Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Nej, det tror jag då inte, för de äro så olika som natt och dag men, efter jag icke var så gammal när de der barnen kommo till prostinnan, så vet jag aldrig riktigt hur det hänger ihop nog säga de allmänneligen att de äro syskon, men jag har min tro för mig, – sade Lisa med eftertryck, och skrapade i hop den öfverblefna persiljan i sitt förkläde. – Jo, bevars, när prostinnans syster dog, så tog hon dem alldeles som egna barn, och derför så låter hon mamsell Anna kalla sig – Se der kommer Larson med hofmarskalkens kappa, – afbröt Lisa, – nu komma de väl ändtligen, – fortfor hon och sträckte hufvudet utom fenstret så långt som möjligt. Fru Berg gjorde henne sällskap, och ingen af dem märkte, att en trasig qvinna, med hufvudet inlindadt i en gammal svart shawl, som kommit in i köket helt tyst, genom den öppnade dörren, och stått bakom dem vid spiseln under hela deras samtal, nu gick fram, höjde sitt hufvud öfver dem begge genom fenstret, och blickade ifrigt med sina svarta tindrande ögon ut på gården. Hofmarskalken kom i detsamma utför trappan, han var snörd så smärt som möjligt, gick rak, som en tambur-major, och genom den hårdt åtdragna halsduken hade hans blekgula ansigte fått en skymt af färg; han var ifrigt sysselsatt att pådraga en trång hvit handske och hörde knappt hvad öfversten, som gick bredvid honom, sade; ändtligen, med Larsons tillhjelp, var han uppe i vagnen och först sedan han flyttat sig ett par gånger för att sitta beqvämt, fått en kudde bakom ryggen och mottagit en flaska eau de Cologne och en bonbonièr af agat, som kammartjenaren räckte honom, fick öfversten uppstiga. – Se der kommer grefven nu han ser bra ståtlig ut, – sade fru Berg, liksom för sig sjelf helt lugnt, med hela sin uppmärksamhet spänd på scenen utanför, och, utan att höra de tunga flåsande andedragen, som, ifrån den främmande qvinnans bleka, halföppna läppar flägta bakom henne. – Kors, tycker frun att grefven ser bra ut?
Det har dervid ej kunnat undgå Revisorernes uppmärksamhet, att, äfven efter upptäckandet af den oriktighet som ägt rum vid sammanfattandet af 3:ne efter hvarandra till trycket befordrade hal fårs-uppgifter angående Vexel-Bankens ställning, och hvilken åstadkommit förvillelse i beräkningen af det belopp utelöpande Sedlar som lill jé skulle med Silfver-tiilgång betäckas, Fullmägtige ännu den 17 November i83i, vid afgörande af Grosshandlaren Wigerts anbud å den såsom bristande då ansedde Silfver-Summan R:dr 700,000, och således ej mera än 44 dagar före den tidpunkt då den stadgade proportionen bordt vara tiilvägabragt, synas hafva saknat säker kännedom om Bankens verkeliga Silfverbehof. — En noggrann beräkning deraf hade likväl varit nödvändig för bedömmandet huruvida de till Silfverköp anvisade medel voro för ändamålet tillräckliga, och hade väl desto häldre bordt föregå åtminstone pröfningen af det i anledning af Herr Wigerts anbud upprättade Contra-Förslag, som af detta Förslags antaglighet då mera ansågs bero, huruvida Fullmägtige kunde uppfylla Rikets Ständers föreskrift i afseende på tiden då de förberedande åtgärderne till Silfver7utvexlingen skulle vara fullbordade. Vidkommande de orsaker som vållat, alt proportionen emellan Silfver och Sedlar icke genom de anvisade och begagnade Medlen blifvit vid den af Idikets Ständer bestämda tid uppnådd, har hos Revisorerne i betraktande kommit, att de förhållanden, sorn ägde rina då Rikets Ständer härutinnan fattade deras beslut, sedermera i betydlig mohn förändrat sig.
