Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Aug. t848l Preste-ståndet den 26 Borgare-slåndet den 20 Bonde-ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändringar i nu gällande bestämmelser rörande stäng sel-skyldigheten. (Lagsamt Allm. Besv.- och Lkon.-utsk. Bet, fv!:o 19 oeh Mern., N:o 36.) S. A. K. Efter öfvervägande af åtskilliga under innevarande riksdag väckta frågor, åsyftande ändringar eller tillägg i bestämmelserne, rörande stängselskyldigheten, få Rikets Ständer i detta hänseende underdånigst anföra följande: Hos Rikets Ständer har framställning förekommit derom, att man genom tillvägabringande af föreningar jordegare emellan borde söka bereda en öfvergång dertill, att, med upphäfvande af det nu gällande stängsel-vitsordet, på kreaturens egare öfverflyttade» skyldigheten att desamma vårda, så att de ej göra skada å andras egor. Vid pröfning af denna fråga, hafva Rikets Ständer, utan att ingå i bedömande af, huruvida en dylik öfverflyttning kan medföra alla de fördelar, som deraf förväntas, likväl icke kunnat lemna oanmärkt, det förpligtelse!! till sådan vård om hemdjur, dem man å egna egor utsläpper, att de ej skada annans tillgränsande oinstängda egor eller derå befintlig gröda, utgör en i mångfaldiga förhållanden så djupt ingripande förändring, att densamma endast kan vidtagas i den mon svenska jordbrukare 376 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N:o i85. vänja sig att inom egna egor, till hemdjurens qvarhållande på det till bete upplåtna området och afhållande från det öfriga, begagna andra medel än stängsel.
10:o ^rån fottbcn för uttåning utcb omfättninggrätt ffcr uttåningen mot hk pothef af jemmät aceepterab ittmtgning, aftier, pubtifa papper etter anbra fäferljeter. StimagS-Seftut 1863. 61 33eftämmelfen angåenbe ett l)ögfta belopp, Ijmaröfmer ej någon får fåfont löftesman häfta, är borttagen. § 35. 3 fråga angåenbe ben inre förmaltttingen af S3anfomerfct famt görontålenö förbetning å Jbontoren inom famina iner!, pafme Söt beflutat åtffiltiga föränbringar: Bör ben bagliga titjfwnen öfmer göromålen inom S3anlomerlet äga Bullntältige att inom ftg utfe en Scputerab odj en Suppleant för benne. ttnber S3anlo*3)iSlcntmcrlet förmanblaö från ett färflilbt meri tilt en Slfbelning af 33anlomerlet, nnber benämning "3)iSlont^ontorct". Bör SSanlenö Jvontor od) ©ypebitioner fiola nya inftrnltioncr upprättas odj mib näftlommanbe Siifobag till 33anlo4ltflottetS pröfning oip faftftältelfe öfmerlemnaö, meb Bullmäftige lenutab rätt att låta nnber mellantiben famtna inftrultioner till* lämpa i alla meb förcflrifterna i bet m;a S3anloreglemcntet öfmerenöftäntmanbe belar. § 36. Sjenftentämtncnö inbelitiitg odj löneförmåner Ijafme SBi i mifja affeenben förän* bråt.
Den i September c, ml emellan seglande Fartyg under 6 fots djupr gående. I anledning af föreslagne medel till förekommande af åtskiliige förmente missbruk vid Prestval. I anledning af väckt fråga om medel till sedlighetens befordrande hos de lägre folkklasserne. Upplästes ett från Riddarhusutskott in-; kommet så lydande Memorial: Justerades följande: ^ * Utdrag af Protocollet,hållet hos HöglofL Ridderskapet och Adeln vid Lagtima. Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 1 September 1823. S. D. Remitterades till: Lnglfcskottet: Herr von Hartmansdorff^, August, den 12 sistledne Julii förmiddagen på bordet lagd§ motion Den I September *, rn. 97 i underdånighet inhålla det ingen Lagförklaring må beslutas, utan att allmänheten derom,’ medelst offentlig kungörelse, underrättas, samt att inga Lagförklaringar må beslutas, utan att Riksens Ständers Justitiae-Ombudsraans Utlåtande deröfver varder infordradt. Lagfamt Allmanna Be/värtoch OeconomieUt skott em Herr Lefvene, Johan Pehr, anförande, innefattande anmärkningar vid Utskottens dea 30 sistlidne Augusti eftermiddagen återremitterade Utlåtande, öfver Kongl. Majds Nådiga skrift velse, jemte åtskillige enskilte motioner, i frågan om Näringsfriheten, samt om förslag till nya Handelsoch HandtverkeriReglementen. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottetsden so.sistledne Augusti eftermiddagen på bordet lagde Förslag till inledning och 4 §. §. af RiksdagsBeslutet; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma förslag, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, isyftande, att 1 §. sorn icke syntes utgöra något beslut, måtte uti inledningen upptagas och innefattas, till Utskottet återremittera. Ut Supra. S. D.
