Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pl.a~vm utarbetades efter noggraiint stiicliuin af hem stuclie-rörelsen i iitlalndet, förnaiid.igas t. p&amp; gr~indvalen af Ecli~ibn~gh-lr~~rsehias program. Men för att k~inna I ' a~liR en hjiilpsarn Iiand å t så ~nB,iiga som inöjl.igt, u p p ställde Förbundet inga villkor ined a£seen.de på ålder eller art wf underbyggnad. Tillfälle bereddes Ilvarje bLrimia med vanlig skolbi1dnia.g att erlxXia vare sig rad eller fortsatt ledning för stuclier på egen Iiaiid. De n.ybildade liurseriia började snart anlitas, och. Sä.rjiiiigeantalet lim, med iiiigot eiicla uiida~~tag, hrligei-i, om iiii långsamt,. Iiafva, företrndesvi s ölia,ts. Mo clersnihlet o cli. fräiii~iiancle sl~ï&amp;li stnclerats. Flera lärj iiiig.nï hafka, sedan de gen oinghtt en k~irs, omedelbast fortsatt mecl en iiy - ett bevis för den nytta de funn.it sig h a h a daraf. Ocksh har Iiomiten varit mycket angelägen a t t] ?&amp; basta möjliga sätt anord~ia, dessa lciirser. Den liar, nider siii fortsatta ve~: l~.saiii.het, nedlagt iiiy clceii niödam på ntarbetalde af bestanidn kurser och deteljerade a.i: betsplaner för flera olika ä1ii11en. D&amp; antalet af dein, som begagmade sig, d k~irserna, detta oalct~clt ej bSef SH. stort, som inan Iiuniiat vänta, Vidtogos åtskilliga ktgärder för a t t göra iden mera liä11,~I. Eoniiths nitiska ordförande verkade i detta syfte redan genom föredrag vid Förbruidets första A.rsmöte och.
Dä Utskotten härjemte anse denna rättighet för husbonde, med bibehållande af nu gällande stadganden om tjenstetiden, icke lämpligen kunna upphäfvas, enär nödig utväg att, der allvarsamma föreställningar icke hjelpa, tillhålla ett lättjefullt eller olydigt tjenstehjon att fullgöra sina åligganden, derigenom skulle husbonden betagas, finna Utskotten, — jemte erinran, alt hvad i öfrigt blifvit anfördt såsom skäl för denna rättighets upphörande, eller att husagan i flera främmande länder längesedan blifvit afskaffad, icke torde kunna i förevarande fall åberopas, helst, efter hvad kändt är, förhållandena, så väl i afseende på tjenstehjonets ställning till husbonden, som hvad angår tjenstetiden, inom dessa länder äro helt olika med dem, hvilka hos oss ega rum, — sig böra, uppå dessa förenade skäl, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att förevarande motioner icke må lill någon åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 3. 1:0 3. Auk. lill Exp.-Utsk. d. 29 April, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring i nu gällande stadganden, rörande legostämmaoch flyttningstid för tjenstefolk.
Sålunda har antalet af högre Elementar-läroverk, som för nio år sedan utgjorde femton, under den sedermera förflutna tiden blifvit förökadt till trettio, eller dubbelt så många. Det ligger likväl i sakens natur, att, ehuru naturlig den önskan är, att utvidga hvarje bestående läroverk, til! dess att det slutligen blifver fullständigt, man likväl vid en sådan utvidgning Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N.’o 1 om Statsverket 1865. Bl förr eller sednare träffar en punkt, der den måste hafva sin gräns, icke blott af brist på tillgång å penningemedel, utan äfven af brist på erforderlig lärarekraft. Utom det högst betydliga antal nya lärarebefattningar, som inrättades vid riksdagen 1856, tillkom vid derpå följande riksdag åter ett antal af 55 och vid sistlidne riksdag ytterligare icke mindre än 68 nya lärareplatser. Då man tager i betraktande det antal af unge män som på sednare åren aflagt Filosofie Kandidatexamen, är det uppenbart, att de nya lärarebefattningarne icke kunnat besättas med lärare, hvilka innehafva den bildning, som för ett ändamålsenligt beslridande af undervisningskallet lagligen erfordras. Bristen på sådana sökande har blifvit så stor, att af 36 lärareplatser, som år 1863 tillsattes, endast 20 kunde förses med vederbörligen examinerade lärare och ett nära lika stort antal eller 16 besattes med oexaminerade. När dertill kommer, att, i anseende till vikarie-arvodenas ringa belopp, vanligen endast yngre studerande kunna i de talrika vikariaterna användas, så visar det sig, att en ytterligare tillökning i antalet af lärare, som icke ega den bildning eller erfarenhet, hvilken för deras vigtiga kall erfordras, icke skulle lända till undervisningens båtnad. Den menliga inflytelsen af dessa förhållanden var redan vid sistlidne riksdag märkbar och Rikets Ständer uttalade på grund deraf sin önskan, att lärareplatserna måtte endast med fullt kompetenta personer besättas, samt bestämde, att tillsättningen af de då nybildade lärareplatserna först efter en viss tids förlopp skulle ega rum.
