Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vtår, d. tf Ifor. tfsg, Den 19 November 1823. * " , 1 . ' N Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. s. ix F. ra. Föredrogs I nyo och gillades följande fran nedannämnde Utskott inkomne samt det» ir dennes e. m, pl bordet lagde Utlåtanden: i Fran Statsoch Bevillnings-Utskotten; Af den S5 sistl. Oct. N:o 589) i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, rörande en af hvarje mantalsskrifven person årligen intill nästa Riksdag utgående afgift till veneriska smittans hämmande. Från StatsUtskottet: Af den 1 dennes: Bihang jill K. 5h Prot» Sami. »g Prct. t/tdr. J. 19 Xor. Jgaj N o jgo, ofver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut medcleldte Betänkande örn redogörelsen för de till veneriska smittans hämmande anslagne medel. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den 4 ennes: N:o 592, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande dels inrättande af ett allmänt Arbetsoch Correctionshus här i staden, dels anslag af löner och arfvoden för Fångpredikanter och Va ktbet jente. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 11 dennes under N:o 593 afgifne, samt den 12 derpåföljde e. m. på bordet Iagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande Pensions anslående åt förre Justitia® Ombudsmannen Herr Fri - Prof. UtJr. ii. if No v. igas.
Maj:t behagat anbefalla Kollegium att uti förevarande ämne inkomma med underdånigt Utlåtande. Efter tagen kännedom af berörde del utaf Rikets Ständers Revisorers Berättelse, har Kollegium funnit någon annan omständighet icke påkalla yttrande från Kollegii sida, än den af Revisorerne gjorda erinran, alt hvarken räkenskaperna eller Eders Kongl. Maj:ls deruti åberopade nådiga Bref af den 18 Mars sistlidne år innefatta upplysning, af hvad anledning behållningen af de till Kollegium influtna karantänsoch undersöknings-algifter kommit Handelsoch Sjöfartsfonden till godo, i stället för att ingå till Siats-Verket, sorn förskjutit kostnaden för karantänsans ta Hernas upprättande. I anledning häraf får Kollegium i underdånighet anmäla, att, under den tid cholerasjukdorren var gångbar i Europa, ombesörjandet af obser va lions-karanläns-be va kn ingen vid inloppsorlerna till Rikets stapelstäder och i dessa städers hamnar var anförtrodt dels åt städerna sjelfva, dels ock, der Eders Kongl. Majit fann sådant erforderligt, åt särskilda för delta ändamål tillförordnade personer, samt alt, i förra fallet, städerna ägde att uppbära de för nämnde bevakning fastställda afgifter, hvilka åler i det sednare fallet uppburos för Statens räkning och, sedan den i Slockholm organiserade Karantäns-Kommissionen för Rikets östra kust blifvit upplöst, ingingo till Kollegium, jemte redovisningen för samma uppbörd. Då, vid omförmälde karantäns-bevaknings upphörande, hos Kollegium fråga uppstod, huruvida det öfverskott, som förefanns efter det alla de för samma bevakning af Staten förskjutna kostnader och öfriga dervid bestridda utgifter blifvit medelst de inllulna afgiflerna godtgjorda, — 63 — borde antingen reserveras och hädanefter, såsom förut, förräntas af Kollegium, för att vara tillgängliga för de första mest angelägna utgifter, som kunde erfordras, i händelse
Fäderneslandets fordringar, då Kongl. Majtt redan å Dess sida till denne Armées förmån och bästa användt 1,963,133 R:dr 16 sk. af sådane medel, sorn icke tillhört Stcts-Utskottets Betänkanden. 13? 7 Svenska Stats-Verket, hvaraf 860,000 Ridr utgått af de Fonder som tillkommit i följd af Tractaten i Kiel, men de öfrige 1,103,133 R dr 16 sk. blifvit gifne af Kongl. Majus enskildte tillgångar. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott etc. Datum ut supra. CARL JOHAN. B. C. Qviding.” Stats - Utskottet har i anledning häraf inhämtat, det Öfverste Indelningen vid f. d. Östgötha Cavallerie-Regemente, såsom till indragning ställd, blifvit vid 1809 och 1810 årens Riksdag i likhet med alla öfrige Löner och Indelningar, som komme att framdeles besparas Staten, upptagen å Allmänna Indragnings - Staten, samt utgör med Capitainskapet derunder 678 Ridr 21 sk. 6 r:st. indeldte jemte Öfverste - Bostället Stora Tuna och Ryttmästare - Bostället Egeby tillsammans f mantal. Vid 1812 års Urtima Riksdag i Örebro väcktes hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den Motion, att sedan vid förenämnde Riksdagen det funnits nödigt, i anseende till StatsVerkets belägenhet, att åtskillige Indragningar i Arméep vidtogos, och de sorn i följd deraf skedde vid Värfvade Arméen, för Officerarne m O # endast medförde rättighet att i Atta år åtnjuta sine Löner, det äfven måtte bestämmas någon viss tid för innehafvaine af de förut till indragning ställde Indelningarne vid Adels-Fahnan och f. d.
