Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å kreditivets förfallodag, som med de undantag, då uppsägning af kreditiv kan komma i fråga, inträffar vid Handelsoch NäringsDiskonten i Stockholm samt Lånekontoret i Götheborg å sista söcknedagen i December månad, samt vid Lånekontoret i Malmö å sista söcknedagen i September månad, skall hela den å kreditivet uttagna summa, tillika med den under tiden för kreditivets begagnande upplupna ränta, inbetalas, vid äfventyr af lagsökning; oell får uttag af 67 nytt kreditiv icke ske förr än det äldre blifvit redovisadt; hvarjemte vederbörande Direktion bemyndigas att, i fall omständigheterne skulle dertill föranleda, ipdraga redan beviljadt kreditiv för den person, emot hvilken lagsökning till indrifning af ett äldre kreditiv måst anställas; skolande, i sådan händelse, kontrakterne utbytas samt säkerhetshandlingarne och inträdesafgiften till krediliv-tagaren eller hans ombud återställas; och 12:o. För kreditiv, som å förfallodagen icke liqvideras, kommer öfverränla aLt beräknas på enahanda sätt, sorn i afseende å förfallna diskont-lån är föreskrifvet.” I sammanhang med dessa föreskrifter förordnade Fullmäktige hvad, i fråga om Kassa-kreditivs meddelande, borde iakttagas under innevarande år, då, i anseende till räkenskapernas ordnande, jemte flere omständigheter, kreditivrält icke kunde förr än med den 1 Mars vidtaga, och öfverlemnade Fullmäktige åt vederbörande Direktioner att upprätta och lill efterrättelse fastställa de räkenskaps-formulär och ordningsstadganden , sorn för Kassa-kredilivrörelsen funnos erforderliga.
Utom dest är menffiiga lynnet sä beffaffal, och delta är en lycka, ly derigenom lrsw'S industrien, att man finner laugt mera interesse deruti att wara arbetsam och pä ett för landet gagne.igt sätt uppoffra sin tid, med äsido äktande af egen beqwämlighet, dä man förutser alt hwab man törwärswar skal! komma ens posteriket lil! godo och den lankan icke fär äga rum, att kan hända, detta allt en gäng kommer i främmande händer och deras efterkommande fä se derpä. Hwilkcn stor politik är ber icke alt kunna fä förena eistk>>ta intresset med landets, att man liksom leswer ulöiwer sin tid, lesrver i sina efterkommande, och för sitt namns stol! r framtiden, sjelf spar onödig njutning l detta lifwet, dä den som saknar denna wäck-lse blott tänker pä sin egen warelse, och huru Iltkllden j wällust ost) maklighet mä kunna tillbringas, fläkt intet bekymrande sig, om de som efrerleswa, hwars öde är honom en indifferent sak. Orsaken till detta lands ännu ringa Culkur samt wan - Den 9 Januari!. 4^9 wanwärd, sn wäl om ssogar som mycket önnar, torde lii! en stor del härröra as denna unga om, tanka för efterweildens gagn och nytta, som ännu ar ert hufwudfei yos Nationel, och skall alltid förblifwa det, om man ej kan bnnga E prilen der, hän, att sörja llkaiä mycket för sin posteritel som iör sig sjelf, hwilket man förgafmes wäutar, utom den kraft blodsbandet gifwer. Den generela regeln, att en sak derföre rckc ar skadlig, att misibru? inritat sig, gäller ock här, asssaff i derföre mihdruken, ech s^, ken blir god. Derföre torde wara nödwändigt, att Högsta styrande Makten först confirmerade en FidetEommitzttnrgttiitng, innan den more gällande, derigenom kunde undwlkas att willtor stridande emot allmän