# Det blef en kort paus. Sedan återtog den unge mannen: Åh, ni är kammaijungfru! Jag trodde intedet fanns så vackra, behagliga och qvicka kammaijung-frur. Men hvem är då er matmor, som kan tillåta sig en sådan lyx? — Det vill jag inte säga er; med hennes namn vet ni \ också hennes adress, som naturligtvis äfven är min. — Men jag behöfver endast följa efter er för att få veta det. — Jag förbjuder er det. — Förlåt, det var orätt af mig. Var lugn, jag skall inte följa er mot er vilja. Men emellertid måste jag återse er? — Nu äro vi framme. Ni stiger ur först och går er väg utan att vända er om. Svär det. — Och hvar skall jag återse er? — Svär först. — Jag svär. Och hvar får jag träffa er? — Nästa torsdags afton kl. 9 bakom Invalidhotellet. Han hjelpte henne ned, gjorde en vördnadsfull af skedshelsning och sade, i det han lemnade henne: Jag skall hälla mitt löfte, kom ihåg ert. Hon följde honom med ögonen, tills hon sett honom försvinna, tog sedan en åkare och lät köra sig till V arennes-gatan. Samma dag voro några personer på middag i hotell de Lestrem; kl. var half 8: man väntade endast på markisinnan för att sätta sig till bords. Då hon inträdde, hördes i salongen ett utrop af glad förvåning. — Hvad betyder denna utklädning? Hur har ni hittat på. dettaspratt? Hvad har händt? ropade gästerna och markisen om hvarandra. Markisinnan ville byta om kläjier, men man fordrade, att hon skulle sätta sig till bords som hon var, så roligt var det att se henne så utspökad bland herrar i hvit halsduk och barhalsade damer i den stora matsalen, som strålade af ljus, kristaller och silfver. Nu måste hon berätta sitt äfventyr. Hon hade rest till slottet de Lestrem nära Amiens för att öfvervaka planteringar. Man hade fört henne tillbaka till närmaste station, vagnen hade återvändt och som hon hade en halftimme att vänta innan tåget kom, beslöt hon att göra en promenad i omgifningame. Hon skulle gå öfver en bäck på en planka; den vickade och hon föll i bäcken.
När jag således fruktar, att, då man begär för mycket, åtminstone hvad andra tro vara för mycket, man erhåller intet, så och enär jag föreställt mig, att det vore af särdeles stor vigt att det omedelbara bysättningstvånget afskaffades, anser jag att R. St:r vid denna riksdag borde till K. M. ingå med en und. skrifvelse, som innefattade 2:ne alternativer, nemi. det ena begärandet att K. M. täcktes lemna Sitt bifall till det förslag, sorn vid förra Riksdagen blifvit af R. St:r framställdt; men, för den händelse attjjK. M. skulie finna Sig fortfarande förhindrad, med afseende å de utländska förhållandena, att lemna sanktion till detta förslag, att R. St:r då ville i unddiet tillkännagifva] sitt beslut att alternativt till K. M:s pröfning framlägga ett förslag der undantag vore gjordt för skulder, härledande sig från utländska vexlar. Jag har uppsatt ett särskildt förslag eller motion i detta ämne, emedan jag fruktade att tilläfventyrs Lag-Utsk:t icke skulle finna sig ega tillräcklig anledning af Hr Dalmans motion till en dylik framställning. Men innan jag uppläser detta mitt förslag, vill jag taga mig friheten att med nådra ord fästa R. o. Ad:s uppmänksamhet på vigten deraf, att den omedelbara bysättningen här i landet må komma att upphöra. Dervid behöfver jag 100 Den 19 November. knappast göra mer än anmana R. o. Ad:s Hrr ledamöter att taga del af de bctänkanden och skrifvelser, som äro afgifna i detta ämne. Jag tror att hvar och en af Eder, Mine Hrr, har någon kännedom om att bysättningstvång^ icke varit af någon användbarhet för de större affärsmännen. Det är nästan oerhördt att någon sådan begagnat sig af den omedelbara bysäftningen. (Med omedelbar bysättning menas en sådan, som kan ega rum utan föregående utmätning för vexlar och skuldsedlar). Jag har talat med en gammal Ombudsman i Riksbankens Diskontverk, som i många år utöfvat denna befattning, och han säde mig, att han aldrig begagnat omedelbar bysättning.
