Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 99. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juli 1860. *) Preste-Slåndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Rikets Stånders underdåniga adress i anledning af Deras Maje ståter Konungens och Drottningens förestående kröning i Norge. S. A. K. Vid den betydelsefulla högtid, då Eders Maj:t emottager Norges krona och Brödrafolkets hyllning, anhålla Svenska folkets representanter att, genom sina ombud, äfven få till Eders Majit frambära sin underdåniga lyckönskan. Ett halft århundrades minnen fästa Sveriges tacksamhet vid Eders Majlis höga ätt. — Eders Majits frejdade Farfader utförde det största af sina många ärorika värf, då han genom föreningen emellan den Skandinaviska halföns tvänne länge åtskiljda folk gaf dem, som vi med tillförsigt hoppas, för everldelig tid trygghet genom friden, kraft genom enigheten. — Att åt de förenade folken bevara dessa dyrbara skatter utgjorde ock föremålet för Eders Majlis vise och fridsälle Faders oaflålliga omsorger; och har den Skandinaviska halfön derigenom allt mer och mer vunnit i aktning och *) Vid föredragning af ofvanstående adress-förslag hos Ridderskapet och Adeln samt Presleoeh Borgare-Stånden, hafva bemälde Riks-Stånd, det förstnämnda med afslag å adressen samt de begge sislbemälda med förslagets läggande till handlingarne, beslutat antaga Bonde-Ståndets, genom protokolls-utdrag Nio 366, gjorda inbjudning till Med-Stånden att förena sig i sistbemälde Stånds beslut, alt åt Rikets Ständers redan utsedde Deputerade uppdraga att författa den underdåniga adress, hvilken de vid Deras Majestäters förestående kröning i Norge skulle komma att, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemna. Eccp c, di lin n s - V Istco Ut / v Förslag till anderd. Skrifvelse IS': o 99. 215 anseende hos främmande makter, på samma gång den ostördt kunnat fullfölja sin inre förkofran.
Han har först och främst för klarat att Riksg:sKont. icke borde, genom uphandling af Hypotheks-föreningarnes obligationer, blifva deras förläggare. Hvad detta vill säga kan jag icke förstå, emedan när jag köper en penninge-inrättnings eller enskild persons obligationer, så blir jag ägare af dessa, men att jag derföre blir obligations-utgifvarnes förläggare, är något jag icke kan fatta. Nu har Gr. Lagerbjelke ansett det både bankmessigt och öfverens - Den 22 April. 371 stämmande med sättet alt sköta affärer, om Riksg:sKont, öfverlåter eller säljer till Banken ett visst belopp af sina innehafvande obligationer, hvilka äro Riksg:sKont:s egendom, mot det att Banken till detta köp använder en del af sin vinst för år 1856, och således gör den fruktbärande, i st. f. att den nu ligger i Banken, utan att bära någon ränta; och detta måste väl icke rimligen kunna betraktas annorlunda än såsom en vanlig affär, sorn apgöres emellan så väl enskilde personer, som penningeförvaltande verk, enär hela saken består deri, att den ena säljer till den andra de valutor han har att disponera. Derigenom har Banken ingalunda, som Gr. Frölich synes antyda, gifvit Riksg:sKont. något förlag. Detta sednare har icke heller med obligationer återgäldat sin kreditivskuld till Banken, utan Banken har endast förvandlat en del af sin behållna vinst i räntebärande obligationer, under det att Riksg:sKont., med de kontanta penningar, som det erhållit utaf Banken, för dessa obligationer i sin ordning betalar den kreditiva skuld, hvari Kont. häftar till Banken. Detta är väl den mest enkla affär, som man kan tänka sig, och jag tror att den af Kont. ganska lätt kan verkställas. Jag tillstyrker således denna utväg, men ingalunda den, som motionären framställt, hvarigenom man beträder en väg, som man med yttersta sorgfällighet måste undvika, så framt man vill bibehålla ordning och reda i penningeväsendet, samt icke äfventyra en myntförsämring. Gr.