Ännu mer slående är tendensen i La Fée, eller i det hänförande proverbet Le village. En ung grefve de Comminges, som lefvat ut och Önskar dö — tillvaron har ej längre någon njutning att ge honom; nu drömmer han blott om » un amour surnaturel », — inhämtar af en ung fé, att lifvet äfven har plikter. Har ni — frågar hon — någonsin gjort en uppoffring, d. v. s. för nöjet att kunna trösta eller hjälpa afstått från någon njutning, påtagit en357 octave feuillet. försakelse? » Ni kräfver af lifvet en öfvernaturlig sällhet, men det bevarar åt er den ljufva trollmakt, som ligger i att uppfylla sin plikt, — det hemliga behaget af en god gärning, den själens innerliga ro, som är frukten af en väl använd dag, och den lyckliga sömn, hvilken följer på försakelsen. » Herr Rouvier besöker sin gamle ungdomsvän, Dupuis, långt borta i provinsen, i en obetydlig småstad. Där, i en aflägsen liten vrå, bor hans vän. Där eger han sitt hem, sin hustru och sin verkningskrets; där ämnar han i ro och frid afsluta sina dagar. Rouvier stör honom i hans lugn och berättar om sina resor, sina nöjen, hvad han sett och hvad han upplefvat, under det att hans vän nedsjunkit i en tillvaro, enkel, trång, hvardaglig och prosaisk. Nu önskar äfven Dupuis resa, älska och njuta. Rouvier får i uppdrag att förbereda hans fru, hvilken efter en tåreflod finner sig i sitt öde, endast hennes högt älskade man kan bli lycklig. Då- — i det ögonblick afskedet står för dörren, — erinrar sig Rouvier, att det är den 12 Januari. Ett år på den dagen hade han legat dödssjuk, ensam på ett hotell vid den lilla Garda-sjöns strand. Fåfängt sökte han efter deltagande och kärlek; öfverallt mötte han endast lik-giltighetet och köld. » Då » — säger han — » öppnades lifvets sanna bok helt och hållet för mig, och jag läste där på alla dess blad och skrifna med samma gudomliga hand orden plikt och själfuppoffring.
StatsContoiret har, ehuruväl ingen olägenhet af en sådan vidtagen förändring hittils försports under den sedermera framflutne tiden, eller i närvarande förhållanden vore att befara, men indragningen af denna controll emedlertid föra nied t till åtskillige ej mindre vid senaste Revision af StatsVerkets förvaltning än vid innevarande Riksdag gjorda erinringar, likväl funnit lämpligt, att förändra formen af K. RänteKammarens Assignering; och under den 16 December sisth år är i detta afseende af K. StatsContoiret beslutadt: att hvarje assignation hädanefter komrae att, utom den 344 Stats-Utskottets dittills vanliga underskriften af Räntmästaren och con^- trasignation af Bokhållaren, förses med underskrift af en bland de tillstädesvarande K. StatsContoirets Ledamöter, med iakttagande deraf, att de assignationer, som å Räkningarne för Magazinsoch CreditivFonderne utfärdas, af Föredragande Ledamoten för MagazinsÄrenderne underskrifvas; hvarjemte, enligt K. StatsContoirets förordnande, denna förändring med innevarande års början vidtagit, samt serskildta skrifvelser med underrättelse derom och öfverlemnande af vederbörlige namnteckningar till Hrr Fullmägtige i Rikets Ständers Bank och RiksgäldsContoir blifvit expedierade. Vid så beskaffadt förhållande och enär den ytterligare controll på Kongl. Räntekammarens assignering som genom ofvanberörde motion åsyftats, under tiden blifvit inom K. StatsContoiret införd, anser Utskottet samma motion nu mera icke föranleda någon R. St:rs åtgärd. Utlåtande, i anledning af K. M:ts till Utskottet aflåtne Skrifvelse, angående hyresfritt begagnande af GeneralAssistanceContoirets Hus för en blifvande Lontbard-Lunerörelse i Hufvudsta den.
