Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utom af gamen är det äfven en skymt af hästen i hans utseende och gestalt — roffogeln och hästen äro förmodligen rastecken, utmärkande hans börd, hvars underliga irrgångar genom många generationer kanske äro äfventyrliga nog — jag känner dem icke, men har försökt gissa dem. Härstammar gamen från någon borg vid öfre Rhen och härstammar hästen från ett frimanslider i det flacka Holstein äller Schleswig, ytterligare utvecklad genom kroasering och förädling under svenska officerares kavallerifälttåg? Men den högtyska borggamen och den nedertyska äller jutska hästen äro icke de enda egenheterna i Heidenstams utseende, det finnes något grönaktigt svartmuskigt i hans hy, som icke är europeiskt. Bor det en från vissa stamfäder nedärfd arab i Heidenstam? I så fall måste det vara en af afrikansk skiftning — det är något af en egyptier i Heidenstams figur, något fyrkantigt och tunnt. Arab, egyptier, sydtysk korsriddare, nedertysk hästjunker, svensk officer — kan man i dessa beteckningar se något af hans anors historia?1 Af hellenen, som man på grund af den sällsynt helleniska stilrenheten i några af hans dikter kunde misstänka, ser man icke mycket spår i hans yttre, utom möjligen i en viss hållningens ädelhet och värdighet, hvilken dock kan härstamma närmare ifrån — d. v. s. från det svenska rådsbordet och de svenska beskickningarne vid främmande hof. Särskildt det svenska synes mig emällertid föga äller alls icke vara framträdande i Heidenstams utseende och uppträdande. När det framträder i hans diktning synes det mig snarast vara det herrgårdssvenska, hvilket mycket väl kan vara det i Sverige bosatta adligt-utländska. Man känner igän äller tror sig känna igän hemherrgården med alla dess vindskammaroch trädgårdsstämningar, dess traditioner och minnen från äldre äller senare tid i vissa af Heidenstams dikter, inklusive Karolinerna. Det är doft från klädkontoren på hemherrgårdens vind öfver de utklädda svenska afdöde, som han låter uppträda, tala och röra sig i dikter och noveller — riksmusei och utländska museers klädkammare hafva ytterligare utrustat dem med stämning af forntida dräkter.
Arbetare varg pligtig att ersätta all skada, som arbetet lider, då han genom vårdslöshet elier illvilja dertill varit vållande. Om arbetet förderfvas under tillverkningen, utan att felet ligger i råämnet, kan arbetaren derföre ej yrka arbetslön. Arbetare, som erhåller betalning för stycke, men ej lemnar det godt och säljbart, dömes antingen att godtgöra hvad sorn af materialerne gått förloradt eller blott att mista arbetslönen, efter omständigheterna. Uppsåtligt förstörande af verktyg eller redskap, anses och 6traffas såsom nidingsverk. 10. Arbetare, som under den tid hans ingångne förbindelse räcker, gifvit underrättelse om arbetsmethoder eller uppfinningar, som ännu icke äro allmänt kände, men i hans Mästares verkstad användas, eller som utan Den 11 April c. m, dennes tillåtelse annorstädes verkställer samma slags arbete, straffas med sex månaders fängelse, och derefter, såsom Mästaren godt synes, förafskedas ur hans tjenst eller till hålles att der tjenstgör» på obestämd tid, till och med ett årj under hvilken tids förlopp han, till fullgörande af hvad honom åligger, skall stå under Polisens särskilta uppsigt. Lärling som begått samma fel straffas första gången med 8 dagars fängelse och 6 månaders förlängning af Lärotiden, andra gången med 14 dagars fängelse och 9 månaders förlängning af Lärotiden samt 3;dje gången, med 1 månads fängelse och Lärotidens förlängande ett helt år; med rättighet likväl för Mästaren att 2:dra eller g:dje gången, i stället för Lärotidens förlängning, genast låta upphäfva det med dylik Lärling ingångne Contract. 11. Arbetares skuld till sin Mästare, är af samma natur som all annan skuld, och förhinder honom ej att hos Mästaren qvarblifva utöfver den öfverenskomna tiden. I händelse af Mästares bankrutt eller död, som är sin Arbetare penningar skyldig, äger denne lika förmånsrätt till betalning, sorn tjenstefolk i allmänhet. 12.
