Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet, till hvars behandling förenämnda motioner blifvit öfverlemnade, har tagit frågan i öfvervägande; men då den af komiterade för reglering af arméens ackorder år 1831 lemnade, af motionärerne omförmälda uppgift, att ackord för regementsläkare-tjenster ej varit tillåtna, åtminstone torde ådagalägga, att de ackord, som för dessa platser varit betalda, berott af enskilda aftal, hvarföre ock komiterade ansett sig icke kunna tillstyrka ackordsersättning åt Regementsläkare, hvartill komiterade jemväl hemtat skäl deraf, att vid de få regementen, der ackord för denna plats vore betald, den då varande lönen utgjorde ett emot den i nya Staterna uppförda så högt belopp, att detta öfverskott kunde anses hafva lemnat ersättning för den utbetalda summan, och då Kongl. Maj:t, enligt nådigt Cirkulär angående löneregleringen för indelta arméen den 2 Februari 1833, gillat bemälde komiteradcs underdåniga yttrande i afseende på Regementsläkares uteslutande från ackordsregleringcn, saknar Utskottet giltigt skäl att för ifrågavarande fall tillstyrka något undantag, helst det dessutom ingalunda är utredt, om det af Doktor Lewin erlagda belopp utgjort ackord för tjensten eller godtgörelse för boställets tillträdande, utan beräkning af dervid eljest ifrågakommande ersättningar; och hemställer Utskottet alltså, att ofvanberörda motioner måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 13 Oktober 1863. 6 Slats-Utskotlels Utlåtande A’: o i SS. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Okt. 1863, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om fortfarande anslag för Karnereraren Carl Sandberg. (U. A.)
Stats-anslags anvisande lill godtgörande af det lån, som för egendomens inköp blifvit af Militiae-Boslälls-Cassans fonder upptaget oeh icke kan blifva föremål för afskrifning, så hemställer Utskottet, att vid det föreskrifna liqvidations-sättet för närvarande må få bero. Siats-Utskottets Utlåtande j JY.o 715. 67 § I7°‘ (Rev. Då frågan om den utaf Kongl. Majit och Kronan yrkade ersättning för de kostnader, hvilka blifvit bestridde, i och för Ryttmästare!! JV. H. I. Åkerstein uppdragen befattning med anskaffande af sadelställningar för Armeen, ännu är beroende på handläggning af vederbörande Domstol, lärer för närvarande något tillgörande från Rikets Ständers sida i detta ämne icke ifrågakomma. Hvad serskildt beträffar det årliga arfvode af 600 R:dr, som, enligt Kongl. Brefvet den 18 Februari i832, af det på 3:dje Hufvud-Titeln till oförutsedde militaire-utgifter uppförde anslag, från och med sistnämnde år fortfarande till Ryltmästaren Åkerstein utgått, i och för tillsynen och ledningen vid modellers förfärdigande för Armeens Utredningsoch Beväringspersedlar, hvarunder tillsyn öfver sadelmodellers förfärdigande till hufvudsakligaste del skall hafva inbegripits, af hvilket arfvode dock , i följd af omförmälde rättegång, hälften varit från och med 3:dje qvartalet i836 med qvarstad belagd, hafva Revisorerne yttrat, att, för så vidt merberörde arfvode utgått, i och för Piyttmästarens befattning med sadelmodellerne, detsamma bordt upphöra från och med den tid, då detta uppdrag Ryttmästare!! fråntogs, hvilket måste antagas hafva skett, om ej förr, åtminstone när befattning i enahanda hänseende med serskild kostnad blifvit Ryltmästaren 'von Troil uppdragen.
