Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och som Riksens Stän - äga, att i Konungens öfvervaro något beder, jemlikt Regerings-Formens 55 §, ej sluta, må ingen rådplägning härom ä Rikssalen hållas. äga, att i Konungens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom ä Rikssalen hållas. 9-o — —- (Se Anm. under N:o 9.) Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden välje genom Elektorer, och Bonde-Ståndet på det sätt Ståndet vid hvarje Riksdag tjenligast finner, genast och sist inom ätta dagar, sedan Riksdagen blifvit öppnad, Ledamöter, lika mångå af hvarje Stånd, i dö Utskott, hvilka skola ärendena bereda och utarbeta. Sådana i Grundlagen stadgade Utskott äro: Konstitutions-, Stats-, Bevillnings-, Banko-, Lagsamt Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Hemliga Utskottet väljes, dä Konungen sådant äskar. Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgaré-Stånden välje genom Elektorer, och Bonde-Ståndet på det sätt Sjtåndet vid hvarje Riksdag tjenligast finnér, sist inom tio dagar efter den, hvartut Riksdagen pdlysl blifvit, Ledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utskott, hvilka skola ärendena bereda och utarbeta. Sådana i Grundlagen stadgade Utskott äro : Konstitutions-, Stats-, Bevillnings-, Banko-, Lagsamt Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Hemliga Utskottet väljes, då Konungen sådant äskar. Regerings-Formen. § 53. Riksens Ständer välje genast, sedan Riksens Ständer välje, inom den i Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, 28 § Riksdags-Ordningen bestämda lid, hvilka skola ärendena bereda. Sådana de Utskott, hvilka skola ärendena bereda, vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro: Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott ett Konstitutions-Utskott äro: ett Konstitutions-Utskott — deruti föreslå. deruti föreslå.
För öfrigt anser jag det vara olämpligt och skadligt, att lägga dylika band, som de föreslagne, på en näring, som i de sednare åren allt mer och mer gått framåt. Tillverkningen i Sverige af papper uppgår för det närvar. till ett värde af omkring 1 million r:dr b:co, hvaraf j exporteras. Hittills har bruken icke inom landet kunnat få hela sitt behof af råämne. Ett af de största pappersbruken, Klippan i Skåne, får en stor del af sitt förråd af lumpor frän de Danska öarne. Om då Utsk:s förslag nu går igenom, och jemväl bifalles af K. M., så blefve idkarne af denna näring satte i förlägenhet om hvar de skulle få sitt råämne. De nödgades då med stor kostnad hemta det utifrån. Frih. C. R. Cederström har påstått, att presterskapet icke skulle kunna med full visshet känna lumpsamlarnes fräjd. Jag får dervid erinra, att förpassningen endast gäller för 3 månader i sender, hvarunder lumpsamlarne vandra omkring. Skulle under den tiden något straffvärdt begås af den förpassade, lärer vederbör, icke underlåta att derom underrätta presterskapet. Dessutom åligger det pappersbruksägaren att inom December månad hvarje år till K. befrde insända förteckning på de personer, han för det följande året ämnar att såsom lumpsamlare använda, hvilka då förses med prestbetyg samt förpassning. Då synes det mig som om alla möjliga mått och steg voro vidlagne till förekommande af de oordningar, som här äro öfverklagade. Man har vidare framhållit den skada och den förargelse, som desse lumpsamlare under sitt kringresande förorsaka medelst tiggeri och obehörigt kringstrykande. Detta måtte väl numera vara förekommit genom 1846 års faltigvårdsstadga. Man har vidare anmärkt, att personer antagas, som icke äro fullt arbetsföra. Detta är sannt, men det har jag ansett just vara en fördel för samhället, emedan dessa eljest, hvar i sin hemort, skulle falla fattigvården till last.
