Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr och för Utrikes StatsMinistern 3ooo R:dr efter gamla Staten, Utskottet anhålla, det H. R. o. A. samt PrcisteStåndet i detta ämne behagade sig utlåta. Lönen för hvardera af de 6 SlatsRåden, hvaruti H. BondeStåndet af slagit all tillökning, bar, utöfver hvad Utskottet tillstyrkt, nemi. 5ooo R:dr, blifvit ytterligare förhöjd till 6000 R:dr af de öfrige 3 Riks - /J.64 Stats-Utskottets Stånden, af hvilka H. ProsteStändet icke yttrat sig något om Taffelpenningarne, Ridd. och Adeln bestämt desse till 2000 R:dr och sjelfva lönen till 4°oo R:dr, samt V. BorgareStåndetj likasom i afseende på dehär ofvan nämnda 2,:ne löner, beslutat, att uti det af Ståndet fastställdta belopp Taffelpenningarne skola beräknas efter gamla Staten. I anseende härtill och då i fråga om desse Taffelpenningar 3 Stånd redan yttrat sin mening, får Utskottet, enär V. BorgarcStåndet och H. BondeStåndet äro om beloppet ense, inbjuda fl. PresteStåndct j att med dem instämma, i hvilket fall den förut varande Summan, i5oo R:dr blifver genom 3 Stånds beslut fastställd. Skulle åter H. PresteStåndet finna sådant icke lämpligt, utan anse sig häldre böra i det af H. Ridd. och Adeln, fattade beslut deltaga, lårer, då i sådan händelse 2 Stånd stanna emot 2, omröstning skola af Förstärkt Statsutskott verkställas öfver en så lydande proposition: g:o Den, som bifaller att Talfelpenningarne för hvar och en af de 6 StatsRåden fastställas till lika belopp som i8?3 års RiksStat upptager eller x,5oo R:dr voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, komma desse Taffelpenningar att beräknas till 2000 R:dr.
Hofrätten frikände honom från vidare påföljd afåtalet; men som det för Gesällen Berggren af Landshöfdingeembetet i Jönköpings län den 5 Mars 1844 utfärdade pass innehållit, att han ägde genom Linköping afgå till Norrköping och uppgifven husbonde derstädes, samt Berggren således vid passets uppvisande å Landskansliet i Linköping den 23 i samma månad varit stadd å rätta vägen, ehuru den tid af fjorton dagar tillända 1 upit, under hvilken passet, efter hvad deri blifvit bestämdt, varit gällande; alltså och på de af Justitiaeombudsmannen och Advokatfiskalsembetet i öfrigt anförda grunder, funne Kongl. Hofrätten Landssekreteraren och Riddaren Nordström hafva lagstridigt förfarit derutinnan, att han låtit icke allenast häkta Gesällen Berggren, utan äfven afsända honom till Jönköping och, efter det han derifrån återkommit, qvarhålla honom i fängelse, utan att om honom infordra nödiga ansedda upplysningar förr, än den 1 påföljde Juni, hvilket desto heldre bordt och kunnat genast ske, som ej mindre det af Berggren från Jönköping medhafde pass innehöll uppgift om hans hemvist, än ock i fånglistan från Linköpings länshäkte för Mars månad 1844 funnits anteckning om Berggrens skattskrifningsoch födelseort, hvilken anteckning jemväl sedermera befunnits sanningsenlig; 148 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1840. och pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist, med tillämpning af 1 kap. 12 §.
