Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Det behöfver han inte säga, Björnberg, John Hall hjälper sig själf, sir han, sir han, sade han och vände sig åter om och började nysa en längre stund. När han slutat, pekade han på contoirsstolen midt emot sin. – Sitt ner, Björnberg! Nej, inte på Johns stol. Min son sitter på den där stolen, när han kommer ner och hälsar på. Det är för resten inte mången vuxen man, som skulle kunna begagna Johns stol. Han kunde det, Björnberg, därför att han är så tunn, men jag vill inte se någon annan än John där, sir han. – Sämre plats än unge John Halls kan man, ta mig skam, få här i världen, sade Björnberg och skrufvade ner den anvisade pulpetstolen, som var ännu enklare än herr Halls egen. John Hall stod midt emot Björnberg och skrufvade långsamt ner sin stol. – Svär inte, Björnberg, jag tycker inte om svordomar, sir han, sir han. – Svära aldrig herrarne på hvarandra här på contoiret? frågade Björnberg, som talade med simpel bohuslänsk brytning. – På hvarandra? Hvad menar han? John Hall rätade på sig och blef styf. – Jag ber ödmjukast om förlåtelse. Jag menar, svär aldrig herr Hall på sina handelsbetjänter? – Nej, aldrig. Gör han det, Björnberg? – Visst raggen gör jag det. Jag gör aldrig något annat från morgon till kväll. – Det är en mycket ful vana. Men han är ännu ung, han kan ändra den. Hur gammal är han, Björnberg? – Ett par och tretti år. Men jag har svurit i tretti, så vanan är lika gammal som jag, på ett eller par år när. Fast nog kan jag låta vara en kort stund, ifall det besvärar. – Det gör det, sir han, sir han. Sitt ner, Björnberg! De båda männen sutto alldeles midt emot och i jämnhöjd med hvarandra. John Hall satt tyst och betraktade sina hvita, väl formade och väl vårdade händer. Björnbergs öga följde hans blickar, hvarefter han sneglade på sina egna händer. De voro röda med afbitna naglar och ej alltför rena. Han smålog, under det han så jämförde.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Beckfriis, Corfitz Ludv., ledamot i Bevilln.Utsk., Hr von Röök, Gustaf, ledamot i LagUtsk., och Hr von Schinkel, Berndt, ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., anmält sig vara hindrade att för det närvarande bevista riksdagen och således afsagt sig sina platser i Utskin, men anhållit att vid 248 Den 22 Maj f. m. deras riksdagsmannarätt blifva bibehållne; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla denna deras begäran. Ropades ja. Hr Landtm, tillkännagaf äfven, alt Frih. Leijonhufvud, Abrah., ledamot så väl i Stalssom i Allm. Besvärsoch Ekon Utskln, erhållit 3:ne veckors ledighet från den 26 dennes, och anmodade Hr Landlm. Hrr Electorer att innan det plenum, som inträffar nästa Onsdag, sammanträda för att välja, så väl ledamöter alt i hans ställe under ledigheten i Utsk:n inträda, som att ersätta de ofvannämnde afgångne ledamöternes platser. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då åtskilliga förändringar ägt rum med de ledamöter i förstärkt BancoUtsk., som R. o. Ad. för några månader sedan valt, derigenom att några bortrest, en inträdt såsom ordinarie ledamot i BancoUtsk. och en eller par vore af långvarig sjukdom hindrade att i Utsk. infinna sig, torde R. o. Ad. finna nödvändigheten af att välja ytterligare några suppleanter, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. skulle behaga bestämma de nya suppleanternes antal till sex och företaga nämnda val nästkommande Måndag. Ropades ja. Föredrogs ånyo och bifölls Bevilln.Utskts den ig dennes på bordet lagda betänk. N:o 5o, anglde beräkningen af sjö— tullsmedlen, saluaccisen, postmedlen, chartsesigillataeafgiften, husbehofsbrännerimedlen, samt tidningsstämpeloch kortstämpelafgifterna.
