Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utslcs tanka, man först borda undersöka, huruvida der icke fanns någon tjenligare plats för en hamn-anläggning än den här ifrågav:de, hvilken talaren för sin del ansåg vara fullkomligt olämplig. Det är ledsamt för dem, som interessera sig för sådana arbeten som det ifrågav;de, att erfara, att bland dem, som fått sig updraget frågornas första handläggning i Utsk:n, finnas personer som så litet bry sig om att taga kännedom om till saken hörande handlingar. Den undersökning som den siste värde talaren omnämnde verkställdes redan 1847. Jag har berättelsen öfver denna undersökning i min hand, och den man som undertecknat densamma torde icke kunna frånkännas något vitsord, det är nemi. Majoren Leyonancker. Denna undersökning uptager såsom något väsendtligt, att Wisingsö ligger midt emot staden, hvarigenom hamnen just skulle få det skydd emot stormar som en talare här påstått, att den skulle komma att sakna. 92 Den 9 December f. m. Ett bevis på undersökningens tillförlitlighet finnes deruti alt Major Leyonancker i slutet af denna skrift säger att, ehuru det vore nödvändigt för staden att åtminstone erhålla en lastage-brygga, sä skulle likväl en sådan anläggning medföra stora olägenheter och försvåra en hamnbyggnads företagande i en framtid, emedan ovilkorligen en upgrundning skulle komma att ega rum på den plats der denna lastage-brygga anlades. Detta sades 1847 och har till en stor del redan inträffat, och om ej den större hamnbyggnaden snart blir utförd, så blir vattnet kring lastage-bryggan ännu mera upgrundadt. Den siste värde talaren har äfven yttrat, att Grenna icke kunde blifva någon betydlig handelsplats. Deruti kan han visserligen hafva rätt, ty Grenna är en liten stad, men det är också icke staden Grenna som begärt detta understöd eller som anlagt denna lastage-brygga, utan hela orten har bildat sig till ett bolag, och det är detta som skulle komma att anlägga hamnen.
I sistnämnde fall anse Comiterade lämpligt vara, att i Jordeboken under Kronodeln formeras tvänne afdelningar, den ena för nyssnämnde egendomar och den andra för alla dem, som äro för Statens eller andra allmänna behof anslagne och på ett eller annat sätt disponerade, på det att hemmantalet af jordegendom under hvardera af dessa högst väsendtligen olika cathegorier, måtte af JordeboksSammandragen komma att utvisas. Likaså erfordras i nyssberörde fall föreskrift, huru med anteckningarne i Jordeboken bör förhållas, dä blott en del af kronohemman, som under serskild nummer upptages, är eller varder löst till skatte; och anse Comiterade dervid, att behörig fördelning af mantalet måste verkställas samt således den skatteköpte andelens under skattetiteln uppföras och följaktligen från krononaturen afgå; men att deremot, då delning af hemmanets ränta i Jordeboken icke lämpligen kan ega rum, hela dess belopp bör antecknas vid skatteandelen, enär det skäligen kan förväntas, att hela hemmanet framdeles till denna natur öfvergår. Vid sådant förhållande blifver det likväl icke möj (Itil. lill K. 31. Nåd. Prop. lill R. St. år >84y.) 138 ligt att, på sätt Comiterade i det föregående tillstyrkt, serskilt summera skatteoch tionde-beloppen för hvarje olika hemmansnatur, hvadan deraf föranledda förändringar uti Förordningen och formuläret jemväl böra iakttagas. I afseende å JordeboksLiggarens uppgörande förekommer serskildt den af KammarCollegium gjorda hemställan, att, på Statens bekostnad, derför erforderligt papper mätte anskaffas; och anse Comiterade sig, för vinnande af öfverensstämmelse emellan Jordeböckerne och lättnad tillika vid deras upprättande, böra underdånigst tillstyrka, att blanketter dertill på regalpapper med utsättande af alla kolumner och rubriker, som på förhand kunna upptagas och icke bero af serskilda förhållanden på olika orter, mätte genom Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, på Statens bekostnad, få anskaffas och vederbörande tillställas.