I stad rostas för fastighetsvärde af 2*000 R:dr lika, som för 10 R; ir bevillning elter 2 Artikeln. I de ärenden, som endast angå hemman eller andra fastigheter och utgifter eller besvär, som efter hemmantal eller fastighels-andel utgå, röste endast fastighets-egarne, med röstberäkning efter hvarderas fastighets-andel, och i de fall, der, enligt serskildta Författningar, endast visse medborgare ega rätt att rösta eller serskilda föreskrifter om röstberäkningen äro gifua, forhålies, på sätt samma Författningar för hvarje fall stadga. Röstegande må genom fullmagt till annan öfverlåta sin talan och rösträtt å socknestämma. 976 Expeditions-Utskottets Forslag till und. Skrifvelsej iV.o 4od. Om rosterna falla lika för olika meningar, galle den mening, som ordföranden biträder. 6 §. Rättighet att deltaga i Sockenstämmas öfverläggningar och beslut tillkommer hvar och en, som rösträtt eger. Ej må Ledamots frånvaro hindra stämmas fortgång; kommer han tillstädes, sedan beslut taget är, må lian icke derstädes något i samma ämne anföra. 7 §. Ordförande i socknestämma vare Kyrkoherden eller den, hans embete förestår, eller, i händelse af laga förfall för honom, den af Församlingens prester, sorn Kyrkoherden dertill förordnar, eller, i annat fall, den, som Kyrkoherden i ernbetet närmast är. I de Annexeller Capell-församlingar, som hafva egen ständig prest, vare han, eller den, hans tjenst förestår, i tjenstförrättande Kyrkoherdens frånvaro, Ordförande i sockenstämma, och fullgöre äfven i allt annat, då Kyrkoherden vid Capelleller Annex-kyrka ej tillstädes är, hvad, enligt denna Förordning, Kyrkoherden, i afseende på socknestämmor, tillkommer.
Jemte detta, af den till husets försäljning befullmägtigade person underskrifna anbud, har Utskottet emotlagit en af honom jemväl undertecknad, så lydande beskrifning öfver samma hus: ”Detta hus är i slutet af förra århundradet uppfördt med utmärkt ”solid grund och murar af sten, i nedre våningarne två alnar, i de öfre en "och en half aln tjocka. Det är byggdt i fyrkant kring en vacker gård, ”lagd med huggen slen, och är det samma 3^ alnar bredt samt 5i alnar ”långt åt Slotts-backen och 5^ åt Salt-Compagnie-gränden. Taket är täckt ”med jernplåtar och rez de chausseeo försedd med jernluckor framför fönstren.” ”En utmärkt vacker förstuga och stor trappa af sten förer upp till ”hufvudvåningarne, och dessutom en trappa från Salt-Compagnie-gränden ”och en från gården till köket.” ”Huset undergick till alla dess delar en fullständig reparation år ”.834, så att det kan sägas vara i det mest utmärkta skick.” I taxeringsvärde är det upptaget till 60,000 R:dr Banco. "Husets hela jordvåning innefattar stora, ovanligt torra och goda källare, till antalet åtta, hvarutaf fem nu ålföljade 1 nedre våningen uthyrde ”bodlägenheter, tvänne användas till vinoch matförråd, samt en till ved, ”och rymmer denna sednare hela årets behof af ved, och kol cirka 100 fam”nar. Källare-hvalfven äro 4| :*ln höga.” ”Uti Rez de Chausseen finnas följande rum och lägenheter: 1:0 En Portvaktskammare, 2:0 En Kryddbodlägenhet åt Slottsbacken, med tvenne stora ma gaziner. 3:o En bodlägenhet, nu upplåten till linbod, tvenne magaziner, 4:o En d:o d:o, nu Glasbod, stor salubod, ett conior och ett magazin, 5:o Bagarstuga, stor och rymlig, Stats-VIskottets Utlåtande3 7V:o 31 I. 5 6:0
Sti Prof. i834■ 4-Ac Sami. 2 A/d. g.cle Häftet. 3 iS Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utskottens Betänkande N.o /[3, {råga först väcktes, redan inverkat på köpe-afhandlingarne 0111 de räntebelalande hemmanen; att de förhållanden, som vid ett, eller annat aftal enskilde personer emellan möjligen blifvit tagne i beräkning, icke borde tilläggas någon allmän inflytelse och verkan; att icke ränte-öfverskottgifvarne, utan endast öfverskott-tagarne, hvilka mast utgöra den läntorne motsvarande, verkliga rustnings-kostnaden, varit de, som genom myntförsämringen blifvit lidande; samt att något hemmans undergång, i följd af förvandlingen i ränte-liqviden, icke vore, beträffande ränte-öfvérskottgifvande hemman, mer än i afseende å hvarje annat hemman, som prcesterar effectiv rustning, att befara, då sådane hemman, som för svaghet skull och räntans högre belopp icke kunde tåla öfverskolts-ränlornes förvandling till naturapraestation, voro berättigade att söka räntans nedsättning till likhet med r än torne af andra lika beskaffade hemman; äfvensom de nya ordinarie Båtsmans-rotarnes anslående till understöd för Blekingska Bålsmanshållet blifvit yrkad. Hvad sålunda förekommit hafva Utskotten i behörigt öfvervägande tagit, och funnit, hvad den af Comileradé föreslngne jemkning uti ifrågavarande Båtsmanshåll angår, alt ingalunda styrkt blifvit, det Blekingska provincens framtida bestånd påkallar den nedsättning i numerstyrkan, som af nämnde, jemkning skulle blifva en följd.
