt derigenom någon rubbning eller uppehåll i kontorens vanliga göromål icke må förorsakas; skolande dylika revisioner förrättas af minst 2:ne Revisorer.
Och då det sådt är, går det upp, och varder större än all annor krydder, och får stora grenar, så att foglarna under himmelen måga bo under dess skugga. Och med mång sådana liknelser sade han dem ordet, efter som de förmådde hörat; Och utan liknelse talade han intet till dem; men Lärjungomen uttydde han all ting afsides. Och den samma dagen, då aftonen vardt, sade han till dem: Låt oss fara utöfver, på den andra stranden. Så läto de folket gå, och togo honom, med skeppet der han redo uti var; voro ock desslikes någor annor skepp med honom. Och der uppväxte en stor storm, och vågen slog in i skeppet, så att det förfylldes. Och han sof bak i skeppet på ett hyende; då väckte de honom upp, och sade till honom: Mästar, sköter du intet derom, att vi förgås? Och då han uppväckt var, näpste han vädret, och sade till hafvet: Tig, och var stilla. Och vädret saktade sig, och vardt ett stort lugn. Och han sade till dem: Hvarföre ären I så rädde? Huru kommer det till, att I icke hafven trona? Och de vordo ganska förskräckte, och sade emellan sig: Ho är denne? Ty vädret och hafvet äro honom lydig. Så kommo de öfver hafvet, in i de Gadareners ängd. Och straxt han steg utu skeppet, lopp emot honom, utu grifter, en man besatt med den orena andan; Den der plägade bo uti grifter; och ingen kunde honom binda med kedjor. Förty han hade många resor varit bunden med fjettrar och kedjor; och kedjorna voro sletna af honom, och fjettrarna sönderslagne; och ingen kunde späka honom. Och han var alltid, dag och natt, på bergen, och i grifterna, ropade och slog sig sjelf med stenar. Då han nu såg Jesum fjerran ifrå sig, lopp han till, och föll neder för honom. Och ropade med höga röst, och sade: Hvad hafver jag med dig göra, Jesu, den högstas Guds Son? Jag besvär dig vid Gud, att du icke qväl mig.
»Åh, det blir allt mera stängdt omkring en, allt mera tomt. Och man ser det alltsammans an och vet, att det måste gå som det går. Och åren gå, och man är som ett blad, som drifves af vinden: det hoppar och blir liggande och vrider sig och rullar och rullar, och är slutligen borta. Och ingen lägger märke till, att det är borta.» Det blef en liten paus; ljudet af regnet; annars tyst. »Och det är så svårt,» fortsatte hon. »Tanken på att man skall slockna, försvinna, vara borta – allt lefver, allt rör sig, allt står kvar, såsom det stått där, medan man själf var där ... men man själf är borta, som om man aldrig varit till. Det är det förfärligaste jag vet. Allt i en reser sig upp däremot. Men det hjälper inte. Det måste vara, det är redan.» Inga tårar voro synliga, men hennes ansikte var liksom upplöst innanifrån af gråt. »Och hvad skall så bli af oss två; jag menar – skola vi fortsätta att skrifva till hvarandra? Hon svarade helt lugnt och behärskadt: »Ja, det kunde vi väl göra.» »Men det är inte nog för er.» Han höll inne. »Ni måste ha något annat, och mera; en människa, som är något för er. Någon som ger er mer än som så.» »Jag har icke funnit någon. Intet, hvarom jag kunde säga: detta är det, lifvet, allt! Det finns ingen, som håller af mig, så. Hvad som kommit, och frambjudit sig, det var mer, eller mindre, men det var icke det, hvarom man sade till sig själf: ja, här är det, här står det, nu har du det. – Och nu kommer det väl heller icke.» En helt kort paus, som var så outgrundligt djup, att den syntes dem bägge räcka minuter. Så sade han helt stilla och innerligt: »Men jag håller af er.» Hon skiftade hamn inför honom, det stod som klarhet ikring henne, hon gled ned ifrån stolen och låg framför honom på knäna: »Är det sant? Ni håller af mig! Är det möjligt; – nej, men hur är det möjligt?» jublade hon, grät hon, med armarna kring hans hals.