Ridderstapet och Adeln beflutit, StatsWerket mä wid inträffande behof och pä föreslagit sätt crhälla undsättning af Riksgälds-Contoiret; men hwad Termmenie till Bewillningens upbärande beträffade, ffulle dermed förfaras i öfwerensstämmelse med den blifwande Bewillnings-Förordningen, eftrr hwars definitiva granskning Borgare-Standet wille härom yttra sig. 9w Widare beslöts, att det stora Creditivet bewittjas titt det afStats-Utstottet förcflagna belopp, utan att nägre ersättnings medel för detsamma utses, emedan Riksens Ständer böra wara kallade innan det af Banco-Fullmäglige kan utbetalas. lvw Att likaledes det mindre Creditivet bewilljas till ett belopp af 500,000 Nd. Banco, emot 2 procents ränta och 4 procent ärlig afbetalning pä Capitalet, hwilka Zo,ooo Rd. komma att af Lullmedlen till Banque» ingä. n:o Att i Vanquen öppnas en särffildt räkning, hwarä de till Riksgälds-Contoiret möjligen inflytande öfs werstotts-medel öfwer den bewiljade summan mä insättas emot 2 procents ärlig ränta, hwilken Banque» desto häldre bör kunna godtgöra, som den njuter lika ränta af Staten för mer än Elfwa Millioner Riksdaler, samt att Riksgälds - 746 Den L7 2lprU gälds-Contoircts Fullmagkige aga att disponera dcsta öfwerffotts-mcde! till afbetalning pä Utrikes skulder, om sädant efter meddelande föreskrifter läter sig göra; skolandes i annat fall alt öfrigt bkiswande i Banquen förwaras Riksens Ständers framdeles disposition. 12 0
Jag beklagar visserligen, att Const.Utsk. af sin ifver för reformer låtit hänföra sig att öfverskrida sitt ämne, alt väcka nya förslag och att ej hafva framställt dessa sednare i särskilda bilagor, hvarigenom de kunnat antagas. Jag vill ej antaga dem; men deraf följer icke, att det låter sig göra att genom afslag af delta be - i5a Ben ij April e. ra. tank. förtrycka verkan och betydelsen af hvad som medelst föregående voteringar blifvit vidgjordt. Det är tvei tom ett åliggande att så förfara, alt dessa beslut få kraft af lag vid en kommande riksdag. Del är bestämdt, alt den som vill gilla detta betänk., också kan göra det, men det blir der-, emot svårt att ogilla detsamma eftersom flere talare äro obelåtne med åtskilliga tillsatser deruti, och jag tillhör de sednares antal. Det lärer således icke kunna undvikas att på vanlig väg behandla denna fråga och punktvis förklara hvad sorn är Ståndets gemensamma tanke och sedan återsända dessa gemensamma tankar till Const.Utsk. för att uppgöra ett nytt förslag. Detta betänk. N;o 85 är det första som inkommit, är en följd af voteringar och kan icke anses sorn ett jemkningsförslag, utan är ett allegat. Man har sagt, att det går an att förqväfva ConstUtskts betänk., alt Ståndet kan förklara detsamma oantagligt: vore det isoleradt, så skulle jag dela denna tanke, men det är icke så Det är en ovillkorlig bilaga till ett beslut och kan icke förqväfvas. Det må förkastas, men skall komma fram i formen af en eontra-propos.; ty hvad skulle väl annars blifva följden? Jo, att man bade ja-propos. men icke någon eontra-propos., emedan om detta betänk, blefve afslaget, så hade vi icke något alt sätta för tillämpningen af redan fattade beslut.