N:o 109, öfver väckt motion, om anslag af Statsmedlen, alt användas till pris vid allmänna täflingsöfningar; Bifölls. Df:o nr, i anledning af väckt motion, om upplåtande af rättigheten till strandvrak åt de Härader, som angränsa hafskusten; Bifölls. j\:o 112, i fråga om dispositionsrätt till ekeskog för åboer på Kronohemman och innehafvare af boställen; Bifölls. N:o ii3, i anledning af gjorda förslag om förändring i tiden för mantalsskrifning och uppbördsslämmor samt förminskning af de sistnämndes antal; Bifölls; ocb N:o 1 14, i fråga om indragning till Kongl,. Majit och Kronan af ett till Forss-Styrmans-boställe anslaget hemman i Degerforss i Vesterbottens Län; Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lagutskottets Betänkande^: N: 5z, Trot, Vtår. d. a Junti i $34 57 jy:o D2, öfver förslag till stadgande!!, rörande tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, med flera hithörande frågor; Återremitterades. N-'o 54, öfver motion, angående ett stadgande i fråga om skyldighet för barn, som i föräldrars lifstid emottager deras egendom, att ansvara för föräldrarnes skulder; Bifölls. N:o 55, öfver motioner, om stadgande af skyldighet för gäldenär, att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld; Bifölls, N:o 60, öfver motion, om förklaring af 74 §* Concurs-Lagen; Bifölls; och N:o 61. öfver väckta motioner derom, att inteckningshafvare och andre veterlige borgenärer ej måtte behöfva att, i anledning af årsstämliing, deras fordringar angifva; Afslogs. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkanden:
Herr Grefwen och LandtniarHknlken förklarade ä nyo, at saken wore af den beskaffenhet, at den ej kunde laggas pä bordet.^ Grefwe Oe 12 Laröis, ^Lcob. Jag förklarar at jag til alla delar bade i afseende pä saken och pä formen ogillar Herr L^llsnsv-iLns motion. Det ar således icke för at undirstödja densamma, utan endast för bibehållandet af en laglig ordning i öfwerläggningen som jag nu/alar. Herr 6Men5V3krn8 motion har blifwir begärd pä border, och Herr Grefwen och Landtmarffalken har sjelf sagt, at den der skulle fä hwitå, och jagoanhäller derföre i ödmjukhet, at det derwid nu mä förbiifwa och all widare llisLuxsion uphöra. ^ Grefwe k.ötvenbielm, Larl. Jag tror det ej göra tilfyllest at lliscussionen nu afbrytes. Herr 6yllen8VLans motion är olaglig och bör afRidverffapet och Adeln beifras; men ehuru jag tror at någon proposition derpä icke kan göras, "skulle ded likwal möjligrwis bero af Herr Grefwen och Landt* marskalken och Ridderffaper och Adeln at lägga densamma antingen pä eller under bordet, alt som den bäst synes förtjena. ' ".'V ' Grefwe klörnsr, ^llolpb 6öran. Hwad Herr o^llensvsgns motion beträffar, Kulle jag wara emot ingendera delen, emedan jäZ^ finnér den aldeles icke förtjena n men nar jag hörr k' Ls 2 Mars? häre yrkas, ak.
Häradsrätt anställd rättegång afgifvit endast det hufvudsakliga genmäle, att han bestridde påståendet, så vidt det åsyftade att sträcka Johannes Sibbessons anspråk utöfver innehållet af elen förbindelse, Häradshöfdingen uthändigat (hvars ändamål tillintetgjordes genom det deri bestämda vilkor om inteckningens transporterande); hvarefter Häradsrätten genom utslag deri 14 Mars 1848, 1848, under åberopande af 40:de punkten i Kongl. Förklaringen d. 23 Mars 1807, förklarat sig icke kunna Johannes Sibbessons talan till pröfning företaga; och hade Häradsrätten i protokollet anmärkt och inhgat, att i fråga varande inteckning, sedan bevis å skuldsedeln blifvit tecknadt derom, att fordringsägaren erhållit betalning till kapital och ränta, under 1848 års vinterting blifvit dödad; vid hvilket förhållande klaganden anhållit, att Häradshöfdingen Eneqvist måtte ställas till ansvar för dess genom det felaktiga gravationsbevisets lifgifvande begångna embetsfel samt mot honom vrkas skyldighet till gäldande af klagandens förlust. I anledning häraf har jag mot merbemälte Häradshöfdinge förordnat laga åtal, efter hvars utförande hos Kongl. Göta Hofrätt utslag deröfver blifvit af Kongl. Hofrätten meddeladt den 20 Juni 1851 af innehåll, att alldenstund Häradshöfdingen Eneqvist erkännt, att han utfärdat gravationsbeviset den 27 April 1844 å 1/2 mantal Mårarp Lille Bengtsgården, och att samma bevis varit sålunda origtigt, att deruti icke upptagits en i hemmanet den 14 0kt.
