Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre kan, endast så länge apoihekare-yrket bär sig eller lemnar vinst, rättigheten att samma yrke å viss ort utöfva blifva föremål för köpslut man och man emellan, äfvensom köpesumman alltid måste lämpa sig efter den kalkylerade afkastningen och i förhållande dertill stiga eller falla. Om än en eller annan kalkylerade illa eller af en alltför ifrig längtan efter sjelfständig verksamhet skulle låta förleda sig att betala ett apothek för dyrt, så är detta ett förhållande, hvilket icke kan genom författningar förekommas, men som här, likasom i all annan handel, vid nästa köp, genom nedsättning i priset sjelfmant åter rättas. Men denna privilegiihandel är deremot icke likgiltig, om den betraktas från statens eller det allmännas sida. Apothekare-yrket, om än till en viss grad att anse såsom ett merkantilt näringsfång, är dock derjemte ett vetenskapligt yrke, af den vigt för menskligheten, att dess utöfning icke anförtros åt någon annan än den, som deri förvärfvat och ådagalagt behöriga kunskaper och skicklighet, hvaraf äfven synes böra följa, att den, som genom högre kunskaper och större skicklighet gjort sig bäst qvalificerad till samma yrkes utöfning, företrädesvis borde blifva dertill använd. Så länge rättigheten att drifva apotheks-rörelse endast genom inköp af företrädarens privilegium kan rörvärfvas, är det dock icke skickligheten, utan bästa tillgången på penningar eller största krediten och i förening dermed mången gång minsta betänksamhet i kalkyl, som bestämma, hvilken som blifver egare af ett ledigt eller till salu utbjudet apothek, under hvilket förhållande staten således icke blott är beröfvad tillfället att för Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtskottets Betänkande, N:o f08. 11 det allmännas båtnad företrädesvis använda och genom befordran belöna och uppmuntra den större skickligheten, utan ock tacite öfverlåter dispositionen af detta vigtiga prerogativ åt enskild mans af enskildt intresse beroende val.
Cronhjelm blifvit anfördt, då tvenne gånger förut under denna riksdag en likartad fråga varit föremål för Ståndets pröfning och då blifvit afslagep, — skäl, sorn under de föregående dagarnas debatter här blifvit ytterligare utvecklade af Hrr Cederschjöld och Dalman. Äfven jag föreställer mig, att en dylik decimation af R, o. Ad. skulle vara skadlig pcb tilläfventyrs borttaga äfven ,dep återhållande kraft, sora någon gång vid för nationalfriheten vigtiga tillfällen visat sig finnas uti R. o. Ad:s större antal, utan att derigenom bereda Folket pller Svenska Adeln någon visshet derom, att de utmärkta insigterna oell den verkliga sjelfstäodigheten finge ett inträde på detta rum. Jag betviflar åtminstone, att dessa val kunna organiseras så, att det ej går med dem. såsom med alla andra tilt förstärkt Statsm. fl. Utsk. Den sjelfskrifna representationsrätten är det enda prerogativ, sorn återstår Svenska Adeln, och ehuru jag med iden jifligasle känsla skulle önska att få öfverlemna äfven detta i Svenska folkets sköte, för att vinna en verklig förbättring, för att föregå de öfriga RiksStm roed ett sannt patriotiskt exempel, tillstår jag likväl, att jag tvekar afsäga mig denna rätt endast för att minska R. o. Ad:s antal och derigenom, efter min tanka, öka Regeringsmagtens redan förut nog stora inflytande på Riddarhuset, — ett inflytande, hvilket aldrig, åtminstone i de stora och vigtjga samhällsfrågorna, kan med samma ofelbara säkerhet utöfvas, då Regeringen icke äger * s'n niagt att utesluta det frisinne, den patriotism, hvars rösf åtminstone någon gång, icke utan verkan, låtit höra sig inom R. o. Ad.
