Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr «r i. efter lika grund, som vid andre ecklesiastike befordringar, dock ej under — 25. För följande personer, som ej hafva ständig lön, förses fullmakten eller constitulorialet med stämpladt papper efter enahanda grund, som den för civile Embetsoch Tjenstemän förut stadgade, dock icke under nedanstående belopp. Stadsmäklare: i Stockholm och Götheborg ISO: — i de öfrige Släderno 37: 50. Notarii Publici: i Stockholm och Götheborg 24: — i de öfrige Städerne — Skeppsklarerare : i Stockholm och Götheborg 50: — i de öfrige Städerne 42: 50. Vikarier och Substituter — 60. Masmästare-bref * — 25. Mästare-bref vid Hammarsmeds-Emhetet — 25. Mästersvens, Hyttedrängars och Uppsättares antagnings-bref — 10. Sockenskrifvare i: 45. Gerningsmän å landet — 75. Förordnanden och Anlagnings-Bevis för Städernes Betjente, Gevaldiger, Uppsyningsman, Lin-, Hamp-, Tjäru-, Brädoch Jernvräkare, Packhusoch Våg-karlar, Stadstjenare, Parmmätare, Mälare, Jernbärare, Vindragare, Åkare, Timmeroch Murkarlar, Fiskare, Packare, Politie-och Executions-betjente, extra ordinarie Stadsbetjente, med deras vederlikar, då de hafva lön på stat af tolf och en half Riksdaler och derutöfver, fem procent af löne-inkomsten; men med ringare eller ock utan lön — 25. Musikanter och Dansmästare, Förordnanden för — 75. Om någon beställning med lön på stat tillsättes genom ordres, anses dessa lika med constitutorial.
Spinnhusinrättningarne skola kunna vederbörligen underhållas och uppfylla det med dem åsyftade ändamål. Då sålunda sig visat, att de till Spinnhu» sens i orterna underhåll anslagna medel nu finnas för de ökade behofven otillräckliga i den man, att mer än dubbelt större anslag erfordras, har Utskottet, med öfvertygelse om angelägenheten och nyttan af dessa inrättningars behöriga vidmagthållande, trott sig böra tillstyrka, att det förra anslaget härtill 4683 R:dr 26 sk. fi lnst ökas med 5316 R:dr 21 sk. 6 r:st, så att anslagssumman för Spinnhusens i Landsorterna underhåll må blifva tillsammans en jemn summa af 10,000 Rtdr årligen. Majit har jemväl uti dess Nadt, ga proposition framställt angelägenheteh deraf, att Spinnhusinrättningen i Stockholm varder försedd med de medel, hvarutaf den är i behof, och till upplysning hvarom Kongl. Maj:i genom särskildt Nådig Remiss till Stats Utskottet låtit öfverlemna en af Öfver-Ståthallaren, En af Ri. kets Herrar tn. rn.
Jag ber just få lägga märke vid detta förhållande, för att dervid något minska betydelsen af den öfverlägsenhet i antal, som de vid detta och föregule plenum ankomne 50 nya ledamöter torde gifva åt majoriteten, och anhåller äfven få fästa upmärksamhet derpå att det varit konseqventare af vära vänner att, vid ett kort besök här, offra sjelfskrifvenhcten åt Fäderneslandet, än af dem, som tillfälligt besökt riksdagen, att rösta för bibehållande af representations-rätten, om de genom sin afresa de facto visa sig ej sedan vilja vårda den. Den 18 D ecemlier. 43 .lag beder Eder tillgifva mig Mine Hrr att jag väl länge nptagit Eder lid — alltför länge måhända då frågans öde redan är afgjordt. Men ämnet är af vigt — af omätlig framtidsvigt för Sverge, — och jag har derföre ej kunnat, ej bordt undertrycka mina åsigter, såsom motiver för mitt bifall lill förslaget. Gifve Gud att det stålt i min makt att befrämja en bättre utgång! jag skulle då klappat pä Edia fosterländskt varma hjertan. Jag skulle då upfordrat Eder, vid den fosterlandskärlek, J emottagit i arf af Edia frejdade förfäder, vid den fosterlandskärlek, som för den Svenska ädlingen alllid varit dyrbarare än hans lif, jag skulle upfordrat Eder i fosterlandets namn att bifalla det K. förslaget. Mänga ledamöter ropade pä propos. Hr Da Unian, Wilh. Fredr. Achates: Jag är af de tvenne sista talarena förekommen i det mesta af hvad jag hade alt säga; men i en fråga af den stora samhällsvigt som denna, vågar jag likväl anlita K. och Ad:s öfverseende, för det äfven jag uptager tiden med att besvara några af de här framställde inkast. Hr Gr. Horn öpnade debatten på motsidan med det påstående, all det förevar, förslaget hade ”Republiken lill mål och förstörelsen lill medel”.
På kyrkobacken hade folket skockat sig, dels för att samtala i det ämne, som uppfyllde allas tankar, dels i en annan afsigt. En bonddräng hade nämligen föreslagit, att man borde skaffa sig visshet, huruvida det verkligen var den ifrågavarande gumman eller ett genom hexeri åstadkommet ombud för hennes person, en synvilla. Förslaget hade vunnit bifall, och flera drängar stodo redan med stenar i händerna färdiga att medelst afslungande af dessa hårda premisser komma till en blodig och fullt öfvertygande konklusion. Endast Suenonii närvaro räddade den gamlas lif. Han märkte bonddrängarnes uppsåt och ropade: – Mina barn, vi hafva lagliga myndigheter här i landet, och endast dem tillkommer det att undersöka och straffa. Akten er! Hvad J nu viljen göra, är mord. Suenonius förde gumman till prestgården, der hon, i trots af Olofs knot, blef innestängd i drängkammaren, tills hon i skydd af aftonens mörker kunde begifva sig till sitt eländiga hem. Under hela den följande veckan var prestgården belägrad af menniskor, som ditkommit, för att lemna upplysningar om eller anföra klagomål mot hexorna. Alla en uppjagad fantasis skräckbilder, alla sjukdomar och andra olyckor, som timat folk eller fä i socknen, skrefvos på deras syndaregister. Suenonius fann sig nästan dränkt i fakta och bevis. Han behöfde minst fjorton dagar, för att anteckna och ordna desamma. Han arbetade från morgon till qväll med verklig jernflit, tog sig knappt tid att styrka sig med mat och lemnade ej sitt skrifbord för någon längre stund, utom de följande Söndagarne, då han förrättade gudstjensten i sin kyrka. Under denna tid besökte han ej heller sin vän och gynnare lagman Skytte på Signildsborg, och denne var af gikt hindrad att helsa på presten. Adolf, som dagligen väntat, att Suenonius skulle infinna sig, och icke kände orsaken till det skenbara lugn, han iakttog, började hoppas, att presten besinnat sig, tagit hans råd ad notam och afstått från anklagelserna såväl mot honom sjelf hos fadren, som mot Ingrid ... Han skulle snart på ett förskräckligt sätt blifva tagen ur denna sin villfarelse.
Under förklarande, att skälet, hvarför jag önskar delägarnes antal något större, endast är, att jag vill söka förvärfva privatbankerna flera vänner, får jag anhålla, alt delta antal mätte bestämmas lill minst 20 och teckningssummau lill minst 500,000 r:dr b:co. Gr. Posse: Sedan R. o. Ad. nu beslutat bifall till 14 och 15 §§, kan del nära nog vara likgiltigt, huru dessa stadgande!) bestämmas, men dä jag under den föregående discussionen yttrat mig rör:de denna punkt, anser jag mig skyldig att äfven nu yttra mig. Jag instämmer fullkomligt i den åsigt, i afseende på delägarnes antal, alt 50 är för mycket, men deremot tror jag det vara omöjligt att bilda en privatbank med endast fem delägare. Directionens medlemmar skola nemi. vara 5, och om det då skulle hända, att någon afgår eller sjukna!1, så blir direclionen icke fulltalig och lagen således annullerad. Jag instämmer derföre uti Frih. Raabs förslag, att detta antal måtte bestämmas till minst 20. Hvad åter angår teckningssumman, så tviflar jag icke på, att om lagen i öfrigt blifvit sådan, att möjligen privatbanker kunnat uppkomma, så skulle det icke varit någon svårighet att få en million tecknad. Det är sant, att här finnes en privatbank med endast 500,000 r:dr, inen jag skulle icke ansett oriktigt om denna mindre bank hade slagit sig tillsammans med den angränsande. Det hade då varit lättare att välja direcleurer; och, ehuru jag visst icke vill klan - Den 23 April e. m. 81- klandra styrelsen, hvarken i dea mindre eller den större banken, skulle jag' likväl tro, alt det för den mindre minst kommer i fråga alt förnya oclrojen, oaktadt orten bebos af rika personer, hvartill jag tror, ali närheten till invexling mycket bidrager. Sådana små banker, som man i förmiddags kallade bankungar, tror jag icke skulle kunna beslå, utan ett större creditiv på Riksbanken, för att vid skeende påkänningar kunna göra rätt för sig.
BancoU>. skottets förnyade Utlåtande till Rikets Ständer, 1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 4 9, samt det dervid bifogade generella förslag till Regleinen-tariska. stadganden för RåneContoiren i Vestra och Södra Provincerne, åberopade nedannämnde Herrar Ledamöter deras, vid ärendets afgörande, yttrade särskilda meningar, hvilka enligt förbehåll skulle bifogasUtskottets ofvanberörde förnyade Utlåtande, neni-; ligen: I Jr åsa om fördelning af hela det för Dig sconlrörelsen i allmänhet beviljade anslag. Herr RevisionsSecreteraren Stråle, (Se Bilagan Litt. Å) Härmed förenade sig Herr Prosten Has*■- selroth. Emot Utskottets förslag om LaneVistricteniindelning. Banco Utskottets Be tank an den. 15$ Herr Lagmannen Ullberg åberopade dess till “Valloll. BorgareStåndets Protocoi! härom anförde mening, att då det hufvudsakligaste ändamålet med BaneoDisconfens 'utgrening vöre att bereda en lättare och säkrare kännedom om Lansokarrdes och Cautionisters vederhäftighet, och det vore medgifvet att Wermland hade sina flesta reia* tioner, och dref nära sin hela rörelse på Götheborg, nämnde Landskap äfven i följe häraf, bor» de tillhöra Götheborgs DiscontDistrict. Häruti instämde Herr BruksPatron Bjuhr. J anledning af Utskottets tillstyrkande om obegagnade medels vfverftyttande från ett DiscontContoir till ett annat, sorn deraf kart vara i behof.
S. D. Då nu åter föredrogs Stats-Utskottets den 5 uti innevarande månad afgifne och den 15 på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 16 sistlidne Februarii meddeldte Betänkande och Förslag till bejakning af Inkomst-Titlarne uti den nu upprättade Riks-Staten; gillade Borgare-Ståndet Utskottets första Betänkande med det uti Stats-Utskottets sednare Utlåtande föreslagne tillägg, nemli.’ gen att som Ofverskotten å inkomsterne komma att till Riksgälds-Contoiret ingå, Utskottet alltså, må äga att till Riks-Stånden afgifva förslag å dea Summa sorn hör uti Riksgälds-Contoiret afsättas, för att af Kongl. Maj:t vid förefallande belopp användas till betäckande af den brist uti de pirak, nade Stats-Inkomsterne, som möjligtvis skulle kunna uppkomma. S. D. Då nu å nyo föredrogos Lag-Utskottets setLarr den 16 innevarande månad på bordet hviiande Utlåtanden: N.o 74 , i anledning' af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckt fråga om förändring i Författningärne till förekommande af Barnamord , och N:o 75, i anledning af gjorde* anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående sättet för en menighets hörande i enskilte tillåtlige ärenden , lät Borgare-Ståndet vid hvad Utskottet härutinnan yttrat, bero. Prot. Utilr. d. 18 April 1818. 307 S. D. Återremitterades vid förnyad föredragning, i anseende till gjorde anmärkningar Bevillnings-Utskotiens Bétänkanden: N:o 4, angående anslag af Bevillnings - medlen till understöd för Krono Uppbörds-Verket i Stockholm , och N:o 5, i fr åga otn Uppbörds Betjeningens aflönande 1 Götheborg och öfrige Städerne utom Stockholm. Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
Län genom afläten Skrifwelse, til! Herrar Fullmägtige, sä lydande: ^ -Lc. Wär ynnest Lo. ''Som Högst nödwändige förswarsanstalrer emot Ri« "keks fiender sä medtagit de medel, soM till krigets "utförande blifwit anstaffade, att en stor del af "Wäre i falt stäende Armeer snarligen kunna blifwä "vlsrtstälde för brister af swäraste bestaffenhet; Öch "Wi, kill aftvärjande deraf, för denna stund icke ^'kunna widtaga sä ffyndesamt »verkande utwägar, ''som behofwen oumgängeligcn fordra; alltså finne Wi "Ost ä nys föranlätne, att af Eder asta ett ytterst"gare Länebiträde i all den widd, som I, af bö "medel och Utwägar, i Eder hand finnas, möjellgett "kunna Åstadkomma. — Det är Rikets hägn öch Zjer^e Band. ri7/ "8. "tSr» 93° Den!8 November. "försrvar, som päkallar ett sädant biträde af Eder, "och detta biträde kommer i synnerhet att anwandas "till lissförnödenheter för Armeerne." "För återbetalningen af detta Län skola Eder tillvällas Wart och Rikets Stats-Contoirs Obligationer pä lika ränta och emot enahanda säkerhet, som "för de Län, hwarmed I Ost och Riket icke länge"sedan bistätt, men pä ven äterbetalnings-tid Sdra "omständigheter medgifwa. Och som nödigt ar, "att den hjelp wi salunda af Eder äska, utan up", kof blifwer för krigsbehofwen att tillgå; sä är "Wär nädiga wilja, att I med Edert nnderdäniga "swar och yttrande, pä det skyndesammaste inkommen. "Wi befalle etc.
Dctze Sedlar, stälde pä lika Riksdalertal med de emot dem aflemnade Lrcdit-Sedlar, enligt medföljande - Den M October. 4809 jande Fsrmulaire, skulle inom 15 är inlösas, efter samma devalvations-grund, som för Realisationen af de pä en gäng till Specie-mynt ombpltc Credit» Sedlar; och dertill borde Banque» erhälla en ärlig Amortitzements-Lorrd af Trehundrade Tusende R:d., hwilka af Riksens Ständers Bcwillning ssulle komma att anfläS och utgä. Courant-Sedlarne borde uti kronans Uppbörd, wid UtstyldcrneS afbördande till Staten fä anwändaS till en tredjedel, med beräkning af den pä RikSgälds-Sedlarne i allmänhet faststälde devalvationen; äfwcnsom alla i Credit-Sedlar ställde eller derifrän uppkommande Skulder och Län mm., sedan Realisationen för sig gött, bordt liqvidideras med Banco och Courant, efter de grunder, pä hwilka Realisationen blifwit werkställd. Derest Riksens Ständer samtycka till den Amortitzemeuts-Lond, som Banquen i följe häraf ärligen i is är bör erhälla, till Lourant-Sedlarncs inlösen; sä blifiver fluteligcn och z:o Nödigt, att Riksens Ständers BewillningtUkskott uppdrages att wid BewillningS-För ordningens Lfwerseende och jemnkning tillöka hwad bchofwet fordrar. När Rikets lMyntwäsende äterwinner säkerhet och stadga, tarfwar Riksgälds-Lontoiret till asbbr, dande af den för Ränta löpande Inoch Utrikes ffulben m. m.
J rgen af ost lär wilja neka Embetsman, för hwars lönewittor wi orta förklarat medlidande, den Utsigt till ett möjligt skadestånd som de ägde redan ivid början af denna bana, eller Staren den rättighet, att belöna, som fördubblar desi werknings-förmäga. Här lär säledes endast wara fraga om bestaffenheken af de anspråk som kunna gifwa rärr till fadane belöningar, om bestämmandet af graderne utaf förtjenst och af behof. I anseende till framtiden torde sädant mer eller mindre fullkomligt igenom granskningen af de nu förestagne grunder eller genom fastställandet af andra, åtminstone till någon del lata göra sig. Men besia grunder torde likwäl aldrig med stal böra och kunna rättas efter annat än längden af tjenstetid, förhällandet af wista tje ister till det allmänna, i anseende till lön och till deras inflytande pä det he - Den 2v Zebruarii. 913 helas wäl, samt ändteligen swärigheken att, i anseende lill wista befattningars beskaffenhet, dertill erhälla ffickeliga ämnen. Men om efter en granlaga och mödosam granskning, som skulle fordra den fullkomligaste kännedom och det mest afmatta bedömmande af hwarje särskilt befattnings wigt, af Löne-wilkorens mer eller mindre tillräcklighet ester de kostnader, som hwarje särskilt Embete erfordrar, och af den mer eller mindre swärighet svin giswes för att dertill förwärfwa skicklighet, om säger jag, man efter alt detta skulle lyckas akt fastställa nägra allmänna icke obilliga Reglor, för utdelandet af desta belöningar, aterstär likwäl aliid pröfningen af Jndiwiduens särskilta förhållanden till Staten, af dest olika anspråk ester graderne af förtjenst och as behof; omöjligen lar deria kunna genom nägra Reglor i förhand utan undantag bestämmas; omöjligen lar man kunna pasta, att dä cnstiltes tjensier emot det allmänna aro lika, den händelsen att af egne medel kunna wara bärgad bör utesluta den ena ifrån en belöning, som en annan skulle anses hafwa rätrwist erhållit.
Amiralitets-Krigsmans-kassans Direktion, som förklarat sig ej heller kunna, utan de förut öfverklagade olägenheter, utröna hvad rusthålls—afgifterne till kassan, beräknade efter äldre grunder, skulle numera utgöra, har, i likhet med Krigs-kollegium och under åberopande deraf, att rusthålls-afgifterne alltjemt varit i stigande, underdånigst föreslagit, att ersättningen för desamma måtte under kommande statsregleringsperiod få till enahanda belopp, som under denna utgå. I öfverensstämmelse med hvad båda Krigsmans-kassornas förvaltningar sålunda hemställt och då en beräkning af hvad i rusthållsoch en-per-miile-afgifter, efter de till och med år 1831 gällande grunder, skulle nämnda kassor hädanefter tillkomma, redan är och för hvarje år alltmera blifver förenad icke blott med de största svårigheter, utan äfven med en osäkerhet, som efter förändringar i Charte-sigillatc - Kongl. Moj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1850. 61 afgiftens beräkning icke kan undvikas, har Kongl. Maj:t funnit den enda tillförlitliga reglering i förevarande ämne vara den, att ersättningarne för omförmälda afgifter bi behållas vid de belopp, som på grund af noggranna medeltals-beräkningar för fem år, blifvit sednast bestämda, endast med den af Krigs-kollegium ifrågaställa nedsättning för den händelse, att Armeens pensions-kassa framgent, likasom nu, blifver på annat sätt godtgjord för den benne tillkommande andel i ersättnings-förhöjningen för rusthålls-afgifter, hvarom, i sammanhang med öfriga anslag under Fjerde Hufvudtiteln, Kongl. Majit här ofvan gjort nådig framställning. Under denna förutsättning föreslår Kongl. Maj:t följaktligen, att nuvarande anslaget till Wadstena Krigsmanshus-kassa måtte, med 8,820 R:dr, minskas till 237,280 R:dr och Pensions-staterna, i allt öfrigt oförändrade, således upptagas till en slutsumma af 482,790 R:dr.
Jag hade ännu icke hunnit köra ifrån trappan, och just som jag genom det upplysta fönstret i mrs’ sängkammare såg, att hon och Ellen kommit ditin, hörde jag ett gällt och häftigt barnskrik. Jag hade lyft piskan till en klatsch för att köra ned på stallgården, men jag blef så förbluffad, att jag lät hästarna stå qvar orörliga framför porten, under det jag från den höga kuskbocken rätt väl kunde se in i rummet, der jag såg mrs och Ellen stå vid sängen inne i alkoven, båda två sysslande med något, som jag icke kunde se, under det jag alltjemt hörde ett barn skrika. Hvarken jag sjelf, som då var helt ung och nyss gift, eller någon annan framme vid herrgården hade något spädt barn, och detta skrik visste jag alls icke, huru jag skulle förklara. Mrs hade ännu icke aftagit hvarken hatt eller kappa, och af Ellens åtbörder tyckte jag mig se, att hon var lika öfverraskad och förbryllad af det sällsamma ljudet som jag. Både hon och hennes matmor tycktes samtala mycket häftigt med hvarandra, och i detsamma sprang Ellen fram till fönstret och släppte ned gardinen. Jag körde ned med vagnen, men det lilla barnets skrik ljöd ännu i mina öron, och jag visste icke, hvad jag skulle tänka derom. Knappt tvenne timmar derefter kom Ellen ned och väckte mig, som nyss insomnat, med befallning att genast spänna för ett par andra hästar och skjutsa mrs till Falmouth, ty hon hade beslutit att resa ännu samma natt i stället för dagen derpå, som hon ämnat. Ellen nämde helt hastigt till Barbara, min hustru, någonting om turerna för postvagnen såsom skäl för deras brädstörtade resa och tog med detsamma afsked af oss, och vi hafva sedan aldrig mera sett henne, och förmodligen är hon nu död. Hon var slägt till Barbara och en hederlig och rask flicka, som fattat mycken tillgifvenhet för sin matmor, och äfven om jag haft tid eller mod att fråga henne och begära en förklaring öfver det besynnerliga ljud jag hört, så hade hon säkert ingenting yppat om denna hemlighet.
Hvad Revisorerne erinrat emot den hittills följda åsigt, ”alt Krigsmanshusoch Militie-Boställs-Kassorna samt Armeens Mötesfond borde ”bekosta sin förvaltning” samt betydligheten af de summor, som för detta ändamål från Kassorna årligen utgått, äfvensom Revisorernes här af föranledda hemställan till Rikets näst härefter sammanträdande Ständer, ”huruvida icke de för Kassornas förvaltande behöfliga embetsoch ”tjenstemän borde från Stats-Verket direkte aflönas,” upptager KrigsKollegium till bemötande i det Utlåtande öfver de Kollegium rörande allmänna frågor, som till Eders Kongl. Maj:t varder i underdånighet afgifvet; men då Revisorerne fästat deras uppmärksamhet, särskilt hvad Krigsmanshus-Kassan rörer, vid den från samma Kassa för året 1843 utbetalda förvaltningskostnad, antagen att utgöra 11,062 R:dr 12 sk. Banko, har Kollegium, genom öfverlemnande af bifogade Sammandrag, bordt i underdånighet utreda, att sistberörde summa innefattar; Pensioner, att vid innehafvarnes afgång indragas och besparas, 987: 24. 8 Transport 987; 24. 8. 49 * — 386 — Transport 987: 24. 8. Lön å indragnings-stat till f. d. Krigs-Rådet m. m. Gyllenram , 702: 24. — Begrafningshjelp, förut till Kassan aftjenad och nu utbetald, 557: 19. — Löne-andelar och arfvoden anvisade i och för handläggning, utom Krigsmanshus-Afdelningen, af Krigsmans hus-Kassan rörande angelägenheter 1,460: 26. — Gratifikation för en gång tili Krigs-Rådet Seippel 2,000: Diverse utgifter, bestående af Gratifikationer till afskedade krigsmän . 57: 32. — Postporto, som till Postverket blifvit erlagdt,. 570: 33. — Skrifmaterialier och expenser 481: 40. 4.
R:dr årligen, eller för 5 år 12,000 R:dr, alt afsältas af odisponerade tillgångar för extra Stals*regleringen. Stockholm den 2g Maj 1841 * N:o 562. Ani. till Exp. Utsi. den 3o Maj i84r, kl. 11 f. ns. Memorial; i anledning af återremiss å det i Memorialet N:o 507 ajlemnade förslag till Reglementariska föreskrifter för RiksgäldsContoirets förvaltning. (Rgs. Afd.) Till svar å Ridderskapets och Adelns återremiss å det af Stats-Utskoltet, under N:o 507, afgifna Memorial, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 8:de Afdelningen af i835 års Reglemente för 'RiksgäldsContoiret* får Utskottet anmäla, att som detta Memorial, jemte deruti före - 12 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial> -ZV.-o 563. slagna reglementariska stadganden, blifvit af de 3:ne öfriga Riks-Stånden godkända, nemligen af Presteoch Borgare-Stånden, under den 17, samt af Bonde-Ståndet, under den 22 i denna månad, så anser Utskottet sig icke kunna, i anledning af berörde återremisser, ingå i något vidare yttrande angående de således enligt 70 §. Riksdags-Ordningen afgjorda ämnen, hvarom ifrågavarande föreskrifter handla. Ank. till Exp. Utsk. den 2 Juni i84q kl. 9 f. m. Memorial, om inträjfadt hinder för votering} rörande extra Statsreglering.
Deputerade, anställa undersökning uti hvarje stapelstad, om de vilkor och till hvilka ändamål tolag eller andra afgifter å handel och sjöfart blifvit fastställde, huru de användas och hvilka anstalter, som för handel och sjöfart, eller andra med afgifterne afsedda ändamål, voro vidlagne eller ytterligare erfordrades, samt derefter sökte tillvägabringa möjlighet, alt hänföra tolagen till enhet uti alla städer, samt till E. K. M;s Nådiga fastställelse anmälde bestämda och förenklade Taxor, som kunde tjenarallmänheten till efterrättelse, med bibehållande af borgerskapets rättighet, alt hädanefter, såsom hittills, sjelfva ombesörja uppbörden af afgifter. ne, beräknade efter tullvärde, samt, på sätt och i den ordning, som de olika förhållanden i hvarje stad kunde föranleda, förordna om deras användande till de föremål, hvartill de blifvit bestämda, men under dermed förenad skyldighet, att öfver så beskaffade afgifter föra serskild räkning, sorn, afslutad för hvarje år inom den i Maji det påföljande, 454 Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse N.-o 2 53. borde undergå revision, hvaruti en, af Öfver-Ståthållaren i Stockholm och af E. K. M:s Befallningshafvande i hvar sitt Län, dertill utsedd person borde deltaga, för att kunna deröfver afgifva berättelse till bemälde Embetsmyndigheter, hvilka derefter borde till Commerce-Collegium anmäla, att revisionsförrättningen blifvit verkställd; till hvad belopp inkomsterne af handeln och sjöfarten föregångna året i hvarje stapelstad uppgått, samt huruvida de blifvit till bestämda ändamål använde; äfvensom slutligen, att emedlertid på förhand borde bestämmas, hvad som hittills åtminstone någorstädes varit tvist underkastadt, att den vara, som ej drager ineller utförsel-tull, också vore befriad från tolag, hvarigenom, och så vida Comiterades förslag, att de fleste varuartiklar tullfritt må utföras, blefve godkändt, tolagen i betydlig moa skulle komma att nedsättas.