Det såg verkligen ut, som om deras missämja aldrig skulle kunna utplånas, o c h hennes väninnor voro så innerligt glada däröfver, när de i beklagande ton talte o m » den stackars Vivan, s o m varit så nära att göra ett, Gud bevars, så där temligen parti. » Annars kunde man knappast förstå, hnru nå- gon människa kunde vara illa till m o d s under dessa sköna augustidagar, då rosorna doftade som starkast o c h blåklinten lekte kurra g ö m m a bland den gula säden. Den gamla herrgården var också liksom ett h e m för frid o c h ro. M e d sina underliga o c h siratliga snirklar kring den gammaldags ekporten o c h de utbyggda fönstren o c h de susande, höga almarna, där en enslig kråka då o c h då kraxade, gjorde den ett så- dant intryck af fullt o c h oblandadt lugn o c h trygghet, att man, af alla yrken på jorden, helst skulle hafva valt att vara dess ägare, för att af landtliga arrendatorer lyfta sina rundliga inkomster o c h för resten tillbringa sin tid mellan stallet o c h ladugården o c h endast afbryta denna idyll för att på hösten höra ett muntert skall och se en Jösses kullerbytta i någon vacker skogsbacke. Och likväl härskade här liksom öfverallt annorstädes i vår syndiga värld oenighet och bekymmer. Hvilken elak ande hade väl farit in i Vivan, då hon kunde låta sina ljufva violblå ögon blixtra så m o t den, som de annars så tydligt uppmuntrade? Och han var naturligtvis för stram att taga första steget. Små fröknars gunst liknar gammalt sachsiskt porslin; bräckligt s o m detta, är den mest omöjlig att få hel o c h färdig igen, o m den en gång fått en skavank. Och underligt nog: ju fler skador, som man måste reparera, desto kärare är oss både gunsten o c h porslinspjäsen. Och fröken Vivans gunst var bräckligare än de flestas o c h tydligen nu irreparabelt krossad — hvarför skulle hon annars hafva svarat så rysligt kallt, när han frågat, o m hon vore missnöjd m e d h o n o m?
Då nu till granskning' skulle företagas förslaget till 39 §:n Reg.Fm, anmälde sig Hr Aminoff, J o h. Fredr., och yttrade; Efter vi nu hålla oss till ord, så torde i 3g §:n en om - D«u ■ December. 31 stäudighet vara all anmärka, emedan jag ser alt på etl annat ställe förekommer eli motsatt förhållande. Ilar står i den nu föreslagna redactionen: ''dock må ej Statsrådet någonsin adeligt stånd och värdighet förläna eller till gfefligt oell friherrlig! stånd upphöja.” Kanske borde del slå tvertoini till (riherrlfgt eller glefligt stånd upphöja. Det torde vara meningen, oell jag vill blott göra framställning om dessa Oi ds omflyttning. Gr. Spens: Jag anhåller att fa göra Hr Aminoff uppmärksam på att i della betänk, är icke fråga om öeö ciel af §:nj sorn af 11 r Aminolf är nämnd. Det är blott fråga oni 3g §:n, så vidt den förut innehållit orden: ”vill Konungen utrikes resa, meddele han Statsrådet in pleno denna sin föresats.” Det är orden in pleno,” som Ulsk. här har föreslagit att taga bort i sammanhang med förslaget att borttaga alla de uttrycken om hela Statsrådet, Statsrådet in pietu), utomordentligt Statsråd 111. m., hvilka gifvit anleda, lill alt tro att det finnes tre ä fyra slags Statsråd, för hvilka en större fulltalighet blifvit fö res kräfven. Det ur blott den frågan, som i detta memorial af Coust. CJtsk. ur framställd, och den andra frågan, som af Hr Aminolf omnämndes, är upplagen i betänk. N:o 5(i. liiAminoff: Jag fick anledning till denna anmarkn.- deraf, att pag. 3 slod tvertoni* nemi. friherrlig eller greflig Värdighet. Saken är visserligen icke af någon betydenhet, men jag trodde, att efter vi nu hålla oss till ord, så kunde det vara nyttigt att göra denna observation.