Det enda i hans omgifning, som påminde om det förra biskopliga palatset, voro böckerna och Kristusbilden, men äfven denne var nu beröfvad sina ädelstenar. Han delade sin anspråkslösa bostad med sin fosterson, den unge Clemens. De hade nyss förtärt sin tarfliga aftonmåltid, som tillredts dem af deras värdinna, en from enka af den homoiusianska bekännelsen. Petros, hvilande på en soffa invid lampan, öppnade sin Tertullianus. Clemens, färdig att gå ut, iklädde sig sin kåpa. – Helsa min son Eufemios, sade Petros – och låt icke förleda er att sysselsätta er för länge i natt med afskriften af den helige Johannes’ uppenbarelse. Du har arbetat i dag på det hedniska templet och måste vara trött, min Clemens. – Åhnej, jag är icke mycket trött, men jag är uppfylld af bitterhet och betänkligheter, min fader. Det är förskräckligt, att vi Kristianer skola uppföra tempel åt hedniska afgudar. Vi bygga ju hus åt de onda magterna, åt djeflarne! – Kejsaren vill det, Clemens. Vi måste. – Nej, man måste mer lyda Gud än menniskor. Vi borde neka att göra det och hellre låta kejsaren döda oss. – Min son, vi underkasta oss, emedan våra förmän vilja det, och vi kunna göra det, emedan vi äro öfvertygade om en slutlig seger. De byggnader, vi uppföra, blifva icke tempel åt afgudarne, utan kyrkor. – Ah, deruti har du rätt, sade Clemens med ljusnande anletsdrag. – Om vi endast fasthålla den förhoppningen, så kunna vi arbeta under välsignelser i stället för förbannelser. Det är sannt; denna byggnad skall en gång, när vi fått en kristen kejsare, blifva en kyrka. Och detta kan ju hända snart nog, om det är sannt, hvad Eufemios berättat mig, att många af de våra omgifva, affällingen Julianus och endast afvakta ett gynnsamt tillfälle för att befordra honom till afgrunden. – Har Eufemios sagt detta? – Ja. – Sådana ord äro mycket oförsigtiga. Jag skall varna Eufemios för att tala så. Du får icke lyssna till sådana ord och ännu mindre upprepa dem.
Lagersvärds, i enlighet med Riksens Ständers Beslut vid 1815 års Riksdag, genom RiksgäldsContoiret Liqviderade fordran, härrörande från andelar uti RiksgäldsGontoirets fordna Lån i Genua; innehållande, att sedan Herr Ministern redan af RiksgäldsContoiret erhållit betalning efter enahanda grunder, som vid 1812 års Riksdag beviljades andre Svenska Medborgare, för deras fordringar uti Holländska och Brabantska Lånen, och vid i8i5 års Riksdag serskildt fastställdes för Herr Ministerns andelar uti Genuesiska Lånen , har StatsUtskottet icke funnit Den 20 Jcmuarii. 139 sig kunna någon ytterligare förmån för Herr Ministern tillstyrka. 5:o Från StatsUtskottet af den 17 dennes angående Herr Professor Forsells Memorial orri kostnadens bestridande för Tryckningen af Kongl.Maj:ts Befällnirigshafvandes Kungörelser, deruti StatsUtskottet ansett frågan härom icke kunna lämpeligen i annan ordning komma till handläggning, än efter Landshöfdingarnes underdåniga Anmälanden derom hos Kongl.
