Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit vid innevarande riksdag behagat föreslå Rikets Ständer att bevilja en summa af 50,000 Ridr. Utskottet har hvad sålunda förekommit i öfvervägande tagit; och ehuru Utskottet fullt erkänner vigten af allt det, som kan lända till hufvudstadens förskönande, har likväl hos Ut - Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 194. 11 skottet uppstått åtskilliga betänkligheter emot antagandet af Kongl. Maj:(s ofvanberörda Nådiga förslag. Behofvet att i städer, särdeles de betydligare, ega öppna och med träd försedda platser, har länge varit insedt ur så väl sanitär synpunkt, som med afseende å prydlighelen, så att, då Stockholm uti Konung Carl XIlI:s torg redan eger en sådan öppen plats, belägen invid stadens medelpunkt och således lätt tillgänglig för den större allmänheten, densamma icke synes böra genom icke oundgängligen nödvändigt byggnads-förelag i någon mån inskränkas, isynnerhet som denna plats i sitt nuvarande skick företer stor prydlighet och skönhet, hvilken lätteligen kunde förhöjas, om i stället för bebyggande af den nordligaste delen, densamma förseddes med någon passande plantering. Härtill kommer, att det icke gerna låter förutsätta sig, att någon enskild person skulle, helst besiltnings-rätten till ifrågavarande tomt endast vore till viss lid inskränkt, derå uppföra en byggnad i den stil och de dimensioner, som (ill alla delar 'motsvarade det framför liggande storartade torget, men att en byggnad, som icke, åtminstone i det närmaste sträckte sig intill de å torgets begge sidor befintliga trädrader och helt och hållet bortskymde de på andra sidan af Enkehusgränden belägna lius, hvilkas sins emellan ojemtia höjd då blefve mera i ögonen fallande, torde komma att vanpryda platsen; hvarföre, om densamma anses böra bebyggas, den med sin utmärkta belägenhet torde böra reserveras för den händelse, alt Staten sjelf i framtiden ko ninie i sådant behof af lämplig byggnadsplats, att, oaktadt den ' stora kostnad, hvarmed, enligt hvad ulredt blifvit, läggande af säker grund å tomten är förenad, det skulle anses fördelaktigt att Staten ännu egde tillgång dertill.
Frih. von Döbeln, Napoleon: Jag skulle visserligen vilja biträda motionen, om den afsåge att gifva pension åt sådana enkor och barn, sorn göra särskilda ansökningar derom och för hvilka omständigheterna befinnas ömmande; men att i allmänhet bestämma pension åt alla familjer efter läkare, sorn dött i cholerafarsoten endast derföre, att dessa fullgjort sin pligt, kan jag ej bifalla. Det är visst olyckligt, att flera blifvit offer för sjukdomen; men sådant är vanligt i flera embetsmannaclasser. Frih. Palmstjerna: Med en viss förundran har jag här hört, att en ledamot, som i allmänhet utmärker sig för sin sanningskärlek, gjort en deremot stridande uppgift, nemi. Hr Cederschjöld, sorn uppgifvit, att Professor Lindström haft biträde i skötseln af cholerasjuka utaf någon läkare från Upsala. Jag anser mig böra förklara, att denna uppgift mäste härröra från ett misstag, och att den strider emot sanningen. Hr Hjärne, Harald: Denna discussion och de flera modificationer, som derunder blifvit föreslagna, visa redan, att ämnet