Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter. — angående en Lagförklaring rörande förvandling af sådane böter, som äro målsegandens eller angifvarens ensak. — angående angelägenbeten af förbättring oeh utvidgning af nå gra Länshäkten. — angående åtskilige af Kongl. Majit utfärdade Lagförklaringar. — i fråga om Förste Lifmedicus af Pontins bibehållande vid ett pensionsanslag. — i fråga om upphörande af Liggemånaders och Begrafningshjelp* beräkning vid tillträde af vissa högre civila Embeten. — angående ett anslag å Flottans Expectance-Stat för Capitaine Sjöbohm och Lieutenant Hård. — angående Arieplougs och Arfvidgsjaurs Lappmarkers förläggande under Norrbottens Län, samt om en ny administrativ indelning i vissa delar af Riket. — med anmälan om de hinder, som mott för silfvervexlingens början å den af Kongl. Majit i Nåder föreslagna dag, den i Julii i834- — i anledning af verkställd undersökning om den så kallade Pre ste-taxans upprinnelse och beskaffenhet. — angående nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingsborg» Kungsgård, — angående sammanfattandet af beskrifningar öfver anläggning och skötsel af Rior eller Tork-inrättningar för spanmål. — angående den så kallade Trolliska Slipendii-fonden och rän tan derå. — rörande beskattning af Tull-, Mjöloeh Sågqvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å städers område. — i anledning af väckt fråga, att de från Hernösands Stift till Up sala Domkyrka årligen utgående så kallade Domkyrko-tunnor hädanefter må tillfalla Hernösands Kj^rka. — i anledning af väckt motion om ändring i Jude-Reglementet till beredande af rättighet för medlemmar af Judiska Nationen att besöka och njuta undervisning vid allmänna Läroverk. — om ändring af 3 §. t Art. och 16 §. a Art. i Kongl. Förord ningen den 16 Maji 1827, angående Lotsoch Bak-Inrättnin gen i Riket.
– Jaså – jaha, men det är inte tillräckligt respektabelt för europeiskt folk, utfor han blindt och retade sig öfver, att han icke kunde finna något mer dräpande – adjö min herre. Detta stötte på intet sätt den frackklädde. Han vidrörde Tores arm och sade, när han såg att det var allvar, med den öppenhjärtigaste min, godmodig, nästan skämtande: – Min bäste herre – tror ni inte jag ser, hvad folk går för, jag såg genast, att ni var en gentleman ... och min hustru är förtjust i damen ... vi ska komma förträffligt öfverens ... Missis Smith – en storartad gest – var god och visa våra unga vänner de rum, vi kunna undvara. Tore surade visserligen fortfarande, men Louise följde beundrande lilla fru Smiths fraicha volanger, där de sväfvade uppför trappan till ett rum, som var så pass stort, att jämte den enorma dubbelsängen damernas båda personer fingo nätt och jämt plats. En viss reserverad tvekan ... då visade det sig mycket fort, att alla rummen stodo till disposition. De voro emellertid af samma beskaffenhet, och plädremmen och handväskan placerades slutligen undergifvet på den väldiga resårmadrassen. Tore valde åt sig ett liknande bås, och medan han sprang tillbaka efter kofferten, tog Louise ett bad i det propra badrummet, som tjänade samtliga sofgemak till tvättanstalt. Sedan gick hon ned i förmaket – tomt – öde. Hon sjönk yr i hufvudet samman i en af de trådslitna emmorna, och var ur stånd att känna någonting utom en egendomlig afsmak för att vara ensam. Rummets enda fönster vette åt en asfaltlagd gård af en rymlig lårs storlek och svart och tom. Genom portièren såg hon in i ett tarfligare rum, där fru Smith i full rosenröd stass genast resolut slagit sig ned vid symaskinen. Louise hade, då hon gick ned, sett herr Smith sitta helt hvardaglig i skjortärmarna på trappan och röka pipa. Tore och hon voro synbarligen enda fångsten för dagen i detta familjehotell med » hemkomfort». Hem – ja det väckte ingen vidare genklang – ännu åtminstone. Så mycket tråkigt sista tiden – bråk och småkäx – åhja – låt det vara glömdt.
