Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen staga är, att ju Bränwin blefwe tillräckligt för Stadens behof; men hwarmed skulle de framföda nä - ck hwilka deras lifsbergning hufwudsakeligen beror. efter en 60 kannors panna skulle icke blifva ett halft stop drank om dygnet pä hwarje kreatur dessutom wore dek en Omöjlighet fä honom forn sgve rättigheten att beaagna tillwerkningen föra ckankiökning för hela Staden; man kan således anse denna Branniugsraktiahet för Städerne såsom ldeles ingen, och följden häraf wore allsta den akt e fattigare af Stadens innewänare såsom utgörande det största antalet blefwe nödtwungne att mot )wad pris stm hälst gä ifrån bäde jord och kreatur och falla det allmänna till last, och akt samlället eller allmänna säkerheten icke winner wid att bffwa medborgare de der äro i saknad af allt lifsuppehälle sager sig sjelft, och att split, oenighet och misinöje härigenom ffulle wäckas mellan Land och - 494 Den 8 Junit. och Stadsbo i alia de Rikets Skader hwars egentcliga vrke är jordbruk, ar gansta pataoligt, och hwilka deha Städer arv, kon u.yamtas af den harwid bifogade asstrifc öfwer Rikets samtclige Skader, jord, rymd och folkmängd. kär. ö. Det är således pa deha stal och grunder sein det Wallof!. Borgare-Ståndets Ledamöter i det Höglofl. Uistottet funnit sig föranlatne att i deum delen af detta Betänkande icke taga någon del, uran med åberopande sa wäl af 60 som 114 i den äf Kongl. Maj:t och Riksens Stan, der fastställde Regeringsform af den 6 Junii >809, will jag icke mindre häruti hafwa reserverat »un egen an det Walloch Borgare-Standets rätt. Tan satsen blir alla tider falsk, att Fabrik skulle k.mwn att existera med pannor af z?
Exemplar äfvensom redovisning för de öfverblifvande, måtte bestås Expeditions-Utskottets Secreterare i ett Ståls-Utskottets BetSnkanäenl 21029 för allt 200 E dr, som dock ej förr få lvftas, jin lian, efter berörde arbetens fullbordande, hos Riksens Högloft. Ständers Fullmäkttige i Riksgälds Gontoiret afletnnat fullständig redogörelse för dess befattning och derföre erhållit decharge; Och då till betalande af renskrifnings - biträde hos bemälte Utskott, enligt vederbörlig uppgift dels åtgått dels nu vid Riksdagens afslutande erfordras ett belopp af tillsammans a00 R:dr, hvaremot undvikits den större kostnad, som för en ständig Cantzlisfs antagande blifvit .nödig; föreslår Stats Utskottet, att sistnämnde Summa kunde beviljas att utgå under Riksdagens lopp på Reqvisition af Utskottets Ordförande; Örn hvilke utbetalningars bestii' dande af de för Riksdags - Utgifterue anslagne medel underdånig anmälan hos Kongl. Majit lärer böra göras: Hvilket allt vördsernligen heinstålles. Stockholm den 6 Julii 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Memorial? angående Gratijication ät Stats - Commiss orien Frödelius jemte Stats-Commissarie!! Lunnii Enka. Sedan Herr ’Stats-Commissarien L. A. Lumtius, som af Kongl. Majit i Nåder var förordnad, att biträda Stats-Utskottet med nödige upplysningar rörande Stats - Verkets ärende;-, vid medlet af förledne Januarii månad med döden afgått, härj 2032 Stats-Vtskutlets Betänkanden. i följ.! af Kongl. Majus Nådiga Förordnande* Herr Stats-Commissiarien och Riddaren af Kul. Nordstjerne Orden, N. Frödelius gått Siats-Utskottet tillhanda med erforderliga Handlingar och upplysningar i afseende på Stats - Reglerin» gen och öfrige Stats Verket rörande fr; gor.
