Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Under en utländsk resa år 1881 gjorde Selma Jacobsson i Paris bekantskap med språkforskaren M. de Byzance Norayr, med hvilken hon samma år ingick äktenskap i Konstantinopel och som nu begråter hennes bortgång. Vidare sörjes hon, förutom af en talrik vänskara, af tre syskon, bland hvilka äro slottsintendenten, prof. Ernst Jacobsson samt f. d. operasångerskan Agnes Jacobsson. FRÅN KONUNG OSCARS I VISTELSE BIARRITZ har Idun haft nöjet mottaga en serie amatörfotografier, hvilka helt visst skola väcka våra läsares lifligaste intresse. Det för dagen hårdt anlitade utrymmet nödgar oss emellertid uppskjuta deras publicerande till nästa nummer, onsdagen den 19 dennes. TacobssoQ foto SELMA STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFEOKTRYCKERI. foto. LIEMANNENS V Ä G bland människorna är som afverkarens bland skogens furor: oberäkneligt viker han af än åt den ena, än åt den andra sidan, och ofta drabba huggen de friskaste stammarne, medan de tvinande trä- den i grannskapet lämnas i fred. Till de många plötsliga dödsfall, som denna vinter ägt rum bland hufvudstadens kända personligheter, har nyligen lagts ännu ett, gen o m k. hoffotografen fru Selma Jacobsson Norayrs den 30 sistlidne mars timade frånfälle. Med henne bortgick en af våra allra skickligaste yrkesidkare på den fotografiska konstens område. Selma Jacobsson föddes i Stockholm den 27 januari 1 8 4 1, och föräldrarne voro grosshandlaren A. L. Jacobsson och Sally Jacobsson, född Paul. Sin utbildning i det fotografiska yrket erhöll hon till en början af akvarellmålarinnan, fröken Bertha Valerius, Sveriges första kvinnfotograf.
t>3 det ofta omnämnda förhållande, att regeringen nyligen behandlat ärendet, icke bör genom aflåtandet af en skrifvelse visa en allt för stark oro, att genast bringa frågan närmare sin lösning, helst vi sannerligen icke veta hvad vi i sjelva verket vilja, ty detta ärende fordrar en så mogen undersökning, att jag betviflar, att ens den värde talaren sjelf har klart för sig hvad han i detta afseende vill. Härtill kommer, att, till följd af lagstiftningens beslut, ett kyrkomöte snart kommer att sammanträda och bland de kyrkan berörande frågor, som der förekomma, måste i främsta rummet af kyrkans målsmän upptagas frågan om prestbildningen och vilkoren för att göra denna välsignelsebringande för kyrkan. På de skäl, jag haft äran anföra, tillstyrker jag bitall till Utsk:ts Betänk. Hr von Ehrenheim, Per: Den motion, som ut gjort föremål för förev:de Betänk., innehåller hufvudsakligen tre olika delar. Den afser l:o en väsendtlig omorganisation af det presterliga examensväsendet och höjande af fordringarne för inträde i prestesfåndet, 2:o upphäfvande i visst afseende af pastoral-examen, och 3:o bestämmande, att theologisk-filosofisk examen bör medföra rättighet till beräkning af 2 tjenstår. Jag får bekänna, att jag åt denna motion egnat den största uppmärksam tet; och i likhet med den förste värde talaren tror jag, att höjandet af prestbildningen är det bästa medlet att bidraga till spridande af aktning för kyrkans tjenare och förbättrande af kyrkans ställning. Jag anser ock, att detta är ett mål, för hvilket Statens alla krafter böra samverka. Men på samma gång jag instämt i motionärens önskan, har jag icke kunnat inom Utsk:t finna någon lösning för densamma. Ämnet är otvifvelaktigt af den största vigt, men om det är angeläget, att något göres, är det å andra sidan lika önskligt, att icke något göres, sorn man kan få skäl att ångra. Derför är det bäst att uppskjuta frågan till dess den blifvit pröfvad af den myndighet, som deråt företrädesvis kail och bör egna sin uppmärksamhet, nemi. kyrkomötet.
