Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
16 sk. sorn förslaget upptog samt flyglaines utvändiga rappning för 9,733: 16. i stället för 9,892: 2Q. som Arehitecten förslagsvis uppgifvit. 4:0 Likaledes erhöll pftanämnde Byggmästare, ulan ali auctipns åtgärd, uppdrag, enligt Coniiterades Protocol! d, H Augusti sjstl, år, att verkställa åtskilliga ytterligare inrednings-arbeten för en sammanräknad summa af 2,23o R;dr oell sorn endast med 7 R. 42 sk. Belänkanden, N:o 214. 4*5 understeg det af Professor Gjörweli derå upprättade förslag. §. 5. I afseende på förvaltningssältet har Utskottet vidare inhemta!, att, i anledning af vederbörande RevisionsContors anmärkningar vid 1823 och 1824 årens räkenskaper öfver GarnizonsSjukhus-byggnadsmedlen, K. M:t, under hvars Nåd, pröfning målet dragits, genom Nåd. Bref d. 7 September 1825, täckts förklara, det Comiterade dädanefter borde hos ÖfverlntendentsEm betet göra anmälan om på entreprenad upplåtna arbetens besigtigande genom bemälda EmbetsVerks försorg, och att dessa besigtningar alltid borde föregå Utbetalningen af entreprenadssuramans sista fjerdedel, äfvensom Comiterade förståndigades, att för framtiden vid Räkenskaperna såsom verificationer bilägga kostnadsförslag, och specifieationer öfver verkställda reparationer å GarnizonsSjukhusets byggnader och tillhörigheten. Häraf synes, att den fullständighet i redovisningen, som vid förvaltningen af Statens medel bör äga rum, icke alltid blifvit iagttagen; hvartill ytterligare, i afseende på Räkenskaperne, må anföras, att Hufvudböckernes afslutande blifvit fördröjdt, mer eller mindre, utöfver den tid, af Februari månads utgång det påföljande året, som R. St:r föreslagit för Förvaltningar af den natur, som den nu ifrågavarande. §.6. Beträffande nu först den omständighet, att R.
Denna Fond anvåndes till årliga upphandlingar af spannmål i alla Rikets provinser, der spannmål finnes att tillgå* Fullmägtiges Instruction bör uttryckligen innehålla den föreskrift , att de rättvist för-] dela upphandlings-summan till hvarje Län , efter de reqvisitioner vederbörande Landshöfdingar deraf göra. Landshöfdingarnc, hvar och en i sitt Län, äro upphandlingarnes styresmän, efter de instruciioner de af Fullmägtige erhålla. Inköpspriset blir lika med hvarje Läns markegång, med en billig förhöjning i anseende till transporten. Försäljningspriset Ökes till fulla beloppet af omkostnaderna, så att Fonden ej deraf på något sätt graveras. Som nya Magaziners uppbyggande, dess underhåll och nödiga betjening skulle medföra större kostnader, kunde hos privata personer inom Länen spannmålen vara upplagd, och hvarå emot behörigt contract och säkre borgersman, 124 Den 20 Mars. penningar till fulla beloppet af den upplagde spannmålens värde borde erhållas. Besparing af alla tärande Magazins-omkostnader skulle härvid vara en gifven vinst, utom det att denna tillgång på spridda spannmåls - förråder skulle vid förefallande behof vara för allmänheten nyttig. Dock anser jag, att dylika, hos privata blifvande UpplagsMagazin, ej böra etableras pa mindre än 500 tunnor säd, emedan all controll på spannmålens förvarande och vård vore omöjlig , om den i mindre partier blef kringspridd på mångfalldiga ställen. Hvarje år i Ocfober månad utgifva Fullmägtige, å allmänt tryck, en redovisning för förflutna årgångens förvaltning, hvilken granskas af utsedde Revisorer, och sedan framlägges för Riksens Ständers ytterligare skärskådande vid påföljande Riksdag. Till besparings vinnande i utgifterna, kunde Herrar Revisorer i Banken äfven öfverse MagazinsStyrelsens räkningar.