Denna punkt sammanhänger med den, hvarom R. o. Ad. afslagit voter:s-propos. Jag hemställer således huruvida Ståndet bör företaga denna punkt till ompröfning innan man förnummit huruledes de öfriga Stånden beslutat. Jag anhåller att Ridd.Secret. måtte få upplysa om några prot.utdr. ankommit rör:de de öfriga Ståndens beslut, och hvad de innehålla. I anledn. häraf upplyste underl. Ridd.Secret. att prot.-utdr. ankommit, som utvisade att med pröfningen af BankoUtsk:s mern. N:o 91, PresteSt. vidblifvit sitt beslut och gillat den föreslagna voler:s-propos:n, RorgareSt. icke antagit inbjudningen, ogillat voler:s-propos:n och ansett den deri omförmälda fråga, hvaruti 2 Stånd stannat emot 2, böra förfalla, samt BondeSt., med afslag till inbjudningen, vidblifvit sitt förut fattade beslut i ämnet och godkändt den föreslagna voler:s-propos:n. Hr von Hartmansdorff: Enär således 2 Stånd afslagit voter:s-propos:n, så lärer saken vara förfallen. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att, lill följd af de beslut, som, i fråga om tillsättande af en Canslist tilt biträde ät ombudsmannen vid lånekontoret i Götheborg, blifvit vid pröfningen af BankoUtsk:s mern. N:o 91, af RiksSl:n fattade, BankoUlskts under N:o 11, uti förevar:de mern. afgifna förslag hade förfallit. Ropades ja. Frih. Cederström, anmälde sin reservation emot detta beslut. 8:de punkten, ang:de Utsk:s under N:is 12 och 13 af gifne förslag. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, att BankoUtsk:s utlät.
Uti ett skriftligt anförande, som jag insände i går, hade jag gjort reda för de syftemål, som ligga till grund för BancoUtsk:s betänk, och hufvudsakligen bestå deruti, att då Utsk. å ena sidan pä allt sätt sökt alt consolidera Bankens förmögenhet och derigenom stadga myntvärdet, så har Utsk. å andra sidan trott sig böra tänka på rörelsens lättande i landet. Det sednare ändamålet afses hufvudsakligen i 5 och (i §§. Hade den 5 § blifvit af R. St. afslagen, hvilket, enär 2:ne Stånd redan hade afslagit densamma, berodde på R. o. Ad:s beslut, men nu lyckligtvis blifvit förekommet genom det beslut R. o. Ad. i går fattade, så hade verkligen ett strypsystem inlrädt. Då nu denna principfråga är på elt lyckligt sätt inom R o. Ad. afgjord, så är det nödvändigt att icke tillintetgöra frukterna deraf medelst antagande af deremot stridande stadganden i den 6 §. Hvad beträffar dess 1 morn., så har R. o. Ad. nyss, på begäran af en värd ledamot, Hr Lagerhjelm, hört min reservation uppläsas, hvaruti jag framställt mina skäl mot antagande af delta mom. Jag kan således icke eller nu annat än afstyrka detsammas antagande, och dertill inskränker jag mitt yttrande, intilldess de öfriga mom. förekomma. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Den talare, som sist yttrade sig, har omnämnt det strypsystem, som skulle blifvit beslutadt af R. o. Ad. ifall den 5 § icke hade i går, vid voteringen, antagils sådan han är. Jag lemnar derhän, huru rätt lalaren deruti kan hafva. Han hörde icke öfverläggningen i går, och känner kanske ej med säkerhet innehållet af den mening, som förföll. Men sedan R. o. Ad. antagit 5 § sådan han är, uppslår nu fråga, hu - Den 11 April. 265 huruvida 6 §:s första mom. bör godkännas oförändradt eller förkastas, eller ock förändras.
Enligt Stats-Rådets tillstyrkande täcktes Kongl. Maj:t i nåder besluta, att nådig proposition skulle till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtas derom, att Sergeanten vid Vendes Artilleri-Regemente Nils Otto Jonasson, hvilken under fångbevaknings-tjenstgöring vid Landskrona straff-fängelse till sin helsa skadats så att han derigenom blifvit oförmögen till vidare tjenstgöring, måtte frän allmänna indragningsstaten erhålla pension med ett belopp af Tvåhundra Riksdaler Riksmynt årligen för hans återstående lifstid, att utgå från och med månaden näst efter den. under hvilken afsked från Sergeantsbeställningen vid Vendes Artilleri-Regemente honom beviljas, äfvensom att, i händelse Jonasson icke genast från samma tid skulle fä uppbära den fran Regementets enskilda kassa honom tillkommande pension, ett deremot svarande belopp eller Etthundra tjugo Riksdaler Riksmynt för år måtte, intill dess sådant kan komma att ega rum, få, likaledes från och med månaden näst efter afskedstagande^ tili Jonasson från allmänna indragningsstaten utbetalas; och skulle Utdrag af detta protokoll till Finans-Departementet öfverlemnas, på det att berörda framställning må vid förslaget till reglering af 9:de hufvudtiteln iakttagas. In fidem C. J. E. Åkerstedt. Bil. JVi 1 till Kongl. Maj:ta 'nåd. Prof. JW 1 om Statsverket 1862, 9 hufvudtiteln 15 Utdrag af Protokollet öfver Justitie Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott Tisdagen den 20 Maj 1862 i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes-Årendena. Grefve Manderström, Stats-Råden; Herr Friherre Gripenstedt. Ehnemark, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, • Reuterskiöld. » Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern anmälde i underdånighet:
T. f. Chefen för Statistiska Centralbyrån har nemligen i December månad 1863 till Kongl. Maj:t inkommit med ett underdånigt memorial af följande lydelse: »De officielt vidimerade utdrag ur Vigsel-, Födelseoch Dödsböckerne, hvilka, jemlikt Nådiga Kungörelsen af den 4 November 1859, numera årligen ingå till Statistiska Central-Byrån, innehålla, likasom de genom Kongl. Brefvet af den 27 April 1860 fastställda formulärer för sjelfva Ministerialböckerna, bland andra, en serskild kolumn, hvilken på sätt närlagde prof utvisa, har til! öfverskrift, »tillhörande adeln». Denna kolumn är afsedd såsom lättnad för kompletterande af Riddarhusets genealogiske tabeller med hemtad anledning af presterskapets åliggande att till Riddarhus-Direktionen årligen insända hithörande uppgilter. Den erfarenhet jag i Statistiska Central-Byrån vunnit om det mödosamma arbete, som erfordras för att vinna säker kontroll, att föreskrifna uppgifter icke från något ställe uteblifva, har hos mig stadgat den öfvertygelse, att det för Riddarhus-Direktionen måste vara ytterst svårt, om ej omöjligt, 10 att förvissa sig derom, att fullständiga uppgifter uti ifrågavarande hänseende till densamma inkomma». »Då nu Statistiska Central-Byrån i främsta rummet måste öfvervaka, ej blott att utdragen ur Ministerial-böckerna fullständigt ingå, utan ock att de i öfrigt äro med gifna nådiga föreskrifter öfverensstämmande, så synes den frågan sjelfmant erbjuda sig, huruvida det ej vore både lättare och säkrare, att genom Riddarhus-Direktionens försorg och af någon dess tjensteman de genealogiske tabellerna kompletterades omedelbart ur de i Statistiska Central-Byrån tillgängliga utdragen, dervid jemväl tilllälle alltmer vinnes till all den granskning och jemförelse, som kunde finnas af nöden, och i sammanhang med hvilken förändring
Vid förnyad föredragning af Herr af Darellis , Isac, och Herr Silfverstolpes, Gustaf Abraham, på bordet hvilanda Dictamina, be - Den 25 Mars. 163 siöts, det de skulle remitteras till Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, hvilket skulle äga sig öppet' att samråda med sådane af de öfriga Riksens Ständers Utskott, sorn med vissa delar af berörde Dictamina borde få befattning; Varändes det äfven Författarn? tillåtet att sina Dictamina med de Öfriga reSpectiva Stånden communicera. Föredrogs ä nyo och bifölls Bevillning.*;- Utskottets, sistlidne Plenidag på bordet lagde, ProtocollsUtdrag om tillstånd för Utskottet att antaga ett större antal Betjening, än i Riksdagsordningen finnes stadgadt. Vid förnyad föredragning och uppå af Herr LandtMarskalken gjorde särskildte propositioner, blefvo Herr Flachs, Carl, Herr af Vhrs, Carl David, Herr Zelotes, Christer, Friherre Lilliencrantz*s , Axel Ludvig, samt Herr Adlerfieims, Pehr, i sista Pleno uppläste och på bordet lagde Memorialer och Dictamina till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterade. _____ Föredrogs LagUtskottets Memorial, af dea St3 Mars, innefattande utlåtande öfver Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans, Friherre Hars August Mamerheims , Embets-Berättelser för åren 1813 och 18 14, samt dess under den 127 sistlidne Februari afgifne enahanda Berättelse för den ditintills förflutne del af detta år, 164 Den' 29 Mars, jemte de Handlingar, som vid de förstnämnde blifvit fogade.
Ridr 1,762,000: — Öfriga delen, eller den lill statsverket ingående räntan, som vid 1845 års statsreglering beräknades till 575,000 Ridr, har uppgått: för 1841 till Ridr 585,992. 1842 „ 589,568. 1843 „ 614,010. 1844 „ 572,113. 1845 „ 570,311. hvaraf medium utgör 586,398 Ridr, men, i anseende till förunderligheten af markegången, hvilken lika lätt kan falla, sorn stiga, synes denna inkomst böra bibehållas vid förra beräkningen 575,000: 2:o /lfradsspanmålen, som är statsverket behållen, och enligt jordeböckerna utgår, kan till sitt belopp höjas eller minskas genom nya hemmans skattläggning eller gamlas förmedling, och upptages fördenskull sådan den elter räkenskaperna utfallit. Den beräknades vid sista statsreglering till 41,000 tunnor, samt har för år 1845 utgjort 43,215 tunnor; men som deruti ingå 1,157 tunnor hafra, hvilken emot spanmål af råg och korn anses innefatta blott halfva värdet, torde blifvande Transport Ridr 2,337,000: Kong/. Maj;ls Nåd. Pro/), till Ii. St. 1847. 91 Transport R:<h' 2,337,000: beräkningen böra inskränkas till 42,300 tunnor, utgörande i penningar, efter cl et vid sed nas te stats-reglering antagna för slagsvärde 6 R:dr tunnan 255,000: 3:o Kronotiontle-spanmälen: som en tillökad eiler minskad värdeberäkning a den del häraf, hvilken är til! vissa personer, stater och inrättningar indeld, icke verkar till förhöjning eller minskning i statsverkets behållna tillgångar, upptages denna del åter till det vid sednaste stats-reglering bestämda belopp, eller 634,170:
Den i5 December f. m. 43 4 §• Valder Stamgods af Ätts Hufvudman stiftadt, då skall det efter hans död hufvudmannarätten åtfölja. Lag samma vare, der annan person vill egendom till inrättande af Stamgods anslå. 5 §• Vill Medlem af Ätt, som ej Hufvudman är, inrätta Stamgods, med vilkor alt detsamma, efter Stiftarens död, skall dess efterkommande å mansidan tillfalla, håfve der lof till, derest ej Stamgods förut i Ätten finnes till det belopp, 3 §. högst utsätter; dock hör Stiftaren tillika föreskrifva, att, enär Riksdag inträffar, minst hälften af ett års afkastning skall tillfalla Ättens Hufvudman, derest han Riksdagen bevistar. 6 §. Underlåter Innehafvaren af Stamgods utan laga förfall, som af Ridderskapet och Adeln godkännes, att för Ätten taga säte och stämma å Riddarhuset, enär han enligt RiddarhusOrdningen dertill berättigad är, utgifve till den Ättemän, som efter honom har rätt att Ättens rum å Riddarhuset intaga och Riksdagen bevista, hälften af ett års afkastning. Lag samma vare, om Innehatvaren af Stamgods från Riksdagen utan sådant laga förfall afreser. 44 Den i5 December f. m. Varder Ättens rum ej af annan Ätteman intaget, utgifve ändock Stamgodsets Innehafvare fjerdedelen af afkastningen, sorn tillfaller Ridderskapets och Adelns Gassa. 7 §• I de fall 5 och 6 §§ omtala, varde Stamgodsets afkastning beräknad till det belopp i Spannmål, som finnes utsatt uti den vid Stamgodsets stiftande förrättade värdering, på sätt 12 § bär nedan innehåller, uträknadt i penningar efter det vid utbetalningen gällande markegångspris. 8- §. Vill Innehafvare» af tillförne stiftadt FideiCommiss anslå detsamma till Stamgods pä sätt förenämndt är, håfve der lof till, så vida ej annan då lefvande persons rätt derigenom förnärmas, och denne sitt samtycke vägrar.
Ehuru således en ordnad lotsoch båk-inrättning för nyssnämnde trafik var af behofvet påkallad, och sådan inrättning redan af Kongl. Maj:t i nådig skrifvelse den 11 Augusti 1837 blifvit bifallen, återstod dock ännu frågan så väl om erhållande af tillräckliga medel att tillvägabringa och årligen underhålla densamma, då 1,000 r:dr såsom bidrag af Götha kanal-bolag och omkring 2,000 r:dr, svarande emot den uppgifna seglationsafgiften å Wenern, äro de enda enskildta bidrag, som för närvarande synas blifva att tillgå, men kostnaden, enligt nu afgifna förslag, deremot uppgick lill omkring 15,000 r:dr banko för året, som huruvida inrättningen skall åstadkommas, utan att rubba de förhållanden, hvilka nu finnas och under en mängd af år vunnit häfd, samt i vissa fall öfverensstämma med den ståndpunkt, hvaruppå den inre seglationen för närvarande befinnes, och i afseende å dessa föremål för närmare utredning anförde Förvaltningen vidare: Vid första skärskådande ville det synas, som lotsoch bak-inrättningen uti det nu i underdånighet föreslagna medlersta lots-distriktet, i likhet med den allmänna, borde grunda sig på fyroch båk-afgiften samt lotsningsförtjensten; men i förra hänseendet förekom, att den nu gällande afgiften för segelfarten å Wenern utgår af lasten eller de transporterade 20 effekterne efter fastställd taxa, då deremot fyroch båk-afgiften utgöres efter lästetal och erlägges för fartyget, hvars egare ofta icke eger lasten, och att öfverflytta afgifterna ifrån lasttill fartygs-egare, syntes icke utan svårighet kunna ske. I öfrigt ville det synas, sorn hinder icke mötte för antagande af denna princip, hvarigenom en fullkomlig enhet med nu varande allmänna lotsoch båkinrättning vunnes.
Farhåga för en menlig inflytelse på Näringarne af en allt för hastig RörelseCa.pitalets för-; 174 Dm 17 Martii, t. m. minskning är af Utskotten ins dd kunna uppkomma endast genom ett ordentligt Disconternes Concourstillstånd. Jag , för min del , anser de föreslagna Ohligationerne medföra t det närmaste samma verkan , då de ofelbart aldrig kunna blifva' röiiiga , utan de mäst öfverdrtfna Agioterings - vilkor, som efter alla tiders erfarenhet skall blifva förhållandet med ett Papper , vid hvars inlösen den förfallna Räntan beräknas till förlust å den förskrifna Summan. Jag. kan således, i stöd af hvad jag haft äran anföra ,' icke förena tnin öfvertygelse med ett erkännande, att af Utskottens Betänkande finna Innehafvare af DiscontPapper vara rättvist-behandlade, utvägen för de Gäidskyldige ast afbörda sina Skulder i möjligaste mån lättad , och vådan af en alltför hastig minskning i RörelseCapitalet undanröjd. Jag anser för min del innehafvare af Dis. contpapper hafva fårt sin rätt, då de för sina Fordringar af Capital och upplupna Räntor till den dag då betalning inställdes, erhålla så stor del af beloppet , som Disconternes motsvarande säkra Fordringar medgifva; och då de, i enlighet med den af Utskotten äfven yttrade tanka, ej äga rättighet till några vidsträcktare påståenden, så anser jag äfven Representationens beredvillighet, att vid detta tillfälle göra uppoffringar, böra begränsas af hela Allmänhetens rätt, på hvars bekostnad all frikostighet af Riksens Ständer måste grundas. Fordringsägaren kan likväl i min tro ej tillfredsställas för sitt lidande, med mindre dea uti Den 17 Martil, e. m, 175 delning honom ur de banqueroutterade DiscontMassorna tillkommer, blir för honom användbar i allmänna Rörelsen, och jag ser icke huru detta kan vinnas genom annat med l, än inlösen med gångbart mynt af DiscontPapperen, efter den rabatt, som af utredningen för hvarje Verk särskilt bestämmes.
Något skäl har Utsk. icke förebragt för nedsättandet af det föreslagna arfvodet för Chefen vid SjöförsvarsDeparhs KommandoExped. till 2,000 Edr, och jag kan icke inse orsaken härtill, då han har samma befattning, som Chefen för LandtförsvarsDepart:s KommandoExped., hvars atlöningsbelopp blifvit af Utsk. föreslaget till 3,000 Edr. Visserligen kan det hända att göromålen i LandtförsvarsDepart:s KommandoExped. någon gång aro af mera vidlyftig beskaffenhet, men i allmänhet hafva tjenstemännen i dessa "båda Expeditioner samma grad och samma tjenstgöringsskyldighet, hvarföre jag äfven yrkar att arfvodet för ifrågav:de Chef, i likhet med aflöningen för Chefen i LandtförsvarsDepart:tets KommandoExped., måtte upsättas till 3,000 Edr. Frill. Tersmeden: DA jag i allmänhet tror atf lönen bör lfiO Den 8 Juli f. m. bestämmas efter befattningens vigt och omfattning, och icke efter graden, anser jag att Utsk. handlat rätt, då Utsk. föreslagit att arfvodet lör nu ifrågav:dé Chef skulle sättas något lägre, än hvad som för Chefen vid Landtförsvarets KommandoExped. blifvit föreslaget. Jag får på denna grund anhålla om bifall till Utsk:s Betänk, i denna del. Gr. Puke: Om äfven det i viss mån måste medges, att arfvode bör lämpas efter arbetet., så kan det väl icke bestridas att lefnadskostnaden stiger till lika mycket för en Exped:sChef i Sjöförsvaret, som för en Exped:sChef i Landtförsvaret, och detta är väl efter mitt förmenande ett skäl att tilldela dem båda lika aflöning, hvarföre jag anhåller om bifall till hvad K. M. i denna del föreslagit.