Atskillige sammanträden hafva ägt rum emellan strandägare i delta Län och deputerade från de Län, som gränsa till nämnde sjö, för att bereda öfverenskommelse om ett ändamålsenligare sätt, än hitintills, att bedrifva fisket derstädes. Deremot är det fiske, som idkas af kustsocknarnes invånare i skärgården och Dal-elfven, betydligare. Det utgöres hufvudsakligen af lax och strömming, deraf betydliga qvantiteter årligen afsättas. Elfkarleby kronolaxfiske gifver i årligt arrende 920 \M salt lax, som löses efter markegångspris, hvilket för år 1833 uppgick till 3,690 R:dr Banko. Del uti Elfkarleby skattlagde nejonögs-fisket är äfven temligen indrägtigt. Strömmingsfisket uti Löfsta och Hallnäs socknar anses årligen lemna 1,200 t:r strömming, som, efter beräkning af 5 års medelmarkegångspris, motsvara 18,300 R:dr B:ko. Tjärubränning förekommer endast uti norra delen af Länet, inom skogstrakterna och vid bruken, men tillverkningen är obetydlig. Kolning verkställes endast för jernbrukens behof af den i närheten af bruken boende allmogen. Med salpeterskattens upphörande har ock tillverkningen af salpeter i allmänhet upphört inom södra och mellersta delarne af Länet. I den norra bedrifves den af ganska få bland allmogen. Vid jernbruken är tillverkningen deraf störst. I öfrigt beredes salpeter uti 6 planteringslador, deraf fem i Björklinge socken och en uti Tierps socken, till hvilkas uppbyggande räntefria lån erhållits, med skyldighet, att dem återbetala med '/i0 om året. Numera återstår endast sista tiondedelen till inbetalning. Linne-, bomullsoch ylleväfnader tillverkas endast till egna behof, och icke en gång motsvarande dessa. Biskötseln borde kunna idkas med framgång, men är i allmänhet försummad. Forslingen 22 för brukens räkning af malm, tackjern, kol och ved m. m. har inbringat allmogen i norra delen af Länet en ganska betydlig vinst.
Hennes förs reformstriifvanden; t lemnas a ur sikte af det pressen, som i denna fråga, åtgons n i de små prästgårdsflickorna. Intresserad är man dock, äfven om e k n et ha f l t m i me senare kom för att servera man teet tiger, och afvaktar. För närvarande är upptenen-svärsonen b e l k och ängs g i l in i förma förnämligast riktad på Tyskland, där s t i g t och gaf sin hustru en vink. Rörelsens intensiva makt har här drifvit och i ga spår af att någ ot halfhögt och ifrigt. Hennes nåd förstod väl, för öfrigt syntes n regeringen till de brutala tvångsåtgärder, som inneo e vanligt förefallit. fattats i socialistlagen, medan man på samma gång att något ovanligt var på färde, men å l tsad måhända mer välmenande än M e a l n hennes nåds kabinet och fröken sökt vidtaga till åtgärder, om ingenting, och när hennes dot er, lika b e l k sociala frågans lösning. Tvångsg g a o th n a - s rum låg en liten förstuga, hvari effektiva, f åtgärderna rän hafva den emellertid som h i annen, bad henne komma ut et A ö mot sig uppkallat ett till l dde till ett det rum, förbittradt motstånd blick, förlorade hon ej kontenansen — d en t säl an begagnad trappa e yttersta oeh väckt ogillande frisinnade kretsar. Sålunda lyckades regerint e k d nappast någon annan än hennes nåd inom n å - g o j rde hon för öfrigt aldrig — reste sig di m gen den senaste riksdagen genomdrifva n i å sat e sin fot — det var hennes socialistlagens han ej datt vid förlängning, en artig ursäkt och g c i k med s n i a vanlig g a on s s m hon måste hålla god kammare. Här förvarades de finaste sylter oc min, h så godt hon kunde, i och lätta steg ut i andra rummet. detta nederlag. Några m n i uter förgingo, och så blef de s t yd e fr n ukter, alla läckerheter, som endast vid Initiativets kraft emellertid den unge kejsar sse j sakna. I skrifvelse hisklig uppstånde s l e.