är kinkigt. Om Frih. Palmstjernas förslag antoges, skulle det kunna hända, att familjer efter läkare, som dött utan att hafva biträdt någon enda cholerasjuk, finge anspråk på pensioner, och att erkänna statens skyldighet att pensionera alla enkor och barn efter dem, sorn blifvit offer för sitt nit i communernas omvårdnad, har äfven sina olägenheter. Jag kan således ej biträda någotdera af dessa förslag, men finner för mindel lämpligare, att särskilda motioner väckas för hvar och en, åt hvilken man anser Representationen böra lemna understöd; ty något allmänt stadgande tror jag i detta afseende icke vara passande. Hr Cederschjöld: I anledn. af Frih. Palmstjernas mig gifna dementi får jag upplysa, att jag fått den uppgift, jag gjort, dels från läkare och dels från ledamöter i sundhetsnäinnden, på hvilkas trovärdighet jag haft skäl att förlita mig. Det torde således ursägtas, om jag misstagit mig; jag liar emedlertid nu uppgifvit mina källor. Frih. Boye, Ludv.:
S unberbånig fkrtfroelfe ben 28 ftfttibnc Stuart paftue 2öt poå Äongl. 9)iaj:t anpådit, att admäntta beflätnmetfer för bebpgganbet af fiäber, köpingar 91 tf åbagö 63 fatnt fabana platfer å lätthet, bcrr tid följb af jernmägSattläggntngar, grannffrtyet tid anbra fiörre fommuniHationSleber, etter cct af anbra orfafer, ftäber eller fidius gar ft;ncS bomma att uppjlå, tnå af Äottgl. 9?ia|:t utfärbaS. §. 81.. 3 änbamåt att åt betygen för Sjcnftctyon måtte berebaS fiörre tidförlttltgbet, än be nu britfltga orlofåfeblarne i allmänhet tncbföra, ^afme 2Bt uti unberbåntg flvtfmelfe ben 11 ftftltbne Sluguflt boä Äottgl. 99taf:t aityållit, bet Äongl. 9Jlaj:t täcftcä låta utarbeta oty SUfetö näflfamntanträbanbe ©tauber inebbela förflag tid tnförattbe af f. f. $jenftebjottö Uti unberbånig ffrtfmelfe af ben 11 ftftltbne Slugufti ^afme 2Bi l;oå $ongl. !®?aj:t aityådit om en fåban föränbring i $ongl.
efter en. soni det ryncs, kort Thoro. @ iver sjelf en förklnring, som dock Pr teniligen och tlyktig bcknntsknpl oklar: hnru hos henne kmpp och rjtil inte ftiljdcs ilt, huru hon v k k l e manuens hyllning, innan hon förslod hrad den betydde. hur hon blott viintadc p i del rikn. undcrbam lifvct. som cj kom; och niir dc1 slutligen kom rom befrielse, loni hon knllar det, genom kiirlcken till en elegant, fadd rförförelacvan. nian. - d å stod hon försvnnlös och hiluvisnr till rivalens omtarblip ftirtegenhet. H r r Sr. synes oss, ett dlvarsrmt och farligt missgrepp af den innnrs r 8 begaivo.de förf. ] u mer. framsillendc och i Mljd d e r d ju olyckligare orren skildras, ju mer förnktliga, ju uslarc fUrmrnron frnmtrtider. ju svbare har mnn att förklma och att fdrlfiin fallet. Ilildn. mon och qvinnn, ha fclnt, bilda må klandret drabba, men så som nutida ftirhilllnnden din sig, k m dock icke förnekas. n11 Irn bör ha svlrnre ntt fallo. - Kädekenr gamla saga Or ju evigt ung1 h ' ärmare omstiindigheler. hururidn frestelsen för den cnn cller den andra qvinnnn vnrit s t i h e eller mindre, oni nllt detta mr man sO11an n a p t vela, men likvtil falla, gndskclof, icke allo. likrlil tro ej dllln lika 1311 pil i d s k o Itinen. Det kraf p i sinning, som likt en röd t d d genomgir hela fru A. Agrell&lt; sklldcspel.