Detta kan ej sägas om fru W. Strandbergs markisinna, som tillsvidare lider af jemförelsen med svärmoderns i allt öfverlägsna tolkning. Åtskilliga detaljer af dennas spel kunna ej utan men negligeras — särdeles slutuppträdet, som nu gjordes allt för lamt och otroligt, liksom sin svärmor bör fru W. S. raska på mera, sjelf taga pennan ur » slagtofifrets » hand och vid slutet ej stå kall och oberörd vid sidan, utan som fru Charlotte strålande af modersfröjd trycka Marie i sina armar och förena henne med Tonio. Nu fick frk. Klemming vara den som påminde om omfamningen, hvilket var orätt. Scenen med Marie och Tonio före bjudningen bör af markisinnan ges i raskare tempo, såsom den förr framstäldes. Fru W. S. är för tillbakadragen och nyanserar ej nog skarpt, så t. ex. passagen om » min syster » i första akten bör gå mera själfullt, graciöst, på samma gång som expressivt. Bättre mönster än den afgångna markisinnan kan här ej gifvas fru W. S., för hvil-ken det ju dessutom ligger — så nära till hands. Fru W. S: s forna rol, hertiginnan Krahentorp, en inskränkt dame, har nu blifvit än mer inskränkt genom första scenens strykning. Äfven markisinnans första finurliga kupletter äro sin väg, fast de intet ondt gjort. Operans ensemble var briljant, soldaterna med sin sköna korporal och nätta truraslagarepojke gjorde ypperligt skäl för sig, landtadelns representanter voro vederbörligen landt-ligt adliga, den charmanta dansmusiken spelades väl och vackert och äfven ackompagnementet var sansadt nog. Bonne soirée, enfin! Tapetsjuka är en sjukdom, som hädanefter måste få ett rum i teaterläkares » vade-mecum » - bok.
DEN L I L L A GULNADE, FINT ARBETADE GENOMBRUTNA SOLFJÄDERN, SOM LÅG PÅ NOT STÄLLAREN, A L L D E L E S SOM OM ÄGARINNAN G L Ö M T DEN KVAR DÄR, DÅ HON STIGIT » DÄR ÄR FESTLIGT SOM ALLTID », MUMLADE DEN GAMLE H E R R N I SLÄDEN OCH UPP F R Å N SPINETTEN. D R O G EN DJUP SUCK. DET DEN NYA KYRKAN. OCH DEN RIKT SNIDADE EKBALUSTRADEN PÅ GALLERIET, SOM L Ö P T E H Ö G T UPPE VID NU SÄRSKILDT VAR DET, SOM OM D E T GENOM ETT UNDER F Å T T LIF, STIGIT NER UR T A K E T LÄNGS DEN ENA LÅNGVÄGGEN, HADE VARIT A L T A R S K R A N K I SAMMA GAMLA SIN RAM SOM V O R E DET GREFVINNAN BEATE SOPHIE SJÄLF, SOM S A T T I EN A F SÖRE KYRKA, OCH PÅ DET MONUMENTALA SKÅPET, SOM DET VILLE SJU MAN T I L L KUNGSSTOLARNE MED DET L I L L A RUNDA SYBORDET F R A M F Ö R SIG OCH LADE PATIENCE, ATT RUBBA O C H SOM S T Å T T PÅ SIN PLATS SEDAN T R E T T I O Å R I G A KRIGETS DAGAR, I L L DEN G R A D LIKNADE FREDRIKA VON HOORN, VÄSBYS NUVARANDE ÄGARINNA, BLÄNKTE E T T PAR H Ö G A SILFVERKANDELABRAR OCH EN F Ö R G Y L L D KALK, HVARS IN— T SIN FARMODER. OCH BLIFVIT RÖFVADE.
