Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. I de hos Högloft. Ridderfkapet och Adeln anförda, kill Utskottet remitterade nu upläste anmärknings-puncter wid Desi den 27 sistl. November afgifne Betänkande, rörande Herr vran Ltrolrircbs Memorial om Konungens Magt att i en del Allmänna Lagens stadganden samt i wista Fidebcommist författningar göra dispence m. m. befanns en del af Betänkandet wara ukkydt emot Utskottets mening och syftemål. Hvarföre, fastan de öfrige grue Respeckivö Riks.Skänden redan, med gillande af tillstyrkandet, enstämmigt beslut fattat, Utskottet dock wille Dest tankar närmare förklara. Det, som om wista Fideucommist förordnanden war ynrat, hade Herr ak klinteberg sä sörslätt, som skulle dermed äsyftas »agon ändring i 2 §. af 8 och io Cap. Rattegängs-Balken. Utffottet, som för sin del ansäg desta Lagens rum endast handla om de Testamems twister, der fräga more om ett Testamentes beständ och Laglighet trodde sig destomindre genom Betänkandet hafwa gifwir anledning lill ändring i samma Lagens stadgande, font, utom det en sadan fraga ej warit ämne för bestämma, den ej heller någonstädes yrkas, att de Testamenten, hwilke innehålla Fidei-commisi bestämmelser, hädanefter bc^de wid annan Domstol, ätt an. 364 Den 5 Zebruarii - andre Testamenten, bewakas, eller klander dera annorstädes, an hittills, anmälas och afdömmas. Och beträffande rättegångar om andra ämnen, Ler til! uplysning eller bewis nägot Fidei-commist
I afseende på Lånemedlens för-’ vältning m. m. utses en Commitiée under Landshöfdingens ordförande, på sätt Stadens invånare finna lämpligast. Committerade pröfva och bestämma storleken af den Lånesumma, en hvar Lånsökande må tilldelas, samt beloppet, som, i afräkning derå, hvarje gång får lyftas. Tå Committerades requisitioner eller fullmagter, hvilka alltid måste vara underskrifne af pluraliteten ibland dem, utlemnas pennlngarne ifrån Biksgälds-Contoiret; och i följd hvaraf Committerade komma att för alla sålunda lyftade summor ansvara samt redovisa i den ordning, som finnes stadgadt och föreskrifvet. I allt öfrigt komma de, i afseende på Lånet till enskilde personer i Norrköping, gifne föreskrifter att tjepa till efterrättelse. Vidi: P. Roos. l g o Expeditiohs-Utskottets Memorial, N:o 44a. Expeditions - Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med hemställan, huruvida afskrift af IX Art. uti Riksens Ständers Instructiori för deras Fullmäktige i RiksgäldsContoiret må, genom underdånigt missiv, till K. M. öjverlemnas. TJu Skrifvelse, den 17 slstlldne November, till K. M. i underdånighet aflåten, hafva Riksens Ständer, jemte anmälan af deras, med anledning af K. M;tf Nådiga Proposition, vidtagna beslut, att understödja de brandskadade invånarne i Städerne Norrköping och Borås, sålunda att Lån komma att utgå, för Norrköping med 900,000 R:dr samt för Borås med 100,000, tillika i underdånighet uppgifvit de faststälde hufvudgrunderna och vilkoren för Lånens anlitande} men sorn Riksens Ständer torde anse lämpeligt vara, att låta till K.