Uti en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad och sedermera till behandling af nämnda Utskott gemensamt med Bevilinings-Utskottet öfverlemnad motion (N:o 98) har inom Borgare-Ståndet Herr L. F. Henschen, under åberopande af den moraliska och stats-ekonomiska skada, som insmugglingen af bränvin från Danmark medförde och hvilken smuggling uppmuntrades genom den i sistnämnda land beviljade exportpremie (drawback) vid utförsel af nämnda vara, samt enär detta utgjorde ett bland hindren för bränvinstillverkningsskattens höjande, föreslagit det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i nåder låta hos Danska Regeringen öppna underhandlingar derom att, till förekommande af Danskt bränvins olofliga införsel i Sverige, antingen det slags drawback eller exportpremier, som i Danmark lemnades derigenom, att till den, som derifrån utförde Danskt bränvin, utbetalas den derför erlagda tillverkningsskatt, måtte upphöra; eller ock, om detta icke kunde beviljas, åtminstone några ytterligare ömsesidiga kontroller till den olofliga införselns hämmande måtte af begge rikenas Regeringar anordnas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ExpeditionsUtskottets Betänkande N:o 3, 9 detta sitt uppdrag till Utskottets fullkomligaste belåtenhet fullgjort; samt" då någon risk eller betänklighet för Utskottet, i afseende å den detsamma tillhörande tryckningsomsorg, äfven under förutsättning af uraktlåtenhet å Entrepreneurens sida, icke vore alt befara, eller Utskottet i sådant fall befunne sig i annat eller svårare förhållande, än om fråga rörande entreprenaden icke alls förekommit: Utskottet, på alla dessa skäl, och i anseende till fördelen för Utskottet att uti ifrågavarande vidsträckta detail få hålla sig till en enda person, hvarigenom mera enhet, ordning och skyndsamhet skulle vinnas, hos resp. Riks-Stånden får vördsamt hemställa: att det af Herr Vougt gjorda entreprenad-anbud till 3a R:dr sk.
Majt på dessa grunder, och enär, enligt 83 §. i Regerings-Formen, Grundlagarne skola i hvarje särskildt fall, efter ordalydelsen, tillämpas, så mycket mindre fann skäl att gilla och bifalla Riksens Ständers i underdånighet an-; Dm i§ Julli, 365 malte Beslut, att förenämnde räkenskaper och förvaltning skulle, likasom StatsVerkets ofri. ge, och på samma gång af Riksens Ständer eller deras Revisorer ordentligen granskas, sorti detta Beslut, innefattande en ändring eller förklaring af Grundlagarne, icke tillkommit i den ordning, som de i sådant fall föreskrifva. Kongl. Maj:t ville likväl hädanefter, vid Riksdagar; ne, på samma sätt, sorn vid denna skett, låta, upplysningsvis, lemna Riksens Ständers Statsutskott del af TullVerkets räkenskaper för den, sedan näst föregående Riksdagar, förflutne tid. I afseende på de af Riksens Ständer föreslagne förändringar uti TullVerkets Hufvud-’ bokslut och Räkenskaps-sätt, har Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt, att Genera ITullDirectionens underdåniga Utlåtande skall infordras. Och får jag härmedelst, på Nådigste befallning. anmoda Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken, att, hvad Kongl. Maj:t sålunda i Nåder beslutat, Högloflige Ridderskapet och Adeln meddela. Stockholm den 16 Julii 1818. G. af Wetterstedt. Sedan i uti Nådig Proposition om Stats; Verkets tillstånd och behof, af den 29 sisth November, Kongl. Maj:t, rörande Tredje Hufvudtiteln, innefattande MditaireStaterne och Anslagen för Försvarsverket till Lands och 366
Enär nu de i frågasatte Författningar, hvilka bestämma nämnde tvångsmedel, fastställa, att desse må användas emot dem, hvilka, antingen genom fortfarande lättja, sysslolöshet och utsväfningar, icke kunna förmås att vidhålla eller förskaffa sig lagligt närings-fång, eller ock, sedan de begått brott och derföre blifvit straffade, sakna utväg att sådant sig förskaffa, kan Utskottet icke inse, att deruti finnes något fel i Författningarne, eller »tt personliga friheten och säkerheten därigenom kan anses förnärmad. — Det öfverklagade felet skall således gifvas antingen deri, att tvångsmedlen utan rätt behof begagnas af dem, jorn äga att desamma använda, eller ock uti ofullkomligheten af de inrättningar, som skola tjena till ändamålet. Om un Lagstiftningen ät (>10 Lag-Utskottets RetankandeiU sä bestämd, som gjörligt vara kan, och hvilket Utskottet afven finner icke sakrias uti de gällande förenämnde Författningar, lärer dock, ge• nom sådan bestämdhet lika litet blifvit möjligt att förekomma det förra, som hvarje annat, vid Uagskipningén, inträffande afsteg från Uagstiftarens viija och föremål; Och hvad åter beträffar