Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De medel, som allmännast blifvit begagnade till förekommande af yppighetens och ofverflödets skadliga verkningar äro : 1:0 Förbud emot införsel af Utländska öfverflödsvaror. 2:0 Tillåten införsel deraf, emot höga Tullafgifter. 412 Besv. och Ekon. TJtsk. Eetänkanäm. 3:0 Förbud emot dessa vai'ors begagilande och förbrukning. 4:o Tillåten förbrukning emot höga Taxor eller afgifter. 5:0 Medel, som verka på allmänna opinionen. Étt af de mest directa medel till yppighetens hämmande är ostridigt det i lista punkten anförda förbudet emot införsel a£ utländska öfverflödsvaror. Genom stadgandet uti Kongl. Maj:ts SjöTulls-Taxa för inkommande varor af den 20 Mars 1816 med flera utgifna serskilda författningar, har äfven denna utväg blifvit begagnad, och skulle troligen vara tillräcklig för det åsyftade ändamålets befrämjande, om en fullkomlig efterlefnad af dessa stadgar alltid kunde påräknas. De correctiver, som i sådant hänseende blifvit vidtagne, äro Kusto~h Tullbevakningen. En efter local - förhållanderna lämpad organisation häraf är således i hög grad nödvändig; men då fråga härom serskildt blifvit väckt och öfverlemnad tili Statsoch Ekonomiutskottens gemensamma handläggning, anser Utskottet sig nu endast böra i allmänhet vidröra detta ämne, såsom en nödvändig länk i kedjan af närvarande framställning. Det ödra medlet, eller tillåten införsel af utländska öfverflödsvaror emot höga tullafgifter medför äfven, enligt Utskottets tänka, väsendtlig nytta, då det behörigen begagnas. Dessa höga tullafgifter torde lämpligast böra läggas på sådana utländska produk - Besv. och Ekon. ZJtsk. Betänkanden, 4I5 ter eller fabricater, som till större delen,’ men ej tillräckligt kunna tillverkas eller finnas inom Riket, och hvilkas införande under detta vilkor ej undergräfver den inhemska industrien, utan genom vackt täflan gifver den en lifligare verksamhet och en störr * fullkomlighet.
Prot. 1847 och 184.8, 5 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 2 10; Bil., N:o 2, till Bevil/nings-Ulskottets Skrifvelse, N-.o 6. vas, förut blifvit till vederbörande kronouppbördsman erlagd. Kongl. Maj:ts befallningshafvande utfärde då tillåtelse för fabrikens drift och underrätte derom vederbörande kronobetjent. § 27. Afgift för bränvinsbränning i denna klass beräknas efter qvadratfot upphettningsyta, och utgår för hvarje månad med 30 r:dr för hvarje qvadratfot af bränvinspannans upphettningsyta, då redskapen drifves utan ångapparat, och med 25 r:dr för hvarje qvadratfot af ångpannans upphettningsyta, då redskapen drifves med ångapparat. Vid afgiftens bestämmande beräknas ej hvad af upphettningsytan icke uppgår till full qvadrat decimaltum. Omdistillering af bränvin. § 28. Hvar och en, som lofligen idkar bränvinsbränning på landet i någon af förenämnde 3:ne klasser, må under den tid, för hvilken han härtill sig anmält, med samma redskap, som blifvit till bränvinsbränning uppgifven, utan serskild afgift, omdistillera det råa bränvin,' som han i samma bränneri tillverkat. ‘ Hvar och en på lande! boende egare eller innehafvare af jord till 1000 r:dr taxeringsvärde vare, ehvad han idkar bränvinsbränning eller ej, berättigad att under den för bränvinsbränning icke lofgifna tiden, eller från och med den 1 Maji till och med den 31 Oktober, för omdistillering af bränvin till eget husbehof, utan serskild afgift begagna en panna af högst 4 kannors rymd, kokrummet inberäknadt, och af den form, som för pannor i l:sla klassen är föreskrifven. § 30.
