Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konung skulle ivid Riksdagen i Gefle, I792 hafwa ätagit sig, att pä StalS-skulden, afliquldera, uti hwilket Beslut Wällofl. Borgare-Ständct och Hedcrwärda Bonde - Ständct, jämlikt inkomna ProtocvllS-Utdrag sig förenat. Efter öfwcrläggning härom, och som Ständer redan under den i:sta i denna mänad lämnat dest Om» bud ivid berörde förrättning den föreskrift, att efter sig företeende omständigheter yrka och iagttaga Rikets och io24 Den 27 September. och Riksens Ständers rätt i hela betz widd, och efter fulländad uppteckning kill Ständet inkomma med berättelse om denna förrättning och de omständigheter, hwilka därmed äga sammanhang, samt emedan wid all uppteckning af Egendom det är manligt att inhämta underrättelser, sä wäl om skuldernc som om tillgöngarnc, ansäg Prästc-Ständck det hetz Ombud wid uppteckningen af f. d. Konungens Egendom redan gjorde-updrag äkrom innefatta pfwanför mätte ämne för samma Ombuds uppmärksamhet; Hwilkct g>enom Utdrag af Prokecollct skulle de Respcclive Med - Ständer; wördfamt och wänligcn tillkännagifwas. bil supra. Lx krotocolio h). /limguist. Utdrag af Protocollek, hältet hos Högwördige Prästc - Ständet ben lyche September 1809. S. D. Kongl. Majrts Nädiga proposition, angäcnde förhöjning i Postporto för Franquerandct af sädane Drcf^ hwilka fortställas öfwer Stralsund till Hamburg och andra Ut ikcs orter, tillika med hwad Riksens Höglofl.
» Däraf skola alla förstå, alt I ären mina lärjungar, om I älskens inbördes. » Så säger den IDUN kristna statens stiftare. Men socialisterna glömma, att kärleken är hjärtats, viljans, frihetens sak, och att blott den, som blickar i bön och tro, hopp och kärlek i Guds kärleksögon själf, kan bli älskvärd och väcka ren, hög, lidelsefri kävlek hos andra. A. V. Lönnegren. Teater och musik. Kungl. operan, som på senaste tiden med mycken framgång omväxlande gifvit de båda populära operorna » Fra Diavolo » o c h » Stradella », har nu fått upp sin första nyhet för säsongen, S o m i onsdags skulle nämligen för första gängen uppföras » Giraida », opera-comique i tre akter af Adolphe Adam, kompositören till den här så välkända operan » Konung för en dag ». De olika partierna i operan innenafvas af fröknarna Holm strand och Frödin samt hrr Lemon, Johanson, Rundberg, Strömberg o c h Malmsjö. Som i går skulle den italienska sångerskan Fausta Labia göra sitt inträde som MargaretaHelena i » Mefistofeles ». Vasateaterns första nya stycke för spelåret gick i lördags af stapeln, men visade sig dess sämre ej ägnadt att inge förhoppningar o m något längre lif. En i sig själf föga kvick tysk fars, ingalunda kvickare lokaliserad o c h bearbetad, trotsade det de uppträdandes mest aktningsvärda ansträngningar. Herr Warbergs verkligen mycket naturtrogna framställning af en äkta stockholmsk droskkusk med både kamp och åkdon, hr Castegrens rörlige och bullersamme ingeniör, som nyss kommit åter från Chicagoutställningan, fru Lindströms drastiska » slammertacka », fröknarna Ohlssons och Ekströms annars så segervissa behag i tvänne unga flickroller, ja, själfva den gardesuniformerade löjtnantstruppen ur salig » Dockféen » — allt visade sig här vara otacksamt förspilld möda. När den ofrivillige länkaren af styckets samtliga kärleksintriger, droskkusken A. Mohr (