Således kommer jag till Den i6 September c. m. till samma resultat, som ilen siste värde talaren, fastän på andi a grunder, hvilket jag för min del vill hafva vördsamligen anfört. Jag tror nemi., att votering i denna fråga icke i förstärkt StatsUtsk. kan komma att äga rum, på den grund att 2 Stånd stannat emot 2, och att saken utgör en organisationsfråga. Den föreslagna voter;s-propos:n blef derefter, uppå framställd propos, afslagen. i/1'.de punkten. Fiih. Cederström: Här inträffar alldeles enahanda förhållande, som vid nästföreg:de punkt. StatsUtsk. föreslår en reorganisation af ett reg:te och dess successiva indragning. I afseende derpå hafva 2 Stånd stannat emot 2, och Utsk. inkommer dock med förslag till voter:s-propos, på det att förstärkta StatsUtsk. må kunna bifalla hvad 2:ne Stånd afslagit i en sådan purt administrativ fråga. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos. till afslag å denna voterlsproposition. Den föreslagna voter:s-propos:n blef derefter, uppå framställd propos., afslagen. 25:te punkten. Frih. Cederström: Här förevar, fråga om nedsättning af anslagssumman är beroende af den om indragning af hästar; ty de befintliga hästarne måste naturligtvis förses med skoning. Här är således fråga om sjelfva villkoret, eller huruvida genom vissa hästars indragning vid några reg:ten denna besparing kan äga rum, och då i frågan derom 2 Stånd stannat emot 2, lärer R. o. Ad. förmodligen finna, att denna fråga förfaller, och således i och med detsamma äfven frågan om nedsättning af anslaget till hästarnes skoning. Jag anhåller följaktligen örn afslag å ifråguvar. vo!er:s-proposition. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh :
Uti nyftnämnde votum, hwilka jemlikt Utskottets Beslut stola Uti lkxpLäitjonen tilläggas. Herr Lagmannen von l^ausrvolss begärde, at sä wäl hans lvl^morjA. som Förslag til Urstotters utlärande matte bifogas Betänkandet och ril sämre» lige kuLxEckivL Sländen afga; härril samtyckte UtstöttetOr Lx krorocollo soli. käolmkerZLon. Afffrift. Utkast til swar och Betänkande, i anledning af der urås undertecknad lil Högloft, Ridderstapets och Adelns krococoll den 4:de Ocrober 1329 ingift ne och derifrån til Lag-Utstottet remittsrLcle vick»- msn eller ^lemcrrAl, hwarutinnan uppå andragne stäk hemställes, det matte utfärdas ril allmän och enstild efterrättelse en Lagförklaring och klemen» te, som bestämmer i;o.
Riksdagar i RiddarhusCancelliet anställda extra Den 16 Mars e. m. »99 tjenstemän icke måtte äga att vid samma Riksdag utöfva deras representationsrätt. Vid öfvervägande häraf har Utskottet, lika med Motionären, insett oformligheten deraf, att de personer, hvilka äro för tillfället antagne antingen till Protocollsföring eller annan tjenstebefattning uti Ridderskapets och Adelns Plena, tillika kunna begagna rättigheten att afbryta en slik tjenstgöring, för att deltaga i öfverläggningarne, och derigenom gifva anledning till förhållanden, hvilka, inom en representant-kammare, aldrig böra uppkomma emellan denna kammares Ledamöter och dess tjenstemän; och ehuru sällsynta exemplen af olämpliga collisioner i detta hänseende än må sig förete, finnér Utskottet dock, att alla sådane bäst förekommas genom det stadgande, att RiddarbusDirectionen icke må, vid en blifvande Riksdag, antaga andra personer till extra tjenstemän vid Riddarhuset än dem, som förklara sig icke ämna att, under det då blifvande Riksmötet, begagna deras representationsrätt; samt att dessa extra tjenstemän således, vid antagandet, underrättas derom, att, i händelse de under Riksdagens lopp skulle finna sig befogade att ändra denna föresats, och uttaga Polletter till säte och stämma å Riddarhuset, deras vid RiddarhusCancelliet innehafvande befattning ifrån samma tid kommer att upphöra. Hvilket dock till Högloft. Ridderskapets och Adelns egen ompröfning 200 Don 16 Mars e. ru. vördsamt öfverlemna®. Stockholm den 16 Mars i83o. På RiddarhusUtskottets vägnar A, G, Gyldenstolpe. W. F. Dalman, Hörsamste Memorial!
Trollhätte Slussverks-Bolag är, efter privilegierne berätligadt till utdelning af lill och med 10 procent, och, oaktadt lillgångarne medgifva ea sådan, har likväl aldrig utdelats mera än 3 R:dr B:co på hvarje Actie, hvars inbetaide capital är 55 R:dr R:gs, således circa 8 procent; det öfriga har samlats till en fond för åstadkommande af sådana förbättringar, hvarigenom denna Canalfart med tiden bör komma till enhet uti dimensioner med Götha Canal, och hvarmed redan början är gjord medelst tvänne nya Slussar, och en Canalanläggning vid Ström utmed Götha Elf, samt nya dragbrons anläggning vid Tiollhättan. Samrnanlagde kostnaderne för desse arbeten öfverstiga 200,000 R:dr B:co, och Directionen har för desse förbättringars åstadkommande upplånat de bristande medlen. Bolaget, som på detta sätt främjat allmänt väl, har ju således erlagt en rundlig Bevillning BtvilMngs-XJt skott tts Btt, N:o ta. •f till Staten och till långt större belopp, än hvarom nn är fråga, hvilken afgift, om den ock skulle utgå, ingalunda kom att drabba Actie-egarne på deras utdelningar, emedan full tillgång finnes uti öfverskotlet på inkomsterna alt den godtgöra; frågan rörer således helt och hållet det Allmänna eller fortsättningen af Canalutvidgningen, som är det afsedda ändamålet med öfverskottsmedlen och som skulle reducera dem på så sätt, att en betydlig del af de belopp, hvilka år efter annat blifvit anmärkte alt som Bevillning utgå, skulle komma en enskild person, Anmärknings-författaren till godo.
Ståndet beslöt, att bemälde Wahlström ml på allmänna Indragnings-Staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en år-; lig pension af 3oo R:dr uppföras. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 203, angående gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande , N:o 151, om regleringen af anslagen under Riks-Statens Tionde Hufvudtitel, biföll Borgare-Ståndet den af Utskottet föreslagna reglering af ofvanberörde Titel och godkände de i sammanhang dermed gjorda hemställanden , dock med följande förän-' driugar och undantag; 83 Prof. Utdrag den 5 Ociobet Vid fornta punkten af Utlälandet N:o #53 • Ständer afslög denna punkt och fattade! deruti beslut, i öfverensstämmelse med Herr Santensvns emot Utskottets yttrande afgifna reservation, i följd hvaraf en lika summa, tom kommer att till Stats - Cassan ingå för Danska Fyringsmedien , ansågs skola till aterutgående ansläs på to;de Hufvudtiteln, neli alltså der tilläggas de 50,000 Rtdr, hvilka redan derstädes äro upptagna till Rotsoch Bak-Inrättningens underhållande. Vid tredje punkten : Ståndet beslöt, aät Rikets Ständer må hos Kongl. Majtt i underdånighet anhålla , ej mindre, pä sätt Utskottet hemställt, att inventering å Flottans Ekvirkes-förråd matte i Nåder anbefallas och behörig eontroll öfver redovisningsskyldighe-? ten dervid iakttagas, utan äfven att befallning måtte till vederbörande meddelas, att de afslutade contracten om ekevirkes uppköp ej få begagnas till större del , än i den mon behofvet det kräfver och anslagen det snedgifva, samt utan Statens skuldsättning för framtiden. Utskottets hemställan i fjerde punkten om vidtagande af det stadgande, att under de titlar , som röra Försvars-Verket, besparingar, som uppstått å anslagen till de mate^ liela behofven , ej 11 användas till reglering Prot.
Men om du det gör känner jag dig icke, då förstår jag dig icke heller, och då vet du icke hvad Ibsen menar med »Arbeidsglæden». Jag hör visserligen icke till dem som anse, att man hellre bör framsläpa det uslaste lif, än göra ett raskt slut derpå; men att göra det vid minsta motighet är ömkligt. Du torde spörja hvad som binder mig vid lifvet. Jag tror det är indignationen; det är åtminstone hvarken fruktan för döden eller kärlek till min egen tillvaro. Har du aldrig känt det svarta trots, som knyter händerna och säger: jag kan allt, jag kan till och med böja mig ned till jorden, blott för nöjet att få resa mig. när man minst väntar det? Känner du icke huru sjelfva förbittringen tvingar oss att gripa in i händelsernas gång, der tillfället ligger nära? Ser du icke att det är den usla penningen vi måste tillkämpa oss derför att den skänker oss makt och derför att makt kan gifva frihet? Och erfar du aldrig inflytandet af de der naturmakterna, dem grekerne benämde demoner? Jag menar dessa hemlighetsfulla frändskapsförhållanden, som finnas mellan vår egen varelse och det arbete vi ha att utföra, drifvande oss fram emot det med kraften af en naturnödvändighet. I sig sjelf är denna kraft hvarken ond eller god, men våra bästa handlingar och våra sämsta härflyta från denna samma källa. Inser du icke, att man till en tid kan bita tänderna ihop om sin öfvertygelse, just derför att man en gång vill ropa ut den så, att den måste bli hörd? Kan du smälta att någon skulle ha sagt, att du ingenting dugde till, och ändå icke visa honom att han den gången var en ljugare? Om det icke finnes gry i en till både godt och ondt, då duger man sannerligen icke för denna verlden; der skall en viss ilska till för att riktigt ta sig en dust med lifvet. Och så – till sist – har du aldrig sett en så skriande orättvisa, att du tyckte dig ha hvarken rast eller ro förr än den var beifrad?
En talare har här framställt den önskan, att Just.-Stats-Ministren skulle yttra sig i denna fråga. Hvad H. Exc. i detta afseende anser lämpligast, tillhör ingen annan att nu bedömma; men det torde icke vara särdeles svårt att inse, att om H. Exc. icke besvarar interpellationen, kommer det sig af hvad H. Exc. vid ett föregående tillfälle yttrat, nemi. att Konungens rådgifvare icke gerna yttra sig ang:de sådana frågor, der de sjelfve i sista hand skola gifva råd. Vidare har här yttrats att detta förslags antagande skulle tillskynda R. o. Ad. stora fördelar. Jag tror det visserligen och skulle deruti hafva ännu ett skäl till för att bifalla förslaget, såvida jag icke ansåge flere olägenheter betydligt större än denna fördel, och det skulle vara allt för ensidigt att för ett Stånds nytta antaga något, som i andra afseenden ej vöre önskligt. Frih. Cederström, Rudolf: Flere föregående talare, vänner af förslaget, hafva framhållit dess förtjenster, ansett obetydliga dess lyten och fel, samt slutat med en uppmaning, att antaga detsamma. Jag vill visserligen icke förneka förslagets i vissa fall egande företräden framför det närvarande tillståndet, derest det kunde verkställas och derest det vöre befriadt från sina bristfälligheter; men jag anser dock bristerna deruti vara så stora, att de i närvarande stund böra hindra oss från att antaga detsamma. Man har här nämnt, att deri, Konungen genom detta förslag betagna, rättigheten att upplösa riksdagen vore af obetydligt värde. Den har dock alltid varit förunnad Konungen i de fleste konstitutionella monarkier i Europa. I Sverige har denna rättighet icke på långliga tider varit tillämpad, då den deremot i Norige år 1836 begagnades, med den lyckliga effekt, att den brutna harmonien mellan Konung och folk återställdes. Ringa bör således detta praerogatif icke uppskattas, sorglöst bör det icke bortlemnas. Man har med skäl framställt fördelen för R. St:r, att kunna vara tillsammans den tid af året, då man lättast kan lösslita sig från sina enskilda angelägenheter och lemna sina hem. Om jag kunde föreställa mig, att R.
Transporträttigheten vore Styrelsen uti Instruktionen tillförsäkrad; och det hade ansetts otjenligt att, vid tillfällen, då transport 4 funnits nödig och lämplig, genom anslag åbringa sökande besvär och kostnad medelst ansökningar, hvilka genom verkställighet af den tillämnade transporten skulle blifva utan påföljd. Det hade varit genom sådana transporter de två andra af de i klagoskriften uppgifna tjenster blifvit tillsatta. Utom i så beskaffade undantagsfall, som de nu beskrifna, hade Instruktionens föreskrift om anslag alltid för de å tullverkets stat med lön uppförda tjenster blifvit tillämpad. Beskyllningen, att »lediga tjenster hållas hemliga» ansåges af sig sjelf förfalla, då det vore klart, att inträffade ledigheter icke kunde döljas, ehvad de tillkommit genom dödsfall, afsked eller befordran. Så vore ock uppgiften, att »någon enda person uppmanas att söka», alldeles oriktig, enär de i frågavarande tjenstetillsättningarne skedde utan ansökning, hvadan ock »någon förevändning, att han (den sökande) varit ensam sökande», ej kunde komma i fråga. Beträffande andra Mag opunkten, förmälde Kongl. GeneralTullstyrelsen först, att klaganden vid början af år 1852 utnämndes till Inspektor vid Stockholms rörliga tullbevakning och, efter fem års förlopp, då hälften af den vid nämnda bevakning anstälda personal indrogs, flyttades på Indragningsstaten med bibehållande af hela den ordinarie lönen; och anförde vidare, att det åberopade momentet i Kongl. GeneralTullstyrelsens Instruktion (6 § sista mom.) visserligen innehåller, att »vid sig yppande ledigheter», Styrelsen bör från Tullverkets exspektansstat på den ordinarie staten inflytta sådana tullbetjente, som för lediga tjensters bestridande äga erforderlig skicklighet och hvilkas ålder derjemte medgifver, att de kunna uti ständig tjenstgöring ingå; men att det icke destomindre låge i sakens natur, att Styrelsen, vid tillämpningen af detta stadgande, icke borde lemna ur sigte, i hvilken högre eller ringare grad personalen genom föregående tjenstgöring och vandel gjort sig förtjent af förmäns förtroende.