Dä Utstottet pa förrberörde sätt a ena sidan sökt uppfylla ej allenast de nyttiga ändamäl Kongl» Majrt Mi Dest Nådiga Proposition äfyftat, och Den 23 Maji. zz? wagar tro, att blotta öfwerlatandet ät Kongl. Mast, att wid inträffande mifiwäpker, krig eller hämmad Communication efter omständigheterna instränka eller förbjuda Bränwins-bränningen, ensamt warit mer än tillräckeligt att förekomma den öfwerklagade stadeliga werkan af en öfwer behvfwet af denna genom wanan blifne oumbärliga wahra utsträkt tiilwerkning i förenämnde händelser kunde medföra, utan äfwen ä den andra sidan förwarat ät Nationen den dyrbara grunden för bade Jordbrukets och andre Na, ringars förkofran, frihet uti handteringar, med orub, belig äsigt af den större Tillwerkarei s drygare be, skattning, och i fräga om Bränwins-bränningen med större Pannor genom de förestagne och till Kongl. Maj:ts Egen Nädiga Disposition östverlemnade Spannemäls-upplag, upps Statens säkerhet, att genom denna handtering Staten icke möjeligen kan räka uti nägon wäda; har Utstottet äfwen trode sig böra nämna, att dä, genom widtagande af defie ät, garder icke allenast Allmänna Rösten ser sin wän, tan uppfylld, utan äfwen Utstottet sökt bereda för blifwande Stander, att framdeles, utan stadelig rubbning af näringsfrihets principen, kunna en dels minsta de dryga plikter, Urstottet nu fästat wid den större Bränwins, tillwerkningen, enär antingen den, ne handtering genom tidens medwerkan mera lämpat sig efter behofwet, eller ock tyngderna befinnas hinderliga för Jordbrukets uppmuntran 06) tillwäxt, cn dels genom ökade afgifter än widare föcfivara den större tillwerkningen, om, emot Utskottets pa goda stäl grundade förmodan, de nu förestagne tnng, derne icke skulle befinnas fullt svarande mot ända, mälet. Bihang. Enäe 3Z8 Den 2z Majk.
St. uti sitt Constit.Utsk. finge en fullkomlig dictator, som slutligen skulle kunna göra anspråk uppå att revidera Den i December, t* och cassera hvart enda vid riksdagen fattadt beslut; ja, man hade selt försök af vissa ledamöter inom Utsk. gjorda att argumentera Utsk. till en controllör jemväl öfver det sätt, på hvilket Koniingamagten upprätthåller sina prerogativer. Jag frågar, om det vore rimligt, att någon representation åt en fördelning af sig sjelf, om 10 å 12, högst i3 ledamöter utgjorde majoriteten, uppdroge en sådan magt och myndighet. Om denna verkligen vore nödvändig, och om den icke skall upplösa hela samhället, måste den åtminstone stå utom Representationen. Såsom jag uppfattat Gr. Horns begäran, har han icke yrkat betänkts förkastande nit genast, Utan lilott att R. o Ad., med ogillande af Utskts yttrade åsigt i denna fråga, måtte densamma till Utsk. återförvisa, — och det är i en sådan tanka, som jag instämt med Gr. Horn och hvarå jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propostn. Gr. von Fersen, Hans: Efter hvad jag vill erinra mig, upptaga öfverläggn ingar na i anledn. af Constit.Utsk:s betänk. N:o 35 flera ganska vidlyftiga plena; och det har då förefallit mig underligt att finna det förevar, jemnkningsförslaget så särdeles knapphändigt. Jag påminner mig icke bestämdt, huruvida de fattade besluten väsendtligen afveko från Ulsk:s förslag; och jag skulle önska, att Frih. Cederström, som jag hört anmäla sig, täcktes upplysa, om de gemensamma tankarna verkligen endast rort de Irenne punkter, Utsk. upptagit. Eljest måste jag erkänna, att betänk, är ofullständigt, samt derå yrka återremiss. Hvad beträffar tydningen af 56 § Reg.F., torde jag få återkalla i minnet den långa discussion, som derom ägde rum, då betänk. N:o 35 förevar.