Samma kommitté har likväl endast exempelvis åberopat två af dessa gästgifvaregårdar, eller Rotebro och Barkarby, hvarest hästantalet år 1855 utgjorde 3,814 vid den förra och 2,956 vid den senare stationen. Den betydelse Rotebro sålunda skulle kunna tillmätas framför Barkarby, i betraktande af det å förra stället utgångna större antalet hästar, kan väl icke sägas vara ådagalagd genom det angifna förhållandet. Till en närmare utredning af frågan i denna del och till någon ledning för det omdöme, som derpå skulle kunnat byggas, hade otvifvelaktigt fordrats en mera utsträckt jemförelse. 44 Enligt undersöknings-kommittéens uppgifter är de olika liniernas längd, räknad från Stockholm till Upsala, följande; östra linien 6 mil 6100 fot, vestra linien till Örsundsbro 6 mil 260 fot, samt bibanan derifrån till Upsala 2 mil 11600 fot. Hela den vestra linien skulle således blifva 8 mil 11860 fot, eller 2 mil 5760 fot längre än östra linien. Vore nu endast fråga om att på den kortaste väg förena Stockholm och Upsala, och hade man icke att fästa något afseende vid det mellanliggande landets behof af en jernvägsförbindelse med hufvudstaden, eller, med andra ord, förefunnes obestridliga skäl för att frigöra sig från hvarje tanke på behofvet af trafikens underlättande inom de orter, som en från Stockholm norrut gående jernbana, i denna hennes första och mest omtvistade del, har att genomlöpa, faller det af sig sjelft, att någon tvekan vid valet icke kunde uppstå. Den större våglängden af nära 2J mil skulle under dessa förutsättningar obetingadt gifva den östra linien företräde.
Sedan Herrar Örverste Kammarjunkare på vanligt vis blifvit utbeledsagade , uppropades de 30 Herrar Ledamöter al Ridderskapet och Adeln, hvilka skulle i morgon uti Processionen deltaga. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att de Herrar Ledamö'er, hvilka skulle gå i Processionen, måtte något före klockan 3 samlas uti de dertill utsedde rum å Kongl. Slottet, samt att de öfrige Ridderskapet och Adelns Herrar Ledamöter, hvilka ämnade bevista Ceremonien i Riddarhohnskyrkan, måtte vid nyssnämnde tid samlas i det så kallade Seereta Utskottets rum å Riddarhuset, för att, anförde af den äldste närvarande af Ridderskapet och Adeln, derifrån till Riddarhohnskyrkan afgå. Bifölls. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition fann RidJ derskapet och Adeln för godt anmoda RiddarhusUtskottet, att genom en af RiddarhusCan* cellisterne, jemte vederbörande Vaktmästare, låta besörja Ordningen för morgondagen , då Rummen å Riddarhuset , enligt Ridderskapet» och Adelns beslut, komma till begagnande 286 Den 19 Martti, af Ridderskapefs och Adelns anhöriga Fruntim» mer att upplåtas. Föredrogs å nyo StatsUiskotfefs den 4 dennes afgifne samt dtn t'i i samma månad eftermiddagen pä bordet lagde Utlåtande, angående redovisning för StatsVerkets förskott till tryckningen af Riksståndens protocoll, jemte Bihanget dertill vid 1815 ärs Urtima Riksdag. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Jag bör ej neka att det töiefalltt mig nog olörmodadt att blitva ställd sorn redovisande inför Riksens Ständer i afseende på en sak, som i en helt annan väg kan och bör utredas.