Hr af ^Billbergh, Joh. Peter: Då jag alltid örlskat förenkling af de små skatterna, får jag äfven nu förena mig med dem, som yrka uppgörande af djeknepenningarna, hvilka vid uppbörden fordra mycken tidsutdrägt. Jag vill härvid förbehålla, att ersättning af andra medel må bestämmas, samt att dessa tillfalla stiften i samma förhållande till hvarje, som hittills ägt rum. Hvad beträffar denna ersättning, instämmer jag med Frih. Silfverskjöld deruti, att statsverkets tillgångar icke kunna lemna den; men det bör icke hindra den goda saken, och jag är öfvertygad, att bevijluingstitlarna kunna så beräknas, att 5ooo r:dr derå kunna anvisas, utan alf sådant leder till någon egentlig ökning af bevillningen. Jag tillstyrker således, att ersättningen må anvisas' att utgå från Riksg.-cont, Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser, att djek-r ncpenningnrna böra upphöra och att, sedan beloppet blifvit bestämdt utrönt, detsamma bör uppföras på 10 Jhufvudtileln. Den i4 Juli. 35g Skälen i öfrigt äro af föregående talare tillräckligen utvecklade; men jag anser mig skyldig förklara, hvarföre jag vill, att summän skall uppföras på io:de hufvudtiteln. Medlen hafva nemi. utgått till lärare i de särskilda orterna, och då hör det till ordningen, att anslag för samma ändamål uppföras på samma titel. 1826 utgjorde djeknepenningarna 58oo rtdr; men om de nu skola upphöra, är det nödvändigt att uppdraga åt StatsUtsk. att bestämdt utreda, till hvilket belopp den ifråga var. inkomsten uppgått, samt i jemn summa uppföra detsamma på io:de hufvudtiteln till de särskilda ändamål, hvartill medlen hittills utgått. De ordinarie tillgångarna räcka visserligen icke till att betäcka någonting utöfver det, hvartill de äro påräknade; men då summan är så obetydlig, torde den omständighet, att bevillningen dermed ökas, icke böra verka på beslutet. Gr. Cronhjelm:
Friherre Cederström, Jacob: Enligt 81 §. i RegeringsFormen få icke frågor om ändring uti Grundlagarne uti Ståndens Plena väckas, utan böra hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Constitution;.Utskott anmälas, och kunna således icke eller några Förslag till Grundlags-förä^dringar, med undantag afKongl. Maj:ts derom aflåtne Nådiga Proposition, från Den 19 Martn. 303 Ridderskapet och Adeln till nämnde Utskott remitteras. Friherre Anckarsvärd: Jag känner visserligen 81. §. i Regeringsformen, men kan icke finna det nämnde §. förbjuder ett RiksStånd att genom ProtocollsUtdrag till ConstitutionsUtskottet öfverlemna Förslag till ändring i Grundlagarne, som af någon dess Ledamot anmäles, fastän samma Förslag icke innom Ståndet uppläses. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Jag förenar mig med Friherre Cederström uti den af honom gjorde anmärkning, att en Ledamot, som vill framställa Förslag till ändring uti Grundlagarne, bör sådant directe hos ConstitutionsUtskottet anmälaMen hvad angår Friherre Anckarsvärds hemställan,om en påminnelse till ConstitutionsUtskottet, anser jag Rid-J derskapet och Adeln både kunna och böra en slik. erinran besluta. I sammanhang härmed och då Statsoch OeconomiaeUtskotten, till hvilka frågan om Tullverkets Organisation blifvit remitterad, ännu icke deröfver aigifvit något Utlåtande, vågar jag äfven anhålla, att enär berörde fråga är af särdelas vigt , Ridderskapet och Adeln täcktes låta en påminnelse till nämnde Utskott afgå, att samma fråga med första till prölning företaga och afgöra. Herr Cederskjöld, Pehr Guslaf: Jag in stämmer fullkomligt med Herr Friherre Cederström deruti , att den begärta Remissen till 3®4 Den 19 Martu. Constitutions
med hvilka de i anseende till Religion, seder och lefnadssätt hafva intet samband, och att, då med liera större Landtgods jura patrona tus - Den 5 Juli. 541 tus äro förenade, församlingarne skulle göra sig mindre fördelaktiga begrepp om Själavården, om närmaste inseendet öfver en Ghristelig Kyrka öfverlemnades åt en fiende af vår Christeliga Tro och bekännelse; örn de skulle finna kallelse-rätten för deras lärare ligga i en sådan nians händer. Herr Biskopen anser ej eller nyttigt, att tillerkänna denna nation bosättning i alla Ilikets Städer , emedan Sverige i sådant fall skulle blifva förvandladt till en Marknads-plats, ganska väl försedd med hvarjehanda gods till utbyte emot Silfver och Guld nitiskt utbudet ; att i fall hos slägtet fortfar den" böjelse för ocker och smyghandel, hvarom Historien är ett ojäfvig! vittne, de få redbarheter-, som ännu kanske förvaras hos de annars mindre bemedlade Städernas innevånare , snart skulle komma i Judars händer och behofvet af en eller annan Ihdrs Lån öka den nödställda Låntagarens fattigdom , om återbetalning fordrades med den tunga renta, som efter flera godkända utländska Författares försäkran likväl skall för Judar vara lätt och behaglig att lyfta, samt sluteligen att, då denna mängd Judar i Städer och på Landet borde hafva någon offentlig Gudstjenst, landet likväl icke kan eller bör uppfyllas med Synagogor; att tillåtelsen för Judar och Christna att ingå inbördes Giftermål , icke skulle kunna medföra det ändamål, att derigenom ombilda Judar till verkliga patrioter, och småningom draga detta i Religieusa ämnen förvillade slägte ur sitt mörker, men deremot leda till indifferentisme och för öfrigt blifva af menliga följder i Religieust, moraliskt , och Medborgerligt afseende. Uti 543 Den 5 Juli. $ Uti detta yttrande hafva Doctorerne Hes# sellgren och Wallin samt Prosten Hasselroth instämt.