För att avhjälpa den s k penningbristen beslöt Ständerna vid sista riksdagen att banken skulle bevilja lån till enskilda varav en del skulle utlämnas mot hypotek i fast egendom och en del till understöd för nya odlingar. De skulle därigenom återlämna åt rörelsen det som undandrogs den genom intressen och avbetalningar. Men låneansökan har överstigit den för året fastställda summan och flera lån är redan begärda än vad fonderna utgör ända till 1820. Enskilda Diskontoverks krediter är omkring 2.00.0000. Efter denna framställning av bankens förbindelser och årliga utgifter återstår att undersöka de tillgångar och inkomster den äger. Staten betalar årligen ränta på sin skuld med 750.000 riksdaler. Banken har årlig inkomst av fastighetslån, där räntan är 6 %. Bankens fordringar var 1812 2.594.088 riksdaler och räntan blev 155.000 riksdaler. Senare har lånesumman ökat. Bankens utgifter och inkomster är i balans till bankens fördel. 1812 hade de ett överskott av 4.993.049 riksdaler Då vi nu rett ut att banken är ganska solid återstår att undersöka Sveriges allmänna belägenhet. Om inte vår utrikes skuld vore likviderad (flytande) skulle detta ofantliga kapital ligga staten till last och ta 2 / 3 av bevillningen. Kongl Maj: t och Kronprinsen har hela tiden gjort enskilda uppoffringar för att bibehålla pappersmyntets värde. De har funnit ett oväntat motstånd som smärtat dem i deras välvilja, men det är icke desto mindre sant att deras uppoffringar och beständiga omsorger tillintetgjort växel vingleriets spekulationer och hejdat dess fart mot undergång. Om vårt sista krig fått en olycklig utgång, var hade vid då befunnit oss? Detta krig var nödvändigt för att hämnas nationens ära och återta våra våldförda rättigheter. Detta krig så ärofullt för svenska vapen, så lyckligt i sina följder har kostat landet ganska litet. Armén, som Kongl Maj: t överlämnat i sin sons vård, har återkommit krönt med seger, i bästa tillstånd och lika beredd att strida, om det så fordrades för vår självständighet och frihet. Om årsväxten slagit fel, som skett under två år i många andra länder, skulle vi inte se oss störtade? Se er omkring!
Herr Friherren har sagt, att jag skulle hafva yttrat , att Officerarne förr alltid bodde på sina boställen; jag har likväl sagt, att då yttre omständigheter det tilläto , utarrenderade de sina bestäilen , men att man ej borde betaga dem tillfälle, för hvilka det vöre oundgängeligen nödigt att på ärligt vis draga sig fram genom egen närmare vård af bostället. Beträffande hvad en Ledamot af SratsUtskottet, Herr Hjerta yttrat, har man äfven i Utskottet fästat afseende derpå , att Staten ej skulle inledas uti ersättningsskyldighet. Grefve Löwenhjelm’. Af samma anledning , spm den siste talaren , att jag nemligen finner discussionen ej vara slutad , anhåller jag få yttra några ord. Jag vill visserligen ej att Staten skall inledas i kostnader och ersättningsskyldighet, men jag vill ej eller, att man skall tjena Staten för intet. Jag anhåller, att Betänkandet måtte afsiås. Friherre Ridderstolpe: Som jag finner, att discussionen nu förs t rätteligen börjar, får jag erinra , att det ej är fråga om att upprifva de contracter, som redan äro afslutade , utan blott Den 6 December. 4o9 om de mått och steg , som böra vidtagas , då de löpa till ända. Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade de af honom , dels till bifall , dels till afslag å Utskottens Utlåtande , förut gjorde propositioner; men å båda propositionerne sva* rades Ja och Nej. Herr Ribbing begärde votering. Herr Gref ven och Landt - Marskalken framställde derefter följande Voterings-proposition ; Den som bifaller Stafs-, Lagoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militiae-boställens och annan Kronojords utarrendering, voterar Ja; Den det ej vill , voterar Nej; Vinner Nej, anses nämnde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget. HvilkenVoterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Vidare hafva Rikets Ständer ansett, ali, i stället för det i denna § förekommande obestämda uttryck ”invid del ställe, der auktion, marknad o. s. v. hålles’’, en viss omkrets från Expeditions-Vts kottets Förslag till underd. Skrifvelse, M:o 170. 3 nämnda ställen bör bestämmas, hvarinom minuthandel eller utskänkning af bränvin skall vara förbjuden; och halva Rikets Ständer i sådant afseende bestämt i mil frän merberörda ställen. § 26. Med anledning af derom gjord framställning och dä Rikets Ständer funnit det vara med grunderna för stadgandet i 6 § fullt öfverensstämmande, att den innehafvare af utskänkningsrällighet som under rättighetens utöfning ådagalägger, att han icke fortfarande eger de egenskaper hvilka för rättighetens förvärfvande erfordrats, bör kunna förklaras densamma förlustig; men dock ansett rättvisa och billighet fordra, att han i dylikt läll af redan erlagd ulskänkningsafgilt återbekommer så stor del, som motsvarar den tid, hvarunder räliigheten ej ulöfvats; har i öfverensstämmelse härmed ett stadgande blifvit vid denna § infördt. 3 27. Dä en motsägelse mellan stadgandet i denna § och gällande inedicinallörfattningar förefinnas derutinnan, att, enligt de sednare, Apothekare är skyldig att äfven utan recept tillhandahålla allmänheten en del medikamenier, i hvilka bränvin ingår såsom beståndsdel, hvaremot, enligt denna §, bränvin med eller utan droguer eller andra tillsatser, ej får på Apothek i minut säljas, utskänkas eller annorledes lill förtäring på stället utdelas, hafva Rikets Ständer ansett denna motsägelse böra häfvas genom ett förklarande, alt på Apothek bränvin ej må annorlunda än i medicinalförlätlningarne löreskrifves, med eller utan droguer eller andra tillsatser, säljas eller lill förtäring pä stället utdelas. § 28.
