Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Allt, hvad dansk ungdom hänförts af under den sista mansåldern, » skrifver Peter Nansen, » allt hvad Danmarks andliga frihet under dessa senaste decennier utkämpat under växlande nederlag och segrar — allt fyllde hennes lugna gammaldags hvardagsrum, där hon satt ifrigt spörjande, klokt rå- dande, säker att förtro sig åt, trofast och troende som ingen annan. » TfN KÄRNGUMMA. Å Ringstads egendom vid Norrköping har i dagarne aflidit änkefru Jacobina Christina Lönnberg i den höga åldern ai ' öfver 82 år. Den aflidna hade varit gift tre gånger första gången med teol. doktorn Mathias Stenhammar i Risinge, med hvilken hon hade dottern, författarinnan fru Mathilda Lönnberg. Andra gången gifte hon sig med en brorson till sin förste man och TjVTT NYTT SKADESPEL AF PRINSESSAN KARADJA, född Smith, uppfördes i veckan å Helsingborgs teater af Håkansson-Svennberg-turnéen inför fullsatt salong. Det är ett 4-aktsdrama och bär namnet: » Efter uppvaknandet ». Pjäsens tendens riktas mot den fria kärleken, i det författarinnan låter en kvinna, som predikar denna kärlekslära, själf erfara de bittra följderna af att lefva efter densamma. » En värre börda än ett äktenskap är en kronisk kärleksförbindelse, » sä- ges som ' slutreplik rö- rande detta spörsmål, Dialogenär väl skrifven, originell och djärf, och de psykologiska rönen visa en stor iakttagelseförmåga. Spelet var godt på alla händer. Hufvudrollerna utfördes af hr Svennberg och fru Hå- kansson, hvilken sistF. Diehlns foto. nämdas uppgift var synPRINSESSAN KARADJA. nerligen fordrande och tog skådespelerskans hela kraft i anspråk. Bifallet var mycket lifligt, och efter skådespelets slut hördes starka rop på författarinnan, som bevistade fö- reställningen, men ej framträdde. TEATERN har äfven denna jul återuppK UNGL. tagit » Värmländingarne » och det gamla välkända stycket gifves ännu med god framgång. Brister fö- refinnas dock, allt fortfarande, så snart det gäller den talade dialogen.
På det att så måtte komma att ske och LagUtsk:t få tillfälle att öfver en sådan Stadga inkomma med Bet., så anhåller jag att få som min motion uptaga det förslag, som blifvit i JustitieDepart:t utarbetadt, dervid jag likväl bör öppet tillkännagifva, det jag ieke haft tillfälle att genomgå detta förslag, så att jag på förhand kan säga, om jag kan instämma i dess delar, ehuru jag till följd af de formella skäl jag redan anfört, anser mig böra såsom min motion uptaga denna del af den K. Skrifvelsen, samt på grund af 56 § Riksd:sOrdn:n derå anhålla om remiss till LagUtsk., hvaremot de öfriga delarne af den K. Skrifvelsen torde, på sätt jag nämnt, böra läggas till handlingarne. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag skulle icke åter komma till ett ämne, som jag redan nosr ofta vidrört, om jag icke trodde det vara så vigtigt för fosterlandets framtida storhet och utveckling, och om jag icke visste att hos flertalet bland eder, Mine Hrr! begreppet god Svensk och Skandinav, alltmera börjar sammansmälta. Då grundlagsförslaget ang:de naturalisationsrätten här förevar yrkade Gr. Frölich afslag derå, emedan det icke innehöll någon särskild bestämmelse till Norrmännens fördel. Jag deremot röstade bifall icke endast för det rätta i sjelfva saken, utan äfven, jag medger det, i den förhoppning att det första stora steget derigenom kunde tagas till brödrafolkens verkliga förening; ty, ehuru den s. k. Föreningen räknar ett halft sekels tillvaro, är det dock.en bedröflig sanning, att de båda folken i denna stund stå nära nog lika skiljda från hvarandra som innan 1814. Visserligen hoppas jag att en Norrman i det enskilda lifvet icke känner sig en främling här, i det offentliga är han det dock lika mycket som hvarje annan utlänning. Jag beklagar, att man förbisett detta i det förslag till civil-lag, som här blifvit framlagdt, men hoppas, att R. St:r både kunna och skola godtgöra denna glömska.
Ridderstad af anförda skäl föreslagit, att rikets folkskolelärare-seminarier måtte såsom lån ur Kronans förråd förses med för arméen oanvändbara, men till exercisöfningar ännu lämpliga gevär, under vilkor, som för gevärens vård kunde anses behöfliga. På sätt af punkten 106 härofvan inhemtas, har Kongl. Majit redan, sedan flera år tillbaka, anbefallt anordnande af militäröfningar för folkskolelärare och jemväl nu för ändamålet äskat ett särskildt anslag; och då vid sådant förhållande Kongl. Majit ej lärer underlåta tillse att för öfningarne erforderliga vapen finnas att tillgå, torde Herr Ridderstads förevarande motion ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 109:o. Från Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en inom nämnda Riks-Stånd väckt motion (Nio 310), deruti Ril.sdagsfullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län, med förmälan, att folkskoleväsendets långsamma utveckling, enligt motionärens åsigt, till en icke ringa del hade sin orsak i den omständigheten, att lämplig materiel i de flesta skolor saknades, föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa en summa af 100,000 R:dr till inköp af lämplig undervisningsmateriel för rikets folkskolor, att dem emellan fördelas. Enär ett årligt anslag af 130,000 Ridr redan finnes för ifrågavarande ändakål å Riks-staten anvisadt, får Utskottet, som anser det i första rummet böra åligga mommunerna att ombesörja anskaffandet af lämplig materiel för folkskolans ändamålsenliga utveckling, af sådan anledning hemställa, att Riksdagsfullmägtigen Svenséns ifrågavarande motion icke må af Rikets Ständer bifallas. llOio. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. Till uppförande af byggnad för Folkskolelärareseminarium, i Linköping har Kongl. Maj:t begärt ett anslag af 50,000 R:dr, hvaraf under år 1867 skulle utgå hälften eller 25,000 R:dr.
Nidderfkapet och Adeln nu beftutit att Riksens StänderS fattade beftut, om anwändandet af ett möjligen pä Bewillningen uppkommande öswerssott öfwer den fastställda Bewillnings-Summan, bör i Riksdags-Bestutel införas, äfwensom att Srats, och Banco-Utstötten skulle anmodas, i Reglementerne för Fullmägtiqe j Banken och Riksgälds, Cvntoiret intaga den förestrift, att de när tillfallet till detta beströ * k wetk - 26§o Den is Augusti. werkställighet inlrästar. ma sadant hes KonglMasit i unLerdänigder anmäla. Ot Lu^ra., Hx llrotocollo, I. O. lin c^uist. Utdrag nfprotecolli t. hållet hos ^ägwärd. Prest-Gtauört, »std Urtima Riksdagen r 0 ebro e. m. de» is Aug. 1312. S. D.^^Plastes och bifölls Bewillnings-Utfkottels uti Plorocolls Utdrag af denna dag meddelte tillstyrkande, att Constitutions-U.skortet ma anmodas, atr i Jnsteumonen för Riksens StänderS Justitie-Ombudsman foresta en tilläggning, i anledning af zme Stånds bestutne uppdrag at JustitieOmbudsmannen, att i behörig ordning, och dä dek behöfwcS, bereda jemkning uti de arliga MarkegangsTarorne öfwer hela Riket. lllr sugrs. Lx krotocollo. f. löl. Almguist. Utdrag af protocollet, hället hos ^Zgwörd. prest, Grander, wid Urtima Riksdagen 1 Orebro den ls Aug. 1812.
När nu de wilkor, mot hwilka Brandförjäkrmge-Fonden warit förräntad uti RiksgäldS-Cons toiret, genom 1807 ärs afhandling blnwit alldeles förändrade, samt den pä 1782 ärs Reglemente grundade öfwerenskommrlse, ehuru nägon sädan icke finnes wara offlutad, följakteligen kommit att upplösas, sä äterstär att undersöka beskaffenheten af l8c>7 ärs afhandling, hwilken nu mera endast stulle kunna emot Riksgälds - Contoiret äderopas. Genom denna afhandling hofwa Herrar Fullmägtige wäl förbundit sig alt understödja Brandförsäkrings-Merkel med penningar, när Fonden Ridd< och Ad. prok. 5 Bwo - 522 Den ro Jamrar». more utkant; men ingalunda att löta besörja uppbörden af Brandförsäkrings, Medlen eller alt förränta dem pä de wilkor, Directionen kunde finna för godt, att föressriswa. — Och dä bet Medes mäste wara Riksgälds - ContoiretS ostndiga rättighet , att afsäga sig all widare befattning med Allmänna Brandförsäkrings-Medlen, eller, om Conloiret will emottaga dem till förräntande, bestämma sine wilkor, sä lära någre andre förbindelser, än dem Riksgälds-Eontoiret i ena och andra asseendet friwilligt sig ätager, icke kunna af Direktionen Contoiret pätrugas. Jfrän Lenna synpunct har Stats-Utssottet belrakiat saken, och trott, att om Brandförsäkrings»Fonden skulle upabäras och förräntas uti RikSgälds-Contoiret, sädant berodde pä en särskild och alldeles ny öfverenskommelse emellan bäda Werten; under hwitken förmodan Stats-Utskottet jemwät lätit gora Allmänna BrandförsäkringsDirectionen sädane Förslag, som utan Contoirets stada skulle kunna antagas.
Mitt väsen, hänryckt, stumt, i känslors haf sig dränker, Ett år ... i detta nu! jag re’n det flyktadt ser, På tidens vingar fördt i evigheter ner. Så från ett gränslöst svall den rika Nilen rinner, Egypten lycklig gör; hon gläds, och han försvinner. Du, som bland seklers tal så högt, så utmärkt står, Jag sjunger till ditt lof, förflutna, sälla År! På mensklighetens fält skall jag dig lagrar skära, Beundra hjeltars värf, och tolka snillets ära. Den svårighet, som uppkommit genom ämnets mångfald, angifver skalden på följande sätt: På spetsen af ett berg, der aftonrodnan glimmar, Och med ett purpursken bland sädens vågor simmar, Se der! från födseln blind en usling modfälld står; Nu! genom Gudars nåd från ögat hinnan går. Han ser – hvad majestät! – ser moln med moln sig blanda, Ser gräset vaggadt bli af vestanvädrens anda. Der smyger bäcken fram, der störta strömmar ner; Han har ej sinnen nog, att känna hvad han ser. Till ögat själen flyr. Villrådigt, stumt det hvimlar, Från blomsterkrönta fält till stjernbeströdda himlar. Än örnens vilda fart hans tjusta syn betar, Än hafvets mulna gång till sig hans blickar drar; I tusen föremål bestört han sig förvirrar: Så du, min skaldemö! bland tidens storverk irrar. Hvar stanna? – Skaldmö, sjung! hvi villa ämnen dig? Vid första öppna ros, se, biet fäster sig. Sjelf blir man, då man här vill utvälja profstycken, fullt ut lika villrådig, som Skalden varit vid urvalet af sina ämnen. De skildringar, som starkast anslogo sympathierna hos hans samtida, äro de samma, som ock lifligast anslå efterverldens: de lyriskt-episka taflorna af Gibraltars belägring, af Nord-Amerikas under detta år lyktade frihetskamp, af Nunnans kloster-invigning.
Ofver sådana, så att säga, på sidan om revisionen tillkomna och i form af enskilda åsigter uttalade, anmärkningar kan det naturligtvis icke åligga Fullmägtige att afgifva utlåtande och förklaring förr än sig visat, huruvida Högh. Banko-utskottet anser sådant för ärendets utredning nödigt; men som berörde anförande synes antyda, att den i l:sta punkten Fullmägtige till last förda uraktlåtenhet tillkommit deraf, att vissa bland Fullmägtige icke egnat tillbörlig tid åt Bankens förvaltning och ej heller dervid Revisorer nes Berätt. ung. Banhoverkcl. IS 122 ådagalagt fullkomligt oberoende, samt att andre åter låtit enskilde intressen verka på åtgärderne i Riks-bankens styrelse, hafva Fullmägtige, ingalunda för att rättfärdiga sig hvarken inför den klandrande ledamoten eller inför de Herrar Revisorer, som delat bans åsigt, utan till upplysning för den del af allmänheten, som, i saknad af närmare utredning, skulle kunna, genom läsning af blotta anförandet, erhålla om förhållandena en origtig föreställning, möjligen alstrande någon farhåga för Bankens säkerhet och realisationens bestånd, trott sig böra till besvarande upptaga det i berörde punkt förekommande yttrande, att metalliska kassans nedsjunkande icke varit föremål för Fullmägtiges öfverläggningar förr än frågan i slutet af .Juli månad väcktes, då bordlädes och sedermera blifvit tills vidare uppskjuten. Derest ifrågavarande ledamot behagat att taga fullständig kännedom af det Fullmägtiges protokoll, som innehåller omförmälda fråga, skulle han möjligen hafva funnit att Fullmägtige derförut icke varit overksamma i bevakandet af Riks-bankens angelägenheter, och derest han, i händelse ytterligare betänkligheter hos honom i sådant afseende förefunnits, underställt desamma öfriga Herrar Revisorers bepröfvande, skulle han sannolikt hafva vunnit den klara insigt i bedömandet af förvaltningen, att hans klander förbytts åtminstone till ett så beskaffadt gillande, som pluraliteten bland Herrar Revisorer, genom sitt stillatigande, uttryckt. I åberopade protokoll förekommer nemligen ett yttrande af en bland Banko-styrelsens ledamöter, af hvilket följande här införes:
M:ts Nåd. kungörelse om lindring i tullen för jeru, som till utrikes ort utföres; gifven Stockholms slott den 30 Mars 1814» — deri det heter: »Vi håfve funnit tidpunkten vara inne, då en lindring borde för bruksrörelsen beredas, och derföre, med begagnande af den rätt R. St:r till Oss uppdragit, varit betänkte att befria jerntillverkningen från de dryga tullumgälder, hvilka utöfver första afsigten betungat alsättningen» etc. Gå vi nu till 1818 års riksdagsbeslut, så finna vi dess 9:de § lyda som följer: »I afseende så väl på de under namn af bevillning utgående sjötullsafgiflen, postmedlen, stämplade pappersafgiften och husbehofsbrännerimedlen, sorn ock på allmänna bevillningen, hafva Vfi i den ordning 70:de §:u R. F. förmår, öfverenskommit om grunderna och sättet för deras utgörande och fördelning.» »Sjötnllsafgifternas förändring till den inhemska näringsflitens uppmuntran håfve Vi i underdånighet öfverlemnat till K. M:t med anmälan om de grunder, Vi funnit vid en sådan förändring böra följas, på sätt vår skrifvelse den 14 innevarande Juli innehåller.» Jag beder att, i sammanhang härmed, ehuru i förbigående, få anmärka, att då en värd ledamot af detta Stånd och Konungens rådgifvare i ett föregående plenum yttrade, vid försvaret af den åtgärd K. M:t vidtagit, att nedsätta tullsatserna; att orri alla afgifter, som kunna hänföras till bevillnings natur, ej kunde Den 25 April e. m. 519 /. af K. M:t förändras, så skulle K. M:t ej ens, utan Ständernas hörande, kunna afsluta en postkonvention med någon främmande makt, då postmedlen äfven tillhöra den allmänna bevillningen — svaret å della yttrande finnes uti 3:dje mom:t af samma 1818 års riksdagsbesluts 9:de §, der det heter: »Posttaxan för inrikes brefvexlingen håfve
Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som R. o. Ad. förbehållit sig fri diskussionsrält då de anmäldta förslagen förekomma tili pröfning, deraf syntes vara en följd att den ledamot, som afgifvit ett sådant förslag, egde rätt alt frånträda detsamma, hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle den af honom nyss föreslagna ordning för förslagens behandling samt alt då de serskildta förslagen förekomme, hvarje ledamot skulle ega alt icke blott deremot göra anmärkmr utan ock då han ville frånträda sitt eget förslag förena sig i hvad någon annan ledamot föreslagit. Ropades ja. 310 Den 28 Maj f. m. Uppå sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad., alt de öfriga förslagen till gemensamma tankar (ingo förekomma i den ordning, de under diskussionen blifvit framstäldta. H. R. o. Ad. åtskiljdes k. f lill 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 28 Maj 1851. Plenum kl. 6. e. m. Uplästes ett af Hr Reuterskjöld, Adam, inlemnadt sålydande mern. Tvungen att i enskilda angelägenheter företaga en resa, får jag äran härmedelst afsäga mig H. R. o. Ad:s förtroende att vara Elektor, under anhållan att fortfarande få vara vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Äfvenledes uplästes följande af Gr. Sparre, Claes Rob., inlemnade mern. Af sjukdom hindrad att såsom Elektor deltaga i val till Utsk:s ledamöter, får jag afsäga mig berörde förtroende under anhållan att få vara bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att sammanträda lill återbesättande af 4 inom Elektorerne upkomne ledigheter. Fortsattes öfverläggningen om Consl.Utsk:s d. 3 och 16 dennes på bordet lagda mern.
Coopvaerdie-reglementet af den 3o Mars 1748 förekommande, i nyss åberopade nådiga förordning den 18 Februari 1768 intagne stadgande» angående rymmare, samt, i händelse sjömannen åstundar att erhålla pardon, anmäl» sådant iKommers-kollegium, tillika med de omständigheter, sorn konsuln anser föranleda till bifall dertill. Vid’ öfvervägande af hvad sålunda förekommit, har det velat synas Utskottet sorn anledningen till svenskt sjöfolks öfverklagade rymning icke 3 Allm. Best), och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 89.J må sökas i bristen af tillräckligt stränga ansvarsbestämmelser för sådan förbrytelse; och ehuru Utskottet, i betraktande af de förluster för skeppsrederierne och de vådliga följder för skepp och gods, som kunna uppkomma derigenom, att sjömän'öfvergifva anlagen tjenst ombord å svenskt fartyg på utrikes ort, anser nödigt att de i förrberörde Kongl, förordning af den i8 Februari 1768 stadgade straffbestämmelser, såsom en allvarlig varning emot dylika rymningsbrolt, till gällande kraft och verkan qvarstå, har Utskottet likväl, — med hänsigt dertill att, om en ovilkorlig tillämpning af dessa straff skulle ega rum, mången rymmare, sorn ångrat sin förseelse, skulle a Skräckås från att återvända ti i 1 fäderneslandet eller att å utrikes ort återtaga tjenst å svenskt faltjäg, hvarigenom ock bristen af sjöfolk för svenska rederierna komme att ökas och det hufvudsakliga ändamålet med straffbestämmelsen sålunda förfelas, — funnit den så väl i 1748 års coopvaerdie-reglemente, sorn i åberopade förordningen af 1768 gifne försäkran, att Kongl. Majit vill i hvarje serskildt fall pröfva, huruvida en sådan förrymd sjöman må undgå sitt straff, innefatta en i berörde hänseende nödig bestämmelse, som alltså, enligt Utskottets tanka, bör bibehållas.
Exportpremier blefvo beviljade och Fabrikörerne härigenom godtgjorde. Samma Regering fana äfven, att detta sätt var det lämpligaste att bernägtiga sig ali Fabriks varuhandel öfver nästan hela verlden. Fabrikerne tilltogo härigenom, vinsten gjorde att alla speculerade på nya inrättningar och fullkomnande af machineri samt fabrikation; och detta är största orsaken, hvarföre Engelska Faorikationer kunna säljas i andra Länder för bättre pris, än 1 sjelfva England. Ett mäste jag dock tillägga: Engelska Regeringens omsorg att anskaffa tillverkarne behöfliga penningar, dels genom lån, dels patenter, satte dem i tillstånd att utvidga sin rörelse och arbeta i det stora. Härigenom uppkom en täflan Fabrikörerna emellan att tillverka fullkomligare varor för bättre pris. Vi håfve 104 Klädesfabriker, hvilka tillsammannagna ej tillverka så mycket som 5 medelmåttiga i England, 25 Bomullsoch. Linne, hvars tillverkning ej är större än 2 de mindre derstädes; således måste \?.g Fabrikörer hos oss lefva af samma rörelse som 7 i England; häruti igehfinnes till någon del orsaken, hvarföre våra Fabrikater blifva så dyra. Om vi tillägge Stämpelafgifter, HallRätls-arfvoden samt varornas transporterande hit och dit, och dessutom att merändels varorna måste säljas på 6 å 9 månaders credit, se vi en förökad orsak. Andra skälet, som uppgifves, att Fabriks, bandteringen hos oss är olämplig, består i följande; Det var en tid, då Riksens Ständer fästade synnerlig uppmärksamhet vid Fabriker, uppoffrade stora summor, men ändamålet förfelades. Var det konstens skull, att de, som erböllo stora summor till Fabrikers inrättande , byggde Palatser och lefde kräsliga, så länge förskottet räckte, eller var det ett bevis, att ämnet ej dugde, fast mästaren var okunnig och ej förfärd;gade hvad deraf kunnat blifva? Oberäknadt dessa stora summors förlust, uppkom ett ännu värre ondt, som ännu vidlåder.
Gederström vid hvarje tillfälle tillhört den sidan af Huset, som ständigt önskar framgång åt Regeringens åsigter; nu deremot fruktar jag, emedan Regeringen visserligen icke lärer önska att 010 stiftas i landet, ali Frilen gjort ett stort misstag; nu skulle jag tro att Regeringen har skäl att utropa: Gud bevare oss för våra vänner; med våra fiender skola vi nog reda oss! Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag är också en ibland den allmänna ordningens lifligt tillgifna vänner, och dermed förbinder jag att vara vän af Regeringen, såsom vårdare af allmän lag, allmän ordning och allmän rätt. Jag skulle beklaga, om jag, i anledn. af den siste talarens ord, skulle betrakta mig såsom varande en af Regeringens fiender, för det alt jag vågar uttrycka tacksamhet för Frih. Cederström, sorn dragit ifrågavarande handlingar i dagsljuset. Jag' gillar icke vissa stränga uttryck, sorn Frih. Cederström i danna sak begagnat; saken i sig sjelf är, efter mitt förmenande, så sträng, alt Hr Frih:n snarare densamma försvagat genom åtskilliga ord, hvilka han låtit undfalla sig i den motion Som upplästes. Gr. Anckarsvärd har sagt, det han trodde, alt Riddarhuset icke vore det forum, inför hvilket man skulle framkalla Ståndens delegerade, det ena elier del andra Utsk. Jag tror ej alt fråga är om något juridiskt forum, utan om ett annat, som är det allmänna vettets, det allmänna omdömets, öfver de vigliga förhandlingar, som under riksdagarna äga ruin. Frih. CederstrÖms afsigt med dessa handlingars framställande känner jag icke, men anser mig pligtig att tro, det den är god; och god är den, om blott fråga är alt skaffa samma handlingar publicitet, och härutinnan bör Frih. Cederström verkligen understödjas, af deni isynnerhet, som förklara sig vara de ende, sanne publicitetens patroner och vänner. Väl har Gr. Anckarsvärd sagt, alt den enda följd, som af Frih. CederstrÖms framställning kunde uppstå, vore åtlöje.
Bni. Kommerse-colhii Berättelse för år 1849 exporterades till Brasilien, Syd-Afrika, Ostindien och Australien tillsammans 18,000 SkU jeru, då Sveriges hela jernexport var samma år 550,000 Skit. För att placera dessa 18,000 SkU, så läto vi dessa länders produkter inkomma med minskad tull, d. v. s. vi upoffrade cirka 500,000 r:dr b:co i tull-intrader för att placera 18,000 SkU jern 1 Manne dessa siffror tala för eller emot dessa s. k. tull lindringar? Deremot hör man lalas om att man bör göra Svenska handeln sjelfständig och icke kasta sig i de Engelska eller Tyska krämarnes händer. ”Man blir ju öfversvämmad med deras import”, säger man. Huru mycket importerades då år 1849 ifrån England? Kommersecolhii berättelse säger oss, alt denna import upgick till 3,800,000 r:dr b:co, då Sverige deremot exporterade till England samma år för 8 mill. r:dr b:co eller ^ af Sveriges hela export. De Hrr, som så ofta återkomma till den s. k. handelsbalansen, torde i detta fallet icke kunna neka, att i denna handel fördelen är på Sveriges sida. I Sveriges export till England voro äfven 177,000 SkU jern och 23,000 SkU stål; men hvilken qvantitet icke tyckes ådraga sig mina värde motståndares upmärksamhet, och hvilket på det högsta väcker min förundran, då de äro annars så måna om denna export, att de, för att man skall kunna placera 18,000 SkU jern i de tropiska länderna, icke draga i betänkande att förorda en årlig upoffring af minst | mill. r:dr b:co, som måste åtfölja det nuvarande undantagssystemet. Om denna halfva mill. vore kapilaliserad, så hade landet ett kapital af 10 mill. r:dr b:co, att använda till för landet nyttiga arbeten!