Jag kan likväl icke förstå att detta är så nödvändigt, som desse Hrr synas tro. Jag kan icke inse att i detta fall i fråga om gevärstillverkning större våda för Kronan kan komma deraf, att den förskaffar sig sitt behof af gevär medelst uppgörande af leverans-kontrakter med enskilta, än som för närvar, äger rom i frjiga om Kronans behof af krut. Såsom bekant är finnes för närvar, icke något Kronan tillhörigt krutbruk. Hvad möjligheten af höga priser beträffar, så tror jag att om de nuvar. enskilta gevärsfaktorierna skulle stegra sina priser till en större höjd, man väl måste förutsätta att i Sverige finnes personer med tillräcklig spekulationsanda att nya anläggningar i denna väg uppstå, hvarigenom priserna blefvo jemnade; men om äfven priserna skulle hälla sig höga, så har 5 II. 9 130 Den 24 Maj. man ju, genom vidtagande af den förändring som här är i fråga, beredt sig medel att betala ett sådant högre pris. Jag kan så ledes icke se annat, än alt nr hvilken synpunkt som helst en förändring är önskvärd. Hvad beträffar det omtalda behofvet af nya modeller och nödvändigheten att experimentera dermed, så får jag upplysa, att vid alla artillerikasserner finnas verkstäder för morieliers pröfvande, och att just vid dessa verkstäder förfärdigas de modeller, efter hvilka gevär sedermera för Statens räkning tillverkas och för hvilkas skull man ansett det vara alldeles nödvändigt, alt Staten har ett egel gevärsfaktori. Men antag nu att de talare hafva rätt, som säga att Sverige icke kan umbära ett sådant faktori, så frågar jag om man väl kan påslå, att den af StatsUlsk. föreslagna und. skrifvelsen lägger hinder i vägen för dess bibehållande. Utsk:s tillstyrkande innefattar ju, att R. St., för den händelse att de der förutsatte fall icke inträffa, måtte begära det ”K. M. täcktes i nåder låta föranstalta om faktoriets ularrendering för Kronans räkning, på sätt och under de vilkor, som af K.
Konserten inleddes med en blott på henne själf, om framtiden skulle hvad instrumentsammansättningen beträffar, som blifva något mer än en ödslig sida i räkenvi tro, enastående trio för pianoforte, violin och skapsboken med dess » utgifter och inkomster »: valdhorn, förtjänstfullt utförd af hrr Stenhammar, M a r s a l a (Q u a l i t é I n g h i l t e r - r a) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys fullgod. Pris kr. 1:25 pr butelj. Finnes e n d a s t hos K. A. N y d a h l &amp; C:o Stockholm, 2 Sture-plan 3 Eiksoch Allm. telefon. H förhållanden, hvilka hon i rent materiel melärarinnan; stundom hade hon färre lektioner kolonner. Där hon förde sina åhörare öfver P N ning icke heller hade att förbise. än hvad hon behöfde för att uppehålla sig, de gnistrande alperna eller till Londons oerHon visste, att det kapital, som gifoch så var där alltid sommaren — den långa hördt trafikerade gator, var det. som följde ja B&lt; vits en hvar af själskrafter, icke är ämnadt sommaren, utan någon som helst förtjänst, då man själf med och hörde gondolierernas sång att läggas i en svetteduk. Hon hade nu det gällde att knappa in och lefva på beeller bruset och suset från jättestaden — allt ingen i världen att lita på i fråga om unsparingarna från vintern. Det är nu en gång stod så lefvande för sinnet. Men Lotten icke derstöd, alltså gällde det arbete, och det med så med privatlektioner: man betalar per gång blott beskref orterna, hon visste också att frimodigt sinne och af alla krafter. och lämnar lärarinnan att se sig om under berätta hvad som där tilldragit sig; hon framSa trollade bilderna af hugenottförsamlingen melmellantiderna. Henne3 arbetsfält låg klart: läfarinnekalH P let.