Jag har sökt Kristian Sundin under en hel veckas tid, sökt honom på alla upptänkliga ställen, men omöjligt kunnat träffa honom. Det har blifvit en fix idé hos mig, att för honom måste jag berätta mitt lif. Jag vill spegla mitt öde i en annans ögon, höra min egen röst, som försvarar och anklagar mig själf, se, om en annan skall känna samma fasa, när jag blottar mitt verkliga jag, som jag själf dagligen erfar. Hvarför jag vill allt detta, vet jag icke. Jag vet blott, att det måste ske, jag ville helst icke förlora en dag, innan jag visste det vara gjordt, och jag har redan väntat en vecka. Så mötte jag honom en afton, när solens sista strålar föllo öfver Humlegården, och utan förberedelse, tvärt och enträget, frågade jag, om han ville följa mig hem. Jag såg, att han tvekade – möjligen var han upptagen – men han måtte hafva sett, med hvilken ångest jag väntade hans svar. Ty han såg blott på klockan, bad mig gå före honom och lofvade att genast komma efter. Jag tillbragte en kvarts timme med att vänta på honom, och denna väntan hör till den mest upprörda stunden, jag genomlefvat. Jag var till mods, som om jag varit en dödsdömd, hvilken på sekunder vet, när hans sista stund skall komma, och räknar de minuter, hvilka stå honom åter, på samma gång han önskar, att allt vore slut. Jag minns icke, hur han kom in till mig, kan ej erinra mig, hvilka ord vi i början växlade med hvarandra. Jag minns ingenting, endast att jag helt plötsligt såg honom stå framme ’ vid mitt skrifbord och hålla min hustrus porträtt i sin hand. »Du har visst aldrig sett henne,» sade jag. »Jo,» svarade han. »Många gånger.» »När?» »Jag har sett er tillsammans. Och jag har mera än en gång följt er med mina tankar.» Jag rusade upp och ställde mig midt emot honom. »Och hvad har du tänkt?» utbrast jag. »Hvad har du tänkt?» »Ingenting särskildt,» svarade han. »Det man plägar tänka vid dylika tillfällen.» Jag kände, att han undvek att svara mig, och i det jag tog porträttet i min hand och i min tur betraktade det, sade jag:
Antager B. o. Ad. delta förevar, redactionsförslaget, så har R. o. Ad. i förväg beslutat en förändring i detta ämne af nya lagförslaget till Byggn.-balk, vid föredragning hvaraf R. o. Ad., utan tvifvel, framför LagUtskts förslag skulle vilja antaga nya lagförslagets föreskrifter och redaclion deraf uti denna fråga, hvilken följaktligen lämpligast icke bör förhindras, innan frågan om antagande af nya lagförslaget till Byggn.-balk blifvit pröfvad. I afseende på sjelfva saken har jag yttrat, att så väl nya lagförslaget, som gällande författningar instämma deruti, att enskild rätt bör vika för allmän nytta, och derom är således ingen tvist; utan frågan är om lämpligaste sältet att bestämma ersättningen för den mark , som af den enskilda till allmänt ändamål afstås; och i det fallet finner jag nya lagförslaget bättre än Ulskrs förslag. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag håller LagUtsk. räkning, för det Utsk. framställt den princip, som ligger till grund för detta betänk., och anser det icke vara nödigt att uppskjuta med antagande af denna princip, intilldess nya förslaget till Byggn.-balk blir gällande; men då jag, lika med Hr von Hartmansdorff och Frih. Boye, anser mera uppmärksamhet böra fästas vid nya lagförslagets innehåll röride detta ämne, anhåller äfven jag om återremiss på betänkandet. En sådan lagstiftning finnes uti de flesta civilicerade länder; och der den icke finnes, utgör saknaden deraf eli stort hinder för landets förkofran i den riktning, som med en sådan är afsedd. Frih. Cederström, Thure: Sedan återremiss på detta betänk, af så många talare blifvit yrkad, skall jag ej sätta mig deremot; men för den händelse återremiss beslutas, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att föreskriften islutet af första morn., enligt hvilken compromissrätten skulle äga att gifva beslut, utan att uppgifva skälen derför, synes i höggrad eftertänklig.
Jag tror, att BancoUtsk:s ordförande haft mycket skäl att fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att betänk, afhandlar andra ämnen än deni, sorn röra myntenheten; ty om så icke varit, synes detsamma föga hafva varit af be - Den 14 Mars. 25l hofvet påkalladt. Jag medger likväl, att BancoUtsk. liar så till vida rätt, att det ej bort undgå detta Utskrs uppmärksamhet, alt man hör vara betänkt på sättet att gå tillväga, i händelse den af R. St. föreslagna myntenhet ej skulle vinna K. Jag tror derföre, att enda utvägen är, att Utsk. uppgör 2!ne alternativa förslag till reglementariska föreskrifter i detta fall, af hvilka det ena blir gällande, i händelse K. M:s sanction före R. St:s åtskiljande erhålles, och i annat fall det andra förslaget länder till BancofuIImägtiges efterrättelse. Hvad det sednare fallet angar, kan jag för ingen del biträda Utskts förslag, alt äfven i den händelsen beräkna courant. För att linna orimligheten deraf behöfver man blott påminna sig, hvad en b:cosedel är. Den mäste representera ett mynt, och således ett mynt, som finnes, och icke något mynt, som icke finnes. Att courant icke finnes och ej kan komma att finnas, innan K. M. och R. St. förenat sig derom, lärer ej kunna bestridas. Här tvistades under början af riksdagen derom, huruvida bestämmandet af en myntenhet var en sådan fråga, som fordrade R. St:s samtycke elier kunde af K. M. ensam afgöras; man stannade då i den öfvertygelse, att båda statsmagternas samtycke fordrades, men nu tyckes BancoUtsk. vilja drifva saken ända derhän, att R. St. utan Konungens samtycke skulle kunna införa ett nytt mynt i landet. För det alternativ, att K. M. ej skulle bifalla R.
HUSHÅLLSSKOLA Sofia Larsson, Jönköping. Fullständigt prospekt på begäran. Förfrågningar besvaras och anmälningar emottagas af skolans lä- rarinnor fröknarna H. Bergman och I. Johansson samt landtbr. Nils Sjö- dahl, adress Ovesholm. Träne i juli 1899. Utan s ö m m a r. Utan lukt. Vattentäta. Oöfverträffadt skyddsmedel för hvarje klädning. STYRELSEN. Canfield R u b b e r Co., Hamburg, Grosse Bleichen 16, Endast äkta med vårt skyddsmärke » Canfleld" Garantibevis medföljer hvarje armlapp. ä 35 öre Päte å 1 ' anis å 35 öre Pastilles å l ' anis å ' 30 öre Pastilles å la menthe ä 30 öre Utmärkt lösande, välsmakande medel vid hosta, heshet och katarr. Päte ä l ' anis särskildt lösande för magen. Hos alla handlande och på de flesta apotek DAGLIGEN TILLTAGER FÖRBRUKNINGEN ALLT MERA för magsjukdom. Har rönt exempellös framgång. Flera tusen människor välsigna den. Rekommenderas af läkare och barnmorskor. på en sats kosta 4: 40 pr sats. Sändes påjärnväg mot efterkraf, på båtar endast då den är förut betald. Uppgif den sort, som önskas af de tre sorterna. Endast hel sats sändes. Hellösande för kronisk förstoppning, magkatarr m. m. Halflösande för magsyra, kolik, gallsten m. m. Bindande för tarmkatarr, diarré m. m. — Jönköping i januari 1899. Rikstelefon. Sofia Zarsson, Östra Storgatan 63. Jönköping. Ansökningar ställas Elise Lennwall, Föreståndarinna. Allmänna re. Lättaste, bekvämaste och bästa sättet atf sammanhålla håret, är med användning af den bland utlandets Damvärld så mycket beprisade G u m m i - H å r b i n d a r e n, som endast fästes ihop med en hårnål. Den framkallar ej någon tryckande eller spännande känsla åt hufvudet, underlättar betydligt vid hårknutens uppsättande, passar till hvarje frisyr. Pr st. 20 öre, 3 st. 50 öre.
Vid förnyad föredragning af Konstilutions-Utskotlets den 30 sistlidne December och 3 derpå följde Januari på bordet lagda Memorial N:o 5, med ytter' ligare uppgift å hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne, stådnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Förkastades förslaget till ändring i 7, 17, 18, 21, 22, 23, 24, 26, 34, 99, 101 och -102 §§ Regerings-formen samt 41 § Riksdags-ordningen, i afseende på behandlingen af en del Regerings-ärenden; 2:o Antogs förslaget till tillägg vid 28 § Regerings-formen, i fråga om naturalisation af utländsk man; 3:o 1 fråga om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 11 Augusti 1854, N:o 94, angående ändring i 39, 40 m. 11. §§ i Regerings-formen och 4, 6 m. fl. §§ i Riksdags-ordningen, i afseende på sättet för Riks-styrclsens förande i vissa fall, fann Ridderskapet och Adeln, att denna Nådiga Proposition, enär densamma blifvit framställd till antagande endast under förutsättning, att det förslag till förändring i och tillägg till Riks-aktefl, som derjemte meddelades Rikets Ständer och hvarom Rikets Ständer vid innevarande Riksdag fått erfiottaga Nådig Proposition, blefve 220 ProL-Utdrag den 28 Februari 185T. af Sveriges och Norriges National-representationer antaget, mea sistnämnde förslag numera blifvit af Rikets Ständer afslaget, icke föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; 4:o Beträffande förslaget till ändrad lydelse af 2 och 9 §§ Successionsordningen, länn Ridderskapet och Adeln, att delta förslag, enär detsamma blifvit iramställdt endast under förutsättning af bifall till Kongl. Maj:ts ofvan omförmälda Nådiga Proposition af den 14 Augusti 1854, icke föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Nuvarande indelningen torde likväl tåla den förändring, att en Domsaga minskas, och en angränsande utvidgas; och om dervid en bättra och formligare gräns-reglering uppgjordes, an den, soot Ben 5 Maj. sorn Iean äga rum efter de för närvarande befintliga krokiga och otj,. oliga Härads skillnader, skulle Domsagornas indelning och vidd ännu mera kunna lampas efter invånarues beqvämlighet. Med en icke obetydlig del af Svea Rike lärer förhållandet vara nästan detsamma, sorni afseende på Götha Rike nu är anmärkt; och om, för några af de norra landskapen och, karr hända, för en del af Vermland, svårigheter ännu möta inrättningen af permanenta Domstolar, kunna rättegångs liderne der förblifva oförändrade tills vidare. De äldre Lagarne gjorde likaledes skillnad emellan dessa och Rikets öfriga Landskap, hvilket kan slutas deraf, alt då. i de sednare, ett Ting hölls i hvarje vecka, förrättades i de förra två eller högst tre Ting om året, enligt hvad Helsingeoch Dal - Lagarne utvisa; och denna skillnad är anda hittills bibehållen, deruti, att Rikets Norra Landskap hafva färre Ting om året, än de södra. Så gifvas ock i Norrige trakter, dit den genom 1797 års Författning införda förändring ej kunnat sträckas. Detta har dock icke hindrat förändringens vidtagande för de andra delarna af Riket; och den händelse, att äfven Sverige äger ett och annat ringa odladt och folkfattigt Landskap, som ej är för närvarande i skick att emottaga en förbättring, hvars nödvändighet för öfrigt svårligen lärer kunna bestridas, måtte väl icke böra från Rikets flesta innevånare undanhålla de ovedersägliga fördelarne af denna förbättring. Man har förutsett, att inkast mot förslaget skulle 70 Den 5 Maj, skulle kunna göras, orri svårigheten för Domaren, att vid de ofiare inträffande sessionerna företaga längre resor till Tingsstället, ifall något hefnman, till bostad för honom, nära derintill ej vore att anslå; för Nämnden, att lika ofta komma tillstädes; och för Domsagans invånare, att bygga nya Tingshus, i händelse något af de gamla ej kunde begagnas.