Ständer erkänna; det är blott i afseende nä den långsamhet i UlskottenS göromöl, jom wid ett och annat tillfälle dliswit anmärkt, som Utskottet ansett sig för, ooiatet, att detta hos Riksens Höglofl. Ständer »vördsammeligen anmäla. Utskottet har host den fagnaden, att se sig nära fluur as det samma uppdrcgne mänga och wtdlöftiga ärenden; men sedan U-skottets bäde wigttgaste och widsträcktaste arbeten nu b',Iw!t med M mängd anmärkningar isrän de Rnpective RiksSländen till Utskottets iörnyade uuät-nden återremitterade; lä har doppet VM ett snart flut i en Ridd. och Ad. Pror. 5 Q nrär 85 » 1046 Dett 27 Ianuarli. märkelig män blifwit afiägsnadt. — Utstvttet inler derföre gansta mycken swärighet, ja, knappt nägvn möjlighet, ott kunna bringa de pä D>H åtgärd nu beroende ärenden till ett sä styndesamt flut, som instämmer sä wäl med Rikflns Högloft. Ständers som Utskottets egen önskan, sä framt icke Riksens HögloftStänder skulle täckas lämna Utskottet en lid as ätmindstone Do dagar ä råd, under hwilka Utskottets göromäl icke warda asbrulne genom nägon under den tiden utsättande Plena i de Respcctltve RiköStänden: Utskottet sär härigenom till, fälle, utan att Dest Ledamöters rid och uppmärksamhet warda af andra ämnen skingrade, att i ett sammanhang ulan allt skags afbrott bereda och as, göra de till Utskottet äierremttterade mä>; och Utskottet hl ppos att denna tid, dä den odelad fär härtill anwändas, stall dltfwa tillräckeltg , att bringa öswerläggningarne till ett närmare flut, hwarester Ervedilionerne osortöswadt kunna till Rikfenö Höge loft. Ständer inkomma.
Jr i ett utslag öfver flera skärskilda mål dömdt, och häfver den, sorn ändring sökt, det i ett eller flera fullgjort; gälte ändringssökandet derij och håfve i de andra ingen talan Huru det lyftas må, sorn ut gifvet är, sägs i 3 kap 5 Utsökningsbalken Häfver den, sorn gifvit gods, hus eller gård upp, till doms fullbordan, ej annat hemvist att tillgå; då förhålles dermed, som i 5 kap. 8 § samma Balk stadgadt är. Vill den, som vunnit, ej lyfta det, som utgifvet är, eller kan han ej borgen sätta ; kungöre det Straxt Konungens Befallningshafvande, eller Domaren: och vederdeloman« nen tage det åter, och sätte han borgen i stället. Om pröfning af borgen sägs i 26 kap. 8 : äge ock Konungen att borgen godkänna, när så om tränger. 32 Kap. 3 ^ skall, efter den förändrade redaktion, som densamma, genom Kongl. Förordningen deri 20 Januari 1779, erhållit, lyda sålunda: Af Häradets lott i sakören behålte en tredjedel Häradshöfdingen, annan Nämnden, tredje Häradet. I Rådstufvurätt tage Borgmästare dubbel lott emot Rådman. Utsökningsbalken. 3 Kap. 5 § skall hafva följmde lydelse; Häfver någor vunnit hos Underrätt, och varder deremot vädjadt; njute ändå utmätning, och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i qvarstad. När godset så utmätt är, må det sedan ej skingras, eller utom ägarens vilja föryttras, förr än saken i Hofrätten af dömd varder. Tappar han der; gånge det, sorn, utmätt, eller i qvarstad satt är, åter, med dess ränta och afgäld Första afdelningen af 6 §, eller orden: ’*Nu gitter ej den, som tappat kafver, gifva ut, hvad dömdt är, innan saken för Hofrätten kommer; sätte Lag-Utskottets Betänkandej N:o 56.