För öfrigt hemställer jag till R. o. Ad. om icke alia R. Stms beslut böra vara klara och bestämda, så att Regeringen kan veta hvad den har att rätta sig efter. Bå nu dessutom Utsk. i sitt resonnement förklarat »att Utsk. finner i sådant afseende lämpligast att, i denman de till indragning afsedda Amiralslönerna, utgörande tillsammans 9,300 Rdr, blifva disponible, desamma användas till bildande af 2:ne nya CommendörsKaptens-löner» samt det endast äro 2me ConterAmirals-löner, utgörande hvardera efter nu gällande Stat 4,650 Rdr, som upgå till dessa 9,300 Rdr, synes deraf tydligen att 2me ContreAmirals-platser äro afsedde att indragas. Jag vidhåller mitt i förra anförandet gjorda förslag. Frih. af Ugglas, Carl Gust.: Jag anhåller endast att med afseende på Hr Blomstedts anförande få förklara att, såvidt jag kan upfatta StatsUtsk:s Betänk :de, finnes deruti icke uttryckt att 1 Amiral, 1 ViceAmiral och I ContreAmiral skola qvarstå, utan att 3:ne Amiraler skola finnas med löner motsvarande de som Amiraler, ViceAmiraler oall ContreAmiraler enl. nu förev:de aflöningsförslag komma att erhålla. Jag för min del kan icke finna någon tvetydighet i detta Utsk:s Betänk:de. Gr. von Platen:
Serskildt för jordbruket såsom sådant kunde de måhända blifva välgörande, ehuru ock lika lätt skadliga, då den sjelfegande brukarens omsorger här icke kunde omedelbart ingripa; men på de bemödanden för folkets sedliga höjning, som lagstiftningen hittills sökt utveckla genom underlättande af tillfällen till förvärfvande af sjelfegande, mindre jordlotter och jordbruk, på den gamla, samhället genomgående, odalmanna-principen, med ett ord, skulle de, derest aktie-bolag till större antal med ifrågavarande syftemål sålunda uppmuntrades att organisera sig, sannolikast snart komma att utöfva en icke fördelaktig inflytelse. De smärre jordegarne skulle då lätt kunna förvandlas först till landboer, sedan till legobrukare; jorden, i stället för att vara ett föremål för den omsorg, som Konstitutions-Utskottels Memorial, N:o 6. •I» icke skyr mödan för framtida frukter, skulle blifva en vara, hvars värde bestämdes af ögonblickets konjunkturer; och frågan blir alltså, huruvida under de ändamål, som afsågos med stiftandet af lagen om aktie-bolag, hvilken mera ur formel än materiel synpunkt behandlat hithörande ämnen, äfven nu anförda förhållanden kommit i behörigt öfvervägande. Det är på dessa skäl, som Utskottet ansett sig böra, jemte anmälan om anförda tvänne fall af aktie-bolags-lagens tillämpning, hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt hemställa, huruvida Rikets Ständer i anledning häraf kunde finna lämpligt, att hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om behofvet af närmare bestämningar rörande de ändamål, för hvilka aktie-bolag må stiftas. III. Beslutet om raserande af Christianstads fästningsverk.