Mot denna § har blifvit erinradt, att föreskrift bort meddelas derom, att aftal om frakt alltid skall skriftligen atlattas. Efter min uppfattning af lagstiftningsväsendet, bör dock icke lagstiftaren taga sig före att gifva sådana föreskrifter, som blott innefatta ett råd, utan bör det öfverlåtas åt kontrahenterna sjelfva att se sig om efter de bevisningsmedel, de kunna anskaffa. Jag anser derföre Hr Olivecronas första anmärkning icke böra föranleda någon åtgärd, helst en sådan föreskrift skulle kunna medföra stora svårigheter. Vidare har Hr Olivecrona anmärkt att det borde stadgas huru förfaras skall, när ett fartyg blifvit befraktadt åt tvenne. Såsom bekant, är förhållandet olika, då altalet afser helt fartyg eller viss del deraf, och då det afser styckegodsfrakt. I förra fallet ställes nemi. fartyget till befraktarens disposition; i sednare fallet åter betraktas aftalet dels såsom locatio conductio rei och dels såsom locatio conductio operis, och kan i sistberörde fal! någon fråga icke uppstå derom, att man upplåtit tvem ett. Om deremot helt fartyg blifvit bortslutet åt tvenne, ansåg man något särskildt stadgande icke erfordras, enär Handelsbaden innehåller ett för dylikt läll tillämpligt stadgande; och då man, efter analogi med nämnde stadgande, kunde döma, i händelse viss del af fartyg blifvit bortsluten till tvenne, torde deraf följa att icke heller för detta fall något stadgande behöfde i lagen införas. Då således §:n, i min tanke, är fullständig, anhåller jag att den måtte bifallas. Den 17 September f. m. 349 Hr Olivecrona: Då jag förra gången hade ordet, togjag mig friheten anmärka att det varit önskligt, om i lagen blifvit intagen den bestämmelse, att aftal om frakt af helt fartyg eller viss del deraf skulle skriftligen afTaltas.
Likväl och då Utskotten, af sådan orsak, hysa den förmodan, att berörde anmärkningar till större delen härrört af bristande uppmärksamhet å ämnet, eller ock från en mindre noggrann kännedom deraf, så anse Utskotten äfven, med afseende å detta ämnes stora vigt, att ingen möda bör sparas för att deråt söka gifva den utveckling, som, för dess rigtiga bedömande, kan synas erforderlig, lill följd hvaraf Utskotten ock nu gå att de framställda erinringarne besvara. Hvad först beträffar det gjorda yrkandet derom, att Utskotten hade bordt tillstyrka Rjkets Ständer att hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla, ”det fortskaffning af trupper, tillhörande Landt-Arméen, måtte kom”ma att ske sjöledes,’’ så vilja Utskotten till en början erinra, att trupper kunna commenderas å tider, då transport sjöledes är omöjlig, och till ställen, dit sjöväg ej kan uppsökas, samt att det begärda stadgandets utfärdande endast härföre vore olämpligt, enär en Författning framför allt måste hafva egenskapen att kunna efterlefvas. Men det torde dessutom här böra anmärkas, att det alltid ansetts för en stor fördel och många gånger till besparing ledande, att, när trupper beordrats till ändemål, som ej fordrat alltför stor skyndsamhet, då marches forcees i flere fall äro oundgängliga, låta desamma marchera till fots, hvarigenom vunnits den öfning i fält-tjenst, som oftast utgjort föremålet för sjelfva commenderingen, och hvilken i denna del ej kunnat inhemtas å exercise-platserne.
Den 17 Martti, e. ut. med Skblderne, tillåta, och att Discontens Gäldenärer genom Lagstiftand® Magtens mellankomst måtte skyddas ifrån den säkra undergång dem skulle öfvergå i händelse ett hastigt infordrande af deras skulder fått äga rum; anser pg afsigten att skydda de sednare, i Utskottens Betänkande mera bestämd, än de förmåner, hvilka Fordringsägare och penningerörelsen i allmänhet af de framställ, de Discont - utrednings - grunderna skulle till godo komma. Lika med Utskottens Betan, kande, fruktar jag nog, att någon uppoffring af allmänna tillgångar blir oundviklig , men jag kan ej dela denna mening, att den icke bör sparas, då jag vid detta tillfälle ej inser huru ett af det Allmänna med någon uppoffring förknlppadt biträde kan äga rum, utan att medföra ett oförtjent lidande åt hvarje individ af den talrikaste delen utaf Nationen, hvilken aldrig deltagit i Discontlnrättningarnes fördelar, hvarken som ActieÄgare, Låntagare eller Capitalister, och hvilken sådeles i möjligaste mån bör vära befriad ifrån allt direct eller indirect deltagande i deraf härflytande olägenheter. Om jag skulle misstaga mig i mina farhågor för allt biträde af Banqlren , så får det sättas på räkningen af de bedröfliga följder vårt Myntförhållande fått vidkännas af 1809 års anfall på Banquens soliditet, och på hvarje enskildts dermed förknippade trefnad och välfärd. Den enda uppoffring å Banquens sida, jag finner kunna medgifvas, är den af Utskotten förutsedda * Den 17 Martii, e. m. 171 troliga Förlust å fordringarne; och finner jag i öfrigt ingen annan åtgärd med billighet af Lagstiftningen kunna fordras, än den, att gynna Gäldenären genom Ö! längd betalningstid, att förskaffa Fordringsägaren till ett snart åtnjutande al dess lagliga rätt ; att tor allmänna penningerörelsen göra indragningen för ögonblicket så litet kännbar som möjligt, med iakttagande, att den i rörelsen oiigtigt inkomna enskildt» Reverstnassan likväl mäste till ordnings vinnande åter bringas derutur. Jag kan icke finna att
I silt spel inlägger den unga sångerskan därjämte känsla och lif. Trägna studier i såväl ena som andra hänseendet äro dock ännu af nöden. Som Vilhelm Meister debuterade hr Nilson-Adami, hvilken för några år sedan uppträdde härstädes i operacomiquen. Hr N.-A. har en ljus och hög, men tunn och spröd tenor och torde godt kunna försvara sin plats i sekundära partier. Ett sådant parti som det här föreliggande öfverstiger dock hans krafter. I sitt uppträdande ådagalägger han för öfrigt en viss ledighet och savoir faire. Hr Södermann hade öfvertagit gubben Lotharios roll, hvilken dock ej vidare syntes intressera honom. Den torde ej heller rätt. ligga för hans skaplynne. Fröken Karlsohn var briljant som Philine och fru Linden återsåg man med nöje som Fredrik. Hrr Gra / ström och Malmsjö fyllde godt sina små uppgifter som Jarno och Antonio. Och Laertes, ja det var hr Rundberg. Repertoaren för veckan upptager för onsdagen » Aida », torsdagen » Romeo och Julia », i dag fredag » Regementets dotter » och baletten » Dygnets timmar », söndag » Lohengrin » samt måndag » Orfeus » och » Pajazzo ». V a s a t e a t e r n har med sitt nya program gjort en succés de rire, som artar sig till att bli något lika mirakulöst som den outslitliga tantens — » Charleys tant » mena vi naturligtvis — på Söder. Af engelskt fabrikat är äfven » Niobe », herrar Paultons lustspel; men nej, vi skola vara rättvisa — och epitetet » fabrikat », som passar ypperligt om det förstnämnda stycket, är orättvist gent emot » Niobe » så till vida, som denna pjäs verkligen är byggd på en ovanligt originel och lustig idé, om den ock ej äger några djupare literära förtjänster.
Hrr Elektorers lista vid val af 4 ledamöter i Bevilln.- Utsk. efter N:o 366, Frih. Ehrenborg, fullm Gr. Wachtmeister, Axel Fredrik; N:o 1,210, Hr Reutersvärd. Patrik Oscar, N:o 1,257, Hr Eding, fullm. Gr. Piper, Thom, och N:o 1,7 22, Hr Wulffschmidt, fullm. Hr Silfverstolpe, David August Leonard; samt 2 Suppleanter i samma Utsk., efter N:o 1,233, Hr v. Strokirch, Johan Paul Fredrik, och N:o 215, Hr Ramsay, fullm. Gr. Oxenstjerna, Axel Thure Gabriel; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 3 55. Hr De la Wall, fullm. Frih. v. Knorring, Axel. N:o 872. Hr Rudebeck, Edvard Ulrik. Hr Brummer, fullm. Gr. Lagerberg, Gustaf Otto Fredrik. Hr Wrangel, Erik Fredrik. Suppleanter: Frih. Uggla, fullm. Gr. Horn, Fredrik. Hr Burenstam, Carl Reinhold. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af 2 ledamöter i BankoUtsk. , efter N:o 1,67 5, Hr Adlerbjelke, fullm. Hr Bogeman, Carl, och N:o 2.144, Hr Rosensvärd, Johan Henrik; samt 2 Suppleanter i samma Utsk., efter N:o 2,035, Hr Cederbaum, Pehr Fredrik, och N:o 2,088, Hr af Chapman, fullm. Hr Falkenstedt, Johan August; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 1,039. Hr Stjernhoff, fullm. Hr Montgommerie, Gustaf. Hr Arnell Gustaf Fredrik. Suppleanter; N:o 2,078, C. Hr Toll, Johan Ludvig Osvald.
Herr von ^suksrvolkk, Larl Custsk K. upläste^tt Oickamen sä lydande; VS Den 4 October. rzig Dä Rikets församlade Ständer wid detta Riksmöte äro betänkte, att i Styrelsens alla grenar ändra och rätta de Lagar, författningar och päbud, hwilka hittils utfärdade och gällande warit, men befunnits icke ledande till de dermed äsyftade ändamäl, blifwcr ock nödwändigt, atti de omständigheter hwarutinnan stadgar antingen aldeles saknascller ockäro twctydigr, sädane efter öswcrläggning sammanfatta, och mera bestämt förklara, pä det wid vpkommande frägor i dche delar af Lagskipning»» alle tilltalade Medborgare mäge njuta kika rätt, och icke efter godtycke, säsom e) sällan hittils stedt, en och annan medlem i Samhället utan laglig och billig grund förföljes, dä andra deremot för enahanda förhällande berömmas och belöna-, allt efter ben serstildte teckning Lismare» och Tadlare» behagar framställa och kerlona qvestioms äger mägtigc gynnare och förespräkarc eller owänncr. Af denna anledning wägar jag, som lifwaS af medborgerlig känsla och kärlek för mitt älskade Fosterland, päkalla Högloft. Riddcrskapet och AdclnS up-> märksamhet, ä ett ämne, ingalunda likgiltigt, utan af högsta wigt, ej mindre för märt samfund i det hela, än ock för hwarjc enskild, hälst icke en gäng den för ögonblicket lyckligaste Man i Staten kan förutse alla de händelser ödet i en framtid för honom bestämt, och om icke till äfwcnlyrs Cabalens dolk wid nägot tilfälle torde ricktas äfwen emot honom, ehuru sorgfälligt ben sbkcs undwikas; emedan afwunden wäster fiendskap, och denne hos löga själar anser ofta inga Medel fördöm, mclige hwilke leda till hämnd. Mine Herrar! Ännu gifweS iste nägon Författning eller Lag som stadgar bestämt: i:v LZltz
M:ts Stats-Contoir uti dess Berättelse gif - Underdåniga Skrifvelserl ast 5 gifvit anledning, med de pa denna Hufvudtitel befinteiig® tvänn® Stater, nemligen till Slottets PolisLy?- och Renhållning m. m. samt till Vedoch i\ohl-upphandling för de Kongl. Hofven, kunna Riksens Ständer desto mindre bifalla, som dessa Stater, vid 7.817 och 1818 arens Riksdag, undergingo den reglering, behof-j vet påkallade. 6:0. ; i. K. M. har i Nåder tillkännagifva,' att, ehuru alla för det närvarande möjliga indragningar och besparingar vid Löningsoch Utgifts-Staterne blifvit vidtagne, samt i öfrigt en bättre hushållning och säkrare controll öfver medlens användande anbefalld, de för Haga, Strömsholms och Gripsholms Kongl. Lustslott anviste Underhålls-surnmör, särdeles den, för Haga, uppgående endast till 2000 Rldr, likväl funnits allt iner och mer otillräckliga, så att blott en del af nödvändiga reparationer å bygg' naderne hvarje år kunnat utföras , hvilket, då alla bristfälligheter ej i tid blifvit botade , hastigt ökat dem och förorsakar större kostnad för deras förbättrande; hvarjemte E. K. M., som i Nåder låtit till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna uppgifter, så väl om kostnaderne till de å dessa Slott nödige reparationer, som i hvad män desamma kunnat besörjas, äfvensom öfver det årliga användandet i öfrigt af anslags-Sutnmorne, tillika yttrat den förmodan, att Riksens Ständer icke skulle undandraga sig, att anslå hvad för detse vackra Lust-Slotts vidmaglhållande erfordras.