Några andra Inkomster eger icke staden, än de vid Köpings och Strömsholms Vågar utgående vågpenningar samt hamnoch bropenningarne, hvilka alla år 1843 tillsammans utgjorde 3,457 R:dr 43 sk. 10 r:st. Banko. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar Stormägtigste, Allernådigstc Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte F. RIDDERSTOLPE. A. W. Ahlborg. C. G. Winrerg. Westerås Slott i Lands-kansliet den 21 Juni 1844. Summariska Tabeller öfver Årsväxterne i Westmanlands Län åren 1839—1843 Fögderi. O Westerås Strömsholms Kungsöhrs Bergslags Sah1bergs Wäsby Hela Länet Westerås Strömsholms Kungsöhrs Bergslags Sahlbergs Wäsby «/ Hela Länet Westerås Summarisk Tabell öfver Skördarne Allmänt bedömande om Sädesafkastningen. Fullt medelmåttig Medelmåttig Medelmåttig med undantag af hvetet * Medelmåttig * Under medelmåttan, med undantag al Trindsäden . Under medelmåttan Enligt dessa från Fögderierne inkomne uppgifter kan årsväxten sammantagen för anses något ander medelmåttig Ar 1840. God God . Förmånlig God Medelmåttig i allmänhet, men deröfver af Blandsäd och Hafra JNära medelmåttig Enligt dessa från Fögderierne inkomne uppgifter kan årsväxten sammantagen lör anses fördelaktig och öfver medelmåttan Ar 1841. {Höstsäden: under medelmåttan 1 Vårsäd och Jordfrukter: ymnig oell god/ ' Westmanlands Län nedannämnda år Kornets förökning efter utsädet. Hvete. Raff. Korn. Bland säd. Hafra. Afkastning af Rotfrukter. God God och ymnig. Ymnig. Utmärkt god. Medelgod. God. " Medelmåttig. God. Öfver medelmåttan. Medelmåttig. Utmärkt god Ymnig å hårdvall, medelmåttig å sidJ loch myrvall. God. Fördelaktig. God.
Vidare räntor af Norrkifsta hemman, gerningsören af sockenhandtverkarne i länets samteliga fögderier, undantagande Kungsöhrs, samt ifrån 3:dje och 4:de fögderierne i Upsala län, ståndoch plats-penningar af de trafikerande vid stadens marknader, hushyra af Grufrätten för nedra våningen i Rådhuset, hvartill kommer diverse smärre vissa och ovissa intrader. Hvad härutöfver erfordras uttaxeras af en 39 livar skattdragande i förhållande till dess deltagande i dessa bestämda afgifter, hvilka i taxering fått benämning af: Fyllnadsafgift. Enligt 32 och 33 §§. i Stadens privilegier skola dertill årligen valde sjuman, fyra af bergsoch köpmän och 3:ne af handtverksklassen, med biträde af en skrifvare, om händer hafva, vårda och distribuera stadens inkomster, ali aflöning utbetala, men öfriga behof allena efter Magistratens anordningar bestrida. I öfverensstämmelse härmed inrättades år 1825 den så kallade Sjumanskammaren, som handhafver stadens drätselverk. Några prohibitiva författningar till stadens fördel finnas väl egentligen ej, men på indirekt väg verkar till stadens fördel, att den är befriad från båtsmanshåll och inqvartering samt trafikerande fritagne ifrån salu-accis. Folkets sedlighet är icke att klandra. När stölder någon gång begås, ske de vanligast af främmande, sällan af någon till staden eller grufvan hörande person. Härtill torde orsaken förnämligast böra sökas i den vidgade barnaundervisningen och det nit vederbörande berömligen härvid ådagalagt. Såsom en verkan häraf må äfven med skäl räknas inskränkning af bränvins begagnande hos det yngre slägtet. En Sparbank finnes härstädes. Den utgjorde i början en filial-afdelning under den i Westerås varande, men fick år 1831 sina egna reglor och har sedan fortgått med framgång. Dess ställning var: Deponenternes Sparbankens Summa behållning. egen fond. Banko.
Ja, det var sannt, ni vet väl Inte ens, h v e m jag är. — M a n blir alllid lättare bekant på det viset. » Hon hade gått före slog sig ner i soffan. Å h, j a g känner till det. Hur förfärligt är det inte för en m ä n n i s k a s o m fått bildning, o c h uppfostran, att sitta så här i en afkrok af världen. Det var lyckliga dagar, då j a g var guvernant hos stadsrådets på Drottn i n g h o l m; vet lilla Kerstin, att j a g h a d e magkatarr den tiden — j a gunås, det är inte bättre än, fast man nu inte kan få sköta sig — men då, ser Kerstin, när statsrådet fick veta det, så befallde h a n sin fru, som var en obehaglig m ä n n i s k a föröfrigt, att låta laga särskild m a t åt mig — råbiff o c h kokta morötter hvar eviga dag. Ack, det var en härlig tid. K ö p aldrig kaffe där, det råder j a g! Kerstin kände sig obehagligt berörd o c h var glad att en s t u n d få k o m m a ut i köket och laga i ordning kaffet. » Jag hade så litet tillfälle att tala vid henne. » » H o n försökte ställa sig in, kan j a g t r o? j a tack, en liten tår till, det var så utmärkt godt. Jag känner henne, jag. H u, j a g kan inte tåla henne, h o n är för obstinat. Kerstin kan själf tänka sig, hur j a g, en bildad människa, skulle k ä n n a sig. M e n så är det, när m a n ger sig i lag m e d slikt folk. N a - turligtvis gick j a g genast till psstor M a g n i och talade o m saken s o m den var, m e n h a n, den otäcka karlen, sa ' att han inte ville lägga sig i frö- ken. h m. Vallins skurvatten. Ja, det är då också en präst — förskräckligt viktig, när det inte behöfs, m e n a n n a r s.
Defta mom, innehåller, att alla af banken utgifvande fordripgsbevis för skedd upplåning skola ställas till viss man och få icke öfverlåtas utan till annan viss man, efter föregången anmäjan i banken. Det tyckes också vara gifvet, att när en person t, ex, gör en insättning i hanken på afskrifningsräkning, bör han derför erhålla ett depositionsbevis, men icke sådant, som Skånska privatbanken hittills utgifvit, utan blott ett qvitto eller bevis på gjord insättning, hvilket jag för .ingen del anser böra blifva af löpande egenskap. Det är nog, att beviset gäller emellan räkningshafvaren och banken, utan att man behöfver deråt gifva någon vidare utsträckning, och deri, som tror, att privatbankers uppkomst härigenom hindras, misstager sig betydligt. Hr Stuarts anmärkn. emot orden: icke pantsatta, visar ytterligare, att missförstånd verkligen uppstått om rätta meningen af de i mitt förslag förekommande orden: odisponerade tillgångar; ty så vidt jag kunnat fatta Hr Stuarts tanka, har han yttrat den åsigt, alt med dessa ord skulle förstas, att de i allmänt förvar nedsätta proc. af grundfonden icke må tagas i beräkning för creditseÖlarnas belopp, då jag deremot alltid ansett privatbankerna böra berättigas att utgifva creditsedlar äfven för denna del af grundfonden. Hr Stuart bar äfven medgifvit, att privatbankerna ej fä disponera dessa 25 proc., och att de således äro odisponiblä; hvadan, och då en ganska skarpsinnig man förut fästat miu uppmärksamhet på uttryckets tvetydighet, jag ytterligare hemställer, oin icke del af 111ig föreslagna utbytet af ord här lämpligen bör äga rum. Jag uppmanar emedlertid Hr Stuart att närmare förklara sin mening i detta hänseende, samt anhåller att, såvida icke Hr Den 17 Mars f. m. 343 Rosenblad vidare utvecklar sitt förslags företräde, mitt må blifva antaget i sin helhet. Hr Stråle, Nils Wilh : Jag bar icke baft äran att från början öfvervara denna discussion, men har hört den nu vända sig dels omkring 6 § i Utsktns förslag och den motsvarande 8 i Gr.
Af alla, som strifwit i narwarande Hushalls-amne, har ingen, ost wctterligen, utelemna: detta moralista motivet Wi undre icke pä, ak en felaktig inrättning länge kunnat bibehällas; mycket annat har kanske ansetts tarfwL snarare rättelse, och det är icke alltid sä lätt at rätta et fel, som at se det; men da inrättningens bestånd Hwilar pa et sa hufwildfakeligt vndt, som detta; dä Sedolarans förnämsta grunder wäldföras; och dä k ställö för al med glädje fä ft framåt matt tycker sig sintta dett lägre Folkmasian - denna Statens grundpelare lutande Lil strstörmgZ pä ärcrwägen frän Någon grad förnuft och fedclighet, til djupt moralist förderf och wkrkellg physist förs siöring/ och dä detta är en följd af Författningars dä är Lilstättdek i fattning bedröfligt» J lmte detta stora grundfel, äger den ännu et annat, föga mindre, fastän gemensamt med relerveskjmsen, nämligen at n ara gnmdadr Pä en synbar vrättwisa. At nied twäng och Lagar befalla ett at förtjena har aldrig lyckats och stall, med detta fel i mstkoäe», gc ra det förhatligt, som annars kunde wara gagnan» Ard någon kännedom af mennie stolynnet, sta.- f m weta, at et alaggdt twäng alltid haft besia följder. Misibruk af befallningar och förbud hafva i alla stiftelser gjort onvt, och nöjen, fördelar eller hwad menftligt godt man nästan mä nämna, förlora sit warde, da det icke mera är i mennistans frihet at begagna sig deraf efter eget godtycko. I wisit hänseende äro de til rsierve anflagttö Bönder uti ännu swärare belägenhet.
Antages denna tolkning, så är det gifvet att besättningen på alla de ångbåtar, som göra turer om söndagarne, komma alt kontribuera med böter, emedan det obestridligen innefattar arbete att taga ut och in landgången och att sköta maskinen ni. m. En annan talare bar sagt alt ansvarsbestämmelsen i nu gällande lag flitigt tillämpas, och i detta afseende åberopat Justitie-Stats-Ministerns embetsberättelse, i fråga om öfverträdelse af 7:de och 8:de §§me i 3:dje kap. missgerningsbalken, der i en kolumn äro sammanförda de som blifvit pliktfällda för det de idkat arbete och de som fått böta för det de haft kramlåda öppen; men då berättelsen utvisar alt dessa förseelser hufvudsakligen blifvit begångna i städerna, der synnerligast cigarrbodarne äro öppna om söndagarne och skatta till polisen, lär det egentligen vara sådana ölverträdelser, för hvilka, enligt Justitie-Stats-Ministerns embetsberättelse, ansvar blifvit ådömdt. Det är dessutom kändt, att på många ställen förbudet att hafva kramlåda öppen på det sätt kringgås, att man inrättat en särskild ingång, hvarigenom kunderna passera, och att på det sättet, med eller mot polisens vilja och vetskap, en rätt lönande handel kan drifvas. Jag tror icke att detta förbud är mycket värdt att hålla på, nien jag har icke yrkat dess borttagande, utan allenast alt det skulle få en så förändrad redaktion, att det icke gålve tillfälle alt chikanera en mängd personer. Jag fortsätter mitt yrkande på återremiss. Hr Stedt: Under diskussionen har af åtskillige talare blifvit uppgifvet, det åtal för ifrågavide förseelse olla brukade anställas, hvaremot sådant blifvit utaf andra bestridt För min del är jag visserligen af deras åsigt, som antaga, att dylikt åtal endast undantagsvis ifrågakommer, hvarförutom man kan påstå det vara en nästan allmänt vedertagen plägsed, att på stinoell helgedagar opåtaladt berga hö, skära säd och tillställd slotteröl, när nödige omständigheter dertill föranleda.
Ständer vore fullkomligt obehindrade att desamma ändra, utvidga eller inskränka, så ville jag gerna dertill samtycka. Men att under tiden, genom vägrade eller minskade anslag, bringa Styrelsen i förlägenhet, och måhända ärendena i oreda och förvirring, anser jag alltid, och i synnerhet i närvarande tidpunkt, vara både orättvist och skadligt.” Af Herr Prosten Stenhammar: ”Genom Regeringsformens 53 och 62 samt Riksdags-Ordningens 3o §§., ålägges Stats-Utskottet att föreslå det. som erfordras för Stats-Verkets hellof. När det medgifves, att ”anledning finnes i en del embets-verks närvarande skick till någon förhöjning ”af deras stater, så är derigenom äfven medgifvet, att förhöjningen, som för närvarande utgör ett verkligt behof, icke bör af Utskottet vägras. Den rälta tidepunkten för en definitiv reglering af embetsverkens aflöningsstater må anses icke nu vara inne. Men när den skall inträffa, står till tiden och lyckan. Innan de motsedda reorganisationerne af domstolarne och embetsverken hinna fullbordas, lära visserligen år förflyta, — flera eller färre — så framt förbättringarne skola verkställas efter en helfärdig plan och med den betänksamhet, som folkets trygghet mot embetsmanna-myndigheternes öfverdrift synes fordra. Ovisst torde få anses, om dessa förbättringar på det hela skola utfalla med synnerliga besparingar; men att brådskynda dem, kan i alla händelser ej vara välbetänkt. Är det oförnekligt, att ärendenas ökade mängd inom åt^ 36 Stats-Utskottets Utlåtandej N.-o 4.0. skilliga Yerk i deras närvarande skick fordrar en ökad embetsmanna-personal, så vida allmänhetens rättvisa anspråk på ordning och skyndsamhet i målens behandling skall kunna tillfredsställas, så måste följden af vägrad förhöjning i dessa Verks stater, för den närmaste tiden, innan de önskade organisationerne skett, blifva den, att Styrelsen råkar i en hämmande förlägenhet, tjenstemännen sakna en billig uppmuntran, och ej mindre det allmänna, än enskilde medborgare lida genom göromålens senfärdiga och förlamade gång.
Ingen klass af behöfvande är på en gång mer beklagansoch aktningsvärd än de fruntimmer, som äro hänvisade att genom diverse mindre arbeten förvärfva medel till sitt uppehälle. Deras existensminimum är nedtryckt till den grad, att man ej kan förstå, hur de mäkta hålla kropp och själ tillsammans. För många tillkomma, som råga på den bittra kalken, dessutom egen eller nära anhörigas sjuklighet, åiderdomsbräcklighet och vanförhet. Genom den större och fördelaktigare lokal Bikupan nu erhållit, komma ock där befintliga vackra arbeten mer till heders, och den nitiska och skickliga föreståndarinnan skyr ingen möda för att tillmötesgå alla billiga fordringar. Under sådana förhållanden är det att hoppas, det allmänheten också allt framgent skall understödja ett företag, som redan uträttat så mycket godt och välsignas af många. R. Berättelse från Lappland. Karakteristik för Idun af ffss. » Dina blå ögon ha talat till hågen, Växten den fina har lockat mitt sinn. Kan jag väl slita de starka tågen, Som sä ha bundit kär vännen din? » let är tidigt en sommarmorgon i det inre Lappland. Snabbt ila regndigra skyar öfver Hangalas fjäll, bådande storm oeh regn frampå dagen, men ännu är det lugnt i dalen nedanför fjället. Där har den rike lappen Jolma sina trenne kåtor uppslagna, och rundt omkring och på fjället betar hans talrika hjord. Jolmas egen familj, som bebor ett af tälten, består af honom själf: en liten bister och skrynklig gubbe, hans ännu nästan ståtliga hustru Maggi oeh en rödblommig, blåögd nittonårig dotter Saila. Dessutom har Jolma många pigor och drängar, hvilka samtliga utom tvänne af pigorna äro gifta och bebo de två andra kåtorna. När Jolma märker regnets annalkande, skyndar han på sin hustru och dem af tjänarena, som den natten ieke vallat, att göra sig i ordning för att möta hjorden och drifva honom i hägnaden, där mjölkningen sedan försiggår. Själf är han först på väg, och honom följer hans trogna, lurfviga » Topi ».
Statsverket har en så betydlig inkomst just af denna afsutna CavalleriCorps, icke allenast uti de 35oo tunnor spanmål, som betalas årligen för hästvacanser, utan äfven af de från Corpsen afgångne gamla Cavallerilöner. Då Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 29 Julii 1823 gjorde hemställan om nödvändigheten af en ny lönereglering för Armeen, uti Dess nu afgifne Nådiga Proposition tillkännagifvit, det ett Nådigt Förslag uti detta ämne kommer att till Rikets Ständers Statsutskott aflemnas, grundadt på specialstater och utredningar; så hyser jag den förtröstan, att Kongl. Maj:t dervid i Nåder ihågkommer, hvad Dess alltid huldrika omvårdnad funnit nu vara af rättvisan och billigheten påkalladt till förbättrande af de äfven vid Smålands Grenadiercorps befintlige otillräcklige löner, och får derföre i detta afseende endast vördsamt tillkännagifva, det jag kan och skall, då så fordras, » 362 Den i5 December e. m. lemna säkra uppgifter öfver lönerna vid denna Corps, hvaraf flere äro synnerligen otillräcklige. Lades på bordet. Herr von Vegesach} Ernst, anförde skriftligen: Vid alla communicationer, vare sig med brefposter eller allmänna inrättningar för resande, torde man böra göra afseende på den kortaste vägen och de sistnämndes största beqvämlighet. Jag får derföre äran föreslå, att, ifrån och med nästkommande vår, Post-Ångfartygen emellan Sverige och Pommern må gå, som förut, emellan Ystad och Stralsund, i stället för, som nu sker, till Greifswald; hvilket jag säkerligen tror, att Preussiska Regeringen äfven skulle bifalla, i händelse en framställning derom gjordes ifrån vår sida. Hvarefter Herr von Vegesach tilläde muntligen: Jag vill ej uppehålla] Ridderskapet och Adeln med att vidlyftigare utveckla skälen för min Motion, men förbehåller mig att då remiss deraf kommer i fråga, få göra det. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt Gustaf:
Men i händelse samma Riks-Stånd sådant oaktadt skulle uppskjuta deras utlåtande deröfver, eller ock yttra, att Doct or Stenhammars ifrågaställde Memorial icke tillhörer Allmänna Besvärsoch Ekonorni-Utskottets handläggning, väntade Högvördige Preste-Ståndet icke desto mindre, att nämnde Utskott ofördröjeligen må inkomma med utlåtande öfver .Biskopen Doctor Almqvists, utaf Doctor Stenhammars merberörde Memorial föranledda och till Utskottet den 9 Eebruarii remitterade förslag, att Riksens ^tänder må hos Kongl. Mnj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj.-t i Noder täcktes vid hvarje Riksdag låta komma till Riksens Ständers kännedom, hurusom Riksens Ständers föregående Riksdag atgifne samteliga önskningar och beslut hvar för sig blifvit af Kongl. Maj:t ansedde^ och uti hvilket skick de befinnas. Prot. Utdr. d. 25 April 1818. 3 j 9 Uppå derom väckt fråga, fann Bonde-Slåndet för godt, att med livad Högvördige PresteStåndet i förenämnde afseenden sålunda beslutit och förklarat till alla delar sig förena; hvarom Vederbörande skulle på vänligt sätt vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Då Stats.- och Panko-Utskotten, under den 13 dennes, gemensamt afgifne, på bordet hvilande Betänkande, angående begärdt och af Utskotten till visst uppgifvit belopp tillstyrkt serskilt förskott till hvarjehanda nödvändiga utgifter för Götlia-Canal-Arbetets fortgång oell befrämjande under Vinter-månaderne, nu å nyo föredrogs, bifoll Eonde-Ståndet samma Betänkande, under förbehåll af öppen pröfnings-rätt i afseende på de, under Riksens Ständers afgörande beroende öfrige frågor angående Gotha Canal-anläggning och dermed gemenskap egande ämnen. S. D. Från sista Plenum på bordet hvilande Stats-Utskottets Utlåtanden af den 22 i denna månad: l. I anledning af Kongl.
Ridderskapet och Ades.jj. S. D. Föredrogos ånyo och lades lill handlingarne St al s-Ut skol leta ne~ dannämnde den 30 sisllidne November och 5 dennes på bordet lagde utlåtande edli memorial, N:o 68, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, N:o 33, angående beräkningen af Stats-Yerkets inkomster; samt N:o 70, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 36, angående utgifterna under Riks-Slatens 3:dje Hufvud-Tilel. S. D. Vid förn vad föredragning af Stats-Ut skottets den 30 sisllidne J O O November och 5 dennes på bordet lagda utlåtande, N Del af Kongl. Maj:l äskade anslag af 1,500 R:dr beviljades, att, såsom lön på stat för en ny Assessor i Kongl. Svea Hof-Rätt uppföras på Andra Hufvud-Titeln; 3\dje punkten. Det af Kongl. Maj:l äskade anslag af 6,600 R:dr beviljades, att, såsom lön på stat för fyra nya ledamöter inom Kongl. Götha Hof-Rätt, uppföras på 2:a Hufvud-Titeln; i5:de punkten, rörande bestämmandet af anslaget till fångars vård och underhåll, bifölls; De öfriga punkterna lades till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Ulskottels den 30 sisllidne November och 5 dennes på hördel lagda utlåtande, N:o 7i, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N:o 37, angående utgifterne under Riks-Slalens 4:de Hufvud-Tilel, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut; Förra Afdelningen \ irsta punkten, Litt.