xvi Stats-Utskottets Af Hr Grefve v. Schwerin.• Utskottets yttrande , om nödvändigheten af de föreslagne nya StatsUtgifterne, synes hafva den vidsträckta syftning, att samma utgifter böra äga rum, ehvad myntvärdet vid denna Riksdag kommer att af R. St:r regleras eller ej; men då jag, i ett beslut om deras fastställande på sådant vilkor, icke kan förena mig, emedan jag anser ali löneförhöjning, eller godtgörelse till Statens Embetsoch Tjenstemän för den försämring Myntet undergått böra uppskjutas, intill dess Myntet varder bestämdt, så att nya anmälanden om dylika behof vid hvarje Riksdag icke måga förekomma och ständiga tillökningar i Embetsmänncns löner, under en fortsatt oreda i myntförhållanderne, blifva föremål för Ständernes öfverläggningar och föranleda Skatternes ökande; måste jag emot Utskottets yttrade omdöme i Usta Puricten reservera mig och i öfrigt åberopa min motion, det UtgiftsTitlarne icke måga till afgörande företagas förr än Myntfrågan blifvit definitivt afgjord. Af Hr CancellieRådet v. Hartmansdorff: För mia del, anser jag Utskottet hafva bordt tillstyrka en bestämd tid, då den nya StatsRegleringen skall vidtaga, och att denna tidepunct bordt blifva början af är l83o. Skälen äro, att StatsRegleringen icke kan anses fulländad, och att inga beräkningar öfver blifvande tillgångar kunna göras, förr än dessa bestämmandet! ägt rum, hvilka nu synas vara desto angelägnare, som föga mer än ett qvartal ®f innevarande år återstår. Om ändamålet med detta underlåtande att utsätta den ordinarie Statsregleringens början, är att skaffa tillgångar för extra Anslag, genom uppskof med tillökningen i de ordinarie: så anser jag sådant vara så mycket mera oriktigt, som förseendet af Statens ständiga behof icke bör åsidosättas för de tillfälliga.
Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnde, den 5 dennes på bordet lagda, Kongl. Majlis nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående upplåtande till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap af gamla fängelse-byggnaden i Piteå; 2:o angående upphörande af de inom Lappmarkerna i Norrbottens och Westerbottens län under namn af domareoch tingstolk-näster utgående afgifter; 3:o angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län; 4:o angående pensionstillskott från Allmänna Indragnings-stalcn ål Majoren vid Göta Artilleri-regemente J. W. Westerling vid afskeds erhållande från innehafvande beställning; 5:o angående Löjtnanten vid? Svea Artilleii-regemente N. R. Themptanders uppförande lill pension å Allmänna Indragnings-staten vid erhållande afsked; 6:o angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Löjtnanten vid Första Lifgrenadier-regementet P. J. C.
Län i underdånighet hemställt, hvar för sitt Län, den förre om inställande af 1837 års, och den senare om inställande af 1838 års be väringsoch Regementsmöten — en åtgärd, som de ansett nödvändig, för att i någon mån lindra följderna af de Länen öfvergångna missvexter — funno, i den nöd, som hotade hela landsorter och hvars verklighet var intygad af Embetsman, hvilkas sannfärdighet i delta afseende icke borde misstänkas, Konun - 0) Tit. Grip, af Wetterstedt, Mörner, Lagerbjelke, Åkerhjelm, Poppius oell von Schulzenheim. p) Tit. Rosenblad, Mörner, Löwenhielm, Adelsvärd, voa Schulzenheim, Gyllenhaal och Skogman. 16 Bilagor till Conslitutions-Utskottets Memorial, IV.-o 13. gens Rådgifvare den 20 Januari 183-y c/~), den g r) och 16 s) Fehr. i838 icke skäl att ens inställa den redan öfvade stammens för året bestämda öfningar. Synnerlig uppmärksamhet förtjena!- denna obenägenhet i fråga om Landshöfdingens i Wermland 2:ne gånger gjorda och med serdeles ömande skäl beledsagade framställning. Den ip Jan. 183S afstyrkte Stats-Rådet bifall till Riksens Ständers uti underd. skrifvelse af den 24 Juli 1834 anmälde anhållan, att vid Markegångssättning å dagportioner och rationelför lågande trupp måtte upplagas icke blott värdet af dessa portioners och rationers beståndsdelar, ulan äfven andra derför nödiga kostnader, samt att det sålunda bestämda portions och rationsvärdet icke af Kammar-Collegium skulle kunna jemkas eller nedsättas. Den 12 December 1835 föredrogs inför Konungen Landshöfdingens i Malmöhus Län underd. skrifvelse den 17 Nov. samma år, deruti han, jemte anmälan, alt sedan, likmätigt Nåd.
Herr af Grubbens j Nils Wilhelm ^ uppläste följande: Det är af erfarenheten så besannadt, alt någon bevisning därom icke behöfves, Den 8 December e. m. '97 alt deri arbetande klassen, isynnerhet inom Febi i kerne och Handtverkerierne, mer och iner försämras både till physik oell sedlighet. Då det tillhör Lagstiftningen, att vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom det oivia hindras att gripa omkring sig; så har jag trott mig böra föreslå följande, rörande husbönders och tjenares inbördes förhållanden. Det torde vara klart, att det husliga lifvet har sin olyckliga motsats uti krogens förströelse, och ju mera den senare sökes, destornindre behof finner man af det förra. Det vore därföre af största vigt, att hvarje tjenare allt mer och mer fastades vid den husliga krets, till hvilken han hörer och att det aflägsna förhållande husbönder och tjenare emellan, som ofta hittills ägt rum, upphörde; och tror jag, att bland det kraftigaste medel härtill vore, att hvarje husbonde höll sina arbetare med husrum j mat och nödige arbetskläder. I händelse det icke skulle befinnas öfverensstämmande med närvarande tids Lagstiftningsprinciper, att stadga ett dylikt contraherande enskilde personer emellan såsom Lag, så tror jag, att man indirect skulle vinna samma ändamål, om vid Mantalsskrifningarne och Taxeringarne cn noga 19B Den 8 December e. in. I skilnad gjordes emellan de tjenstehjon och arbetare, som hos husbönder njuta mat och husrum, samt dein, som emot bestämda vecko penn ingar njöto mera sjelfständighet och oberoende; detta oberoende, ehuru beqvämt det än må vara för husbönderne, och ännu mera för matmödrarne, befordrar endast eoncurrencen på krogarne och bränvinsconsumtionen. Arbetarne, småningom vande vid det oordentliga lefnadssättet, blifva, såsom en följd af deras beprisade frihet, lill själ och kropp förslappade och modfälde; hos deras husbönder skuldsatte slafvar samt oduglige att någonsin erhålla medborgsmannarält inom samhället.
Hvar som till deltagande i främmande trosbekäunares andaktsöfning nödgar eller lockar den, som minderårig är, eller under hans lydnad står, och till Svenska kyrkan hörer, bote från och med tjugufem till och med tvåhundra Riksdaler. § 8- Böterna beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emellan åklagaren och de fattige. Saknar den bötfällde tillgång lill böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken stadgade äro. § 6. Mål angående öfverträdelse af denna Förordning skola upptagas och afdömas af allmän Under-Rätt, hvars Utslag, der den för brott mot 1 eller 2 § tilltalade varder åt saken fälld, underställes Hof-Rätts pröfning. S 7- För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i i § sägs, må ej åtal egn rum med mindre Dom-kapitlet, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till åtalets anställande vara för handen. 2:o. Förordning, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning. Med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 och med ändring af hvad för öfrigt i strid mot nedan nämnde bestämmelser finnes stadgadt, varder förordnadt som följer: § 1- Vilja Christna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska, förena sig i församling; gore derom hos Konungen ansökning och uppgifve dervid sin trosbekännelse och församlings-ordning. KoiujI. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 38. Finnér Konungen, efter vederbörandes hörande, skäl att ansökningen bifalla, ege sålunda tillåtet främmande tros-samfund rätt till lii religionsöfning inom de af lag och sedlighet bestämda gränser; dock må offentliga kyrkobruk och andakts-öfningar endast inom dylik församlings kyrka, bönehus eller kyrkogård förrättas. Enahanda rätt tillkomme ock de på grund af hittills gällande författningar redan bildade församlingar af främmande trosbekännare. § 2. Församling, som i i § sägs, vare oförhindrad att sjelf kalia prest eller lärare.