Ständer antingen ega att afgöra , eller hvarom, underdåniga önskningar böra till Thronen .frambäras 5 och anser Utskottet detta Utlåtande både vara tillräckligt och det enda, sorn nu kan och bör lemnäs till svar å de anmärkningar, som blifvit gjorde i afsigt att bevisa, att en friare handel skulle föranleda till obéhindrade Tullförsnillningar ; en fruktan, lika oförenlig, med begreppet om. det goda, sntp en klok och. varsam Regering ha. de kati och bör verka, som med den rättskänsla, hvilken väcker förakt för Tullförsnillaren och utan skonsmål befordrar till bestraffning , under det att Uurendrägaren deremot icke allenast vinner medömkan, utan äfven ett oförtjent skygd af alla dem, för hvilka bruket af de varor han förskaffar, blifvit ett herrskande begär, hvilket ingalunda ^utrotas hvarken af vackra moraler eller stranga förbud, då exempel på torftighet och lag - 351 Bevill ni rtgsZft »kottets Betänk anim - lydnad ej visas af riem, som, högst uppsatte 1 starten, triest vev ka pä fåfängaris opinion. I afsigt au så vidt möjligt är underlätta Tuilbev.ilningen och förekomma Tullförsnillning, liar Utskottet föreslagit'/ att atla hifiiks till införsel lörbmlna varor, sorn hädanefter få blifva före* mål för Svensk köpmannaspeculation , endast skulle införas till de Sinder, hvarest Tull - intraderna, Lotsoell illak - algi fler na derunder i tiber gripne, uppgå till minst 14,oao B:dr B mco. Grunden tilt detta Förslag är herrstad ej mindre af seriane fren.mande nationers exempel, sorn till en stor del genom en florerande handel uppnatt sitt välstånd, än på .de af Kongl. Majit i Nåder Utsedde? Corn minerades af&ifue underdåniga Ulla,» tande i frågan orri en ny organisation af Tullverket. Orsaken hvaiföre
Att belasta råämnet med införseltull och uppdrifva arbetskostnaden genom höga tullafgifter på lifsmedel af alla slag, och tillika fordra det inhemska fabrikanten skall täfla i pris med den utländska, det är att på en gång yrka en orättvisa och en orimlighet; det är att begära det ban skall sälja sin vara till lågt pris under det han nödgas tillverka den till ett högt. De länder, med hvilka svenska yllefabrikanten måste täfla, äro England, Belgien och Tyskland, och fabrikanterna i de två förstnämnde länderna hemta, likasom den svenska, hufvudsakligen sin ull från det sistnämnde. Men i England och Belgien är införseln af ull, likasom af nästan alla andra rudimaterier för yllefabrikerne fullkomligt tullfri. 1 Tyskland är deremot utförseln af ull belagd med en ulförseltull af 2 thaler p:r kurant per centner, en afgift, som för 1 skålpund ull i svensk vigt, när den blifvit fabrikstvättad, utgör ungefär 2 skillingar banko. Äfven om all införselafgift å ull här borttogs, så har följaktligen svenska fabrikanten emot sig, för att kunna täfla med den tyska, denna utförseltull af 2 skillingar per skålpund; och att denna utgift, af huru ringa betydenhet den må synas för den icke sakkunniga, likväl är utaf ganska stor vigt för fabrikanten, visar sig genom ett tydligt bevis deraf, att Belgiens regering just för att minska denna utgift för sitt lands fabrikanter negocierat en traktat med tyska tuliföreningen, i öfverensstämmelse hvarmed den ull, som utföres från Tyskland till Belgien och för belgiska fabrikernes behof endast erlägger hälften af den i föreningens tariff* stadgade utförselafgiflen af 2 thaler per centner.
Att en enskild' riksdagsman, i harmen öfver felslagna beräkningar, eller under lidelsen af ett iråkad b politiskt nederlag, söker tröst i sin bedröfvelse och föremål för skn representativa verksamhet genom en motion, hvaruti han utgjuter sin vredes skålar öfver Rikets Ständers högste embetsman, är, om ock beklagligt, dock förklarligt; men att ett Utskotts pluralitet, hvars lugnt prof vande* medlemmar ej, kunna anses arbeta under en dylik sinnesoro, jemväl på den af motionären anvisade väg beträder personlighetens område, hvilket för alla borde vara fridlyst, och såmedelst gillar den gjorda framställningen, kan i nain tanke aldrig försvaras eller rättfärdigas, hvarföre jag anhåller att få emot ett sådant förfarande mig reservera. Utskottet har nemligen alls - Ailm. Besvärsvch Ekon Utskottets Utlåtande, fco 79. 3 icke behandlat den sak, hvilken bort utgöra föremål för Utskottets pröfning, eller huruvida den nytta, som Rikets Ständer afsågo med deras vid «84o—4! årens Riksdag uttryckta begäran om justitias-ombudsmanneos deltagande i lagberedningens arbeten, är fortfarande önskvärd. Yäl anser Utskottet, att den nuvarande justitias-ombudsuiannen, ”såsom en ifrig, det nya lagverkets motståndare, omöjligen lärer kunna för det med lagberedningens nedsättande afsedda ändamål, något verka.” Hvarpå Utskottet grundar denna sin förmodan, förtiges dock helt och hållet. För min del vet jag blott, att nuvarande justitiae-ombudsman är motståndare till den radikalism i åsigter, hvaraf moderna svenska lagstiftare så olia hänföras, och hvarmed möjligen en och annan af lagberedningens nuvarande ledamöter kan finnas behäftad. Ett sådant motstånd bör dock aldrig kunna blifva skadligt lör andra än dem, som, icke genom sansad öfvertygelse, utan förmedelst skräckvälde, vilja bereda framgång åt sina hugskott. 1 alla fall har Utskottet här ingått i ett bedömande af nuvarande justitias-ombudsmans åsigler i fråga om det nya lagverket, hvartill Utskottet saknat all rättvis anledning.