Oden ocf ©ylfe äro tid fråfmeit färdiga. $jugu*åtta öppna ©PärgårdS-.fartyg ocf 60 ©anonS*gregatten Sefirée äro Rättfärdiga, famt £inie*feppet ©tocff)o(m pådörjadt. ångfartyget Oden är Rit tid ©tocf* folm uppfommet för att intaga def fär defädda macRtnert; ocf fpad ångfartyget ©ylfe näffa mår afgå tid ©ödcrföping ocf 2)}em, för att emottaga fitt mid Motala Stöerffad förfärdigade macRtneri. gördyggde äro öiniegteppet fäderneslandet; ©fonerten Slmpf ion, 16 öppna ocf 8 däcfade ©färgårdö-fartyg; fmarjemte förre ocf mindre reparationer tid fartygens jemna underfådanöe dlifmit företagna. 5öid (karlscrona ©tation far gamla 3teparationS*Socfan, genom detydlig fprängning, nymuring af def ingång, jemte nya portar, dlifmit få utmidgad, att de förfa £inie*|1eppen nu mera äfmen deruti funna intagaS. ©tt nytt JtrutRuS är pådörjadt, font detta år fuddordaS ocf fan inrymma nära 8000 (kent* ner frut, fmarigenom fela frutdefofmet för den feglande glo t* tan jemte ©arlScronaS defäfning fan på fädet förmaraS; ocf tid förefommande af eldenS fpridande tid $rono*marfmet ifrån ©taden, i fändelfe afeldSmåda derfädeS, äfmen forn tid en fäfer infägnad af detta dyrdara etadlifement, far en fenmur af 8 al* nars Röjd omfring detfamma dlifmit pådörjad ocf tid nära sidefarS längd eder 1690 alnar utförd.
Uti clevaluationen8 projsÄsranäe har LancoUtstottet widare trott sig böra fästa dest upmarkfamjhet pä den mindstning i ärliga .ämiortitsom^-m^-kouclen, som endast af et högre, och efter Lanco-Ulsiottets tanka icke obilligt afdrag ä Ln-adit - iLedlarna fans möjelig, och hwilken summa äter, blott igenom förökad Bewillning af Rikets Undersåtare komme at utgöras. Slutligen har Lanco-Utstottet, uti den xrofeQeracls äevaluationen i synnerhet bort hafva afseende pä den mindre starka känning ä LancjnenZ roLlisations-kond, som deraf war at förwänta. Til kealilations-konäens anskaffande för LreditSedlarna har Riksens Ständers Hemliga Utstött föreslagit en förmögenhets-afgift i Silfwer Lil 4^ millioner R:d. inom igor Lrs utgång. Utan någon bertil gifwen anledning har LancoUtftotlet ej tiltrott sig at ens påtänka näzon sä beskaffad upoffring af Rikets Inbyggare, än mindre en sädan, til sa betydeligt belopp, föreslä. Kanoo-Utstottxt har deremot inskränkt sig -inom det enda för - 595 behåll i denna delen, at för Lan^uen försäkra en ärlig inkomst af Femhundrade Tusende R:dr specie, som af Nationen skulle utgöras, intil desi Kaninens en^aAement til Kredit-Sedlarnas raalilation war lil fullo godtgjord. llealitationZ-I^onclen ansäg Lanco-Utskottet twärtom, genom upläning af Silfver til endast 2 -Ikdillioner Riksdaler, blifva bade möjelig och säker, at inom Riket anskaffas; hwarigenom tvål Räntan förden i förberörde afseende »planta summan utgjmdö en förnyad kostnad; men hwaraf ock tilfälle sig företedde, at til Näringarna ätergifwa större delen i desi Rörelse-Lapital, som i annan wäg kommit at indragas.