Aker - — 49 — Åkerbruket vid Tumba, i belt hemman, bar i afkastning lemnat: *833 R:dr 7: 3. 4- och *834 „ 10: 19. 7. Härvid är dock att märka, att en del af den odelbara jorden är vorden, i smärre jordlotter styckad, öfverlåten till Bruksfolkets disposition. Utgifterne för utsäde, tjenstehjonslöner, dragare, samt öfrige kostnader, jemte utskylder af alla slag hafva uppgått *833 till R:dr 277: 7. — °ch 1834 „ 244: 41. 7. Detta hemman har nyligen undergått laga skifte, hvarigenom betydliga kostnader åstadkommits för mätning, ny stängsel, odlings-ersältning ra. m. I afseende härå har det förefallit Revisorerne anmärkningsvärdt, att ehuru, enligt hvad af Banco-Fullraägtiges Berättelse inhämtats, hufvudsakliga ändamålet med omförmälde, redan år 1828 påbörjade och först hösten sistlidne år slutade ägodelning varit, ”att blifva qvitt ett nära Bru”kels Tomt beläget, hemmanet Hogelby tillhörigt, krogställe, som af en ”del bland Bruksfolket icke sällan till hinder för arbetets jemna gång besöktes, ” har, på sätt Bruksförvaltaren uti sin afgifne Berättelse af den i5 sistlidne September upplyst, Bruket dock måst träffa serskild öfverenskommelse med ägaren af berörde hemman om krogens borlflyttande och derföre utbetala 666 R;dr 32 sk. Banco. Pastoralierna från hemmanet Tumba (oberäknadt hvad till Comministern är betaldt) hafva uppgått 1833 till - R:dr 121: 16. — och i834 - - „ 136: 6. —• utgörande lösen efter raarkegångspris för 17 Tunnor Råg och Tunna Korn.
Innan Utskotten utlåta sig i detta ämne, anse Utskotten sig först böra upplysa; ”att Kongl. Brefvet den 16 October 1776 gifver vid handen: att, i anseende till den svårighet, som möter rusthållarne vid Norra Squadronen af Bohus-Läns Dragon-Regemente, att både anskaffa och underhålla Dragon-hästar, hvarvid den ännu betydligare olägenhet uppkommer, att rusthållarne slutligen blifvit utblottade och ej förmå ett eller annat af rustnings-praestanda utgöra; thy har Kongl. Maj:t varit betänkt, huru desse trogne undersåtare må i någon måtto lindras, likväl så, att hvad till Rikets försvarsverks upprätthållande hörer, icke dess mindre befrämjas, samt för vinnande af detta ändamål i Nåder befriat Rusthållarne från Dragonhästars och thy åtföljande munderingars presterande, emot det, att för hvarje rustning uppsattes och underhölles på Infanteri-fot en och en half karl, hvilken rusthållarne hofde lega, och årligen lika med dragonen löna, samt med behöriga hemkall eller torp förse; åliggande det dock Kronan att bestå och förse manskapet med gevär samt lifmunderingar, m. m. En hufvudsaklig förändring häruti har dock blifvit vidtagen genom ett nytt Kongl. Bref af den i5 Augusti 1777, som innehåller: att Kongl.
Verk lemna en föresyn af den strängaste hushållning med medel, hvilka alla till större eller mindre del utgått från det förut nog tungt belastade folket och således åter böra komma detsamma lill godo. Rikets Ständer fordra med fullt fog att den andra Statsmakten skall iakttaga ali möjlig noggrannhet i användandet af landets Skattebidrag, men böra de då älven sjelfva visa sig inse vigten af ett sådant handlingssätt, hvarföre jag måste beklaga, att så många och grundade anledningar skola förefinnas att vid Bankens förvaltning anmärka ett motsatt förhållande. Långt ifrån att härmed hafva velat uttala ett klander emot nuvarande Bank-styrelse mera än emot dess företrädare, anser jag mig dock för min del böra söka den rätta orsaken till denna mindre noggranna hushållning i Bankens felaktiga organisation i allmänhet samt i dess collegiala styrelsesätt med thy åtföljande tunga former, erfordrande en vida större tjenstemannapersonal än den som vid en enklare organisation, sådan denar införd vid andra StatsBanker, skulle behöfvas. Om den grundsats derjemte varit nog mycket hyllad att Rikets Ständers värdighet kräfde en större frikostighet, en mindre noggrann hushållning vid ett Verk, som egde så stora inkomster som Banken , så synes rätta grundorsaken till de öfverklagade förhållanderne i första rummet böra sökas hos Rikets../'' Ständer sjelfva, som måhända allt för länge medgifvit tillämpningen afeiVsådan åsigt, den der i sig sjelf är felaktig. Det är derföre med full öfvertygelse jag förenar mig äfven i den uttalande tanka, att det är ett vigtigt och o vilkorligt åliggande för kommande Ständer 97 Ständer och deras Banco-Utskott, alt med allvar påtänka en ny och förenklad organisation af så väl Banken i sin helhet, som af dess förvaltning, hvarigenom en så högst nödig inskränkning i de alltför stora utgifterne för detta Verk må kunna blifva möjlig. Jag anhåller att äfven detta mitt anförande må i Protocollet få inflyta. Uti Herr Barons och Ordförandens yttrande förenade sig Herr Öfversten af Forssell, Herr Grosshandlaren Berg, Herr Fabrikören Norin, Herr Handlanden Krakau, Herr Häradshöfdingen Fristedt och Riksdagsmannen Anders Nilson.
a.iitagiia: Fröken S. Hansson, soin efter genumg&amp;iigen (i mltnaclers elevlrurs vid Akadeinislia sjnkliiiset i Cpsala, under Z år varit anst.&amp;Zd soin öfversköterska B Kristianstads 1asaret.t; fröken H. Löf ' gren som iiuieh a8ft h~smoilersbeftrttning d Willieln~sro hem fir epileptiska barrii; sanit fröken A .. Callmh, som geiiomgiitt kurser i massagebeliaidling, anatomi ni. iii. Genoni ralGilligt tillrnötesgiieiide af vederböraxide hafm tvaiine af förbiindets aspiranter f5tt genoingli. h i ' s i sjiikvHrt1 i % ' Sah1) atsbergs sjiikhus ocli en af fchktiiets elever raktislr K1ur.s i Iri.rmgi pR Serafinierlasarettetu kirurgiska polik ' nik Till 1894 Ars Iärolturser liati-a tväiiiie asphmter blifyit an tagii a. Af forbiuidet.~ uteraiiiinemde faltskar-s,juksköterskor hm iindei. kret en i följd af olyrkshilndelse afiidit och liafva från framstaende personer iiioni deii ort. dar (len aflidxia verkade, till förbundet ingiitt goda vitsord om lieiilies pligttrogna arbete. Redogörelse for platsförniedlingeii försjuksköterskor återfiimes i cleniia berättelses nfdeliiiiig oiii byrhis verksamhet. Kommittfii för .Koinin.ittéii för utredning a f de till Da.~inia.rk utvanchalide i~treilning af Je till nalllllark, t. allniogeflickornas stallning och arl~etsföA8Ilaa~~~lexi har iinder vrndniic~e mogeflickoniar d l - året iiismikat uppgifter rwig&amp;ende deii föräiidring.
IX. 256, 279. A. 281. — N:o 82. angående utsträckning af den åt Mosaiske trosbekännare förunnade rätt till bosättning i riket. — N:o 83. angående förvaltningen af Sala silfververks ränle-ersättningsfond. — N:o 84. angående förnyade stadganden, i afseende på åtgärder lill förekommande af kolera-farsotens införande i riket, m. m. — N:o 85. angående inställande af bränvins-lillverkning i sammanhang med pressjäst-beredning. — N:o 86. om antagande af decimal-system för mått och vigt. — N:o 87. angående beviljande af stapelstadsrätt åt staden Sölvitsborg. •— N:o 88. angående förklaring af 26 Kap. 2 §. Byggninga-Balken, i fråga om skyldighet att underhålla en del hus i prestegård. — N:o 89. angående pension för framlidne Landshöfdingen m. m. C. U. Nermans enka. IX. 468. — N:o 90. angående framlida inrättande af en Svensk Lif-försäkrings-anstalt. IX. 468. 9 ( 66 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. N:o 91, angående stämpling af Spelkort och afgiften derför. N:o 92. angående förhöjd vagnslega m. m. vid skjutsningar. N:o 93. angående inqvarlerings-skyldigheten i Stockholm. X. 20.