Jag måste i öfrigt anmärka mot Utskottets sätt att behandla ifrågavarande ämne, att Utskottet upptager de af mig i fyra punkter sammanförda anmärknings-anledningar, under benämning af serskildt begärda upplysningar, hvilkas besvarande Utskottet anser ligga utom den i 29 §. Riksdagsordningen angifne gräns för Utskottets befattning. Denna sökta utväg af Utskottet att 4o Den 17 Julii f. m. bortblanda saken, och dymedelst undgå besvarandet af de väsendtligaste frågorna, som likväl innefatta hela anmärkningen, är serdeles misslyckad, likasom ursägten att svaren skulle innehålla en nödvändig sammandragning ur SlatsRåds-protocollet. I förmodan, att återremiss af Memorialet beviljas, hvarom jag anhåller, vill jag till ledning för Utskottets bedömande af följderna på de anmärkte Nådiga CirculaireBrefven och deraf föranledde förständiganden till Rotehållarne såsom exempel åberopa de tilldragelser, hvaruti jag sjelf som Rotehållare varit invecklad. Till följe af en Konungens Befallninghafvandes i Örebro Län kungörelse, afgafs af några Rotehållare ett skrifteligt svar, hvari yttrades: "Undertecknade Rotehållare under Nerikes Regemente och Edsbergs Compagni, gå alltså att deras önskan "anmäla, då de härigenom i ödmjukhet inbor Högloft. LandshöfdingeEmbetet afgifva "det förklarande, att de icke vilja förlänga "en Mötespassevolance-afgift, som deras företrädare beviljat på en tid, då ett allmänt ”härjande krig, hvari vårt Fädernesland äf"ven var inveckladt, påkallade den högsta "ansträngning till landets försvar, då ingen "ting var naturligare, än att den varma fosterlandskänsla, som lifvar hvarje redlig Svensk "man, skulle framtvinga hvad offer man begärde; men som helt andra omständighe"ter lyckligtvis numera ingalunda kräfva.”
Man hör icke ett knyst af den sedvanliga manliga, jernmerlåteii öfver de vanvårdade hemmen, de öfvergifna barnen och de äktenskapliga tvisterna - icke ett ord om " qvinliglietenc förderf&amp; eller " doftets förflygande&amp;; och likväl tar allt detta agiterande i partiernas tjenst ofantligt mycket mera tid ocli utsätter deltagarinnorna för oändligt mycket mera obehag och större risk, än om de hade laglig rätt att några gånger om året helt stilla gå till valurnan ocli der inlägga sin röstsedel för val, af livilkas utgång deras eget och deras familjs väl i många fall beror. " " Men när skall väl detta tillåtas oss, och hvilketdera af de båda hufvudpartierna skall en gång förhjelpa oss till denna rätt? ' spörjer den ofvannämda tidningen. Svaret lyder: Intet de9.a ". " Det är bäst att se sanningen rätt i ansigtet, och sanningen är denna: Vi erhålla icke valrätt i någon stat, helt enkelt emedan de p o - litiska partiernas m i n icke önska att qvinnun mii f&amp; vaii-att. " Teoretiskt anser en stor del af våra tänkande män, att det är riktigt och rättvist att ge qvinnorna valrätt; men praktiskt äro de eniot saken. Hvad hafva vi vunnit på republikanernas t,ienster? En myckenhet privat artighet, några goda offentliga tal, ett visst antal röster för vår bill och derpå oundaikligt och vciil - fGrutsedt nederlag. Orsakerna äro tvänne: " l: o är nian rädd för inträdet af ett nytt element i politiken. Man vet hvar man har massan af sina manliga röstegare - (för det vanliga nämligen vid glaset) - och man vet hur man skall sköta dem. Men man vet icke hvar man skulle kunna nå qvinnorna, och man inser att qvinnornas röstberättigande kunde och skulle medföra en omstörtning af de politiska sedvänjorna. ' %o fruktar man att de gifta qvinnorna skulle kunna deltaga i embetsjagten. Och man har redan nu mer än tillräckligt många kandidater för hvarje befattning af något varde, utan att qvinnorna ocksti skulle öka tilloppet.