Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I midten göres en fördjupning och deri slås 18 ort upplöst jäst, C i ljum mjölk Att sjelf utan kostnad och stor mö- da ersätta tvål med en naturprodukt. Man upptager ormbunkar i skogen, torkar dem något, men ej för mycket, Anta W. PLATSER. Föräldrar och målsmän. En konfirmerad yngling, välartad, med god uppfostran samt med håg för handel, och som är i tillfälle att under de två första åren betala för sig, erhåller strax vå nyåret förmånlig plats i landtbrukshandel. Svar inlemnas till » Landtbrukshandlare », till denna tidnings redaktion. [G8G] E n u n g, a n s p r å k s l ö s flicka af god ftmilj, som är villig att betala nå- got för sig, kan i februari få plats i enkel tjenstemannafamilj på landet att biträda med inom hus förefallande gö- romål samt vara husmodern behjelplig vid barnskötsel. Svar, helst med fotografi, inlemnas å Iduns byrå uuder adress » Tjenstemannafamilj ». [GG2]] Johannes Schmidt, 10 Wallingatan nedre OBS. ÅEfau 10 bottnen. lösta !. OBS. Mottagningstider: kl. 10 — 11 f. m. och 2 — 4 e. m. Helgdagar endast sjukbud. * Fullständig sjukgymnastik efter Kellgrens metod, så väl manuel behandling som rörelsegymnastik. Tre-årig assistent hos Direktor Kellgren i London biträder vid gymnastiken. Tider: för Herrar kl. 9 — 11 f. m. samt kl. 3 — 5 e. m. » för Damer kl 12 — 3. AGBLAO A t t rå CS OBS. Tidningen har nu fått NYA, VACKRA STILAR. SNABBA 5 ® OCH TILLFÖRLITLIGA NYHETER, KORRESPONDENSER. FÖR s Tidningen är daglig, meddelar telegram och allt annat nytt, i likhet med de större och dyrare tidningarna; Stockholms Dagblads CA 1 Predikobilaga innehåller nu 3 H 3 40 öre, hvartill kommer porstarvodet, utgörande 1 af nämda belopp, dock minst 20 öre.
Extra medels anordningar för år 1835 å tillhopa 70 R:dr Banco, får General-TullStyrelsen i underdånighet upplysa, att dessa anordningar, änskönt liqvid förut skett, funnits, efter Tullförvaltaren vid Uppbördsoch CasseursContoret härstädes M. F. Finérs frånfälle den 20 Mars 1837, i berörde Contor qvarliggande, och derföre måst godtgöras vid upprättandet af Casseurs-Contors-räkningen för år 1836. Att således ett föregående års utgift först i påföljande års räkenskap blifvit alford, utgör en alldeles tillfällig oregelmässigliet, hvilken, såsom General-Tull-Styrelsen på goda skäl förmodar, icke vidare i Verkets räkenskaper kommer att inträffa.—■ Hvad åter angår Revisorernes förmenande, att några dispositioner å Extra medlen icke böra ske efter räkenskapsårets slut, är redan här ofvan i underdånighet visadt, att årsgratifications utdelningen af nämnde medel under nuvarande förhållanden icke kan verkställas förr än efter årets utgång, hvartill ytterligare förekommer en anledning i den omständighet att lokalförvaltningarnes, enligt föreskrift i Eder Kongl. Maj:ls Nådiga Reglemente först vid slutet af hvarje år ingående personella berättelser dessförinnan böra i Styrelsen vara att tillgå.
Jag anhåller, att helt och hållet få förena mig med honom, och alt, under loppet af i detta betänk, intagna stadgandens föredragning, få, så vidt jag anser anledn. förekomma, anmärka de ställen, som borde, så till sägandes, reserveras, för att, sedan betänk, i afseende på bevilln.grunderna blifvit genomgånget, kunna blifva föremål för särskild föredragning. Hr von Rosen: Jag instämmer så mycket mera i hvad Ilr von Hartmansdorff yttrat, som jag kan förutse, att ett sådant stadgande, införd t i bevilln.förorda, i dess egenskap af bevilln förordn., icke af domaren kan tillämpas. Det utgör icke lag förrän så väl Konungen som Ständerne dertill samtyckt. Jag skulle tro, alt bevilln.Ulsk. kan lika litet behandla dylika frågor i bevilln.förordn., som Bevilln.- och Ekon.Utskm få behandla straffbestämmelserna i brännvifisförordn. utan tillhjelp af en afdelning utaf LagUtsk. Hvad som angår öfverträdelse af förordningen utgör ett särskildt capitel, och kan lika väl behandlas, utan att inflickas i en författning ora bevillningen, hvilken icke gäller för domaren. Jag får således tillstyrka, alt de stadganden, som hafva afseende på böter eller straffbestämmelser, måtte särskildt behandlas och blifva föremål för en särskild författning, som underställes K. Hr Printzensköld: Då jag lika med de 2:ne sista värda talarne anser det förslag, som Hr von Haitmansdorff framställt, måhända vara det lämpligaste för all komma till ett lagligt slut i åtskilliga bestämmelser, sorn nu äro i bevilln. forordn. intagna, men hvilka egentligen äro af sådan beskaffenhet, att de af Konung oell Ständer gemensamt böra afgöras; så får jag instämma i Hr von Hartmansdorffs anhållan alt alla dessa frågor nu måtte förbigås och, sedan bevilln.förordn. blifvit genomgången, komma under särskild öfverläggning för att remitteras till LagUtskls eller Lagoch Ekon.Dtskms gemensamma behandling, allt efter frågornas beskaffenhet.
Enär å Gottland hemmansegor i allmänhet hade ett spridt läge samt flerstädes vore sammanblandade med andni hemmans egor, har, med förmälan härom, blifvit anmärkt, hurusom den uti § 1 af nu gällande stängselförordning af deli 9 Februari 1802 utstakade grund, eller att, då by eller enstaka hemman gränsar hvarannan till med sina egor, hägnads-skyldigheten utgöres efter oförmedladt hemmantal, alltså, vid tillämpning af nämnda ö, föranledde till orättvisa, i så måtto, att ett helt hemman med en mindre egovidd finge, då det möter ett mindre, äfven om detta sednare till antaF vore lika stoit sorn det förra, vidkännas ett mångdubbelt större hägnads-besvär; och då, vid ofvan omförmälde förhållande den uti författningen stadgade delningsgrund synes kunna gifva anledning tili en ojemn och tryckande fördelning af hägnads-skyldigheten, få Rikets Ständer, i ändamål att denna olägenhet ina, så vidt ske kan, förekom mas, i underd. anhålla, det E. K. M., hvad Gottland serskildt angår, täcktes i nåder stadga, att öfverenskommelser angående annan fördelningsgrund i afseende på hägnads-skyldigheten, hvilka af delegare i socken eller byalag å nämnda ö frivilligt ingås, må, der hinder i öfrigt härför icke möter, af domstolarne med laga verkan fastställas att vara gällande för en tid af högst tio år. Med fästad uppmärksamhet deruppå, att bestämmelser saknas i afseende på tiden, inom hvilken den, som är missnöjd med vägeller stängsel-delning, då den sednare verkställes utan sammanhang med laga skifte, må derutinnan söka ändring, hafva Rikets Ständer, under öfvertygelse om vigten och behofvet af en dylik föreskrift samt i ändamål att åstadkomma likstämmighet med hvad rörande klander å rågångs-förrättning redan är vordet stadgadt, ansett sig böra i underd. begära, det E. K. M. täcktes genom utBih. till R. St.
U/dr. rl. 'Äprtt' -iS33C IVro i83, öfver anstald omröstning-i fråga om inleknande af så kallade Uijdnntags-Contrncf, .. S. D. Föredrogos å .hyo Banco-Utskottcls Utlåtande • iS’:o r 18, i anledning af de inom Riks-StAnden -gjorda anmärkningar vid Utskottets; Memorial ]\f:o 106- Memorialet N:o lööj med förändringar ne, enligt Utlåtandet JNty; i i 8, bifölls, dock med den skiljaktighet, att i nrortr. uti8 punkten, Litt. d. skall undfå denna lydelser ”Alla reversal, ehvad de iitgifvås för nya lån eller omsättning af redan ei hällne, skola ovilkorligen*, sa vidt icke; låntagare eller ■'cnutionister a ro a'f Diiectioneh kände, varti forsed de med officiella intyg om deras vederhäftighet af antingen Länsstyrelsen eiler Domhafvanden i orten,'eller Borgmästaren eller Magistrat ten i den stad, der de äro boende»” , S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Stats^ samt Bevillning f-V t sköttens Memorial, JS:o 5J, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 56. S* D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande IS:o 58, i anledning af vackt fråga örn åtgärders vidtagande för att upphjelpa fisket i Bohusländska Skärgården.' ■ .<-■ ' - S. D.
Beträffande aflöning för de nya befattningarne vid fältläkare-corpsen, anse sig kommitterade böra föreslå: för general-fältläkaren, en lön af 6,000 rdr och för öfverfältläkaren i Stockholm, tillika öfverläkare vid garnisons-sjukhuset, lön af 4,000 rdr; för sekreteraren i general-fältläkare-expedi tionen, lön 2,000 rdr; för uppbördsmannen öfver medicinaloch instrumental-attiraljen, hvilken befattning endast på förordnande torde böra tillsättas, arvode 1,500; rdr för adjutanten hos general-fältläkaren, kommenderad från fältläkare-corpsen, ett särskildt arvode af 900 rdr; samt för en vaktmästare lön 500 rdr. Som arméens läkare hädanefter mera än hittills skulle utgöra en särskild corps och få sin egen chef, synes det ock vara lämpligt att fältläkare-corpsen erhöll en gemensam aflönings-stat, hvari genom en lättare öfversigt vunnes öfver corpsens aflöningsförhållanden. Detta hindrade dock icke att lönerna till de vid regementen och corpser tjenstgörande läkarne kunde genom dervarande redogörare utbetalas. Å den aflönings-stat för fältläkare-corpsen, (Bil. C.) som med anledning häraf blifvit upprättad och härmed Eders Kongl. Maj:t underställes, hafva kommitterade iakttagit några billiga förhöjningar i nu utgående löner och arvoden. Sålunda hafva lönerna blifvit uppförde, för regements-läkare, förste bataljonsoch andre bataljons-läkare till 2,500, 1,500 och 1,000 rdr i stället för 2,000, 1,200 och 800 rdr; och arvodena för distrikt-fältiäkarne till 500 i stället för 150 rdr; hvarjemte arvoden af 300 rdr ansetts fortfarande såsom hittills böra utgå till alla i garnison ständigt förlagde bataljons-läkare.
Enligt Utskottets Förslag, influten tillgång Godtgöres härmed: Räntan å 2- Procent på återstå ende Skuld till enskilda 1,075,714 Dito k lf Procent på dito tillj Banquen 624,821 * , . 8f Procent afbetalning till enskilda D:o D;o till Banquen Enligt Utskottets Förslag, influten tillgång . Godtgöreg härmed: Räntan å 2\ Procent på återstående Skuld till enskilda, 860,571 Dito å i§ Procent på dito till Banquen 499,856 • • • • • • 8f Procent på enskildas fordran i afbetalning Dito Dito på Banquens dito Balance 1 Januaris 1822. Enligt Utskottets Förslag, influten tillgång Godtgörss härmed: Räntor å Procent på återstående 645,428 af enskildas fordran D.o å if Procent på 374,891 af Banquens d:o 8f Procent i afbetalning till enskilda D;o D:o i d:o till Banquen . Balance S Juli! Enligt Utskottets Förslag, influten tillgång : . Godtgöres härmed:* Räntor å sf Procent på återståen; de Skuld till enskilda 430,285 'D:o i xj Procent på d:o till Banquen 249)926 8f Procent afbetalning till enskilda D:o D:o D:o till Banquen Balance (4 Januarii 1823. Enligt Utskottets Förslag, influten tillgång Godtgöres härmed: Räntor å 2§ Procent på återstå* ende af enskildas fordran, 215,142 Dito å ij Procent på dito af Banquens I24)9öi Enskildas återstående fordran . , . Banquens dito dito Afd. pag, itj^4 Litt. C* Calcul öfver Malmö Disconts Utredning* Utgifter; * * * * u befanns den i Januarii Litt. Aupptar, lemnat af Banquen Utskotten Förslag upptar incassering Af de i detta Förslag upptagne osäkra Fordringarhe anses kunna inflyta innan den i Julii *
Men jag hade så när segnat ned på stället, ty det mörka köket, trappan och ljuset deruppifrån, hvilket helt enkelt härledde sig från den öppna dörren till ett stort upplyst rum, påminde mig helt och hållet min dröm. Emellertid kunde jag naturligtvis ej annat än stiga upp. Men då jag lemnades ensam, med en hänvisande rörelse till den inre sängkammaren, nödgades jag sätta mig och se mig om – visst icke utan hjertklappning.» »Jag hade troligen aldrig gått dit upp», förklarade mamsell Bremer. »Jag, deremot, hade bestämdt gjort det», inföll Mellin, »ty jag är alldeles nödsakad att ha rätt på min Johannes, som jag midt ibland dessa mysterier icke förmår upptäcka.» »Men jag lyckades upptäcka honom, ty sedan jag en stund öfverlemnat mig åt min uppjagade fantasi, men ingenting upptäckt, som kunde rättfärdiga min hjertklappning, så sade jag mig att jag var högst narraktig, som kunde fästa mig vid en dröm, och det bästa jag kunde göra vore att gå in och lägga mig. Jag gick också modigt in i det inre rummet, som alls icke hade det ringaste högtidliga med sig, utan var helt alldagligt, och jag hade nu blott en sorg: den att, som jag troligen ändå icke lyckades somna, jag icke hade någon lektyr att hålla febern i tygeln ... Nå, hvad fick jag just då se på bordet, om icke första delen af Johannes Fjellman. Jag blef så lycklig öfver att slippa vara ensam, att jag aldrig nog kan tacka Mellin, som sändt ut den der fienden till alla enskilda plågoris. Jag lade mig, jag började läsa, och jag blef så bortblandad, så fullkomligt kurerad för mörka fantasier, att när jag slutat boken och ändtligen somnade, jag vaknade som en ny menniska, och det i trots af att arbetet just egde både hemlighetsfulla och spekulativa karakterer. »Det var en upplösning, som jag för dess realitet tycker om», menade Mellin, »men den bevisar tyvärr att icke ensamt författaren kan smickra sig med det gynsamma omdömet. Det var behofvet af förströelse som verkade det mesta af intrycket.» »Nej, det går jag icke in på.
Hvad särskildt beträffar sådana personer, som begått brott och i afsigt att undandraga sig ansvar för iteration deraf eller af annan brottslig anledning ombyta namn, skulle icke heller hvad motionären föreslagit minska möjligheten för dem att, medelst antagande af annat namn, vilseleda domstolarne. I dessas protokoll måste en sådan person upptagas med det namn, han vid domstolen uppgifvit, så länge ännu icke är utrönt, att han nämnt sig vid annat namn, än det förut begagnade. Noggrannare upplysning i berörda afseende, än nu står att vinna genom prestbetyg, torde icke af ifrågasatta lagstadgande kunna påräknas, helst ifrågavarande personer säkerligen i allmänhet skulle underlåta att till en namnförändring söka tillstånd. Med stöd af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 11 Januari 1866. Reservation: af Kyrkoherden Ekelundh: »Undertecknad, som i likhet med Utskottets öfriga ledamöter medgifver svårigheten att vinna det af motionären åsyftade ändamål på i motionen föreslagna sätt, har dock funnit saken vara af större vigt än Utskottet i allmänhet synts medgifva. En stor lättfärdighet att antaga eller ombyta s. k. tillnamn röjer sig mångenstädes bland allmänheten, särdeles i städerna, och orsakar betydliga svårigheter för presterskapet att vid reqvisitioner af betyg, som af en eller annan anledning erfordras, igenfinna personer, som uppgifvas ega tillnamn, hvilka aldrig i de förhörslängder, hvarutur betygen skola meddelas, funnits intagna. Då med det nya tillnamnets antagande vanligen fadersnamnet bortkastas eller alldeles utelenmas, blir svårigheten att i förhörslängderna igenfinna sådana personer, ofta flera år efter deras afflyttning från orten, så mycket större.
Presle-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående befrielse från en Presidenten J. P. af Billbergh i lifstiden ådömd, ersättningsskyldighet. (Stats-Utsk:s Uti., N:is 68 och 145.) S. A. K. Sedan, vid pröfning af E. I\. M:ts och Rikets Kammar-Rätts den 19 April 1841 gifna utslag, angående den af förvaltaren vid tull-uppbördsoch kassörskontoret i Stockholm M. F. Finér åsamkade och, efter hans den 20 Mars 1837 inträffade död, yppade balans, E. K. M., genom dess Högsta Domstol, medelst utslag den 6 Maj 1843, ibland annat, ålagt förre departements-chefen vid generaltull-styrelsen, Presidenten J. P. af Billbergh att, näst efter förre Kontrollören vid samma styrelses uppbörds-kontor Paul Middendorff och förre Kamereraren vid sty - 14 i Expedilions-Utskollets Förslag till and. Skrifvelse, N:o 79. relsens kammar-kontor, Kammarrätts-Rådet J.
Deras antal, som vid entreprenadernes afslulande förbehöllo sig alL sjelfve skjutsa, var ej betydligt. Utom gästgifverierna finnes blott en krog tillåten å landet för vägfarande. Länets jagtkassa, som, i anseende lill distriktföreningar om skottpenningar utgörande, föga anlitas för sådant ändamål, hade vid 1850 års slut en behållning af 716 R:dr 21 sk. 9 rst. Banko. Länets brandstodsbolags ansvarighetsbelopp hade den 13 Mars 1850 stigit till 11,821,730 Riksdaler Banko. Under då tilläudalupna år hade 17 brandskador blifvit ersatta med 6,757 R:dr 3 sk. 4 rst. Banko. En i enlighet med Eder Kongl. Maj:ts den 21 Mars 1850 i nåder gitna reglemente bildad ränteoch kapitalanstalt i Örebro för Länet och nästgrän sande provinser öppnades med Oktober månad samma år och begagnades tili årets slut af 32 personer medelst insättningar af 2,283 R:dr Riksgälds, deraf 1,320 R:dr, tillhörige 13 personer, för bildande af kapital. Sparbanken i Örebro, stiftad i synnerhet för arbetande klassen inom Örebro stadsoch landsförsamlingar, har, sedan den år 1850 fortfarit i 25 år, vunnit den utvidgning, att den kan anses för en Länet gagnande anstalt. Vid nämnde års slut hade bankens egen fond en behållning af 9,128 R:dr 44 sk. 2 rst., oberäknadt hvad som i särskild tjenslehjons-belöningsfond fanns i behåll till belopp af 327 R:dr 15 sk. 8 rst. Deponenter hade på 2,291 böcker inneslående 236,410 R:dr 14 sk. 10 rst. Banko. § 5. Städe»'. örebro.
Svar på återremiss ,,,,, Författnings-Samlingen, om nedsättning i försäljnings-priset derå ,,,,,,,,, r uringe?! till heinri ömmande fartygs besättningar om utbyte deraf emot ett årligt anslag af Tull medlen > i , Jr orla gsIan, om ordningen för utbetalningen a beviljade ,,,,,,,,,,, Förlikning s-Comilcer, om inrättande deraf , , , Svar på återremiss ,,,,, Sammanjemknings - för slag och Vote r.- J,- r*<'gs-proposition ,,,,, lorm edling, hemmans, omförändring i sättet der för förmånsrätt, angående sådan till betalning fö förskott å varor, emottagne till försäljning , , Svar på återremiss ,,,,, Formonsr utter, tysta, om ändring i lagens stadgan den derom ^ 5 ^ >>»>>}>>) j >} j }>) > ovar pa återremiss ,,,,, Förmyndare, om val deraf, att styra Riket under Kornings minderårighet Svar pa återremiss ,,,,, Ytterligare i detta ämne ,,,, An ytterligare i ämnet ,,,, Förmyndarekamrar, om inrättande deraf i städer ne och pa landet 1 c t, * ’ 9 > y 9999999 , ,bvar Pa eterremiss ,,,, Förmynderskap om redovisning derföre, då för myndaren säljer sin fasta egen,lorn ,,,, ovar på återremiss , , , , Förnyelse-bevis för jernlån, om afskatlände deraf Förpassning a saltad lax och smör ifrån Norr och Vesterbottens Län ,,, Förrättningar, om bestämmande af visst antal hvartill Landtmätare må kunna på en gång förordnas
Men för att komma till ett sådant resultat, lärer det vara nödigt, att Utskottens Utlåtande bifalles; ty örn man nu lemnar nya förskotler till Bolaget, betager man sig 18 Ii. 8 Den 26 Mart e. ra. sedermera möjligheten att lomma till ett bestämdt slut med Bolaget och dess anspråk. Jag röstar således för, att Utlåtandet må bifallas i följd af den grundsats, att man icke må besluta om Götha Canal, förrän Statsregleringen är uppgjord. Derjemte får jag, såsom ny motion, föreslå följande punkter för hufvudsakens bedömande, nemligen: 1:0 Bolaget och dess Direction afsäga sig ali vidare förvaltning af Canalen och dess tillhörigheter under byggnadsåren, och öfverlemna densamma, med allt hvad dertill hörer så i fast som lös egendom, inventarier och förråder, till den Styrelse, sorn Kongl. Maj:t och Rikets Ständer finna för godt förordna; och afsäger Bolaget sig allt vidare begagnande af det för Bolaget utfärdade privilegium, än sorn med det nu träffade aftal öfverensstämmer. 2:0 Under byggnadstiden användes den inkomst Canalfarten kan lemna till nödige utgifter för den till genomfart färdiga delen deraf, samt de förbättringar derå kunna erfordras. Öfverskottet, om sådant uppkommer, utdelas till Actieägarne. Någon afgift för de effecter, som för Kongl. Maj:ts och Kronans och Canalens räkning derå föyas, erläggas ej. 3:o Då Canalen är färdig, må Bolaget utnämna en medlem af Styrelsen deröfver, hvilken äger att densamma framgent för - Den 26 Mars e. m. valta, och använda inkomsterne till nödige utgifter och Canalens framgena underhåll. Bolagets Directeur åtnjuter ej annat arfvode, än det Bolaget af egne tillgångar vill lemna. 4:o Det öfverskott, som af Canalens inkomster kan uppkomma, utdelas till actieägarne, intill dess detsamma uppgår till 5 procent, hvarefter Staten, erhåller en lika utdelning å de allmänna medel, som till Canalens byggande blifvit använde.
Efter tolf timmars färd genom en natar af storslagen skönhet ankom jag till %$is, min första ststtion. Tiflis, det forna Georgiens hufvudstad, ar nu hufvudstad tör hela Kaukasien och följaktligen det ställe, diir europeiskt lif och kultur träda tydligast fram i sin strid mot Asien. Så kort tid har dock denna strid varat, att vår kultur endast ligger som ett skum på ytan och på en mycket begränsad yta ändå. * - 3 * ' Är det iiiknga af Dagiiys läsarinnor, som kanna uågot narm ~ till e Georgien, månne? Nar jag tviflar därpå, s % ar det därför att jag dömer efter mig sjalf, ocli jag får ärligt ' tillstå, att .nar jag för några %r sedan i Paris gjorde bekantskap ined en georgisk.fru och hennes .dotter; så visste jag icke stort mer om deras fosterland, än att det var berömdt för sina sköna kvinnor. Damen i fråga hade mycket bättre reda på Sverige, och efter livad jag sedan på ort och ställe öfvertygat mig 0111, är vårt kära land alls icke något sterra imognita, för detta aflägsna folkii. b. för de bildade. I Tiflis bodde en georgisk familj, som t. o. in. hade berest Sverige. Både herre och fru voro förtjusta i de malla, hederliga svenskarne, hvilka aldrig försökte lura dem, som voro s&amp; förekomknde och artiga och so111 bara voro snåla på en enda sak -)) injölken~ till kaffet. Våra gräddsnipor togo de för mjölkkannor. Af inånga skäl fick jag lust att närmare lära kanna Georgieii, dess folk och historia. Lyckligtvis fanns det en fransk öfveriä~tning a f en samling krönikor ocli historiska skrifter, som efter en kritisk granskning blifvit utgifven af en georgisk konung på 1700-talet. Den var ratt besvärlig att koinina in i. Tankegång och uttryckssätt vitt' nade oi-n en åskådning vida skild fran vår uppfattning;, men det faktiska inneliållet var så öfverraskande, så. betydelsefullt, att .det väckte mitt största intresse.
Men om icke inkomsterna stiga i samma proportion, måste det komma därhän att äfven för en person, som ger gärna och med glädje, detta växande kraf på kassan måste bli en börda, som gör, att man önskar, att den vackra seden aldrig funnes till. För sådana fall är det bäst att göra klart för sig, huru och hvarför man skänker, och om ej gåfvan den eller den helt och hållet kunde utelämnas. Låt oss då en gång närmare skärskåda, hvarför vi gifva våra gåfvor. Orsakerna äro många. Först, såsom vi redan sett, den egna personliga glädjen öfver att få gifva, men sedan också behofvet att visa andra sin välvilja, att bereda dem glädje och gifva dem ett minne, som håller oss i vänlig hågkomst. Att äfven detta sistnämnda, i viss mån egoistiska motiv ofta är bestämmande, få vi ej allt för skarpt klandra. » Genom gåfvor och gengåfvor varar vänskapen längst », är ett gammalt ordspråk, som ej torde bestridas. Månget vänskapsband, som knyter oss vid kära, kanske långt frånvarande vänner, vidmakthålles genom den årliga födelsedagseller julgåfvan och skulle kanske utan denna längesedan ha lossats. Månget barnahjärta vinnes genom gåfvor och knytes till oss för hela lifvet med kärlek och tacksamhet. Hos de små finnes något af den naiva naturmänniskans realism, och en lyckönskan utan åtföljande gåfvor är för barnen någonting väsenlöst, en tant, som ingenting ger, någonting obegripligt, en lefvande motsägelse. De stå alla mer eller mindre på samma ståndpunkt som den lilla flickan, som glädjestrålande kom inspringande till sin mamma med händerna fulla och utropade: » Se bara mamma, hvad tant gifvit mig: två äpplen och en tårta — så mycket tycker hon om mig! » Och det skulle väl vara sorgligt, om vi blott af sparsamhetshänsyn skulle helt och hållet afstå från den glädje, vi bereda både oss själfva och andra genom att gifva. Men det gäller naturligtvis att noga se till, att antalet af dem, åt hvilka vi år efter år gifva presenter, icke växer på ett oförnuftigt sätt, och att äfven värdet af presenterna icke öfverstiger ett visst, en gång för alla bestämdt mått.