Om i andra länder sparbankerna blifvit från det allmännas sida på allt sätt understödda, så är ock deras verksamhet på de flesta ställen, och icke minst i våra grannländer, verkligen storartad. Hos oss har visserligen sparbankernas verksamhet, då man betänker att de endast haft enskildes nit och uppoffringar att tacka för sin tillvaro, varit ganska aktningsvärd; men frågan är huruvida icke tiden är inne att ifrån det allmännas sida något göres, för åstadkommande af ett öfver hela landet utsträckt sparbankssystem. I andra länder hafva Statsmagterna på allt sätt sökt att så väl befordra sparbankernas uppkomst, som betrygga deras förvaltning. Genom lagar äro allmänna föreskrifter meddelade huru de böra inrättas; deras reglementen, som måste vara upprättade i öfverensstämmelse med dessa lagar/fastställas antingen af Regeringarne eller underordnad regeringsinyndighet; om deras förvaltning] afgifvas årliga berättelser till ortsmyndigheterna och dessa berättelser offentliggöras i de officiella bladen; ortsmyndigheterna meddela vederbörligt Regerings-departement uppgifter om de i orten befintliga sparbankers rörelse, och ministern afger slutligen periodvis till Regeringen en rapport om landets hela sparbanksväsende. Motioner i Borgare-Ståndet ! 862. 695 Huru är förhållandet i vårt, kära fädernesland? Ingen skymt till allt detta! Om icke Finans-kommittéen företagit sig att infordra uppgifter angående sparbankerna, så hade man knappt vetat att några sparbanker i vårt land finnas. Åtminstone hade man varit i fullkomlig okunnighet om de betydliga belopp, som de fattiga eller mindre bemedlade hafva i dessa banker insatta. I början granskade och fastställde Regeringen inkomna sparbanksreglementen. Så skedde under den tid framlidne presidenten Skogman, som hade ett så varmt intresse för sparbankerna och verksamt deltog i inrättandet af Stockholms sparbank, var statssekreterare för finansexpeditionen, och de honom närmast efterträdande cheferna för finansdepartementet följde hans exempel, men på sednare tiden har finansdepartementet visat från sig inkomna sparbanksreglementen och öfverlemnat deras fastställande åt landshöfdingarne. Derom voro ingenting att säga om en lag för sparbanker funnes, men i saknad deraf synes oss detta förfarande högst olämpligt, ty derigenom går kontrollen öfver dessa inrättningar i väsentlig mån förlorad.
Sedan den undertecknade, i egenskap af Rikets Ständers till Stats-, Bankooch Kiksgälds-verkens öfverseende valde Revisorer, ålagda granskning af räkenskaperne för och förvaltningen af de under Kongl Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium ställda fonder och medel numera blifvit fullbordad, få Revisorerne härmedelst till Rikets Ständer i ämnet afgifva föreskrifven berättelse, med anmälan derjemte, att, då berörda fonders och medels förvaltning för år 1856 blifvit af Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer granskad, den nu verkställda revisionen omfattat året 1857. Ifrågavarande fonder och medel utgöras af Manufakturoch Ull-diskont-fonderne, Manufaktur-, Extra Licent-, Tulloch Konfiskationssamt Eskilstuna Fristads-medlen, äfvensom anslagen till godtgörande af Svenske och Norske Konsulers utgifter dels för Svenskt sjöfolks underhåll och hemförskaffande, dels för andra nödställde Svenskars och Norrmäns understöd; och hafva Revisorerne, vid revisions-förrättningens början, emottagit räkenskaperne för år 1857 öfver samtlige ofvannämnde fonder med tillhörande verifikationer. Revisorerne hafva jemväl tagit kännedom såväl af Kongl. Kommerse-kollegii till Kongl. Maj! afgifna underdåniga berättelse angående dessa fonders förvaltning under år 1857 samt den berättelse, särskilde utaf Kongl. Maj! i nåder tillförordnade Revisorer i underdånighet aflemnat rörande Manufakturoch Ull-diskont-fondernes förvaltning och räkenskaper för samma år, som ock af Kongl. Maj!s under loppet af året till bemälda Kongl. Kollegium aflåtna nådiga bref uti ämnen, som med förvaltningen af ifrågavarande medel hafva gemenskap. Jemlikt hvad uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse omförmäles, egde Manufaktur-diskont-fonden vid 1856 års slut en behållning af 1,130,160 R:dr 6 sk. 6 r:st.
Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut skottets nedannämnde, den 7 och 10 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 56, i anledning af väckt motion om tillägg till tolfte punkten af Instruktionen för Postmästare den 16 Februari 1707; och N:o 57, i anledning af väckt motion om ändring i det arfvode Postförvaltare ega beräkna sig för tidningars afsändande. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konslilutions-Utskoltets den 10 dennes på bordet lagda Memorial N:o 7, med uppgift om Riks-ståndens beslut rörande återstå ende från sista Riksdag hvilande Grundlagsändrings-förslag. Frän \ Pr ot.-Utdrag den 11 Mars 1857. 241 Från Höga. Preste-Stdndet. S. D. Remitterades till Siats-Utskottet nedannämnde den 7 dennes bordlagda a) Kongl. Maj:ts Propositioner till Rikets Ständer: l:o I fråga om inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne; 2:o Angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Kanslisten i Justitie-Revisions-Expeditionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samma Expedition, Wilhelm Norström; 5:o Angående rättighet för t. f. Kommendanten och Direktören vid Straff fängelset i Warberg, Majoren Gustaf Wilhelm Gyllenhammar, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 4:o Angående rättighet för Fanjunkaren vid Krono-arbets-korpsep, Kornet ten Anders Johan Enström, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 5:o Angående rättighet för Enkan Johanna Magdalena Wallberg, att er hålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 6:o Angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Lands-fiskalen i Södra distriktet af Hallands län, Isak Ulrik Motander; och 7:o
Vi finna då att vår Hufvudstad, — belägen vid änd punkten af en lång och ganska bred sjö, hvilken sträcker sig 15 å 16 mil in i landet —, har ett så lyckligt läge att det nästan alltid måste vara möjligt icke allenast för hufvudstadens garnison, utan äfven för dess öfriga befolkning, att på denna sjö få sig tillsända de lifsmedel, hvaraf de under en belägring kunna vara i behof. Derjemte företer sig med hänseende till Stockholm den lyckliga omständigheten att staden är så vidsträckt och de delar, hvilka möjligen kunde blifva utsatte för ett fiendtligt bombarde ment, så glest bebyggde, att någon särdeles olägenhet af ett så dant bombardement icke bör upstå. Enligt min åsigt är således Stockholm en alltför vigtig punkt att icke det torde vara tid tänka på dess befästande, allra heldst då, såsom nyss blifvit sagdt, vi icke äro starka på sjön och många år torde förgå innan vi blifva det. Jag vill för öfrigt icke trötta I{. 0. Ad. mod uprepande af alla de både här och i tidningarne reproducerade förhållanden och omständigheter som göra Stockholm till en så framstående strategisk punkt, ulan öfvergår nu till några af de anmärkningar som blifvit i dag mot förslaget framställda. IIr Hjelta har, såsom skäl till af de å nämnde förslag, anmärkt att icke Regeringen afgifvit Propos. i ämnet. Jag kan visserligen icke undanhålla min tanke alt regeringen hade bordt aflåta en sådan Propos., men jag hemställer tillika om icke Hr. Hjerta, hvilken så ifrigt yrkat derpå att menniskan bör få dyrka den Gud hon bär i sill hjerta, äfven, i den händelse att regeringen icke aflemnat Proposm om religionsfriheten, skulle lika omsorgsfullt hofva förfäktat samma frihet. Vi böra besinna en sak, mine Hrr! att nemi. i allmänhet de kongl. Proposir, som i och för rikets försvar äskat större uppoffringar af nationen, blifvit med särskild ovilja såväl från representationens som allmänna opinionens sida bemötte.