Djekne-penningarne svarande, afgift, hvilken hvarje matlag i nämnda församling från äldre tider med 21 I# tackjern utgjort till Rektor schola: i Nora stad, måtte, från den 1 Maj 1844 räknadt, afskaffas, och församlingen i stället berättigas att använda samma afgift till socken-skolornas nytta, har E. Iv. M., enär ifråga vajande afgift, rätteligen utgörande 45 sk# tackjern, vore af samma natur, som djekne-penningarne, hvilka Rikets Ständer vid 1834—1835 årens riksdag beslutat skola upphöra, och ersättning i behörig ordning utgå till de auktoriteter, som förut disponerat denna inkomst, men de för sådant ändamål anvisade medel icke lemnade tillgång lill dylik godtgörelse åt Rektor vid Nora 636 Expedilio s-Utskottets Forslag lill und. Skr/velse, N o a32. stads skola, i nåder föreslagit, att ett belopp af 298 r:dr 6' sk., motsvarande ofvan omförmälde 45 skepp, tackjern, enligt Örebro läns markegång för de 10 sista åren näst före det, då frågan såsom ersättning till Rektor vid stadsskolan i Nora för nyssberorda inkomst, samt E. K. M. derigenom beredas tillfälle att bifalla JNora bergsförsamling® anhållan om befrielse från algiftens utgörande; och hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. M. sålunda äskat, hvarvid, ehuru, då Nora stads skola icke tillhör antalet af de egentliga elementar-läroverken, utan utgör en s. k. pedagogi, ifrågavarande denna skolas Rektor tillkommande godtgörelse rätteligen borde under Riksstatens anslag för folkskolorna upptagas, Rikets Ständer likväl, med afseende derå, att samteliga öfriga till godtgörande af de förra djeknepenningarne anvisade statsmedel inbegripas under anslaget för elementar läroverken , ansett jemväl ofvannämnda ersättningsbelopp af 298 r:dr 6 sk. böra under sislberörde anslag uppföras. g) Enär Rikets Ständer af det E. K. M:s nådiga proposition bilagde
Men denna svårighet är den allmänna, som ej i någon tjensteväg uteblifver. Om och när en tillförlitlig mätare på förtjensten en gång är funnen; skall den tvifvelsutan låta använda sig vid domares, ej mindre än andra tjenstemäns befordran. Imedlertid må det icke vara likgiltigt, om efter de förändringar, jag här önskat, kandidaturen till högsta domareplatserna, ifrån alt vara dels fullkomligen regellös och dels beröfvad alla bättre lottade domare, kunde ställas på den fot, att hvar tredje eller hvar fjerde af öfverrätternes ledamöter (såsom af deras nu varande antal skulle belöpa) eller blott hvar femte eller hvar sjette (såsom efter Hofrätternes förstärkande förhållandet torde blifva) förnuftigtvis hade att göra sig hopp att blifva ledamot af Högsta Domstolen. Ty det kan väl icke nekas, att dermed en allvarlig täflan vore väckt hos öfverrätternes ledamöter — välförståendes att befordringarne vore fördelaktiga så väl från underdomare till öfverrältsledamot, som från sådan till ledamot af Högsta Domstolen. Det är i kostnaderna för aflöningen, sorn betänkligheten ligger. Här ofvan är redan yttradt, hvad jag förmodar öfverrätternes nödvändiga förstärkande och deras ledamöters tillbörliga aflönande kräfva. Den förstärkning af Högsta Domstolen, jag här satt i fråga, skulle, med den löneförhöjning, som dessutom är nödvändig, i stället för nu varande anslag medföra ett behof af: 120 18 Justitiärådslöner å 6000 R:dr banco 108,000: 12 Revisionssekreterarelöner ä 3000 36,000: 10 Protokollssekreterarelöner å 2000 20,000: utom 12 Kantslisters och 12 Kopisters aflöning, enär dessas antal ej kan vara mindre än föredragandernes. Tillökningen i dessa utgiftsposter blefve således något mindre, än hvad Hofrätternes reformerande, enligt här ofvan uppgjorda beräkning, skulle kräfva. Äro dessa tillökningar, tillsammans ett par hundrade tusende riksdaler, i justitiestatens anslagssumma ovilkorligen afskränkande; då visar sig för mig icke någon utväg.
M:s i nyssberörde afseende Nådigst meddelade yttrande, hafva Rikets Ständer tagit i betragtande, å ena sidan, fördelarne, samt, å den andra, de olägenheter, som äfven otvifvelagtigt tillskyndas städerne, genom den ständiga inqvarteringen; och då det dervid förefallit Rikets Ständer som vore de förra så öfvervägande, att de med skäl kunna anses, åtminstone i det närmaste, ersätta service-kostnaden, finna Rikets Ständer, det servicen, enligt bestämmelserna i den föreslagna nya inqvarterings-ordningen med dithörande tariffer, må bekostas ensamt af den stad, der garnisonerande trupp är förlagd, helst fördelningen af meranämnde kostnad, Rikets alla städer emellan, skulle blifva i verkställigheten förknippad med oberäkneliga svårigheter, och i allt fall aldrig kunna så bestämmas, att icke deraf komme att alstras missbelåtenhet och mångfaldiga klagomål; hvadan ock Rikets Ständer anse, att, på sätt K K. M:s Nådiga förslag i denna del för öfrigt innehåller, städer, som hos sig hafva garnisonerande trupper, böra, hvar för si sr, vidkännas deras service-kostnad, antingen genom ersättning i contant till dem, som äro i Kronans hus inqvarterade, eller till dem, som af Staten uppbära inqvartering contant, eller ock medelst afdrag å den ersättning, städerna sjelfva af Staten uppbära för den inqvartering, de in natura lemna. Rikets Standar anhålla dock tillika, att detta må blifva gällande endast tills vidarej enär, i öfverensstämmelse med hvad som utlofvades af Rikets StänBih. till R. St. Skrifvelse, N.-o 188. der, vid Riksdagen åren 1828—1830, lindring uti service-kostnaden, eller möjligen äfven fullkomligt upphörande af skyldigheten att densamma utgöra, torde kunna åvägabringas, så snart sig visat, hvilka tillgångar för sådant ändamål blifva disponible, till följd af den, på sätt här nedan närmare omförmäles, ifrågasatte reglering i afseende å Slapel-slädernes tolag.
R:dr 4>ooo: —• — att för nya ProvincialLäkares aflö— nande ytterligare bestås R:dr 800. samt att en ytterligare tillökning i lönen för Garnizonsoch FångPredikanten å Waxholms Fästning beviljas med «, • R:dr 100. föranleda, så vida desse Förslag af R. St:r bifallas, en ytterligare tillökning på HufvudTiteln af samman laggdt . St:r godkänna den i Utlåtandet N:o 247 föreslagne öfverflyttning från 5:te till 2:dra HufvudTitelnaf 2:ne Architectslöner, 1000 R:dr, som likväl icke innefatta någon ny utgift, hvaremot kommer att försvinna de för LänsNotarierne beräknade R:dr 2,400. så att med R:dr 5,5oo. mera, än de förut upptagne „ 23o,o44: 3i. 10, (i hvilken sistnämnde Summa likväl innefattas de ökade FörslagsSummorne för omkostnader vid Tull-och PostVerken samt CliartseSigillata:Contoiret tillsammans 118,364: 22. 8.) eller tillhopa R:dr 235,544* 3i. 10. blifver den tillökning, som i det hela nu på 2tdra IIufvudTiteln föreslås. Reservationer: I anledning af Utskottets tillstyrkande i i:a Punctcn, ang.-dc lonerne för Stats Håden har II:r Öfverste Lefrén åberopat hvad han vid afgifvandet af StatsUtskottets förra Betänkande i detta ämne skriftligen anfört; hvarjemte Herr Lagman Noréus fortfarande instämt uti Herr Öfverstens berörde anförande. Hvarmed sig förenat H:rr Lagerhjelm och von Schantz samt CommerceRådet Santesson. 2:dra Tundén: Lönerne för JustiticeRåden.
Dessutom då berättelser ansetts öfverflödige vid Lagmans>Rätt , der blott en lagfaren person finnas, hvarföre skulle de då behöfvas i HofRätt, der alla ledamöterne äro lagfarne, eller i RådstufvuRätt , der de Jle* ste ledamöterne äro det och de öfrige besitta åtminstone större skicklighet, än leda - i6 LagXJtskottets Betänkande Nio 14'i möterne i domstolar å laudet P Lagen syn* tes Motionairen härutinnan sakna öfverensstämmelse. —■ Kunde man nu icke upptäcka någon annan nytta af berättelser, än den , att parterne egde tillfälle att derå teckna begäran om muntligt förhör, hvilket kart ske vid ändringssökandet 5 så vore det deremot så mycket lättare att inse de öfvervägande olägenheter och den skada för lagskipningens gång, som genom dem åstadkommas. Föredragandens möda och arbete blifva onödigtvis ökade , då han nödgas två serskilda gånger taga kännedom om saken och handlingarne, nemligen först då han skall uppsätta berättelsen , och sedan då han , efter att hafva bortglömt handlingarues innehåll , skall verkställa föredragningen. Afven parter förlora derpå ; ty berättelsens coinmunicerande och återställande förorsaka tidsspillan och kostnad, och en tredskande part, sorn vädjat endast för att uppehålla sakens slut, gynnas i denna sin otillbörliga afsigt, derigenom att han får tillfälle att qvarhålla berättelsen utöfver föreskrifven tid. De böter, som på sådant tredskande följa, äro fös chicaneuren och krånglaren af ringa betydenhet.
Detta förslag biel', vid pröfning af Rikets nu församlade Ständer, likaledes förkastadt. Bland motståndarne funnos de, som ansflgo ändamålet bättre kunna vinnas genom förstärkning af de konsultative StatsRåds-ledamöternas antal. Konungens konstitutionella Rådgifvare enl. 1809 års Reg:sForm, ända till den 16 Maj 1840, voro, utom GeneralAdjutanterne för Arméen oell Flottan, 2:ne StatsMinistrar, 6 StatsRad, 1 HofKansler, 4 Statssekreterare och, särskillt i Just.mål, Just.Kansleren, — tillsammans 14 personer, eller 4 utöfver det nuvide antaltt. Under den tiden åtnjöt likväl Regeringspersonalen en icke oväsendtlig lättnad derigenom att. vissa slags mål undergingo förberedande granskning i Rikets allmänna ärenders beredning, hvilken institution, bestående af 8 personer, i sammanhang med 1840 års organisations-förändring indrogs. Såsom jag upfattat motiverna till K. M:s nu förevrde Propos., är visserligen afsedd någon jemkning i arbetsordningen för StatsRåds-personalen; deremot kan icke, såsom Const.Utsk. synes hafva antagit, någon förändring anses vara åsyftad i den Grundlagsenliga ordning som lör Regeringsårendenas föredragning och afgörande i konseljen bör iakttagas, — icke heller i Rådgifvarnes konstitutionella ansvarighet. Så länge icke de ekonomiska besvärsmålens, afgörand ekan åt någon Konungens Nämnd updragas, förmår jag icke utfinna ett lämpligare sätt för det angelägna ändamålets ordnande, än det som K. M. nu föreslagit. Det har otvifvelaktigt derjemte fördelen af att vara det minst kostsamma. Efter hvad jag nu haft äran anföra, och vid betraktande jemväl af åtskilliga andra skäl som af föreg:de talare blifvit framlagde, anser jag mig böra vördsamt hemställa, att, med afslag å Const.- Utsk:s Betänk. R. o. Ad. behagade antaga K. M:s Propos. i sin helhet, att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag.
R:dr förhöjt lönen för Hospitals-Sysslomannen i Wadstena till 600 R:dr och vidare, den 2 November 1842, tillagt honom derutöfver ett arfvode af 133 R:dr Banko årligen, den 5 November 1836, för Hospitals-Sysslomannen i Götheborg, hvilken förut haft i årlig lön 300 R:dr, i stället bestämt hans aflöning till ett arfvode af 600 R:dr Banko årligen, samt, den 13 Januari 1837, för HospitalsSysslomannen i Upsala, som förut haft 200 R:dr årligen, fastställt ofvanberörde lönebelopp af 600 R:dr Banko årligen, utan att någon anmärkning dervid blifvit gjord af de Rikets Ständers Revisorer, hvilkas granskning Serafimer-Qrdens-Gillets förenämnde beslut och åtgärder varit underkastade.