Med följande ändringar. im Som Präst-Smndet dels med afseende der, Nppä att Krono - Bränneri,rne i Stockholm och Götheborg aro för allmänna Mag, zu.s - inrättnjngacne oumbärligs, dels och i anseende perkiö art BranwinsBränningen fyneS wara en Landrmanna näring, hwar. af de fläste innewanare i nämde Städer icke möjligen kmma sig b'gagna, redan ur den 14 nastiebns September i anledning af allmänna Beswärs - och O aouomi» - U-florrttS föi flag bi fluur , att KronoBränncrierne j besia Städer borde bjbehallos, fann Präste - Scandet sig icke kunna med uypbäfwande af h rörde b flur bifalla ds sammansatte U'flottens hem, ställan, a>c Bränwinö, Brännings rättigheten äswen skulle Städerne Stockholm och Götheborg bewiijaö, 2:0 Om Landt, Toarne äfwen hädanefter flulls komma ari brbshällaS, filmer Präst Ständer sä myc* ket mindre skäl att Bcanwiner mq ifrån Tull och Accis befrjas, som Srannemalen, äsivrn om den är till Mjöl, Gryn eller Bröd förädlad, mäste wid införande i Srädcrne föriullas. Dssiukom skulle Bränlvinets fl ikallande ifrån Tull förorsaka en kan handa icke obetydlig minskning uti Statens inkomster sf Tuliwerket« g:o Hwad änbtellgsn Krogar och Branwinse minuletingh ställen angar, sörblifwer Präst. Skändek uti Den z Ianuaru. 45 uti detta hänseende ivid desi förut fattade beslut att hos Kongl. Maj t i underdånighet anhalla, det täck, tes Hans Kongl. Map.t Nadigst widkaga sädana för-, fattiungar hwarigenom Krogarneö skadliga werknin« gar pa Sedligheten i möjligaste marko kunna förekominas.
' Uti § 186 stadgas slutligen, att det belopp af Banko-vinsten, som till nästa (innevarande) Riksdag inflyter, skall, om sådant anses för Bankens säkerhet nödigt, i Banken reserveras, men i annat fall, och i mån som densamma ingår, af Fullmäktige användas till uppköp af sådana räntebärande papper, § 184 upptager. Rörande dispositionen af den från och med 1857 års början influtna och vidare inflytande vinst å Bankens rörelse hafva Rikets Ständer redan förordnat genom deras med bifall till Utskottets Utlåtande N:o 48 fattade beslut, att berörde vinstmedel skola öfverföras till Bankens reserv-fond, hvilken åter är afsedd att, då reserv-fondens ställning, med afseende å Bankens säkerhet, det medgifver och allmänna rörelsen sådant påkallar, användas, ibland annat, till förstärkande af Handelsoch Närings-diskont-fonden och till inköp af räntebärande papper. Något särskildt stadgande, motsvarande § 186, angående disposition af inflytande Banko-vinst, erfordras således ej vidare i Reglementet, och Utskottet hemställer fördenskull, att § 186 måtte från Banko-reglementet få uteslutas. Stockholm den 13 November 1857. Bih. lill R. St. S7 Haft. 2 10 Banko-V t skott cls Memorial N:o Sg. Hf:o 59. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Nov. 1857, kl. 3 e. m. Memorial, med anmälan om Riks-Standens beslut, t anledning af Utlåtandet N:o 49, angående Bankens vexlings-kassa och dep ositions-rörelse.
Justerades 12 prot.-utdr. för den 7 dennes e. m, samt pleniprot:n för den 19 sistl. April f. och e. m. Föredrogs och remitterades till Statslltsk., K. M. nedannämnde den 7 dennes e. m. på bordel lagda Nåd. Propos:r och Skrifvelse till R. St.: l:o, ang:de ifrågaställdt utbyte af Kronan tillhörig emot enskild mans jord i och för utvidgning af Andra Lif-Grenadier-Reg:ts lägerplats, Malmen; 2:o, i fråga om afsöndring af jord från f. d. Korporals-bostället vid Skånska Hussar-Reg:tel Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län; 3:o, i anledn. af vackt fråga om Fyranläggniog å Gottska Sandön eller utläggande af ett Fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne 4:o, ang:de beviljandet åt staden Orebro, dels af ett anslag utan älerbelalningsskyldighet, och ett amorterings-lån för verkställande af ny tomlreglering derstädes, dels ock om ett byggnads-lån. Föredrogs K. M. den 7 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propus, lill R. St., ang:de sökt förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag skulle önska att StatsUtsk. icke måtte tillstyrka del begärda anståndet, emedan jag är öfvertygad, att sådant vore utan ändamål. Om arbetet icke inom den föreskrifna tiden kan fullbordas, derföre att bolaget är utan penningar, så befarar jag, att samma skäl skola räcka ända till slutet af det år, om hvars tillökning man nu anhållit. Alt inom vårt land penningar för detta ändamål ej kunna till erforderligt belopp erhällas, har erfarenheten redan visat. Man hoppas alltså alt kunna förskaffa sig dem från utlandet. Men bolagets direkt:n har sjelf uplysl huru det står till, serdeles i England, nemi. att penningetillgängen der är ganska knapp och räntan, till följe deraf, ovanligt hög.