De anmärkmr, som mera röra formen och upställningen af förslaget, afse dels den omständigheten att förslaget skulle utgöra ett tillägg till Riks-Aklen, utan att redaktionen af sjelfva texten Blefve ändrad, samt dels hänvisningen i §§ 1 och 3 till de lagbestämmelser, eril. hvilket det »hitintills» tillkommit Sveriges och Norges Intcrims-regering att förestå styrelsen, eller begge Rikenas StatsRäd alt sammankalla Nationål-representationerna, — en hänvisning. som Ulsk. ansett lämpligare hafva Bordt utbytas emot en bestämd upgift å de fall, som deri vore åsyftade. — 1 afseende å dessa anmärkmr kan jag upgifva, att mera än ett försök varit upgjordt och förslag upställdt i den syftning Ulsk. antydt; men alt olägenheter dervid upstått, som gjort att man sluteiigen stannat vid det nu föreslagna. — Då fråga är om en för två förenade med olika lagstiftning försedde Riken gemensam organisk lag, som Den 18 Februari f. m. 415 »kall af begges folkombud pröfva», måste man afväga de bruk oell former, sorn i begge Rikena förefinna», och å hvilka billigt afseende bör fästas. För min del tror jag ej att den af Utsk. befarade otydlighet kan upstå genom antagandet af förslaget, hvars upställning, om än mindre vanlig, dock kan med våra former förenas, helst RiksAkten ej i Sverige innehar Grundlags egenskap. På grund häraf anser jag de af Utsk. anförde skäl. ehuru ganska fyndigt upstiillde, men om hvilkas halt jag ytterligare får åberopa de af flere bland Utskts ledamöter afgifna sakrika reservationer, icke böra hindra antagandet af ett förslag af den vigt och nödvändighet, som detta, åsyftande att bättre ordna ett förhållande, i afseende hvarå vi säkerligen alla äro ense, att vidare tillämpning af derom nu gällande föreskrifter ej vöre önskvii rd. Om sjelfva hufvudfrågan, det särdeles angelägna, med Sveriges och Norges inbördes förening och sjelfbestånd så nära sammanhängande ämnet för förslaget, anhåller jag få tillägga några ord.
DS, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, E. K. M:l, uppå Vetenskaps-Akadeniicns lörslag, genom Nådigt Bref af den 23 Januari sistlidet år, tillåtit, alt Myntoch Kontrollverken, Vetenskaps-Akademien, Akademierne i Upsala och Lund, Artilleri-läroverket å Marieberg, Carolinska, Farmaceuliska och Teknologiska Instituten, Bergsskolorna i Fahlun och Philipstad, Veterinär-inrätlningarne i Slockholm och Skara, samt allmänna tekniska elementar-skolor i Riket må för egna behof enkel distillerings-redskap, ulan afgift, begagna, hafva Rikets Ständer ansett en sådan från äldre lid för vetenskapliga behof medgifven frihet böra i författningen bestämmas, äfvensom och då den Apothekare beviljade distilleringsrätt lärer blifvit i tillämpningen utsträckt derhän, att rektifikations-apparat begagnats, men så beskaffad dist il leri ngs-inrä t tning kan föranleda lill missbruk och icke är af behofvet påkallad, Rikets Ständer funnit förbud häremot böra i denna § införas. §§ 25, 26, 27 och 28. Då, enligt § 3, tillåtet är att, vid bränvins-lillverkning i större bränneri, begagna redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst, samt Rikets Ständer funnit enahanda eftergift böra ega rum i afseende på distillering, sorn i § 20 omförmäles, så synes den ifrån äldre författningar bibehållna föreskriften om sådan redskaps mätning af justerare böra försvinna; hvaremot det icke torde vara ulan vigt alt den, sorn förfärdigar redskap för bränvins-lillverkning eller distillering, då han till stämpling af justerare anmäler redskapen, tillika uppgifver personen, åt hvilken redskapen blifvit förfärdigad, enär E. K.