IVl»j:t i unliertiäniAiied »niiäiiit, »dd, 80m tiedt» iöninA8»n8i»A, 8»mm»n1»Allt meci lie djen8den ädföij»nlie diii ileioppet ilö^8t oilet^ciii^» provi8ioner vore för i>»n8 ber^nin» oell för il68drili»nlie »f äd8itiIIiA» utAifder i oell för tjen8den »ii«Ieie8 odiiiräeilti^d, nä^on ärtiA förliöjninA i li»n8 »rlvotie mätte i käller I)eviij»8, Kon^i. II»r»ti »dd inom edd lii8dried inell omitiinA 13,ooo invän»re tullnär» 8in» mänr;» dj6N8teä1iM»nl1er, ilviiit» i 86lin»re tiller, 8exiele8 Aenom tiiivexden »f AIod»i» l^öninF oell !Vieeil»ni8it» veiit8d»«i meli mer», iiiifvid öit»lie; i »nielininA Ilv»r»t oell pä lied lie88» ^öiomäi mätte meli ei iorlieriiA om8or^ oell no^Fr»nniiet i>iifv» tuiiAjorcie, ixon^I. Naj:t i underdänigllet annlälele8, fann, att, i an8eenele till ^.8ka Naraet folkrikllet, Däradet8 ifrägil8tällde fördelning i tvä Dän8man8-di8triet vore nvttig oell lleilöllig, nien, enär det af lliket8 8tänder viel 8i8t förflutna
Prat. VIII. B. 11 10a Den 7 Julii. de, genom ett offentliggörande för Allmänhet ten »f Berättelserne, gå Riksens Ständers g rankning i förväg. Hvad åter angår anmärkningen mot försegling af Berättelserne, har Utskottet trott att en sådan försegling ej borde lägga hinder i vägen för tryckningen. Riksens Ständer synas ej böra i Boklådorne söka sine Revisorers Berättelser om förloppet af det upp_ drag dem blifvit lemnadt Det torde vara mest i sin ordning, att Riksens Ständer af Revisoxerne sjelfve och i original erhålla del af BeJ rättelserne; och ett sådant ändamål kan ej med säkerhet vinnas, utan att Berättelserne, vid hvarje Revisions slut förseglade , förvaras till Riksens Ständers nästa sammankomst. Lika med hvad StatsUtskottet i dess Betänkande yttrat, får jag åberopa den erkända grundsats, att ju mera Riksens Ständer kunna göra, för att i förhand sprida kännedom af de ärender, hvilka å deras nästa sammankomst skola till öfverläggning förekomma, ju bättre är det, helst erfarenheten visat, att många infunnit sig vid Riksdagar, utan att äga någon känne. dom i allmänna ärenden Om en sådan kännedom genom tryckning af Revisorernes Berät-i telser kan meddelas, anser jag tryckningen vara i högsta måtto önskansvärd, och jag tillstyrker på alla dessa skäl bifall till Utskottets Betänkande. 4 Friherre Boije, Ludvig: För att vara korrt, skall jag blott förenr mig i det sluteliga tillstyrkande Herr Påhlman i detta ämn* af gifvit. Den 7 Julii. 163 Herr Manner stam, Johan: Jag finner de an} märkningar, sorn blifvit framställde mot Utsköttets första Betänkande, genom dess senare vara fullständigt besvarade, och då Riksens Ständer redan beslutit, att Revisorernes Berättelse öfver BancoVerkets tillstånd bor gei nom trycket göras allmän, så tillstyrker jag, att samma be-lut äfven må tagas, i afseende på Revisorernes Berättelser om Stats-Verket och dermed gemenskap egande fonder.