Med anledning af denna Öfver-Intendents-embetets framställning uppdrog Kongl. Majit, under den 13 Januari 1860, åt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader att genom sakkunnig person låta verkställa besigtning och undersökning af Nyqvarns bro samt derefter inkomma med underdånigt förslag vare sig till brons iståndsättande eller ombyggnad; i följd hvaraf och sedan undersökning för utrönande af brons beskaffenhet blifvit på stället förrättad af Löjtnanten A. M. Lindgren, bemälde Styrelse, under den 14 September samma år, till Kongl. Majit öfverlemnat, dels ett af Löjtnanten Lindgren i ämnet afgifvet betänkande, hvaraf hufvudsakligen inhemtas att ifrågavarande bro, som mellan landfästena har en längd af 233 fot, i auseende till grundmurarues dåliga beskaffenhet är i behof af en fullständig ombyggnad, men att, med bibehållande af brons nuvarande läge, en sådan ombyggnad icke kunde verkställas, utan att qvarndam marne, med hvilka bron blifvit sammanbyggd, på samma gång nnderginge ombyggnad, hvarigenom åter arbetet, för hvars verkställande dsssutom betydande lokala svårigheter möta, skulle väsendtligen fördyras, samt att en ny bro skulle med vida mindre kostnad kunna uppföras å egorna 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 44. till den söder om Nyqvarn belägna Östanbro by, genom hvilken förändring icke blott en minskning af 130 fot i brons hela längd, utan äfven en förkortning af 3,752 fot i allmänna landsvägens längd skulle beredas, samt att undersökningsförrättaren, på grund häraf, föreslagit, att ny bro måtte å berörda ställe uppföras, för hvilket ändamål omläggning af allmänna landsvägen erfordrades på en sträcka af 7,296 fot; varande kostnaden härför beräknad till 44,600 R:dr, deraf 32,100 R:dr för sjelfva brobyggnaden och 12,500 R:dr för vägomläggningen, dels ock plan och profilkarta, utvisande så väl nuvarande lägetaflandsvägen och bron, som den föreslagna nya väglinien och brobyggnadsplatsen.
I stället för att svara smälde Marck med tungan, härmade en raket, som satte i väg uppåt höjden, snurrade fram sin stol till bordet med likörerna, fattade sitt glas och ropade: – Nojs, gubbar! Hvad är det här för stämning på min afskedsmiddag, eller tror ni vi ä’ på begrafning! I detsamma hördes några dofva, tunga klämtningar, som bragte en ruta i sidorummet att skallra. Marck ryckte till och spilde ur glaset, men nästa sekund extemporerade han: – Det är inte jag, som bestält den musiken! Klockringningen i Nikolaikyrkan fortgick som en fjärran metallåska, och Marck tackade oss alla för att vi velat göra honom det nöjet att äta hans afskedsmiddag, i stället för att vi skulle tackat honom. Han tackade oss i sin varmaste ton, känsligt och skämtsamt, med en liten darrning på rösten, men vi två, som sutto närmast, märkte att han fumlade med sitt glas, så att han strax efteråt fick tillfälle att fara med näsduken öfver ansiktet. Men det var naturligtvis omöjligt att Marck skulle ha gråtit, ty under hela sin upprörda ungdomstid hade han aldrig fält en tår, så att kamraterna skulle sett det. Det blef ännu en liten repetition af de många glada minnen vi hade gemensamma med Marck. En kom i håg ett, den andre ett annat. Och öfver dem alla hvilade sorglöshetens poesi, med många nobla, behjärtade, öfvermodiga och glada drag. Men det föll egentligen ingen in att det hela liknade sig till en resumé, ett bokslut af alla fröjder och dårskaper, som lifvet öser ur sitt ymnighetshorn, när man räknar mellan tjugu och tjugufem år. Det var ungdomsvänskapen, som började åldras och se tillbaka på sina barnsligheter. En stund därpå tryckte vi Marcks hand till afsked och till tack. Han hade hållit sitt måttlighetslöfte och gjorde därför inga svårigheter, utan skyndade själf att komma bort från sällskapet, innan det skingrades en för en. Jag följde Marck hem och fann där hans madam i färd med inpackningen. När vi kommit in i rummet, föll Marck ner i sin stora stol alldeles sönderbruten och slöt ögonen.