3*1 som rraste förbereda en jemn oell billig bo skattning; och af sadan anledning sett sig bö* ra hos Riksens Hoglofl. Stander vördsam igen fotes å: att dm i 1818 ars Bevillning* Stadga, gijne föri skrift, att sista försäljningspriset bör tjena till grund vid värdering till Taxering af fast egendam, bör jörsvinna-, likväl med det tillagg, i afseende på den nytta och rättelse, sorn vid vissa tillfallen kunde derigenom berntss , fl/f de i orten gangbara pris, äfvensom sista köpe. samman, bordt, der Taxeringsmännen finna det kunna blifva förhållandet, få, till vinnande af en rättvis Taxering, tjena dem till en vägledning och jemnförelse vid värdets bestämmande. a .-c/f) Värdering af hus i Städerna. I afseende på det i V Art. 4 §. 17 Mom, sf 1 18 ars Bevillning? Författning, gtfne stadgande, det må varde! af Brandförsäkrade hus eller egendomar i Staderne aldrig ned sattas tinder Brandförsäkrings* summan, har, inom Valloll. Borgare S amiet, Herr Borgmästaren J.
Och då genom den tide? rymd af 5 år, sorn enligt Grundlagen förflyter emellan hvarje Lagtima Riksdag det oundviki ligen måste hända, att af de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka vid ett föregående Riksmöte varit-församlade, en betydlig del skall vid ett efterföljande vara frånvarande, och deras platser innehafvas af andra och yngre Ledamöter, hvarigenom inträffar, att många af Ståndets Ledamöter äro vid Riksdagens början för hvarandra okände; samt enar en sådan kännedom icke kan under den korta tid af 8 dagar från Riksdagens öppnande, inom hvilken Utskotten böra vara organiserade; hinna göra betydliga framsteg; har Herr Riben trodt, att val af Elcctorcr, verksteldt af hela Den 15 Maji c. m. 191 Ståndet, otvifvelaktigt skulle leda till den följd, att en StåndsLedamot måste antingen välja på sina enskildte vänner, i hvilket fall valet vore ensidigt, eller ock inrätta sin lista efter an-i dras råd, i hvilketJshändelse åter vägen vore öppnad för intriguer; i hvilket senare afseende Herr Riben framstäidt den beräkning, att om Ridderskapet och Adeln bestode af 600 personer och någon funnes hvilken ville bland dem utdela listor, så skulle 150 sådane, författade efter lika formuiaire, ovilkorligen bestämma pluraliteten, emedan de öfrige 450 af Ståndets Ledamöter icke vore sins emellan enige, hvarigenom deras listor blott skulle tjena till att indirede understödja partilistan; och har på desse hufvudsakliga skäl Herr Riben afstyrkt Electorers utväljande in pleno, samt deremot ansett Bankmannen böra bibehållas, likväl på det sätt, att till förekommande af den olägenhet, som till äfventyrs skulla kunna uppkomma genom den händelse, att blott arne personer af en afdelning funnos tillstädes vid valets företagande, hvarje Bänkmansafdelning borde välja Bänkman utur en annan afdelning, såsom Bänkmansafdelningen N:o 1, utur N:o 2; N:o 2, utur N:o 3, 0. sv., samt sluteligen N:o 5o, utur N:o 1; att Herr Grefve De la Gardie, jacob, som instämd t i hufvudsaken med hvad Utskottet anfört, har i afseende på Utskottets tillika gjorde hemställan att de vid Electorsvalet afgifvande röster borde vid hvarje 25:te sedel uppsummera®, gjordt den erinran, att detta syntes blott upptaga tiden utan att medföra nytta, att Herr Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, under yttrad öfvertygel - 19‘2 Ben Maji e. m,
Hvarförutan föreslås: att hvad i 29 punkten af Ridder,skåpet och Adelns privilegier, af den 16 Oktober 1723, finnes häremot stridande, måtte, såsom en privilegiifråga, få bero på samtliga Riks-Ståndens bifallande beslut.» N:o 50. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Aug. 1863, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utsträckning af tiden, inom hvilken Underrätts s. k. småprotokoll skola till Hofrätt insändas. Jemlikt 28 § i Kongl Förordningen angående inteckning i fast egendom, den 13 Juli 1818, åligger ej mindre häradshöfding, sedan han hvarje gång om året hållit ting i sitt häradshöfdingedöme, att inom en månad derefter till Hofrätten insända protokollen i alla de mål, som i 27 § af samma förordning nämnde äro, eller de, som angå inteckningar, uppbud och lagfarter, äktenskapsförord samt förmyndares förordnande, vid bot tre daler för hvar dag han uteblifver, vare sig med ettdera af dessa protokoll eller alla, än äfven Rådstufvurätt att göra det för hvar månad inom fjorton 4 Lag-Utskottets Betänkande M 50. dagar derefter Tid lika bot; och genom Kongl. Cirkulärbrefvet den 11 Februari 1847 är skyldighet stadgad för domare å landet och Rådstufvurätt i stad att till Hofrätten insända protokoll angående bouppteckningar, morgongåfvobref samt afhandlingar om lösöreköp inom enahanda tid och vid enahanda påföljd, som i afseende på inteckningsoch lagfartsprotokoll finnes bestämd. Nu har uti en inom Vällofl.
