Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsutskottet, som kommer att framdeles till Rikets Ständer afgifva yttrande angående det för fängelsebyggnaders uppförande äskade nya anslag, äfvensom rörande de i afseende på fängelseväsendets reglerande framställde serskilda förslag, har emellertid ansett sig oförhindradt att, oberoende häraf, till handläggning företaga frågan om användandet af de å det äldre anslaget uppkomne reservationer. Vid 1840—1841 årens riksdag beviljades af Rikets Ständer för fängelsers ombyggnad och förseende med celler trenne serskildta extra statsanslag, nemligen för länsfängelser 900,000 Rdr, för häradsfängelser 100,000 Rdr och för stadsfängelser 300,000 Rdr, i afseende på hvilket sistnämnde anslag tillika bestämdes, att deraf finge för fängelsebyggnaden i Stockholms stad användas ett belopp af Bih. till R. St. Enligt de upplysningar, Utskottet sig förskaffat, hafva utaf ofvannämnde för länsfängelset ombyggnad anvisade summa af 900,000 Rdr intill närvarande tid blifvit frän Kgl. Hvartill kommer beloppet af de förskotter, som, emot framtida ersättning af nyssberörde statsanslag, från vederbörande landt ränterier sedan detta års början och intill sistlidnc September månads slut utbetalts; uppgående dessa förskotter, enligt ränte riernes ännu icke reviderade räkenskaper, till 109,644: tillsammans 833,286: 19. 4. Om derjemte ytterligare i beräkning tagas de förskott, som under de sedermera framflutne månaderne till ifrågavarande föremål från landtränterierne utgått, men hvaröfver räkenskaper ännu icke till Kongl. Statskontoret inkommit, kan således med visshet antagas, att å anslaget för länsfängelsebyggnader för närvarande ingen eller åtminstone högst obetydlig behållning förefinnes. Af den till häradsfängelsers ombyggnad anvisade summa, 100,000 Rdr, hafva hittills från Kgl. Statskontoret utbetalts allenast 1,500 Rdr, hvadan häraf återstå 98,500 Rdr.
Det förra är redan bestämdt, att vid nästa Riksdag företagas, och det Constitutions - Utskott (hvars medlemmar vi nu finna i spetsen för ändringsförslagets vedersakare) har, långt ifrån att denna del af förslaget förkasta, sjelf dertill uppgifvit redao 3 20 Den 4 December f. tn. tioner, och det utan att ens beledsaga sitt betänkande med varning för den dolda våda, Utskottets medlemmar nu tro sig se i tillstyrkanden, sorn af Utskottets blott äro corollarier, Då detta öfriga af Konungen beror, kunde resultatet af våra öfvert äggningar deröfver visserligen synas mindre vigtigta, om Kongl. Majit ej af oss fordrat ett utlåtande, och om vi således ej voro skyldige ett sådant afgifva, hvilken pligt vi med uppskof till nästa Riksdag icke uppfylla. Besinne vi derjemte den erfarenhet vi äga om det vigtiga afseende Kongl. Maj:t äfven i sådant, som står under Dess egen afgörande rätt, alltid lemnat Ständers yttrade meningar, så finna vi, att värt yttrande öfver den nu för oss varande sednare del af Särskildta Utskottets arbete ingalunda är som likgiltigt att anse. Men då jag här yrkat ett fördelaktigt yttrandes afgifvande öfver detta förslag, är ingalunda min tanke, jag upprepar det åter, att som vår speciella önskan det i alla sina tillstyrkanden framställa. Utom Särskildta Utskottets, ligga här för oss Committerades samt flere Utskotts-Le. damöters högst tänkvärdiga reserverade meningar, emellan hvilka alla våra äro delte, och jag t. ex. bekänner mig hufvudsakligen till Herr Cancellie-Rådet von HartmansdorfFs tankar. Derjemte och ehuru jag icke kan anse ändringsförslagen gripa så djupt i Statsförfattningens grundvalar, sorn det af Constitutions-Utskottet blifvit ansett, erkänner jag gerna, att der fin nas - Den 4 December, f. rn. 321 nas mål af den vigt, att de ligga nära intill dessa grundvalar , t. ex. Collegiernes afskaffande och gränsliniens uppdragande mellan juridiska och administrativa ärender.