Undersöker man närmare skälen för bibehållande af det olycksbringande borgenssystemet, så skall man, utan ringaste svårighet, finna att detta system alls icke är af behofvet påkalladt. Det vigtigaste skälet för detta system påstås vara, att mången mindre bemedlad industri-idkare oftast derigenom kan erhålla den hjelp som för hans yrkes bedrifvande kan vara af nöden. Detta skäl är dock mera inbilladt än verkligt; ty har en sådan person en eller flere vänner som vilja gynna honom, så kunna desse vänner lika gerna på egna namn skaffa ett lån för att bispringa den behöfvande med kontanta penningar, som att skrifva borgen lika som för egen skuld, enligt det nu allmännast gällande formulär. Härmed vinnes åtminstone den fördelen att man icke låter den ingångna transaktionen falla i glömska, hvilket ofta inträffat med ingångna löftesförbindelser. En annan invändning, mot borgenssystemets afskaffande kommer sannolikt att bestå deruti, att dylik säkerhet allmänneligen fordras utaf arrendatorer på Kronans och enskildes egendomar. Denna invändning gendrifves dock lätteligen dermed, att jordegare njuta förmånsrätt uti gröda och inventarier vid arrenderad egendom, kunnande denna förmånsrätt numera fördelaktigare anlitas sedan stadganden i nya Förmånsrättsförordningen samt Konkurslagen influtit, dels om viss tid för giltighet af panträtt i utmätt egendom, dels ock om återgåugstalan; hvadan jordegares förmånsrätt numera är bättre betryggad än medelst borgensförbindelser. Den svåraste invändningen kommer sannolikt att bestå deruti, att alla offentliga penniugeverk hafva baserat sin lånerörelse hufvudsakligen på borgenssystemet; men om man blott frigör sig från den fördom, som alstrats af en mångårig slentrian i berörda afseende, skall man utan svårighet jemväl öfvervinna betänkligheterna i detta hänseende.
I afseende å sjelfva hufvudsaken, torde jag vid detta tillfälle få tillägga några ord. Af handeln och sjöfarten utgå för närvar. 2tne afgifter, nemi. afgiften lill handelsoch sjöfartsfonden samt consulad-afgiften. Den förra af dessa afgifter, förut känd under namn af convoj-afgift, har sedan längre tider ägt rum, och användes till år i83o egentligen lill kostnaden för Svenska handelns skyddande ernot våldsamheter från Barbareskernes silla. Dea utgick tillförene med 1 rtdr b:co å hvarje läst för fartyg, som begagnade s. k. Turkiska pass, samt, efter särskild taxa, å utgående och inkommande varor. L ä s t e t a I s-a fg i f te n äfvensom afgiften å utgående varor hafva numera upphört, och afgiften till handelsoch sjöfartsfonden utgår för närvar, blott med 10 proc. ä införselstullen. Dess belopp beror således å tullens, men kan i medeltal beräknas till 3oo,ooo r.dr årligen. Uppbörden af denna afgift är ganska enkel. Afgiften drabbar endast för/ 13 II. 67 53o Den 19 September c. m. brukaren af utländska öfverflödsvavor, hvilka lemna den största tullinkomst, och den utgör, hvad fabriksoch slöjdevaror beträffar, en tillökning i det skydd, som är afsedt för inhemska näringsidkare. Sådan är beskaffenheten af denna fond. Afgiflen är en af de minst tryckande. Dess upphörande skulle icke i märkbar mån kunna verka å varupriserna, men dess bibehållande skall fortfarande komma att lemna medel till sådana för handeln och sjöfarten nyttiga ändamål, för hvilka utvägar på annat sätt blott med svårighet kunna åstadkommas. Den sednare af dessa afgifter, eller consulad-afgiften , drabbar sjöfarten allena. Jag har förut, på grund af tillgängliga officiella handlingar, sökt alt visa, att beloppet af denna afgift under de sednare åren utgjort circa 33,333 r:dr 16 sk. Hamb. b:co, eller ä 128 sk:s kurs 133,333 r:dr 16 sk. r:gs. Consulerne äro Statens ombud i främmande länder.
Att utaf da och utrota Odjuren, sorn Utskottet säger , tror jag vara alldeles omöjeligt, så vida de årligen nedkomma från fjällen och de större Skogome, yngla och kringsprida sig åt Slättbygden. Ofta hör man sägas, som skäl till Odjurens 3U Den 2 4 Martil, /. m. förökande, att JägeriBetjeningen ej fullgör sina skyldigheter. Dertill fordras ju nödige anstalter och att de blifva försedde med nödige föreskrifter; då en Öfverjägmästare skall antagas, heter det, han skall examineras ; men hvarefter skall den examen göras, då ingen föieskrift eller Reglemente för hans yrke är att tillgå? Äfvenledes skall JägeriBetjeningen dragas tillsammans att öfvas, men huru blifva de öfvade utan Reglemente? Om Riksens Ständer 1809 gjort mer afseende på hvad jag då proponerade, nemligen: Att sätta Jägeristaten på niilitarrisk fot och gifva dem eti Reglemente. så för Sk ogsskötseln , sorn i Jägerivägen ; så hade Konungen nu hafvit J2 å 1500 goda Skyttar och vägvisare “att tillgå i krigstider, som deremellan ej kostat Kronan det ringaste, och Staten haft kunniga och nyttjga Tjenstemän. Att detta Memorial får åtfölja Remissen af Utskottets Betänkande, anhåller jag ödmjukast. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomimUtskotten. Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af en Elector efter bbo 324 Friherre af Wetterstedt, Eric, President; och befanns dertill hafva blifvit utsedd Den 24 Martti, /. m. 315 N:o 322 Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, Öfverste. FÖredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomireUtskottets afgitne, samt den 19 dennes på bordet lagrie Betänkandtn: 1:0
och att sådant kunde verkställas utan lillökadl anslag, om endast de förutvarande rätt fördelades. De skäl, som grundläde Utskottets förra tillstyrkande, voro: alt ÖfverStyrelsen af Kongh Kammar-Rätten bort kunna anförtros åt en mindre talrik personal och att vid regleringen icke tagits i betraktande de icke 0- betydliga extra inkomster, sorn vid detta Enrbets-Verk genom anoiärk - Stats-Utskottcls Utlåtande N.o ">.l4■ nings-procent m. m. ega rum; och som af hvad nu blifvit anfördt, dessa åsigter icke kunna anses vederlagde, utan fasthe11re vinna styrka, åtminstone i senare hänseendet, af den utaf Biskopen, Doctor Faxe meddelade uppgift å anmärknings-mediens betydliga tillväxt och derefter lämpad förhöjningiden Kammar-Rätténs Tjenstemnnna-personal tillfallande observationsprocent, sä, och med åberopande af det i i :sta punkten omnämnde hinder för beviljandet i allmänhet af löne-förbättringar, vidblifver Utskottet sitt lörra afstyrkande, så mycket hellre, som af åtskilige anföranden anledning är alt förmoda, det en för ändrad reglering äfven af Revisions-Contors-personalen möjligen skulle vara af behofvet påkallad. 10:0 Af de hos Ridderskapet och Adeln samt inom Bonde-Stundat yttrade skiljaktiga meningar i frågan om anslaget lill den under Kongl. Sundhels-Collegii inseende ställde Electricitets-machin till fattige sjukes betjenande, hvilket Friherre Cederström, J., ansett böra till nästa Riksdag fortfarande utgå, men Riksdagsfullmägtige Petter åndersson) och Gustaf Larsson ansett, böra upphöra med detta år, hemtar Utskottet ökad anledning tillstyrka, att samma anslag må få utgå till slutet af år 1837 å Allmänna Indragnings-Staten.
Uppkastad vid mångfaldiga af deras sammankomster, liar den två gånger äfven blifvit af Ständerne löst. Vid 1841 och 1848 årens riksmöten beslutades nemligen lagförändringar i omförmälda riktning, men de vunno icke Kongl. Maj:ts Nådiga godkännande, hufvudsakligen på den grund, att den gamla skillnaden emellan stad och land komme att stå qvar; och den opinion, som sålunda blifvit af andra statsmakten uttalad och under olika förhållanden vidhållen, har Utskottet ej kunnat förbise och lärer ej eller kunna förbises af dem, hvilka önska en förbättrad lagstiftning i denna del. De, hvilka ifrat för frågans lösning i förenämnda riktning, synas emellertid hufvudsakligen fästat sig vid städernas behof; och det måste äfven medgifvas, att inskränkningarne i städernas testaments-rätt hvarken äro billiga eller öfverensstämma med det allmänt nyttiga. Men, utom det att yrkanden om förändring i testameuts-rätten efter lands-rätt och om utvidgning af städernas testaments-rätt Lag-UlskolleU Utlåtande N:o 32. 15 nära nog lika ofta inom representationen varit väckta, äro de förhållanden, som nu mera inträdt, af den art, att omdaning af den förra svårligen kan undvikas. Dessa förhållanden äro af Utskottet redan i förra Betänkandet antydda. Utskottet har nemligen ansett testaments-rätten efter lands-rätt vara både för inskränkt och för utsträckt samt derigenom orättvis eller ledande till orättvisa. Ehuru, vid pröfningen af återremitterade betänkandet, en talare ifrågaställt rigtigheten af Utskottets åsigt, att en fri dispositions-rätt öfver hvad man eger ligger i egande-rättens natur, är likväl Utskottets öfvertygelse i denna del oförändrad, helst Utskottet ej kan upptäcka annan nöjaktig grund för de rättigheter, hvarom fråga nu är. De äro icke skänkta, utan ordnade af den positiva lagstiftningen, i enlighet med dess bestämmelse att så modifiera de naturliga rättigheterna, att de i sin utöfning ej råka i strid med hvad för samhället är nyttigt eiler med den rättsuppfattning, som är den allmänt rådande.
Har ni telegraferat, häradshöfding Vah rman? VAHRMAN. Ja, förv ånar det er? FRU SEGERSTEDT. (ur fattningen) Huru kan ni ... huru vågar... ( s a m l a r s i g ) Hvarför har h äradshöfdingen gjort det...? VAHRMAN. För att ni alltid h aft en tyst bundsförvandt i mig. Er son är till nytta för vårt finska parti. Och han ska bli det ännu mer. Kan jag göra något för er, gifva er några råd, eller hjäl pa er på något vi s, så lita på mig! FRU SEGERSTEDT. Men j ag förs tår inte... VAHRMAN. (öfverlägset) Åh jo, hvad ni förstår, fru Segers tedt! FRU SEGERSTEDT. Omöjligt...! Ni förs tår, säger jag. Vi och er son och ni med, fru Segers tedt, vi ha ett mål gemensamt. Och det ska vi nå! EMMY. VAHRMAN. (kommer in) Teet är s erv eradt! GENERALEN. (afbryter spelet) Godt! Vi ska gå in då. Men ef ter teet spelar vi mera. ELISE. Pappa riktigt pl ågar os s! Det tål ni v äl vid. bli kvar). GENERALEN. (Alla gå ut under replikerna, fru Segerstedt och Emmy Har du sett till att sängkläderna i det blåa rummet blifvit uppv ärmda för baron Fredriks räk ning...? EMMY. FRU SEGERSTEDT. Det bli r annat lif på Sätra, när baron Fredrik kommer, h an förstår att håll a glädj en vid makt ! FRU SEGERSTEDT. (afkylande) Du har ett sätt att tal a om baron Fredrik, Emmy, som vore h an en af dina bästa vänner ! EMMY. Det är han också. Jag känner sådana el eganta herrar tillräckligt, och jag ber dig håll a ögonen öppna, just nu , när herr Karlsson...! EMMY. FRU SEGERSTEDT. Åh, mamma!
Grieg, hvilket stycke ej förut varit uppfördt härstä- des, samt Mozarts ess-dur-symfoni. Fru Dorsch, hvars frånvaro från scenen under denna speltermin beklagats af härvarande teatervänner, lär till senare delen af innevarande må- nad förbereda en soaré på k. operan, hvarvid hon skall hafva att påräkna biträde af flere bland våra förnämsta lyriska och dramatiska konstnä- rer, och då hon själf kommer att uppträda i några scener. Teater och musik. Kungl. operan h a r enligt gamla traditioner under julhelgen återupptagit » Värmländingarne », som fortfarande tyckes locka en talrik publik. Stycket har nu åter gifvits ett tiotal gånger för i det närmaste fulla hus. Angående utförandet är, om man undantager de spelandes försök att tala » det värmländske tongemål », på det hela taget intet annat än godt att säga. Fru Heints har här i Annas roll fått en uppgift, som lämpar sig betydligt bättre för henne än de närmast föregående som hon åtagit sig. I Pers roll uppträder som gäst hr Dahlgren. För öfrigt fortfar k. operans nyaste program att samla en tacksam och fulltalig publik. » På Sicilien » torde ock fä räknas till de bästa 1-aktoperor, som finnas på k. operans repertoar. Den synnerligen vackra musiken med sina anslående solonummer, sina lifliga och målande körer vinner för hvarje gång man hör den. Utförandet är ock på alla händer mycket godt. Hr Hennebergs musik till baletldivertissementet » Undina » är likaledes anslående och utgör ett nytt vittnespågel penix; B e r ä t t e l s e för Idun af Mathilcla Lönnberg. Belönad med hedersamt omnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) iijjiUnnar följde henne hem. Han drack kaffe ur hen* f nes äkta japanska koppar, han beundrade liljans fägring och pudelhundens förstånd, han lekte med kattungen och smakade på hennes ananassylt. När han slutligen steg upp, var det ganska nära middagen, och han påskyndade sina steg, för att ej komma för sent hem. Gatorna voro ännu mera folktomma, än när han gick ut.
Visserlig-n kan icke af en, vid ett föregående Riksmöte, väckt Motion, om Landshöfdingarnes EmbetsBerättelsers afgifvande till Rikets Ständer, en så vidsträckt tydning hämtas, att hela Stats-förhållandet i dess vidd eller Grund idéen för Statens tillvaro skulle till Rikets Ständer öfverlemnas, att af dem granskas, rättas och fastställas. För att endast inskränka mig till det Diplomatiska eller Statens Politiska Systeme, vädjar jag med full tillförsigt tili den välde Talaren, med hemställan, huruvida han sjelf skulle anse, att en öppen Discussion i Stånden af sådane ämnen, som till sin natur äro och böra vara hemliga, kan med Statens verkliga fördel och interesse vara förbunden: Skulle i något fall nyttan af detta öppna behandlingssätt, i sådant afseende, kunna öfverväga den gitna olägenheten, ja äfven vådan deraf? Gifves dessutom för en Stat något positivt Politiskt Systems, som icke af yttre omständigheter, af tidens kraf. är förändringar och jemkningar underkastadt, och kunna dessa, på beslutet verkande orsaker, vara af någon föregående beräkning möjelige? Om till Exempel vid 1312 års Riksdag, det Politiska Systeme, hvaraf Riket sedermera upphämtat så lyckliga frugter, blifvit offentligen hos Rikets Ständer afhandladt och bedömdt, hade väl då Resultaterna blifvit enahanda, och hade icke sjelfva offentliggörandet af Planen, till sine skäl och motskäl framställd och öfvervägad, icke genast l Den 8 December. 227 i sin första linda hafva förqväft alla våra förhoppningar? Om, till stöd för en skiljaktig mening 1 detta afseende, Englands exempel anföres, torde mig tillåtas att anmärka, att endast redan afsiutade Tractaier, och förnämligast af det Skal, att de nästan alltid innefatta sradganden öm Subsidier, hvartill Parlamentets samtycke erfordras; att således endast Resultatet af ett telan fastställdt, och till en del redan utförde Polit'skt Systeme, blir Parlamentets granskning och bedömmande Underkastadt.
Selma kastade en blick på den unge mannen. Han förstod henne. »Morfars rum ligger här ute, får jag be er gå den här vägen? Med en afskedshelsning för värdinnan lemnade Selma rummet, och när hennes ledsagare stängt dörren efter dem, drog hon en lättnadens suck. De gingo genom ett förmak, – stelt, smaklöst, symmetriskt. Man kunde komma i frysning bara af att se på det. Nästa rum bar en helt annan prägel. »Det är mitt», sade herr Möller. Selma såg sig omkring. Hon hade denna vakna blick, som uppfattar allt, ända in i de minsta detaljer. Det var ett tarfligt rum, men det såg bebodt ut. Man skulle kunna sitta der timvis och ändå ej känna sig ensam, till den grad hade egarens smak tryckt sin stämpel på allt. »Ni läser mycket», sade gästen och såg sig omkring. »På hvar ledig stund.» »Hvad för något?» frågade hon och betraktade ryggarne af några band, som förskrefvo sig från en landtlig bokauktion, »ah, romaner! Läser ni ingenting annat?» »Jo, poesi; det tycker jag bäst om, och så historiska arbeten. Läser fröken aldrig romaner?» »Jo, det förstås, men jag läser också filosofi och fysik.» Hennes oefterhärmliga ton gick alldeles förlorad för honom; han var allt för naiv för att skratta. Tvärtom, han kände nästan beundran. »Är det inte svårt?» frågade han skyggt. »Det beror på hur man tar det», svarade hon lätt. Hon började redan känna sin öfverlägsenhet. »Spelar ni fiol?» »Ja, ibland.» »Af hvem har ni lärt?» »Jag har lärt mig det sjelf, mor har aldrig velat kosta på mig.» »Och det der lilla pianinot, är det också ert?» »Ja, men det är mycket dåligt, jag önskar jag hade råd att skaffa mig ett nytt.» »Råd?» eftersade hon. Man visste ju att mor Möller var rik. »Ja, råd», upprepade han leende. Hon nickade för sig sjelf på ett mycket förnumstigt sätt, som tycktes säga: nu förstår jag. Öfver allt i rummet fans så mycket som kunde locka, allt sådant som skulle förtjusa en skolpojke som »samlar».
För sådana arrendatorer skulle räntans frigörande vara högst olyckligt, ty följden blefve, att den rike, som hade säkerhet att lemna, finge penningar för godt pris, men att den fattige, hvars försträckande med penningar vore större risk underkastadt, finge betala penningen till ett oskäligt högt pris. All lagstiftning bör, enl. min åsigt, stå på den fattiges rätt och, med öfvertygelse om den föreslagna åtgärdens skadlighet för den mindre bemedlade samhällsklassen, får jag för min del anhålla om bifall till Betänk. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag vill icke uppehålla diskussionen, då saken redan är afgjord. Jag har redan i Lagberedningen uttryckt min tanke i ämnet, hvilken är med Hr Carlesons öfverenstämmande. Gr. Sparre, Erik: Af Betänk, torde R. o. Ad. nogsamt finna, att Utsk. varit vid frågans afgörande ganska tveksamt, och frågans utgång berodde verkligen på en eller två röster. Till denna utgång bidrog isynnerhet det af Utsk. omförmälda förhållande, att ett i samma syftning vid förra Riksdagen framslälldt 58 Den 14 November. förslag blifvit af trenne Stånd förkastadt. Men för den händelse, att frågan vid en blifvande Riksdag ånyo kommer å ba'ne, anser jag det vara lämpligt, att ett sådant skäl, sorn det nyss vidrörda, icke mera finnes, hvarföre äfven jag förenar mig med Hr Carleson. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag ber att få instämma med Hr Carleson och Gr. Lagerbjelke. Gr. Sparre har sagt, att LagUlsk. vid frågans afgörande varit tveksamt, och denna tveksamhet röjer sig äfven i Betänk. För att man ej en annan gång måtte låta ovissheten om Ståndens lanke i saken afhålla sig från föreslåendet af den nyttiga förändringen, anhåller jag om bifall till Hr Carlesons förslag. Öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Frih. Rehbinder yrkat bifall till Betänk., men öfrige talare, att R. o. Ad., med ogillande af Betänk.
Vi äga, mine herrar! styrelse nog hos Konungen, och behöfva inga collegiala anstalter under Honom för så speciella fall som dessa; jag tillstyrker likväl R. o. Ad. alt bifalla anslaget och öfverlemna detsamma till Konungen för att användas till arfvoden åt de personer af Jngeniör-corpsens båda afdelningar, som kunna anförtros att hvar i sitt fach verkställa de förberedande undersökningarna för alt sedan göra för Konungen klart, huruledes och i hvilken ordning arbetena kunna blifva nyttigast utförda, hvarefter, och sedan i vanlig väg, genom vederbör, landsliöfdingar, raenigheterne inför häradsrätt, i de fall der desse skola deltaga i kostnaderna, blifvit hörde, samt landshöfdingarnes utlåtanden deröfver inkommit och blifvit antingen godkände eller förkastade, Konungen blir i tillfälle att sitt nådiga beslut i ämnet fatta. All annan åtgärd skulle inveckla oss i onödiga svårigheter. Dessutom vore det af stor vigt för samhället att den allmänna Ingeniör-corpsens personal fick tillfälle till activ tjenstgöring, nyttig icke allenast för freden, utan äfven för ett kommande krig, i det att desse tjenstemän fingo handlägga ar - Den 22 Mers f. m. beten, visserligen af enkel beskaffenhet, men dock af den art, att, oaktadt all theoretisk kunskap, praktisk skicklighet dock erfordras och är af yttersta vigt, ty derförutan äges ingen verklig skicklighet i dessa ämnen, och arbetena blifva då sådana, att den annee, som deraf skulle hafva nytta, ej blefve med desamma belåten. Det är således af stor vigt att bifalla detta anslag, men lika nödigt är det också att icke tillstädja inrättandet åfelt nytt embetsverk med särskilda tjenstemän. Hr von Rosen, Georg: Jag är till största delen förekommen af Hr von Hohenhausen, men vill dock yttra några ord i anledn. af hvad Frih. Cederström anfört.