Man erinre sig vidare, hvad redovisning vill säga i ett land, der ännu den lag består, att en högre embetsman icke får ställas under tilltal för ett oriktigt handhafvande af Kronans medel, innan den allmänna åklagaren dertill fått administrationens tillåtelse, dd deremot ett strängt straff för en lika förseelse kan drabba den ringare tjenstemannen; i ett land, der denna administration ådagalagt sin skyddande och återhållande kraft i den af Ständerna begärda räfsten med functionären i den bekanta skeppshandeln; i ett fattigt land, der en af Konungens rådgifvare i tryck offentligen uppgifver, att verklig nöd finnes, och från hvilket land betydliga summor utgå lill diplomater, hvilkas mindre behöflighet man ådagalägger genom deras närvaro vid våra riksmöten, då, såsom t. ex. nu, den ena här uppträder såsom vägledare i statsskuldssystemet och den andra låtit undfalla sig ett irreligiös! uttryck. Man har under diseussionerna för erhållande af de begärdaanslagen till 3:dje hufvudtiteln icke underlåtit att framställa det för representanten mest bevekande, såsom att hans vägran skulle orsaka, att bevärlsynglingen, i trasor klädd, nödgades framträda vid vapenöfningarna för fäderneslandets försvar, under det man förbigått, att Styrelsen förnekat detta behofs vigt och lagliga företrädesrättighet, hvarje gång den användt medelbesparingar å 3:dje hufvudtiteln till andra och mindre vigtiga behof, hvaribland möjligen mindre vigtiga uniformsförändringar, t. o. m. för sådana behof vid regtter, som Ständerna bestämdt vägrat att fylla. Sålunda talar man ömt och rörande, då man vill förmå Ständerna att lemna medel, men förhärdar sitt hjerta, då man är skyldig att först gifva till de angelägnaste ändamål af hvad man fått under sin disposition. Må man då icke undra, om hvarje enskild man inom det Svenska samhället är motsträfvig alt tillsläppa det lilla, han kunnat förvärfva, för att hafva något qvar att tillskjuta, då verkliga behof inträda. Gr. Horn, Claes Fredr,:
IV:o 27, men i i45§:n, bland dem som blifvit befriade från bevilln. införa dessa spisqvarter. I sådant fall komme , enl. den nya bevilln.- förordn., de som hålla spisqvarter med vin och öfriga rusgifvande drycker att betala bevilln., äfven om de ej hafva brännvin. Frih. von Kraemer och Frih. Ridderstolpe instämde med Gr. Hamilton. Frih. Nauckhoff: Jag har för min del intet emot en sådan befrielse för dem som hålla spisqvarter utan spirituosa, med villkor, att den person, hvarom fråga är, vid årets slut tillförlitligen styrker, alt han under dess lopp ej utminuterat brännvin. Hr Printzensköld: Jag kan alldeles icke medgifva det villkor, som Frih. Nauckhoff nu föreslagit. Jag tror, att alldeles ingen befrielse för spisqvartersidkare bör äga rum, äfven om de icke utminutera brännvin. Det är naturligt, att om en sådan näringsidkare styrker, att någon brännvinsminutering ej ägt rum, så bör han också blifva befriad ifrån den afgift, som derför är fastställd. Då har han tillgodonjutit den förmån, hvartill han lagligen och skäligen är berättigad; men jag anser hvarken med billighet eller rättvisa förenligt, att en person skall, för det att han idkar denna rörelse, mer än någon annan, som idkar hvilken lofgifven borgerlig rörelse som helst , vara befriad från bevillning. Jag yrkar således bifall till betänk. N:o 27 , på sätt jag förut haft äran att framställa. Hr Ribbing: Jag får vördsamt föreslå, att dessa båda rader ”spisqvarter, der jern temia t” etc. alldeles må utgå här, och att vi må företaga öfverläggningen om detta ämne först när vi komma till i/p §:n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att alla nu tycktes vara ense derom , att Utsk:s förslag i utlåt. N:o 27 borde bifallas; frågan vore blott om något borde i afseende på förevar, ämne införas i den §, som angår lindring i bevillningen.
Brnndell, Karin, frölren, Sundsvall. Burman, Hulda, fröken, Lule&amp;. Danielsson, Anna, fröken, Kristinehamn. Edelstm, Aseline, fru. Nyköping. Edström, Maria, fru, Fridhem, 8und.svall. ' " Ehrensviird, Alida, friherrinna, Kristianstad. Eltenstiernn, Fanny, frölren, Mnriefred. von Essen, Charlotta, frölren, Örebro. Fischel.ströiu, Anna, frölren, Kmlslu-ona. Flor&amp;n, Anclriette, fru, Mariestad. Grape, Augiista, fru, Urnoa. ' " Holin, Siri, fröken, Lule&amp;. - Jeanzon, Ellen, frölseu, Lidlcöping. : i:, J U 1 ' I, I, Anna, fru, Siiter. Kihberg, Liva, fru, Söderhamn. von Krusenstjerna, Predrique, fru, Eslrilstuna. Langlet, Mathilda, fru, Upsala. Larsson, Elise, frolsen, Notda. Leweilhagen, Anna, fru, n !ialm@ Liljebiick, Jenny, fru, Rapmanda. Blartin, Eva, fröken, Söclertelje. DiIauritzon, Anna, frölren, Vadstena. Munthe, Maria, f röken, Ystad. *) De ~ n e d * lbetechade lznfvn under Aret afsagt sig ombiidskapeL Osterman, Narianne, fröken, Lund. Pihl, Aurore, fröken, Norrköping. Poignant, Qeorgine, fru, Visby. Benborg, Alma, fröken, Östersund. Rundgren, Charlotte, fru, Karlstad. Ry ding, Karin, fru, Venersborg. Sjöberg, Hanna, fröken, Falkenberg. Sjöcrona, Helena, f röken, Helsingborg. Sjögren, Anna, fröken, Karlshmn. Strömberg, Emma, fröken, Varberg. Thorburn, * vi, fru, Uddevalla Trotzig, HiIda, fru, Hedemora. Trybom, Elin, fröken, Skara. Tragårdh, Göthilda, fröken, Skelleite&amp;.
Den för året nådigst gillade plan för arbetena å denna stambana innehöll, att linien emellan Falköping och Töreboda skulle göras färdig och öppnas för allmän trafik, samt linien från Töreboda mot Nerikes lånegräns påbörjas, hvarjemte byggnadsarbetet å reparationsverkstad och lokomotivstallar i Götheborg skulle fortsättas. Vid 1859 års ingång voro terrasseringsarbetena å sistnämnda linie i det närmaste afslutade, landfästena till broar öfver Hornborga-, Osaoch Tidaåarna uppförde och uppsättning af öfverbyggnad å sistnämnde bro påbörjad, permanenta sliper och röler utlagde på en sammanräknad längd af 31,000 fot, stationshusen vid Sköfde och Töreboda uppmurade och takbeklädda samt godsmagasiuer vid båda dessa stationer och vid Moholm upptimrade, hvarjemte grundläggning för lastkaj vid Töreboda och stationshus vid Moholm var verkställd. De arbeten, som från årets början till trafikens öppnande mellan Falköping och Töreboda utfördes, voro följande: Terrassering af återstående delar verkställdes till sammanräknad längd al 14,300 fot; öfverbyggnaden till ofvannämnde trenne broar uppsattes; bron öfver Hornborga-ån är belägen i närheten af Wahltorps kyrka, har ett spann af 75 fot och ligger med öfverkanten af rälerna 32 fot öfver lägsta vattenytan i ån; bron öfver Ösan, vid Åkleby, omkring 0,75 mil norr om Sköfde, har äfvenledes endast ett spann, men af J00 fots vidd; öfverkauten af dess räler ligger 40 fot öfver åns lägsta vattenyta; bron öfver Tida-ån, i närheten af Wads kyrka, har trenne spann af 50 fots vidd hvartdera och ligger med rälernas öfverkant 15 fot öfver Tida-åns vattenhöjd på detta ställe; öfverbyggnaden till alla dessa broar är af smidt eller valsadt jern, är tillverkad i England vid Woodside Iron Works, nära Dudley, kostar omkring 14 R:dr R:mt p®r centner och väger respektive 590,992 och 714 centner.
Postverkets utgifter för innevar. år äro beräknade alt blifva å i stat upptagne utgiftstitlar r:dr 464,918: 47. — Paketpost-inrättningen . 14,589: Diligence-bolaget 8,000: Arsbidraget lill statsverket 125,000: B:co r:dr 612,507: 47. — hvartill måste läggas oförutsedda händelser af poströfveri m. m. Någon tillförlitlig kalkyl öfver uppbörden kan ej på förhand uppgöras, likväl kan man med visshet antaga, att inkomsten af den inrikes, Norrska, Ryska och Finska brefvexlingen ej allenast kommer att uppgå till samma belopp som sisth år, utan äfven öfverstiga detsamma. Deremot kan man antaga för bestämdt afgjordt, alt den betydliga nedsättning uti portot för utrikes brefvexlingen öfver Danmark, som utaf den sednast af K. M. ratificerade postkonventionen med detta Konungarike blifvit en följd, måste med föra en nedsättning i postverkets inkomst, åtminstone i början och intill dess att den lagliga eorrespondencen, ty på enskild väg har den förut varit liflig nog, kommer att genom detta lindrigare porto tillvexa. Någon säker beräkning öfver uppbörden af den Norrska tran - Inkomsler . Riksg:s-kont. Ulgifterne .
Men sedan de kommitterade, hvilka år 1861 i nåder förordnades att uppgöra förslag angående, bland annat, berörda samlingars inrymmande i det då till större delen fullbordade Nationalmuseum, uti sitt afgifna betänkande ådagalagt den af byggnadens konstruktion och utrymme betingade nödvändigheten deraf, att någon bland ifrågavarande samlingar blefve från Museum afskild, och på anförda skäl föreslagit Kongl. Bibliothekets uteslutning, fann Eders Kongl. Maj:t godt att, i nådiga propositionen till Bikets Ständer den 3 Juli 1863 om anslag för National-museibyggnadens fullbordan m. m., förklara Sitt bifall till nämnda förslag. Omförmälda förslag gillades jemväl af Rikets Ständer, som i underdånig skrifvelse den 27 November sistnämnda år yttrade, att Kongl. Bibliotheket icke kunde anses i National-museum vara på sin rätta plats och att dessutom detta bibliothek, med afseende på den genomgripande förändring, hvilken dermed förr eller senare måste vidtagas i anledning af den starka tillökning som i dess samlingar vore att påräkna, lämpligast borde förläggas till ett ställe som för en längre framtid lemnade både utrymme åt dess tillhörigheter och tillfälle för erforderlig utvidgning. Emellertid hade, i förväntan att Kongl. Bibliotheket skulle förflyttas till National-museum, år 1856 det derinvid belägna stenhuset, kalladt Fiskargången, blifvit för Bibliothekets räkning förhyrdt och 23,000 band af dess boksamling der uppställda, samt år 1860 en lägenhet i sjelfva Museibyggnaden upplåtits, hvarest 4,000 band erhöllo plats. Dessa båda lokaler måste nu åter utrymmas, sedan det blifvit bestämdt att Kongl. Bibliotheket skall från National-museum uteslutas och emedan, i och för planeringen omkring denna byggnad, det nämnda stenhuset kommer att nedrifvas.
I afseende på aflidne llegements-qvartermästaren vid f. d. Westerbottens Fältjägareregemente, Kapitenen C. A. von Essens konkursmassas, ännu vid 1847 års utgång qvarstående, skuld lill delta anslag, 279 Rdr 46 sk. 7 rst., få Revisorerne hänvisa till hvad här efteråt finnes yttradt, beträffande de förenade mötespassevolans-fondernas fordran hos berörde konkursmassa. Garnisons-förstärkningen å Carlstens fästning*. De uti Kongl. Kammar-rätten för båda revisionsåren utan anmärkning granskade räkenskaperna upptaga: Debet. år !846. år 1847. Balans frim föregående arel: Tillgångar 376: 8. 3. Uppbörd: Ersättning från Kongl. Stats-kontoret 12,525: 12. 4. ., .. 9 Å — 66 - Balans till påfö/jande[uret: Credit. Balans fran föregående året: Öfver (öring till Kongl. Fångvårds-styrelsens räkenskaper 375: 9. 9. Krigs-kollegii skuld till Götheborgs och Bohus läns Landtränteri för derifrån, under åren 1844 och 1845, förskjutna medel till betäckande af de med garnisons-förstärkningen ä Carlstens fästning förenade kostnader, blifvit, på grund af Kongl, brefven den 15 December 1837 och den 29 Oktober 1847, gäldade dels af Kongl. Statskontoret oell dels af Kongl. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i Riket*, så har, med sistberörde år, denna räkenskap upphört. Till någon erinran från Revisorernes sida hafva dessa räkenskaper icke föranledt. De förenade Mötespassevolans-Fontlerna, eller gamla, 1829 års och nija mötes-passevolansfonderna förvaltas af Kongl. Krigskollegium och redovisas, från och med år 1845, i en för dessa fonder gemensam räkenskap. De för revisions årell upprättade hufvudböckerna, som i Kongl. Kammar-rät ten undergått granskning utan anmärkning, upptaga: år 1846. år 1847. Debet.
Denna mening blef allmän hos alta domare och just en orsak till införandet af att mannen ansvarar för hustruns och tjenslefolkets åtgärd, så^ vida förbrytelsen skett med hans vetskap och vilja. Utsk. har här velat antaga en presumtionslära, som i 202 Den 9 Augusti e. m. fordna dagar inom processen gillades, men som lyckligtvis inom vår processlära alldrig vann insteg, och svårligen hädanefter torde komma och göra det. Det af Utsk. begagnade uttrycket: ”derest icke på grund af för handen varande omständigheter, anlagas må, att den skett utan hans vetskap och vilja” anser jag olämpligt och otjenligt, emedan en domare med mindre skarpsinnighet och med mindre eftertanka skulle kunna till följe häraf lätteligen fälla en oriktig dom. Jag instämmer uti det förslag som Gr. Lagerbjelke framställt. Frih. Raab: När Gr. Sparre tager till ordet i lagfrågor, är det icke godt alt följa honom, då man icke är jurist. Jag vill derföre vända mig emot Gr. Lagerbjelke, som ansåg, att förhållandet i detta hänseende vore i afseende på tillverkningslagen helt olika, emedan det vore lättare för tillverkaren än för försäljaren att förhindra, att något lagbrott sker. Jag anhåller då att få fästa Gr:s upmärksamhet deruppå, alt ingenting är svårare för en bränvinstillverkare, än att förhindra att icke hans folk om aftonen bränner en £ timma längre än medgifvet är, hvarigenom han förlorar sin redskap och får betala en skälig summa i bestraffning, eller att förhindra de af sina arbetare, som vilja stjäla bränvin, att möjligen göra ett hål på en bränvinsmätare o. s. v. Jag anser del vara mycket svårare för bränvinstillverkaren att förhindra ett sådant ofog, än det kan vara för en husbonde att åskådliggöra för domaren, ali han ingalunda haft kännedom om den förseelse, som hans folk begått vid försäljningen. Vidare har Gr:n sagt, att ordställningen skulle kunna gifva anledning till, att husbonden skulle genom bevisning freda sig. Det står icke så, utan ”derest icke på grund af för handen varande omständigheter, antagas må, att den skett utan hans vetskap och vilja.”