Bet. JY. o S. ”förbundne, sä fr amt icke annorlunda frivilligt äsänijes.” ”Genom detta tillstyrkande är också ”Hans Hanssons anmärkning emot i § besvarad; och hvad samme Motionairs an”märkning emot 2 § beträffar ; så kunna Ut”skotten, i hvilkas tanka samma § inne’’fattar alla nödiga och ändamålsenliga föreskrifter i det ämne den rörer, icke fin”11a någon anledning till förändring eller ”tillägg derutinnan.” 3 § Af Petter Andersson frän Hallands Län: att, som Skåne och Skaraborgs Län, allt sedan i8o3 och 1804, åtnjutit oell ännu åtnjuta utflyttningshjelp af allmänna medel, och Enskiftes-Stadgan är gällande för Rikets alla provincer, rättvisan fordrar, det slika utflyttningsbidrag må sträcka sig till alla Skiftestagare, utan afseende på Landsorten. ”Då frågorna örn och lill hvad belopp ”bidrag af allmänna medel till underlättande af utflyttnings-kostnader må lem”nas, samt huru sådane bidrag böra an”vändas eller fördelas, innefatta ämnen, ’’hvilka icke kunna blifva föremål för lagbestämmelser i sammanhang med Skiftes’’Stadgan, anse Utskotteu något yttrande i Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. IV:o 8. 59 "'anledning af den gjorda framställningen ”ej eller nu vara erforderligt.’’ 3 §. Af Herr Hjerta, Guslaf: att uppmärksamhet torde fästas vid nödvändigheten att bestämma en ersättningsgrund för utflyttning af vissa lägenheter af serskild beskaffenhet vid vatten och vägar, t. ex. Fabriks-anläggningar, Garfverier, Brännerier, Krogar och Näringsställen.
Utskotten anse för öfrigt, att det med anmärkningen i denna del åsyftade ändamålet kan i väsendtlig mon befordras derigenom, att Länsfängelset, i stället att alltid concentreras vid Läns-Residencen, anläggas på arne eller flera ställen inom hvarje Län, der Länens vidsträckthet sådant föranleder, hvilket synes böra tagas i serskildt öfvervägande vid uppgörande af planen för anstaltens utförande i sin helhet. Dessutom är det, hvad Läns-fångelserna serskildt beträffar, yttradt, att anslaget dertill skall vara grundadt på den, eftér förmenande, icke fullt rigtiga föreställningen, att Geller i Läns-fängelser böra finnas för alla fångar utom för dem, som äro bysatte. Dét förmenas dock, att dylika serskilda förvaringsrum torde erfordras endast för sådane sakfällde och tilltalade, som förr varit dömde för brott, samt för dem, som äro häktade för gröfre vanfrejdande förbrytelser. Dessa slags-arrestanter förmodas uppgå lill knappast hälften af det antal 2000,' som nu utgör den vanliga fångpersonalen, hvaremot resten skall utgöras af sådane, sorn afbida utrymme vid Corrections-Inrättningarne och Pionnier-Corpsen, dit de blifvit dömde såsom försvarslöse, af personer, sorn afsitta böter för mindre förbrytelser, såsom slagsmål och skogs-åverkan el*- SO Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 162. ler vitén och ensaks-böter, och dessa slags fångar anses icke böra tagas 1 beräkning vid Läns-häktens förseende med Celler.
Vill de ha roligt, så vill de ha roligt; eljest kan inte de ädlaste syften hjälpa upp situasjonen. På hemvägen gick jag rakt förbi Kikuten, bredde ut mig så mycket jag kunde midt på gatan och nickade och vinkade, så hon skulle få se mig riktigt. Nu är det för sent, att hon ska kunna få reda på något. Hon kommer nog att sofva godt i natt! Men det unnar jag henne. Hon är värkligen inte snäll! Jag däremot tänker sofva riktigt godt — och drömma ljufliga, lyckliga drömmar. Bildningens hörnsten är laggd i vår stad — Kullens små kiselstenar räknar jag inte — laggd af mig, mig, Lovisa Petterkvist. Men jag kände också något annat! Jag skulle i det här ögonblicket inte för aldrig det velat att bildningens stig gått fram öfver mina liktornar. Senare: Ännu inga böcker! Jag begriper inte Villy! Nå, jag sätter väl in innanfönstren medan vi väntar. Vi äro visserligen bara i början af efterhösten, men vi vet aldrig när vintern kommer öfver oss häruppe. Ibland är det som om han bara ligger på lur bakom bärgen och skrattar medan vi leker sommar. Senare: I morse höll Ruffen och jag en liten konversasjon. »Tror du han tänker betala nå’n hyra i år?» sa Ruffen. »Nog tänker han alltid», sa jag. »Tror du han gör det då?» »Säkert — när han kan.» »Han får flytta.» »Hm!» sa jag. »Han ska flytta.» »Kanske du i så fall är så god och säger mig hvart.» »Det kan jag inte.» »Ja, inte jag häller. Och som han inte kan bo ingenstans, så — —» Ruffen gick med samma belåtna uppsyn som en godmodig voffe, hvilken ansett det vara sin plikt skälla på en katt, som han vet han inte kan komma åt och nog häller inte vill komma åt i botten. Den där lilla konversasjonen håller vi hvart halfår och den rör ett ungt artistämne, som bor på vårt ena vindsrum och heter Thore Baxell. Stackars fattiga pojke!