Om våra företrädare misslyckats, så blir detta ett skäl för oss att behandla saken med omtanka; men vi böra icke helt och hållet afstå frågan och med ens säga: det kan icke ske. Således, för att sammanfatta min åsigt, instämmer jag i förslaget så lill vida, att jag anser de många småpersedlar, hvaraf hemmantalsoch jordeboksräntorna bestå, böra förvandlas i penningar. Jag skulle hafva dragit i betänkande att uttrycka denna tanka, om jag icke sett, att män, för hvilkas insigler och omdömen jag hyser den största aktning före mig uttalat denna mening. Inom K. M:s konselj har Hr statsrådet Faxe uttalat denna åsigt, och jag tager mig friheten att inför R. o. Ad. uppläsa några ord af hans yttrande: ”Det synes bättre att bibehålla vissa i hemmansräntorna inbegripna persedlar och tjenstbarheter till beloppet oförändrade och förvandla de öfrige till bestämd penningeränta. Härvid kunde icke befaras att skatterna skulle blifva högre, än under nuvar:de förhållanden, utom i det knappast tänkbara fall, att de till penningar förvandlade räntepersedlarne skulle framdeles falla i värde och Den 31 Juli. 405 förlusten för Staten synes icke heller kunna blifva af någon betydenhet, om förenklingen verkställes så, att icke mera än ^ eller högst { af de persedlar, som för närvaride lösas efter markegång, förvandlas till pengar, och att denna åtgärd hufvudsakligen vidtages i afseende på sådana persedlar, hvilkas värde minst är underkastadt förhöjning eller omvexling.” Afven en ledamot af komitéen har yttrat samma åsigt, nemi. Hr Stuart. Han har företrädesvis önskat, att alla persedlarna skulle utgå i penningar och med ens dertill förvandlas. Men han har likväl, såsom ett alternativ, föreslagit, att, med undantag af hufvudräntepersedlarna, ”alla öfriga under ordinarie räntan inbegripna persedlar mätte ofördröjligen varda förvandlade i penningar samt derefter för all framtid få med ett visst bestämdt belopp i kontant utgöras.
I motsats mot Hr Tersmeden anser jag detta vara af aldra högsta vigt. Det är äfven uppställandet af detta vilkor, som i väsendtlig mån bidragit till anslagets beviljande. De fleste af StatsIJtsk:s ledamöter, liksom jag tror, äfven de fleste af de i allmänhet bildade personerna inom Sverige, anse utvidgandet af realstudierna vid våra elementarläroverk vara af högsta behof påkalladt. Likasom Hr Tersmeden förklarat att han, i fall Hr von Hartmansdorffs förslag blefve antaget, ej skulle bevilja en skilling till elementarläroverken; så kan jag försäkra honom, att ä andra sidan finnas långt flere som ej vilja gifva en enda skilling till elementarläroverken om de ej få visshet om att dessa blifva bättre än hvad de nu äro. Jag tillstyrker således bifall till hvad Hr von Hartmansdorff i denna del har föreslagit. Hr Silfverstolpe: Då en stor del af R. o. Ad. synes vara af tanke att förena sig med Hr von Hartmansdorff om någon framställning i detta ämne, och jag medgifver, att hans förslag är af långt mindre bindande beskaffenhet, än det som StatsUtsk. framställt; så ber jag blott att få fästa uppmärksamheten derpå att, såsom Hr von Hartmansdorffs förslag nu är uppställt (det lyder nemi. sålunda: ”Ifrån och med den dag, då den nya aflöningsstaten träder i verkställighet, skall vid hvart serskildt elementarläroverk meddelas så fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgifver”) så skulle jag tro, att det kunde tydas så, som att äfven nuvar:de lärarepersonal skulle lemna undervisning i alla dessa ämnen, i fall ett läroverk inträdde på den nya aflöningsstaten. Det tror jag likväl ej blifva på alla ställen möjligt, men om man till förslagets slutord gjorde följande tillägg, så att det komme att heta: ”sorn läroverkets omfång” och öfriga omständigheter ”medgifva”; sä vore det en modifikation, som skulle göra förslagets verkställande möjligt.