Riksdags-Ordningen och n. §. i den af Riksens Ständerfastställde Answarighets Lag för Stats-Rädets Ledamöter, föredragande och Konungens Rädgifware i Commando-mäl, frikallar berörde Höga Embetsmän frän all answarighet för deras Embetes utöfning intill den dag^ dä innevarande Riksdag tagit sin början. Orebro den 15 September 1310. Pä Constitutions-Utffottets wägnar -ä. 6. P Djngllsllms. st b. ltoobsLlnlä^ Prom 6. 5ilvL.'sto!ps. Den ig September. 82k IstppIFLi K05 kkickcL. ockr ^6eln 2lH iZlo-, ärelös-rien 29 - LyrZLre-8r^näer cien 2 Ocr. Loncle - äittnäer ' 6en. 29 8e^r° Wördsamt Memorial. Kongl. Kammar. Collega Kungörelse af detr 0,0 Maji 1799 angäende förbättring i 178Z ärS Landtmäteri. Taxa, är uti 12. Mom. föreskris, wit, att, i fall Landtmätare ej godwilligt utbekommer sitt arfwode, Konungens Befallningsbafwande bör derom anlit,rs, som, utan uppehåll, genast äger lemna nödig handräckning till utmätning, helst förrättningsmannen för sin räknings riktighet answarar. Angäende denna föreskrift bär Riksdags, mannen Bengt Andsrsson frän Elfborgs Län, uti ett Lill Hederwärda Bönde.
En värd talare har såsom skäl för lagmansrätternas bibehållande andragit, att allmogen skulle sjelf önska alt hafva en domstol i andra instansen bland sig. Hvaraf känner den värde talaren denna allmogens önskan? För Ulin del kan jag icke finna, att man har någon säkrare norm att bedomina en sådan önskan, än allmogens egna fullmäktiges eller BondeSt:s vid riksdagarna afgifna utlåtin, och då detta BondeSt., hvars ledamöter åtminstone i fråga om rättegångar icke äro så alldeles okunnige, att de ej någorlunda känna proceduren både i öfveroch underrätter, vid flera på hvarandra följande riksdagar, nästan enhälligt yttrat sin tanke om nödvändigheten af lagmansrätternas anskaffande, såsom medel till en bättre lagskipning; så tror jag, att dessa ombuds röst möjligen kan motsäga den värde talarens åsigt 0111 folkets önskan i detta fall. Olägenheter kunna visserligen uppstå äfven af denna reform; men det finnes troligen ingen sådan, vid hvilken icke olägenheter af något slag förekomma, och den hufvudsakliga frågan synes endast kunna vara, antingen fördelarna eller olägenheterna äro öfvervägande. Vid hedömmandet deraf måste man, såsom jag nyss sade, väl göra något afseende på hvad som blifvit anförd t af de personer, eller den del af folkets ombud, som saken närmast rörer. H. Ex. Hr Just.Statsministern har här yttrat sin tanke mot LagUtskrs betänk., eller för lagmansrätternas bibehållande. Jag för min del beklagar, alt vi fått höra ett sådant Den ii Juli. 4*3 yttrande frän denna höga embetsman, emedan det ger anJedn. till den misströstan, att saken måhända icke heller denna gång skall vinna bättre framgång hos Styrelsen än tillförene. Må det likväl tillåtas mig att yttra det hopp, att om betänk, återremitteras, och då det återkommer i hufvudsaken, det af R. St. bifalles. H. Ex:s i detta fall så vigtiga tanke må kunna justeras vid närmare inhemtande af Representationens vid så många på hvarandra följande riksdagar uttryckta beslut. Svagheten af det skäl H.