God qväll i stugan, och godt slut på Julen. JACQUES hemtar sig. Det var rätt Gerhard att du helsade på när du gick förbi. GERHARD. Tack, tack: Och husfrun är kry? MARGARETHA. Tack sjelf Gerhard. Paus. GERHARD. Det är hvasst ute i qväll. JACQUES. Så: då få vi raska undan med murningen. MARGARETHA som börjat klä' på sig. Farväl Jacques för en stund, jag går upp till gamla Helvig och språkar. JACQUES vänligt. Lilla barn, skall du gå ut i kölden, så här dags? MARGARETHA. Åh! vargarne ta' inte bort mig! Ser du till att I fån något att muntra er med? JACQUES hjelper henne med ytter plaggen. Du är så god Margaretha, du tänker alltid på andra du. Gå inte ifrån oss. Kära Jacques, jag kommer snart igen; farväl Gerhard! Farväl! JACQUES kysser hennes pelsärm. Farväl Margaretha! Säg att du icke är vred. MARGARETHA. Vred, Jacques? Då gick jag icke ifrån dig. Så der. Går. Scen IV . GERHARD. JACQUES. JACQUES. Hvarför såg du inte mitt tecken? GERHARD. Jag såg att I vinkade hit. JACQUES. Jag vinkade bort, gjorde jag! Du är en gammal trästock är du. GERHARD. Befaller I att vi öfvergå till handlingen? I är ju en handlingens man, eller hur? JACQUES. Jag vill tro det, fast du börjar få svårt att tro det. GERHARD. Går I in efter gillelådan eller skall jag? JACQUES. Sjelf är bäste dräng. GERHARD. Det är rätt sagdt. Vi öppna henne här ute. Jag har väl rätt att öppna henne då jag är ålderman. GERHARD. Svärma inte ålderman, gå efter lådan bara. JACQUES går upp för halftrappan; mer halfvägs. vänder sig om då han kom Kom inte med. GERHARD.
Skolan hade vid 1860 års slut en kapitalfond af 4,400 R:dr, en byggnadsfond af 3,432 R:dr 92 öre, jemte årlig ränta 55 R:dr 03 öre, 2 tunnland 3g kappland jord och aktier af mindre värde. 30 Örebro län. Städerna Askersund, Nora och Lindesberg. I Lancaster-flickskolan lemnades under år 1860 undervisning åt 110 flickor. Skolans kapitalfond hade växt omkring 10 procent till 13,268 R:dr 65 öre. Uti småbarnskolan, stiftad och underhållen genom enskild välgörenhet, njöto 60 barn undervisning. Skolan ägde 1860 en underhållsfond af 5,089 R:dr 69 öre och en byggnadsfond af 5,499 R:dr 59 öre, hvilken sistnämnde fond ansågs böra växa till minst dubbla beloppet, innan ifrågasatt byggnad kunde bringas till ut förande. Lokal hade skolan sig fritt upplåten i arbetshuset. Undervisning i söndagsskolan, som hade en stiftelsefond af 1,050 R:dr, och njöt årligt bidrag af stadsförsamlingen med 584 R:dr, begagnades af 221 fabriksoch handtverksarbetare. Bildningsföreningen, som sökt verka i förändrad form, men saknat derför erforderlig lokal, var nära att nedlägga sin verksamhet. Bildande af Sockenbibliothek och Skarpskytteförening var under qvinqvenniets sista år föremål för verksamhet, som sedermera bringat dessa inrättningar till stånd. Stadens fattigvård understödes dels af arbetsoch uppfostringsinrättningen, dels ock af Novembei’stiftelsen. Af förstnämnde inrättning, med en fond af 34,541 R:dr 67 öre, bekostades med 4,726 R:dr 48 öre vård och underhåll åt 100 fattiga barn, af hvilka, sedan 10 efter slutad nattvardsgång utgått, 8 försörjdes i ar betshuset och 82 genom utackordering hos välkändt folk i staden och å landet.