Deras hullin äg tig e i Banken oell Riks gälds Conloiret utöfvas."' Enär, på detta sätt, hufvudsakliga in - 508 Constitutions-ZJtskottets Betänkanden, nehållet af 26 Jf i JustitiaeOmbndsmans-In. structionen kommer att öfverflyttas lill 98 § Regeringsformen och 63 § RiksdagsOrd. ningen, skulle, i händelse förslaget fram» deles vinner Riksens Ständers bifall och Konungens Nådiga sanction, berörde 26 §, såsom dåinera öfverflödig, följaktligen ur Instructionen uteslutas. Stockholm den 15 November 1823. Ankom den 21 November 1823. Memorial till Högvördige Tr este Stan det) i anledning af dess åtcrremiss på Vt" lutandet öfver ett i 26 Jf af Justi" tiaeOmbudsmans -Instructionen före• slaget tillägg. Genom ProtocollsUtdrag af den 2fl nästlidne October, har Högvördige PresteStåndet behagat till ConstitutionsUtskottel återremittera dess under den »4 i sammi månad afgifna Utlåtande, rörande ett föreslaget tillägg i 26 § af JustitiaeOmbudsmans-Instructionen. Constitutions-ZJtskottets betänkanden. 309 Ehuru begge de till grund för återförvisningen lagda anmärkningar, af hvilka den ena rigtats deremot, att en föreskrift för Riksens Ständers Fullmägtige finnes intageä, icke 1 dessas fnstruetion, utan i Justi! i as 0 tn buds n 1 annons, samt den andra å» syftar ett uttryckligt stadgande, att Fullmägtige borde, när de i Ämbetet insatte den utsedda Efterträdaren, på samma gång välja en ny, tydligen angå blott sådana ämnen, dem Utskottet lemnat ovidrörda, anser likväl Utskottet dessa anmärkningar, hvilkas giltighet det för öfrigt erkänner, visserligen kunna och böra till pröfning upptagas, såsom nya frågor, föranledda af under Riksdagen behandlade Ärenden och inträffade omständigheter.
W^etenskapsKyrkoherde i Skärkinds Pastorat L S Akademien. af Linköpings Stift. L. S. L. S. Chr. Stenhammar, Joli. Wallman, fh. Doctor, Prost och Kyrkoherde Lektor och Kyrkoherde i Slai Häradshammar och Jonsbergs ka Pastorat af Linköpings Stift. Capell, L. N. O. L. S. P. O. Carlander, Prost och Kyrkoherde i Hofva Pastorat af Skara Stift. L. S. 69 Lars Laurenius, A. J. Cnattingius, Th. Doctor, Domprost i Linköpiog. K. Hofpr., Prost och Kyrk o - L. S. herde i Flisby och Solberga af Linköpings Stift. L. S. Jonas Janzon, Comminister i Vestra Eneby och Kisa af Linköpings Stift. L. S. Bernh. Stabeck, Prost och Kyrkoherde i Wånga Pastorat af Skara Stift. A. C. Setterblad, Prost och Kyrkoherde i Ekby och Utby Församl., Skara Stift. L. S. S. Lundblad, Prost och Kyrkoherde i Broddetorps Pastorat af Skara Stift. L. S. J. J. Nibelius, Prost i West. Rekarne Coutract, Kyrkoherde i Öija och Westermo Pastorat af Strengnäs Stift. L. N. O. L. S. G. W. Gumaelius, ThDoctor, Contracts-Prost i Edsbergs Contr., Kyrkoherde i Wiby och Tångeråsa af Strengnäs Stift. L. S. Th. Annerstedt, Theol. Doctor, Prost och Kyrkoherde i Örebro, Ansta, Längbro och Almby Församlingars Pastorat i Strengnäs Stift. L. S. Joh. Dan. Gellerstedt, Prost och Kyrkoherde i Lennäs Pastorat af Strengnäs Stift. L. S. S. L. Ljungdahl, Theol. Lektor i Westerås, Prost och Kyrkoherde i Hubbo, utn.