Hennes arm låg tungt pä Klaras; denna kände en oändlig, medlidsam ömhet, sådan endast en qvinna kan känna, tända hela sitt inre och blossa upp; aldrig förr, nej, icke ens under den jungfruliga vänskapens gångna vårdagar hade hon förnummit något liknande för vännen. Hon visste icke, hvad hon skulle göra för henne, men hon ville göra allt. Och den qyinliga instinkten ledde henne rätt. Medan de, fortfarande tysta, gingo framåt, lade sig en känsla af lisande lugn öfver Ruths sönderslitna sinne, sådan hon icke känt på oändligt länge — lugn, öfver att ha funnit ett hjerta att förtro sig åt; och när de hunno öfver till andra sidan af holmen, der Djurgårdslandets sjöbodar speglade sig i den ljumma fjärden och ångfärjan drog en bred strimma af skiftande bubblor oeh skum tvärs öfver viken, lyfte sig verkligen den första aningen af en sval aftonbris från vattnet och kom dem till mötes med sin svalka. Båda drogo djupt efter andan, och Ruth lyfte, för första gången, på sitt täta flor. Då Klara fick se den andras ansigte obetäckt, fick se de fina regelbundna dragen så härjade af sorg, de barnsliga, klara ögonen så dunkla af fördolda tårar och den genomskinliga hyns blekhet, mot hvilken skuggorna under ögonen tecknade sig skarpt, var det nära, att hon icke kunnat återhålla ett utrop af bestörtning. Men hon hejdade sig verkligen i tid och sade endast:, » Du ser verkligen bra trött ut, stackars Ruth. Ah, hvad en tids hvila på det sköna landet skall göra dig väl! » » Ja, det skulle det nog — kanhända! Men ännu vet jag ingenting om, hur allt kommer att gestalta sig för mig. Jag har rest i ett sträck i fyra dygn, knappast sofvit en timme ordentligt på vägen och kom till Stockholm i morse ». » Från Paris? » » Nej, frän Menton. » » Och din — man? » Ruth ryckte till. » Nej, nej », fick Klara brådt, ifrig, förskräckt öfver sin oförsigtighet; » vi skola icke tala derom; förlåt min glömska — vi ha ju kommit öfverens om det. Har du råkat pappa Rebolledo? » » Nej, jag har tillbragt hela förmiddagen med att söka dig.
Sparre har visserligen sagt, att det icke försports någon klagan öfver dessa författningar, men så är icke förhållandet, ty ehuru det icke kommit till åklagaremakten, hafva dock de fall varit många, då personer, som velat utträda ur församlingen, blifvit utsatta för trakasserier. Så t. ex. hafva sådana personer, sedan de länge gått till pastorn i församligen, blifvit hänvisade till konsistorium och, sedan de der ytterligare blifvit uppehållna, visade till pastorn tillbaka. Vidare har mycken klagan försports öfver förbudet mot att hålla sammankomst å tid, då allmän gudstjenst förrättas. Hvad ondt kan vara deri att menniskor komma tillsammans och läsa Guds ord? Vare sig sådan sammankomst eger rum i kyrkan eller enskildt, gäller dock Hans ord, som sade: hvar 2 eller 3 äro församlade i mitt namn, der är jag midt ibland dem. Afven om vi antoge Hr Henschens förslag, komme vi icke så långt, som i flera föga liberala länder, ty det qvarstode likväl, att man icke finge bekläda civilt embete. Men t. o. m. i Ryssland, der öfvergång till främmande lära visserligen icke är omtyckt, får dock embetsman bekänna sig till hvilken lära som helst. Stor-kanslern Nesselrode bekände icke statens lära, utan var protestant, och vi hafva här haft Ryska Ministrar af, snart sagdt, alla trosbekännelser. Då härtill kommer att detta Betänk, blifvit af Borgareoch Bonde-St:n återremitteradt, hoppas jag att R. o, Ad., som alltid visat sig gå främst på upplysningens bana, äfven beviljar en återremiss, på det Hr Henschens motion måtte inom Lag-Utsk:t vinna den behandling, den så väl förtjenar. Hr von Koch: Jag ber att få med några ord besvara Gr. Sparres sednaste anförande. Hr Gr:n yttrade, att jag i afseende å 1858 års förordn. skulle hafva förvexlat orden »församling» och »pastorat.»
I anledning af det uppdrag, Banco-Fullmägtige vid sednaste Riksdag erhållit, att till nästkommande Ständers pröfning framlägga förslag till en efter Sakernes nya ordning lämpad definilif reglering i afseende på BancoVerkets Organisation 1 det hela, och sedan fråga om Verkställandet af detta uppdrag vid flere tillfällen ifrågakommit, samt dels Committerade, som fått sig uppdragit att behandla frågorne om erforderlige förändringar i följd af Transport-Räkningens upphörande m. fin, gjort hemställan angående vissa i samband dermed nödige eller lämpelige ansedde hufvudgrunder för BancoVerkets allmänna organisation, dels ock en af Banco-Styrelscns Ledamöter, Kammarherren Rosenblad, i början af innevarande år, afgifvit ett utlåtande, till utredning af hvad sorn egenteligen bör förstås med en blifvande nj ordning i Banken, och hvilka grånsorna aro för den definitiva regleringen i afseende på Banco-Yerkets Organisation i det hela, hafva väl Banco-Fullmägtige då beslutat, att öfverlemna åt omförmälte Committerade att, i öfverensstämmelse med de uppgifna hufvudgrunderne, med åtskillige jeninkningar, utarbeta fullständigt Förslag i berörde ämnen; men något så beskaffadt Förslag har ännu icke blifvit uppgjordt eller för Fullmägtige framlagdt. Angående T3anco-Discont-Verkets ‘Tjenstemän tillagd ärlig discretion. På framställning af Banco-Discont-Directionen, hafva Banco-Fullmägtige den 2 Junii i83i såsom dels ny dels tillökt discretion för Tjenstemännen inom Contoiret vid nämnde Verk, tills vidare heviljat i/joo B:dr Banco, att utan samband med deras å Stat innehafvande Löner, beräknas ifrån och med x 831 års början och utgå efter den af
Ank. till Exp.-Utsk. d. a3 Febr., kl. 1 e. m Utlåtande, i anledning af gjorda framställningar om ett lån för uppbyggandet aj en ny Kyrka i Christinehamn. (R:glds-Afi.) Genom väckta motioner inom Borgareoch Bonde-Stånden, hafva Herr A. N. Lagerstedt och Riksdagsfullmägtigen Nils Nilsson från Wermland, under åberopande af serskildt erhållna uppdrag, framfört Christinehamns Stads och Warnums landsförsamlings anhållan, att, för ombyggandet »f deras gemensamma, ytterst förfallna, kyrka, ett lån å a5,ooo R:dr, emot 3 procents ränta och 1 procents årlig capital-afbetalning, måtte af Rikets Ständer beviljas, att af Bankens behållna vinst eller andra allmänna medel utgå, i mon af kyrkobyggnadens fortgång, och sedan församlingarnes egna härtill disponibla tillgångar först blifvit använda; viljande församlingarnes byggnadsskyldige invånare åtaga sig att gemensamt, en för alla och alla för en, ansvara för ej mindre capital än ränte-inbetalningarne å det sålunda sökta låneunderstödet. Enligt hvad i dessa, till Stals-Ulskottet remitterade, motioner, äfvensom i ett af Nils Nilsson dessutom afgifvet och af Bonde-Ståndet till Utskottet jemväl öfverlemnadt anförande samt dervid fogade handlingar för öfrigt uppgifves, ansågs Christinehamns af träd uppförda och ännu begagnade kyrka, redan för nära po år sedan, så förfallen, att i dess ställe en ny kyrka borde uppbyggas. En större mängd måleri - Stats-Vtskottets Utlåtande, N.o 216. alier hade också, för verkställigheten häraf, sedermera blifvit framskaffad, men, till följd af 2:ne Staden åren 1777 och 1804 öfvergångna eldsvådor, hade dessa byggnadsmaterialier måst för andra ändamål användas, hvarefter Staden varit urståndsatt att fortsätta sine åtgärder för kyrkobyggnadens tillvägabringande.
