Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars f. m. seende på summan 600,000 r:drs afsättning för Strömsholms canalbolags räkning; 2:0 antagande af de i StatsUtsk:s betänk, å pag. 25 — 27 stipulerade villkor, med den ändring, att det högsta belopp bolaget, eill. 4-de punkten, skulle åtnjuta efter canalens färdigblifvande, nedsättes ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr årligen; 3:o att, i likhet med PresteSt:s beslut, en 9 punkt tillägges i afseende på controll af någon Riksg.cont-.s fullmäktig eller utsedt ombud; 4:o att ett ytterligare villkor i en 10 punkt föreskrifves, hvarigenom förbehåll göres'*för Staten, att, inom 5 år efter det canalen blifvit färdig, få till sig lösa hela canalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr b:co; och 5:o inbjudning till Presteoch BorgareStm att förena sig med R. o. Ad. i förestående tillägg. Frih. Sprengtporten: Frih. Cederström har onekligen rätt i den observation han framställt, att öfverallt, hvarest lättade communicationsmedel, genom canaler, jernvägar, ångbåtar och dylikt, blifvit tillvägabragte, missbelåtenhet uppstått hos de samhällsclasser, som haft fördel af varutransporter på axel. Detta är en erfarenhet, som säkerligen mången, likaväl som den värde Frih:n, haft tillfälle att inhemta; men deremot föreställer jag mig äfven, alt Frihtn, under sin mångskiftande och verksamma bana, funnit att fördelarne af lätta communicationsmedel i statsekonomiskt afseende äro så fullständigt utredda för många decennier sedan, jag vill ej säga ett sekel, alt Utsk. tvifvelsutan skulle hafva ådragit sig förebråelser, om Utsk. velat bevisa någonting så axiomaliskt sannt och allmänt erkändt, att del är civilisationens vanliga gång, att så beskaffade anspråk, sorn det hvarå Frih.m behagat fästa uppmärksamheten, icke kunna tagas i beräkning, när fråga är ali grunda sådana förelag som det ifrågavarande. Troligen skulle Frih.
I den mån alltså vi för detta nummer och dess innehåll lyckas vinna våra läsares intresse och erkännande, bedja vi få uttrycka vår stora tacksamhetsskuld såväl till fröken Stjernstedt som till de öfriga framstående och med ämnet så väl förtrogna pennor, som välvilligt ägnat oss sitt bistånd. Till sist önska vi nämna, att Iduns ordinarie läsare dock ej alldeles skola behöfva undvara den häfdvunna " julkosten ", om ock detta nummer af setts för ett fristående ämne. Det nummer af Idun, som i själfva julveckan kommer våra prenumeranter till hända, skall söka lämna ersättning för hvad möjligen en och annan i det föreliggande anser sig sakna. Stockholm i december 1899. IDUNS REDAKTION. af Europas länder, där så ofta en ruinerad adelsman söker upphjälpa sina affärer genom ett rikt gifte inom den borgerliga klassen. I Sverige åstadkommas sådana förbindelser mesallianser kallades de förr i världen — på grund däraf, att de olika klasserna verkligen känna hvarandra. Denna närmare bekantskap mellan olika stånd börjar redan i skolan, i statens fria läroverk, där adelns söner sitta sida vid sida med borgare-, prästoch bondesöner och med dem dela studier och lekar hela gossåldern igenom. Man gör den anmärkningen mot dessa statens skolor, alt det är en farlig och lockande sak för många obemedlade att åt sina söner kunna bereda en högre elementarbildning mot jämförelsevis obetydlig afgift. Det skulle i de flesta fall, säger man, vara bättre, om bondgossar och söner till borgare och arbetare toge i arf sina fäders handtering i stället för att sträfva efter högre boklig lärdom. Må vara! Det finnes intet godt, som icke innebär möjlighet af missbruk; men — utom de goda krafter, som därmed ofta tillförts staten — en af de fördelar, som dessa fria skolor åstadkommit, är just detta närmande mellan olika klassers barn. Jag har sett en högättad adelsmans son under sin skoltid vara » bäste vän » med en mycket faltig och larflig borgareson och på dennes vägnar vara så ömlålig, att han på det bestämdaste nekade att gå in till bordet vid en middagsbjudning, där man icke beredl plats åt den anspråkslöse — och blyge — kamraten.
Då den förra utskylden, såsom åtföljande tillverkningen, vid dennes upphörande naturligtvis försvinner, och den sednare icke utan obotlig skada för det hela samt till betydlig förlust för de återstående blåsande Bergsmän skulle kunna borttagas, anse Riksens Ständer de allmänna ersåttuings-grunderne vid sådana) serskilda Hemman böra bestämmas icke efter det förut erlagda Tionde - Jernet, hvilket skulle såra billigheten, utan efter värdet af de större eller mindre förmåner, som i och för rörelsen åtnjutas, jemförde med andre Hemmans, samt under afräkning af den alltid qvarblifvaride skyldigheten att deltaga uti ugnens byggande och uppvärmning så länge Tackjern i densamma tillver - Underdåniga Skrifvelser. 457 kas. Der åter, hvarest denna förbindelse uppbört medelst hela Hyttans nedläggande, är jernförelsen med andra Hemmans skatter lätt verkställd, samt, i händelse styckade belägenheter uti ännu blåsande Bergslag Icke tillåta rotering, densamma lika lätt förvandlad i motsvarande skatt. Och slutligen , hvarest hela .Bergslag af hvad orsak som helst, antingen tvungne eller frivillige, alldeles nedlagt rörelsen, böra sådarie’öfvergå till Landslag samt, der detta icke skett, underkastas rotering och lika skyldigheter med alla gndra Hemman af lika natur. Då Riksens Ständer dels af undersökningarfie om Hellestads och Vånga Bergslag, om hvilka pröfningen nu af Eder Kongl. Maj:t i Nåder beror, dels af kännedom om den lika artade belägenhet, hvari flera andra Rikets Bergslag befinnas, trott sig kunna med säkerhet antaga, att icke få eller obetydlige ledigheter af Bergsmanna-Prrvilegier tillstunda, hafva Riksens Ständer vändt sin uppmärksamhet till hvilken ort dessa höra förflyttas för att för Riket och den synbart aftagande Tackjerns-tillverkningen medföra största gagn.
Men efter något sökande hit och dit och icke så litet parlamenterande, kom han slutligen fram med det bästa han var i stånd att finna, en pokal bildad af ett strutsägg med fot af silfver, hvarefter han i flygten skref följande rader som han lade ned i densamma: Tom och skral, Som ett skal Kan jag intet offerera; Men min yngre bror Theodor Han skall ge dig mera ... mera. Den lilla versen ingraverades sedan på pokalen, hvilken lärer betraktas och gömmas som en relik. Det var i detta hem Braun nu lefde, och hvarifrån han i mars 1860 skref till en af vännerne: »Af öfverskriften till detta bref ser du att jag, flyttfogel som jag är, återigen bytt om vistelseort, sedan det blef mig för tråkigt i Blekinge. Sedan medlet af februari har jag nemligen varit hos min bror här i Ystad, och jag trifves ganska bra. Med vårens vindar styr jag väl kosan åt annat håll ... Få se hvart det blir ... Under en hel månads tid har jag nästan dagligen varit på kalaser, de flesta tillstälda för min skull. I tisdags var jag på en lysande middag, tillstäld af högmögende direktörerne för skånska privatbanken, der min skäl i ett grant tal proponerades af äldste grefven. Du ser således att jag ändtligen kommit upp i de högre sfererna och du måste medgifva att det är bra beskedligt af mig att hädanefter vilja sänka mig ned ända till en simpel bokhandels-kommissarie. Det var nu bra längesedan jag skref till dig, gamle vän. Vintern har varit mer än vanligt dyster, och jag fruktade nästan att jag aldrig skulle komma klok från Asarumsdalen. Nu återigen äro mina lifsandar något uppkryade, och för att få dem ännu kryare har jag föresatt mig med allvar att till sommaren sköta min helsa. Om jag till den ändan kunde få mig en koja vid sundet, vore det bra. Någon offentlig badort vill jag icke besöka, emedan jag der aldrig finge vara i fred, och det är just hvad jag behöfver för att en gång få min kalender färdig. Men Braun kom hvarken att taga någon stuga vid sundet eller att besöka någon bekant badort.
H:o af den 1 Mars 1851, angående val af Justitie-Ombudsman och dess suppleant. (17). 1851 den 11 Mars i Kongl. Regeringen anmäld och lagd till handlingarne. 3:o af den 1 Mars 1851, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter (16). D:o — D:o — D:o. 4-:o af den 26 Februari 1851, angående godkände förslag till ändringar i Rikets grundlagar (14). Kongl. Maj:t har uti Statsrådet den 12 Augusti 1851 gillat och antagit hvad Rikets Ständer föreslagit i afseende på 72 § Regeringsformen samt 14 och 22 §§ Riksdagsordningen; men deremot vägrat nådig sanction å förslagen om ändring i 52 § Regeringsformen och 24 § Riksdagsordningen, hvarom underrättelse blifvit meddelad Ständerna å Rikssalen den 23 Augusti samma år. ' 5:o af den 1 Mars 1851, i anledning af Kongl. Maj:ts förslag till ny Riksdagsordning m. m.' (13). , ; 185-1 den 8 April i Statsrådet anmäld; och lagd till handlingarne. ©:o af den 26 April 1851, angående ändring i 23 Kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl. Rikets Ständers förslag blef den 11 Juli 1851 i Statsrådet bifallet, hvarom Rikets Ständer underrättades å Rikssalen den 23 derpåföljande Augusti, då Förordning i ämnet utfärdades. 9:o af den 3 Maj 1851, angående förlängd tid för måls fullföljd från Underrätt i Stora Kopparbergs län (68). D:o — D:o — D:o. 8:o af den 3 Maj 1851, angående serskildta föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, sorn från Gottland fullföljas till Hofrätt (69).
JVS 46, i anledning af återremiss å samma Utskotts Utlåtande JVS 27, angående hegardt anstånd med löreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs Jernvägs-bolag af allmänna medel anvisade lån. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: JVS 47, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof Dahlbogård i Kronobergs län tillhörig del i den så kallade Spetsamossen; JVS 48, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeant-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; JVS 49, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition, angående befrielse för Fält kamreraren m. ro. Ph. A. Are/Is enka. Albertina Heimberger, från utgifvande af observations-procent och anmärknings-medel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömde; JVS 50, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition, angående eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; JVs 51, I anledning af Kongl.
Marianne rusade ur rummet, och Anna Maria såg efter henne med ett uttryck af verklig bedröfvelse. I flera dagar saknade hon sitt goda lynne, och det syntes, att hon plågades af något inre missnöje. Några månader därefter flyttade fru Ström med dotter från Upsala och bosatte sig i Stockholm. Magister Karl Ström var ännu kvar i den lärda staden, där han skötte några kollegier och fortfor alltjämt att vara en trogen gäst i professor Malmstedts hus. Johan Trotzig hade afslutat sina examina och rest upp till hufvudstaden för att skrifva in sig i något af ämbetsverken. En afton var Ström på visit hos Malmstedts och pratade med Anna Maria, som frågade honom efter Marianne och om han haft några underrättelser från sin kusin. “Nej, icke sedan de lämnade Upsala,“ svarade Ström och tillade med ett inställsamt leende: “jag fruktar, att ’Tekonseljen’ förtretat min faster och Marianne, så att de icke ens vilja skrifva till Upsala. Jag har skrattat rätt hjärtligt åt det intryck, satiren gjorde på dem; de voro alldeles tröstlösa.“ Anna Maria sydde flitigt en stund utan att svara. Ström tog detta, som att hon med välbehag åhörde honom, och fortfor därför en lång stund att göra sig lustig på sina släktingars bekostnad. Hastigt lyfte Anna Maria upp hufvudet och frågade helt tvärt: “Om jag icke missminner mig, så har jag hört min far säga, att magistern tillbragt sin barndom i moster Ströms hus, och att hon varit i mors ställe för magistern.“ Ström rodnade och framstammade ett ganska ljudlöst: “Ja.“ “Har Marianne icke talat om några verser, dem hon hittade, och som voro skrifna af jag vet icke hvem, men som buro titeln: ’Mitt första och sista poem: Nattmössan’?“ Äfven denna fråga bejakade Ström och detta med en högst generad min. “Magistern vet väl, att de blefvo uppbrända; men ty värr var det endast en afskrift; originalet finnes kvar och kan en dag komma ut i världen, alldeles som ’Tekonseljen’, och då kan allmänheten få reda på, huru en magister först älskar och erbjuder en ung flicka sin hand och sedan af fåfänga öfvergifver henne.