December. en och annan anse sådant å min sida öfverflödigt, då jag förr så mången gång i likartade ämnen mer och mindre officielt både i tryck, tal och skrift uttalat mina åsigter, men jag finner ämnets vigt kräfva, att en hvar, som icke bör sakna åtminstone all förmåga att bedöma de deri afbandlade ämnen, äfven bör söka bidraga till utredningen, och min dyrbara rättighet, att å detta rum upträda, kan jag dessutom icke annorlunda betrakta än som en skyldighet, hvilken det åligger mig att efter förmåga söka upfylla. Då jag icke vill tillstyrka, vare sig obetingadt antagande eller förkastande af allt hvad i den K. Proposrn för Flottan föreslås, anser jag, att StatslJtsk. före frågans bedömande, bör noga pröfva hvad förtroende den för samma propos. ansvarige Depart:sChefen visat sig derigenom förtjena, och jag skall efter min förmåga söka meddela de uplysningar, som kunna tjena till vägledning, då i öfrigt de officiella handlingarne innebära tillräckliga bevis så väl derpå, att hvad, som förra statsregleringen förespeglat, icke blifvit upnådt, som att hvad nu utlofvas, icke med någon sannolikhet kommer att på det föreslagna sättet vinnas. Vid denna granskning vill jag i möjligaste måtto förbigå principen för ordnandet af Sveriges sjöförsvar, då mina åsigter i det afseendet nogsamt äro kända, och jag destomindre förmodar att vara misstänkt för att hafva frångått desamma, som jag härmed förklarar, att ångkraftens användande synes mig lika nödig och nyttig för den stora som för den lilla Flottan. Jag tackar dem, hvilka icke tillhöra yrket, men likväl inom och utom representationen sysselsatt sig med dessa ämnen, och derigenom förvandlat frågan från en yrlies-, för att ej säga skrå-fråga, till en nationel, som den i så många hänseenden är förtjent att vara.
Det blir nu Adolf Fredriks ensak, att fortsätta jollret, att roa er med förevisningar och föräringar af de svarfvade småsaker, hvilkas tillverkande utgör hans käraste tidsfördrif, och som en gång ådrog honom det bitande svaret af den frispråkige fältmarskalken Hamilton, hvilken konungen gaf en dosa, som han sjelf svarfvat: «Ers Maj:t! jag skulle likväl tycka mer om, att en «kung vore guldsmed, än svarfvare.» Bland vetenskaper och vitterhet glömmer Lovisa Ulrika allt annat. Hon afhandlar statssaker med Scheffer, Höpken, Rudenschöld; hon fördjupar sig bland Floras blomstersängar med Linné; hon talar ömsom om vapenläran och malmarter med Tilas; hon följer Klingenstjerna i hans beräkningar; hon forskar med Botin och Lagerbring i häfderna; hon letar språkens rot med Ihre och Sotberg; hon pejlar plågans djup med Rosenblad och Rosenstein; hon forskar i jordens inelfvor med Bergman; hon lemnar sitt löje fritt lopp vid Dalins rimmade tillfällighetsstycken, och finner ett nöje i Löfvenskjölds versar. Det var äfven en tid, då hon tänkte med Tessin, ja, mina läsare, »tänkte« med honom, så vida eljest Voltaires intyg äger något vitsord, då han skrifver: «Om man läste kejsa«rinnans af Ryssland (Catharina II), konungens af «Preussen (Fredrik II) och framlidne grefve Tessins «bref, skulle man lära sig att tänka, förutsatt, att så«dant kan läras. Det ser ut, som dessa snillen od«lat vårt språk endast för att tillrättavisa oss; men «vi låta ej tillrättavisa oss.» Detta af en Fransman om och åt Fransmän2! Sophia Albertina satt i en barnstol och hade den nedanför stående Fredrik Adolfs hufvud i sitt knä. Vid hvarje lugg af systerns späda fingrar, drog brodern skalkaktigt undan hufvudet, och begge syskonen betraktade hvarandra så innerligt, och begge logo: det bodde en himmel, det låg en framtid i detta de smås leende.
Man har ansett Reglementet för ManufacturDiscoiaten vara en sä ovilkorlig lag, att ej det mindsta afsteg deri. från ägde rum, och sagt att, om något undantag gjordes, skulle Revisorerne ålägga BancoFullmägtige, att genast inställa utbetalningen af Creditivsunaman. Hvad detta senare Den 09 Maji, 5*5 angår, kan Jag visserligen icke invända, att ju Banken ej har rätt disponera sitt anslag, ehuru jag ingalunda finnér det billigt, att det skall ske på låntagarens bekostnad. Men derjemte kan jag ej lemna ur sigte, att Reglemeotet äc gifvit af Kongl. Maj:t, hvilken således afven bär rättighet förändra det, och att Fonden är tillkommen utan någon Riksens Ständer* medverkan , eller tillskott af Statsmedel, genom den behållna vinsten af Discont-rörelsen, samt förvaltningens ordning och noggrannhet. Om nu Kongl. Majit finner, att en näring för dess grundläggning behöfver större understöd än en annan, så kan jag ej anse det vara hvarken obilligt eller underligt, att Kongl. Majit då gör ett undantag från en författning, deri Han sjelf föreskrifvit de allmänna grunderne Ett dylikt undantag har någon gång beviljats för sådane inrättningar, som varii af särskild vigt och nytt* Såsom upplysning vill jag hafva den äran nämna, att då Öven fick det honom lemnade låne-understöd, skedde sådant af den orsak, att i vidrigt fall, hans inrättning ej burit sig, och att han hade tillbud att mod betydliga fördelar flytta utrikes. Sverige hade då mist en sällsynt skicklig Gjutare, som med sin konstflit så väsendtligen gagnat Näringarne, och ett annat land hade derigenom fått ökade tillfällen att täfla med oss i en af våra vigtigaste näringsgrenar. På samma sätt måste Arosenius, som ifrån Nederländerna skulle införskrifva Arbetare, utmärkte för skicklighet att sortera ull, till beredande af finare kläden, 516 Den 29 Maji, uppmuntras med ett ökadt understöd. Sådane förhållanden kunna ej förutses.