V i gifva efter utländsk källa följande råd, som säkert icke skola vara ovälkomna. Nötter: Mindre frukter inläggas hela, stora skalade. Nötterna skola vara utvuxna i spetsen; om hårda skal redan visat sig vid spetsen äro de oanvändbara. Jordgubbar: Vid inläggandet bör frukten vara stor, klart röd icke hvit, tämligen mogen, dock icke öfvermogen, samt ännu ha en fast form. Krusbär: Stora, klart gröna, ohårade sorter uppsökas. Frukterna måste vara utvuxna, men ännu fullständigt hårda och ogenomskinliga. Hallon: Stora bär, mogna men icke mjuka, användas. Körsbär: Stora, klart röda sorter senare de bruna, klarbären, de gula och de vanliga sura. Om man undantager de bruna bör uttagandet af stenar vara ganska lätt. Bären inläggas då de äro fullkomligt mogna. Öfvermogna äro obrukbara för detta ändamål. Reine claude: Endast sådana sorter, hvilka vid kokandet spricka något litet utan att fullkomligt fläckas sönder, kunna användas. Bäst äro de gröna, de stora och de med daggblå färg; öfver hufvud taget de, hvilka i smak likna de sura plommonen. Reine claude-plommonen böra vara fullt utväxta, men ännu fullkomligt hårda och aftagna med stjelk. De inläggas utan dröjsmål strax efter afplockniDgen. Sviskonplommon: Möjligast största frukt, hvars sten lätt kan uttagas, egnar sig bäst. Den bör framför allt vara fullkomligt mogen och ej mera vara hård; ju mognare, dess bättre. De röda sorterna kunna ej användas. Persikor: A f spaliersorter kunna endast de användas, hvilka allt igenom hafva hvitt kött oeh hvilka man utan svårighet kan befria från kärnan. På frukter från högstammiga persiketräd ställer man samma fordringar; köttets färg må dock bär vid lag gerna ej vara fullt hvit. Frukterna böra vid inläggningen vara mogna, men få ej vara mycket mjuka. Aprikoser: Stora, fjusgula, ej för saftiga aprikoser, hvarur stenen utan svårighet kan uttagas, äro önskliga. De böra vara fullkomligt gula, men ännu hårda. Frukter, som på ena sidan äro gröna och förkrympta, sakna värde.
Men då äfven vid de tillfällen, när dessas inrättande blott till husbehof blifver till föremål, det likväl är nödigt att tillse, det tredje mans rätt ej för nära trades, och att dervid hafves afseende på det behof, som genom folkmängdens tillväxt eller andra omständigheter kan hafva tillkommit, så att a ena sidan ägarne af de skattlagde qvarnar icke blifva uturståndsatte att utgöra den årliga skatt af dessa till Kongl. Majit och Kronan, som af dem är beräknad, i hvilket amne bemälte ägare böra /å höras, och att, ä den andra åter, i afseende å anläggning af vatten mjölqvarnar, nästgränsande hemmansägare icke förfördelas genom skada af uppdämning på deras ägor, hvilket sistnämnde icke annorledes än genom anställande syn, med tillförlitlig säkerhet, kan utrönas, linna Utskotten sig icke kunna tillstyrka någon förändring af hvad Dagen i <?o Gap. Byggninga - Balken uti ifrågasatte ämne föreskrift ver till iakttagande. Till Riksens Höglofl. Stånders bepröfvandé Valder likväl detta jemte den särskildta mening, uti Den 19 Juni1, Uti hvilken tvänne af Utskottets Ledamöter stadrint, vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 18 Maj 1815. På Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts väg - nar. På Högloft. Riddersknpet och Adelns Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt A. Lantingshausen. På Va Hofi. BorgareStåndets Ledamöters vägnar E. G. Hulm. Aud, Fredin. På Högvördig! Prest■Ståndets Ledamöters vägnar Joli. Olof. Wallin, A. Wikblad. På pjeder v. BondeStåndets Ledamöters vägnar Petter Jernström.