Vid 3:dje S a) alt, till förekommande af missförstånd, bestämdt bör uttryckas, huruvida den för de serskilda jordvärden fixerade pannerymd får beräknas med eller utan afdrag af det i följande §. omnämnde kokrum; b) att alla de, som ega enkel bränvinsredskap, med löst eller fast bröst, må ega rättighet att oförändradt bibehålla och bruka sin redskap under hvad form som helst, och att hatten, under dessa vilkor, äfven må nyttjas så stor, som egaren den nu innehar. Vid 5:te S a) att 5, 6 och 7 §§. innefatta i så måtto en motsägelse, att 2 mom. i 5 §. innehåller, att bränvinsbränningsrättighet för jord å Landet och i Städ erne ej må i något fall förenas eller efter sammanräknadt taxeringsvärde å ett ställe utöfvas, då deremot 1 mom. i 5 §. samt hela 6 och 7 §§. innefatta tillåtelse för egare af serskilda hemmansdelar och jordlotter, alt, för gemensam räkning, utöfva bränvinsbränning; i följd af hvilken anmärkning föreslås, att 2 mom. i 5 §. bör utgå ; b) att i denna §. bör utsättas, huruvida i de fall, då innehafvare af flere till bränvinsbränning berättigade hemman och lägenheter på ett ställe idkar bränvinsbränning för alla egendomarne, egaren må vara berättigad att flytta redskapen från det ena stället till det andra; c) att meningen bör förtydligas i afseende på den i denna §. omförmälde en mil och huruvida densamma skall räknas fogelvägen eller landvägen. Vid 6:te S a) att denna §. bör sålunda förändras, att rättigheten, att förena sig i utöfning af bränvinsbränning med gemensam redskap, må utsträckas till en hel socken, i stället för hemman och byar; b) att i sista mom. af §. bör tilläggas: ”utom i de fall, dd öfverlåtelse genom utarrendering af den egendom hvarpå bränvinstillverlnings-rättigheten sig grundar j på samma gäng skerV Bet*.-', Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsl:s Utlåtande N:o 8. 5 Vid y:de att den i 7 och 3o §§.
St. gifva all möjlig säkerhet åt framtida beståndet af deras bank, så att dess sedlar vid anfordran inlösas med silfver; så kan jag likväl ej, med honom dela den öfvertygelsen, att icke l:sta moni. af 72 §, sådan den nu af R. o. Ad. blifvit antagen, är för delta ändamål tillfyllestgörande. Mig synes således, som det föreslagna sednare tillägget i sjelfva verket är öfverflödigt. Men emot detsamma förekommer dessutom en betänk - Den 19 Januari e. m. 193 tänklighet, som icke torde vara utan vigt. Man kan nemi. föreställa sig den möjligheten, att banken, under krig t. ex., nödsakas förflytta sin reella valuta till något annat säkert ställe inom landet. Derigenom kan banken, ehuru fullkomligt solvent, för någon kortare tid sättas ur stånd att vid anfordran verkställa den sedelinlösning, som honom åligger. En vägran i detta fall skulle då, efter den föreslagna ordalydelsen af nämnde stadgande, hafva till följd, att bankens rätt till utgifvande af nya sedlar genast komme att upphöra. Men en sådan rättighet bör väl, enligt sakens natur, ej kunna, förr än banken verkligen kr oförmögen att inlösningsskyldigheten fullgöra, honom beröfvas. Och af detta skäl tillstyrker jag afslag på ifrågavar. tillägg. Hr Gr. o. Landtm:s härefter framställda propos. till antagande af det i sednare delen af 7:de punkten anmäldte förslag till ytterligare tillägg vid 72 § Reg.-F., besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja; hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att denna propos. blifvit med öfvervägande nej besvarad och att R. o. Ad. således förkastat det föreslagna ytterligare tillägget. Hr Munck af Rosenschöld: Jag anhåller att fä nedlägga min reservation mot beslutet ang:de detta mom. Hr Lefrén: Jag anhåller att få nedlägga min reservation mot Ståndets beslut, så mycket mer, som det numera inför allmänheten ser ut som R. o. Ad. skulle finna det lämpligt att utgifva sedlar från Tumba pappersbruk. Gr. Gyldenstolpe: