Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prop. M 4, om Statsverket 1886. att till materialier och inarche-öfningar m. ra. vid de årliga mötena ett årligt reservations-anslag på Ingeniör-korpsens och Sappör-kompaniels stat blifver att tillgå med 3000 R:dr H:mt; att till reseunderstöd åt Officerare beviljas ett årligt anslag af 3000 R:dr; att aflöningen måtte bestämmas med afseende såväl på stegrade befordriogsvilkor och tjenstgöringens tid och beskaffenhet, jemförelsevis med andra vetenskapliga korpser, som ock på de högre aflöningsförmåner, hvilka bestås de vid Statens andra byggnadsföretag använde Civil—ingeniörer; alt Under-officerarnes antal, sora för närvarande utgör 6 Konduktörer och 45 Under-konduktörer på stat. måtte såsom för tjenstgöringen nödvändigt, ökas med En Under-konduktör, så att Underofficerarne tillsammans utgjorde 20, hvaraf 4 0 skulle blifva Konduktörer och 10 Under-konduktörer, samt att aflöningen för Under-olficerarne måtte förbättras; att Civil-statens personal å Ingeniör-korpsens stat äfven måtte erhålla lämplig löneförhöjning; att Kassörer må hädanefter, som hittills, vara berättigade att efter 10 års berömlig tjenstgöring undfå 25 procent och efter 20 åis tjenst ytterligare 25 procent af lönen i förhöjning såsom arfvoden; att, då redan vore medgifvet traktamente åt Officerare, som kommenderas såsom lärare för dem, hvilka vid korpsen söka inträde, men med säkerhet kunde förutses, att detta behof af lärare och undervisning vid korpsen komme att utvidgas, tvenne arfvoden, å 720 R:dr, för de såsom lärare inom korpsen kommenderade Officerare i staten må uppföras, att utgå månadsvis för den tid de tjenstgöra, enär så väl afbrott i lärokurserna, som ombyte af lärare torde dervid kunna inträffa; och att, då uppehållet å Marieberg för den föreskrifna kursens genomgående medlörde kännbara utgifter för Ingeniör-korpsens elever, tvenne arfvoden lör sådane elever måtte bestås, helst dylika kostuadsbidrag utgå så väl vid Flottan som vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen.
De kunna qvitta med hvarannan. En värd talare har sagt, att jemnförelsen emelian soldater och jordtorpare vore olämplig. Då jag nämnt, att den vore gjord af K. M., och samma talare nyss förut klandrat kungabrefvens strid mot hvarandra, finner jag denna anmärkning föga förenlig med den vördnad för Konungens beslut, hvilken han förut förklarat sig hysa. Man har sagt, att torparen icke utgör dagsverken till pastor, utan vanligen några skillingar eller några lass ved. Jag får förklara, att det är just dagsverken, som torparne enligt författningarna böra erlägga, och om de på somliga ställen betala med penningar, sker det efter särskild öfverenskommelse, ehuru den värde taluren ansett förord icke få bryta lag. En annan väld ledamot har anmärkt, att soldaten ibland vore borta pä commenderingar, och att det vore hardt, om han under tiden nödgades betala sina dagsverken. Om denna ledamot hade läst författningarna, hade han funnit, att vid alla de tillfällen, då soldaten är commenderad, är han befriad från denna dagsverksskyldighet. Åtskilliga värda ledamöter hafva yttrat, att denna sak vore lätt afgjord af K. M. allena. Jag för min del tror, att då denna rättighet å presterskapets sida ingår i allmänna presträttigheterna och är genom presterskapets sednare privilegier befästad, så lärer hvarken K. M, eller R. St. kunna göra någon rubbning deruti, utan presterskapets begifvande. Hvad K. M. kan göra är att förklara, hvad med 12 öre sunt skall förslås; och att få en billig förklaring i detta hänseende af Konung och Ständer gemensamt, är just ändamålet med förevarande fråga. Att gifva en sådan förklaring, som PresteSt. äfven antagit, har jag ansett vara det bästa och derföre önskat, att R. o. Ad. måtte bifalla betänk. Fråga har uppkommit icke på grund af någon K. M:s propos., utan i följd af arne motioner från BondeSt., hvilket synes bevisa, att saken ligger allmogen om hjertat.
Då råkopparn allt hittills varit förbuden till utförsel , så, om den nu blefve tillåten, skulle ali råkoppar kunna utföras till Lijbeck, på sätt som skedde före Gustaf den I:stas tid till stor förlust för Riket, hvarföre jag tillstyrker att dea belägges med samma tull som är bestämd för tackjern; och hvil* ken i sin verkan är detsamma sorn ett utförselförbud. Friherre Cederfiröm: jag är af Friherre » f>cn 20 Augusti jf, Pr. %( Nördin förekommen i svar på hvad Herr Hjerta yttrat, att nemligen vår koppar ej blot! tillverkas i Fahlun ; men det förbud söm hittills ägt rum emot utförseln af råkoppar, 3c häfvit genom takan, och utförseln blött belägcf ined 20 procent Likväl är det visserligen fördelaktigt för Sverige, att kopparn här förSdlas, och derföre fjör tullen å råkoppar efter Inin öfvertygelse förhöjas. Dessutom skulle j* g tro, att söm Kopparn ät efl ädlare metall; är råköpjiarh ej i såmttia icathegorie söm, tackjern, hvadan jag hfemställer; om den ej Bör beläggas med en högre tuli ^ tili exempel procent*, 'Éerr Grefven och Lanåt Mar/kalken gjorde jbrojposition till bifall, af den å RåKoppar föféjj slagne Inkommande TullprOcent. Bifölls. hvarefter., Herr Grefven och Lan<lt-Mar~ flälken hemställde; att utgående Tullen å Råkoppar mätte till 30 procent Bestämmas; hvilket bifölls. ”Kpirt, Spel-; inkommande TullprÖceht ^30. Utgående Tullproceiit 1.” Herr Cederfchjöldt Utskottet föreslår Fc-r Inkommande spelkort 30 procent och deremot för visitkort 50 pröcent. Jag ser ej, hvarföre inan mera skulle gynna införseln af spelkort äts af visitkort, och tror att tullen derföre bdt; Den 20 Augusti Jt ht. de vara lika.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts hemställan i denna punkt af II. o. Ad. bifallen. 35:te punkten. Frih. Cederström, Anders: Denna fråga har redan i 30 år utgjort föremål för B. Stirs behandling, men aldrig vunnit något medhåll, dels derför att K. M. hyst betänkligheter mot företaget till följd af de befästningar, sorn blefve nödiga, och dels derfiire att Stockholms stad,.icke åtagit sig några bidrag lill kostnadernas bestridande. Alven vid denna riksdag hafva dessa begge skäl bidragit till det resultat, hvartill Utsk:t kommit. Hvad nu först befästningarne angår, så är det visserligen en sak, som jag icke fullt kan bedöma, men likväl synes det mig, som hvarken vi eller någon annan nation lörmår anlägga en fästning, som kan hindra pansarfartyg att inlöpa. Men jag kan icke inse att detta brrr inverka på denna fråga, ty sundet är så smalt att det ögonblickligen kan stängas, hvadan inga befästningar der torde behöfvas, och delta så mycket mera, som den elektriska telegrafen med sina blixtsnabba underrättelser skyddar oss för öfverrumpling. Härigenom böra vi ganska väl hinna stänga såväl Söderteljes som den ifrågavule passagen. Hvad åter bidragen från Stockholms stad angår, så anser jag, lika med Hr Bildt, alt frågan kommit så sent före, att ingenting dervidlag hinner göras under denna riksdag. På samma gång jag beklagar delta förhållande, hoppas jag äfven att staten vid nästa riksdag lernnar bidrag till förelaget; och detta hopp giir alt jag vid detta tilliälle icke vill motsätta mig Stats-Utsk:ts förslag. Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bilölls. Utsk:ts hemställanden biföllos. 202 Den 5 September e. m. 40:de punkten. Hr von Knorring: Jag vill visserligen icke yrka någon förändring i Utskits beslut, men anser mig dock skyldig nämna några ord, emedan motionären icke är närv:de.
Majit aflåtna underdåniga skrifvelse anmält, att för år 1847 inkomsterna öfversköto utgifterna med endast 6,000 r:dr ; hvarjemte fullmäktige uppgifvit att, enligt de pre - 12 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 193. balitets-kalkyler, som blifvit uppgjorda med ledning af de inom kassan förvarade statistiska tabeller, skulle för är 1848 en brist komma att uppstå af cirka 8,300 r:dr, samt derefter årligen bristen tilltaga till och med år 1852, då den skulle utgöra omkring 26,400 r:dr, och sedermera framgent förblifva vid detta ungefåra belopp. Orsaken till denna kassans mindre lyckliga ställning är att söka i tvenne omständigheter: pensionärernas alltjemt tilltagande antal och svårigheten att på ett förmånligt sätt fruktbargöra kassans räntebärande kapital. Hvad pensionärerna beträffar, var deras antal efter 1814 års krig större än någonsin tillförene och efteråt. År 1815 erhöllo 955 personer pensioner ur nämnde kassa. Antalet nedgick derefter småningom till år 1835, då pensionärernas antal endast utgjorde 718 personer, men har sedermera varit i jemt stigande och uppgick 1846 till 849 personer, samt kommer, enligt ofvan åberopade approximativa kalkyler, att årligen ytterligare tilltaga i ännu fem år. Nyss anförda skrifvelse från arméens fullmäktige utvisar, att inom arméen finnes ett antal af icke mindre än 590 st. ännu tjenande delegare i kassan, hvilka före 1848 års utgång uppnått den ålder, som berättigar till pension. Att af dessa inom en icke aflägsen framtid en ganska betydlig del kommer att tynga på pensionsstaten, lärer kunna tagas för alldeles afgjordt; och är det af sådan anledning arméens fullmäktige ej kunnat utfinna något annat medel alt upprätthålla kassans förmåga att göra rätt för sig, än att inför Rikets Ständer framlägga en trogen teckning af dess tillstånd. Den andra hufvudsakliga anledningen till pensions-kassans betryckta ställning måste sökas i räntefotens fall.
En förordning af municipalitetet i Pera föreskrifver nemligen, att till utvidgande af den utmed svenska beskickningens hus löpande, sa kallade »Stora gatan» måste samtliga vid densamma belägna hus, i mån af ombyggnad eller betydligare reparation, dragas tillbaka ett visst afstånd, och för att påskynda verkställigheten häraf tillätes numera ej ens den ringaste förändring med de delar af husen, som vetta åt ifrågavarande gata. Att bibehålla den i mycket dåligt skick varande ytterväggen oförändrad under en sådan ombyggnad, som huset skulle erfordra för att göras någorlunda passande, lärer emellertid vara, om ej alldeles omöjligt, åtminstone förenadt med så stora olägenheter och kostnader, att tanken derpå lärer böra öfvergifvas. Möjligen kan det förefalla den, som ej närmare känner förhållandet i Konstantinopel, dels att de interessen, Sverige der har att bevaka, borde kunna nöjaktigt skötas genom endast ett konsulat, utan att påkalla de drygare utgifterna för en särskild beskickning, dels äfven, att då Staten ej underhåller hus för sina beskickningar i andra länder, borde ett sådant vara öfverflödigt der på platsen. Det torde derföre böra anföras, att den kejserliga Ottomaniska regeringen ej erkänner några konsuler i Konstantinopel annorlunda än såsom varande tjenstemän vid derstädes anställda främmande beskickningar, och icke heller åt dem meddelar exequatur. En embetsman af högre grad måste följaktligen der vara anställd, och är detta så mycket mer nödvändigt på en ort, der lagarne ej alltid förmå lemna samma skydd som i andra länder, och der alltså utländningar, deras fartyg eller egendom ofta äro i behof af ett kraftigt biträde. Det egendomliga förhållandet i Orienten, der hvarje stat utöfvar domsoch skyddsrätt öfver icke blott sina egna der bosatte undersåter, utan äfven öfver alla dem, som på ett eller annat sätt kommit i åtnjutande af dess protektion, utgör äfven ett vigtigt skäl för denna beskicknings fortsatta vidmagtbållande. Slutligen bör ej förbigås, att Sverige, som under konung Carl XII:s tid blifvit erkändt såsom skyddsmagt för de Lutherska församlingarne i Orienten, på visst sätt iklädt sig förbindelsen att i Konstantinopel underhålla ett kapell för denna trosbekännelse.
Ständer att för hvarje ny statsregleringsperiod besluta, huru berörda ränteoch amortissementsutgift, så länge den är af nöden, må bestridas; och g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien och företagsamheten i landet må ankomma att företaga och utföra de smärre jernvägsbanor, hvilka för kommuuikationsbehof af mindre utsträckning erfordras, dock att ingen sådan bana, som kan bänföras under egenskapen af allmän väg, må kunna sättas i verket, innan Kongl. Maj:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lernnät tillåtelse, och att, då dylika kortare jernvägar, såsom, bland redan i frågaställda, exempelvis de bi-banor, hvilka äro ämnade att med Köping-Hults-stainlinien sammanbinda städerne Askersund och Christinehamn, synas för tjente att med statsunderstöd ihågkommas, det bör, likasom förut, på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika förelag må af staten understödjas, vare sig genom direkt anslag, eller med lån af allmänna medel. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåiirceus - Bih. till R St. Proposition, JU 4. Utdrag af protokollet öfver Civil' ärenden, hållet inför llans Alaj:t Konungen i Stats-Rådet pä Stockholms Slott den 16 November 1853. Närvarande: Hans Excellens, Justitise-Statsministern, Herr Grefve Sparre, H. Ex., Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stierneld, Stats-Raden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Föredragande
IVlaj:t fettet 8itt Kädiga Ileslut, ett för ytterligare kem ärs tid försäkra Dlreater-Inrgttningen om ätnjutende sk det ärlige susie» ef 36,ooo ll:dr D:co, som frän oell med är 182/j, oell ellt ditintills ek Kongl. Uej:ts enskilde medel till Ikeaterns 8t)'relss utbetalats. lV.o /os»' oell genom livillcet sistnämnde anslog, i förening mecl öfrige summor, som uncler Ilons 8loj:Is reger!,igslicl lill ^lieotern ulgifvils, cle lmlrog, livormecl Ilons l>loj:t of Dess ensltilcle meclel unclerslö^t ocli upsirällliollit clenno lurötlniög, nu wero, elior clen i januari 8elto är, u^s>ginge tili en sommonlogcl summa of 7^',023 k:<lr /zS sk. Loneo, oberälinoclt <le till llof-sängore oeli llof-sängerslior ulbelolcle loner vell orfvöclens jemte sersliilcle pensioner seli groliticolioner m. m.,som sommönlogät utgjorcle mer än 2,800 ll:8r L:eo ärligen; ätierös>gn6s Kongl. Noj:t i clello ofseencle 8en frän ilieoter-Direetionen inkorärocle uppgift, som Kongl. kloj:t nu töelites till bilöggoncle vitt DrotoeoIIet ollemno. Kongl.' lV>!ij:f befollle, ott elen 8!ir>fvelse, som i följä of clet nu mell6el<ito
Arbetet var slut för dagen, något tidigare än eljes, ty det var ju julafton, men det började dock redan skymma. Hustrun satte sig vid fönstret och såg ut. » Nu går väl frun der uppe och delar ut julbullar åt pigorna och drängpojken, » sade hon. » J a, när jag tjente piga, fick jag nog också bullar och kakor — men en fattig statdräng bryr ingen sig om. Nog kunde vi vara mera i behof af litet godt bröd till julen än tjenstfolket der uppe, som har sin goda mat och går till dukadt bord för hvar dag. » » Stina har lofvat att jag skall få smaka hennes hvetbulle, för att jag gick till skomakaren med hennes kängor, » sade pojken vid spiseln. » Herre Gud, så ' nt elände! » utbrast hustrun och lade handen öfver ögonen. » På det gamla stället fingo vi åtminstone en tår mjölk till grötdopp på julafton. » » Ja, men nog ha ' vi väl mycket bättre här, » sade mannen. » Större stat är det och bättre rum och aldrig något väsen om vedpinnarne. » » Men nog är patron hård ändå, » återtog hustrun. » Andersons, som va ' här före oss, fick ju flytta bara för han var full en enda gång, och då var det marknad till. » » Än se ' n då? Det visste han förut. Det är ju det första patron säger, när han städslar folk, att di får inte vara fulla en enda gång, för då får di flytta. Och när han håller ord i det ena, så håller han ord i det andra med. Nej, här tycker jag att vi kan ha ' riktigt bra, och om inte de der auktionsskulderna hängde efter så — » » Och kusken fick flytta bara för att Lindgrenskan var näsvis mot frun, för han tål ju inte, att en svarar henne ett enda ord, om hon är aldrig så — - » » J a, så det undrar jag då rakt inte på, » af bröt mannen litet häftigt. » Hade jag en så- dan hustru, så skulle jag vrida om näsan på den, som våga ' vara oppkäftig mot henne. » hålles ett n u m m e r I veckan under hela qvartalet.
I ConstitutionsUtskottet, der jag då var Ledamot, upp:ogs ej anmärkningen af det skäl, att de 3 öfrige Stånden hade gillat Utskottets förslag, hvarföre Utskottet ingick till Ridderskapet och Adeln med anmälan derom, och hemställd'*, om icke Ståndet ville sam - 40 Ben 5 Junii. manjemka sina tankar med de öfrige Ståndens, eller ock lemna Utskottet underrättelse om motsatsen, på det att Utskottet kunde förstärkas och frågan således afgöras. På grund af Lagformen blef derföre återremissen af denna anmärkning icke bestridd, hvarken af ConstitutionsUtskoltet eller af mig, hvadan ock ingen anledning till innonseqvens emellan då och nu af denna handling kan förefinnas. Justerades PleniProtocollet för d. 21 sistledne Maji eftermiddagen. Upplästes och lades på bordet följande från nedaonämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från StatsUtskottet: Af denna dag: N:o 179. Angående förslag till samman^ jemkande af RiksStåndens beslut i frågan om medel till kostnadernes utgörande för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående Förmälning och verkställde Utrikes resa. Från BevillningsUtskottet: Af den 16 sistledne Maji: N:o 8« Angående antagande af cn Vakt-i mästare. Den 3 Junii c. m, N:o 9. I anledning af väckt motion om ett förändradt Uppbördsoch Controll-sätt å de Staten från Postverket tillflytande inkomster. Af den 20 sistledne Maj: N:o 10. Rörande en föreslagen ny method till Bevillningens utgörande och fördelning samt fastigheters värdering. I anledning af vackt motion om afkortnings-längdernes öfver Kronoutskylderne ingifvande till HäradsRätterne. i» Fr lin BankoUtskottet: Af den 28 sistledne Maji: N:o 17. Angående de i Banken emot deposition af Bancosedlar lyftade Piastrar. Från Lag-Utskottet. Af den 13 sistledne Maji: ■V N o 63.
Sedan vid hällne sammanträden med vederbörande rusthållare desse i allmänhet icke vélat antaga någotdera af de framställda förslagen, ansåg Kongl. Majit frågan härom höra förfalla, men, med afseende å förloppet vid de för de rustandes hörande sednast hållna sammankomster med 2:dra LifgrenaaierRegementet och Westgötha Regemente, behagade Kongl. Majit under den 16 Mars 1847 i Nåder förklara, att, så framt rusthållarne vid dessa regemenler träffade öfverenskommelser att enhälligt för någotdera regementet antaga det sednare af förslagen, Kongl. Majit ville, efter underdånig anmälan derom, frågan i hvad dem rörde ånyo till pröfning företaga. «• Vid 1847 och 1848 årens Riksdag väcktes äfven inom Ronde-Ståndet motioner, åsyftande befrielse från desse rustnings-skyldigheter, men dessa förslag afstvrktes af Sammansatta Statssamt Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskotten, som, enär; en sådan skyldighet blifvit i rusthålls-kontrakterne bestämd, ansågo befrielse derifrån destomindre böra medgifvas, som sådant skulle orsaka en betydlig utgift för Statsverket, och rusthållarne, genom åtnjutande af de dem anslagna jordeboksoch mantals-räntor, hade i allmänhet ersättning för rustningens bestridande; hvadan och då rusthållarne derjemte icke velat antaga de förslag, som, till beredande af lindring uti ifrågavarande ersättnings-skyldighet, blifvit, på sätt nämndt är, till dem framställda, Utskotten hemställde, att motionerna måtte få förfalla. Denna hemställan gillades ock af Rikets Ständer. Slutligen har äfven vid sistlidne Riksdag enahanda motion blifvit väckt, hvilken likaledes af Rikets då församlade Ständer på ofvannämnde skäl afslogs.