Denna väg har redan blifvit beträdd af vår Regering. Enligt första artikeln af den i år med Frankrike afslutade traktat skola »de privilegier, friheter och andra förmåner hvaraf i /råga om handel och industri den ena af de kontraherande Magternas undersåter äro i åtnjutande, likaledes tillkomma det andras.» Detta vare sig alt de nedsätta sig eller blott tillfälligtvis uppehålla sig i det andra landet. Jag vågar på grund af hvad jag nu anfört, för att vinna hvad mitt förslag förra riksdagen åsyftat, nu vördsamt föreslå Rikets Ständer: alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Han täcktes, genom fördrag med andra nationer söka utverka, att Svensk man hvilken i det främmande landet får vistas, der, i afseende å rätt alt idka handel, handtverk eller annat yrke samt således jemväl rätt att i sjötjenst antagas, må tillerkännas samma friheter och förmåner med det landets egna innevånare, emot det, att, här i riket, från sådant land kommen person, hvilken erhållit Kongl. Maj:ts tillstånd att i riket vistas, tillförsäkras enahanda frihet, som Svensk man i afseende å rätt att idka handel, handtverk eller annat yrke och således jemväl att i sjötjenst antagas.
Såsom ett exempel på, huru konungen tager vara på tiden, må anföras, att, om han i nattens sona timme ännu känner sig äga några krafter kvar, han efter de oundvikliga göromålen — hvarom redan nämnts, såsom underskrifvande af expeditioner m. m. — sätter sig ned och begynner ett bref, ehuru han vet, att han ej hinner fullborda det, detta i afsikt att hafva så mycket som möjligt undangjordt till morgondagen, som kommer att lika strängt som vanligt upptaga hans tid. Hvad beträffar hennes majestät drottningens sysselsättningar, så hafva vi redan sagt ej så litet därom. En af de förnämsta, utom hvad förut blifvit nämndt, rör hemmet. En hvar inser, att det skulle vara omöjligt för henne att gripa in i en vanlig husmoders åligganden, så. omfattande som det kungliga hushållet naturligen är, hvarom vi nedan skola vidare nämna. När vi hafva sagt hemmet, så mena vi hemmets klenoder • — barnen. Att älska och uppfostra sina barn, det har legat drottningen mest om hjärtat. I ett annat sammanhang få vi tillfälle att vidare tala härom. Vi få då ock tala om ännu en af drottningens älsklingssysselsättningar, den som näst barnens uppfostran varit och är henne kärast: hennes varma intresse för välgörenhet och sjukvård. Böcker älskar hennes majestät, och hon läser mycket. Den litteratur hon älskar mest är den engelska, och däraf sysselsätter hon sig helst med, förutom den religiösa, den biografiska, hvilken hon med förkärlek studerar. Historiska arbeten och skönlitteratur återfinnas i icke ringa grad representerade i hennes dagligen begagnade bibliotek. Nämndt är redan, att drottningen flitigt studerar tidningspressen och håller sig fullt k jour med dagens frågor på alla områden, Pianinot i hennes skrifrum I DUN står långt ifrån till prydnad blott, utan begagnas ofta af hennes majestät. Hvad praktiskt arbete angår, sysselsätter sig drottningen, då hennes hälsa och krafter det tillåta, med handarbete. Utöfvandet af målarkonsten är henne ej främmande, om det ock numera inskränker sig till konstnärlig teckning.
Magistern. Åh ja så der han å' inte egentligen utan Kammarh. Så der bara ni drar på målet. Magistern. Ja, för att säga sanningen, så var han läraktig i åtskilligt, som till 28 exempel historien; men det var på sitt eget vis. Årtal och genealogier mindes han aldrig, men ville promt ha reda på de historiska personernas karakterer, folklynnet och sådant, som blott tillhör en kritikus och inte en lärjunge. Latinska gramatikan gick det eländigt med. Men judicium har han, ett godt judicium. Kammarh. (skrattande). Ja-så, han hade inte lust att läsa; han var således så der liknöjd utaf sig mot Er? Magistern. Åh, nej, det kan jag inte säga; men latinet föraktade han och va' inte i stånd att skrifva en stil utan båckar. Kammarh. Han var således en slags odåga? Magistern. Inte just det; men inte dugde han stort, och derföre gaf jag Baronen det rådet, att låta honom bli militär. Kammarh. Herr Magistern torde påminna sig att jag jag, herr Magister, tillhör detta stånd och är Kapten. Magistern (förlägen). Ja så, det var en annan sak. Ja, jag menade inte så, utan endast att han, som inte passade för boken, bättre passade för pliten 29 hä, hä, hä. Jag kom verkligen inte ihog, att Herr Kammarherren va' militär. Herr Kammarherrens skick ä' så fredligt och beskedligt och hm, hm mjuka tjenare, måste gå opp te' Baronen. (Går till venster och talar under bortgåendet). Hvem fan kan veta att en Kammarherre och en Fältherre kan vara samma person. SJUNDE SCENEN. K AMMARHERREN (ensam). Brr, den infama posten är kommen.
Kammar - Lvllegium uppgifna, läsom Krono-Fiiken, Qwarnar, Färjor, Broar om Krogar med flere hwilka för Kronans räkning arv, de!s pä wifla är och dels pä obestämd tid, utarrenderade, och hwaröfwer Utfloktet alwen trott sig till, höra, akt till Riksens Högloft. Ständer aflemna Berättelse. Dll närmare upplysning har en förteckning, forn härhos biläggeS, bliswit författad, hwilkcn rikwisar bctze Lägenheters namn , Arrende - lid och Arrende.summanS belopp. Ester de upplysningar, som Kongl. Kammar, Collegn meddeile uppgifter knnehälla, finnes Lrono-Fstken wara följande, nemligen: Qrvrcksunds Läne och Flinrestens Göse Fifkerier, det förra l Söoermanlands och det sednare j Wästmanlands Län. — Bägge dctze Fir sten arv, enligt Kongl. Kammar-Collegn under den ri Januarit i8c>8 utfärdade Arrende »Contrakt utarrenderade pa d ärs tid eller till i8lZ ärs flur emot en arrende, summa af zo R:dr Banco ärligen för dem bägge. Skuckarnes Fiske t Södermanlands Län. — Der härä under den 6 Septemb," 1790 utfärdade arrende - conrracr är protongerudk till 1812 ärs flut, och erlägges uu är igt arrenr be härföre z6 tz. 8 r:st. Motala Longs.Fiske med en Skattlagd Qwarn l Östergöthland — Enligt Kong!. Btcswet Riddoch Ad. Prot 5 B. af 5Z ^ 5Z« Den io Ianuarik. af den 14 Martu 1770, är detta Filke utan afgift pä 50 är uppiätit aflidne Drrecreuren Åkrström bj<.clmsns Sterdhus-delägare, säsom nägon ersättning för det lidande bemälte
1 egenskap af rikets hufvudstad är Stockholm vigtig såsom säte för Statens styrelse och de myndigheter, från hvilka förvaltningens trådar öfver hela landet utgå, för Rikets Ständers Bank, arkiver, samlingar och dyrbarheter af mångfaldiga slag, af hvilka visserligen Regeringen och Bankens redbarheter vid inträffande behof kunna förflyttas, men ej så kollegier och embetsverk, hvilka, i händelse af en fiendtlig ockupation, antingen mäste upphöra med all verksamhet eller ock nödgas fortsätta den under fiendens bajonetter, hvaraf åter lika mycket ett verkligt mehn för landel, som ett nedstämmande inflytande på allmänna tänkesättet otvifvelaktig! skulle föranledas. Då härtill kommer att Stockholm innesluter en betydlig del af landels handelsoch närings-verk-samhet, hvilka skulle göra dess förlust kännbar för hela landet; att det innehåller förråder af alla slag, en dyrbar krigsmateriel, synnerligen för flottans räkning samt erbjuder beqväm inqvartering och underhåll för en större armé, och då jemväl den betydliga förmögenhet, som finnes hos innevånarne, skulle gifva fienden ökade medel i händerna 6 Stals-Ulskollets Utlåtande i\:o 236- till krigets fortsättande, sä föreua sig alia dessa omsiäudigheier ali göra hufvudstaden lill eti af de mest betydande föremål för eu fieudes operationer. I samma man sorn detta är förhållandet mäste det äfven vara af yttersta vigt, att hufvudsladen befinner sig i sådant skick att ilen kan försvaras mot en lieudes för äta och oförmodade angrepp, helst det är otvifvelaktig!, att ett sådant anfall kan i all tysthet förberedas och utföras inom loppet af några få dagar och således innan tillräcklig truppstyrka hinner samlas till dess afvärjaude. Af de upplysningar angående denna del af frågan, sorn S(ats-lTtskottet iuhemtat, framgår dock ovedersägligt, att Stockholm för närvarande icke är tillräckligt skyddadt mot ett angrepp af sådan beskaffenhet.