I afseende å sättet för den särskilda Nämndens bildande, anserj ag, lika med Justitierådet Naumann, att det vore för allas rätt bäst betryggande, om ständiga Nämnder kunde för ändamålet organiseras; hvaremot, enligt min åsigt, det i 3 § föreslagna sättet för val till ledamöter Kongl. Maj:ts Nåcl. 17 ledamöter i Nämnden icke eger något väsendtligt företräde framför det ännu gällande, särdeles som genom det föreslagna stadgandet en för stor öfvervigt skulle beredas åt de af domstolen utsedda ledamöterna, om hvilkas af alla inflytelser oförvillade omdöme man ej alltid torde kunna vara förvissad. Det i förslagets 13 § 2 mom. nu intagna stadgande att, vid expropriation af del utaf jord eller lägenhet, den i vissa fall för återstoden uppkommande vinst skall vid ersättningens bestämmande tagas i beräkning, kan jag, lör min del, icke biträda, hufvudsakligen af skäl att den, som mot sin vilja tvingas att afstå sin egendom, mäste vara berättigad att genast få kontant ersättning för fulla värdet af hvad som afträdes, vare sig att delta utgör hela eller blott en del af egendomen; och frågan huruvida en sådan jordegare, oftast ej i större mån än orubbade grannar, kan af företaget tillskyndas någon särskild vinst, anser jag ej böra hafva ringaste inflytande på löseskillingens belopp, särdeles som en slik vinst, fastän sannolikt i de flesta fall rikeligen förespeglad, likväl ofta nog torde i sjelfva verket blifva ganska ringa och dessutom beroende på enskildt lycke. Jag tänker mig t. ex. en tomtegare i stad, hvilken för ett torgs anläggande måste afstå en del af sin tomt. På återstoden af tomten är uppfördt ett hus, som af egaren ensam bebos.
Herr krilierrs ^aAe^/e/^s^ ^Ä/r/-cs^^ ^ a/ 6>uööe^ oel» 6rekve lillförordngds Oe^grtemen^-Lkiesen, §l.3t8-I»ädek s/ >»s Mglde i underdäniAliei-r Ln ifrän Xummar-Lnlle^ium den i5 sisl^lidne A^ovemlier i underdäni^Iie^ sOäten 8lirikve>86, innef^Ugnde del8 snmätsn, slL LoIIe»ii ^dvocatk'i8L3>, -/^o/ra/r ^'^sodo/' //cr^e/s2)rÄ, 8om, enligt Xnnzl. Lrefven den i^> December r83^, den 8 dunu^ri i83y neli den 2^ dunrmri detta ärIraft 8iA uppdrs^et gtt 8ä8om adjun^ersd I.edamot deltaga i Xammar-LoUe^u Aöromä! oeti biträda Oej-gi ttmentt-Llieferne med grendens8 föredrÄ^nin», samt derjemte under den A nä8tldr6uine september irlifvit r
Utgifter: Leverering till Kongl. Balans till år 1859: Räkenskapen, i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, har hos Revisorerne ej heller förauledt till någon erinran. 9 — 66 — § 2. Från Karantäns-kommissionen i Götheborg, hvilken fortfarande har inseendet öfver Karantäns-anstalterne å rikets vestra kust, har någon räkenskap för revisionsåret icke aflemnats, enär, efter det den vid 1856 års utgång i räkenskapen balanserade behållning af 1,500 R:dr 18 sk. 5 rst. Banko blifvit den 7 Juli 1857 till Kongl. Statskontoret inlevererad, några vidare medel från bemälde embetsverk icke utanordnats till förenämnde Kommission. Kongl. Konvoy-kommissariatet. Sedan Norska stats-verkets bidrag blifvit numera öfverflyttadt på Kongl. Utrikesdéparteméntet, redovisar denna, utan anmärkning i Kongl. Kammar-rätten granskade, räkenskap inkomster och utgifter å Sveriges enskilda handelsoch sjöfarts-fond sålunda: Debet. Balans från år 1857: Uppbörd: Afgifter till handelsoch sjöfarts-fonden 751,183: — Intresse-medel 61,631: 74. Karantän s-afgift vid Känsö för ett till Ryssland desti neradt fartyg 579: 75. Levererade medel för å indragne karantäns-anstalter försålde hus och inventarier 22,197. 13. Balans till år 1859: Or edit. Utgifter:- För sjö-expeditioner reserverade medel 67,500: — » karantäns-kostnader dito dito 37,500: — , Transport: 105,000: — 174,301: 52. — 67 — Transport: 105,000: — Bidrag till Sveriges och Norriges gemensamma kon - suls-fond 118,800: — Karantäns-inrättningen vid Känsö 19,344: 54.