Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fästningen skulle då ega ett bombfritt logement för den garnisonsstyrka, som för fästningens försvar vore behöflig, eller för 4,500 man samt i nödfall för 6,000 man, med förvaringsrum för dess förnödenheter under en lid af 6 månader, jemte gallerier för öfver 100 kanoner, utom de pjeser, som kunna uppställas å tornens plalforrner. För ernående af detta ändamål hade Chefen derföre hemställt, alt eli anslag, förhöjdt till nyssnämnda belopp, måtte af Rikets Ständer äskas, men E. K. Majit har, ehuru ett skyndsammare utförande af Carlsborgs sedan lång tid tillbaka påbörjade fästningsbyggnad vore önskligt, funnit sig böra inskränka denna begäran dertill, att nu endast mätte anvisas enahanda summa, som för innevarande statsregleringsperiod blifvit beviljad, eller 300,000 R:dr, att med en tredjedel utgå under hvartdera af åren 1864, 1865 och 1866. Rikets Ständer, som tagit kännedom af de detta ärende tillhörande handlingar och jemväl erhållit åtskilliga upplysningar från Chefen för Ingeniör-korpsen, hafva härvid inhemta!, att, med den af E. K. Majit äskade summa, det s. k. slulvärnet kan till sitt yttre fullständigt uppföras, så alt af hela byggnaden derefter endast återstår att fullborda eu del af de bomfasta hvalfvén, jemte inredning af östra delen; och dä, genom della slutvärns uppförande pä nämnda sätt, den stora fördel vinnes, ali fästningen blir sluten mot landsidan samt erbjuder kasernutrymme lör en talrik garnison och sålunda inträder i första stadiet af försvarbarhet, hafva Rikets Ständer anvisat det af E. K. Majit för detta ändamål äskade anslag, 300,000 Ridr, att med en tredjedel årligen under nästkommande lie år utbetalas.
Deremot kan det någon gång inträffa, att mål förekomma, som domaren icke kan afgöra utan alt inhemta upplysning af en sakkunnig person; men i sådana fall kan han infordra utlåtande af någon, som äger den speciella kännedomen och är behörig atl meddela upplysning, på sätt som sker i andra mål, hvilka icke kunna afgöras ulan veltenskapligt utlåtande. För deras skull, 4oo Den 14 November f. m. hvilka icke närmare länkt i ämnet, vill jag blott erinra om de dagligen vid domstolarna förekommande målen, hvilka fordra en djupare medicinsk vettenskaplig insigt, t. ex. alla mål, som angå mord oell dråp. Om man vill antaga Hr Lagerhjelm* framställda grundsats, att domstolen icke bör sakna kunskap för alt i sin helhet kunna bedomina hvarje fråga, så skulle hvarje brottmålsdomare vara en fullständigt bildad läkare. Af denna anledn. anhåller jag om bitail till hvad Utsk. föreslagit i afseende på bergstingsrätternes upphörande. Hvad academiska jurisdictionerna angår, så anser jag desamma böra afskaffa*. Det skäl, man anfört för bestridande deraf, är blott af öfvergående beskaffenhet, ehuru jag medgifver att del skulle kunna leda till ett besynnerligt förhållande, 0111 universitetens jurisdiclion upphäfdes, med förklarande att universiteten likväl böra bibehålla den disciplinära myndigheten öfver de studerande, innan det ännu genom någon författning blifvit bestämdt hvar gränsen ligger emellan den juridiska oell disciplinära makten. Frih. Boye, Ludv.:
Friherre Jacob Cederström var en så nära anhörig af egaren af bemälde egendomar, att deras fideikommiss-natur icke gerna kunnat vara honom obekant; och detta synes ock varit enda förklarings-grunden huru domaren i orten, i förlitande på friherrens trovärdighet, kunnat meddela uppbud och fasta på de försålda egendomarnc, utan att iakttaga den derför i Kongl, förklaringen den 14 Maj 1805 gifna föreskrift om alla egenderätts-handlingars oviikorliga uppvisande. Då, såsom redan antydt blifvit, friherre Jacob Cederström uppbär en betydlig pension, synes således allt medlidande i detta afseende vara olämpligt; utom del alt, såsom jag förmenar, Rikets Ständer icke hafva rätt att med Bankens model göra sådana gunstbevis, som det ifrågasatta.” Häruti Banko-Utskotieis Utlåtande, N:o 51. 17 Häruti hafva instämt: Riksdagsfullmäktige Olaus Eriksson från Götheborgsoch Bohus län, Per Nilsson från Christianstads län samt Nils Andersson från Christianstads län. Dessutom äro reservationer anmälda af Herr Räjelt Anton, Domprosten Widebeck samt Herr Sundin C. .. ,Her^ *?• JSchönmeyer ville hafva undertecknadt, att han icke öfvervarit ärendets behandling i Utskottet. Bih. till B. St. G Sami. 1 A/d. 19 Haft. 3 t STOCKHOLM, TRYCKT IIOS ISAAC MARCUS, 1851. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 52. i N:0 52. Ankom till Exp. Ulsk. den 23 Juni 1831, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af f. d. Löjtnanten, Friherre C. J. Fleetivoods ansökning om eftergift af öfverriinta ä diskontlån. Ilos Utskottet har f. d. Löjtnanten, Friherre C. J.
Alla dessa anstalter innebära en och samma sals, som styr dem, nemi. hoppet om vinst hos den som deltager i dylika inrättningar. I det hela är det ett spel, ett stort spel man spelar för eller mot 7 II. 4S 37S Den 22 Februari. sitt egel lif, för eller mot sina barns eller hvilka andra personers som helst. Allt della är elt spel och ingenting annat. Det kan vara för enskilda fall mycket nyttigt och t. o. m. i vissa specielare fall åstadkomma en nyttig sparsamhelsanda. Det är sålunda icke min mening att fördämma dylika anstalter, som också finnas i Europas alla länder, hvilket aldra bäst bevisar alt de måste anses nyttiga; men jag bestrider att Staten skall deruti inblanda sig, ty om, enligt det nu upplästa förslaget, K. M. skulle låta utarbeta uträkningar för att upplysa dessa frågor, så vore det naturligtvis i afsigt alt dessa uträkningar skulle läggas till grund för blifvande dylika anstalter. Om dessa uträkningar, som äro ganska svära och kinkiga, sedermera skulle befinnas icke vara fullt tillförlitliga, och således de derpå byggde anstalterna icke mera motsvara ändamålet, på hvem faller skulden? Naturligtvis på den comité', som pä K. M:s anmodan hade gjort dessa uträkningar. Jag ser icke hvarföre Staten skall i delta fall uträkna. Den bästa räknemäslaren i alla sådana företag är onekligen den, som speculerar sjelf, och hans sak är det alt beräkna alla chancer. Jag förenar mig till alla delar med Frih. Palmstjerna. Frih. Raab, Adam Christian: Hindrad alt i början af plenum vara närvarande, hade jag icke ämnat att uppträda i detta ämne; men då tvenne talare hafva yttrat sig emot bifall till betänk. hvaraf jag är sä mycket mer intresserad, som jag är motionär i frågan, sä ber jag att med några få ord få förlänga denna discussion. Frih. Palmstjerna har förklarat, alt just derföre att frågan är omgifven af en viss dimma, har hon vunnit förtroende. Om Frilen så anser, hemställer jag, om del icke vore snarare skäl alt främja än motverka dimmans skingrande, ty det är ju ingenting annat som åsyftas med den föreslagna comiteen.
Att nu ej lägga den till handlingarna, utan remittera den med alla dessa yttranden pro et contra, innefattar, i min tanke, alldeles ingen opinionsyttring af R. o. Ad.; ty denna discussion innehåller platt intet, ett resonerande fram och tillbaka i samma genre, som här har blifvit taladt vid föregående riksdagar. Om R. o. Ad. deremot, medelst läggande till handlingarna af den K. skrifvelsen, som, efter hvad jag kunnat förstå, tydligen innefattar planen att afbida för att sedan få sönderplocka, — om, säger jag, Ståndet just genom en sådan opinionsyttring indirecte biföll eller lemnade stöd åt den af Hr Dalman väckta motion; så tror jag att vi ganska mycket skulle] närma oss lill ändamålet, nemi. det ändamål, som Hr Hjerta, jemte mig, synes åsyfta. Medan jag har ordet, ber jag att få göra en annan liten^ observation i fråga om den så mycket bestridda åtgärden alt handla efter andras auetoritet. Är det icke delta vi göra, när vi mottaga ett utskrs-betänk. öfver någon fråga, och då, på ordför.'ns framställning — ”bifaller R. o. Ad. ”Utsk:s betänk.” — vi utan någon föregående discussion svara ja? Jo visserligen hafva vi då antagit ett sådant betänk, på Utsk:s auetoritet. Nu kan man äfven föreställa sig, att Lag-comite'ens ledamöter äro i samma cathegori som Utsk., med hvars opinion man instämmer, deruti att förslaget bör antagas: må då hvar och en tro, att man begär Ståndets beslut på en auetoritet; men för min del anser jag, altman, med godkännande af förslaget, gör det till sitt eget omdöme, och begär Ståndets bifall dertill. Då jag således icke kan instämma uti den expedient, som Hr Hjerta föreslagit, så vidblifver jag min begäran att lägga den K. skrifvelsen till handlingarna. Hr Den 22 April. 345 Hr Hjerta: Jag går gerna in på det förslag, som Gr.
Att, till förekommande af ett ytterligare dröjsmål med Riksdagens snara afslutande, i händelse Norriges Rikes Stor-Things erforderliga nya yttrande möjligen åter kunde blifva afvikande från det af Rikets Ständer fattade beslut, Rikets Ständer i deras svar på de nu föreslagna 7 och 12 §.'•§. i Riks Aeten, ville förklara: att , om Norriges Rikes Stor-Thing icke ansåge sig kunna bifalla de, å Rikets Ständers sida, i detta afseende framställde förändrade bestämmelser, Stor • Thinget likväl ville instämma i det alternativa förslag, att Riks-Acten, (utom det Reglementariska i 7 §., hvarom bägge Rikens Representanter ej kunnat öfverenskomma, -men med bibehållande, i denna §., endast af de stadganden , som redan Ömsesidigt äro godkände, och likaledes med undantag af den x 2 § , om någon tillämpning deraf skulle göras på Sverige, ) måtte anses, i allt öfrigt, å båda sidor antagen och bekräftad, samt genast u färdas, underskrifvas och till Kongl. Maj:ts Nådiga Santion öfverlemna*. Det Reglementariska i 7 §., hvaröfver skiljaktiga meningar hade upp.lått, äfvensom det särskildta stadgandet i 12 §•> vid tillämpning på Sverige , skulle till nästa Riksdag och StorThing hänskjutas, för att då först till slutligt afgörande förekomma. Kongl. Den 20 Juli, *779 Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen* CARL* * G. af Wetterstedt. Öfversättning* Konungariket Norriges nu församlade Stör*rhing erkänner den fullkomliga likhet i rättigheter och pligter , som så tydligen ligger till grund för Sveriges Rikes Ständers beslut, i afseende på bestämmandet af degenom föreningen mellan Norrige och Sverige uppkomne Constitutionella förhållanden» Med enhällig beredvillighet har Stor-Thinget derföre bifallit Kongl.
Ridd.-Secret. äran upplysa, att någon underrättelse om PresteSt:s i anledn. af förevande utlät, fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, samt att det från PresteSt., ang:de pröfningen af StatsUtskis utlåt. N:o 312, inkomne prot.-utdr. icke omfattade mer än de första 27 punkterne af samma Utsk:s hetänk. Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig veta, att PresteSt. afslagit 54 punkten i StatsUtskrs betänk. N:o 242, men i alla fall då R. o. Ad. ogillat denne punkt, och Ståndets beslut uti nu förevande fråga bör öfverensstämma med Ståndets beslut öfver 54 punkten; så, och enär Utskm enl. ordalydelsen i betänk., föreställa sig, att, i händelse den sålunda ifrågaställde förändringen varder tillvägabragt, någon betydlig svårighet icke lärer för häradsskrifvärne förefinnas, att emellan taxerings-förrättningarna och pröfningskommiteernes sammanträden medhinna debetsedlarnes upprättande, lärer denna förändring icke böra bifallas, hvarföre jag anhåller, att Ståndet måtte afslä hetänk. Uppå härefter framställd propos. blef 2:dra punkten af förevar:de utlåt, af R. o. Ad. afslagen. Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 32, i anledn. af RiksSt-.ns skiljaktiga beslut, ang:de bestämmande af en assurans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas. Hr Printzensköld, Carl: Jag anhåller om upplysning i hvad beslut BorgareSt. stannat uti denna fråga. Till följd häraf tillkännagaf lindert. Ridd.-Secret., att enligt ankommet Prot.-utdr. BorgareSt. antagit den till detta Stånd uti förevarande mern. gjorde inbjudning samt funnit voter:spropos:n i följd deraf förfalla och i öfrigt lagt mern. till handlingarne. Hr Printzensköld:
Friherre Legerström, ^sacob, förmälte sig, nu ankommen, hafwa hörr nämnas förhällandet med detta mål, och erindrade atr Riddarhus ordningen, Utan att wara en grundlag, more likwäl en lag till efterlefnad gjord af Ridderflapet och Adeln, af Konungen sanestonergd och i Grundlagen äberopadNär den föreffrefwe, atr minst ig Electorer kunde anställa wal, och nu endast ra warit tillstädes, sä wvre walet rydcligen olagligt, och borde gö. ras om, hwikkct han ansäge lärt kunna för sig gä, blott de som wore att tillgå, aldeles tillräckelige till ani aler, upfyllde sitt åliggande arr inställa sig nar de kallades. Efter något widare ordande, stadnade Ridherffapet och Adeln i det beslut, alt nytt wal stutle förrättas. Härjemte, och i anledning af Herr LandtMarskalkens nllkännagifwande, are nog ofta inträffat att dels genom oanmält bortresande, dels genom sjekfwiliig ftänwaeo af Electorer, de öfrige icke befunnit sig sulltaliae att wälja Utskotts Ledamöter, npkom den fräga, huruwida icke nägot answar för de uteblifwande borde kunna msinnas och stadgas. Herr kotkliek, Larl krestric, föresiog, att Lenna Den il Augusti68z Lenna fräga mätte remitteras till Riddarhus Ut' florick. <8reswe Norner, Oörsn, förmälte sig wid seonast urtima Riksdag hasma yrkat etr fädant swar, men att dä man funnir fmärigheicr, wid desi bestämmande, hade frägan derom förfallit. FriherreLifkverlekölö, ^jix, trodde akt stadgas sunde, det ekr mindre antal än «3 more berätcigadt art malja. Andre ansägo ekr fädant stadgande icke lämpe ligt. Zans Excellence Zerr Srefrye v-uutla begärde denna fräga pä bordet.
R:dr, den jag på anförde skäl vördsamt ville ha ökt till 630,000 såsom också en rund summa, att utgå dels af Saltpeter fan dm, och dels af RiksgäldsCovtoiret, torde dervid kunna lämpeligen anmärkas: att i stället for ordet utgå, ordet för-, ltjutas af Saltpeter:fonden, likasom af Riksgälds1 Contoir et borde begagnas, ty ordet utgå förutsätter mindre än ordet järf juta en framdeles liqvid och ersättning, hvilken i afseende på Saltpeter]'onden, såsom jordbrukares enskilta medel, ehuru för närvarande ofruktbara, icke lä rer kunna åsidosättas, då nemligen Statens tillgångar det medgifva, sedan den nya Fin3nceregleringen på ett eller annat sätt för sig gatt och blifvit faststäld, jag önskar lifligt, mer än jag vågar hoppas, detallmänna bästa till verkelig varaktig båtnad. På dessa skäl anhåller jag vördsamt otti återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande betänkande. N:o, 3- Herr Rothlieb, Axel’. Den lycklig» och efteilängtade händelse . I I73 Den 11 April e. nt, gom länge utgjordt föremål tor Nationens en$ liälliga önskningar, och hvars slutelig» uppfyllande vi med odelad glädje emotse, borde ej föranleda till några ventilationer, då enda frågan är om medel till bestridande af kostnaden för vår älskade Kronprins resa, Etablissement*, samt för dess höga Förmälning; ty alla lära vara derom ense, att utgiften till ifrågavarande kostnaders betäckande, bör utgöras af Staten, både enligt förflutna tidera bruk och pligt, och af innerlig kärlek för en Furste, hvilken så som han, förvärfvat och äger Nationens högsta tillgifvenhet. Men, då fråga lippstadt om sättet, huru den för detta ändamål erforderliga summa bör utgöras, eller af hvad medel den samma skall bestridas då måste jag förklara, att jag ej kan för min del, till alla delar, gilla det förslag SiatsUtskoitet i dess betänkande framställt.
N:o 7, om införande i tidningarne af sammanfattningen utaf Riks-Ståndens förhandlingar samt särskilda kansli-biträdens anställande för sådant ändamål; 'Nio. 8, angående Riksdagskostnadernas bestridande; och N:o 10, om förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Föredrogos Stafs-UIskottets Memorial: N:o 12, med återlemnande af Nils Pehrssons från Calmar län motion, om postföringens bestridande medelst entreprenad å Postverkets bekostnad; och Nio 13, med återlemnande af Olof Larssons från Gefleborgs län motion, om befrielse för posthemmanen i Medelpad och Helsingland från postförings-skyldigheten, emot åtagande att utgöra onera i likhet med andra slags hemman. Ofvannämnde 2:e motioner remitterades till Bevillnings-Utskotlet. hvarefter Memorialen lades till handlingar ne. S. D, Föredrogs och lades till handUngarne Banko-Utskottets Memorial N:o 3, med öfverlemnande al Banko-fullmäktiges till Utskottet afgifna Berättelse. S. D. Föredrogos och lades lill handlingarne följande Hederv. Bonde-Ståndet delgifna motioner: l:o Af Herr ton Printzencreutz, B. W., om utarbetande af ett i möjligaste måtto fullständigt sammandrag af administrativa och ekonomiska författningar; och 2:o Herr Brakel, M. G., derom, att de 2 millioner Ridr, hvarmed de år liga stats-inkomsterna kunde beräknas ungefärligen öfverskjuta de årliga stats-utgifterna, måtte anslås lill förstärkande af Sveriges sjömakt. S. D. Vid skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet följande motioner af: l:o Pehr Sahlström från Stockholms län, angående anslag till Grefve T.
Det årligen från KrigsAcademien utgående antal Cadetter anser den ene värde Motionairen vara större än hvad sorn erfordras att fylla Arméen6 behof, likväl är medeltalet af årligen utgående Cadetter (sedan Academien blifvit delad i 5 Classer) blott 20 å 25 j afgången i Den 15 Maji f. m. »65 Arméen sedan krigit i medeltal 90, vid Flottan 10, summa ico, hvaraf således blott f:del kan ersättas meddelst de från Carlberg utgående Cadetter, som cj tyckes vara öfverdriivit. Man talar om kostnaden,’ förhållandet emellan Carlberg och Upsala är följande: en från Upsala utgående TheologieStudent kostar Staten efter hvad en värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin upplyst 4,000 R:dr Banco; en från Carlberg utgående Officer circa 1000 R dr. Om från det årliga anslaget till Carlberg afdrages Slottets och Trägårdarnes underhåll, samt Ståthållarens och SlottsBetjeningens löner (hvilka der skulle finnas i händelse KrigsAcademien upphäfdes), om man ihogkommer att indragningen af Lectors Löner icke kan ske annorlunda än i mohn af deras dödliga frånfälle, om Stipendier inrättades vid Academierne till sitt belopp någorlunda svarande emot hvad FriCadetten åtnjuter i kost, beklädnad och undervisning och om Militaira Professorer anställdes vid Universiteterne, så blefve visserligen besparingen ingen, men den Intellectuela förlusten lika kännbar, hvarföre jag för min del , hvarken som Riksdagsman eller Embetsman kan tillstyrka upphäfvandet eller förändrandet af KrigsAcademien, så länge Gymnasierne icke erhållit en mera oväldig allmän bildning, eller ock en Politecknisk skola blifvit inrättad, der en human vettenskaplig
Annat är åter förhållandet om den väckta frågan särskildt rörer en viss person. Det måste då vara gifvet att denne person, i fall en förmån för honom är föreslagen, eger rätt att af säga sig all fråga om dylik förmån samt att i sådan händelse frågan förfaller. Icke kan man väl drifva påståendet om motionärs rättighet så långt att man derigenom vill betaga den enskilde mannen rätt att sjelf sköta sina angelägenheter och blifva trodd på sitt ord. Man har här talat om grundlagen såsom vårt palladium; deri har man fullkomligt rätt, men om det måste vara angeläget och riktigt samt ligga hvar och en, framför allt representant, om hjertat att hålla grundlagen i helgd, bör det äfven tagas i betraktande att om detta gäller med afs. på allmänna förhållanden, så bör det äfven, och grundlagen är derom lika angelägen, gälla med afs:de på enskilda, så att man icke, under pretext att vara motionär och välvillig, inmengar sig uti det som icke angår en. Detta sednare Den 20 Februari. 337 sednare inträffar just med afs:de på den fråga som är under öfverläggning. II. K. II Kronprinsen är vald till Sveriges Regent under den sjukdom II. M. Konungen f. n. är underkastad; om denna sjukdom skulle lyckligen liäfvas, uphör i och med detsamma all rättighet för Kronprinsen att vara Regent, eller om den olyckan skulle inträffa alt Kronprinsen atled, så hade den blifvande Kronprinsen icke den ringaste rättighet att Upträda såsom Regent under den nuvide Konungens sjukdom, utan att ett nytt val af Regent egde rum. Det är således gifvet att uppdraget är helt och hållet personligt; vid detta förhållande blir äfven det anslag i penningar, sorn i och för detta updrag skulle gifvas, helt och hållet personligt, och då mätte det väl vara Kronprinsens rätt att afsäga sig denna remuneration för sitt updrag. Han afsäger sig intet annat än det som rörer Hans person; det är sannt att 11. K. Ilis ställning är vida högre än någon enskilds, men icke skall man derföre beröfva honom en rättighet, som tillkommer hvarje person.
Preste-ståndet den 19 llorgare-slnndet den ig Bonde-ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse 3 angående arrende aj kronofnken i Umeå-elf, vid Klabböle och Sörforss byar. (Stats-utsk. Uti., N:o 107.) S. A. K. Enär, i aflåten skrifvelse af den 5 April 1845, Rikets då församladte Ständer hos E. K. M. i underdånighet tillkännagifvit, att, i anledning af ho* dem gjord framställning derom, att Norrforss byamän i Westerbottens län måtte bibehållas vid en af dem uti äldre tider innehafd och aldrig förverkad rättighet att, emot den genom Kammar-kollegii resolution den 5 Oktober 1631 bestämda årliga afgift, begagna det vid byamännens land och strand belägna laxfiske, Rikets Ständer, på anförde skäl, funnit godt för sin del medgifva, att, efter upphörande af det angående berörda fiske gällande arrende-kontrakt, samma fiske finge i föreskrifven ordning till förnyadt arrende på auktion utbjudas, dervid Kammar-kollegium, jemte det minsta beloppet, äfven bord»» bestämma en maximisumma såsom det högsta, hvartill arrendet finge uppgå, pcb att byamännen då skulle ega optionsrätt att öfvertaga samma arrend#, Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.-o 63.
Sedan pröfningen af detta ärende blifvit uppskjuten, fann Kongl. Majit, under den 22 Augusti 1843, nödigt i Nåder anbefalla KammarRätten att, med ledning af vunnen ytterligare erfarenhet och med hänsigt till hvad i afseende på ej mindre debitering, uppbörd och redovisning af allmänna medel än sättet och tiden för serskilda Räkenskapers afslutande och granskning för det då närvarande vore till efterrättelse gällande, eller än vidare kunde anses lämpligt föreskrifva, med förnyadt underdånigt utlåtande inkomma. Detta utlåtande afgafs den 23 Maj 1844 och innehåller, i hvad som rörer Allmänna KronoUppbörden, följande underdåniga framställningar: a) Att gällande stadganden, i fråga om praescriptionstiden för Kronoutskylders utfordrande hos de Skattskyldige och för anmärkningar vid extra Redogörelser, för Kronans medel, och enskilda Verks Räkenskaper, så vidt de, i afseende å Kronans derunder beroende rätt, till granskning aflemnas, borde bibehållas. b) Reträlfande anmärkningar angående oberäknade eller för ringa påförde Kronoutskylder, så hade betalningsansvar vanligen icke blifvit Redogörarne ålagdt i annat fall, än om de, fastän praescriptionstiden för dessa utskylders utfordrande hos de skattskyldige vid anmärkningens utfärdande ännu varit öppen, underlåtit att Kronans rätt genom anställande reservationskraf bevara, hvadan desse Redogörare njutit betydlig förmån framför öfrige, hvilka fått ansvara för alla, inom stadgad praescriptionstid vid deras räkenskaper förekomne anmärkningar. Hvad angick den för berörde anmärkningar gällande praescriptionstid af tio år, så vore densamma väl enahanda med den, som för fordringsanspråks bevakande i allmänhet är stadgad; men, enär stor skilnad förefinnes emellan dessa sednare och anmärkningar emot Redogörare för origtig tillämpning af utfärdade författningar och meddelte föreskrifter, samt tillika i öfvervägande tages den inskränkta tid af ett år, hvarinom enskild sysslomans räkning, enligt 18 Cap. 9 §.