det senare, så är det ett från sjelfva Fö£- fattnirigarne afskildt Oeconomiskt ämne, hvarom Utskottet af den till dess åtgärd remitterade Motion icke haft anledning att sig utlåta. Utskottet tror således sist af de gjorde anmärk* ringarne icke äga grund till förändrande af dess förra yttrande, hälst Utskottet dels förmodar, au, utan någon särskild derom hos Kongl. Majit i underdånighet framstäld anhållan, vid omarbetningen afCivil-och Criminal-Uagen utaf dea dertill förordnade Committé isgltages, att allt hvid dertill rätteligen bitr höra, varder deruti intagit, dels ock Utskottet å ena sidan tror att det föreslag,ne insändandet till Riksens Ständers Justitie-Ombudsman af. meddelande
Jo, nu har han det; pappa hade straffat honom, då han var elak och olydig; lärame hade ej uppskattat, hvilket geni de undervisat. Man yttrar sin revolutionsyra på ett egendomligt sätt. Mån skriker och man väsnas, man klifver upp på bord och stolar, man framtjuter marseljäsen, och man slutar med att » skända soppan » i hotellvårdens kök. På föreläsningarna i Sorbonne ropar man skällsord mot presterna, » kyrkråtta, guda-ätare, vaxskallar, hycklare »; när en kamrat fängslas vid tumultet på en konsert, skickar man honom medvurst till tröst i bedröfvelsen. 1 fängelset fins ohyra. Men fången bara kliar sig. » Dessa insekter », säger han, » skola lemna republikanska frön i de unga hufvudena, och dessa djur skola en dag krossas — i droppar af blod — på Bonapartes panna. » Man bildar en revolutionskomité. Vingtras blir ordförande. När han håller sitt stora tal, ropar gök-klockan: ku ku! Men komitén misslyckas, revolutionen undertryckes och Vingtras, som har skuldsatt sig, återvänder till föräldrarne. Han fortsätter sitt dagdrifvarelif och erhåller en elev. Undervisningen består uti att söka gräl på stadens kafeer. Ett arf sätter honom i tillfälle att återkomma till Paris. Der sjunker han mer och ' mer. Från privatlärare blir han boxare, från boxare publicist. Men hans bästa fraser strykas — fraser, som denföljande: » Huru många har jag icke seti falla derför, att de velat hoppa jemnfota genom sitt eget hjerta. » År förflyta, tunga år för Vingtras. Först skrifver han nidvisor om vaktmästare och notarier; när beställningarna upp * höra, tar han plats vid en flyttningsbyrå. Slutligen ger han sig. Det hjelper ej, han måste lefva. Han, » som icke talade om annat än att piska upp professorerna », han, » som ville bränna skolorna », han, revolutionsmannen, slutar som skolfux. Och allt detta för studentexamen! » Stackars fan », heter det, » du, som kallas student, förstår du detta?
Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz erinrade att, sedan Beredningen genomgått 4 §§ af Tryckfrihets-Lagen, Ingressen dertill nu slutligen måtte komma under öfverläggning ock uppläste följande skriftliga anförande: »Efter noga öfvervägande af de anmärkningar, som blifvit gjorda, samt de ändringar och förbättringar, sorn blifvit föreslagne af Riks-Ståndens Ledamöter vid Tryckfrihets-Förordningen, får jag, med anledning af förra Constitutions-Utskottets Betänkande pag. 41 *) angående Ingressen till Tryckfrihets-Förordningen, och med afseende på denna Förordnings och Regerings-Formens särskilda ändamål, föreslå följande förändrade redaction af första punkten uti 86 § af Regerings-Formen: Med Tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda, af Lagen ej föreskrifna hinder, utgifva Skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derföre straffas, än om detta innehåll strider emot föreskriften af Tryckfrihets-Förordningen, gifven i ändamål att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. Alla handlingar etc.» Herr Grefven och Ordföranden anmärkte, att den sednare förändringen har ej tillförene blifvit satt i fråga, och trodde, att begreppet om Lag såsom allmännare vore bättre att utan specitication bibehålla, i synnerhet när de alla kunna sägas gifna att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. I anledning häraf beslöt Beredningen att, med förbigående af den sednare förändringen, antaga den förra, så att det tillägg, sista Constitutions-Utskottet föreslagit, utginge, och orden: af Lagen ej föreskrifna, infördes efter »lagde» i 86 § af Regerings-Formen. *) Sid. 00 i denna edition. Bilaga P' till Mern. N:o 3. 375 Justerades nya redactionen af Tryckfrihets-Lagen, i enlighet med ofvanstående anmärkningar, då 1, 2, o och 4 §§ blefvo genomgångna. Utskottets Secreterare anmälte, att 5 § ej kunnat i redactionen införas, förr än den föreslagna allmänna förändringen deraf blifvit närmare utarbetad och granskad.