Malms Församl(ing)s fattig Cassa och skola under bemälte min K.(äre) Sons Herr David Gotthard Hildebrands lifstid blifwa hos Honom innestående emot Sex pro(cen)ts ränta, men när min K.(äre) Son död är, bör det som af ofvanberörde Capital 1200 Rdr kan wara öfrigit, genast aflemnas till St. Malms församl(ing)s fattig Cassas Föreståndare, hwilke med laga answar och i samråd med Possessoren af Ericsbergs fidei commiss äga att besörja, det, de då undfängne medlen warda med största möjel(iga) säkerhet och till bästa förmon förräntade, samt för öfrigt då waka efwen derpå, att berörde gåfwa rätteligen efter detta förordnande anwändas. — Som Ericsbergs gods underhafwande innom St. Malms Sochn och bland dem i synnerhet den torftigare delen, under Testators uti berörde Sochn in till dess död tilbragte mongåriga lefnad, altid ägt förnämsta föremålet för dess ömhet och omwårdnad, så bör efter dess önskan, den jag jämwäl härutinnan gjerna efterföljer, hwarken nu eller framdeles nogre andre kunne komma att njuta understöd och hjelp af ofwann(äm)de förlänte och donerade medel, eller deraf få sig begagna, än sådane gamle, orklöse, fattige och sjuklige, jämte wärnlöse barn, hwilka eller hwilkas föräldnar längre tid tjent och arbetat under Ericsbergs gods, samt äro på de under Ericsbergs gård innom St.
Då man jemför hvad vår konkurslag härutinnan innehåller med de föreskrifter, som derom öro gifna i åtskilliga utländska lagstiftningar, synas dessa sednare ega ett gifvet företräde. Ehuru konkursen endast har till ändamål en liqvidations-process emellan gäldenären och borgenärerne, å ena sidan, samt emellan borgenärerne inbördes, å den andra, har man likväl hos oss gjort gäldenärs och borgenärers alla anspråk till föremål lör domstols judiciela behandling, äfven om någon tvist emellan de intresserade rörande liqviden ej uppstår, hvilket deremot i de utländska konkurslagarne ej är förhållandet; och då konkurs-massans förvaltning hos oss blifvit helt och hållet öfverlemnad lill gode män eller sysslomän, ulan annan kontroll, än den borgenärerne sjelfva kunna utöfva, hafva omiörmälda lagar bredvid gode män och sysslomän ställt en offentlig person att leda utredningen af konkursmassan och vaka deröfver, att densamma förvaltas lill borgenärernes fördel, samt alltså alt, utan någon inskränkning i dessas räll, förekomma den osäkerhet och de förluster, hvilka gode männen eller sysslomännen kunna, genom sina åtgärder, tillskynda borgenärerne. Sålunda har mot vår korikurslag blifvit anmärkt, alt då domaremagtens inblandning i ena fallet vore obehöflig och blott ledande till långsamhet, blefve i det andra genom saknaden af en offentlig kontroll utaf nyss antydda beskaffenhet den säkerhet minskad, hvilken det låge i den allmänna kreditens interesse att betrygga, och för hvilBih. till R. St. Suppl. 26 202 ExpeditionsUiskottets Förslug till underd. Skrifvelse N:o 244. ket ändamål staten alltså borde mellankomma. Befogenheten af denna anmärkning synes ej kunna förnekas. Ber ingen tvist är, fordras ej någon pröfning af domaren, och i alvaktan på sådan pröfning bör derföre ej en oomtvislad rätt uppehållas. Liqvidations-åtgärden åter kan verkställas af den, hvilken konkursmassans utredning åligger, och i den offentliga kontroll, som i andra länder blifvit satt öfver en sådan utredning, synes ett verksamt medel finnas alt förekomma den långsamhet i berörde hänseende, som hos oss allmänt öfverklagas.
