Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Snart sagdt hvarje kulturepok har tillegnat sig en särskild versform efter sitt lynne, och den tidssparande kommoditetsversen är ett i högsta grad karaktäristiskt uttryckssätt för vårt praktiska och demokratiska århundrade. Om Calderon och Lope varit nationalekonomer, skulle de icke offrat så många timmar af sitt lif åt den öfverförfinade lyxmani, som onekligen röjde sig i deras lust att utspöka hvar enda liten versrad med slutrim, ja, med assonanser inne i sjelfva raden. Behjertansvärd är historien om tandläkaren, som får korgen och förfaller. Tecknad af en parisisk smutspenna, skulle det i hela Granada icke funnits en gödselstack, som han ej slutligen rullat sig i. Familjelifvets och hvardaglighetens stilla verld ligger emellertid författaren om hjertat, och han låter tandläkaren sluta som ett trohjertadt gammalt inventarium i don Fuscadoros hus. Med giktring på fingret och spefullt kallad »trotjenarinnan» ligger den forne tandläkaren på knä och skurar golfvet i Pepitas brudkammare. Och målaren? Morgonen efter frieriet vaknar han gladare, rikare än någonsin. Han utskrattar Velasquez, Murillo och tutti quanti, bränner sina dukar och lofvar att ej längre egna sin hand åt konstens lyx för ett fåtal öfvermätta, men måla för menig man på cigarrlådslocken. Beslutsamt träder han in på firman Fuscadoros della Fabricas kontor i Comares torn. Med sin breda arbetsrygg vänd mot väggens bleknande mosaiker stryker han på ett färskt lådlock sin första cigarrskönhet. Det har kommit lugn öfver honom. Lifvet har gripit honom med sin mäktiga hand. Hans artistiska drömmar och fantasterier hafva fallit i ruiner och moderniserats likt detta Alhambra, från hvars bullrande arbetssalar och gårdar hans öra tycker sig uppfatta ett tusenstämmigt brusande: Vi ega ett allt för knappt pappersförråd här uppe i vår fjellhydda för att kunna afskrifva hela den berömmande recensionen.
Jag vill visserli gen medgifva, att Frill. Stjernsledts förslag äger företräde framför LagUtsk:s; men jag anser just den omständigheten vara vådlig, att det i första raden af detta förslag förekommer: ”Rymmer landbo bort inom stämmolid, lite jordägaren Befallningshafvanden lill, att honom, och allt det lian med sig fört, äter hemia.” Innan jordägaren skulle kunnat fä någon hjelp af K. Fef:h:de, torde i de liesta fall landbon redan kommit undan, elier oek förskingrat egendomen; och då den bot, som derföre blivit föreslagen, eller 10 R:dr, är så obetydlig, att den ej kan medföra något correctiv mot landbos rymningsförsök, samt i öfrigt icke något sä förskräckande ligger deruti, alt en jordägare, sorn pä vägen anträffar sin landbo stadd i rymning, återför honom, kan jag ej annat än förnya min begäran om afslag å förevar, betänk. Jag får dervid ytterligare förklara, att om det vore i sammanhang med den nya lagens antagande, skulle jag ingalunda motsätta mig antagande af ett annat förslag i st. f. det hittills härutinnan gällande lagbudet; men dä jag ej linner consecjvent eller principen ligt alt utau behof vidtaga partiella lagförändringar, samt någon olägenhet, mig veterligen, icke uppstått af det nu gällande lagbudet, hvaremot verkliga olägenheter kunde uppkomma, derest man antoge LagUtsk:s förslag, eller Frih. Sljernstedts contraförslag, så fortsätter jag mitt yrkande om propos. pä afslag. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag medgifver, alt ifråga varlagförändring är af obetydlig vigt och att det varit under närvar, förhållanden likgiltigt om fråga derom blifvit väckt eller icke; men då nu sä skett, skulle jag dock tro, att denna förändring, synnerligast om den completteras med Frih. Stjernstedts förslag, verkligen utgör en förbättring. Då de anmärkn:r, som blifvit mot förslaget gjorda, hufvudsakligen afse det vådliga för jordägaren deruti, alt landbon komme undan, medan dea förre anlitade K.
Väl är i 7:de § af 11 Kapitlet GiftermålsBalken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, stadgadt huru vederlag eller ersättning bör gifvas om, under äktenskapet, den ena makan säljer den andras enskilda odaljord till enderas eller beggederas nytta, men derigenom är ingen rätt till ersättning medgifven åt den make, som, sjelf eller genom sin målsman, före äktenskapet försålt eller vid arfskifte tagit lösen för sin odaljord, oaktadt denna köpeskilling eller löséö kort derefter införts i boet, utan blifver denna tillgång såsom lösören ansedd, hvari den andra makan undfår hälften i giftorätt. Om nu sistnämnda maka eger sin odaljord qvar och använder den andras fastighetsmedel till förbättrande af sin enskilda jord samt dör utan att hafva hunnit förordna om efterlefvande makans rätt, så inträffar den omständigheten, att den, som infört penningar, de der voro för odaljord erhållna, går miste om all giftorätt deri, — hon bekommer icke ens hälften tillbaka, utan detta öfvergår till den aflidnes arfvingar, hvars fastighet vunnit dubbelt högre värde. Ingen lärer kunna försvara att någon rättvisa ligger häruti. Så länge 2 § i 17 Kap. Ärfda-Balken qvarstod, kunde denna orättvisa någorlunda förekommas, ty med tillämpning af samma lagrum bestämdes då alltid vederlag eller surrogat i lösören för de medel, som den ena makan infört och hvilka kunde styrkas hafva utgjort köpeskilling eller lösen för fast egendom; och ännu lefver allmänheten i den tron, att detta är det lagliga, emedan det är stor rättvisa, och. derföre uppgöras många bodelningar och arfskiften ännu efter denna grund; men der en egennyttig arftagare, eller en förmyndare, som ej vågar göra några eftergifter, om än aldrig så billiga, klagar öfver ett sådant skifte, så blifver det, såsom saknande »laglig grund», upphäfdt och hvad som är billigt måste vika för hvad som är »lagligt»; — men hvarföre bör icke lagen vara sådan att den godkänner hvad som folket erkänner vara rättvist och billigt?
Pä grund af de skäl, som förut anförts samt enär PresteSt. afslagit all förändring, hemställer jag vördsamt, alt jemväl R. o. Ad. måtte ogilla de föreslagne förändringarne, vare sig i betänk. N:o 18 eller 86, och besluta att lagen skall förblifva oförändrad. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå de medelst LagUtsk:s betänk. N:o 18, och utlåt. N:o 86 föreslagna förändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Ropades ja. Vid föredragning af StatsUtsk:s den 15 och 17 dennes på bordet lagda mern. N:o 236, i anledn. af skiljaklige beslut i frågan om Commissarien Törnemans och Revisorn Nyströms bibehållande af sine löner vid contoret för allmänna magasinsärendernes utredning, yttrade sig: Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då det var jag, som begärde detta betänk, på bordet för andra gången, för att inhemta närmare upplysning om det förhållande, som i reservationen är anfördt; så får jag nu äran nämna, att, sedan jag fått veta att betänk, i sitt förevarande skick blifvit godkändt både af Presleoch RorgareStrn, eller af de begge Stånd, som tillförne återremitterat frågan, anser jag det vara utan ändamål alt göra några erinringar dervid. StatsUtsk:s mein. N:o 236 blef, uppå härefter framställd propos. , af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 15 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N;o 54, ang:de väckt fråga om sättet för båtsmäns fortskaffaude till och från tjenstgöringsorterne. Gr. von Platen, Raltzar: Jag vill icke länge upptaga R. o.
Af hvad ofvan blifvit anfördt, tro Utskotten sig kunna förutsätta, att en nedsättning, uppgående kanske till flere hundra tu - Den 28 Juni f. m. 249 sen ndr, äfven skulle komma att inträffa å denna del af den beräknade inkomsten.” «, I afseende å hvad Utsk:n yttrat om de beräknade inkomsterne genom indelta arméens ställande på vakans, så torde följande böra tagas i betraktande: l:o Att vakans-afgifterne i de särskilda länen måste blifva högst olika till följd, sä väl af knektens skiljaktiga lönevilkor vid olika regementen, som olikheten i läns-markegångslaxorne, hvilka utgöra enda beräkningsgrunden hvarefter jordbrukaren får till penningar evalvera sina natura-prestationer. 2:o Att hvad de betänkligheter angå, som Utsk:n anföra rörande rustoch rotehållares benägenhet att i stället för rustoch roteringsskyldighetens fullgörande, på sätt som nu äger rum, erlägga den i förslaget bestämda vakansafgift, hyser jag ej några sådane; skälen dertill äro: dels de ganska tydligen, synnerligast af BondeStåndet, tillkännagifna önskningar att fä nedsatte de, jordbruket sä hardt tryckande rustningsoch roteringsafgifterne, dels att en rättvis återföring af ifrågavarande afgifter, till dess vid indelningsverkets inrättande bestämda belopp icke skulle vara annat än välkommen för hvarje innehafvare af berustad eller roterad jord. Såsom exempel på skilnaden häruti, torde få anföras Elfsborgs regemente, der utgifterne för en soldat, enligt primitiva kontraktet, utgöra 26 r:dr 20 sk. 8 r:st. årligen, och att närvarande utgifter för enahanda ändamål uppgå till 62 r:dr 40 sk. årligen; dock särskildt inom Marks härad till 94 ndr 14 sk. 3:o
Öfver de anmärkningar mot förvaltningen vid Tumba Pappersbruk, under åren 1841 ocb 1842, som blifvit framställde dels af Herrar Revisorer, dels i ett Revisionsberättelsen bifogadt utlåtande af Herr Prosten Sandberg, hafva förklaringar afgifvits af de under tiden Inspekterande Fullmägtige, i afseende på dem tillhörande åligganden, och af Bruksförvaltaren, hvilka bär under Litt. A. och B. bifogas. Beträffande de förslag, Herr Prosten Sandberg ansett Herrar Revisorer böra underställa Rikets Ständer, få Fullmägtige serskildt yttra sig vid afgifvande till blifvande Banco-Utskott af den i Reglementet föreskrifna berättelse, rörande förvaltningen af Tumba Bruk. Stockholm den 4 Juli 1844. C. F. HORN. M. C. BERGVALL. N. SANDBLAD. JOH. OLSSON. AUG. v. HARTMANSDORFF. ABR. Z. PETTERSSON. FRANS SCHARTAU. BERNHARD ROSENBLAD C. NORMAN. G. B. APPELQVIST. C. O. Ossbahr. Med utlåtande öfver Herrar' Revisorers anmärkningar, angående förvaltningen af Tumba Pappersbruk. Litt. A. Till Fullmäktige i Rikets Stämlers Bank. Af Rikets sednast församlade Revisorer hafva några anmärkningar blifvit gjorda, i afseende på fullgörandet af de Inspecterande Fullmägtigen vid Tumba tillkommande åligganden under den tid, då denna befattning varit undertecknad uppdragen.
December samma år stadgadt blifvit, att utmätningen må följa å Konungens Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål, utan afseende på deremot anförda besvär, i de fall, då den kräfde blifvit tredskovis ålagd betalningsskyldighet eller skriftligen eller muntligen skulden erkänt, samt att den fordrande eger att det utmätta emot full och godkänd borgen lyfta; — och då något giltigt skäl ej synes for handen att frånkänna ett af domaren, under enahanda förhållanden, meddeladt beslut den kraft och verkan, som således blifvit tillagd Konungens Befallningshafvandes utslag, hafva Rikets Ständer, som följaktligen ansett någon olikhet i förevarande hänseende ej böra ega rum, godtfunnit för deras del besluta utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas: alt hvad sorn, genom Kongl. Förordningen den 18 December 1823, angående verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i utmätningsmål, stadgadt blifvit derom, att, då gäldenär, utan jäf eller invändning, skulden et känt, den sökande må, ehvad besvär anföras eller ej, genast erhålla verkställighet å utslaget och vara berättigad att det utmätta godset, emot af Konungens Befallningshafvande godkänd borgen, lyfta, äfven skall i skuldfordringsmål ega tillämpning på Domstols utslag, utan hinder af deremot erlagdt vad, så framt svaranden, utan jäf eller invändning, skulden erkänt, eller honom Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrif velse j JV.-o 104. blifvit, genom tredskodom, enligt 12 Cap. 3 § Rättegångs-Balken, ålagd betalningsskyldighet. Hvilket Rikets Ständer få hos E, K. M, i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 15 Febr. 1845. N:o 104 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. i845.
Men, före entreprenad-contractets afslutande samt den ifrågaställde betydliga och kostsamma reparationens företagande, ansågo sig Fullmägtige böra afvakta Rikets Ständers beslut, i anledning af några härvid förekomna och, efter hvad Fullmägtige förmodade, af Rikets sednast församlade Ständer, vid anvisandet af oitanämnde hus till framtida local för Riksgälds-Contoret, icke afsedda förhållanden. Dessa förhållanden hafva Fullmägtige, uti en serskild till Utskottet, under den i sistlidne Augusti, aflåten skrifvelse anmält; dervid Fullmägtige jemväl till Utskottet öfverlemnat ej mindre det vid ofvan omförmälda afoch tillträdes-syn upprättade syne-instrument, samt det från Kongl. Öfver-Intendents-Embetet erhållna kostnadsförslag, med tillhörande planer och ritningar, äfvensom vederbörande Architects yttrande, angående sättet för reparationens och inrednings-arbetenas utförande, än ock de af Fullmägtige fastställda vilkor för entreprenaden å samma arbeten, tillika med förslaget till det blifvande entreprenad-conträdet samt 6 st., under den härför bestämda tid, ingifne anbud å entreprenadens öfvertagande. Enligt hvad de Utskottet sålunda tillställda handlingar ådagalägga , förefunnos å ifrågavarande hus, vid dess öfverlemnande till RiksgäldsContoret, betydliga sprickor öfver allt, i såväl de yttre som de inre väggmurarne, hvadan dessa icke kunde innestänga värmen. Dessutom befanns större delen af huset lida af fukt, förorsakad af vatten, som under två tredjedelar af året nedträngde sig från det berg, hvarpå husets östra del blifvit uppförd. Vidare voro alla golf och tak, äfvensom dörrar och fönsterbågar, ytterst för fallne och bristfälliga; hvarförutan fönsterpaneler saknades i alla rummen, af hvilka blott ett enda var försedt med in östpaneler och 6 Slats-Utskottets Memorial, N:o 178. tapeter.
Bifölls. N:o 69, öfver ett väckt förslag att beräkningen af ränta på ränta i Rikets Ständers Bank måtte, i alla de fall, der sådan ränteberäkning eger rum, upphöra. Bifölls. N:o 70, med hemställan om eftergift af Registratorn H. Gullander åliggande betalningsansvar för åtskilliga lån, utgifna ifrån Malmö Låne-Contoir. Bifölls. N:o 71, i anledning af åtskillige tjenstemäns vid Götheborgs Låne-Contoir ansökningar om eftergift af öfverräntor och befrielse från betalnings-ansvar för lån/som utgått å sedermera falska befunna handlingar. Bifölls. N:o 72, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande, N:6 23, i fråga om löneförhöjning och pensionsrätt för Bruksskrifvaren vid Tumba A. Sätherberg. Bifölls. Prot. Ut dr. d. Q Sept. 184.0. 6o3 N:o 73, i anledning af Postmästaren, Herr Kammarherren J. Maldes ansökning om eftergift af skuld till Banco-Discont-verket. Bifölls. N:o 74, i anledning af väckt motion, angående åläggande för Directionen vid Rikets Ständers Låne-Contoir i Götheborg att till lånsökande derstädes öfversända beviljade lån, och omsättningar af lånen ombesörja. Bifölls. N:o 73, i anledning af gjord framställning om inoch utvexlings-prisen å ducater, samt utvexling af guldoch silfver-plantsar. Bifölls. och N:o 76, med hemställan, att Stockholms stads Sparbank måtte erhålla rättighet att i Banken insätta ytterligare' 50,000 R:dr Banco emot 3 procents ränta och uppå 6 veckors uppsägning. Bifölls. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades en, med anledning af 56 §.