D. af Wingårds sterbhus 1,500: — 1,500: — Anslagen till kapellbyggnad vid .h uonio?ialusta och bönehus med begrafningsplats vid Turtola by 9,800: 9,800: — Anslaget till inköp af boställe åt kapellpredikanten inom Pajala socken af Norrbottens län 4,000: Utaf anslaget, 6,000 R:dr, till utgifning af plancliverk öfver fornsaker och historiska märkvärdigheter samt medeltids-sigiller 3,000: — 3,000: — 1859 och 1860 års anslag, 2,000 R:dr årligen, till fortsatt utgifning af Svenskt diplomatarium 2,456: 25. 2,456: 25. dito dito, 3,000 R:dr årligen, till fortsatt utgifning af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar 4,628: 58. 4,628: 58. anslaget, 190,000 R:dr, till uppförande af ny byggnad för Göteborgs hospital 140,000: — 140,000: — dito, 157,500 R:dr, till dito dito vid allmänna institutet för döfstumma och blinda 40,000: 1860 års anslag, 60,000 R:dr, till löneförbättring vid vissa stadspedagogier och dessa skolors utvidgning 20,000: — 20,000: Utaf anslaget, 50,000 R:dr, för inredande af celler vid Landskrona fästningsfängelse m. m 10,000: Transport: 8,584,349: 84. 4,706,634: 32. — 9 — Transport: 1861 —1862 års anslag, 24,000 R:dr ärligen, till anskaffning af refflade kanoner med lavetter och öfriga fordon för 3 fåltbatterier
Friherre l^LNnsrbeUm ansäg ber» lnstruction, som Riksens Ständer wid denna förrättning kunde och borde gifwa sina Ombud, wara korrt »ch läkt att upräkta, samt endast behöfwa innehälla, att Ombuden ägde iagttaga och bewaka Rikets och Riksens Ständers rätt i hela dek widd» Kerr Den i September. ZZ Herr VerZkmsv föreslog, bet Ridderskapek och Adeln mätte anmoda Herr Grcfwcn och LandtMarffalken, att hoS Konungen anhälla om Upteck, ningcnS inställande, intill dctz Ständcn hunnit wälja stna Ombud. Häri instämde äfwcn Herr LjörnbsrZ. Herr Grcfwen och Lanb t - Marsk alken tillkännagaf, det Grefwe ve In Garells wäckt det fbrstag till tidens winnande, att under den stund af detta ?Ienum, dä endast upläsning af be» tänkandcn som läggas pä bordet, eller nya motioner, som genast remitteras, förekomma, skulle kanske Herrar Elcctorerne läta bcqwäma sig, att sammanträda, och utwälja Ombudet, dä deras wal ännu under Riddcrskapcts och Adelns sammanwaro kunde upbrptas. Ropades Nej. Grefwe ve la Garells yttrade, dek han wäl wihle, att det wore med formen enligt, att Electorerne först genom anslag borde sammankallas: Men dä Riddcrffapct och Adeln önskat skyndesamhet, och han för sin del ansäge densamma ganska wigtig, hade han tagit sig den friheten, att för denna gängen förestä detta undantag, säsom en till ändamälckS winnande tjenlig utwäg. Herr Iknm, ?e!,r. Dä jag tog mig den friheten, att inför Herr Grefwe» och LandkMarskalkcn och Högloft.