Maji: — rörande Stats-Utskottets anmälan om förhöjning i traetamente för desi Waktbetjening, 1045. — om en rättelse i den §. af Niksdagsbeflutct, som innefattar Riksens Ständers beslut, rörande Bewäringen till Rikets förswar, 1045. om godtgörande af omkostnader till skrifmaterialier m. m. för Bewillningssamt Allmänna Bcswärsoch Leeonomie-Utflotten, 104g. 1050. prstocolls Utdrag, Peeste-Ständets, Maji 228. Gct. nz6. iiZz. - Register 145 ligg. like». H54. 1601. —> löient igzg. Jan. Marg 59. mi. Apr. 7<>. Z58. 559> 806. — 881. 919. 988. 994-995» Maji 1072. !o84-'- / ^ , provincial-Läkare, om lonettlloknmg för dem; fe Lä, karewärd. — om tillsättande af en pä edland; se <Hland. publique hus sch byggnader, Staten för Kongl. Maj:ts och Kronans i Stockholm, Nov. 1225. §ebr. 533. 1162. — om nådig befallning till wederborande att afgifwa berättelse och uppgift om beskaffenheten och antalet af alla de i Stockholm och landsorterne befintlige, Sebv. 1033. "62,. 1178. cxp. »k Uuleen, Friherre lok-ui, mtroduction för, Dec. ziz. — yttranden, Dec. 255. gotz. xzinE, Otto Ittvililo, yttranden, Jun. zzi. 432.641. 933. Del. »24. r , 1127. Apr.
Det vöre ett slags Gifakt för Rikets Ständer, eller Revisorerne, särdeles de sednare, örn man, till exempel ville begagna Creditivet en månad före deras sammanträde, och, såsom numera, neka dem att se StatsContoirets räkenskaper intill ögonblicket. De fingo då åtminstone i RiksgäldsContoiret veta, hvart penningarne tagit vägen. I öfrigt vore det ingen fara för Styrelsen, att uppgifva ändamålen, ty enligt Tryckfrihetslagen äro Fullmätige i RiksgäldsContoiret ej skyldige, att till allmänheten utlemna handlingar om Contoirets hemliga ärenden, hvilka både Fullmäktige och betjeningen med ed förpligtat sig att förtiga. Man hör således kunna vänta, att ingen af dem skulle vara så glömsk af sina förbindelser eller så litet fosterländskt sinnad, att han uppenbarade hvad Regeringen för fosterlandets hästa föranstaltat. Efter mitt omdöme har vid de båda fall, då Creditivsummor nu blifvit lyftade, det varit så mycket onödigare, att tillgripa dem, som hägge tillsammans ej uppgått till mera än 614,000 R:dr, hvaremot StatsContoiret, vid 1828 års slut, hade, af samma års Statsbristsumma, outtagne 6g3,ooo R:dr, så att, om Creditiven derifrån afdragas, det ändock hade ägt ett öfverskott af 79,000 R:dr. För RiksgäldsContoiret hade det visserligen varit likgiltigt, på hvilketdera sältet penningarne blifvit uttagna, ty det hade i hägge fallen måst göra lån, men å StatsGon» Den 19 Mars f. m. torets sida hade Creditivet ej beliöft begagnas.
N&amp;~IY.I, iclre so~~lrliiddn knrlar, ' formodligen. gi: aahni. ile n.l: mfiste fijl ja srisst ej. h e d till gsnf ven - gingo ointressernde mecl. Det heln sdg v51: dsliist och likgiltigt nt, s o ~ n swgdt en sl: " l.ende Iron.t,~: ast mot de wnelrning~,~., s o n sliisades pii de ' lef vaiide, rosign balmen, smn obertircla lekte tii,tt bredvid. gryiiimare - ty doclen. iir oftn ej sd grym som lifvet - fir motsatsen m~llnn deoo; le ' ende, viilvilliga. natixr. och de Ganlottade klyn~plingar och obotli&amp; sjnkn, som, genorn. tiggeri sknffa sig sitt uppehiille, oeh hvarilf Spuniens stiider 8fverfliida. Kfven i Cordova siigo vi itskilliga sd,clann olyclrsbaru, aom tyclrtes lielt, ijfvorgifnn, och ion1 det viil b o d e varit kommnnens plikt att tagn hand om. I Vi besokte ufigra g h g e r teatem i Cordova f o i ntt fdi ' reaa p i hvad soin egentligen inenas med en spanslz: cznrzuela B .. Jag hade forestallt mig, att denna sorts pjeser ungeflir motsvara.de den franska operetten. Ven till vAr storn iifverrns1; ning fingo ri snarnre se en opera seria - med den skilnad ntt sbngen hiir omviislnr me11 tul 118 vers. Den lilla teatern - stadens som~narteater - var mycket besijlrt, fastiin den r a r utrustad pf euklaste siitt,.