Af synnerligt intresse &amp; ro de skildringar, hvarest den gamle ishaf sf armen Svend Foyn har ordet. &amp; n till ombyte fi.r läsaren en liten hiiiiioristisk bit sådan som den om kaptenen på ilngbåten mellan England ' och Sverige. Fartyget stötte på grund och blef staende, men befälhafvmm lät framtags metdon och lugnade de ängsliga passagerarne, ined den för1clarin.g; att han ville bjuda dem på bankfiske. » Flaggan » är en annan liten berättelse om en kapprodd i St. Nazaires hamn, ypperligt skildrad af en enkel norsk sjönian sj hans käraste minnes; det gällde ju. också att vinna seger i t den .norskn flaggan! - Ett skeppsbrott på Afrikas kust och fångenskap hos de vilda kaffrerna är ämnet för e n berättelse, en fraktfart p&amp; Svarta hafvet under Krimkrigets dagar skildras i en annan; har är., som synes, mycken omväxling och ingen brist på afventyr, som icke äro alster af en otyglad och osund fantasi. Andamalet med boken är, soin förf. säger, att barnen icke skola » salma kännedom om det stand, som genom sin dagliga lifsgärning håller follrets sinne öppet för manlig bedrift ». För ungdom öfver 15 i$r. 8: t M~L~@s-lejonet, berättelse från Venedigs storhetstid af G. J. Henty. Ofversatt fr&amp;n engelskan af d: r P. Hallström Ned sex illustrationer. Pris 3 kr. En mycket stor del fria fantasier och en mindre del verklighet, utgör oftnst grundlaget för de äfventyrsböcker, hvilka äro så begärliga för den iingdom, som iincu står p % barnaAlderns gräns. Ett visst mått af historisk och geografisk kutiskap är likväl en nödvändig förutsättning för att ratt hafva nöje af denna lektyr. Henty är ocksa en gammal bekant, och flera af hans .böcker hafva tillvunnit sig mycket bhJ1. Den nu utkomna nionde volymen af Billes ungdomsbibliotolr inne11 ål ler af of vaiinärnde förf.
När man så länge som jag rufvat öfver en sorg, g l ö m m e r man lätt, att andra kunna lida också, kunna plågas af sådana skildringar s o m d e m jag n u gifvit er. Förlåt mig — &gt; han tryckte bedjande hennes hand. » Endast på ett villkor, » gaf A i n a till svar, » att ni ej på länge än, ej förrän ni fått edra fulla krafter åter, försöker skapa några nya snilleverk åt eftervärlden. &gt; Hon talade fast o c h lugnt, m e d blicken djupt i hans, s o m ville hon åt h o n o m meddela den hoppfulla tillit h o n hyste o m hans framtid. Han mötte hennes blick länge o c h frågande. Slutligen ljusnade hans ansikte — han b ö j d e sig ned o c h kysste entusiastiskt hennes hand, i det han framhviskade det enda ordet: » Tack! » Så sutto de båda tysta, m e d blickarna vända utåt hafvet, s o m låg där glänsande blankt o c h stilla. R e d a n började skyarna purpras af den sjunkande Bästa Syltsoeker. Högstedt &amp; C:o, Stockholm, 32 har som H V A R J E G Å N G jag försökte en n y tanke, en n y idé gick pennan m o t m i n vilja i d e gamla spå- ren, tills jag förtvitlad slängde den ifrån mig, uttröttad till döds m e d k a m p e n i min hjärna. Sedan dess ha nätterna varit fyllda af onda drömmar och dagarna af tunga tankar. Förgäfves har jag flere gånger förnyat mitt prof, men alltid m e d samma resultat. Makten öfver formen har jag ännu till en del kvar, m e n det lefvande, det lifgifvande, det är för alltid borta I A h, » han fattade plötsligt Ainas nedhängande hand o c h kramade den hårdt, » tänk er — vid m i n ålder — en bruten man, en skugga, en — åh, förstår ni mig, säg? » ä 1 kr. : Den krönta Martyren Boken FORTS. FRÅN FÖRBG. N. ' R. Enda äkta engelska har utkommit Andra häftet OBS.!