Med godkännande af Utskottets åsigt, angående de i de tvänne sistnämnde utlåtanden förekommande motioner, förklarade Ståndet tillika, att motionerna må behandlas af Slats-Ulskotlet, till hvilket desamma ock redan blifvit öfverlemnade. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Beslöts, att Herr Schartaus, i anledning af Herr Arnbergs till Banco-Utskotlet redan remitterade motion, angående Bankens lånerörelse denna dag afgifna yttrande, med hvad vidare i ämnet anfördt blifvit, skulle till Banco-Utskottet jemväl remitteras. S. D. Föredrogos ånyo Bevil/nings-Utskuttets memorial: N:o 2, angående återlemnande af Herr G. IV. Gillbergs hos Borgare-Ståndet väckta motion om restitution af egande-rälts bevillning lör Upsala Stads lönings-jord: Med vidblifvande af den af Ståndet redan beslutade remiss, ansåg Ståndet denna fråga böra af Bevillnings-Utskoltet behandlas, nied öppen lätt för Bevillnings-Utskoltet att, i nion af behof, med Stats-Utskottet, lör detta ärendes handläggning, sammanträda; och N:o 3, angående återlemnande af Herr Grefve Anckarsvärds, C. //., lill Högiofl. Ridderskapet och Adeln ingifna memorial om befrielse, i visst fall, frän båkafgifters erläggande: Med förklarande, att Ståndet anser den i memorialet, N:o 3, upptagna fråga böra af Slals-Ulskoltet behandlas, lade Ståndet memorialet lill handlingarne. S. D. Föredrogos Banco-Utskottels memorial och utlåtanden: N:o 3, med återlemnande af Herr /. Bobergs motion, angående skyl dighet för privatbankerne att hålla invexlings-contor i Piteå Stad:
Jag tror mig kunna och böra undérd:gst afgifva detta omdöme på den grund af erfarenhet om arbetets tidsödande beskaffenhet, jag inhemtat under mitt deltagande såsom ordf. i den till författningssamlingens granskning nedsatta komité.” ”Den snart sagdt oräkneliga mängd kungörelser, förordningar, circulärer, reskripler, bref och general-ordres, hvilka under en tidrymd af omkring 200 är blifvit utfärdade, sällan i sin helhet upliäfvande, men vanligast i serskildta delar återkallande, förändrande och sönderbrytande hvarandra, fordra mycken tid att sammanställa och granska, till utrönande hvad af dem ännu såsom gällande qvarstår. ”Hemställanden, förfrågningar, och brefvexlingar hafva blifvit följden af den ovisshet, sorn mången gång upstått, och den tid, som härtill måst användas, borttagits från det egentliga redaktmsarbetet. ” ”Det ankommer nu pä E:s K. M:s nådiga pröfning, om ifrågavar. arbete skall afbrytas eller fortsättas.
Uppl. oi godk. hos Ridd. o. Ad. d. 29 Oct. 1B23. Preste-Ståndet d. 31 Borgare-Ståndet d. 31 — Bonde-Ståndet d. 3 Nuv. — jRiksens Ständers linderd. Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Remiss, rörande yrkad begrafnings-hjelp efter aflidne Capitainen C. Å. Sabeifeldt. S. A. K. G enom Remiss af den 26 sistlidne Augusti, har E. K. M. till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat f. d. Capitainen Z. J. Salelfeldts underd. ansökning, att, sedan Chefen för Kongl. Wermlands Fält-Jägare-Regemente försummat, att i behörig tid reqvirera den efter Sökandens aflidne broder, Capitainen vid nämnde Regemente Carl Åke Sabelfeldt, hvilken stupat i bataillen vid Leipzig den ig October 1813, belöpande begrafnings-hjelp, Sökanden måtte, efter det den försutne prasscriptions-tiden blifvit återställd, nu komma i åtnjutande af hvad i sådant afseende, enligt Författningarne, bestås. I anledning häraf hafva Riksens Ständer inhemtaf, att, uppå Chefens för Wermlands FältJägare-Regemente, under den 29 Julii 1815, gjorde reqvisition å ifrågavarande begrafningshjelp, E. K.