Och har Herr Norin derjemte, uti serskild motion, efter framställning af den mindre fördelagtiga ståndpunkt, hvarpå Lotsverket sig för närvarande befinner, och vådan deraf, att fartyg och egendom skola på okände farvatten anförtros åt lotsar mot dryga arfvoden, då desse knappast känna sina egne farleder och äro dessutom råa och okunniga personer, hvilka sakna all disciplin och kunskap i yrket, ansett, att en revue i allmänhet af denna inrättning, hvilken helt och hållet borde reorganiseras, måtte företagas, så vida Svenska sjöfarten ej skall blottställas allt för mycket och förtroendet hos utkindningen alt besöka Svenska kusterna ej vidare förloras; samt i följd deraf föreslagit: l:o att Lotsverkets tjenstemän och Officerare, Lots-åldcrmännen för stationerne inberäknade, måtte aflönas af anslag från Handelsoch Sjöfarts-fonden; 2:o att hvarje välfrejdad person må berättigas att, oberoende af redan varande lots-antalet, till lots blifva antagen, sedan han inför lots-åldermannen och Ombud från Skepps-redarne inom Lots-districtet ådagalagt full kännedom om far - Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N.o 130. 3 vattnet, dock moil rättighet för dessa Ombud att med sökanden i ämnet anställa den pröfning sorn deni synes lämplig, äfvensom att sökanden, emot deras intygande, ieke rnå lill lofs antagas, hvaremot den sökande, som af Ombuden blifvit godkänd, eger, i händelse af lots-äldermannens afslag, att vända sig tili Lotsverkets Styrelse, som då har att pröfva förhållandet och öfver ansökningen besluta; 3:o att sjöfarande må berättigas att, så väl vid insorn utgåendet, oberoende af tour, antaga den lots, till hvilken de hafva förtroende; dock åligge det lotsarnc att, i likhet med nu gällande föreskrifter, i tour uppehålla sig vid de yttre skären och i sina båtar vara de sjöfarande till mötes, utan hinder för de öfrige lotsarne att härvid uppträda i täflan med de tourhafvande; och 4:o att lots-penningar böra oafkortade tillfalla den, som verkställ t lotsningen, och hvilken det åligger att, för hvarje lotsning, vid hemkomsten till lots-åldermannen öfverlemna intyg från Skepparen om sitt förhållande. 3:o Mais Persson från Stockholms Län, med hvilken Anders Normark från Westerbottens
Riksd.Ordn. innehölle, det intet Utsk., Const.- och BancoUtsktn allena undantagna, vore berättigadt att väcka frågor till afgörande i R. St:s plena. Det undantag, som här för Const.Utsk. blifvit gjordt, kunde likväl icke vara obetingadt eller betyda att Const.Utsk. agde alt till Stånden inkomma med eller bos Stånden afgifva betänkanden öfver frågor af alla slag, utan måste denna Const.- Utskts rätt vara inskränkt inom den bestämda krets, sorn för Const.Utskis verksamhet är utstakad, och gränserna för denna krets igenfuunes i 29 §:n Riksd.Ordn., som ganska tyd - .34 Den 18 November f. m. ligt och bestämdt, i öfverensstämmelse med 81 §:n Reg.Fm, visade i hvilka ämnen Const.Utsk. ägde att väcka frågor, som skola för R. St. framställas till öfverläggning; detta vore sådana frågor, som anginge grundlagsförändringar eller grundlagsförklaringar, men Hr Landtm, kunde icke finna, att dertill kunde hänföras den fråga, som nu blifvit för R. o. Ad. framställd af Const.Utsk. i mern. N:o 5o, och hvilken anginge en und. anhållan till Konungen om complettering af vissa lediga tjenster. På dessa skäl ansåg Hr Landtm, sig icke kunna framställa propos. till bifall å Ulsk.-s förslag, och vore det propos. på afslag, som Hr Landtm, ansåg sig böra framställa. Gr. Anckarsvärd: Jag kan för min del ingalunda antaga Hr Frih. o. Landtm:* påstående, att Const.Utsk. här skulle vara förment att väcka frågor. Det synes mig vara Hr Landtm., som förklarar Const.Ulsk:s rättighet vid detta tillfälle, och ingalunda ordställningen i 3y §:n , hvilken jag anser ordagrannt böra tillämpas och utgöra det enda rättesnöret för argumentationen. Då 3y §:n ingalunda innebär den förklaring
Betänkande JS:o 29. tets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse (UV: o 3g), har lill Sli tssamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskotlens behandling blifvit rem i Herad; äfvensom de till målet hörande handlingar, beslående af Kongl. Majrts Befallningshafvandes samt Kongl. Krigsoch Kammar-Gollegiernes i frågan afgifne underdåniga Utlåtande med dertill hörande bilagor, kommit Utskotten tillhanda, och hafva Ulskollen, efter tagea kännedom deraf, i anseende till frågans grannlaga oeh,. i flera omständigheter, från andra roteringsmål skiljaktiga beskaffenhet, ansett sig, till ledning för den sammas bedömande i det skick, hvari den för närvarande sig befinner,- böra i ett sammanhang framställa förhållandet med rolerin.gsoch rustningsbesväret i Jemtland vid dess uppkomst, samt de förändringar och beslut i afseende å nämnde onus, hvilka sedermera intill närvarande tid egt rum. Efter Jemtlands och Herjeådaltlens sista inkräktning och i 11 för lifva lide med Sverige, och sedan Herjeädahleii blifvit roedgifvet att med penningar lösa sig från skyldigheten, att halia manskap, upprättades och fastställdes åren 1688 och 1689 ett conlracl, enligt hvilket Jemtland var skyldigt uppsätta ett Infanteri-Regemente eller Dragoner, till ett antal af 1000 man, jemte 48 Corporaler, hvaremot Kronan åtog sig alt för hvarje Dragon eller Soldat betala 20 daler 6,66(3 Rdr 3a sk.
Schöne. Deras äktenskap var i h ö g grad lyckligt, m e n upplöstes genom mannens död, efter en k o r t s j u k d o m, år 1866. E n Så t. e x. Wordsicorth. stå tillbaka f ö r de utomstående. S. Det gifves inga obevekligare och hårdare människor Un de, som alltid äro sysselsatta med att betrakta sin egen olycka. E. (' hr. Kleist. loies » JM i o be Några synpunkter. fuiHien märkliga nutidsskildring, som den store norske författaren senast skänkt oss, har allestädes uppväckt en osedvanlig uppmärksamhet och mer än hans föregående arbeten blifvit satt under debatt. Den talar också till oss så mäktigt verklighetens eget lefvande språk, att vi måste lyssna till detsamma. Det är den gamla sagan om henne, som af vredgade gudamakter straffas genom den blomstrande barnaskarans undergång, som Lie flyttat till vår tid. Vi föras in i doktor Baarvigs, distriktläkarens hem. Han är en man af gamla stammen, outtröttlig och plikttrogen, men häftig och kanhända ensidig i sina domar. Han står alldeles oförstående inför de moderna åsikter, hvilka hans barn hänsynslöst förfäkta. Hans hustru, fru Bente, däremot söker sätta sig in i de nya tankeströmningarna. Hon är en af dessa uppoffrande naturer, som lifvet igenom ägna hela sin sträfvan åt man och barn, åt hemmet, hvars goda genius och sammanhållande kraft hon blir genom sin ständiga själfuppoffring. Emellan henne och mannen råder en stark och trofast kärlek, som aldrig rubbas, äfven när de ej kunna bli ense. Barnen äga i henne stöd och hjälp, när helst de vilja vända sig till henne; hon begär intet bättre än att få ägna dem all sin omsorg och bibehålla deras oinskränkta förtroende. Det är därför, som hon söker i allt följa med deras utvekling och lära förstå den nya lifsäskådning, som de hylla Endast den näst äldste sonen, Kjel, affärsmannen, står till henne i ett mera kyligt förhållande än de andra.
Defefter gick jag hem och blef hela dagen hemma sittande, för att vänta på shekhen, som skulle komma till mig med en tjenare; men till min stora förargelse hördes han ej af på hela dagen, som derför blef mig särdeles lång och tråkig. Sopades och städades hemma af min nya tjenare. Köptes ved och kol tillräckligt för 1 eller 2 månader. Jag gick ut och spatserade omkring på egen hand, förvillade mig litet, men kom snart åter till rätta, återvände hem omkring middagstiden och blef sedan hemma sittande hela dagen. Om aftonen i skymningen besökte mig Murad effendi, en Piemontesare, som nu slagit sig på antiqviteter. Han behagar mig mer och mer. Åt hemma ett litet varmt mål af stufning på blomkål och kött, med undantag af måltiden hos Avareff, den första varma mat på 2 veckor. Var på formiddagen ute och spatserade litet omkring i qvarteret Moski och hittade bra nog till rätta. Satt för öfrigt hemma hela dagen. Som jag ännu ej rätt kommit mig i ordning, har jag ej rätt trefnad och har ej hunnit skaffa mig bekantskaper. Gick till Bokti och tog pengar, var derefter i Bolak och köpte hvete, 2 vejba för 17 1/2 piaster. öfverhufvudtaget är jag ej särdeles nöjd med hela min hushållning, jag måste se till att den blir förändrad. Hade hela natten, såsom till min stora förargelse många föregående, plågats af sömnlöshet långt öfver midnatten. Gick på morgonen med min Berberi till Bolak och köpte ris. Spatserade sedan litet omkring på egen hand och kom hem kort efter middagen. I anseende till de allt ännu fortfarande hushållsbestyren har jag ingen trefnad, och har ännu ej kunnat uträtta något eller göra några bekantskaper, men hoppas dock snart komma derhän. Begaf mig ut på morgonen till Rodeh, men träffade ej heller nu Peterson. Jag gick hela vägen, men förvillades ändock ej det ringaste. Gick sedan omkring i Moski och satt en stund hos Köhler i kansliet. Så snart jag kommit hem, hade jag besök af shekh el hareh, som satt en stund hos mig och rökte och drack kaffe.
Fredas fogeln deremot under nämnda tid, skulle otvifvelaktigt ej allenast dess antal förökas, utan densamma äfven allmännare utsträcka sina häckningsställen jemväl till landets sydliga kust, hvarest dessa nu endast mera sällan förekomma, men dock tillräckligt ofta för att ådagalägga, det fogeln äfven derstädes kan finna trefnad.» — Sedan jemväl åtskilliga fiskare, jemte andra i skärgården emellan Hufvudskär och Svenska Högarne bosatta personer gjort underdånig ansökning om den ändring uti ifrågavarande §, att gamla ejderhannar äfvensom ungfogel af nämnda slag, hvilka ock icke qvarstadna i skärgården, eller s. k. sträckfogel, måtte från det i samma § stadgade förbud undantagas, samt att förbudet emot jagt å ejderhona med ungar måtte upphöra efter medlet af Juni, eller att, om detta icke kunde i nåder beviljas, åtminstone den begärda jagten å ungfogelsejder måtte medgifvas, förklarade Kongl. Maj:t, i nådig skrifvelse till Skogs-styrelsen och Konungens Befallningshafvande i Blekin - 4 AUm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 82. ge län den 7 April 1865, att, med hänsigt till olämpligheten af att för någon viss trakt eller särskildt slags jagt medgifva undantag från författningens allmänna föreskrift eller stadga särskilda bestämmelser rörande foglar af olika ålder och kön, Kongl. Maj:t ej ansett anledning förekomma att i mer eller mindre mån lemna nådigt bifall till ofvanberörda ansökningar. Sedermera hafva ytterligare framställningar i ämnet blifvit hos Kongl.
Utskottet har redan vid besvarandet af de rörande 6 § 1 mom. i HandelsOrdningen särskildt väckta motioner uttalat sin åsigt i fråga om visst afstånd från stad eller köping, hvarinom handelsbod å landet må anläggas, äfvensom hvilka varor landthandlande må få afyttra, hvadan Utskottet i anledning af nu väckta förslag endast har att afgifva yttrande om hvem det bör tillkomma att bedöma, huruvida rättighet till handel bör beviljas eller icke. Bih. lill IL St. Brot. is36 % 4837. S Sami. 28 lldft. 2 18 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99. I detta hänseende anser Utskottet f. d. vice Talmannen Per Eriksson hafva anfört väl grundade skäl derför, att det bör vara af hvarje församling beroende, huruvida landthandels-rörelse inom socknen må få öppnas eller icke, men att, derest sådant af församlingen medgifves, ansökningen derom ej må kunna af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afslås; hvadan och då Utskottet derjemte anser det böra lemnäs församlingens fleste medlemmar öppet att yttra sig öfver ansökning om rättighet till landthandels idkande, samt att sådana frågor derföre böra tili sockenstämmas och ej till sockennämnds behandling hänskjutas, Utskottet får tillstyrka, att Kikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det 25 § i Handels-Ordningen må erhålla följande förändrade lydelse: »Vill någon å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i § 4 mom. 2 samt § 6 mom.
Två lius drån" ar. §• 146- Ofvannämnde Embetsoch Tjenstemän samtVaktBetjente aflönas efter den af Rikets Ständer fastställde Stat, hvilken icke får ökas eller 6'fverskridas; utan Lör fastmera tillses, att, i den mån göromåleu inom RiksgäldsContoiret skulle minskas, umbärliga Tjenster och Befattningar, så väl vid CreditSedelVerket, som vid andre Departementer, varda indragne; och anmärkes: att de under Vacancer vid RiksgäldsContoiret uppkommande Lönebesparingar skola, efter afdrag af hvad som utgår till Extraordinarie!-, hvilka, under inträffade ledigheter, förordnas till tjenstgöring i yttersta graden, Enkeoch PupillCassan derstädes tillfalla. §• i47* I afseende på Befattningarne vid CreditSedelVerket och Expectanter, hvilka njuta löner vid Riksgäld*- Con - ♦ Contoiret, kommer 1810 urs Reglemente att tjena till efterrättelse. $. >43. Hvad som erfordras till reparationer, inköp af inventarie-persedlar, ved, skrifmaterialier ra. m. må, efter behof, emot ordentlig redovisning, anordnas och utbetalas. §• >49- Betalningen för smärre GreditSedlars underskrift vande, numererande, daterande samt för granskning och annullering af förslitne dylika Sedlar kommer att utgå til! enahanda belopp, som för lika beskaffade extra arbeten i Banken är fastställdt. §. i5o. Till belöning för Extra Arbeten och till uppmuntran för Extraordinarie!1, hvilka visa synnerlig flit och skicklighet, må Fullmäktige, efter hvad hittills varit vanligt, emot redovisning, disponera till och med Sex Hundra Sextio Sex (666) R:dr Trettio Två (32) sk. Banco; dock får utaf denna summa något icke utbalanceras, utan bör hvad för året icke kommer att utgifvas, blifva en besparing för Verket. §. i5i.
N:o 81; N:o 93, med förslag till sammanjeinkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i ani. af Utlåt. N:o 87; N:o 94, med förslag till sammanjeinkning af RiksStins skiljaktiga beslut, i ani. af Mern. N:o 89; Lag-Utskottet: N:o 65, med förslag till sammanjeinkning af RiksShns skiljaktiga beslut, i ani. af Utsk:s Betänk. N:o 61, ang:de den rätt, hvarmed de utaf allm. medel, till vatten-aflappningar och andra förberedande åtgärder för större odlings-företag, beviljade lån böra utgå; Särskildta Utskottet: N:o 29, om provision till embetsoch tjenstemän för debitering och redovisning af afgifterne för bränvins försäljning; samt N:o 30, med upgifl å användningen af de 1,500 R:dr B:ko, dem R. St-.r bemyndigat Utsk. alt af Riksdags-kostnads-medlen användr till försöks anställande med bränvins-mätnings-apparater. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Som det nu sednast bordlagda Meni. från BankoUtsk. innefattar sammanjemknings - 220 Den 29 November. förslag, och det år af vigt att få detta förslag afgjordt, anhåller jag, att det måtte upföras först på listan till nästa plenum. R. o. Ad. biföll att BankoUtslcts nyss bordlagda Mein. N:ris 91 till och med 94, skulle upföras främst å föredragsnings-listan för nästa plenum. Anmäldes och begärdes på bordet ett från Högvörd. PresteSt. ankommet prot.-utdrag N:o 514, innehållande inbjudning till instämmande i PresteSt:s, vid föredragning af BankoUtsk:s Mern. N:o 89, fattade beslut, ang:de 10:de punkten lista mom. af Utsk:s förslag. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 9 på aftonen.
Angående några ändringar i methoden för bokföringen samt uppställningen af Verkets Bokslut: Angående Assignationernes för nya lån utgifning så tidigt, att de samma dag måtte kunna i Vexel-Banken insättas, och expeditionerna derå före middagen utbekommas: Angående införandet af den ordning med VexelBanco-Attesterna öfver insatte medel för DiscontVerkets räkning, att dessa Attester alltid inneliöllo den personens namn, hvars Discont-lån till fullo ellei1 någon del dermed inbetaltes: Angående redovisning för Verkets influtne Öf* Verräntor oftare, än vid hvarje qvartals slut, som nu är föreskrifvi t: Angående rätta förståndet af föreskriften om räntans beräkning för sådane lån, sorn förfalla näst före och under de så kallade ferie-veckorna, och å första sessiousdagen efter feriernas slut omsättas, samt i sammanhang härmed, angående nyttan och behofvet af dessa feriers utsträckning till 2:ne veckor vid hvarje halfårs slut, som nu äro medgifna. Om, på lika sätt, som under de tvenne sista Riksdagarne, Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper för det nu löpande året, efter upprättadt Bokslut, komma att öfverlemnas till granskning och Revision hos en särskild afdelning af Högloflige Banco-Utskottet; så föreställer sig Directionen lämpligaste tillfället blifva hos bemälte Afdelning till en omständligare föredragning och förberedande pröfning af dem 106 Banco-Discont-Direct. Berättelse. dem ibland dessa frågor, sorn Högloflige Utskottet kunde finna till öfverläggning och afgörande böra upplagas, i hvilka frågor utom dess de Revisions-protocoll och Handlingar, som till Högloflige Banco-Utskottet blifva öfverlemnade, fullständigt innehålla hvad anförd® och discuteradt blifvit.