Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär likväl å den år 1815 föreslagne reparationssumman 18,471 R:dr ett belopp af gooo R:dr redan blifvit af Kongl. Majit i Nåder beviljadt, samt de vid RiksMarskalksEmbetets Skrifvelse fogade handlingar och uppgifter upplysa» att, efter verkställigheten af de berörda år företagna förbättringar, både medel och byggnadsämnen finnas öfrige att vid den ytterligare reparationen användas, förmoda Riksens Ständer, att behofvet må kunna afhjelpa* med anslag utaf 10,000 R:dr, som nära utgöra återstoden af den ar 1815 vid besigtning utrönte kostnadssumuian; Och Riksens Ständer få alltså till E. K. M. i underdånighet Öfverlemna att icke allenast låta afskrifva de förskottsvis utbetalda Atta Tusen R:dr uppå Stats-Verkets öfverskottsmedel, utan ock af samma tillgång använda för detta ändamål ytterligare Tio Tusen R:dr, så atti derigenom Drottningholms Broar blifva satte uti fullkomligt stånd. Till Broarnes årliga underhållande sedermera anse Riksens Ständer böra påräknas och användas Bropenningarne eller den för öfver, farten stadgade afgift, och denna således, i stället att tillfalla Stats-Verket, inflyta till Slottskassan, som deremot bör vidkännas dessa Broars underhåll. Och, emedan, på sätt förut varit Underdånigt: Skrif v elser. 1 fråga, en tillökning i Taxnn å nämnde afgift kan ega rum, hvarigenom ilen blifver för ko-irraden tillräcklig, anhålla Riksens Siänder lins E. K. M. i underdånighet, att Taxan 3 Bropenningarne må varda öfversedd och lämpad efter närvarande tids förhållanden och de för öfverfartert å andra Broa t bestämda afgifter, så att Siats-Verket hädanefter icke må med underhåll»-5 kostnaden hetungas. Riksens Ständer framhärda etc* N;r ■jt g. tlppl. oell godk, hos Kidd. och Ad. d. zt Mars 1818.
Dito åt Löjtnanten Fahnehjelm, för uppgående af riksgränsen mot Norrige, Dito åt Kopisten Kall Rasmussen i Köpenhamn, för kopiering af handlingar, Dito åt Kronorättare^ Christoffersson, för 40 års tjenstgöring, Dito åt Löjtnanten vid Flottans Mekaniska corps Petersson, såsom Skeppsbyggmästare i Carlskrona sedan år 1807, Belöningar för räddande af personer stadde i sjönöd Nådegåfva till Navigations-skoleläraren i Götheborg Åstrands enka . 300 300 600 250 133 250 133 500 150 250 16. 16. Transport: 350: 450: Dito till enkan Laurentia Svensdotter ... 66: 32. — Dito till soldaten Skyman —• 33: 16. — Dito till f. d. Föreståndaren för skomakareverkstaden vid Södra Korrektions-inrättningen i Stockholm Öberg Gratifikation för upptäckandet af falskt silfvermynt Dito för gripandet af cn för mord misstänkt person Adjunktions-arfvode till en Kanslist i Hof-rätten öfver Skåne och Blekinge 211: 5. 4. Understöd för en af Revisions-sekreteraren Netzel företagen resa lill ett möte i Brussel, i afseende å penitenliär-langelserna, Till livrée-beklädnad åt Vaktmästaren i Högsta Domstolen 49: 24. Till premier vid landtbruksmötet . För upprätthållandet al' gästgifveriet i Willstad . Till undersökningar rörande vägars och kommunikationers förbättrande . . „ dito angående 2:ne skeppsdockor Belöningar för flit i odlingar mm. För belönings-medaljer samt deras modellering och pregling Till underhåll af duc d’alber och böjer i öfra delen af Götha eif - Chefen för Civil-departemenlet, för ett af Kongl. Majit kändt Dellof, emot underdånig redovisning, .