Tänk således hvad du måste vara för mig, som eljes är så ensam och känner mig så fattig på allt hvad tillgifvenhet och vänskap heter. » I ett senare bref: »Har du inte lagt märke till att det ibland kommer sådana tider när allt för en själf och för ens vänner synes som plötsligen öfvertäckt med en svart slöja. Man känner inte igen det käraste man ägde och de saftigaste smultron förvandlas till sand så snart man tar dem i munnen. Skogstomten sade, sådant hände alltid, när barnen kommo till honom utan lof. Kanske hade vi två också icke lof att ha det roligt i sommar. – Och ändå ha vi arbetat ganska duktigt i vintras. Jag försöker att arbeta äfven nu och hvarje ledigt ögonblick jag har, tänker jag på mitt matematiska arbete eller grubblar öfver ... e:s genialisktslarfviga afhandlingar. Jag är för nedstämd och känner icke tillräcklig lifsglädje för att skrifva något litterärt – allt förefaller mig så urbleknadt och så ointressant i lifvet. I sådana ögonblick är matematiken bättre; man gläder sig att det existerar en värld så alldeles utom en själf. Man har lust att tala om ’opersonliga ämnen’. Endast du, min kära, min rara, min enda Anna Charlotte, är alltid den gamla, den kära. Hvad jag längtar efter dig kan jag icke alls säga. Du är den käraste jag har och vår vänskap måste vi åtminstone bevara hela vårt lif. Jag vet icke hvad vore mitt lif utan dig.» Senare (på fransyska): »Min svåger har nu beslutat sig att stanna i Petersburg tills min syster blir i stånd att följa honom till Paris. Jag har således uppoffrat mig alldeles förgäfves. Om jag visste att du vore fri skulle jag nu kunna möta dig i Paris, ehuru, sanningen att säga, alla dessa historier här alldeles beröfvat mig lusten att roa mig. Jag är snarare hågad att slå mig ned någonstans där jag kunde arbeta i lugn. Jag känner nu en stor längtan efter ett arbete hvad det vara må, matematik eller litteratur, blott jag kan absorbera mig i ett arbete så att jag glömmer mig själf och människorna. Om du hade lika stor önskan att träffa mig som jag dig, skulle jag vara mycket lycklig att komma hvart som helst där du vistas.
Dock som häl flen af det sålunda tecknade beloppet är allenast afsedd till Statsverkets betryggande för detta företags utförande samt de dertill anvisade medlens återbekommande jemväl i motsatt fall, så behöfva aklieegärne, derest jernvägen, genom deras försorg, varder på föreskrifvet sätt och inom stadgad tid fullbordad, icke erlägga denna hälft af teckningssumman; kommande följaktligen aktie-egarnes ansvarighet för densamma att försvinna efter jernvägens fullbordande; hvarefter jernvägen, med hvad dertill hörer, bör utgöra säkerhet för ifrågavarande lån. -— De handlingar, som innefatta aktie-egarnes förbindelser att fullgöra den, på grund af aktie-teckningen, dem åliggande inbelalnings-skyldighet å deras aktier, böra deponeras och förvaras hos E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs län. 3:o. Arbetet å jernvägen bör vara päbörjadt före den 1 Maj året efter det, under hvilket det bolag, som för företagets utförande sig bildat, erhållit visshet att de anvisade lånemedlen finnas för bolagets räkning hos Riksgälds-kontoret alt tillgå; sko - Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 188. 47 lande de vid jernvägs-anläggningen erforderliga arbeten sedermera oafbrutet fortgå och utföras, så alt jernvägen varder fullbordad och för allmänna trafiken upplåten inom förloppet af den tid, E. K. Majit, vid bolagets oktrojerande, kommer att bestämma, och eger Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader att, genom särskilde, afE. K. Majit, på Styrelsens förslag, förordnade sakkunnige män, utöfva tillsyn derå,- att arbetena varda i öfverensstämmelse med vederbörligen fastställda planer utförda, samt att vid verkställigheten godkända arbetsmethoder följas och fullgoda materialier användas. 4:o.