Solen stod lågt, hafvet var blått som himlen, och öfver den lilla viken strök en frisk vindfläkt. Emma Berg rätade på sig och gnuggade sig i ögonen. I hennes lemmar låg liksom bly, hennes hufvud brände, hon såg sig sömndrucket ikring och förstod ej, hvar hon var. O, hvad hon var het; het och törstig. Hon stödde handen på stenen; denna var glödande. Hon satte sig upp och kände, att kläderna under henne voro varma, som om hon hade legat i en öfverupphettad säng. Hon begrep, att hon sofvit, och lade sig ned igen. Bara sofva. Då for det som en blixt igenom henne: klockan fem skulle han komma. Hon såg efter solens läge och sprang upp. Det måste vara senare än som så! Det svala hafvet höll i henne, den heta tröttheten höll i henne, hon kunde icke komma på benen, stod dock ändtligen upprätt, samlade slöjan ikring sig och sprang bland stenrös och busksnår uppåt mot huset. Så snart detta dök upp framför henne, gick hon långsamt, helt betänksamt, spejande hän öfver vägen, på hvilken han måste komma. Nej, ännu var han ej på väg. Hon begynte åter att springa, vek om husets hörn och såg honom sitta på stentrappan med ryggen vänd mot henne. Vid sandens knastrande under hennes fötter vände han sig om. »Ni är ju helt röd,» sade han; »hvad har ni funnit på?» »Legat i solen och sofvit?» »Hvar?» »På stenen vid badstället.» »I själfva middagshettan! Men det kan man bli sjuk af.» »Ånej!» Hon var å nyo med ens så otroligt glad. Hon dref på, att man genast skulle börja vandringen. Hon blickade förstulet på den fina gestalten med den drömmande gången och kände glädje öfver att hon gick bredvid honom.
Fär-racens förädling fortgår väl på några vissa egendomar, men i en mindre skala och bibehålies för öfrigt i allmänhet den äldre grofulliga landtracen, af hvilken ullen på stället är afsätlligare, då inga större klädesfabriker finnas inom orten, som till några större qvantiteter begagna den finare ullen. Bergsrörelsen är inskränkt inom Andrarums alunbruk. Tillverkningen uppgifves vara årligen i medeltal under dessa 4 åren 1,888 tunnor alun, med ett medelpris beräknadt till 12 R:dr 56 sk. pr tunna. Verket sysselsätter omkring 150 personer. Af inom länet varande verk och inrättningnr, som i tabellen äro upptagne, fortfar pappersbruket Klippan att förtjena uppmärksamhet. Denna fabrik, som bedrifves med särskildt maehineri, sysselsätter dagligen 120 personer, och uppgifves tillverkningen till omkring 40,000 ris papper årligen, med ett uppgifvet värde af 150 å 160,000 B:dr. Binäringarne inom länet hafva ej undergått några andra förändringar, än de som äro följder af en aftagande skogstillgång i och för de näringsgrenar der skogseffekter tarfvas. Salpeterkokning är en näringsgren, som nödvändigt måste aftaga i samma mån vedtillgång för lägre pris saknas. De förlagslån af allmänna medel, som till denna närings bedrifvande blifvit utlemnade, hafva också till större delen blifvit uppsagde till återbetalning, enär vilkoren för lånens begagnande ej blifvit iakttagne. Sjöfart idkas synuerligast af kustboarne inom Bjära härad, der ett dugligt och öfvadt sjöfolk är att tillgå. Pa länets östra kust idkas också någon sjöfart af fiskare på denna kusts fisklägen, medelst spanmåls förande derifrån till Blekingska hamnar, hvarifrån ved och timmer tagas till returlaster. Dessa fraktresor besörjas med mindre farkoster, men skaffa dock deras idkare en god förtjenst.