Då nu föredrogs Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse N:o 389, angående granskning af de i Stats-Rådet förda Protocoll, blef samma förslag återremitteradt, på den grund, att Stån - fröt. Utdr. d. Q Juni 18/fI - det ansåg, det borde de mot slutet af skrifvelsen förekommande orden ”så vidt densamma kunnat pröfvas, med ledning af de Constitutions-Utskottet tillhandakomna Protocoll” erhålla denna lydelse: "Så vidt den kunnat pröfvas, endast med ledning af Stats-Råds-P/ otocollernaför nämnde tid." 1 sammanhang härmed hlef äfven N:o 3c), af Riksdags-beslutet, återremitteradt. S. D. Föredrogos Förstärkta Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets följande Memorial; N:o 161, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, i fråga om förslag till allmänna stadganden för folk-undervisningens befremjande; N:o 162, angående verkställd votering, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, i fråga om förnyad Förordning, angående grunderna och vilkoren för hemmans-klyfning, samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman; N;o 163,angående verkställd votering, i anledning af Riks-Ståndens skiljagliga beslut, angående förslag till Lag om sockenstämmor och sockennämnder; och N:o 164, om anställd votering, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut, angående föreslagen stadga om fattigvården i Riket; och blefvo dessa Memorial till handlins.arne lagda. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets Memorial N:o 51, angående ändringar uti åtskilliga Riksdags-beslutets §§. Sedan Ståndet godkänt den förändrade redactionen af §§. 5, 11, 12 och i3, i Riksdags-beslutet, påkallade detta Memorial ingen annan åtgärd, än att till handliugarne läggas. S. D.
Bäyern öfverträffade härutinnan alla öfriga tyska stater, och isynnerhet derifrån höjde sig tappra stämmor, lofvande att icke blott återsända de stackars fransoserna med skråmor på näsan, utan äfyen, att i en handvändning återtaga Elsass, till och med Lothringen. Deremot hördes i Würtemberg och Baden föga af sången, och blott på det sednare stället något skryt, såsom svar på dylikt ifrån Strassburg och det öfriga Elsass. Åt Rheinsången skrattade man såsom åt ett poetiskt fuskverk, och dref äfven i allmänna blad spektakel med dess författare, dennes emottagande i hans födelsestad och hans braskande orationer. Äfven hans «freier, deutscher Rhein» blef föremålet för många kommentarier, och ingen syntes vilja tro på sanningen af dessa ord. Ja till och med sjelfva kriget fruktade man icke synnerligen, ehuru, till följd af gammal erfarenhet, den allmänna öfvertygelsen var den, att fransoserna i en handvändning skulle öfversvämma allt land mellan Mayn och Donau. En Würtembergisk tidning, «Der Beobachter», sökte till och med att i en mängd artiklar ådagalägga den ringa förlusten och den stora vinsten för Tyskland af ett blifvande krig. På någon vinst i politiskt hänseende tänkte väl icke mängden; men, besynnerligt nog, man kunde finna, att äfven de jemförelsevis obildade icke serdeles fruktade kriget och fransoserna. Både borgare och bonde syntes endast tänka uppå förhöjda priser, och äfven för enskild del betrakta ett krig såsom ett lotterispel, hvilket kunde gifva hastig rikedom. Rättast kan kanske sägas, att man i dessa länder öfverhufvud var osäker om det patriotiska uti att önska ett krig, men likaså osäker, om den tyska patriotismen utan fremmande impuls kunde något uträtta. Förgätas bör dock ej, att här, likasom öfverallt i Tyskland, bland den bildade ungdomen funnos tyskifrare, hvilka öppet afskydde hvarje fremmande inblandning.
Arméens rättighet att värfva och rekrytera äfven bland de beväringsskyldige fortfar; och anses den beväringsskyldige, som tjenar för nummer i den stående Arméen, derigenom uppfylla sin bevärirtgspligt; börande dock dervid noga iakttagas, att, sedan någon del af beväringsmanskapet blifvit (ill rikets försvar uppbådad och inmönstrad, ingen sålunda utskrifven får för Arméen eller Flottan anvärfvas eller till indelta Arméens eller Flottans kompletterande vid krigets utbrott användas. Expeditions U ts k o Hets Förslag till underd. Morn. i. Sedan, vid utbrott af krig, indelta Arméen eller Bätsmanshållet enligt gällande författningar blifvit komplelteradt, upphör, under den tid kriget varar, rustoch rotehållares rekryteringsskyIdighet, hvilken deremot, efter återställd fred, vid-' tager tre månader efter del trupperna återkommit till sin hemort, så framt icke Kongl. Maj:t af särskilda omständigheter skulle finna för godt att en längre vakanstid tillåta. Alla vid indelta Arméen och Bätsmanshållet under krig uppkommande vakanser skola genast fyllas med beväringsmanskap, hvilket dock endast må tills vidare uti de ledigblifna ordinarie numren insättas, såvida icke beväringskarlen efter slutadt krig åslundar att, på de i sednaste legokontraktet betingade vilkor, i numret qvarstå, i hvilket fall sådant ej må af rusteller rotehållaren förvägras, ulan dylikt med beväringskarl fylldt nummer i allt anses såsom behörigen rekryteradt, med deraf följande ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. § 40.