Som detta mitt Memorial åsyftar ej mindre beredande af väsendtliga fördelar för» visse af vare Stånds-Bröder än jemväl, betydelig inkomst för det Allmännai hoppas jag att mine Hedervärde Bröder bifalla mine påståenden; äfvensom jag anhåller om Memorialets remitterande till vederbörligt Utskott” Härmed har Jöran Jönsson för Jerrestads och Ingelstads Härader af samma Län sig förenadt. Och då frågan rörer begagnandet och hushållningen af Kongl. Maj:t och Kronans jord och Ageridom, så har Hedervärda KondeStåndet detta mål till Stats »Utskottet remitteradt. Stats-Utskottet har härvid inhämtat , att i anledning af Riksdags-!'uhmägtigens från Ahlbo, Gjerts, Jerrestads och Ingelstads Härader a£ Christianstads Län vid 1809 års Riksdag anförde underdåniga klagan och sökte friare dispo» sitions-rätt öfver de till Andrarums Alun-verk anslagne skogar, har Kong!. Maj:t uti Kådigt bref af den ig Junii 1812 förordnat , att en ordentlig undersökning i detta afseende borde, i vederburandes närvaro, i orten förrättas; riten, sorn den, i anledning häraf förrättade undersökningen befanns i flere delar ofullständig och icke med den noggranhet som vederbordt, och med afsigten af Kongl. Majits ofvannämnde Nadina skrifvelse instämde, hafva blifvit verkställ; så beslöt Kongl. Majit under den 16 November 1813 att, med iakttagande af de gifne föreskrifter, en ny och ordentlig undersökning med 138* Stats-ZJtskattets Betänkaådenl biträde af alla vederbörande, borde i orten ari? stäljas. Efter det denna undersökning inkommit, samt Kongl. Kammaroch Bergs-Co}legierne sig deröfver i underdånighet yttrat, fann Kortgl.
Skall man icke snarare taga för afgjordt, att sådana canaler finnas till, som suga åt sig rörelse capitalet ifrån förenämnde afmattade näringar till andra, mera för personen, än för det Allmänna lönande? Och månne ej härvid man träffar åter på dem jag frammanföre haft äran anföra ? Månne icke till och med en mängd capital blifvit under några år mer infordrade än vanligt, som förut innehafts af trefna Landtbrukare, af idoga Näringsidkare, och hvilka desse tydligen insett möjligheten att, med egen förkofran och det Allmännas nytta förenade, något senare återbetala ; men igenom hvilka capitals förlust nu icke allenast personerne, ty det betyder mindst, utan deras yrken, jordbruk och andra näringar, aftagit eller råkat i ödesmål. Dessutom måste man från de egendomsköp, som skett, äfven undantaga alla dein, der genom tidernas skick penningrike blifne köpare mera gjort afseende pä säkerheten för sina capital, än på en hög, men mindre viss renta: och c Den 3 1 Mars. 395 följden af alla dessa köp blir slutligen den, att de utgifne penningarne måst någonstädes användas, hvilket till större eller mindre del äfven sannolikt skett åt af mig uppgifna han delsgrenar. Att utvägen till rentas erhållande för dagen, genom insättning i Disconterna emot tre procents Obligationer, på det sätt minskat pcnnmge-omloppet, att Obligationerna legat stilla, hvilket, såsom föreburet, äfven icke hör förbigås, torde så myckei mindre vara grundadt, som dels de i Disconterna insatta summor derifråp utgått i lån , dels ock sjelfva Obligationerna länge löpa bland Allmänheten; hvaremot, om det kunnat hända, att Obligationer blifvit .utan insättning tillskapade att på viss tid inlösas, inom hvilken de icke blifvit betalte, sådant ökat, men icke bordt minska omlöpande penningemängden, så vidt de ägt omlopp i penninge-rörelsen.