» » Inte så! Selma är en utmärkt flicka. » » Gärna för mig, » sade Brink med en lätt grimas, » AOM hör då inte till dem, som äro begärliga på äktenskapsmarknaden, inte en gång för de tvåtusen-kronors-karlar, jag talat om. Läste ni min sista uppsats och hennes svar? » » Ja, och jag fann hennes svar förträffligt, hon har enligt min mening alldeles rätt. Om männen blott uppfattade oss något mindre skeft och toge något mera mod till sig. ! » Det var något i den unga damens tonfall, som plötsligt frapperade Fredrik och kom honom att med spändt intresse fixera henne. En fin rodnad steg upp på hennes kinder, hon andades litet hastigare, men mötte alltjämt hans spörjande blick med sin egen, därur något strålade honom tillmötes som ljuset från ett på vid gafvel plötsligt öppnadt paradis. » Borde jag också taga mod till mig? » frågade han icke utan en skälfning i rösten, närmade sig och grep hennes händer. » Ni borde gjort det för länge sedan, tycker jag, » sade fröken Emelie med en skälmskhet, genom hvilken ömheten bröt fram, » nu fruktar jag, att det är för sent — ett oöfverstigligt hinder finns. » » Er far? » » Nej, » smålog hon, » han skulle samtycka, men — ni själf. » » Hur menar ni? » » Ni af skyr blåstrumpor. » » Nåväl, hvad hör det hit? » » Det var verkligen för en väninnas räkning fröken Noréus bar upp brefvet ... » » Men håll mig icke på sträckbänken — till saken, älskade Emelie! » » Jag är — er ' Svea ' ... » I samma ögonblick var hon hårdt sluten till hans bröst. » Ah således ändå min ' Svea ' — min för alltid. ! » Hvad förstås med en » lady »? En kvinna, som aldrig låter någon annan känna sig henne underlägsen, vare sig i intellektuelt, moraliskt eller socialt hänseende. v i k t är nu för alla dem bland Iduns läsare, hvilkas prenumeration utgår med halfåret, d. v. s. med denna månad, att genast föryna densamma för det senare halfåret, hvilket kommer att bjuda på saker af mindre vanligt, ja, vi våga förmena af enastående intresse.
Fortfarande vidhåller jag min åsigt om olämpligheten deraf, att, så snart efter Regeringens afslag på Ståndets vid förra riksdagen gjorda hemställan om sanktion å det då fattade beslutet om denna förändring, ingå tili K. M. med en ny begäran uti enahanda rigtning. Häruti har man icke gjort Regeringen full rättvisa, det jag straxt vill ådagalägga. Man har origtigt antagit, att det varit endast den ringa röstöfvervigten inom R. o. Ad., som gifvit anledning till sanktionens vägrande. Den som vill taga kännedom om K. M:s svar i ämnet, skall nemi. finna, utaf de dervid begagnade ordalag, att »de skäl, på hvilka R. o. Ad. vid föregående riksdagar grundat sitt afslag, synts K. M. giltigare, än de skäl, hvilka legat till grund för R. o. Ad:s vid sista riksdagen framställda begäran». Jag framhärdar således uti min begäran, att R, o. Ad. måtte afslå detta Utlåt. Frih. Liljencrantz: Gr. Sparre har yttrat, att om den nu ilrågastäilda förändringen antogs, så skulle ett rikare fält öppnas för intriger och korruption; och ehuru jag först icke tänkt vidröra den delen af frågan, anser jag mig dock nu, efter nämnde anförande, böra efterse och påpeka, hvar den största möjlighet till intriger förefinnes, — antingen uti det närvarande eller det lörändrade valsättet. För min del tror jag alt det närvarande valsättet dertill ger mesta anledning, både derföre att enstaka röster under det valsättet ega större värde, och derföre att kontrollen dervid är lättare att handhafva. Samme talare har vidare påstått att genom det nya valsättet en betydlig rubbning kunde ske i Utskoltstillsättningarne eller uti principen derför, enär åtskilliga elektorer vid jultiden kunde lemna och troligen lemnade staden samt nya val deraf blelvo en nödvändig följd. Med anledning häraf får jag erinra, att de 5 ledamöter, som vid valet till elektorer varit närmast i röstetal, blifva suppleanter och äro att, som man säger, draga på.
och vore ej den förändring nyttig och önsklig, äfven för räntetagaren, hvarigenom alla dessa olägenheter afhjelptes? Och detta skedde tydligen, om förslaget antoges. Lönens belopp blifver derigenom efter en ganska förmånlig medelberäkning bestämd. Det enskilta, oregelbundna och oordentliga, alltid obehagliga aflöuingssättet upphörde, allt besvär och all osäkerhet för löntagaren försvunne, ty uppbörden skulle för hans räkning besörjas af Kronans tjenstemän, och inga uppoffringar, samt intet obligatoriskt förhållande behöfde indelningshafvaren vidare underkasta sig, ty lönerna skulle genom Statens mellankomst sedermera komma att utfalla halfårseller qvartals-vis. Hvad nu slutligen Kronans intresse vid den ifrågavar:de åtgärden vidkommer, så är det klart att om man äfven här endast tager den närvande tiden i beräkning, så kan Kronan dervid ingenting förlora, enär skattebeloppet bibehålies oförändradi, utan han skulle deraf i stället njuta den betydliga fördelen, att dess uppbördsverk derigenom blifver på ett högst väsendtligt och välgörande sätt förenkladt. Resultatet är således att från hvilken sida man ock vill betrakta frågan — oberoende af framtida förhållanden — så visar den sig under en bland de få, der en ändring, sådan som den föreslagna, kan göras till vinst för alla, och utan förlust för någon af dem, som deruti äro intresserade. Men jag vet också, att det egentligen är på ett annat sätt, dit jag nu ämnar öfverflytta discussionen, som man företrädesvis söker bekämpa förslaget. Man säger nemi. att det är framtiden som uppoffras, och att åtskilliga af Statens aldra vigtigaste intressen derigenom skulle rubbas, samt slutligen bringas på obestånd och fall. Men hvarifrån hämtar man dessa farhågor? Jo, derifrån, att ränteförvandlingen påstås ovillkorligen skola medföra en utomordentlig skatteförminskning för framtiden. Jag utber mig emellertid att för ett kort ögonblick få granska detta påstående. Man har ganska riktigt angifva de tvenne sätt på hvilka den förespeg - Den S September f. m. 115 lade stora skatterainskningen förmenas vara möjlig.
Den som berättigad till brännvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit eller ock anmält sig till mindre pannerymd, än hvartill han egt rätt, må, om han sedermera åstundar brännvinsbränning för en del af eller för hela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, eller under någon af de i §. 8 omförmälda terminer, anmäla sig derom hos Konungens Befallningshafvande, sorn eger att det sökta tillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva behörigen till kronouppbördsmannen erlagdt belöpande pannerymds-afgift, beräknad i förhållande till ofvannämnde tid. A de tillstånds-resolutioner på tillverkning af brännvin, hvilka mellan mantalsskrifningarne sålunda af Konungens Befallningshafvande utfärdas, skola dessa, till rättelse vid afgiftsdebiteringen, låta vid hvart halförs utgång fögderivis upprätta och tili vederbörande häradsskrifvare aflemna fullständiga förteckningar, innehållande alla de uppgifter, som för afgifternes debitering äro af nöden. Ändra Artikeln. Om Brännvinsbrännings-redskapen. §. 12. Med enkel brännvinsbränningsredskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt och afkvl nings - Exp e di tianslils k o lie is Förslag till und. Skrifvelse, N:o 199. 641 nings-redskap för den uppkommande brännvins-immans afkylande. Pannan får ega hvad form som helst. Hatten, inberäknad löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, som i §. 16 mom. 2 säges, innehålla mer än trefjerdedelar af pannans rymd j och må lösa halsar ej för brännvinspannans förening med hatten användas. Afkylningsredskap får bestå af pipor, slang eller kylare.