Hvarföre skall det då vara anmärkningsvärd!, att Utskottet afgifvit ett sakenligt utlåtande derom? ') Härmed lärer dock icke menas att ställningen är högre, än Konungens Justitiä-kantslers. *) Uti 10 § af Justitiä-Ombudsmannens Instruktion förordnas, att »om Konungens Justitiä-kantsler lemnat »utan afseende någon hos honom omedelbarligen eller, efter JustitiärOmbudsmannens hänvisning, af enskild »man anmält klagan, hvilken Justitiä-Ombudsmannen anser vara på goda skäl grundad, det då åligger »honom att, efter den tids förlopp, han nödig pröfvar, ehvad målet är af allmän vigt eller icke — »gifva den klagande det lagliga biträde, som han finner omständigheterna fordra» Häraf har jag slutat, att det icke är endast de stora, utan äfven de små frågorna, som Justitiä-Omhudsmannen åligger att följa. Med de små'har jag dock visst icke för mycket, snarare för litet befattat mig. s) Denna punkt tarfvar åtskilligt förtydligande. — Af diarierna inhämtas visserligen, alla de åtal, jag dels omedelbarligen utfört, och dels låtit utföra; men i diarierna finnas ej flera åtal, än som antingen redan äro i berättelser redovisade, eller ock framdeles dit inkomma, så fort de hinna att i någon instants afgöras. Då nu Talaren icke uppgifvit, att de. som redan läsas i de tryckta berättelserna, äro annorlunda beskaffade än de, som ännu endast i diarierna förekomma; veta berättelsernes läsare om de förras beskaffenhet lika mycket, som Talaren haft att af diarierna inhämta, och dessa i berättelserna tillgängliga utgöra numera det vida största antalet. Att de befinnas vara af den mindre arten, är illa, om de icke äro befogade, och icke bättre, om svårare mål, eller de af den så kallade stora arten, blifvit försummade. Detta är dock icke, hvad man förebrår mig; om den mindre arten har jag nyss tält. Att så litet af den stora förekommit, härrörer från bristande tillgång; och detta B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berätlelse för år 1854. 11
Denna ersättning anser Kongl. Maj:t lämpligast kunna för dem, som erhållit godtgörelse för åren 1861 och 1862 bestämmas till ett medeltal utaf de dem för hvartdera af dessa år tilldelade belopp och det belopp, som efter samma grund skulle dem tillfallit för år 1863, derest ofvanberörda besparingar dertill lenina! tillgång och särskild framställning om medels anvisande således icke erfordrats. För Dands-sekreteraren i Göteborgs och Bohus län, hvars ofvan omförmälda, ogillade ersättningsanspråk för åren 1861 och 1862 utgjorde för förra året 835 Ridr och för det sednare 1,032 R:dr, har Kongl. Maj:t med afseende å den ofullständiga utredningen af passlösens verkliga belopp under åren 1855—1859, ansett en skäligen jemkad summa af 1,000 R:dr kunna utsättas. Kongl. Majit vill alltså härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att merbemälde tjenstemän må förklaras berättigade att för tiden från och med år 1863 och så länge de sina befattningar innehafva, å Allmänna Indragningsstaten årligen uppbära ersättning för ifrågavarande mistade inkomst med följande belopp att för åren 1863, 1864 och 1865 på en gång utbetalas och för den kommande tiden utgå året näst efter det, för hvilket ersättning sökes, nemligen: Sekreteraren Hult
Och är vidare i nåder omförmäldl, hurusom Rikets Ständer, uti skrifvelse den 13 Augusti 1851, med erinran om de ömsesidiga olägenheter, som häraf för de båda Rikenas innebyggare förorsakas, i underdånighet hemställt, det åtgärder måtte vidtagas till beredande deraf, att frågorna ej mindre om skyldigheten för hvarldera Rikets innebyggare, äfvensom för person, hvilken uppehåller sig i ettdera af dessa Riken, att hörsamma kallelse, utfärdad af Embetsmyndighet i det andra, än ock om den exekutiva kraften a( ömsesidiga domar och utslag, tillhörande den enskilda eller allmänna rättens område, blefve behörigen ordnade. Till följd häraf och dä E. K. M:t, lika med Rikets Ständer, ansåge del vara af vigt all ända - Ej p c di tion sVis k nite is Förslag till underd. Skrifvelse N:o 156. 441 ändamålsenliga föreskrifter i omfiirinälda afseende» varda, lill undanrödjande af de nu genom saknaden deraf framkallade olägenheter, intagna i båda de förenade rikenas lagar, hade E. K. M:l åt en kommillé, sammansatt af Svenske oell Norrske män, i Nader uppdragit ali uppgöra förslag lill stadgande» i de af Rikets Ständer omnämnda ämnen samt i sammanhang dermed upptaga och utreda frågan nili de ändringar och tillägg, som kunde anses erforderliga i de föreskrifter, sorn genom Kongl. Förordningarna den l 1 September 1818 oell den l Juni 1819 redan äro meddelade; — oell sedan bemälde KonimiIterade, till fullgörande häraf, utarbetat oell till E. K. M:t öfverlemna! underdåniga förslag till särskilda författningar för hvarldera riket om verkställighet af beslut, utfärdade af Embetsmyndighet i del andra riket, neli om del biträde, som i öfrigt inom hvarldera af Brödrarikena bör det andras rättskipning lemnäs, samt dessa förslag, efter undergången granskning, blifvit af E. K.
Ordningen, 52 §. uti densamma kunde erhålla en ny Redaktion med töjande tillägg;. ’’Skulle Riddarhus - Utskottet finna någon, ändring til r tilläggning vid denna Riddarhusordning nö 1 i,: , eiler yäckes håga derom jn Piano, hy Iken till Utskottet remitteras bör, åge Utskottet att u. v m öfverlägga och med sitt li tank tide till Ridderskapet och Adeln inkomma. hedan Ridderskapet och Adeln tagit sitt beslut om någon ändring eller tilläggning, öfverlennäs det till Konungens stadfästelse, för att vid nästföljande Riksdag blifva gällande. Härifrån undantagas likväl de fall, da på sätt Regerings • Formens 82, §, utstakar, Riksdags-, Ordningen undergår n igort, sådan förändring, som , med stöd af R.jv>dag ^Ordningens 12 § , föranleder till lättelse u denna Riddarhus O dning. En sådan fö ä' iring, sedan den i loreskrdven ordning at Ridderskapet och Adeln blifvit beslutad och af Konm gen stadfastad , blifver genast samma Riksdag gällande. Jemte det Riddarhus - Utskottet lår äran Den 6 December. underställa detta utlåtande Häglof], Ridderskapets och Adelns närmare granskning, anhåller Utskottet, att, i den förmodade händelse detsamma vinner Högloft. Ridderskapets och Adelns bjfall , Högloft. Ridderskapets och Adelns i följe deraf fattade Beslut må skyndsammast blifva hos Kongl Maj:t i underdånighet till fastställande anmäldt, för att genast derefter Janda Ridderskapet och Adeln till efterlefnad, gtockholm den 3 Dep ernber 1817- På Riddarhus - Utskottets vägnar C. F. Posse. G. Marcks von W ur tenberg. Ladss på bordet, Upplästes ett af Hans Excellence Herr Qrefve von Engeström, Lars, ?ngifyit Memorial af följande innehåll:
Vid den noggranna undersökning, den af Magister Wiberg uppfunna räknq-maskin sålunda blifvit underkastad, har blifvit bekräftadt, att densamma icke blott med lika fullständighet, som den Scheutziska, upptyller det hufvudsakliga ändamålet att med ofelbarhet utföra interpolations-räkningar, utan ock i ofvan omlörmälda hänseenden bildar ett ej ovigtig! framsteg. Magister Wiberg har dessutom meddelat en, efter Kommitterades öfvertygelse, verkställbar plan att ännu i väsendtlig mån förenkla sin uppfinning, hvarigenom en ganska betydlig prisnedsättning ytterligare skulle åstadkommas, hvilket är af synnerlig vigt med hänsyn till det stora gagn, helst för vetenskapliga ändamål, som ett instrument af detta slag är ämnadt att åstadkomma och ofelbart äfven skall med - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 108. 21 föra i desto högre grad, ju mera tillgängligt det med afseende på priset blifverför sådana anstalter eller personer, som äro i tillfälle att deraf göra bruk. Då Magister Wibergs räkne-maskin, enligt hans egen uppgift, kostat omkring 1,500 R:dr Rimt, deri dock ej inberäknad kostnaden för de förberedande försök, äfvensom för konstruktionen af den modell-maskin, som för sjelfva utförandet varit af nöden, och då Wibérg, redan förut i knappa omständigheter, genom de mångahanda kostnader utförandet al hans uppfinning ådragit honom, numera saknar alla tillgångar att utan bidrag förverkliga sin plan att förfärdiga en räkne-maskin af ännu mer förenklad konstruktion, samt då, oberoende af allt detta, Wiberg visat sig besitta en mekanisk talent, som förtjenar att på allt sätt upprätthållas och uppmuntras, har Akademien uttryckt sin underdåniga förhoppning att Kongl. Majit måtte täckas bereda Magister Wiberg ett honorarium af 3,000 Ridr R:mt, hvarigenom han komme i tillfälle att fullända sin uppfinning. På grund af hvad sålunda blifvit anlördt och Kommilterades betänkande i öfrigt innehåller har Kongl.