Nu inträder en ståtlig man. Hans pels utvisar hög rang. Säljarene buga vördnadsfullt för honom och visa sina skönaste varor; men den nye köparn skakar blott på hufvudet, i det han blickar in i det ena rummet efter det andra. Säljarne omgifva honom vördnadsfullt. De rosa sina varor, de öppna andra dörrar som förut varit halft tillslutna. Der synes i hvarje rum blott en enda flicka, vaktad af en gammal slafvinna. En båt, förande sköna qvinnor från Gurien, hade lyckats smyga sig oupptäckt fram öfver hafvet. Det är dessa sköna tärnor, som sålunda visas. De äro prydda med lysande drägter, perlor och smycken. Stolta, likgiltiga se de flesta bort från den uppmärksamme köparn. Nej, ännu är han icke nöjd. Mariquita MARIQUITA OCH ANDRA HISTORIER FRÅN VERLDENS UTKANTER Af Konni Zilliacus N. A. Zilliacus' Förlag, Wiborg, 1890. INNEHÅLL: Mariquita. På lokomotivet. Min reskamrat. Ur min porträttsamling. William Anilin. Den nya kaptenen. MARIQUITA. Det var i San José de Costa Rica jag gjorde don Luis', såsom han der kallades, bekantskap. Vi råkade bo vägg i vägg på samma hotel och då väggarna blott bestodo af rör med litet påsmetad lera, var det nästan som hade vi delat rum och således ganska naturligt att vi inom kort blefvo så bekanta som om vi känt hvarandra många år. Han var af sydländsk härkomst, ehuru född och uppfostrad i Europa, hade rest verlden omkring, sett allt, hört allt och njutit af allt, som kan ses, höras och njutas och var derföre vid trettiotre års ålder betydligt skeptisk och svår att intresseras för någonting. Sin förmögenhet hade han i det närmaste gjort slut på och derföre låtit engagera sig af några affärsmän i San Francisco, hvilka sändt honom ut att studera handels och andra förhållanden i Syd och Centralamerika för deras räkning.
I öfrigt få Fullmägtige, såsom ländande till upplysning om RiksgäldsContorets ställning i förevarande afseende, vid 1839 års slut, ehuru Bokslutet för det året ej ännu kan vara tillgängligt, härmed öfverlemna en serskildt uppgjord förteckning, utvisande de förändringar, som egt rum i afseende å Riksgälds-Contorets partiela skulder och fordringar under nyssberörde år, hvaraf inhemtas, att större skuldförminskning än skuldtillökning under året utgjort utöfver 875,000 R:dr, och visar sig således, att, om ifrån Riksgälds-Contorets Capital-skuld utöfver tillgångar och fordringar vid i838 års slut, beräknade i rundt tal till 933,000: afdrages förrberörde skuldförminskning i . 875,000: utgör återstoden Banco R:dr 48,000: likaledes i rundt tal beräknad, den Riksgälds-Contorets Capital-skuld utöfver fordringar och tillgångar, hvilken kommer att inbalanceras lill år 1840. 2:0 De af Riksgälds-Coritoret upptagne Lån och Contorets räntebärande Skuld i allmänhet. Riksgälds-Contorets räntebärande skuld inbalancerades till år 1834 med 6,637,245 R:dr 24 sk. 10 rst., hvilken skuld, under nämnde år, minskades lili 6,525,248, men deremot under påföljande år i83o ökades, så att den till år i83ö inbalancerades med Banco R:dr 7,018,540: 29, 2. hvarefter den åter så förminskats, alt den till nu innevarande år i84o inbalanceras med endast .. 4>2.96,552: 37, 2. då således skillnaden, R:dr 2,721,987: 4°,—•
Frän Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JV2 124, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JV2 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserna att öfver samma magasiner förfoga; vidblef Ridderskapel och Adeln sitt förut i frågan fattade beslut, och afslog Utskottets Memorial. Från Hogv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Utdrag, JV2 345, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 29 sistlidne Juli, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti det af Ridderskapet och Adeln, vid pröf ning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande JV° 5, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet JV° 2, angående vilkoren för bränvinstillverkning, fattade beslut, att l:sta mom af 2:dra § uti nu gällande förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning, skulle blifva oförändradt samt 2:dra mom. erhålla följande förändrade lydelse: »Bränvinstillverkare ege, att under en, en och en half, två, två och en half eller tre af ofvannämnda terminer handteringen utöfva, dock icke under kortare lid än en termin; och må bränvinstillverkning jemväl börjas den 1 November klockan 12 på dagen, samt fortsättas till den 1 eller 15 December vid samma timma.» Preste-Ståndet, som, i likhet med Ridderskapet och Adeln, bibehållit Irsta mom. af ifrågavarande 2 § oförändradt, antog förevarande inbjudning, så vidt den afser förändrad lydelse af 2:dra mora. i samma §.