Han var den aldraföraktadaste och vanvördaste, full med värk och krankhet; han var så föraktad, att man gömde bort ansigtet för honom; derföre aktade vi honom intet. Sannerliga han bar våra krankhet, och lade uppå sig vår sveda; men vi hölle honom för den som plågad och af Gudi slagen och pinter var. Men han är sargad för våra missgerningars skull, och slagen för våra synders skull; näpsten ligger uppå honom, på det att vi skulle frid hafva, och genom hans sår äre vi helade. Vi ginge alle uti villfarelse, såsom får; hvar och en såg uppå sin väg; men Herren kastade allas våra synder uppå honom. Då han näpst och plågad vardt, lät han icke upp sin mun; såsom ett lamb, det till slagtning ledes, och såsom ett får, det stilla tiger för sinom klippare, och låter icke upp sin mun. Men han är tagen utur ångest och dom. Ho kan uttala hans lifslängd? Ty han är bortryckt utaf de lefvandes land, då han för mins folks missgerningar plågad var. Och han är begrafven såsom de ogudaktige, och döder såsom en rik; ändock han ingom orätt gjort hade, ej heller något svek uti hans mun var. Men Herren ville alltså slå honom med krankhet. När han sitt lif till skuldoffer gifvit hafver, så skall han få säd, och länge lefva, och Herrans uppsåt skall uti hans hand framgång hafva. Derföre, att hans själ arbetat hafver, skall han få se sina lust, och nog hafva, och genom sin kunskap skall han, min tjenare, den rättfärdige, många rättfärdiga göra; ty han bär deras synder. Derföre vill jag gifva honom ganska mycket till byte, och han skall hafva de starka till rof; derföre att han gifvit sitt lif i döden, och vardt ogerningsmannom lik räknad, och mångas synder bar, och bad för öfverträdarena. Fröjda dig, du ofruktsamma, du som intet föder; gläd dig med fröjd och berömmelse, du som intet hafvandes är; ty den ensamma hafver flera barn än den som man hafver, säger Herren.
Stånd, hvars representationsrätt grundar sig på födsel, så berodde det blott på en regents vilja, att, med den makt Svenska regenterne nu hafva, tillintetgöra alla våra bemödanden; lian behöfde blott utfärda ett adelsdiplom åt det genom sina lysande bedrifter deraf så väl förtjenta Svenska folket. Jag säger hvarken, att detta någonsin sker, eller att det ens kunde vara troligt, men möjligt är det dock, och derigenom hade man icke blott tillintetgjort all bördsskilnad, utan äfven alla andra ståndsskilnader, hvilka jag anser fullt ut lika så skadliga för samhället och lika så önskvärda att få bort, sorn någonsin skilnaden mellan frälse och ofrälse. Härmed vill jag hafva öppet förklarat, att jag bestämdt rostar för bibehållandet af den representation vi äga, så framt ej de principer, som ligga till grund för Const.Utskrs förslag, komma att utgöra grunden för den representation, vi skola få i stället. Jag är beredd att göra alla de uppoffringar, jag i min ringa mån kan göra fäderneslandet, då det sker till 15 H. 3o 234 Den 27 0 c t o 1) cr f. ro. dess val; men för ett representationsförslags antagande, som ej grundar sig på ståndsindelningens upphörande, liar jag inga uppoffringar alt göra; ty jag anser ett .sådant, snarare än att leda till fäderneslandets nytta, leda lill dess förderf. Man vill bibehålla de gamla elementerna uti representationen, Stånden, men endast gifva denna representation en ny form; man vill ikläda de gamla gestalterna en nymodig drägt, som icke harmonierar med deras väsen, icke passar för den tid, hvarifrån de härskrifva sig; man har g|ort, liksom om en målare skulle vilja föreställa en af de gamla apostlarna, klädd efter sednaste modjournalen från Paris. Hvad skulle man säga, ifall roan fick se Paulus i en sådan drägt, sägande: ”jag har arbetat mer än eder alla, lidit af hunger och vedermödor” etc. etc., eller predikande mot verldens fåfänglighet.
Judeborgens öfra våning var strängt afspärrad till ägarens disposition, förutom ett större rum, som, med sitt förhänge, sitt altare och Gamla testamentets heliga skrifter på grundspråket, var upplåtet till synagoga. Utom några dyrbart utsirade, väl tillästa skåp vittnade nästan intet i denna tarfliga våning om en rik mans bostad. Den enkla sängen med dess hårda tagelmadrass var af oliveträd från det heliga landet, och ofvanför sågs porträttet af en ung flicka, nästan ett barn, måladt af van Dyck. De blixtrande mörka ögonen tycktes genomskåda betraktaren; den fint formade munnen, med ett oskyldigt, lyckligt leende öfver de halföppnade läpparna, tycktes säga till honom: Är lifvet ej skönt! Är Gud ej god! Är icke allt, allt solsken, vår och tjusande hopp! Här var bostaden för en änkling, som mist sina barn. Ensam var han icke, han hade en broder i Smyrna, men hade tagit till sig en annan broders fattige, snedvuxne son Joas, en man om fyrtio år, nästan en krympling, bosatt i nedra våningen med hustru och sex barn. Joas var förste kontoristen, begåfvad med ett slugt hufvud och samlande hand, hvarför han ansågs och ansåg sig själf som den blifvande arftagaren af omätliga rikedomar. Men de sista åren hade slagit en knut på denna gyllene tråd. Joas' äldsta dotter Rachel, nu fjorton år, hade så eröfrat sin gamle grandonkels hjärta, att han ej kunde vara henne förutan och låtit åt henne inreda ett litet praktfullt rum i närheten af hans eget. Här slösade han med fulla händer, den annars så sparsamme och tarflige millionären. Här var golfvet inlagdt med mosaik och väggarna behängda med rika flandriska väfnader. Hvarje möbel var ett konstverk, hvarje liten prydnad en dyrbarhet. De vänner till unga Rachel, som någon gång tillätos besöka hennes rum och sågo juvelringarna blänka på hennes fingrar, hviskade till hvarandra: hon blir arftagerskan! När Ruben Zevi på aftonen af de kristnes påskdag återvände till sina rum, trött af sina plundrade trosförvanters klagan, inkallade han Rachel.
Åren 1812 och 1818 hafva Stånderne på enskildta Riksdagsmäns framstå Ilningar enhälligt bifallit propositionen om mycket större magt» personella tilldelande, utan att anse sig kränk» eller rubba Constitutionen; jag finner således ingen anledning till betänklighet, att nu bifalla, hvad Konungen i lika fråga föreslagit. Man har yttradt, att för handen varande fruktade, vådeliga händelser, som möjligen kunnat inträffa, föranledde och rättfärdigade de beslut, som togas 18 2 och 18x8, och &tt dylika farhågor, icke kunna finnas uti vårt nuvarande fredliga lugn; men jag utbeder mig få fråga, hvad säkerhet den värde tataren gifver oss för fortfarandet af detta lugna tillstånd; jag förmodar ej att denna säkerhet kan hämtas Rån Europa» nuvarande allmänna ställning, ej heller från den oro de flesta Regeringar visa, och lika litet från det gäsningsåmne, som hos Folken finnes. Jag tror derföre att det tillhör Svenska Folket att biträda sin Regering uti allt, som kan betrygga dess sällhet, vid de händelser, som möjligen kunna inträffa och vi nu hvarken kunna förese elier förekomma. Lika med Herr Grefve De la Gardie anser jag oformligt, att en KronPrins, vid de år och med de egenskaper, som pryda den, hvilken vi med åktq nationalstolthet kalla vår, skall under Hans Maj;t Konungens frånvaro, vara ute - Dan icj Mart ii. •tångd från deltagande uti Rikets Styrelse, och denna i Hans närvaro föras endast af StatsRå. det. Det år sagt, att KronPrinsens värdighet skulle förnärmas, om StatsRådets Ledamöter af Ständerna funnos klandervärda för beslut, deruti Hans Kongl. Höghet deltagit. Jag finner till detta omdöme ingen anledning, Hans Kongl» Höghets Person år i detta afseende lika helig» som Hans Maj:t Konungens, och Konungens Person anses icke sårad, om Ständerna förklara sig ogilla att StatsRådet icke högtidligen afstyrkt beslut , som Konungen fattat och Ständerna tro vara oförenliga med Rikets sanna vål.