Beslöts underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, med anhållan, att gratifieationer ej må hädanefter i Nåder tilldelas för göromål, som tillhört å Stat uppförde, löntagande Tjenstemän att verkställa» 23:dje punkten; Beslöts underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, med anhållan, att laga åtal, såsom för embetsfel, må anställas emot dem, sorn å Kronans vägnar afslutat det uti omförmälde punkt nämnde contract, och hvilken dervid icke, såsom vederbort, vidtagit laglige åtgärder till bevarande af Kromans rätt. ajide punkten; lieslöts underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, med anhållan, att gamla Passevolance-Cassans behållning må till nya Passevolance-Cassan öfer lern nas. Den 11 Julii 1834- Ifrån Hö g lo fl. Ridderskapkt och Abelw. S. D. Remitterades till Constitutions-lJt skottet en, uti Memorial N:o jq5„ i den ordning 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, af Stats-Ut•skottet anmäld anledning till anmärkning emot Föredraganden för Handelsoch Finance-Ärendena. S. D. Återremitterades Bevillnings-Vtskottets den 3o sistlidne Junii e. m„ på bordet lagde Betänkande N:o i3, angående stämplade pappers-afgiften. S. D. Då nu föredrogs Expeditions-XJtskottets Memorial n:o ( 1 •> i anledning af återremiss från llidderskapet och Adeln af ExpeditioniVt ikottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 53, lann Ridderskapet och Sik. lill R. St, Prot, 1834. 9 Sami. 4 fade Häftet, Trot.
6:te punkten bifölls med de förändringar att l:o, i fråga om momentet litt. c, arfvodena för de deri omnämnde Förste och Andre Adjutanterne bestämdes för den förre till 1,000 R:dr och för den sednare till 730 lV.dr Riksmynt; och 2:o, i fråga om Utskottets hemställan rörande hela den erforderliga fyllnaden i anslaget för Ofver-kommendants-expeditionen i Stockholm, denna fyllnad, med iakttagande af nyssberörde förändring, hvarigenom Ridderskapet och Adeln med tillsammans 430 R:dr Riksmynt förhöjt de af Utskottet föreslagna anslags-belopp, beviljades med 3,422 R:dr 50 öre, i stället för 2,992 R:dr 50 öre Riksmynt. 7:de punkten bifölls med de förändringar, att l:o, i fråga om momentet litt. a, arfvodet för Place-majoren och Adjutanten i Waxholm bestämdes till 730' R:dr Riksmynt; 2:o', i fråga om momentet litt. e, arfvodena för Gränse-befälhafvarne i Haparanda och Grislehamn bestämdes för hvardera till 1,000 R:dr Riksmynt; och 3:o, i fråga om Utskottets tillstyrkande rörande hela den erforderliga tillökningen i anslaget för kommendants-staten, denna tillökning, med iakttagande af nyssnämnde förändringar, hvarigenom Ridderskapet och Adeln med tillsammans 1,280 R:dr Riksmynt förhöjt de af Utskottet föreslagna anslags-belopp, beviljades med 5,816 R:dr, i stället för 4,536 R:dr Riksmynt. 8:de punkten bifölls med den förändring att Ridderskapet och Adeln uteslöt det förbehåll, som Utskottet ansett höra fästas vid beviljandet af den för Kamereraren vid Krigs-akademien föreslagna arfvodes-tillökning till 1,500 R:dr Riksmynt. 9:de punkten bifölls.