Visserligen skyddar Gud sin kyrka och församling — men det sker genom medel. Dess omedelbara verkningar äro icke vår tids, men vår tids skyldighet är, åtminstone i min tanka, att nyttja de medel, sorn Han lagt i vår frihet att efter bästa vett och uppsåt välja och använda. Slutligen bör jag ock nämna, att jag trott mig så mycket mer föranledd till desse anmärkningar, som man redan i följd af Tryckfriheten har i svensk öfversättning en theologisk afhandling, som är stäld emot hufvudsanningarna af vår christeliga lära. Anser inan för närvarande allmänheten dermed tjent, är det den upplysning i religieusa ämnen, som för vårt uppväxande slägte och för de mindre odlade folkclasser är nyttig, eller är saken af så liten vigt, att det kan vara likgiltigt att derå vara uppmärksam, blir det säkert framtiden, som både känner verkan häraf och skall fälla deröfver opartiskt utslag. Ytterst anhåller jag, att detta mitt yttrande må åtfölja det betänkande, som till Riksens Högloft. Ständer ifrån Utskottet kommer att i detta ämne afgå». Härmed förenade sig Doctor Falk. Herr Professoren Doctor Wijkman upplyste, att Herr Biskoppen Doctor Rosensteins yrkande vid förra Riksdagen om censure af smärre theologiska skrifter endast hade afseende på cathecheser, predikningar och sådane theologiska skrifter, som oftare komma i den mindre upplyste allmänhetens händer, men att Biskoppen hade ej dermed åsyftat någon censure af theologiska skrifter, då de äro Den 10 Oktober 1810 83 egentligen vettenskapligen behandlade; hvilken censure Herr Doctorn äfven för sin del ej kunde medgifva. Herr Öfver Hof-Predikanten Doctor Lilljenwalldh yttrade: »Jag misskänner alldeles icke det aktningsvärda nit för religionen, som förmått Herr Profjessoren] Dfoctor] Faxe till sitt nu afgifna yttrande, och hoppas att ej heller af honom blifva misskänd, då jag måste förklara mig af en helt stridig tanka.
M:ts nåd. utskiflning, användas till gratifikationer åt nödställda. Några hinder af dessa donationer kan jag fördenskull icke inse, emedan de höra under en helt annan kategori än Statspensions anstalter. De äro nemi. ämnade endast till ett slags Nödhjelps kassor. Vare långt från mig att påstå, att det förslag jag fram stält är i allo verkställbart, men jag tror icke heller, alt man på förhand kan säga, att det är aldeles overkställbart. Åtminstone hafva icke Hr Fårsei skäl kunnat bibringa mig en sådan öfvertygelse. Jag har visserligen hört, att Bonde-Ståndet i förra plenum bifallit Utlåt, och att Borgare-Ståndet i dagens plenum gjort detsamma, ehuru först efter votering och med endast 2:ne rösters öfvervigt, men om R. o. Ad. och Preste-Ståndet, hvilket sednare i frågan ännu icke beslutat, behagade återremittera Utlåt., torde det icke vara omöjligt att, derest Utsk:n, med fästadt afseende å 2:ne Stånds beslut och den mening, som gjort sig gällande inom en stor minoritet af ett 3:dje Stånd, skulle finna för godt att i saken ändra åsigt, densamma ännu vid denna Riksdag kunde vinna äfven detta 3:dje Stånds bifall, så alt vi intill nästa Riksdag kunde erhålla en fullständig utredning och undersökning ang:de pensioueringsväsendet samt förslag till detsammas ändamålsenliga ordnande, hvilken undersökning, enl. mitt förmenande, troligen skulle blifva vida mer fruktbringande än många andra undersökningar, som enl. R. Sirs begäran, varit föremål för Komité-arbeten. utan att veterligen hafva efterlemnat några våsendtliga resultaler. Jag fortfar i min anhållan om återremiss. Hr Liljenstolpe. Axel Fredrik, hade inlemna! ett så lydande anförande: Af tjenstegöromål och andra åligganden förhindrad att dagens plenum oafbrutet öfvervara, nödgas jag vördsamt anhålla få aflemna detta skriftligen vid behandlingen af sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskrns Ullåtrde Nro 4.