Hr Grtn endast helt lakoniskt: att detta förslag är inveckladt och opraktiskt, samt nyttan deraf tvifvelaktig. Mot sådane exclusiva kraftord, har jag ingenting annat att invända, än att jag önskade se detta bevisadl. Om behofvet af en dylik organisation* är så mycket både här i Sverige och i främmande länder taladt, att derom föga återstår att tillägga, helst det aldrig egentligen synes bestridt. Hvartill gagnar då anmärkntn? Sakkunnige män hafva uprättat hufvudgrunderna för mitt förslag, och mot dessa grunder har ingenting blifvit invändt. Jag hoppas således att intet afseende må fästas vid den af Hr Gr:n framkastade fras, hvars rätta mening jag sannerligen icke förmår rätt upfatta. Jag förmodar dock, att Hr Gr:ns uttryck om det opartiska och invecklade uti ifrågavande organisations-förslag måste röra sjelfva aflönings förhållandena. Sedan jag likväl, i oftanämttde vidlyftiga StatsRåds-prot. sökt motivera anledningen, hvarföre jag icke ansett General-Staben i Sverige kunna blifva, liksom i flere andra länder, en fristående institution, utan till följd af omständigheter, som i prot. äfven äro teinligen utvecklade, mäst betrakta densamma såsom tillhörande vissa rege:ten och corpser, så upstår ovilkorligen det förhållande, att när General-Stabs-offlcerare kommenderas till tjenstgöring vare sig i Stockholm eller å andra orter, blifva icke allenast de för tillfället befriade från deltagande i den tjenstgöring, som, lika med andra officerare, tillkommer dem vid det respektiva rege:tet eller corpsen, utan dessa sednare pålägges äfven derigenom ökad tjenstgöring i deras ställe.
Pro. positionen örn utgörande af |:del i Beklädnad dens värde ej skulle antagas. 3:0 Beklädnads-Directionerne, hvilka böra Utgöras af landshöfdingen, Regements-Chefttn t Regernerits-O varterrnästaren, 1 Capitaine och j;ne Rotehållare, skola besörja anskaffningen och underhållet af Regementernes Beklädnad i fredstid, hvarvid på dem ankommer, att, då Hufvudbonad, Jacka och Escliarpe, kunna uthålla längre brukning än Halsduk, Byxor och Stibietter, jemte de mindre Monderings-persedlarne, oftare förse Soldaten med desse sednare än med de 3010 förra, endast lrufvudforemålet iagtages, att Manskapet alltid är försedt meden fullgod Beklädnad i Rote-kistan och en arman brukbar till nyttjande vid mindre t jenstgöringS tillfällen. 4:0 Vid skeende uppbrott afmönstra* Monderingen till Kronan, men afgifterne utgå till Beklädnads Directionerne för hela dt' löpande året, flan så väl Kongl. Krigs-Colleglum somt Rotehållarne; hvaremot desse afgifter upphöra under hela den tid Kriget vidare fortsattes, till och med det årets utgång, under hvilket Manskapet åter på fredsfot försattes, Och ingå under samma tid de pa Stat uppförde Beklädnad*' medel till Krigsfonden. 5’o Kongl. Krigs Collegium, sorn äger generel öfversigt och tillsyn å Arrneéns Beklädnad, rcquirerar och erhåller vid början af hvarje år från Kongl. Stats-Contoiret de på Stat bestådde medel till Beklädnaden, samt öfversäu - 1502 Stats-ZJtskottets Betänkandets der genast derpå till Beklädnads t)i rectiönprnC hvad hvarje Regemente härutaf tillkommer. 6:0