Det går aldrig en dag utan att jag uppsänder de varmaste böner till Den Högste för vår unge konung. Han har haft en hård ungdom. Mildhet och godhet har han själf aldrig rönt – och om hans hjärta hårdnat, är det nog därför, att alla vekare känslor ligga utanför dess erfarenhet. Man får icke döma hårdt om ett stackars barn, som redan tidigt blifvit fördt på villovägar och som nog haft många dåliga anlag att bekämpa. Det är icke så lätt, att, plötsligt förlänad med en oinskränkt makt, befinna sig midt i striden mellan ränkfulla hofmän, som alla underblåsa den unge konungens redan förut sjukligt uppdrifna själfkänsla för att begagna dess yttringar – hvar för sina planer. På så sätt skapar man små tyranner, som icke tåla att motsägas och som öfverlämna sig åt alla nycker – Det är sant! svarar Struensee fogligt. – Men H. M:t har dock ännu icke fått den nycken, att förjaga Reventlow från sin närhet. H. M:t har i stället hängt Elefanterordens guldkedja om halsen på sin buse. Vittnar detta om högsinthet eller om barnslig fruktan? Om en stark karakter, som vet att behärska sig, eller om en svag, som vacklar och icke vet sin väg? – Framtiden får utvisa det. Den unge konungen har ju ofta förut visat goda ansatser. Han bevistade i början tämligen regelbundet förhandlingarna i konseljen, men jag tror icke att de gamle herrarna där handlade rätt, då de aldrig tilläto honom göra sin vilja gällande – Nej – säger Struensee småleende – Bernstorff lär ha begraft alla hans hugskott i underdånigt undvikande talesätt – och nu kommer H. M:t sällan i statsrådet. Han härmar i stället – i sina egna gemak – alla de gamla »perukerna» con amore: Bernstorffs motvilliga medgifvande, som alltid sluta med en hake, hvarmed han tar medgifvandet tillbaka; Moltkes smidiga undfallenhet, Reventlows högröstade protester, Danneskjolds eviga gråtande och Thotts klassiska citat.
Jag tror att ora man bifaller hvad Utsk. föreslagit så träder man för långt in på det maktområde, som tillhör K. M.; man har nemi. gjort ett bestämdt organisationsförslag, då man horltagil en bestämd summa och beslämt alt en indragning mäste ske utan att känna i hvad mån det kunde vara möjligt att med afseende pä befattningarnes beskaffenhet anordna tjenstgöringen. Jag tror att samma ändamål som StatsUtsk. har åsyftat, kan vinnas om man återremitterar den första punkten men deremot bifaller den syftning, som finnes antydd i andra delen af Utsk:s förslag, som innebär en anhållan om att vid nästa riksdag få en K. propos. om förändring i Bergs-colbii organisation, men likväl anser jag att i sådant fall ordalagen böra något ändras i öfverensstämmelse med den åsigt jag vid början af mitt anförande hade äran framställa, hvarföre detta mom. bör återremitteras. Jag instämmer således uti den förut gjorda anhållan om propos. på återremiss af Utsk:s förslag i denna punkt. Hr Fä hr teus: Jag förnekar visserligen icke att omfattningen af Bergs-colbii göromål under sednare lider blifvit inskränktare; men detta gäller hufvudsakligen arterna af mål. Inom de serskilda slags mål, som återstå, är utan tvifvel antalet större än förr. Genom förändrad organisation kunna också otvifvelaktig! besparingar upkomma; men jag anser att dessa besparingar icke kunna göras innan organsation skett; jag frågar, huru det skall gä till, om man skulle finna att de tjenster, som nu äro lediga, icke kunna indragas och att de ej kunna skötas af de öfriga tjenstemännen, men anslag saknas till deras aflönande. Dä man icke vill att den reorganisationen skall ske på engång genom de obrukbara tjenstemännens öfverflyltning på indragningsstat, så tror jag att man måste afvakta ledigheter af de tjenster, som i den nya organisationen icke blifva behöfliga. Hvad den formela behandlingen af frågan angår instämmer jag i Hr Bildts begäran om återremiss af den l:a punkten och bifall till den andra. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Ständer bifalla, hvad sålunda deras närmare pröfning vördsamt underställes, vid StatsRegleringen upptaga det, i följd häraf, erforderligt blifvande anslag å Riks-Stalen för 4:de Samt. 354 StatsUtskottets Betänkandea. Civile penningeLåntagarne af skillnaden emellan det pris, hvartill Stats - Verkets Spannmåls-Inkomst nu kail förslagsvis beräknas och det projecterade minimi-priset af 6 R:dr; till hvilket anslag den sista Riksdag för Militaire-Staternes Spannmål uppförde penninge-belopp, med beräkning af hvad Riks-Markegångspriset, efter nu föreslagne grund, kan å desse Staters Lönings-Spannmål uppgå öfver 6 R:dr Tunnan, lemnar öfverskjutande tillgång. Oell varder åtskillige Ledamöters yttrade särskildte mening, genom utdrag af Protocollet bifogad. Stockholm den ai Martii i8a3^ Transumt af Protocollet, hållet hos Riksens Hoglofl. Stånders Stats-Utskott, den 13 Martii 1823. S. D. J"Jerr Borgmästaren Ekstrand yttrade: ”Inom Stats-Verks-afdelningen hafva olika tankar yttrats i frågan om bestämde grunder för Civile Ämbetsoch Tjenstemännens Löne-beräkning, under 5 år eller till nästa Riksdag, och då det för mig visar sig tydligt, att deri grund Afdelningens pluralitet bestämt, efter allt hvad nu kan föreses, skall verka till minskande af berörde Löner, dem en hvar lika med mig säkert finner redan förut allt för knappa, så Stats-Utskottets Betänkandm. 355 skulle jag handla orättvistt, om jag ej yttrade mina Tankar i ett ämne, hvaraf jag nu mera icke har eller kan fä något eget interesse, men för hvilket jag ej kan vara liknöjd, dä jag sjelf fordom nog erfarit de civile Lönernes otillräcklighet äfven för de mest oundgänglige behof.
St. jemväl blifvit framställd den önskan, att de stadganden, R. St. i detta hänseende kunde finna lämpligt att i underdånighet tillstyrka, äfven måtte blifva gällande för Lunds Academie, helst, vid nu uppgifna förhållande, den enhet i likartade inrättningars organisation och styrelse-former, som äfven i andra fall vid bägge Aeademierne blifvit yrkad och tillvägabragt, icke borde saknas. I sammanhang med dessa frågor, hafva R. St. äfven till pröfning förehaft én hos dem väckt Motion, att, enär Kongl. Brefvet den 1 Junii 1791, bland annat, stadgar, alt CönsistoriiNotarier må antagas på Conslitutorial, med förbindelse, att för uppbörden, såsom Uppbörds - Exp. Utsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 184. 447 män ansvara, hvarvid det likväl Consistorierne ålåge att, efter deras embetspligt, derå hafva den nogaste tillsyn, att redovisning för medlen alla år sker på rätt tid, DomCapitlen, i följd deraf, så vidt de i sin tillsyn icke brustit, vid yppad Cassa-balance, alltid måtte förmonsrält, framför enskilda fordringsegare åtnjuta; hvarvid hos R. St. förekommit, att Consistorii-Notaries upphörd utgöres af medel, hvilka tillhöra allmänna Verk och Inrättningar, såsom Collect-, Stamboksoch Lazarettsmedel, afgifter vid ecclesiastirpia befordringar, nemligen:
Och hans hustru skrattade, hans puckelryggiga bror skrattade, hans små tvillingflickor skrattade allra högst. Så mindes han inte något mer — han svimmade. Dagen därpå satt åter Micco Pajko med snuggan i mun framför stugan. Han såg grå och olustig ut, och grå och olustig kände han sig också, därtill så full av skam, att det kväljde honom. Att vakna mot morgonsidan, inte mer än högst tio minuters väg från ingången till bergsskogen, med ansiktet sönderslaget av ris från granar, som han velat tränga igenom i stället för att hålla sig på stigen, och fötterna fulla av dy från träsket, dit han inte alls haft något att göra, det var — ja, trevligt var det inte. Han hade av pur förskräckelse burit sig åt som en narr, det var vad han hade gjort — och ingen panna hade han hämtat, till på köpet. Och så hade han diktat eller drömt en massa smörja. Men det var ändå besynnerligt det han diktat eller drömt — mycket besynnerligt. »Micco Pajko, Micco Pajko!» Han kunde höra rösterna, när han ville. Tänk, om han inte drömt? Visst hade han drömt — men skulle man inte möjligtvis ...? En blixt i ett mörker bländar ... Micco Pajko slöt ögonen; han hade sett en blixt ... blixten till bärgning ... Han satt länge stilla med händerna knäppta bakom huvudet, vilket bevisade att han funderade djupt. Så visslade han helt sakta — som jägaren när han ser orren lyfta och är säker på skott. Så gick han in i stugan, där man om en stund kunde få se en underlig syn: Micco i full fart att lära sig Fader Vår och Välsignelsen av hustrun, som grät glädjetårar. Påföljande söndag överraskades sockenboarna av att efter den sömniga predikan se Micco Pajko, högtidsklädd och ovanligt blek, stiga upp på en hög sten och därifrån hålla ett svadande kolportörtal. Han, Micco Pajko, hade blivit »väckt» i skogen den och den natten av Vår Herre, som låtit alla hans synder störta sig över honom som fläckiga ulvar! Snart talade han sig varm; snart kände han vad han sa’; så trodde han vad han kände — och så ryckte han både sig själv och åhörarna med i stämningens virvel.
Uti en till Eders Kongl. Maj:t ställd skrift af den 15 nästlidne Augusti har Kongl. Ribliothekarien Johan Erik Rydqvist i underdånighet redogjort för fortgången af det med understöd af statsmedel under utgifning varande arbetet ”Svenska Språkets Lagar”, och på denna redogörelse grundat en af honom jemväl framställd anhållan, att fortfarande Statsanslag måtte hos Rikets snart, församlade Ständer af Eders Kongl. Maj:t begäras för fortsättningen af berörda språkverk. Uti omförmälda redogörelse yttrar författaren, att, sedan af de delar, hvaraf ifrågavarande arbete enligt ursprungliga planen borde utgöras, nämligen Ordböjningen, Ljudläran och Ordbildningen med inbegrepp af Partiklarna samt Ordförbindelsen eller Syntaxen, Ordböjningen, upptagande arbetets två första band, blifvit fulländade efter en synnerligt stor skala, större kanske än hittills för något enskildt språk förekommit, författaren af en temligen allmänt uttalad önskan fann sig föranlåten att göra den samlade mångfalden af ämnen mera öfverskådlig och användbar förmedelst utarbetandet af en alfabetisk ordförteckning, dervid äfven omfattande tillfället att i ett ordregister lägga grunden till en lexi - 5? 1,500. 55 6,000. 55 500. 55 1,350. 55 600. 55 1,500. 55 750. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 91 kalisk behandling efter språksvetenskapens ernådda utbildning och stödd på sorgfällig granskning af alla svenska språkkällor, hvilket företag, om det ock kostat tid och möda samt medfört afbrott i den första planen, dock, efter hvad författaren hoppas, ländt till verkets fördel.
Efter det yttrande H. Ex. Hr Gr. Posse nyss afgaf, finner jag mig fullkomligt tillfredsställd, ehuru jag icke är öfvertygad om oriktigheten af min anmärkn. och då tilläfventyrs en ålerremiss, för att åstadkomma en förändrad redaktion, skulle kunna förorsaka skadligt dröjsmål med dispositionen af anslaget, afstår jag för min del från allt yrkande om en sådan äterremiss. Uppå härefter framstäld propos. blef StatsU(sk:s förevar, utlåt. N:o 3 af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs StatsUiskts d. 18 dennes e. m. på bordel lagda utlåt. N:o 4, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, rör:de medels anvisande till Topografiska corpsens arbeten samt till fortsättning af de pågående fästningsbyggnaderna under nästk. år. Frih. Peyron, Gust. Abrah., anförde skriftligen: Jag instämmer i allo i de af Hrr Gripenstedt och von Rosen mot StatsUtsk:s nu föredragna betänk. N:o 4 afgifna reservationer och tror lika med dessa värde ledamöter af Otsk., att dess förslag att inskränka de ifrågavar. anslagen endast till de belopp, som erfordras under de första mänaderne af nästk. år, innefattar anledmr lill åtskilliga olägenheter och äfven till misshushållning, men då det är af vigt, så vida ifrågavar. arbeten icke skola afbrytas, att nytt anslag må vara beviljadt inom årets slut, och frågan derom icke skulle kunna hinna att dessförinnan slutligen afgöras om den blefve till Utsk. återremitterad, så och enär dertill kommer, att de anslag Utsk. tillstyrkt, jemförde med hvad K. M. äskat, finnas motsvara behofven för 5 månader, inom hvilken tid man torde kunna hoppas, att Stats-regleringen i sin helhet, må vara uppgjord, 1 H. “ 20 306 Den 22 December f. m. anser jag mig, för min del, böra vördsammast tillstyrka att R. o. Ad. må bifalla Utsk:s betänk. Frih. Cederström, Jakob:
Det är en sanning att K. M:t anbefallt General af Kleen att göra en undersökning, och på grund häraf har Stats-Utsk:t förmodligen ansett att, om så erfordrats, hade K. M:t afgifvit Propos. i ämnet; men då så icke skett, har Utsk:t ansett sig böra afstyrka bifall till motionen. Hufvudsakliga anledningen hvarföre K. M:t icke afgifvit någon Propos. härom, är att K. M:t ännu icke kunnat bedöma hvilka slags befästningar der äro ändamålsenliga och till hvad belopp kostnaderna derför kunna stiga, samt till huru stor del kommunerna deruti böra deltaga, och hvad Staten skäligen bör tillskjuta, men ingalunda på grund deraf att K. M:t skulle velat undandraga sig att aflåta densamma. Lika med den värde motionären anser jag att ett bifall nu, då tre Stånd afslagit anslaget, icke tjenar till något, men har härmed blott velat upplysa hvarföre icke Propos. i ämnet blifvit afgifven. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts hemställan i denna punkt af R. o. Ad. bifallen. 39:de punkten. Utsk:ts tillstyrkande bifölls. 40:de punkten. Mom. a. Hr Fitinghoff, Conrad Bleckert, anförde skriftligen: Uti underdånigt utlåtande till K. M:t har Topografiska Kårens Chef, General Hazelius, yttrat, »att ett annat af Statsverket bekostadt kartverk, under benämningen Rikets ekonomiska kartverk, grundlägger de topografiska kartorne», hvilket bekräftas af det kända förhållandet, att detta sednare kartverket i och för dess syftemål har behof af en kartstomme uti flera gånger större skala än den, hvari de topografiska kartorne upprättas. Häraf följer, att, för undvikande af dubbla stomkartearbeten, och dermed förenade onödiga kostnader för Staten, ekonomiska kartverket måste föregå de topografiska arbetena. Men denna operation kan icke åstadkommas annorlunda än genom att förändra anslagen för båda verken till lika stort belopp.
Frågan är således om härvid bör få bero eller om och i hvad mån de i allmänna lagen hittills inrymda bestämmelser rörande sättet för deras begrafning, hvilka sjelfva beröfva! sig lifvet eller i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne, må öfverflvitas till Kyrkolagen, der det eller de stadganden, som i detta afseende kunna anses nödiga, torde, i följd af sakens beskaffenhet, rätteligen hafva sin plats, på sätt med flera i likartade fall meddelade föreskrifter redan nu eger rum. Att genom fullkomlig lystnad härutinnan medgifva, det begrafning finge ske med vanlig högtidlighet äfven efter den, som uppsåtligen sjelf beröfva! sig lifvet, komme sannolik! att röna ogillande hos en stor del af folket, som hyser afsky för både sjelf mordel och sjel(spillingen och hvars religiösa känsla skulle finna sig sårad, om icke någon skilnad iakttoges i sättet för sjelfspillingens begrafning och för begrafning af den, som dött en naturlig död, synnerligen så länge Kyrkolagens 9 och 10 §§, af hvilka den förra stadgar mindre högtidlig begrafning för nyfödda barn, som dolt innan de fått döpelsen, och den sednare föreskri Iver, att mördade oäkta barn skola laggas afsides på kyrkogården, fortfara att gälla. Å andra sidan anse Rkets Ständer grundade anmärkningar kunna framställas emot bibehållande af dels den skilnad, som enligt 13 Kap. I § Missgernings-Baiken eger rum i afseende å sjelfmordares begrafning och dels hvad i samma kapitels 3 § finnes stadgadt rörande dem, som i lifstiden fört elt ogudaktigt lefverne. Det kan nemligen med skäl ifrågasättas, om den, sorn begår sjelfmord och sålunda beröfvar sig det, hvars förlust lagen utsätter såsom det hårdaste straff, dervid någonsin handlar alldeles frivilligt eller utan inverkan af de orsaker, som i sednare momentet af 1 § utmärkas med orden: “hufvudsvaghet, raseri eller annan vånda"; och i sednare tider har också detta mom. blifvit nästan uteslutande lillämpadt på sjelfspillingar.
Darl karlsbergs grufvefält och sjön Wickern med sjön Möckeln och den sjöväg, som öfver Tims elfven med flera vattendrag sträcker sig från Björkborn till Sjöändans lastplats på Ohristinehamns-banan, skulle erhålla en längd mellan sjöarne Wickern och Möckeln af 100,650 fot, hvartill skulle komma dels en grenbana till Darlkarlsbergs grufvefält af 13,000 fots längd, dels en dylik, 1,100 fot lång, bana till Timselfven, så att hela väglängden skulle blifva 114,750 fot eller 3 mil 6,750 fot. Kostnaden för denna jernväg, som är föreslagen att byggas med 4 fots spårvidd och med skenor vägande 12 skålpund per fot, är i förslaget upptagen till 1,115,000 Riksdaler. Uti de ingifna motionerna har hufvudsakligen blifvit anfördt, att den ifrågavarande jernvägen skulle blifva af oräknelig vigt för tillgodogörandet af Nora bergslags utmärkt rika malmtillgångar, för transporten derifrån af malm och tackjern icke blott till Carlskoga utan äfven, då vestra stambanan kommer att beröra Möckelns lugnvatten vid Degerfors, till Wermland och sydvestra Nerike Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 25 Nerike, äfvensom för transporten af spanmål och andra lifsförnödenheter från Westergötland och Nerike till Nora bergslag. Enligt Kominers-kollegii underdåniga berättelse för år 1862 uppgick Nora bergslags malmuppfordring berörda år till 1,211,355 centner, deraf 1,083,575 centner vid de grufvefält, som ligga invid och i närheten af sjön Wickern.
Fruktan för ansvar hos den eoa , och grannlagenhet hos de öfriga , skall utan tvifvel uppfylla ändamålet. Billet-prisernas förhöjning skulle mer ska-; da än gagna Cassan, Herr Cederskjölds anmärkning, att den föreslagna afgiften hårdast träffar den, som minst besöker Spectaelet, är väl rigtig, meu mathematiska rigtigheten kan ej näffas. Hvad angår öfverskottens användande, på sätt Friherre Åkerhjelm och Herr von Hausswolff föreslagit, förenar jag mig alldeles med dessa Herrar, äfvensom jag begär remiss af ämnet till Bevillningsutskottet. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Hindrad att i rätter tid infinna mig i Plenum, för att afhöra Grefve Löwenhjelms Änförande, och sedan jag deruti hört rättvisa åberopas, vågar jag ej dervid göra några anmärkningar, innan jag af hela innehållet får tillfälle taga närmare kännedom, hvarföre jag anhåller, att Grefve Löwenhjelms Memorial må lä ligga på bordet till nästa Plenum. Grefve Anckarsvärd, Michael: Mer än en gång, och äfven nu har det väckt min förundran, att under detta Riksmöte, hvartill vi äro Den 25 Maji. 241 äro sammankallade, för att söka återställa ordning och skick i vårt Penningeverk, höra sä många nya fordringar på Penninge-undersföd af Staten göras af mer och mindre nödvändighet, och bland dessa sednare räknar jag det sökta bidraget för Stockholms Spectaeler. J*g viii ej nu mgå i undersökning om Spectaeler» nas nytta, men jag bestrider att det är rättvist, att ålägga Folket att contribu-ra till Stockholms Innevånare* nöje. Fnvad ett så^ dant bidrag skall till vägabringas, antiag#n genom nya anslag af Statsmedlen, »Iler genom en särskild Be villnings-afgift, eller på hvad annat sätt som hellst, skall gådant dock falla tungt på den fattigare Folkmassan. Jag har lefvat den tid, då inga Spectaeler funnos i Stockholm , utom ett Franskt Spectacle för Hotvets räkning, men tror, att Svensk redligt het och mannamod äfven då fanns.
C 7^ 3 CL -r. O 2. * crx PrcsteStändet. BorgareStåndet Bondet. Ståndet. Utlåtande i anledning deraf ,,,,,,, Svar pä återremiss , , , , berättelse > Rikets Ständers åren 1835, 1837 och 1839 församlade Revisorer, angående granskningen af de under Kongl. Commerce-Collcgii förvaltning ställda fonder ,,,, Stats-Utskottets Utlåtande i anledning deraf ,,,,,,, Svar pä återremiss , , , , „ Justitiar-Ombudsmannens , ,,,, LagUtskottets Utlåtande i anledning af granskning deraf , , , , , Svar på återremiss , , , , , Banco-Utskottets, om Banco-FullmagJi ges åtgärder och förvaltning , , Svar på sfer em is , , , , lesigtmngar, om ersättning till Städerncs Magistrats-personer och Borgare då d< för Kronans räkning dertill kalkas „ om sådane å varor för Landteiln Sjöförsvarets behof , , , , , , Svar på återremiss , , , , ^skattning, om lika å all jord inom Riket , , , Svar på ålerremiss ,,,,, ieskatlningen, om undanrödjande af de olikheter deri, sorn de serskilda jordnaturerne, m m. medföra ,,,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, •eipartngar a Hufvud - Titlarne, deras disponerande 1 9 1 -9 1 9 9 9 9 9 9 9 Svar pa ätenemiss ., Voterings-proposition