Antalet af Stuteriets hästar, som vid årets början uppgick till 201, utgjorde vid 1862 års slut 195; under året hafva nemligen, utom 9 döde, afgått såsom försålde 41, för hvilka betalats tillsammans 28,902 R:dr, eller i medeltal för hvarje häst nära 705 Riksdaler. Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt stuteri-inrättning. Vid denna inrättnings, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade, räkenskap hafva Revisorerne ej haft något att erinra. Förhållandet mellan inkomster och utgifter utvisas af följande redogörelse: Debet. Betäckningsmedel 1,971: — Betesoch afradspenningar 1,746: 14. Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen 5,340: — Summa 22,716: 98. — 125 — Kredit. Utgifter: Aflöningar Beklädnad åt stallbetjeningen Reseoch traktamentspenningar Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. Byggnader och reparationer Balans till år 1863: Utom 4 i England inköpta och vid Flyinge insatta ston ökades Stuteriet under år 1862 med en af Ofverstyrelsen inköpt arabisk hingst samt 13 under året fallne föl, eller med tillsammans 18, hvilka, sammanräknade med förut befintlige 102, utgöra 120; härifrån afgå 3 störtade, 1 dödad och 11 försålde, eller tillhopa 15, så att behållningen vid årets slut utgjorde 105, hvaraf voro 40 hingstar, 25 moderston samt 40 unghästar i olika åldrar. Inkomsten af förenämnde 11 å auktion försålde hästar utgjorde 5,380 R:dr 59 öre, eller i medeltal 489 R:dr 14 öre. Med anmärkningar granskad i Kongl. Kammar-rätten, visar denna räkenskap förhållandet emellan inkomster och utgifter sålunda: Strömsholms stuteri* D ebet. Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen 20,066: Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Utgifter: Medikamenter och sjukvård 1,030: 87.
Brolings och Directeuren G. D. af Uhrs, d, 3o Junii 1820, i anledning af då verkställd undersökning å StenkohlsVerket, afgifne utlåtande inhemtat: bland annat, att Ryds Schachtets sänkning tillden undra Kohl-flötsen icke kunnat fullföljas, så framt ej åtskillige ytterligare kostnader först blefvo använde till Ång-machinens flyttande och uppsättning för vattenuppfordring, genom hvilka anstalter all farhoga för framtida hinder i arbetets fortsättning till berörde del förmodades skola undanrödjas: att, ehuru gamla Grufvorne i flere år torde kunna begagnas med någon inskränkning af arbetarenas antal och minskad Kohlbrytning, skulle likväl, om det nya Grufvefältet öfvergåfves och de förberedande låtgärderne för framtida Kohltägt blefvo uraktlåtne, den tid snart inträffa, då, under en bristande tillgång inom Landet, utländska Stenkohl åter måste införas, hvilkas utträngande skulle medtaga en längre tid; att i StenkohlsLagret äfven funnes en nästan outtömlig tillgång af eldfast Lera, i 44» Stats-Utskottets synnerhet användbar för anläggning af GlasBrtik, PorcellainesFabriquer, Gjuterier, och alla sådane Inrättningar, der en lätt tillgång på bränsle underlättade tillverkningarne, och hafvets nära granskap tillika gynnade afsättningen; samt att föröfrigt, genom anställde borrningar och Schacht-arbeten , vore utröndt, att Stenkold träffas på en sträcka af flere mil omkring Höganäs. Efter öfvervägande häraf, och hvad först anginge det af GeneralLieutenanten m. m. Herr Grefve De la Gardie, å Delegarenas i Höganäs StenkohlsVerk vägnar, alternatift framstäldte förslag, att detta Verk måtte, för Statens räkning, inköpas; så bade R. St:r icke funnit skäl, att samma förslag antaga, enär, utom det att StatsVerkets tillgångar ej medgåfvo sådant, otvifvelaktig! vore, att ifrågavarande Inrättning bäst drifves och förvaltas af enskilte Delegare.
Länen till andra inrikes orter måtte med det snaraste upphöra, det bör förväntas, att, sedan en sådan rättighet icke vidare finge begagnas, sjöfarten med inhemska fartyg mellan Norrland och Hufvudstaden,jemte andra söder om Åland belägna Svenska hamnar, skall i betydlig nion ökas, synnerligast om de faror och olägenheter, som med denna seglation ännu äro förenade, så vidt möjligt är, varda' undanröjde. Siatssamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottetls Utlåtande, N:o 28. 11 l betraktande af berörde omständigheter, anse sig Utskotten böra, såsom svar å motionerna i denna del, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse bos Kongl. Maj:t anhålla, att en fyrbåk på skäret Understen måtte, så vidt tillgångarne det medgifva, varda uppförd. Beträffande åter Malts Pehrssons förslag, angående inrättandet af en fyrbåk å Holmöns norra udde och af en steneller träkänningsbåk å klippan Bonden, så enär, emot hvad Förvaltningen af Sjö-Ärendena i sin ofvanberörde underdåniga skrifvelse anfört, i fråga om en fyrs uppförande på nämnde klippa, dertill anslag icke heller blifvit af Kongl. Majit begärdt, Utskotten ej ansett behofvet af den föreslagna båkanstalten derstädes vara så utredt och styrkt, att Utskotten kunnat hemta skäl för understödjandet af motionen i denna del, samt hvad angår Holmön, hvars begagnande till plats för fyrbåk, Utskotten veterligen, först vid innevarande Riksdag blifvit hos Rikets Ständer ifrågasatt, Utskotten icke heller funnit nödvändigheten af en fyrinrättning på nämnde ö vitsordad; få Utskotten hemställa, att någon åtgärd i afseende å de föreslagna båkinrättningarne på Holmön och å klippan Bonden icke måtte af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 20 December 1844.
Uppskattningen skulle på landet förrättas inom hvarje särskildt härad eller socken, efter som beqvämligast funnes och häradernas storlek fordrade. I städerna skulle ifrågavarande uppskattning verkställas inom hvart och ett qvarter samt alla, af hvad stånd och Vilkor de än vore, för sådant ändamål komma tillsammans hos den förnämste i qvarteret, eller der bästa beqvämligheten funnes. Alla tomter, antingen de voro byggda eller obebyggda, skulle först uppskattas, och sedermera särskildt åbyggnaderna efter deras rätta värde. Sedan uppskattningen af fasta egendomen förrättats, skulle den lösa egendomen uppskattas och början göras hos de minst förmögne, af hvilka hvar och en sjelf egde uppskatta hela sin lösa egendom. Funnes någons uppskattning vara alltför ringa, skulle sådant anmärkas och denna uppskattning jemkas till dess skäliga belopp. På det de skattskyldige måtte vara förvissade, att den utgjorda kontributionen användes till rikets försvar och andra högst angelägna behof, lemnades hela kontributionsverket under de skattskyldiges (»undersåternas») egen förvaltning; hvadan Statskontoret icke skulle ega att sig dermed befatta, utan detta bestyr anförtros åt Bankofullmägtige, »hvarigenom Bankens kredit jemväl komme att stärkas.» Vid kontributionsverkets skötsel skulle Bankofullmägtige ega till sitt biträde en viss, dertill årligen förordnad medlem af Kongl. Bådet. Efter slutad uppskattningsförrättning inom häradet eller socknen skulle de särskilda uppskattningslängderna insändas till Landshöfdingen samt det vid uppskattningen förda protokoll, försegladt, förvaras i kyrkan eller häradskistan till upplysning vid efterföljande enahanda förrättning.
N:o 204 upptager Riksg.- cont:s skuld till 2,000,000 r:dr om vi ytterligare considerera, att K. M:s nåd. propos. om extra anslagen går till icke fullt 3,ooo,ooo r:dr; om jag vidare till betäckande af omkostnaderna för choleran och till creditivet för Wenersborg tager 3,000,000 r:dr (jag tager rutideligen till), uppkommer en skuld af 8,000,000 r:dr för Riksg.cont. att bära under loppet af 5 år, och dertill har Riksg.cont. 710,000 r:dr om året. Räknar man nu å de 8,000,000 r:dr 6 proc. årligen, hvaraf 5 proc:s ranta och 1 procts amortissement, så utgör det på 1,000,000 r:dr 60,000 r:dr, och således för 8.000.000, årligen 480,000 r:dr för att med en proc. årligen amortera hela skulden. Drar man då 480,000 från 710.000, får man 200,000 r:dr öfver årligen. Anslår man 1111 dessa 200,000 r:dr till missräkningspenningar, d. v. s. till fyllnad i den brist, som möjligen kan uppstå i den påräknade brännvinsbränningseller tullbevillningen, finner man, att Riksg.cont. kan sköta 8,000,000 r:drs skuld, nemi. 2,000,000 Den 3 November c. m. r:dr gammal och 6,000,000 r:dr ny skuld, med de inkomster, Cont. har, och ändock möjligen hafva ' öfver 23o,ooo r:dr årligen, hvilket icke låter sig motsäga, emedan det kan bevisas med siffror och från Statsoch Bevilln.Utsktn inkomna betänkm.
Vid bedömandet af de förslag, som i ofvanberörde motioner blifvit framställda om en ytterligare utvidgad frihet till handels idkande å landet, har Utskottet visserligen icke lemnat å sido den åsigt, att i allmänhet de åtgärder böra vidtagas, som Allm. Besv. o. Ekon.-Ulskottcls Utlåtande, M 62. 9 sorn kunna anses leda till befrämjande af handelns och näringarnes fria utöfning; och Utskottet vill icke heller förneka, att en så utsträckt frihet lill handel på landet, som Herr Hjerta, på sätt ofvan är nämndt, föreslagit, skulle i det hänseende blifva af fördel för landtmannen, att lättare tillfälle derigenom komme att beredas till afsättning af hans produkter och i allmänhettill inköp af hvarjehanda hans förnödenheter; men Utskottet har derjemte ansett sig böra i betraktande taga de menliga följder, hvilka al en så utsträckt handelsfrihet onekligen redan visat sig och ytterligare äro alt befara, och hvilka, efter Utskottets tanka, komma att medföra vida större skada och olägenhet, än vid första påseendet vill synas. — Tillgången på öfverflödsvaror å landet inleder nemligen icke allenast allmogen i utgifter af penningar, som den ofta behöfde använda för angelägnare ändamål, utan bidrager äfven att i betydlig mån öka en redan öfverklagad, men allt mer tilltagande luxe. Det kan äfven icke bestridas, att inrättandet af handelsbodar, hvar som helst å landet, skulle öka tillfällena till oloflig bränvinsminutering, samt för vederbörande kronobetjening försvåra möjligheten att utöfva behörig tillsyn till förekommande af förbrytelser i berörde hänseende. Icke heller synes det Utskottet, som skulle föreskriften om det afstånd af tre mil ifrån närmaste stad eller köping, inom hvilket afstånd inrättandet af handelsbod är förbudet, medföra någon serdeles olägenhet. För afsättningen af sina produkter måste nemligen landtmannen i allt fall besöka städerna och han är då i tillfälle att anskaffa de förnödenheter, hvaraf han kan vara i behof, och hvilka derstädes kunna säljas till lägre pris än af landthandlande.
Anckarsvärd i den anmärkt), lian gjort. Jag skulle således tro, att ännu ytterligare något stadgande behöfdes, så till vida, att någon controll borde äga rum öfver det sätt, hvarpå den enskilda fattigvården utgöres, så att det allmännas lätt i del fället ej eftersattes. Frih. Cederström: Vid större bruk och fabriksinrättningar har i alla tider varit särskild fattigvård och socknarne således fria från allt deltagande i underhållet af fabriksarbetarne. Det erfordras derföre ej något vidare, än att sådana öfverenskommelse!' upprättas och blifva gällande. Jag skulle likväl tro, att det förslag, som Hr Edenhjelm afgifvit, är i det afseendet bättre än BondeStis beslut, att Hr Edenhjelm framställt ett alternativ för den händelsen , att ingen sådan öfverenskommelse med fabriksägarne inom socknen kunde åtstadkommas, hvarigenom det blefve bestämdt huru och i hvilken ordning fabriksägarne borde deltaga i fattigvården inom socknen; men jag hemställer dock, huruvida icke denna redaction skulle kunna tarfva någon liten förändring. Den lyder sålunda : ”Bruksoch fabriksinrättningar å landet åge alt genom särskild fattigvård försörja sina fattiga eller ock bidrage dertill i mån af inrättningarnes taxering, som i 3 §:n sägs;” d. v. s. då bruksoch fabriksinrättning fi landet icke genom särskild fattigvård försörjer sina fattiga, skall den bidraga till socknens fattigvård i mån af inrättningens taxering, sorn i 3 §:n sägs. Frih. Sprengtporten: Så vidt jag uppfattat det be slut, Som BondeSt. lättat i denna fråga, uti hvilket beslut Ståndet har inbjudit R. o. Ad. alt sig förena, så innefattar det ej något annat, än att, när med församlingens begifvande, på allmän sockenstämma, beslutadt blifvit, att en fabrik eller ett större bruk sjelf skall besörja sin egen fattigvård, så bör deraf följa, att en sådan särskild rote, som derigenom uppkommer i församlingen, skall vara förbunden att underhålla sina fattiga.
ken ock lär följas vid det ofta nog rätt så kinkiga oeh grannlaga » placerandet » vid, exemHan tänder på den nya. Strax en låga pelvis, en stor officiel middag. sprang kraftigt utur runda veken fram, Friherrinnan Hulda Akerhielm, född Nyström, men bröts behagligt emot kupans båga, såg dagens ljus i Göteborg den 11 sept. 1849. och skenet hvitt liksom en mjölkflod samm. Hennes föräldrar voro: dåvarande notarien, sedermera verkställande direktören vid RiksbanDen gamlas sken blef blekt vid denna lampa, likt klippans fyr, som mattas och ses fly, kens afdelningskontor i Göteborg Carl Mauritz när Phcebi gyllne fålar börja trampa Nyström och hans maka Brigitte Charlotte de ljusa bäddarna i österns sky. Henriques. Den 5 juni 1873 ingick hon äktenskap med vice häradshöfdingen, numera, Men med en suck han gamla lampan släckte, sedan 1888, konsultativa statsrådet friherre A. ty sköna drömmar hon bevittnat. ack, hon trollat himmel af hvad blott var häkte, L. E. Akerhielm. när dagen kom med verklighetens black. Fru Hilda Wikblad, född Norden, föddes i Östergötland den 31 oktober 1845. Föräldrarne voro landskamreraren Gust. Norden och hans maka Hedvig Fredrika Jöranson. Efter att Hon ställdes bort i en dunkel vrå. Ur glaset stirrade liksom ett Öga, ha tillbringat sina uppväxtår dels i Stockholm, ett rundt och dystert; det fästes på dels i Linköping, gifte hon sig den 12 dec. hennes unga syster, den höga. 1870 med vice häradshöfdingen, numera, sedan Kanske man läste ett hot däri; 1889, konsultativa statsrådet S. H. Wikblad. » Ännu han dig känner föga, törhända min tid är ej än förbi. » Fru Helena Gfilljam, född Forssberg, är född i Gefle den 13 nov. 1846, där hennes föräldrar voro grosshandlaren P. J. Forssberg och hans maka Karolina Lovisa Asbrink.
Tersmeden mera uttryckligt hafva uttalat denna mening, och dessutom nu inom detta hus ett öfvervägande flertal förordat detta amendement, så får jag anhålla, att detta må blifva R. o. Ad:s beslut. En enda röst, Hr von Qvantens, har visserligen höjt sig för fattande af ett motsatt beslut, i syftning att begära ett initiatif i krigisk anda. Jag värderar den öppenhet, hvarmed han lör oss franSställt sina åsigter, äfvensom den sanna känsla, som dikterat dem; men Sveriges historia lemnar allt för många varnande exempel på den skada, vårt land tagit af att följa känslans uppmaningar, utan att lyssna till betänksamhetens röst; hvadan jag anser mig böra på det högsta afstyrka allt afseende å besagde yrkande. På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag förnya min anhållan om bifall till Frih. Tersmedens förslag. Hr af Klint, Erik Magnus: Jag vill icke yttra mig i sjelfva frågan, utan jag uppträder blott med anledning deraf, att man icke velat godkänna Utsk:ts motiver. Som jag varit en bland dem, som tillhört pluraliteten inom Utsk:t, så anser jag det vara min pligt att upptaga till besvarande de anmärkningar, som blifvit anförda mot Utsk:ts motiver. Om man genomläser motionerna, så finnér man att de innehålla den önskan att R. St:r skola hos K. M. anhålla, att dess regering måtte i samverkan med andra makter återupprätta Polen. Detta är ett positivt yrkande, och hvad de begära, anser jag vara stridande mot grundlagens bestämda ordalydelse. Hvar och en, som noga granskar grundlagen, tror jag skall blifva öfvertygad om att både dess mening och bokstaf säger, att det är Konungen, och endast Konungen, som eger rätt att taga initiativet i dylika frågor. Det är denna rätt, som jag har velat bevara och som äfven blifvit bevarad i Utsk:ts Betänk. Jag måste således, på samma gång, som jag erkänner att Frih.