Ty i allmänhet är det svårare för den som ännu icke fullgjort sin vapenöfning, än för den som sådan undergått, att er - Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänk. N: 1. 5 hålla stadig sysselsättning. Vid uppnådd myndig ålder, och ännu mera vid 25 år, anförtros äfven den unge mannen, synnerligast på landet, både kommunala och enskilda uppdrag. Enligt hvad under frågans diskussion blifvit i Hedervärda Bonde-ståndet yttradt, vore ock allmänna meningen bland allmogen, alt deras söner borde först hafva undangjort den föreskrifna vapenöfoingen innan de nedsätta sig i ett eget hem eller antaga stadigare sysselsättning. Den Nädigst föreslagna framflyttningen skulle dessutom medföra, att bevärings-skyldigheten först vid fyllda 26 års ålder upphörde. Sista, eller femte bevärings-klassen, skulle komma att i sig upplaga flera redan bosatte personer, hvilka, efter uppnådde 25 års ålder, möjligtvis erhållit de vigtigaste medborgerliga uppdrag. Alt allt sådant skulle mägtigt ingripa i nu beslående förhållanden och samhällsvanor, hvilka med det nya lagsladgandet, der det antoges, på en gång komme att förändras, har Utskottet icke kunnat för sig dölja; och det är i betraktande häraf, som Utskottet ansett sig böra tillse, om icke det af Kongl. Maj:t afsedda ändamål, anskaffande af vapenfört manskap för krigstjenst, skulle kunna förenas med nu gällande stadganden om vapen-öfningarnes fullgörande i fredstid. En utväg härtill har Utskottet trott sig finna deruti att, med bibehållande af nu gällande stadganden angående bevärings-åldern, åt Kongl. Majit öfverlemnas att i krigstid uppbåda den eller de bevärings-klasser, Kongl. Majit nödigt pröfvar, utan iakttagande af den nu stadgade ordning alt första klassen först uppbådas.
St:r i anledn. af en motion, som Hr von Troil, Emil, hade framställt, att en ny myntenhet, kallad Riksdaler Kurant motsvarande 32 sk. b:ko och på gammalt vis i 48 sk:r rgs med 12 runst. på hvarje sk., indelad, måtte af Konungen bestämmas. Men dertill vägrade Han samtycka, förklarande Sig anse tiden ännu icke vara inne att vidtaga en förändring, som vidrörde så många intressen och hvaraf nyttan endast vore ideel. Följande Riksdag 1840 begärde R. Sl:r åter en sådan myntenhet med samma benämning och äfven indelad i 48 sk:r. Då. borttog man likväl runstyckena, men bibehöll sk:s indelning i fyra styfver. Afven härå vägrade Konungen godkännelse. Vid 1845 års Riksdag begärde R. St. åter samma myntenhet på 32 sk. b:ko, hvilken kallades blott Riksdaler, med 48 sk:r och 4 styfver på hvarje sk. Detta var den sista underd. framställningen ifrån R. St. Den 8:de Maj 1845 svarade Konungen, att Han väl gillade förslaget, men förklarade att sedan nödiga uplysningar, rör:de tillämpningen deraf blifvit infordrade ifrån vederböride myndigheter, så ville Han meddela Sitt beslut om tid och sätt för berörde systems bringande till verkställighet. Vid påföljande Riksdag eller år 1847 afgafs en Kongl. Propos. med förslag till jemkningar i myntfrågan och dervid först till tiotalsi åkningens införande, då enheten skulle blifva 1 R:dr kurant, motsvarande 32 sk. b:ko. Efter öfverläggning härom, biföllo R. o. Ad. samt BondeSt., men Prester och Borgare afslogo det af BankoUtsk. då ingifna förslag, hvilket hufvudsakligen instämde med Konungens. När således två Stånd stannat emot två, förföll frågan. Vid 1850 års Riksdag ingafs en motion lill Allmänna Besv. o. Ekon.Utsk., hvilken åsyftade tiolalsräkningens införande i mynt, mått, mål och vigt. Den godkändes af R.
Vid hvarje månads slut skall justerare lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. §. 30. 1 mindre bränneri må ej inmuras annan del af redskap, än panna, ej heller panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. Vid pannas inmurning iaktlages, att stämplingen alitid skall vara lätt åtkomlig. §• 31. När redskap i mindre bränneri befinnes vara af större rymd, än stämplingen och justerarens betyg utvisa, men öfverskottet ej stiger öfver en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är upptagen, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare justeraren fri från ansvar för felaktig stämpling och oriktigt betyg. f. denna händelse skall egaren debiteras för den löpande bränningstiden med den högre afgift, hvartill pannans större rymd föranleder, och redskapen genom hans försorg ånyo mätas och stämplas, innan ny bränningstid inträder. §• 32. Distillerings-panna, som apothekare för farmaceutiska behof använder, bör mätas och stämplas, i likhet med hvad om bränvins-panna stadgadt är och under ena handa ansvar. Om anmälan af redskap för bränvins tillverkning och distillering. §. 33. Innehafvare af redskap för bränvins tillverkning och distillering skall, inom en månad från denna författnings kungörande, på landet hos närmaste Kronobetjent och i stad hos Magistraten, aflemna skriftlig uppgift å redskapen, stället der den finnes, dess beskaffenhet, åsätta namnoch rymdstämplar, samt afskrift af mätningsoch stämplingsbevis. Saknas sådant bevis, skall redskaps-egare med skriftligt intyg af två ojäfvige män styrka riktigheten af sin uppgift. De uppgifter, som sålunda inkomma, skola, sedan de blifvit med förenämnda bevis eller intyg jemförda, af Magistrat och Kronobetjening inom 8 dagar från månadens utgång till Konungens Befallningshafvande insändas. §• 34.
Jag, sorn bekänner mig till den satsen, att domstolarnas behandling af dessa mål är bättre än juryns, kan icke erkänna riktigheten af det motsatta omdömet, hvars försvarare jag kunde möta med samma inkast, som blifvit användt mot dem, till hvilkas mening jag bekänner mig, och säga, att förfäktandet af tryckfrihetsmålens bibehållande under jury vore ett bevis på mindre kärlek till tryckfriheten; men då häruti skulle ligga en orättvisa, faller det mig icke in att göra det, emedan jag för min del icke inser, hvarföre man icke kan önska tryckfrihetsmåls afgörande af" domstolarna och deras afgörande af jury, men likväl å båda sidor vara vän af tryckfriheten. Vi äro alla ense derom, att indragningsmagten är en olämplig undantagslag. Den tillkom i följd af ögonblickets behof och bör icke längre fortfara. Då denna fråga vid åtskilliga föregående riksdagar förevarit, yttrade jag mig mot dess fortfarande, och jag hyser nu samma tänkesätt. Äfven då yttrade jag mig om domstolarnas företräde framför jury att handlägga tryckfrihetsmål, icke derföre, att jag anser juryn vara oriktig mera i sådana mål, der fråga är om opinion Den 17 Oetober e. m. och samvete, än i andra mål, men derföre, att jag icke kan se, att juryn innebär någon af ds garantier, som publicisten eller de, som läsa hans tidning, hafva rättighet att begära. Den våda, man velat förespegla oss af domstolarnas inträde i juryns ställe, kan jag, för min del, icke inse, synnerligast som tryckfrihetsmål erhålla 3:ne instanser i stället för en. Jag kan icke föreställa mig, att ett större antal skall blifva fäldt af domstolarna, än af juryn; men om så inträffar, har den fällde från domstolarna tvenne instanser, hvarvid han kan söka retablissement, då deremot juryn utan appel afgör hans öde. Jag vill icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid med förlängandet af den redan långvariga discussionen, hvarunder jag dessutom hufvudsakligen blifvit förekommen af talare med de kunskaper i ämnet, som jag icke tilltror mig äga.
Herr Rosenblad: Herr Hjerta har alldeles misstagit sig, då han uppgifvit, att StatsMinistrarne och StatsRåden stå under olika rubriker i Utskottets Betänkande; förhållandet är icke sådant; men väl har jag sett saken så framställas i en liten särskild Den a3 September f. m. 13.i uppmaning, som, undenlecknad af Herr Hjerta och några andra ledamöter, blifvit inom Ståndet utdelad. Grefve Posse: Jag vill endast fästa Herr Hjertås uppmärksamhet derpå, att första punkten i StatsUtskottets båda Utlåtanden omfattar både StatsMinistrarne och StatsRåden. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken har äfven låtit oss föreläsas bela denna punkt. På Tabellen står visserligen hvar och en af dessa grader serskilt, men, om tabellen skall följas, skulle vi votera om hvarje Hofrätt särskilt, oell äfven kunna få 24 voteringar om 24 särskilta Länsnotarien Jag anhåller sålunda, att vi måtte följa Utskottets Utlåtanden. Friherre Anckarswcird.: Ehuru, på sätt Grefve Posse upplyst, StatsMinistrarne och StatsRåden stå under särskilte rubriker å den af Utskottet uppgjorde tabell, hår jag för min del dock icke något emot, att man innefattar alla dessa Embetsman uti en voteringsproposition. Jag föreställer mig, att man, i afseende å StatsRåden, har samma öfvertygelse, sorn rörande StatsMinistrarne, enär förhållandet är alldeles enahanda. Vi kunde derigenom bespara oss en votering. Enda svårigheten är, att utfinna en lämplig voteringsproposition, i hvilket afseende Hans Excellence Herr Grefven och Landt42 H. Marskalken torde meddela oss, huru Hans Excellence uppfattatRidderskapetsoch Adelns svar å de af Hans Excellence nyss framstäldte särskilte propositioner. Herr Hjerta: Om frågan endast är, att vinna tid, så kunna vi taga hela Hufvudtiteln i en klump och votera deröfver.
Maj sistnämnde år, i nåder tillåtit, dels att åboerne å kronohemman och nybyggen, med afvittrade, eller eljest bestämda områden inom Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län må ega rättighet att, utan föregången ansökning eller syn, och utan att derföre erlägga afgift, å sina egna områden afhemta till tjärubränning tjenliga stubbar, rötter och vindfällen, dels ock att, der hemmanens och nybyggenas områden icke vore på förenämnde sätt stadgade, enahanda rättighet tillsvidare finge tillkomma kronohemmansoch ny bygges-å boer, äfvensom skattehemmans-egare å de till deras hemman och lägenheter närmast angränsande kronomarker; samt att, sedan vid riksdagen 1840—1841 Iråga blifvit väckt, alt denna rättighet måtte utsträckas till alla ortens innevånare, och Rikets Ständer, som tillika ansett nödigt, att för vården af den vexande skogen och till förekommande af oordningar och enskilda tvister, vissa kontroller iakttogos, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att en hvar inom ofvannämnde län måtte medgifvas att efter utsyning, som, på skeende ansökning, af Kongl. Maj:ls Befallningshafvande borde föranstaltas, å Kronans skogar hemta vindfällen, stubbar och roller till tjärubränning emot viss afgifl, som i en Kongl. Forordning den 21 Februari 1826 blifvit bestämd, och hvilken skulle till bestridande af kostnader för utsyningen användas; så har Kongl. Majit, genom ett den 26 Juni 1844 till Kammar-Kollegium aflåtet nådigt Bref, funnit godt i nåder bevilja den af Rikets Ständer i omförmälda måtto ifrågaställa allmänna frihet, dock under iakttagande af vissa, till förekommande af missbruk, stadgade kontroller. Elter hvad sålunda finnes utredt, har genom sistberörde nådiga Bref en utsträckt frihet lill tjäruveds-afhemtning å Kronans i de Norra länen befintliga skogar blifvit medgifven.
Då en flerårig lycklig ställning, fleråriga kloka författningar, skänkt Landet en fordran hos utlänningen, en fordran sorn våra förfäder nästan alltid ägt, och som Naturen ämnat Svenskarne att äga — då skall det så stort ljudande, och så mycket fruktade Låne-systemct sjelf innefatta sitt eget correetiv, utmärka den stund, då Sedelstocken tål indragning — då sjelfva Lånebehofvet småningom försvun - Den i5 April. 619 nit. Just derföre är det så högst angelägit, att genom en ränta nära lika med den i Landet lagliga högsta, hindra Banco-lånen från att l>li ett föremål för Speculationer. Då handelsöfvervigt inbringat en betydlig förökning af varu-upplaget, skall Coursen af sig sjelf falla, utan alla konstiga operationer; då endast skall dess fall uttrycka allmänt välstånd. När fordringarne hos Utlänningen börjat inkomma här i Landet, likasom nu vårt mynt utomlands är gängse, skall låne-tillfället i Banquen till en del ligga obegagnadt, och Sedel-stocken derigenom minska sig sjelf, eller ock skall den begagnas till en ständigt stigande rörelse. Till denna ställnings vinnande är bibehållandet af det närvarande Rörelse-Capitalet visserligen icke ett medel, men dock ett oundgängligt villkor; när man börjar med att döda alla Näringar genom borttagandet af deras lifs-princip; kunna icke ens de förträffligaste Författningar upphjelpa productionen och maktlöshet ensam skall afhjelpa consumtionen. Förebygger man orsakerne till Näringarnes aftynande, hvaraf nu den ena är penningebrist, så har man sedan tid, att låta ConsumtionsFörfattningar verka. Svenska folket kan i sådant fall hjelpas, om det afsäger sig flärd och öfverflöds-varor, och återgår till gammal tarflighet; — att derförutan ingen hjelp finnes det är intet Systemets fel, det är naturens moderliga omsorg om Svenskarne, alt hon af ålder satte dera i tvång, att förtjena välmagt, eller förlora den. Den i5 April. Jag fortgår till elen andra satsen, lika vigtig som elen nu utförda, den nemligen:
Man måste tro, att tiden skall gå baklänges, för att i den erfarenhet, vi ega om vår nuv:de represenlations-forms lämplighet under flydda tider, se en borgen lör att den skall verka på samma sätt framdeles under nya tider och förändrade förhållanden. Ingen statskonst förmår med visshet förutse framtidens skiftningar, men derföre äro icke alla beräkningar, som ske med aktgifvande på verldsstyrelsens öfverallt uppenbarade lagar, alt anse såsom blott tomma förhoppningar. De vid förslaget fästade förhoppningar torde åtminstone hvila på lika säker grund, som farhågorna för hvad man förespeglar såsom följder af förslagets antagande. Man vill ådagalägga sådana vådor, genom att hänvisa till exemplen af de öfverilningar och missrigtningar, hvartill en nyss liissläppt demokrati i andra länder stundom gjort sig skyldig. Men man glömmer, att konungamakten der vanligen kringskurits genom samma författning, som bildat en folkrepresenlation påen utsträckt demokratisk grundval; och att detta skett hos folk, som lörnt varit ovana vid politisk frihet; då deremot nu hos oss endast är fråga om att, utan rubbning af konungamaktens förhållande till representationen, tillvägabringa en rättvisare fördelning af de krafter, som redan finnas inom representationen, och att der inrymma några nya, icke några lägre, kategorier af medborgare, orri hvilkas inrymmande alla äro ense och hos hvilka ingen befarar någon samhäilsvådlig syftning. Man glömmer, alt Svenska folket redan bestått vida farligare Irihetsprof än detta. Skulle man icke våga anförtro en frisinnad representationslorm åt ett folk, som så länge egt och så sällan missbrukat den mest vidsträckta personliga frihet, som utan våda förmått hära ordets och pressens frihet, och i hvars hand man till och med kunnat utan fruktan se en obegränsad församlingsfrihet, äfven för beväpnade! Det är icke af representationens form, som konungamaktens styrka eller svaghet är beroende; och i ett land, der konungamakten har så djupa och säkra rötter, som i vårt, synes den hafva mera att vinna än förlora deraf, att formen för representationen hringas i närmare öfverensstämmelse med dess ändamål, som är att hilda ett i möjligaste måtto sannt uttryck för folkets mening.
B:co; men då, på sätt liandlingarne visa, Drätsel-Commissionen hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, om icke egendomen kunde varda till staden upplåten för en köpeskilling af 16,666 R:dr 3st sk., såsom varande den högsta summa, Commissionen kunde å Stadens vägnar erbjuda, samt Kongl. Maj:t i Sin Nådiga Skrifvelse föreslagit Rikets Ständer afyttrandet emot den uppgifna köpesumman, anser Utskottet det vara alldeles ostridigt, att egendomen icke kommer att afyttras under det af köparen erbjudna pris, i följd hvaraf, enligt Utskottets tanka, något vidare yttrande derom, än hvad sorn innehålles uti Betänkandet N:o 3i8, icke erfordras. Deremot och då Utskottet ej vill bestrida lämpligheten af Hr Norins, uti reservationen, afgifne förslag, att Manufaclur-Discontens local icke borde få användas till fatbur i annan händelse, än att någon annan tjenlig plats för densammas uppförande icke funnes, får Utskottet i så måtto förändra sitt förra, af samtelige Riks-Stånden hufvudsakligen gillade, tillstyrkande, att Utskottet nu[hemställer, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t öfverlemna att för de i den Nådiga Skrifvelsen omnämnda ändamål låta försälja fatburshuset med tillhörande tomt, samt att på någon lämplig plats låta uppföra en byggnad, sorn fullkomligen motsvarar behofvet af fatbur; och må, endast i händelse annan tjenUih. till R. St. Prof. 18)S, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band,. 54 Haft. i Z. Stats-Vtskottets Memorial, N:o 33h lig. local för fatbur» uppförande icke finnes, Manufactur-Discontens tomt dertill användas, likväl utan att någon af de med Kongl. Commerce-Collegii hus sammanhängande flyglar härvid må tagas i beräkning och med villkor, att kostnaden härför icke må öfverstiga den för meranämnde fatburshus och tomt erhållande köpeskilling.
Då ingen förlust för verket häraf kan komma i fråga, endast en minskad vinst och ingen sorl af underslef här möjligen kan existera, då- ingen gerna kan hafva någon spekulation derunder, att försumma iakttagandet af en föreskrifven praescripiionstid, så finnér jag verkligen allting tala för bifall till den gjorde Motionen^ sora jag härmed ödmjukeligen tillstyrker. ” 336 Stat s - U ts leot tets Be tänk an deni Med Herr Öfversten Hjärne förenade sig Herr Leffler samt Riksdagsmannen Anders Nilsson från Carlstads Län. it Och skulle Transsumt af Protocollet, innefattande förenämnde reservationer, Utskottens Betänkande till Riksens Högloflige Ständer åtfölja. Ul Supra. Ex Prolocollo. FR. BERGSTRÖM. Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, angående Pension för Directeuren Löfving. Hos StatsUtskottets Bet änkan den. 337 H0s Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet samt Vällofl. Borga reS t ande t hafva anmärkningar vid Utskottets Utlåtande af den 9 sisth Julii, N:o 299, rörande Pension för Directeuren J. D. Löfving blifvit gjorda, hvilka ansetts föranleda till frågans återremitterande. Dessa anmärkningar finnas väl hos Ridderskapet och Adeln samt Högv. PresteStåndet åsyfta, att en större Pension, än den Utskottet till belopp af 333 Rd, 16 sk. årligen föreslagit, måne Directeuren Löfving tilläggas, men i Vällofl.
Den i3 i anledning af väckt fråga om närmare brstämmande af Strand egares rätt till fiske. 65:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Chefens för Tredje Cavalleri-Brigaden underdåniga Memorial, om utbekommande af Adjutants-arfvode m. m. 66:0 i anledning af väckt fråga om förlängning af arrende-tiden å Strömmingsfisken. 67:0 i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Bref, angående ersättning till Innevånarne i Ilertigdömena Schleswig och Holstein, för gjorde lefverantser m. m. till Svenska Armeen efter Freden i Kiel, 68:0 Den 18 i anledning af Kongl. Majds Nådiga Bref, angående Riksens Ständers förmenta granskningsrätt af Tull-Verkets Räkenskaper in. m. 6g:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Bref, rörande Justitiae-Rådet m. m. J. R. Bloms Pension vid afskedstagande^ 45 '70:0 Den 18 September; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om ersättning för en brist i Kongl. Hof-Stallets utfodring. 71:0 ~ i anledning af Kgi. Majus Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, i hvad den rörer Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel. 72:0 i anledning af Kgl. Majrts Nådiga Proposition, om Pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz. 70:0 angående förrättad granska ning af Post-Verkets Räkenskaper. 74:0 rörande verkstäld gransk ning af Redogörelsen för Chartae - Sigillalaemedlen. 75:o i anledning af Kgl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om ersättning af de förluster, åtskillige Jordegare lidit, genom Trollhätte Slussverks uppdämning. 76:0 Den 22 rörande verkstäld granskning af Tullverkets Räkenskaper. 77:0