Departementet att nemligen, med möjligaste besparing i oir.kostnaderne, draga försorg föc arbetets jemna bestridande, Fuilmägtige likväl nu icke egde någon annan utväg öppen lemnad, för befrämjandet af de i flere afseenden ofelbart tilltagande .göromålens behöriga förrättande utan menligt uppskof, än att med sitt tillstyrkande understödja Cotmnissariatets ofvanberörde anhållan. Vid »leita förhållande,'och sorn Utskottet icke finner lämpligt hv3»! genom det för närvarande iakttagne vicariat måste inträffa, atf, ifrån och med Kamereraregraden, successive till och med den lägsta ordinarie befattningen, flere Tjenstemän bestrida högre och ansvarigare göromål!, än deras innehafvande löneviikor åtfölja, hvilket åliggande icke skäligen bör kunna dem tillhöra vid andra tillfällen, än då en Ämbetsmans sjuklighet,'laga förfall eller frånfälle, föranleder behofvet pa kort tid af en dylik tjenstgöring, men icke för att dymedelst bereda Verket besparing i nödvändiga utgifter; och derförutan tillkom - Banco* Utskottets Betänkanden. 395 nier, att den person, sorn tili Cotnnsissarief tjenstgöring eonstitueras, icke kan förpligtäs elier tillåtas att med de ordinarie Commissarierne dela ansvaret för vården och förvaltningen af Banquens redbarheter och GetteralC ssor; alltså och pa de af BancoStyrelsen i öfrigt arulragne skäl , tillstyrker Utskottet vördsamt hos Rikets Högloft. Ständer, det ina på Banquens Stat få uppföras den Comrnissa.- rietjenst sorn, på ofvan anförde sätt, genom extra förordnanden förrättad, allt hittills varit otillsatt. Och kornmer i slikt fall, enligt gällande ordning, och till bibehållande af stadgad' proportion, en Frälseman att dertill utses. Till Rikets Högloft. Ständers bifall hetnställes detta vördsammeligen. Slockholm den 2 JDecembec 1833, N:o tji.
Det är lätt att förutse, att alla de, som ej gilla detta förslag, skola deremot anföra dels kostnaden för så många nya kyrkors uptorande, dels svårigheten att anskaffa boställen åt så många nya pastorer, och framför allt omöjligheten att på länge besätta alla dessa nya tjenster på en tid, då i alla fall prestbrist öfverklagas inom flera stift. Hvad de nya kyrkorna angår, så finnas redan många annexoch kapellkyrkor, som kunna förvandlas till moderkyrkor, fastän de på många ställen behöfde utvidgas. Kostnaden härföre hoppas jag med tillförsigt att de nya församligarne ej skola undandraga sig, då de å andra sidan erhålla utsigt att snart få sin egen pastor på närmare håll, en sak som vår allmoge med skäl sätter ett högt värde på. På de ställen, der helt och hållet nya kyrkor måste byggas, och der detta öfverstiger den nya församlingens krafter, bör i en så vigtig sak understöd på ett eller annat sätt ej nekas af kommande Ständer. Till bostäder åt de nya pastorerna åter finnes tillgång i de stomhemman och komministers-boställen, som redan förut finnas. Det är klart att denna fördelning ej kan sättas i verket förr än nuv:de innehafvares af de större pastoraternes död eller förflyttning till annan lägenhet, och att någon tid således måste åtgå, innan den kan allmänt genomföras, men nyttigt vore det dock och ledande till målet, om vid denna Kiksdag principen uttalades, och den ziffra bestämdes, som skall blifva den ungefärliga beräknings grunden för framtida fördelning. Hvad prestbristen angår, så uplyste i förra plenum, Herr Chefen för Eckl.-Depart:tet, att för närv:de finnas i Sverige 2,216 pastorer, samt en prestman af detta Högh Stånd vid samma tillfälle, att presterskapet i riket upgår till en numerär af 3,000.