Denna jernväg står i förbindelse med flera smärre sjöar, sinsemellan medelst kortare jern vägsstycken sammanbundne; och derigenom, att man begagnar tjenliga farkoster försedda med lådor eller öppna kistor, hvari det tunga godset förvaras, och hvilka sedan medelst lämplig häfkraft uplyftas på jernvägen, och åter derifrån nedsänkas å andra fartyg, har man undvikit, att den tidsutdrägt blefve betydlig, som man förut befarade blifva ett verkligt hinder för transportens upblomstring i större skala. Hr Anckarsvärd har äfven betviflat rigtigheten af Utskis kalkyler. Något bestämdt omdöme härom kan icke lätteligen fastställas; men med kännedom om de stora fördelar, jernvägar i allmänhet medföra, tror jag, att de kostnader, R. St:r vilja nedlägga på della företag, skola lemna tillfredsställande frukter. Produktionens ansenliga förökande, hvarpå man nu icke inom orten torde lägga mycken vigt, i saknad af kommunikationer, skall blifva den närmaste följden. De anslag, R. o. Ad. redan lemnat till åtskilliga arbetsföretag, böra icke verka derhän, att R. o. Ad. vägrar understöd åt detta, på sått Gr. Lagerbjelke yttrat, serdeles vackra förotag. Jag anhåller således om bifall till Utskis förslag. Hr Fåhraeus, J o h. Fredr.: Så mycket är redan taladt till fördel för det förslag, som är under öfverläggning, att det icke torde fordras af mig att lägga nya skäl till dem, som så fullständigt och väl blifvit utvecklade af föregående talare. Men då jag varit af embetspligt förbunden att taga närmare kännedom af ärendet, innan det af K. M. genom Nåd. Propos. öfverlemnades till R. Sl:rs pröfning, har jag trott mig icke böra underlåta att gifva tillkänna, att jag, lika med Gr. Lagerbjelke, funnit det ifrågavrde förslaget till förbättrade landoch vatten-kommunikationer vara, i stats-ekonomiskt afs:de, ett af de fördelaktigaste som någonsin i vårt land förekommit.
Det är just denna saknad af lönen under då varande förhållanden, som bringar den i obestånd och sedermera föranleder en rubbning i deras linanciella ställning, som de hafva svårt att afhjelpa. Jag tror för öfrigt att Staten bör genom sina pensionskassor sörja för underhåll af enkor och barn efter aflidne tjenstemän. Sådane kassor finnas, och om än dessa pensioner icke äro betydliga, så kunna likväl tjenstemännen, genom insättning i kassorna bereda för sina enkor och barn en något så när sorgfri ålderdom, men att här söka att genom innehållning af lön, då tjenstemännen först inträder på denna bana, bereda en sådan pekunier tillgång vid hans dödsfall, det tror jag vara i hög grad olämpligt. Jag skulle tro att ett af de vackraste minnen, som R. St. vid denna riksdag kunde lemna efter sig, vore om de, genom bifall till Hr Fåhrai förslag, skulle kunna bereda denna nyttiga och af alla, som inse förhållandet, högt påkallade reform. Genom de voteringar, som i afseende på den ordinarie Statsregleringen ägt rum, hvarigenom flere af StalsUtsk. föreslagne utgiftsposter blifvit afslagne, finnes på den ordinarie statsbudgeten tillgång för de utgifter, som genom betänk:s antagande årligen skulle drabba stats-kassan, och hvad beträffar de tillfälliga utgifterne eller utbetalning af redan aftjent begrafningshjelp, så finnes enl. hvad Hr Fåhrai reservation utvisar, äfven utväg för deras betäckande genom användande af de besparingar, som äga rum på allmänna indragningsstaten, och som endast behöfva iagttagas vid den liqvid, hvilken årligen eger rum emellan Statsoch Riksgiskontoren. Jag anhåller lika med den förste värde talaren om propos. på bifall till Hr Fåhraei reservation. Ilr af Dalström, Gust. Jakob: