Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag hört åtminstone en person yttra, alt han instämde med mig, och då de tjugu personer, som nu äro tillstädes, säkerligen vid en votering ej skulle komma att afgöra saken, enär andra ledamöter under tiden kunde uppkomma, som delade min mening, så vill jag dock, i händelse Hr Gr. o. Landtm, finner, att i svaren varit en afgörande majoritet mot mig, afstå från votering om mitt contraförslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att Hr Stråles förslag måtte blifva contrapropostn. Ropades ja. Upplästes lill justering följande voter:spropos:n: Den, som bifaller, att i lagen för enskilda sedelbanker en § kommer att införas af följande lydelse: Ej må sedelbank utgifva creditsedlar och invisning»!' å R. St:s Rank till större sammantaget belopp, än som motsvaras af 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver och sedlar; 2:0 af återstoden å deposition i R. St:s Bank, och 3:o af sådana bolagets odisponera de tillgångar i guld och silfver saint hypotheker, som i 6 § omnämnas; bankens egna lånehandlingar sålunda icke härvid inräknade; voterar fa» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, hommer motsvarande § att erhålla följande lydelse : Ej må banken utfärda tryckta eller graverade invisningar och creditsedlar till större sammantaget belopp,, ä.n som med 5o proc. öfverskjuter summan af de antingen hos banken eller för dess räkning uti allmänt förvar innestående, bolaget tillhöriga, tillgångar i penningar och säkra hypolheker, som ej för gäld häfta; börande bland tillgångarna Den ij Mars f. m. 35g icke beräknas bankens låntagares skuldförbindelser, eller till säkerhet härför lemnade hypothek. Derest genom vexling <&c. lika med 6 § i Bancooch LagTJtskms förslag, Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva Utfallit, som föijer: Ja — 17.
» När Göthe reser sig väldig och stum, » med olympiskt löje, der grosse, der eine, » då bugar von Bergen ftr publikum: » Herr Qeheimrath, verzeihen! Jch bin ja der kleine. » De le, de andra, som ingen har lett, » och i löjet dränkas de hånande orden. » då blir för von Bergen helvetet hett, » och han fär igen sina synder på jorden. » D&amp; kryper herr doktorn ihop i ett hörn, » han anar bestämdt, att han står där med skammen. » Han känner sig krympa till kråka fr&amp;n örn, » ooh hela helvetet mumlar ett Amen. » Det är min idé. Den är kanske banal. » Jag vill inte kalla den genialisk. » Den synes mig dock kunna passa som qval » och är nog acceptabel som infernalisk. När jag sftg opp, stod fan p&amp; ett bord och var alldeles ovanligt echaufferad. I böljan kunde han ej finna ord. Jag har aldrig sett honom så animerad. Han höll ett glas i sin högra hand. Det var fullt. Men jag kunde ej urskilja färgen. » En sk&amp;l », han ropte, » i eld ooh brand » för din goda idé med herr Karl von Bergen. » Det är sällan jag visar mig entusiast! » Men sker det, så sväller mitt hjerta öfver. » Tack, min vän! Vi ha ’ honom fast! » Säg ifrån, när en återtjenst du behöfver! » Han försvann som en rök ur det tomma rum. Jag var ensam — och ganska nöjd med kampagnen. Vid bordet bugade kyparen stum. Fan hade glömt att betala champagnen.Jordfrågan i Ryssland af Wladimir Muranow. (Ofversättning från författarens manuskript. För att kanna bilda sig ett rätt begrepp om Rysslands agrariska förhållanden måste man kasta en återblick på deras ursprung, d. v. s. p&amp; historien om lifegenskapens uppkomst och afskaffande i detta land.
Så länge ett friskt troslif finnes inom församlingen, så länge trosinpeliållet är folkmedvetandets, den allmänna meningens innersta väsende, bär det sig, äfven om presten ej alltid vet att gifva skäl för sin lära; men när trosanden en gång viker, då står den offentligt auktoriserade läran der såsom en tom form utan anda och lif, såsom en blott yttre tvingande norm, derest lärans förkunnare icke förstå att med den egna på fast grund byggda öfvertygelsens kraft och värma åt denna form gifva innehåll. Snart skall då folket med ovilja vända sig bort, ej blott från allt hvad prester och dogmer heter, utan — hvad värre är — från religionen. Det skäl, man nägon gång hört andragas mot en fullständigare theoretisk bildning hos presterne, nemligen att de derigenom skulle blifva mindre goda praktiska 6? Den 2 Maj. själasörjare för det lägre folket, saknar ali grund: både andra länders och vår egen erfaranhet vittnar på det bestämdaste deremot, Nej! höjom presternas bildning, och mycket skall för kyrkan i alla afseenden vara vunnet! Till sist, hvad vidkommer Utsk:ts yttrande, att, då samtliga i motionen berörda angelägenheter bäst torde egna sig för behandling af blifvande kyrkomöte, ifrågav:de motiom ej borde för närv:de till någon R. St:rs åtgärd föranleda, så kan jag för min del ej förorda ett sådant uppskof. Saken är för vigtig, för att tills vidare lemnäs åsido. Det är redan sent att göra något dervid: det kunde snart blifva för sent, Jar yrkar ärendets återremitterande. Gr. Sparre: Få ämnen hafva inom Utsk:t ådragit sig så stor uppmärksamhet, sorn det ifrågav:de. Jag kan också försäkra den siste värde talaren, att Utsk:ts afstyrkande hemställan tillkommit, icke på grund af något förbiseende af frågans vigt, utan på grund af svårigheten att på ett riktigt sätt lösa en fråga, sorn K. M:t för jemnt ett år sedan provisoriskt löst.
Skulle åter den enskildta misshushållningen stiga till sådan förfärande högd , att hela Nationen hotas med förstöring, såsom en följd af den individuella lättsinnigheten och sedeförderfvet * skulle deraf den egoism uppkomma, som blott har egna fördelar till föremål , och är utan deltagande i fäderneslandets och likars öden; skulle denna veklighet och slapphet, som afskyr att lemna makligheten, äfven när fosterlandets väl fordrar en manlig verksamhet, börja blifva Nationernes caractersfel, så att mängden blott söker rikedomar och titlar, med eller utan framgång, och i alla fall, så långt den förmår, omger sig med deras klädnad och yttre kännemärken , att hvar och en vill likna den rike och förnäme, obekymrad om medlens loflighet och följderna, utan känsla för den torftiga sjelfständighetens och det inre egna bifallets värde, häraf uppkommer slafviska och fala tänkesätt; blygd och vedervilja för lofliga och berömvärda, men tillika mödosamma och obemärkta näringsgrenar; osmak för gagnelig verksamhet; allmänna tyckets och uppmärksamhetens bortvändande från all skgs redbarhet, till all slags flärd då säger jag Nationen börjar till deti na grad urarta, då är tiden inne för lagstiftande magten att utöfva sitt högsta förmynderskap - II. Den 4 April. derskap för dessa nvilioner slösare och UtsväfVande , ty då har öfverflödet öfvergått från vissa medlemmar till hela samhällen. Huruvida denna teckning i mer eller mindre mån kan vara lämplig till oss, tillhör ej mig att dömma. Allt nog, att en undersökning härom, samt botemedlen för det bevislig!; skadliga, förtjena den största uppmärksamhet. Detta kan ej vara i en enda persons förmåga , och mindst min. jag vågar derföre vördsamligen till Eders Exceliences och Högloft. Rid* derskapets och Adelns upplysta pröfning hemställa, om det icke vöre nyttigt, och för ändamålet tjenligt, att Oeconomieoch BesvärsUtskottet anmodades; 1:0
Hwad sedermera beträffar berevandet af medel till Landets förbättring, sa anse Riksens Ständer första åtgärden i detta afseende wara, att genom upprättande af en Statistik öfwer Swerige, bibringa kännedom af LandetS local, afsa wä! de nu existerande Näringar, som af dem, hwilka framdeles kunna uppwäxa, samt att till winnande af en sadan kännedom, en sorgfällig undersökning borde anställas i 2:ye Provincer af olika bcstaffenhet, hwarak sedermera ett Schema kunde formeras, tjenande kill ledtråd för dylika undersökningar i de öfriga Rikets Provincer, hwilka da lätteligen stulle kunna genom Ortens Embetsmän werkställas. Riksens Stander fa derföre i underdånighet anhalla det en sadan undersökning af en kunnig och af ni. för saken liswad Man matte företagas, atti afseende pa den Instruktion, hwarmed denne borde förses, Eder Kongl. Mast tacktes iNaderhöra dest Wettenfkaps-Academie, i hwilket fall den sannolikt högst obetydliga kostnad, som till detta företag kan erfordras, af de pa y:de Hufwud-Druln anstagne medel matte kunna bestridas. Riksens Ständer framhärda re. Upp - Den 29 Julli. 2049 Uppläst hos Ridd. och ?ldeln den 29 Juli,. » - Prest-Ständet den 29 Borgare-Ständet den 29 Bonde-Ständet den 29 Stormägtigste Allernädigste Lonung! ^ afseende pa det werksamma biträde, det nit och den insigt hwarmed Stats-Commisiarien N. Frödelius gatt Riksens Ständers Stats-Utstottec till, handa uti desi manga och wigkiga göromål tvid detta Riksmöte, hafwa Riksens Ständer, såsom Arfwode svarande mot hans arbete och widkände kostnader, welat tillägga honom en Summa 666 R:dr zr si.
Viad e föregående Riksdagarne liar, i anseende till mängden och beskaffenheten af de Slats-Utskotlet åliggande göromål, såsom omfattande både Stals-Verkels och Riksgälds-Conlorets ärenden, detta Utskott, utom den i Riksdags-ordningens 24 § bestämda personal af en Secreterare samt för livade division en Cancellist, behöft och begagnat serskildt en Secreterare till biträde vid de Riksgälds-Uontoret rörande frågor, en Kamererare för räkenskaps-göromålen, i afseende på Stals-regleringens olika delar, äfvensom en tillökad Gancellie-betjeningg och då göromålen inom Utskottet äfven under denna Riksdag sannolikt blifva många och magtpåliggande, får, jemlikt hvad åberopade paragraf vidare medgifver, Utskottet härmed hos Rikets Ständer anhålla om tillstånd alt, för ärendenas behöriga och skyndsamma behandling, i mon af behofvet, ytterligare antaga En Secreterare för Riksgälds-Afdelningen, En Kamererare samt Två Notarier. Stockholm den 30 Juli 1844. På R lädersta pets och Adelns På Preste-Ståndets C. O. Palmstjerna. På Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar Frans Schartau. Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar Joh. Jak. Hedre'n. På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar S. Heurlin. A. V. Kock. Eili. lill RSt' Fröt1844' 4 Sami. / A/d. t Haft. 1 Stats-Utskotlels Memorial, IV.o 2. Ank. till Exp. Ulsk. den 31 Juli 1844 kl9 fm. Memorial. Sora uti Stals-Ulskottet blifvit af Höglofl.
Stats-Utskottet har funnit en sådan öfverJlyttning och fördelning från Ättonde HufvudTituln till åtskillige al de andre Titlarne, utaf de å den förre nu uppförde flere anslags -summor , vara instämmande med Stats - regleringens föremål och medföra den ordning och redighet, sorn Kongl. Stats - Contiret uppgifvit; hvarföre Utskottet hemställer till Riksens Höglofi. Ständers bifall, att vid det af Utskottet nu upprättade Förslag till Biks-Stat må iakttagas hvad sålunda kan lända til! mera enkelhet, ordning och efterrättelse i afseende på Stats-utgifterne under Åttonde Hufvud - Tituln : Skolande Utskottet, sedan Riks-Stats-försläget blifvit formexadt, uti afgifvande Betänkandet örn Stats-regleringen på det hela, närmare uppgifva och beskrifva de förändringar i spedeila delar, sorn. härvid fordras, och hvilka ej i och för sig sjelfve verka till någon förhöjning i Hufvud - Titlarnes belopp på det hela, emedan hvad sorn öfverföres på en minskar summan på en annan Timi. Emedlertid får Utskottet, i den ordning anslagen nu förekomma i Propositionen och Kongl. Stats-Contoirets berättelse, afgifva yttrande öfver föreslagen tillökning eller förändring, nemligen: StålsVtsiottets Betän&andetti 793 T:o Till Accords-förskotter och ersättningar finnas på Stat uppförde 20,000
H r Borg upprepade därefter i hufvudsak sitt från Första kammaren bekanta anförande för sin motion samt bemöttes därefter af hr Mankell, som redogjorde för motiven till lagutskottets afstyrkande af densamma, grundade hufvudsakligast på betänkligheter att åt fattigvården lemna för stor myndighet inom familjelifvets privata område. Annars egde syftemålet med motionen både hr Mankells och lagutskottets fulla symparier. Bland talare, som i sak instämde med den i hr Borgs motion åsyftade ändringen i lagen om äktenskapsskilnad, utan att dock kunna godkänna den af motionären förordade formen för densamma, märktes vidare hrr Biilow, Wavrinsky, Hamilton och Hasselroth, hvilken sistnämnda påpekade, att vår nu gällande lagstiftning rörande äktenskapsskilnad väsentligen ej skiljer sig från den af hr Borg föreslagna förbättringen. Fullt samstämmiga med kvinnornas riddare voro däremot fruarna Myhrman och Montelius samt hr Zotterman, hvaremot öfverstelöjtnant von Koch fann sig uppmanad att uppträde som de äkta männens och det oupplösliga äkta förbundets försvarare. Någon resolution antogs icke. Svenskt säde. Den metod för den kvinliga handarbetsundervisningen, som redan ett årtionde tillbaka varit tillämpad i Stockholms folkskolor, är nyligen införd vid en skola i S:t Petersburg. Lärarinnan därstädes, en finska vid namn Selma Kronqvist, som själf genomgått kurs för fröken Hulda Lundin härstädes, har på anmodan äfven anordnat en kurs för utbildande af lärarinnor i nämnda metod. Fröken Ingeborg Tauström, som bl. a. förestått en läroanstalt i Stockholm, har nyligen graduerats vid ett amerikanskt medicinskt institut och tjänstgör nu som assistent vid en poliklinik i Chicago. Kvartalsprentuueranter uppmanas att ofördröjligen förnya prenumerationen, enär upplagans storlek i god tid må- ste bestämmas och senkommande löpa risken att bli utan ett eller annat af kvartalets första nummer. Teater och musik. Tvänne pianister, båda förut okända härstädes, men synnerligen framstående, hafva under de senaste dagarna låtit höra sig från k. operans scen.
Om i Oeconomia:Utskottets förslag att låta frågan om en friare utskeppning af Svenska Skogsproducter helt och hållet öfverlemnas åt Kongl. Maji ta visa pröfning , endast med den underdåniga önskan , att reciprocitet må erhållas mellan Ländernas handels-rättigheter, der den ej finnes; kan utan återremiss göras den förändring, att Riksens Ständer hos Kongl. Dm 21 Maji. 89 M aj:t serskilt anhålla, så väl om undersökning al' huruvida någon del af vår Träd varu-export för ÖrlogsFlottan oundgängeligen erfordras att vara förbjuden, sorn om Exportirihet för hela återstoden, med undantag af sågstocksr, hvilka inom Landet böra till plank och bräder förädlas, samt om jemlikhet emellan Svenska och Utländska skepp i detta afseende , då yrkar jäg visserligen ej återremiss på detta Betänkande. I annat fall anhåller jag att dessa mina anmärkningar till Utskottet må få medfölja. Huruvida det kan vara rätt, att vid Tul-’ lens bestämmande för Trädvaruexporten, bibehålla den proportion emot andra varor, sorn nu är, blir en fråga , som, när Bevillningsutskottets förslag oin Tullarne förekommer, blir tid att tala om. Jag skulle mycket misskänna Bevillningsutskottets Herrar Ledamöter, om jag ej tog lör afgjordt, att ibland dem många finnas, som yrka den satsen , att hvar Svensk Producent af sina Lagstiftare äger rättighet att fordra , det hans Näring ej betungas hårdare än hans Grannes , och således , att Tulltaxan för alla serskiita Svenska utgående varor bör bestämmas i ungefär lika proportion till värdet. Då blir äfven tid att tala om, huruvida för någon utgående vara, främmande skepp böra betala högre Tull än egna; så framt denna skillnad endast bestämmes för alla varor lika och skillnaden ej blir alltför stor, tala visserligen flera skäl för detta sätt att uppmun-' tra Skeppsrederierne. / 9 o Den 21 Maji. Friherre Boye, Ludvig: Utskottets Ord* förande har påmint oss om det skäl, som jag också vill påminna mig vara intaget i Betänkandet, bestående i en Reciprocitets-consideration.
Herrtig Fredrik Adolph var hans far, mamsell Hagman hans mor, således efter vanliga åsigter icke af äktenskaplig säng. Men bland anteckningarna förekommer en uppsatts om äktenskapets betydelse, deri ”Kärleken tvenne hjertan emellan förklaras vara det egentliga, ja det enda, som utgör äktenskap och den tredje personens välsignande hand såsom öfverflödig der kärleken finns förut, och oförmögen att framkalla någon sådan, der den icke finnes och således äfven att: med välsignelsen åstadkomma något äktenskap.” Det kan väl vara rätt, att inför Gud är det icke något äktenskap der kärleken saknas; men inför samhället äro de tvenne vigda personerna i alla fall ett äkta par; samhället har likvist förutsatt, att de vigda personerna af kärlek till hvarandra begärt dess sanction att lefva i äktenskap – det är således personerna, som varit falska emot hvarandra; men icke samhället, som inledt dem i försåt. För tvenne älskande hjertan deremot måtte det vara enligt med deras högsta önskan, att äfven inför verlden anses såsom förenade genom äktenskap, och dertill tjenar vigseln – man kan äfven antaga, att hos den: der något slags afseende göres på biomständigheter såsom giltiga att hindra ett sådant offentligt erkännande för verlden af sitt hjertas kärlek till ett annat hjerta – hos denna person är icke dess kärlek af den beskaffenhet, att den inför Gud mer än inför samhället är nog till ett äktenskap. Den 6:te boken slutar med Auroras och Juliani bröllop; men som författarn icke tycker om bröllop låter han Fröken E ... gifva de unga tu en förmaning, att vårda trefnaden, och bästa medlet dertill vore: ”att låtsa under allt deras gifta tillstånd, att de ännu voro ogifta.” Jag kan häri icke fatta meningen annorlunda, än att författarn vill säga, att vigsel-ceremonien pålägger makarna ett tvång hvari man igenfinner orsaken till omöjligheten af äktenskaplig sällhet. Skulle menniskorna verkligen vara så förvändt beskaffade, att de nödvändigt måste finna sin medfödda fria vilja bestå i undvikandet af allt yttre tvång, och hvarje sådant tvång uppväcka hos dem en naturlig resistance?
Sällskapets verksamhet på sednare tider tagits i anspråk så väl af Regeringen som af särskilda kommuner genom äskade Utlåtanden i frågor, rörande allmänna sundhets-åtgårder, äfvensom det i väsendtlig mån gagnade fäderneslandet genom meddelandet i Sällskapets tidskrift och andra handlingar af sina iakttagelser och rön beträffande helsö- och sjukvården; att i öfrigt Sällskapet, som, utom ett stort antal utländska journaler, måste förskaffa sig de vigtigaste nyare arbeten i Läkare-vetenskapen, beslutat, att vid dess hädanefter skeende reqvisitioner å böcker afseende jemväl skulle göras å Karolinska Medico-Chirurgiska Institutets behof, till hvilket Instituts Bibliothek de införskrifne böckerne successivt komme att öfverlemnas, så att desamma framdeles i sjelfva verket blefve en Statens tillhörighet; och ansågs på alla dessa med flere skäl det icke vara Staten värdigt att förvägra ifrågavarande institution ett så ringa understöd, som nu blifvit begärdt. Denna punkt har deremot af Presteoch Bonde-Stånden blifvit bifallen; och anser sig Utskottet, vid sådant förhållande, böra sitt förut afgifna yttrande vidhålla. Tretliondetrcdje punkten, angående förhöjning i anslaget för Musikaliska Akademien, och 6 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 183. Trettionde femte punkten, i fråga om anslag för inrättande af ett homöopatiskl sjukhus med klinik i hufvudstaden, hafva blifvit återremitterade, den förra punkten af Bonde-Ståndet och den sednare af Preste-Ståndet; men som dessa punkter äro af tre Riks-Stånd godkända, kunna, jemlikt 75 §. Riksdagsordningen, återremisserne icke lill någon åtgärd föranleda. Uti Treltiondenionde punkten hade Utskottet, i anledning af väckta motioner om anslag till vinoch byggnads-säd för åtskilliga kyrkor, nemligen:
Men nu träder Constit.Ulsk. fram och gör sjelf ett förslag till grundlagsförändring; jag hoppas, att jag gått en trappa ned, när jag från Konungens förslag Öfvergått till Utsk:s, och likväl vill ett agregat af Utsk:s ledamöter yrka, att ett sådant förslag, utan allt tillstyrkande, ovilkorligen skall hvila till nästa riksdag, äfven om det innefattar en sådan orimlighet, som t. ex. utslrykandet af 57 § eller 1 och 2 §5 ' Reg.F. Jag kan ej annat än motsätta mig en sådan åsigt och ilrar lifligt för detta motstånd, emedan jag i Utskrs princip ser en stor våda för framtiden, den nemi. att ett Constit.Ulsk., som ville förstöra grundlagen, skulle kunna framlägga förslag dertill, / 17 H. 19 146 Den ii December f. m. för att vid en lommande riksdag, efter opinionens bearbetning i fem år, drifva det igenom. Hvad särskildt angår nuvar. Constit.Ulsk:s sätt och förmåga att tyda grundlagen, så har det nyligen gifvit ett så vackert exempel derpå, att jag endast behöfver hänvisa dertill. Jag tillstyrker i följd häraf återremiss. Upplästes, i anledn. af Hr Cederschjölds för en stund sedan framställda begäran , BorgareSt:s prot.utdr. af d. 8 dennes, afinnehåll, att Ståndet beslutat att åter öfverlemna memor. N:o 5j till Constit.Utsk., för att, i anledn. af Ståndets särskilda beslut, uppgöra voter:spropos:n och med densamma till RiksStm inkomma. Hr Lagerhjelm: I anledn. af tvenne mina motståndares fällda yttranden utber jag mig blott att i största korthet få tillägga den erinran, att jag fästat mig ensamt vid det förhållande, som äger rum i detta fall eller i fråga om meinor. N:o 5j, utan att inlåta mig i några allm. theorier, hvilkas tillämplighet för öfrigt jag nu således leinnar å sido.
För resten fördes konversationen medelst pantomim. Gustaf fångades genast. Var det kanske af det ovanliga att en ung flicka kan hålla mun? Var det det pikanta i att spela pantomim och tala ögonspråk med en munter tärna, som man ser för första gången! Hvad vet jag! Presten Emanuel Holmberg talade om för Fia, att han en gång varit ute med professor Nilsson på någon slags undersökning. Professorn var efter festmiddagen så beskänkt att han tyckte sig i alla stenar se märkvärdigheter, och Holmbergs nit var outtröttligt. Han fylde till den grad den lärde professorns alla fickor med dylika märkvärdigheter, att denne knappt orkade hem med sin börda. Naturligtvis till spefågelns stora förtjusning.45 Anna Olsson skryter med sin man, sin lysande samhällsställning och sin mat till den grad, att man kan bli half sjuk.46 ”Ostron och champagne är Axels förtjusning.” – ”Jag får bekänna att jag är ofantligt svag för vin till maten. – ”I Göteborg ha vi sällan supéer, utan endast middagar.” – ”Vi hade en liten ostronfrukost.” – ”Denhär hatten kan ju alltid gå an till solhatt; man kunde icke få någon bättre här; när jag kommer till Göteborg skall jag skaffa mig en annan.” (Hatten hade kostat 10:50.) En herre hade sagt till henne: ”Hvem har lärt er att slå knyck på nacken?” – Gester à la grande dame. – Koketteri, oaktadt en tilltagande figur. – Trippande gång. – Kastningar på hufvudet, som dessutom för beständigt tycks sitta på zittertråd. – Alltid halfkorta armar. Beundransvärda händer och handleder. – Korta kjolar och små fötter. Emelie Kristerson sade i dag att Ida Palm är mycket högmodig, och att det är derför Ljungbergs icke tycka om henne.47 I går e. m. kommo Ida och hennes son. Flickorna voro borta på kalas. Han var sig temligen lik vid första påseendet, men föreföll sedan temligen tyst. Började sjelfmant och mycket uppriktigt att tala om sitt gatlopp mellan förläggarne, och det fastän Anna Ljungberg satt der.