Andra d:o 5 — Hvilken afgift, då rättigheten att med yarorna kringresa, nu mera upphört , Utskottet trott böra, på sätt nu skett, jemnväl nedsättas, hvarjemte, och då genom Kongl. Brefvet af den 4 Junii sistnämnde ur, ehuruförbcrörde Författningar stadga ett lika förhållande med Smidessorn med Glasoch Porcellains-handlare, likväl ytterligare förklaras, I 10 Bevillnings-Utskottets att med fortfarande Förbud för löse eller vanfrägdade personer, att under kringstrykande i Landet med Smides - försäljning sig befatta, det likväl må vara Konungens Befallningshafvande tillåtet, att på anmälan af Jernverks-Idkare, utfärda Pass till liandels-resor med Jernsmiden för välkände, bofaste och af Bruken antagne försäljningsman, finnér äfven Utskotten, att i sammanhang med hvad Glasocli Porcellains-försäljare anfördt är, Smidesförsäljare äfven böra i detta Mom. upptagas näst efter Skål-AYestgöthar, sålunda: Smides-Förs ä Ijare s Bosatse, och stadigt 'vistande på 'vissa till Smides - försäljning, af Konungens Befallningshafvande j utsatte ställen i Två Glassér: Första Classen io R:d, Andra d:o .. 5 — Andre af Bruks-egare till Handels-varor med Jern-Smidén antagne och vederbörligen förpassade personer i Två Glassér: Första Classen , . , , , , , 20 R:d. Andra d:o, 10 — Desse sistnämnde skola derjemte till säkerhet för af giftens erläggande iakttaga hvad rörande Häst-handlare är föreskrifvet. 2 A ht. 7 §. 1 Mom, Med fästadt afseende å en inom Vällofl. Borgare-Ståndet gjord anmärkning, får Utskottet B et änkan dan.
Ständer skulle beslutas, må kunna med minsta möjliga gravation för Staten, i anseende till Expectance Hönerne, för sig gå, har Stats-Utskottet skolat tillstyrka, Bihang till lliks-St, Fröt, j\dc Sami. xai. Ståts-Utskottets Betänhanden. att Herrar Fullmäktige erhålla föreskrift, att tills vidare, och intill nästa Riksdag, endast efter provisionella förordnanden låta förrätta de Tjenster, hvilka nu äro eller framdeles kunna blifva ledige, så att de för sådane Tjenster anslagne Tonér, vid tjenstgör! ngens upphörande, ovilkorligen komma att indragas. Detta allt underställes vördsamiigen Rikets Högloft. Ständers granskning och ompröfvande. Slutligen, och till upplysning om förhållandet vid General-Assistance-Contoiret nästledit år i §17, bifoga c Ofver-Gemm issar ier nes härom. till Herror Fullmäktige afgifne Berättelse Titt. A.» och får Stats-Utsk°ttet härvid tillkännagifva, aU d® hos ÖfverCommissarietne haline Protocoll till och med nästledit ars slut blifvit af Utskottet granskade, och att något vid dem icke varit att erinra. Äfvensom Utskottet öfversett samtlig© Departementet och Förvaring» - rummen vid General - AssistanceContoiret. *— Den vid General-Ässistance-Contoiret för år 1816 afslutade Eufvud-Bok med dertill hörande verificationer har väl blifvit till Stats - Utskottet öfverlemnad, men osäkert är ,huruvida Utskottets tid, som måste delas åt andra göromål af mera vigt, kan medgifva någon revision af nämnde Hufvud-Bok. Hvilket Stats-Utskottet äfven ansett sig böra hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamiigen anmäla. Stockholm den 4 Junii 1818. StatS'Utskottets Beiänh anderi. *747 Afskrift. Litt. A. Ödmjukt Memorial!
— Ja, hällre allt, än förfalla till veklighetens vämjelse! Må vi njuta af civilisasjonens framsteg under ett allvarligt betänkande för och emot. Inte genom att taga det som gör oss vägen lätt, göra vi oss densamma värdiga, utan genom att taga det som gör oss vägen svår. Det finns endast en stig att trampa för den, som vill sig själf, sitt fosterland och sina likar väl; den, som förfädren trampat: försakelsens!! Visen, Jockmockare, att i ären karaktärer! Bryggen edert dricka själfva! — eller åtminstone blygens!» Jag vet inte hur många gånger jag läste igenom det uppropet! Hur vackert det lät! Och att tänka sig att det där skulle bli läst i mest hvarje hem — kanske verka som väckande åskviggar! Hvilken makt har ej pressen! Vi köper naturligtvis hvar enda droppe dricka själfva, men det hörde inte hit. Man kan väl inte stå ut med att både skrifva ädelt och handla ädelt, skulle jag tro. Det vore för mycket för en fattig syndig människa. Men hvem är det som skyndar förbi fönstren med en sådan brådska? Fru Saltsberg, vår allra mest intressangta fru! Hvem i all världen kan det nu vara som —? Vi har ju reda på hvar eviga en som Fru Saltsberg är fet, begagnar lösbena, har alla dragen liksom hoprörda midt i ansiktet och är mycket skicklig i sitt yrke, fast man numera allt måste hålla riktigt noga reda på henne för att inte få in döttrar i familjen i stället för söner, och tvärt om. »Hvem är det?» ropade jag. Hon hörde mig naturligtvis inte. »Hvem — är — det —? skrek jag och hängde mig utom luckan så jag höll på att trilla ur. »Fiskar Almgrens hustru!» skrek hon tillbaka och använde händerna som lur, alldeles som om det varit jag, som varit döf. »Tvillingar!» »Gud!» ropade jag. »Det var ju tvillingar?» »Nej, trillingar.» »Trillingar? Det är en fullkomlig skandal», skrek jag. »Jag kommer genast efter med litet smått!» Fönstret igen med en smäll, och så började jag att i sjudande fart kasta på mig ytterkläderna.
IiLt. c., gillades, och morn. litt. d. godkändes-, N:o 292, med förslag till voteringsproposition, rörande ett lån för uppbyggandet af ny kyrka i Christinehamn: Voteringspropositionen gillades; N:o 293, med anledning af erhållne ålenemisser, i fråga om ett lån för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings lärdomsskolas local: bifölls; N:o 294, i anledning af väckt fråga om indragning af den åt pastorerne i Oltarps, Filestads och Nöbbelöfs socknar af Malmöhus Län upplålne förläningsspanmål: gil/adés; N:o 305, (förnyadt), angående de af Kongl. Maj Föredrogos ånyo Banco-Utskottets memorial och utlåtande: N:o 57, i anledning af Bancofullmägtiges hemställan, att commissariernes antal i Lånecanzliet måtte återbringas till hvad det före sednast» reorganisation af nämnde Departement varit, eller till fem, chefen inberäknad: bifölls; och Frct.-Utdrag, den g Maj 1845. 911 N:o 58, i anledning af väckt motion om ökade löneföi möner för åtskillige tjenstemän inom Banken, samt Baneodiscent-verket: gillades. S. D. Efter skedd föredragning af Kongl. Maj.ts den 8 dennes aflåtne Skrifvelse till Rikets Ständer, angående frågan < m eli förändradt myntsystem, beslöts, det skulle nämnde Kongl. Skrifvelse öfverlemnas, för behörigt iagttagande, till Banco-Utskottet. Från Heder v. Bonde-Ståndet. ■ S. D. Upplästes det den 8 dennes haline protocoll bos Rikets Ständers Eleetorer till val af comilerade för tryckfrihetens vård, hvaraf inhemtades, alt till comilerade för tryckfrihetens vård blifvit utsedde: Pastor Prirnarius L. JV. O., Doctor Jbr. Zach.