Ständer skulle finna godt bevilja Herr Öfverste Silfverskjöld, att af de utaf Pommerska Löseskillingen antingen redan influten eller inflytande medel erhålla Accords-ersättning till enahanda belopp, som hans kamerater åtnjutit, eller 4»5oo R:dr Svenskt Banco, utan att sådant må innefatta någon skyldighet för honom, att frånträda det Expectance-Arfvode af 5oo R:dr han, i brist af annan Lön, nu innehafver. Detta liemställes vördsamligen till pröfning af Riksens Höglofl. Ständer, som lära hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla hvad häröfver varder beslutadt. Utlåtande, i anledning af Herr Lefréns Memorial, om ett årligt Arfvodes anslående för Öfver-Directeuren Schwartz. Till Stats-Utskottet har Höglofl. Ridderskapet och Adeln remitterat ett Memorial af Herr J. P. Lefren, hvaruti blifvit anfördt de stora lortjenster till National-Industriens fullkomnande, sorn Öfver-Directeuren Schwartz skall ega, och angelägenheten af medels vidtagande, att fästa honom qvar i Landet, för att med sina så inom som utom Fäderneslandet samlade kunskaper gagna Näringarne; i följd hvaraf Herr Lefren föreslagit Riksens Höglofl. Ständer, att intill nästa Lagtima Riksdag anslå ett årligt Arfvode af 3ooo R:dr Banco för Öfver-Directeuren Schwartz, emot åliggande att framdeles som hittills, inom Fäderneslandet arbeta för Manufacturernes och öfrige Näringars bästa. Stats-Utskottet har lika med Herr Lefren ansett, att Fäderneslandet af Öfver-Directeuren Scliwartz’s erkända skicklighet och kunskaper kan hemta fördelar, och Utskottet har trott det äfven vara en billig fordran, då Schwartz till sitt fullkomnande, med icke obetydlig kostnad för det Allmänna, gjort resor i fremmande Länder. Med denna Betänkanden.
Aske-Calciner-Verk Bryggeri Liqueur-Fabrik Krogar, Skattlagde Underhåll Utsäde af: Tryckt hos H. G. Nordström» 1833. i:o. Länets Allmänna beskaffenhet. Då Länets Indelning, vidd och beskaffenhet samt jordmånens olika art och bördighet, så väl å slättlandet och i Skogsbygden, som vid Sjökusten, blifvit uti de Åren 1822 och 1826 afgifne Underdånige Berättelser beskrifne, har Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande ansett ett återupprepande af dessa någon förändring icke underkastade omständigheter vara öfverflödigt, hvarföre Eders Kongl. Maj:ls Befallningshafvande får Håden underdånigst åberopa hvad berörde berättelser derom Innefatta. 2:0. Innevånare, Enligt Mantals och Skattskrifningarne vid i83i års slut uppgick folkmängden till 87,858 personer, af hvilka 47>774 erlägga Skatt och 40,084 äro derifrån af hvarjehanda orsaker befriade. — Tillökningen under dessa sednare Fem Åren från och med j 827 till och med i83i belöper sig till 2,1 o5 personer eller 421 om året. Allmogen tilltager i bildning och deras moralitet är i allmänhet god. — Folklynnet är berömvärdt. Af brottmål förekomma väl många stölder, men de flesta föröfvas af personer, som från andre Län vandra genom Halland. Åtal för Föräldrars och Svärföräldrars missfirmande och förfördelande, inträffar nog ofta och härleder sig från det allmänt rådande Undantagssystemet. Allmogen och den tjenande klassen har alltid gjordt sig känd för ett nycktert och stilla uppförande, särdeles vid Allmänna sammankomster såsom Marknader, Uppbörds-möten, Auctioner och andre tillfällen.