Imedlertid bör man, för all händelse, vara beredd derpå, att åtskillige af dem, som förut blifvit för ransaknings undergående häktade, komine att någon tid lemnäs på fri fot. Som ibland dessa mången brottsling måste finnas; så kräfver allmän säkerhet ett nytt försigtighetsmått, i stället för den afskaffade lättheten att häkta. Detta försigtighetsmått består uti en ökad lätthet att för brott tilltala. Strängheten i ansvar för sådana åtal är onyttig, och kunde rätt vä! ersättas endast med skyldighet att godtgöra kostnad och skada för ett obefogadt åtal samt att bekosta frikännelseutslagets offentliggörande. Jag har härom haft tillfälle att yttra mig uti Lagberedningen, i hvars handlingar min reservation är förvarad och kan, i händelse af möjligen blifvande efterfrågan, en gång framkomma. Att häri söka ett försigtighetsmått för allmänna säkerheten, kan förekomma oväntadt. Men genom ett obehindradt bruk af åtal mot den misstänkte, i stället för hans häktande, främjas allmänna säkerheten på det sätt, att i svårare brottmål den misstänkte, sorn lemnäs på fri fot, och endast kallas till frivillig inställelse för rätta, sällan vågar inställa sig, om han icke vet sig oskyldig. Och så snart han uteblifver utan laga förfall och, såsom det i lagen heter, täger sak å bak; då måste han skylla sig sjelf, om misstankan mot honom anses så bekräftad, att han med fog i häkte inmanas. Om nu redan uteblifvandet ådrager honom en sådan påföljd; så kan han desto mindre undgå densamma, i händelse han rymmer och ertappas, hvilket senare väl någon gång kan dröja, men dock aldrig i längden uteblifva, så framt han icke lyckas att undkomma ur landet; och derifrån torde det mestadels vara öfverflödigt att hindra honom. Sådan är den utväg, som jag i lagstiftningen skulle våga att förorda, till undvikande af onödig häktning, till befrämjande af häktning, der don bör äga rum, och derjemte till vinnande af en kanhända lika vigtig biafsigt: en större lätthet att i ransakningarna upptäcka sanningen, så ofta den tilltalade röjde sig genom sitt undanhållande.
Jag har begärt ordet blott för att anhålla, att det Utsk., som kommer att behandla motionen, ville taga i betraktande, huruvida icke rätta sättet att ernå det åsyftade ändamålet, vore införandet af en institution, motsvarande hvad på andra ställen kallas »rehabilitation», hvarigenom personer, som genom begågna brott befirtckat sin vandel och förlorat vissa rättigheter, efter att under en viss bestämd tid hafva ådagalagt välförhållande, kunna återvinna dessa rättigheter eller rehabiliteras. Motionen jemte yttranderna remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. Gr. Adlersparre, Carl August, väckte följande motion: Man erfar ej sällan att den K. Theatern icke anser under sin värdighet, att inom våra småtheatrar anvärfva sujetter, för att med dem förstärka sin kredit hos allmänheten. Derom är väl mindre att säga, änskönt att det öfverbjudningssystem, som då begagnas, ofta medför de kännbaraste förluster för de mindre theatrarne. Men hvad som i högsta grad förefaller orimligt, ja, står på gränsen af förtryck, det är, att den K. Theatern skall medgifvas rätt att beskatta de mindre i landsorten, eller att för hvarje af dem gifven representation upbära sex rdr rmt. Jag uptager som min egen en för flera Riksdagar sedan väckt, men då, oförklarligt nog, af Utsk. afslagen motion, att theatertrupp, som i landsorten gifver representationer, måtte varda befriad från de afgifter till K. Theatern, som K. Br:ii af d. 30 Juli 1831 och af den 14 Maj 1789 föreskrifva, och hvilken tryckande beskattning nu kan, mera än förr, anses obefogad, sedan K. Theatern erhållit ett större statsanslag. Jag tager mig friheten föreslå: att R. St:r må hos K. M. i underd:t anhålla att of vanniimnde afgifter måtte uphöra, och ber jag att denna min motion remitteras till vederbörligt Utsk. Begärdes på bordet. Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus, upläste följande motion :
M:t härmedelst göra underdånig anmälan; framhärdande Rikets Ständer &c. Slockholm den 22 Augusti 1857. KO 101. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 13 Äng. 1837. Presle-Slåndet den 19 Borga re-Slåndet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets S/änders underdåniga Skrifvelse, angående statsbidrag Jör ny tomtreglering och nya byggnaders uppförande inom den sistlidet år af brunna delen af staden Eksjö. (Stats-Ulskollels Utlåtande N:o 83). S. A. K. Efter den eldsvåda, som i Novcpibcr månad sistlidet år öfvergick södra delen af staden Eksjö och förstörde 49 gårdar derslädes, har, enligt hvad E. K. M:t behagat, genom Nådig Proposition af den 20 sisilidne Mars, Rikets Ständer tillkännagifva, nämnde Expeditiojis-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 101. 223 stads magistrat, till följd af erhållet uppdrag, underställt E. K. M:(s Nådiga fastställelse ett i vederbörlig ordning uppgjordt förslag till ny tomlreglering inom den afbrunna stadsdelen, saint derjemte i underdånighet anhållit att, då kostnaden för denna tomtreglering uppskattats lill 99,408 R:dr 29 öre R.mt, hvaraf endast eli belopp al 6,765 R:dr 40 öre kunde påräknas blifva staden godlgjordt, och då omförmälda lilla samhälle saknade utväg till tomtregleringens verkställande, E. K. M:t måtte lill Rikets Ständer aflåta Nådig
Utan derföre, att Herren älskade eder, och att han skulle hålla sin ed, som han edra fäder svorit hade, hafver Herren utfört eder med mägtiga hand; och hafver frälst dig utu träldomens hus, utu Pharaos hand, Konungens i Egypten. Så skall du nu veta, att Herren din Gud är en Gud, en trofast Gud, hållandes förbund och barmhertighet dem som älska honom, och hålla hans bud, i tusende leder; Och vedergäller dem som hata honom, för sitt ansigte, så att han förgör dem; och skall icke fördröjat, att han dem vedergäller för sitt ansigte, som hata honom. Så behåll nu de bud, och lag, och rätter, som jag dig bjuder i denna dag, att du gör derefter. Och när I dessa rätter hören, och hållen dem, och gören derefter, så varder Herren din Gud ock hållandes det förbund och barmhertighet, som han dina fäder svorit hafver. Han skall älska dig, välsigna och föröka; och skall välsigna dins lifs frukt, och dins lands frukt, dina säd, vin och oljo, fruktena af dina kor, och fruktena af din får, på landet, som han dina fäder svorit hafver att gifva dig. Välsignad varder du utöfver all folk; ingen ibland dig skall vara ofruktsam, ej heller ibland din boskap. Herren skall taga ifrå dig all krankhet, och skall icke kasta dig någon de Egyptiers onda sjukdom uppå, hvilka du förnummit hafver; men han skall kasta dem på alla dem som dig hata. Du skall uppfräta allt det folk, som Herren din Gud dig gifvandes varder; du skall icke skona dem, och icke tjena deras gudar; ty det vorde dig till en snaro. Om du säger i ditt hjerta: Detta folk är mer än jag; huru kan jag fördrifva dem? Så frukta dig intet för dem; tänk uppå hvad Herren din Gud gjorde Pharao, och alla Egyptier; Med stor försökelse, som du med ögonen sett hafver, och med tecken och under, och genom mägtiga hand och uträcktom arm, med hvilko Herren din Gud dig utförde.
Då emedlertid, efter hvad derjemte blifvit upplyst, i afräkning å de under ofvannämnde tid af allmänna byggnads-anslaget för hufvudstaden förskjutne utgifter för reparationer vid lifgardets lill häst stalloch ridhusbyggnader m. m. ett belopp af 2,701 r:dr 2 sk. blifvit under loppet af år 1846 berörde anslag godtgjordt, samt Kongl, Maj:t derjemte, enligt nådigt bref af den 8 Augusti samma år, förklarat, att på serskild nådig pröfning komtne att bero, i hvad man godlgörelse af omförmälde förskott må kunna meranämnde anslag ytterligare beredas, anser Utskottet revisorernes ifrågavarande anmälan icke böra till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Kongl. Konvoy-kommissariatet. §. 26. (i845 års Rev. Ber. pag 76. Förkl. pag. 345; 1847 års Rev. Ber. pag. 79, Förkl. pag. 327) Revisorerne, som ansett, att inkopssumman 8,000 r:dr, för Känsö karantäns-plats med hus och byggnader icke bort, enligt Kon voy-kommissariatets derom fattade beslut, ur handelsoch s*jöfarts-foudens räkenskaper försvinna, utan upplysning derom, att fonden innehade egendom tilt motsvarande värde, hade för sin del funnit lämpligast, att berörde kara.ntänsplats under serskildt egendomskonto bland lillgångarne upptoges. Då, enligt hvad Konvoy-komissariatet uti dess underdåniga utlåta örke upplyst, frågan om bokföringen af omförmälde summa blifvit hänskjuteu Siats-Utsknlfe.ls f'tlåtande, S.o 206. 37 till Kongl. Majrts nådiga pröfning och afgörande, finner Utskottet révisorefnes i detta fall gjorda erinran icke ior närvarande påkalla någon åtgärd å Rikets Ständers sida. §. 37. (1847 Ars Rev. Ber. pag. 80.
Min enskilda åsigt är derför, att en dylik åtgärd skulle frambringa helsosamma frukter på inre och yttre välmåga, åstadkomma lif och rörelse för allmänna företag, såsom väg-förbättringar, skoloch faltigorganisationer m. m., bereda mera praktiskt förstånd i allmänna värf, och i allmänhet lyfta samfunds-andan från egoismens och råhetens kortsynthet till ett klarare inseende af, att hvad som är allmänt nyttigt är också förr eller sednare enskildt väl. Jag anhåller till följe af desssa skäl om återremiss af betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag beklagar att Utsk. så knapphändigt affärda! den af mig väckta nu förevar, motion; jag beklagar att Utsk. icke uppfattat eller velat uppfatta afsigten med densamma, som var att åter sammanknyta brustna länkar i den stora kedja af samhälligheter, hvilka fordom förenade familjelifvet med staten. Det är kändt, att dessa länkar af ålder funnits hos Götiskt Germaniska folkstammar i allmänhet, men isynnerhet i vårt fädernesland. Häradet utgjorde dervid den mindre samhälligheten, som bevakade och afgjorde sina enskilda angelägenheter. Flere härader förenade sig till ett landskap, som likaledes upptog och afgjorde dess gemensamma angelägenheter, och de för riket gemensamma hänskjötos till allshärjartinget. Under samhällets utveckling uppstod mera samband mellan de särskildta kommunerne; och man insåg då alt dessa mellanlänkar, under den form de då hade, icke mera voro Den 12 Februari e. m. 447 behöflige och enhetsprincipen gjorde sig mer och mer gällande. Bien man gick i det afseendet för långt, i det man bortkastade alla dessa länkar. Detta skedde dock endast småningom, emedan det icke kunde gå fort att afskaffa institutioner, som för folket voro kära. Det är icke 200 år sedan Carl X höll sina landskapsmöten med folket. Emellertid hafva andra nationer åter upplifvat sina municipalinrätlningar. Sålunda äga i Frankrike städerne och de mindre distrikten, som bilda ett mairie, sina conseils municipaux, hvilka under mairens ledning bevaka och besluta öfver kommunens angelägenheter.
Af tjensteåligganden nödsakad att afresa från hufvudstaden, anhåller jag vördsamt att med bibehållande af riksdagsmannarätt, blifva entledigad från min befattning såsom ledamot i BankoUtsk. och Bänkman i 21 Bänkuns-afdehn. Efter af R. o. Ad. härtill lemnadt bifall, anmodade H. Ex. Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde äfven utse en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Björnstjerna. Fortsattes pröfningen af Const.Ulsk:s d. 23 och 30 sisth April på bordet lagda meni. N:o 6, angrde verkställd granskning af dc uti Stats-rådet förde protokoll. Härvid förekom först afdeln B. innefattande 3 särskilda punkter. Hr Tersmeden, Nils: Som jag för min del skulle tro att Ulsk. i denna fråga gått grundlagen förbi, hemställer jag, på de skäl, som af flere reservanter äro anförda, alt denna del af betänk, måtte, i allt hvad som är här under bokslafven b)tuptaget, läggas till liandlingarne. Hr Lagerhjelm, Pehr: Consl.Utsk. söker här alt beträda en bana, som visserligen förut blifvit försökt, men som då misslyckats. Det motiverar sin rätt på 2 mom. af 37 § Riksd.Ordn. och åberopar 83 § R.F. hvilken förklarar alt alla stadgar i grundlagarnc skola efter ordalydelsen tolkas; men om så vore, att denna ordalydelse i 37 §:s 2 mom. skulle sålunda tolkas, så blefvo deraf Don 10 Maj f. m. c fl följd att den fördelning af riksdagsärender^, Born blifvit gjord i H. P:s 53 och Riksd.Ordn:s 29 t. o, m. 35 §§. skulle förfalla.
Förvaltaren skall för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, ställa godkänd borgen eller annan säkerhet, till det belopp Fullmäktige bestämma. Till Förvaltarens biträde äro anställde, för pappers-tillverkningen, en Verkmästare och en Pappersmästare, samt vid räkenskaps-göromålen och den öfriga förvaltningen, en 4iste Bokhållare och en 2:dre eller Material-bokhållare, af hvilka de tre förre tillsättas på förordnande tills vidare af Fullmäktige, uppå Förvaltarens förslag, men den sistnämnde, eller Material-bokhållaren, antages och afskedas af Förvaltaren, efter dennes eget godtfinnande. För Förvaltaren och den öfriga bruks-betjeningen gälle till efterrättelse den för dem af Banko-Utskottet, vid denna riksdag, fastställda instruktion. 6:o. (Motsvarar §§ 193 och 196.) Den vid bruket anställde arbets-personal antages och afskedas af Förvaltaren, på sätt instruktionen föreskrifver. — För nämnde arbets-personal fastställe Fullmäktige årligen stat till aflöning och öfriga förmåner. 7:o. (Motsvarar § 197.) Den arbetare, som vid bruket tjenat utöfver femton år och derunder sig väl förhållit samt med skicklighet och drift i tjensten fortfar, eger undfå belöning till det belopp, som Fullmäktige för hvarje särskildt fall bestämma. Ersättning för öfverarbete och exira godt arbete bestås äfven efter af Fullmäktige godkänd beräkning och fördelning. Banko-Utskottets Memorial M 68. 8:0. (Motsvarar § 198.) Af Fullmäktige bor såsom allmän grundsats iakttagas, att, såväl vid upprättandet af den årliga aflönings-staten, som vid bestämmandet af öfriga bruksfolket tillkommande förmåner, några förhöjningar icke beviljas i andra fall, än då desamma antingen icke kunna utan arbetets afbrott undvikas, eller bruket derigenom beredes en, den ökade utgiften öfverstigande förmån; skolande i alla dylika frågor ej mindre inspekterande Fullmäktigen, än Förvaltaren höras, samt deras utlåtanden, jemte skälen för beslutet, i Fullmäktiges protokoll fullständigt intagas. 9:o. (Motsvarar § 200.)
Han drog sig tillbaka åt Gumboda, der han hoppades få förena sig med Furumark, hvilken han ej förmodade kunna begå det fel, att göra sitt återtåg längs strandvägen, och underrättade genast brigad-chefen, öfverste Edelstam (Falander) om sitt förhållande. Sedan Ryssarne tvingat Furumark att gifva sig, framkastade de också en kolonn till Löfånger, för att på samma sätt taga Dunker; men den kom för sent. Om Dunker icke fattat ett raskt beslut, i tid uppbrutit, utan skickat och förfrågat sig, och begärt förhållnings-order, så hade samma öde hotat honom som Furumark. Men med min kännedom om hans karakter är jag öfvertygad, att han likväl aldrig skulle gifvit sig, och styrkes i denna min tro derigenom, att han, då han den 5 Juli befann sig i en lika äfventyrlig ställning, icke gaf sig. Straxt efter den 15 Maj inföllo flere varma dagar med solsken; hafsisen blef härigenom mindre säker, och Ryssarne nödsakades att inställa alla vidare kringrännings-försök. Men Umeå, der arméens förråder af alla slag befunno sig, och hvarifrån dessa i hast icke kunde bortföras, hotades likväl nu åter af ett fiendtligt besök. Den lilla Finska trupp, som nu mera återstod, utgjorde blott något öfver 700 man, och var således högst otillräcklig att försvara denna stad emot de 7,000 Ryssar, som voro i anryckande. I denna vådliga ställning emottog general von Döbeln befälet efter grefve Cronstedt, hvilken afreste till Stockholm. För att vinna tid att rädda de i Umeå befintliga dyrbara förråder, började Döbeln genast att underhandla med Ryska generalen Schuvaloff, och en konvention afslöts, i följd hvaraf fiendtligheterna skulle inställas till den 6 Juni; men Svenska trupperna utrymma Umeå den 31 Maj och hela Westerbotten den 3 Juni. Med den honom egna verksamhet vidtog Döbeln straxt i början ändamålsenliga åtgärder, och uträttade hvad som knappast syntes verkställbart.