Men då Utskottet, i anseende till de härvid erforderliga många och grannlaga undersökningar och pröfningar af Ärendernas och Verkens beskaffenhet, ansåg sig omöjligen kunna medhinna ett arbete af denna vigt och omfattning, funno sig Riksens Ständer föranlåtne att, uti skrifvelse af den 3 Januari 1810, i underdånighet hemställa, att Kongl. Maj:t måtte i nåder utnämna en Comité af nitiska, driftiga och kunniga män, hvilka finge sig uppdraget att, med iakttagande af de grunder, sorn i ofvan högstberörda Kongl. Maj:ts Nådiga proposition blifvit uppgifne, utarbeta en fullständig plan i detta afseende. Tillika beslöto Riksens Ständer att utfästa tvänne b löningar, den ena af 500, och den andra af 250 R:dr, för den som uppgåfve det tjenligaste proiect till reglering af arbetet inom Rikets HofRätter, Collegier och StyrelseVeik, ochanhöllo, att dess a projecter matte få inlemnas tili Committerade, för att af dem pröfvas och granskas, samt, i sammanhang med Comitéens Serskildta Utskottets Betänkandeft. 4^3 yttrande deröfver, vid nästa Riksdag komma under Riksens Ständers skärskådande. Vid föredragningen af denna Underdåniga hemställan, den 15 Januari löio, förklarade Kongl. Maj:t sig framdeles vilja vara i Nåder betänkt på att utse och förordna de personer, hvilka skulle komma att utgöra dea underdånigst föreslagna Comiténj och bl ef, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, underrättelse i Tidningarne införd om de af Riksens Ständer utfästa Belöningar, med föreskrift, att de täflande borde, inom 1811 års slut, insända sina skrifter under adress till Committerade för regleringen af det fullkomligaste sätt till ärendernas behandling i Rikets Collegier och Publika v rk. Den 10 derpåföl jande
Häruti instämde så väl Herr Örnberg, sorn Vallöf!. BorgareStåndets öfrige Herrar Ledamöter ; hvarjemte Herr Lindberg förklarade, det kunde han så mycjcet mind e antaga det upplästa Betän^ landet i hvad det rörer den afslagné anhållan om eftergift i Bevillningen för Laholms Stad, sorn han hade sig fullkomligen bekant, både au uppgiften om de flere Eldsvådor, dem Staden under en kortare tid undergått , instämde med sanna förhållandet, och att Eorgerskapet derstädes, i följ i af de detsamma traff.ide olyckor , befann sig i en ganska torftig belägenhet, och måste för det mästa af Jordbruk suka sin näring. Ut Supra N:r lt), .Riksens Högloft. St (meters RevillningsUtskotts Memorial, angående, åtskillige fräj? Kongl. Mårts och Ri hets Kammar Collegimu er hällne upplysningar. K^edan bade Projecfef till den blifvande BevillningsFörordningen och det densamma följ Bihang till Riks. St. Btt'ån\anden. aktiga Betänkande voro rensktlfne och till underskrift framlagde , har BevillningsUiskottet « jemte PrötocollsUtdrag af den 4 dennes , i dag emottagit åtskillige af de från Kongl. Majus och Rikets KammaiColIegium äskade upplysningar ; dock endast rörande de under 3 och 3 ProvinceConfeiren lydande Län ; men, ehuru dessa nu mera ej kunna hafva något inflytande på BevillningsArbetet, anser Utskottet sig likväl böra, i afseende på den härom 1 Utskottets Betänkande gjorda anmälan , sådant hos Riiets Höglofl. Ständer vördsammeligen tillkännagifva , likväl utan att Utskottet anser sig hafva anledning till ändring i hvad Utskottet, rörande nödvändigheten af upplysningars erhållande vid framtida Riksdagar anfört; hvilket underställes vördsamligen Rikets Höglofl. Ständers pröfning.
Du vet, att då de dömde honom, så lofvade jag göra detta för hans skull, så att du skulle rädda honom. Men nu har jag ej kunnat tala om dig, och du kommer ej att hjälpa honom.» Donna Micaela visste knappast hur det gick till, men hon och den lilla Rosalia, som älskade Gandolfo, voro nästan samtidigt framme hos honom. De drogo honom till sig och kysste honom båda och sade honom, att ingen talat som han, ingen, ingen. Såg han ej, att de gräto? San Sebastiano var nöjd med honom. Donna Micaela satte en ring på gossens finger och rundt omkring honom viftade man med mångfärgade silkedukar, som glittrade likt hafsvågor i det starka ljuset från domkyrkoväggen. »Viva Gaetano, viva Gandolfo!» ropade folket. Och det kom blommor och frukter och silkedukar och smycken regnande ned omkring den lille Gandolfo. Donna Micaela blef undanträngd från honom nästan med våld. Men hon tänkte ej på att vara rädd. Hon stod midt ibland den böljande folkmassan och grät. Tårarna strömmade ned öfver hennes ansikte, och hon grät af glädje öfver att hon grät. Det var den högsta välsignelse. Hon ville arbeta sig fram till Gandolfo; hon kunde ej tacka honom nog. Han hade ju talat om för henne, att Gaetano älskade henne. Då han anfört dessa ord: »Nu sker hennes vilja, som nyss bars förbi,» hade hon plötsligen förstått, att Gaetano trott, att det varit hon, som legat under Alagonas bårtäcke. Och om denna döda hade han sagt: »Jag älskar henne.» Blodet strömmade ånyo i hennes ådror, hjärtat klappade åter, tårarna föllo. »Det är lifvet, lifvet,» sade hon till sig själf, medan hon viljelös fördes fram och åter af folkmassan. »Lifvet har kommit åter till mig. Jag skall ej dö.» Fram till den lille Gandolfo skulle de alla för att tacka honom, därför att han skänkte dem någon att älska, att hoppas på, att längta efter under dessa nedslagenhetens dagar, då allt syntes förloradt. ANDRA BOKEN.
Dä ett Medes nödwändigt biträde till företagets befrämjande och understöd, borde, för att uppfylla ändamälet, wara af nägot betydligt belopp, och alla Statens tillgängar nu mäste för desi vwilkorliga behof sparas, har Eder Kongl. Maj:t täckts upgifwa det medel för Canal-anläggningens »verkställande, att tillägga det blifwande bolaget rättighet att dermed förena en Provincial Läne-Vanque eller Discow -inrättning, understödd med län af Banquen. Hoppet om den winst som ett sädant DisconrWerk ä ett tjenligt ställe anlagdk, och med omtänksamhet förwalkadt, kunde till bolaget inbringa, skulle i Eder Kongl. Mastts Nädiga tanka, upmuntra enskilt» penninge-ägare, att i den Munda förenade Canal, och Discont-rörelsen deltaga. Detta systemäl har Eders Kongl. Maj:t ansett kunna lämpligast winnås, i fall tsll den DiscontAnrältning, som ofördröjligen borde sättas i werkst, pä den ort Eder Kongl. Maj:t dertill funne mäst xasiande, Riksens Ständers Banque dä genast försköte ett län emot tre procent ärlig ränta af Fem Hundrade Tusende Riksdaler, samt derjemte kemnade, när Canal byggnaden komme i gäng, ekt serskilt Den 8 LedrUkrn. z?y förstoit dertill af Trehundrade Tu!ende Riksdaler, an under Byggnads-ären räntefritt innestå, men hwarför, sedan Canalen blifwit fullbordad, Banque» skulle undfå hälften af dest behällna afkomst, likwäl med rättighet för bolaget alt, nar femton är ef.cr Canalens öpnande tillända lupit, berörde Zoo,oooR:v<> äierbetala, om Bolaget funne sädant för sig för» manligt, hwarefler Banqurns delaktighet i Canalinkomsten uphörde.
Domkapitel mod Tre procent årligen å lånets ursprungliga belopp; hvarförutom Tre procent årlig ränta erlägges för det återstående lånekapitalet. Det Hernösands stad och Hernö landtförsamling, för fullbordande af nya stiftskyrkan i nämnde stad, vid 1844 och 1845 ärs riksdag, heviljade samt år 1845 utbetalda lån å Sextiotusen R:dr skall af staden och landtförsamlingen återbetalas genom årlig inbetalning till Riksgälds-kontoret af Fem procent å lånets ursprungliga belopp, intilldess lånesumman derigenom blifvit till fullo godtgjord; börande, ifall denna inbetalning icke inom bestämd tid verkställes, Fem procent årlig ränta erläggas för det till liqvid förfallna beloppet. § 27. Å det under åren 1849 och 1854 utbekomna lån å Tretiosjutusen femhundra R:dr, som, för uppbyggande af ny kyrka i Christinehamn, under 1844 och 1845 års riksdag, beviljades nämnde stads och Warnums landtförsamling, skola Två procent årligen afbetalas, samt derjemte erläggas Tre procent årlig ränta för återstoden af den lyftade lånesumman. § 28. Utaf det Lidköpings stads innevånare, vid 1850 och 1851 års riksdag, heviljade och år 1841 utbekomna lån å Tjugofyratusen R:dr, för ny kyrkas uppbyggande derstädes, bör under den för lånesummans fulla återbetalning erforderliga tid, före hvarje års slut, till Riksgålds-kontoret inbetalas Sex procent, dervid Fyra procent årlig ränta för lånets då återstående kapital-belopp först beräknas och afgår, hvarefter öfverslcottet kommer att anses utgöra kapital-af betalning; börande dessutom, derest den stadgade betalnings-skyldigheten, vid härför bestämd tid, icke fullgöres, Fern procent årlig ränta för det till liqvid förfallna beloppet erläggas, intilldess detsamma varder inbetaldt. § 29.
Underhållandet af Långebro öfver Helgeå invid Christianstads stad har i långliga tider ålegat 7 härader, dels inora Christianstads och dels inom Malmöhus län, dä deremot hvarken Christianstads stads eller åtskillige andre orters innevånare, som mera ofta färdas öfver Långebro, än ofvannämnde underhållsskyIdige, icke på ringaste sätt deltaga uti kostnaden för underhållet af nämnde bro. Såsom ägare af hemman, belägne inom ett af ofvannämnde 7 härader, emotser jag med bekymmer den tid då Långebro inom kort mäste ombyggas. Någon lindring i detta besvär skulle kunna åstadkommas, om alla som färdas öfver bron, finge sig ålagdt att erlägga någon afgift; och får jag af sådan anledn. anhålla, det läcktes R. II. St. besluta om en dylik afgifts bestämmande för alla, som färdas öfver ifråga var. bro, äfvensom det R. St. härom ville hos K. M. i önskningsväg göra framställning. Om remiss af denna min motion till vederb. Utsk. anhålles. Remitterades lill Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. Hr Hjerta, Lars, hade inlemnat följande motion: Delande den öfvertygelsen, att man icke onödigtvis bör vidtaga förändringar i tullafgifterna å de varor, hvilka ingå såsom vigliga beståndsdelar i ett lands varutillverkningar, anser jag likväl denna regel tåla vid undantag för sådana fall, der det bestående leder till bestämd melin för consumenten, utan tillräcklig motsvarande fördel för dem, som deri befintliga föreskrifter har för afsigt att skydda. Många sådana fall finnas ännu i vår tulltaxa, men jag inskränker mig att nämna 2:ne sådana, deri en rättelse synes böra lända till bestämd nytta, utan alt någon lider deraf. Under artikeln ull upptager tulltaxan för grof Jutsk och Isländsk införseltull 2 sk. b:co 2?, med inskränkning af införselsrättigheten endast till 5 städer: Stockholm, Götheborg, Norrköping, 'Malmö och Halmstad; men för all annan ull 8 sk.
Jag har ofta grubblat öfver orsaken. – Orsaken kan icke vara någon annan, än sympati för det onda, för världslig glädje, för ytlighet och flärd. Alla hans förordningar bära vittne därom. Han har ock infört vid hofvet förakt för kristendomen och alla religiösa sedvänjor. Aldrig visa sig konung eller drottning numera i kyrkorna, icke helga de hvilodagen. Sabbatsbrottet legaliseras genom ständigt nya förordningar. På komedien spelas numera både lördagar och söndagar – och folket skall till yttermera visso lockas bort från kyrkorna af regementsmusiken, som hvar söndag spelar på våra offentliga platser. Meningen med allt detta är tydlig nog. Till yttermera visso är utskänkning nu tillåten i Rosenborgs trädgård, på det att hufvudstadens borgare må ha tillfälle att berusa sig, och en Faraobank har etablerats i afsikt att göra dem alldeles från vettet. – Meningen lär vara – säger pastor Resewitz saktmodigt – att Köbenhavn skall bli hvad man kallar en glad stad. Och inkomsten af Faraobanken skall ju tillfalla uppfostringsanstalten för hittebarn. – En del af inkomsten – rättar prosten Balthasar – men hvart går resten? Och hvem tillfaller behållningen af krogrörelsen? Denne Gabel tillhör min församling, och jag döpte för få månader sedan hans dotters oäkta barn, till hvilket ingen annan än konferensrådet Struensee lär vara fader. Jag döpte naturligtvis detta barn i enlighet med den gamla ritualen. Det ser nästan ut som om den nya förordningen vore ett direkt svar. – Men – men – stammar prosten Hée förfärad – är detta möjligt? Öfver hela landet uppstämmas ju nu hvar söndag böner till den Allsmäktige för vår drottnings lyckliga nedkomst. Och det sägs, att konferensrådet skall vara den verklige fadern. – Utan tvifvel är samme man också den verkliga fa – Balthasar Münters uppsyn förmildras. En liten flicka på sex år har öppnat dörren och dansar fram öfver golfvet med lätta, gratiösa rörelser, så att det lockiga håret fladdrar omkring hennes kinder; men blicken är djup och allvarlig, då hon stannar framför fadern och ser upp: – Pappa! säger hon. – Där är en svart jungfru därute, som vill tala med pappa.
St:r, då de äskat dess framläggande, derjemte hade tillagt, att de vore beredda att bevilja nödige anslag, som för genumförande. af ett ordnadt försvarssystem för Sverige kunde vara erforderliga. Var Regering hade då 128 Den 13 April. haft anledning att för Ständerna framlägga ett helgjutet system, som omfattat så väl ändamål som utvägar, och det utan afseende derpå, att kostnadsförslaget blifvit belastadt med summor af några flera eller färre millioner. Detta är också enda möjligheten att komma till en rationel behandling af dessa frågor, och att förflytta dem från denna beklagliga cirkelgång (cercle ricieux), i hvilken de från Eiksdag till Riksdag befunnit sig. R. St:r hade emellertid vid förra Riksdagen sjelfva tagit ett ganska afgörande steg i denna riktning; mer, knappast har man vidtagit det, förrän man likasom bälvar tillbaka för sin förmenta djerfhet. Hvad Utsk:ts omotiverade afslag och denna ombytlighet i tänkesätt skall betyda, förstår jag sannerligen icke; ty Utsk:s Betänk, är icke något Betänk.; det har endast formen af ett orakelsvar eller af ett dekret. En så föga innehållsrik framställning lemnar i ölrigt icke rum för någon omständligare vederläggning; jag inskränker mig derföre till att, linder åberopande af R. St:rs skrifvelse till K. M. vid förra Riksdagen och de åsigter, jag vid flera tillfällen haft äran gifva tillkänna, förena mig med dem, som yrka alslag å Utsk:t.s omoti verade framställning och bifall till K. M:s Propos. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Den värde talare, som först öppnade öfverläggningen, yttrade sig bedröfvad, att inom StatsUtsk:t mera än en mening i den nu förev:de frågan gjort sig gällande. Jag befarar, att äfven jag kommer att stegra denna bedröfvelse genom en öppenhjertlig förklaring, att den värde talarens åsigter icke heller delas af mig. Hr Chefen för Landtförsv.Dep:mentet förebrår It. St:r såsom en inkonseqvens, att vid denna Riksdag afstå en Kongl.
Men då Kongl. Brefvet till Generaltullstyrelsen af den 18 December 1860 utvisar, att städerna skola i ersättning för mistad tolag årligen undfå dels en viss bestämd godtgörelse af tillsammans 815,730 R:dr, dels ock en tillökning derutöfver af 5 procent ä den tulluppbörd, som öfverstege 9,527,700 R:dr, samt Kongl. Maj:t behagat beräkna tullinkomsterna under nästa statsreglering till 14,000,000 R:dr eller 4,472,300 R:dr utöfver nyssnämnda i Kongl. Brefvet den 18 December 1860 angifna belopp, vid hvilket förhållande städerna komma att i ersättning åtnjuta l:o R:dr 815,730: — 2:o 5 % å 4,472,300 R:dr, eller » 223,615: — tillsammans Runt R:dr 1,039,345: — torde detta förslagsanslag nu lämpligen böra bestämmas till 1,040,000 R:dr, att af tullmedlen direkte utgå. 10:o. I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständers 1861 församlade Revisorer jemväl erinrat, att det under benämning »restitutioner» på Sjunde hufvudtiteln uppförda förslagsanslag, 6,000 R:dr, vore otillräckligt och borde förökas med 9,000 R:dr, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t måtte äska en dylik förhöjning i nämnda anslag. 11 :o Skogsstyrelsen. I Kongl. Brefvet den 21 Januari 1859, enligt hvilket denna styrelse inrättades, har Kongl. Maj:t behagat antyda, att ett slutligt bestämmande af styrelsens sammansättning och derunder lydande tjenstemäns och betjentes antal icke vore ämnadt att vidtagas förr än ny Skogsordning blifvit fastställd. Häraf följer ock, att någon definitiv reglering af utgifterna för skogsväsendet icke heller förr kan ega rum.
L. S. Eric Pehrsson, för Norunda och Öhrbyhus Härader. L. S. Joh. Aug. Zetterberg, för Wallentuna och Sollentuna Härader samt Danderyds, Akers och Wermdö Skeppslager. L. S. Stephan Andersson, för Färentuna Härad. L. S. Johannes Andersson, för Kinne, Kinnefjerdings, Skånings och Laske Härader. L. S. Peter Gabrielsson, för Sunnerbo Härad i Kronobergs Län. L. S. Anders Andersson, för Wadsbo Härad; genom Hans Jansson, enligt fullmakt. L. S. And. Johansson Brissman, för Wartofta och Frökinds Härader. L. S. S. Heurlin, för Norrviddinge, Kinnewalds och Allbo Härader. L. S. I 26 Joli. Christopherson, fur Konga och Upwiddinge Härader. L. S. Petter Jönsson, för Tveta, Wista och Mo Härader. L. S. P. Pettersson i Slätthult, för*Westra Härad. L. S. Jonas Johansson i Höreda, för Norra och Södra Wedbo Härader.; genom A. Nilsson, enligt fullmakt. L. S. Petter Pehrsson i Ädelfors, för Östra Härad; genom A. Nilsson, enligt fullmakt. L. S. Jonas Andersson, för Össbo Härad; genom Petter Jönsson, enligt fullmakt. L. S. Peter Mårtensson, för Wassbo Härad i Jönköpings Län; genom Peter Gabrielsson från Kronobergs Län, enligt fullmakt. L. S. Olof Olofsson, för Wäsby Fögderi i Westmanlands Län. L. S. Johan Andersson, för Wangsbro Härad. l: s. Olof Hansson, för Salbergs Fögderi. L. S. E. Norberg, för Snäfringe, Siende, och Tuhundra Härader. L. S. Anders Larsson, för Åkerbo Härad. L. S. Anders Jansson i Karbennin för gamla Norbergs och Skinskattebergs Bergslager samt Norrbo Härad, L. S. O’ Anders Jonsson i Tuna, Nils Gustaf Nilsson, för Lysings och Dahls Härader; för Björkekinds, Östkinds genom A. Nilsson, enligt fullmakt.