Af den 26 Maj, hvaruti Utskottet, i anledning af derom väckt fråga af Anders Andersson Åberg och Moses Johansson från Vesterbotten, tillstyrker: att, genom utfärdande författning ellef annan lämplig åtgärd, det må förekommas att, yid lagfart af fast egendom, köpare ej må, vid meddelandet af 2tdra och 3:dje uppbudet, tillskyndas annan utgift, än den som för uppbudsbevisets åtecknande på köpafhand* lingen skall betalas: att mundtliga stäm-4 ningar i sådana mål, der de aro tillåtne, må af Nämndemän obehindradt få verkställas, och för skriftliga stämningar högre betalning under någon förevändning ej uppbäras, än den för desamma stadgade lösen, samt att i vadpenningar ej mera får tagas, än i Lagen är utsatt. 4:0 Af den 27 Maj, i anledning af Peter Jo. hanssons och Johan Johanssons från Kronobergs <; - ✓ IV. Den 8 Juni. e, nu *93 bergs Län förslag, att genom till utfärdande förklaring matte, bestämmas, atfc Frälse-rentor böra anses såsom lösegendom, och att börd deraf icke äger ruin; äfvensom att i öfrigt, enär Frälseränta eller Jord borttestamentera^, Lagens stadgande i 1$ Cap. 1 §. ArfdaBalken om Testamentes bevakande endast skulle iakttagas, men att den som testamentet fått, tillika icke är pligtig att med räntan eller jorden lagfara på sätt JordaBalken vid köp, skifte eller gåfva förordnar; å hvilka förslag Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka bifall. 3:0 Af den 12 Maj, i anledning af yrkad förklaring öfver Kongl. Brefvet den 17 December 1810, samt Kongl KammarCollegii och Kongl. KammarRättens i föjd deraf den 18 Februari 1812 samfält utfärdade Kungörelse rörande prescrip-, tionstiden för revision af Kronans Upp* bördsmiins och Redogörares räkenskaper; och tillstyrker
59 lingen af ofvan omförmälda särskilda frågor, tillstyrkt för nästkommande statsreglerings-period, nemligen: a) till Rikets ekonomiska k ar t ever k 47,250: — b) till inlösen af en stalloch ladugårdsbyggnad åt Landshöfdingen i Norrbottens län 3,008: 70. c) till understöd för uppehållande af färjhållningen vid Röhällan, Färje staden och Beijershamn, 1,500 R:dr årligen, eller för 3 år tillhopa 4,500: — d) till skiften och afvittringar 211,725: — e) till byggnader vid Landtbruks-akademiens experimentalfält samt in köp af kreatur m. m. i och för agrikultur-kemiska försök 25,000: — f) till förhöjning i årsanslaget för Svenska Trädgårdsföreningens elev skola m. m 13,500: — g) till premier vid Landtbrukaremöten 9,000: — li) till underhållande af stamholländerierna 30,000: — i) till geologiska undersökningar och utgifvande af geognostiska kartor 110,000: — k) till vetenskapliga undersökningar, rörande fiskerierna 3,000: — 1) till inköp af utländska hingstar 50,000: — m) till resestipendier åt fabriksoch handtverksarbetare 9,000: — n) till Slöjd-expositioners befrämjande 4.500: — o) till Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona 15,000: — tillsammans R:dr Runt 535,483: 70.