Det är öfverdrift att antaga brandförsäkrings-summan tili taxeringsvärde på en sådan lägenhet, der åbyggnaden kostar lika mycket om icke mer än i sjelfva staden, ty vanligtvis nödgas man derifrån hemta byggnadsämnena, så att forslingskostnadéd ytterligare tillkommer. Byggnaden blir derigenom dyrare än i staden, utan att man kan på långt när beräkna samma hyra som af dem. Jag anhåller följaktligen om ogillande af den nu föreslagna ändringen och bibehållande af §:s gamla lydelse. Om det sker, böra vi naturligtvis, när vi komma till 108:de §:n, der Den 27 Maj f. m. 375 göra den jemkning för sådana lägenheter, som ligga på städernas grund, att de sättas i samma förhållande med dem, som äro belägna på landet. Gr. af Ugglas: Jag ber om förlåtelse att jag ännu en gång uptager tiden, men jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att den 7Usta §:n afhandlar tvenne serskildta afdelningar, nemi.: l:o åbyggnader å landet i allmänhet, om hvilka det är sagdi, att de icke serskildt efter brandförsäkrings-summans belopp skola till bevilln. anses, och 2:o sådana byggnader, hvilka utgöra egendomens egentliga värde, i hvilket sednare fall jag anser dem stå i samma kathegori, som hus i städerna. Deremot finnas i 10S:de §:n äfven taladt om byggnader, som ligga på städernas grund, å hvilka icke eller brandförsäkringsvärdet ovilkorligen behöfver läggas till grund för taxeringen, och jag har derföre velat hafva dessa båda §§ afhandlade i sammanhang. Man har anmärkt, att dessa båda §§ icke skulle fullt öfverensstämma, derföre att på ena stället, eller i städer, drager egaren inkomst af hyran för hela året, men på det andra endast för några månader. Det är ju icke sagdt, alt man alltid för ett hus i staden njuter hyra för hela året, och hvad lägenheterna på landet beträffar, så är det åtminstone här i trakten vanligt, att hyran för sommar-månaderna upgår till ett vida högre belopp än för motsvarande tid uti staden.
«För mig äger grannlåten ej mera något värde; och jag har minst njutit af våra tillgångar, hvilka jag tycker bort räcka längre.» Albert teg. Efter en stund sköt han sin stol ifrån bordet och såg på sin klocka. «Jag skall möta B. klockan tu på nya bron,» sade han. «Vi få en annan gång talas vidare vid.» Evelina hade också stigit upp. Hon gick till fönstret och lutade hufvudet mot fönsterposten. Albert gick fram till henne. «Jag tror du är ledsen Evelina?» sade han. «Du som i vintras var så hjeltemodig, skulle en så liten motgång kunna smärta dig, allting blir ju annars på sin förra fot.» Albert var så vänlig, han tog till och med en tår från Evelinas öga, med sitt långfinger. «Likväl kan det ännu hjelpas,» fortfor han. «Om Efverling vill lemna bara ett par tusen riksdaler, vill du försöka att proponera honom det?» «Det är omöjligt!» Sade Evelina, «jag har flere än en gång förgäfves bett honom derom. Jag vågar ej mera nämna det.» «Ja då,» sade Albert, «får du se efter rum i tidningen åt dig, Evelina.» «Åt mig!» «Ja, jag tror, att det skulle kosta oss mindre, att skilja hushållet. En ungkarl kan lefva hur han vill, och för ett ensamt fruntimmer böra depencerna ej heller blifva stora. Det förstås att vi ändå se hvarandra dagligen.» Orden dogo på Evelinas läppar, hon trodde att hon icke hört rätt. «Du kan ju rådfråga dig med fru B.,» fortfor Albert, «kanske har hon rum att aflåta.» «I himlens namn,» sade Evelina, «är det ditt alfvar Albert?» «Mitt alfvar, ja visst är det det. Jag tycker att det är ett ganska klokt förslag. Du med ditt ömtåliga lynne skall finna dig mycket bättre på egen hand. Mitt sällskap tyckes för öfrigt icke mera roa dig.» «Albert! Albert! En sådan förebråelse är förskräcklig! Du store evige Gud » «Tst! tst, åter de vanliga utropen, kära Evelina du är alltid så fasligt gudfruktig. Och ändå tyckes han icke höra dina böner, den der gode Guden.»