Med anledning af direktionens öfver läns-lasarettet i Lund samt dermed förenade kurhus, institutum clinicum och barnbördshus i underdånighet gjorda anhållan om ett amorteringslån af 40,000 R:dr, emot 3 eller 4 procents ränta samt 1 eller 2 procents årlig kapitalafbetalning, för fullbordande af en, enligt medicinska fakultetens yrkande och vederbörande revisorers anmaning, företagen nybyggnad, hvarigenom ej allenast ett af behofvet högt påkalladt utrymme för 108 nya sjuksängar, utan äfven nödig läkarevård för sjuke studerande samt ett för kliniska undervisningens fullständighet erforderligt, lättadt tillträde för febersjuka, skulle komma att beredas, — har Kongl. Majit, uti nådig proposition af den 10 nästlidne Januari (införd under N:o 42 i lista samlingen af hillänget till Riksståndens protokoll), föreslagit, att sagde lån måtte beviljas på de vilkor, Rikets Ständer, i betraktande af direktionens härom framställda förslag, kunde finna skäl bestämma. Efter erhållna remisser å högstberörde nådiga proposition har Stats-utskottet förskailät sig del af denj angående ifrågavarande lån i underdånighet gjorda ansökning; af hvilken Utskottet inhemtat, att, sedan Rikets Ständer under sistförlidna riksdag förklarat sig, i anseende till statsverkets dåvarande obetydliga tillgångar, icke kunna bevilja ett sökt och af Kongl-, Majit då förordad t dylikt lån å 75,000 Ridr för hela den nya lasarettsbyggnadens uppförande, i enlighet med derför i nåder fastställd) plan, hade denna nybyggnad visserligen blifvit inBih. till II St. Prat. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Haft. 1 0 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 112. skränkt till den numera uppförda vestra flygeln; men de för inredningen häraf oell barnbördshusets nödvändiga utvidgning, jemte inventarier, äfvensom gamla lasarettsbyggnadens sammanbindning med nämnde flygel erforderliga kostnader skulle i allt fall öfverstiga de tillgångar, hvilka direktionen egde att härtill disponera.
Vi kunna skatta oss lyckliga och känna oss stolta, att vara medborgare i ett land, der en sådan institution kunnat uppstå och fortgå, utan att uppväcka den minsta skymt af fruktan att någon våda för samhället härigenom kunde uppkomma. Jag tror icke att idetta skulle vara händelsen öfverallt. Då nu denna institution både i anda och brukbarhet uppfyllt vida mera än man ens vågat hoppas, anser jag det vara allt skäl understödja densamma; och då skilnaden mellan de ifrågasatta beloppen icke är stor, får jag på de af Gr. Lagerberg anförda skäl tillstyrka bifall till Utskrts hemställan. Hr von Kraemer, Anders Robert: Säga hvad man säga vill, måste man dock medgifva, att skarpskytterörelsen är af särdeles nytta för vårt nationella försvar. Icke derföre, att den skulle vara den enda formen för detta försvar, eller att den skulle vara den enda grund, hvarpå man bör bygga försvaret, utan derföre, att den bildar materialet till sagde försvar, derigenom att en krigisk anda utbredes hos massan af befolkningen. Att den sprider kärlek till eldvapnet och kunskap om dess begagnande, se der en stor fördel af skarpskytterörelsen. Hvar och en som är skarpskytt vet, att har man en gång fått håg för skjutning, så blir detta vanligen ett lifstidstycke. Jag befarar derföre icke, såsom Gr. Liljencrants, att skarpskytterörelsen skall blifva ett bevis på att vi äro ett »trögt folk, fullt af hetsigheter.» Lyckas det att genom skarpskytterörelsen sprida hos nationen kännedom om och håg för skjutvapens begagnande, så förgår den hågen nog ej så snart igen! Men jag har icke begärt ordet för att förlänga diskussionen, utan för att förkorta den! Jag vill nemligen meddela, att frågan redan är afgjord, derigenom att Rorgare-Ståndet beviljat 24 Den 2 Mars. 60.000 rdr, och Preete-Ståndet 50,000 rdr, samt att det icke lärer vara att betvifla, att ju Bonde-Ståndet beviljar 50,000 rdr.