Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande_, N-o 5g, 17 Dulby och Ottenby måtte antingen utarrenderas eller helst försäljas, hvarigenom skulle uppkomma en årlig vinst för staten af omkring 110,000 R:dr, oberäknad besparingen al det contant» årliga stats-anslaget för stuteriet* omkring 33,000 R:dr; och hafva i motionen instämt Riksdags-fullmägtige från Westerås Län, Jan Andersson, Olof Olofsson, Olof Hansson samt Anders Larsson; hvarförutan vid remissen deraf Riksdags-fullmägtige Hans Jansson från Elfsborgs Län, Jacob Kihlblom från Södermanland, J. F. Dahllöf från Elfsborgs Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län och Anders Nilsson från Östergöthland densamma biträd t; 2:o af vice Talmannen Per Ericsson från Wermland, som, under instämmande uti hvad af Riksdags-fuilmägtigen Eric Norberg sålunda i ena och andra afseendet blifvit framställdt, dessutom begärt, att en summa, motsvarande den kostnad, som hittills utgått för underhållandet af tvänne beskällare, hvilka, till liäst-afvelns förbättring inom Wermland, årligen ditsändts från Strömsholms stuteri, måtte, i stället för att härtill användas, komma Länet till godo, emot det att ett bolag, som i Wermland bildat sig för åstadkommande af en förbättrad häst-afvel, åtoge sig alt för ortens behof underhålla 4 Lill 8, med afseende å storlek och styrka samt landets climat och tillgångar på födoämnen, ändamålsenliga heskällare; och har motionären ansett nödigt att, för en fullständig utredning af ämnet, låta motionen ålföljas af en skrift, kallad ”Förslag till system för häst-afvelns förbättrande inom Wermland, ” hvaruti, bland andra medel härtill, äfven föreslås det af motionären här ofvan uppgifna, hvilket han förmodar desto heldre böra vinna bifall, som det icke åsyftar någon ökad Stals-utgift, samt enär, genom verkställighet deraf, de enskilde delegarnes i nyssnämnde Bolag uppoffringar äfven blefve att för ändamålet säkert påräkna.
Derföre,är det ock af högsta vigt , att denna utväg för Krono-persedlars Revisorers Berättelse. 849 transporterande ej utan verkeligt behof oell endast i nödfall må tillitas, samt att densamma alltid, så vida möjligt är, genom klokt beräknade anstalter bör lindras eller afböjas. Regeringen, hvars Landsfaderliga bemödanden för Jordbrukets tillväxt och trefnad egenteligen de sednare åren varit utmärkte af synnerlig framgång, har äfven med strängaste uppmärksamhet låtit vaka deröfver, att fordna missbruk vid Kronoskjutsers begagnande blifvit afskaffade och der de egt rum, till ansvar beifrade. Utom den tidsspillan och kostnad, som Landtmannen af skjuts» nings-besväret i allmänhet lider, yttrar äfven denna skyldighet ett menligt inflytande på sederna och gifver ofta anledningar till ett oordentligt lefnadssätt för dem, som dertill ega fallenhet. Ledde af öfvertygelsen härom, hafva Riksens Ständers Revisorer anmärkt, att Kongl. Allmänna Magazins-Directionen, i följd af Konungens Befallningshafvande öfver Nerikes Län till Kongl. Directionen, den 16 Februarii 1818, aflåtne Skrifvelse, den 21 i j samma månad bifallit, det 2000 tunnor Korn samt 240 tunnor Råg finge för berörde Läns undsättnings-behof, då genast på vinterföret hemtas från Krono »Magazinet i Wadstena. Utaf 1818 års Räkenskaper och Magazins» Rapporter ådagalägges, att 4f9 tunnor, 23 kgpnar Råg och 1,949 tunnor, 17 kappar Korn efter hand på våren och sommaren den 17 Martia, den 1 April, den 5 och 29 Junii, den 9 och 28 Julii samt den 24 Augusti 85ö Riksens Ständers blifvit från Wadstena till Örebro afsände, hvaremot, under första hälften af året till undsättnings-tagare i Länet endast 126 tunnor Råg och 286 tunnor, 20 kappar Korn utlemnades.
Betanhandeni Compagnie! utfärdade Nådiga Reglemente uttryckelig! föreskrifter, det samma Reglemente bör tjena till noga efterlefnad, alldeles efter dess ordalydelse, Utskottet in hemta t, att Kongl. Majit, i anledning af underdåniga besvär, som Magistraten oell Stadens Äldste i Visby anfört deröfver, att Dykerioch Bergnings-Compagniet under den 20 Augusti 1806 förklarat KronoFogdarne på Gottland berättigade, att ensamme förrätta alla der å Landet utom Visby StadsGebiet förefallande Auctioner å strandadt gods samt AuctionsProcenten deraf sig till godo beräkna, uti hvilket teål Förvaltningen af Sjöärenderna, Kongl. CommerceCollegium och DykeriCompagniet afgifvit underdåniga Utlåtanden, har uti Nådig Skrifvelse af den g Juli 1811 förklarat, det Kongl. Majrt icke funnit.skal göra något afseende å den aF Visby Stads Magistrat och Äldste gjorde anmärkning, att den i fråga komne förauetioneringsrättigheten blifvit utan deras hörande tillerkänd Kronofogdarna i Länet, samt, hvad sjelfva hufvudsaken beträffade, ansett genom g §. uti 1802 års Kongl. Reglemente för Dykerioch BergningsCompagniet, en tydlig och fullständig föreskrift i afseende på de af Dykeriet bergads varors försäljning vara meddelad} hvadan nämnds §s innehåll borde då och Framdeles: tjena till efterrättelse} och att i händelse a£ skiljaktighet emellan Dykeriets ombud, jemte Godsägare, Skeppare och Befraktare eller deras ombud, angående valet af person till Bihang till RiksSt. Prat, 1317-1818,8;ile N;r Sti. i6ä Be sv. o$h Ekon. Utsk. Betänkande)!, förrättande af Auction å sådant gods, som enligt nämde § får på Landet försäljas, ert Sadan Audiens förrättning då borde Kronofogden i orten uppdragas.
Sedan elektorerne förrättat de efter 27 § dem serskildt tillkommande val, skola samtlige elektorerne sammanträda med de omedelbara valmännen inom länet, för att gemensamt med dem och i en omröstning välja det antal riksdagsmän, som genom sådant val skall för länet utses, enligt den i 3 § omtalade fördelning. Elek - Konstilulions-Ulskotlels Memorial, M 7. 33 Elektor, som derjemte omedelbar valman är, eger, vid riksdagsmannaval enligt denna §, dock ej mera än En röst. § 29. Den ort, hvarest riksdagsmannaval efter 27 och 28 §§ skall verkställas, har Konungens Befallningshafvande i länet att utsätta så nära länets medelpunkt, som lämpligen ske kan. Valförrättare är den domhafvande å landet, inom hvars domsaga valorten är belägen, eljer om till valort är utsedd stad, hvartill gränsa flera domsagor, den domhafvande i en af dessa domsagor, som hofrätten på Konungens Befallningshafvandes anmälan dertill förordnar. § 30. De liesta rösterna bestämma utgången af valen till ledamöter i andra kammaren. Hafva (lere erhållit lika många röster, och valet derigenom är oafgjordt, skall dem emellan genom ny omröstning skiljas. Skulle äfven då lika röstetal emellan två eller flere inträffa, anställes lottning. Sedan hvartdera riksdagsmannavalet för landsbygden skett, förrättas vid samma tillfälle, efter de serskilda valsätten, val till lika många suppleanter. Suppleanter för de riksdagsmän, hvilka väljas enligt 28 §, inträda i kammaren i den ordning erhållet röstetal bestämmer. Vid lika röster afgöres företrädet genom lottning. § ålstad, som utgör eget valdistrikt, och der valrätt utöfvas endast omedelbart, må, der så nödigt finnes, fördelas i valkretsar, hvarom Konungens Befallningshafvande, efter Magistratens hörande, eger förordna. Hvarje sådan krets förses med en valbyrå, inför hvilken hvarje inom valkretsen valberättigad röstar på så stort antal personer, som motsvarar det för hela staden bestämda antal riksdagsmän. Valförrättningarue skola vid dessa valbyråer samtidigt företagas.
Det ansäges al sakkunnige nästan omöjligt för oss all hindra en rysk styrkas landsättande på vår långsträckta och derföre svårbevakade kust, och sedan en punkt på kusten försl är ockuperad, skulle dess öfverlägsen flotta, sä lange hafvet vore öppet, oupphörligt kunna tillföra en sådan plats förstärkningar, ulan alt vära lartvg förmådde hindra sådant. Huruvida Ryssland skulle kunna hinna pä della säll, innan vintern stänger dess flottor inne, lill Skandinaviens jord öfverföra lielti den armé del kunde lör kriget emot oss undvara, vore svårt alt säga, men det mäste aulagas såsom i värsta fallet möjligt, och vi bolde således beräkna att möjligen en gäng blifva försatta i dea härda nödvändigheten alt kämpa för vår tillvaro såsom nation. För en sådan lid mäste vår lilla slående armé med de fern bevärings-klasserne vara eli alltför s»ag| värn all förlita sig lill. Då återkomma den gamla härda lid. när man ur huse mäste ut. Vi borde derföre under de lugna dagatne göra oss beredda, så 20 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. att vi icke i nödens stund stöde försvarslösa och folie offer för en straffbar brist på förutseende. Vidare bar motionären omforma!!, hurusom Norriges Grundlov i 109 § stadgade, att "e/t liver Stålens Borger er i ahnindelighel tege pirpligtet til i en viss Tid att vwme om sil Fm dr ene land, uden hensyn til Födsel elter Pomme'’ och att i alla länder, der nationalbeväring funnes, vore, utom den delen deraf, som skiftevis utgjorde krigshären, hela den manliga stridbara befolkningen vapenpligtig, vanligen till omkring 50 år, men' blott om fienden komme i landet. En af våra egna provinser, nemligen ön Gottland, hade sin beväring grundad på allmän vapenpligt (ill fyllda 50 år. Endast Sveriges fasta land saknade en sådan genom lag föreskrifven allmän beväpning.
Ridderskapet och A.deln har en derstädes af Grefve Frölich, David, väckt motion blifvit till Utskotten öfverlemnad, deruti anföres: att det visserligen inom hvart och ett af Rikets Styrelse-verk funnes någon viss embetsman och stundom en ”hel bureau,” som vore sysselsatt med statistik öfver de Verket tillhörande ämnen; att dessa Verk jemväl afgåfvo underdåniga berättelser till Kongl. Majit, uppgjorda efter någon plan, som antingen blifvit föreskrifven, eller ock vore lemnad till Verkets eget val, samt att sålunda en massa af volumineusa statistiska documenter funnes, serdeles om man dil räknade Landshöfdingarnes Fem års Berättelser; men att likväl en hvar, som kände behofvet af att få de lösa detaljerna efter systern för hvarje år ordnade, eller ock ville under en högre stats-ekonomisk synpunkt försöka att uppfatta i dess helhet landets inre verkliga tillstånd, snart skulle finna, huru svårt, om icke omöjligt, det vore, att utur de statistiska uppgifter och berättelser, som nu af de serskilda Verken meddelades, erhålla nöjakliga upplysningar. Dels vore vissa beräkningssätt, som borde vara lika i enahanda ämnen hos serskildta Embetsverk, sins emellan olika, och kunde således ej med hvarandra sammanföras, dels skulle nämnde uppgifter och berättelser till formen förblifva stationära, ehuru de behöfde att uuder bestämd enhet i ledningen och med afseende å tid efter annan växlande förhållanden ändras, så väl till uppställningssätt som Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N:o 22. 5 innehåll, och dels saknades alldeles den väsendlliga åtgärd, att det vigtigaste i dessa uppgifter och berättelser samraandroges och meddelades allmänheten i någorlunda systematisk uppställning, så att derutaf hvar och en kunde med lätthet hemta säker upplysning, rörande fäderneslandet och dess ekonomiska tillstånd.
M. afgifva underdånigt Utlåtande, åtföljdt af förslag till de förändringar i gällande författningar, eller till nya reglementariska stadganden, som det åsyftade ändamålet påkallade: att vidare E. K. M., som, uppå framställning af Stockholms Sjömanna-Sällskap, den 6 Mars 1839 i Nåder heslutat att, genom serskihle Cominitterade, låta granska en läro-curs i sjömanna-yrket, hvilken på Sällskapets föranstaltande varit under arbete, derjemte uppdragit åt samma Cominitterade att, så fort ske kunde, utarbeta förslag till Navigations-skolor i Riket, äfvensom till föreskrifter, rörande examina för så väl Navigations-lärare, som befäl och underbefäl vid handelsflottan; och att, i anledning deraf, sistnämnde Comité utarbetat och afgifvit ett förslag, jemte Utlåtande i ämnet, hvilket, till följd af E. K. M:s gifna föreskrift, blifvit till ofvanbemälde förut nedsatta Comité ingifvet, utan alt något vidare i afseende härå är vordet tillgjordt: innefattande nyssberörde förslag och Utlåtande en underdånig hemställan derom, att fem Navigations-skolor måtte med första inrättas, en uti hvardera af städerne Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Calmar; att, i sammanhang med Navigations-skolan i Stockholm, ett läroverk måtte organiseras, för bildande af skicklige Lärare uti Navigations-skolorna; att en embetsman måtte tillsättas, under namn af Navigations-Directeur, hvilken skulle, närmast Chefen för Kongl. Maj:ts Flotta, hafva inseende öfver Navigations-undervisningen i Riket, samt dessutom vara den ende examinatorn vid Styrmansoch Capitens-examina, dertill Cominitterade funnit så mycket större anledning, som Cominitterade ansett Lärare ej böra vara tillika examinatorer; och hade, i upprättadt förslag öfver kostnaden för Navigations-skolornas inrättande, Cominitterade uppfört 2,500 R:dr till lön åt Navigations-Directeuren, för hvilken derjemte ansågs skola åtgå 400
Den 29 Majk '577 minskning i bruk och nyttjande af dylika öfa veiflöds-artiklar, såsom för Rikshuthållningen skadeligt, så torde ändamålet lättast vinnas, om denna afgift uppgår till det belopp, att den mindre förmögne afhålla» ifrån consum-i tionen af sådant, som för honom kan var» både umbärligt och mindre passande. Mig tyckes äfven, att den föreslagne afgiften på sidenoch mahogony-meubler är mindre iämpeligj bägge hafva kunnat blifva anskaffade under en tid, då man ej trott sig behöfva befara tvång, vid deras nyttjandej och. kunna nu ej lätteligen föryttras. Sidenmeubler äro ofta tillkomne af ren besparing, såsom af gamla, och ur bruk komne tyger förfärdigade. Det utländska rå-ämnet utgör minsta delen i värdet af mahogony meubler, som i synnerhet gäller, hvad angår de så kallade fanerade arbeten, som är en inhemsk förtjenst-, och ej kan utan otättvisa, för skicklige arbetare förmitiJ skås. Sannt är att man, af ett vanligt begär, att få stifta omskiftande Lagar, kan hoppas, att snart få se denna ändrad, och att samma orsaker nästa gång kunna föranleda till åter-i tagande af 18'5 års Bevillningsgrunderj mea emedlertid blifva alltid olägenheterne känbara, och böra förekomma®. Hos Ejers Excelltnre Herr Grefven och Landt-Marskalken anhåller jag således om återrerr.iss till Hogloflige Bevillningsutskottet, i afseende på hvad jag, roj rande denna artikels innehåll, haft äran an« föra. 578 Den a 9 Maji. Grefve De la Gardie, Jacob: Fullkomligen instämmande i hvad Friherre Carpelan i afse* ende på Arméens pensionsCassa yttrat, då min öfvertygelse säger mig, att det är på rättvisa och billighet grundadt, utbeder jag mig att få tillägga några ord om en annan Casssa som med lika rätt och af lika grund fordtar lika behandling. De Kongl. Ordens
Genom telefonen ha viktiga kert spektakel, det var ju knappt att vi fingo framsteg gjorts, och särskildt vill jag framhålla honom igenom i går. Skall valet göras om, så dess förtjänst att hos människan utveckla konkan du vara säker på, att den där frifräsareii sten att prata. Ekström segrar. Det vore en riktig skandal! » Matts. Kassören stampar med foten i golfvet. » Ja, • det kan du väl begripa, de skylla allt på protektionisterna. — » Det kommer just att bli fint, när pressen tutar ut, att vårt samhälle valt en socialist Alla utställningsbesökande damer till riksdagsman. » » Hvad befalls, är han inte socialist? Så godt som åtminstone. En ärkeinbjudas vördsamt till ett besök i » Iduns sarabulist. » » Är han bara en smula röd, long » — belägen i Nordiska museets byggnad säger du! » å utställningsplatsen — där hviloplatser och » Kodare kan väl ingen vara, fast jag medger, att han stöter lite i grönt också. » » Om toalettrum gratis stå till våra ärade gästers Red. af Idun. jag är ond, ja, det kan du lita på, jag hade lust förfogande. söka bereda dem ett sådant, i detta ords bästa bemärkelse. Göra vi detta, hafva vi ock större utsikter att få goda tjänarinnor, och en tillgifven, trogen och ärlig tjänarinna är husets bästa vän. En Stockholmsfru. IDUN 1897 I Stockholm. Små utställningsfunderingar och litet annat s m å t t och g o d t. För Idun ai Lovisa Petterkvist. Bref vin. Ingen människa har tid att skrifva om utställningen i dag. Jag är så full af journalistkongress, att det inte går mer i mig. Inte att jag fick vara med, annat än » utvändigt », förstås — jag var alldeles för tarflig — men » utvändigt » har jag varit med från början till slut. Ungrarna fick jag inte se ändå, efter de kom nattetid och med båt, men det kunde inte hjälpas; jag hann verkligen inte ' mer än att passa tågen, men dem passade jag riktigt. När vagnarna rullade in på perrongen, med fönstren fyllda af mörka journalisthufvuden? O! — Och sedan vid Operaterrassen? A c k!
Jag finner ganska natur ligt, att Hrr Landshöfdingar söka att befria sine underordnade tjenstemän från bestyr, som dessa sednare sjelfve vilja undandraga sig, och jag kan icke heller neka, att, der länteriet ligger i midten af länet och länet icke är af för stort omfång, besväret för skolstyrelsen att afhämta ifrågavar:de medel icke kan vara stort större, om afhämtningen sker i residensstaden eller hos Kronofogdarne. Jag ber dock Hrr Landshöfdingar betänka, att i län såsom t. ex. Calmar län, der afståndet emellan länsgränsen och residenset utgör några och 20 mil, del blir serdeles svårt för skolslyrelserne att i residensstaden afhämta medlen, och, om än distanserne inom öfriga länen icke i allmänhet äro lika långa, (ehuru de likväl mångenstädes äm långa nog), synes mig Utsk. icke hafva saknat allt skäl för sitt tillstyrkande. Under discnssionen bär har man sagt mig, att inom Bevilln.Utsk. fråga är å bane, att hela Bev.-afgiften efter 1 art. skulle tillfalla kommunerne, och vinner ett sådant förslag R. St:rs bifall, kan det blifva skäl att kommunerne sjelfva uplaga och behålla alla dessa afgifter, hvarigenom man undviker allt det trassel, som upkommer genom medlens flyttning fram och tillbaka. Blefve nu förhållandet sådant, skulle det inverka på denna fråga, och jag anhåller derföre om propos. på återremiss. Hr Bergenstråle, Claes: Då detta ämne förevar inom Ekon.Utsk. upstod derom en ganska liflig discussion. Många och kanske de fleste af Utsk. önskade icke allenast att dessa medel skulle få afhämtas hos Kronofogdarne, utan äfven att desse genast efter upbörden borde öfversända medlen lill skolslyrelserne. Inom Jönköpings län förfares sålunda, att medlen afsändas till Fogdarne, hos hvilka skolslyrelserne sedermera få afhämta dem.
Att Norrska Grundlagen, likasom andra främmande statsförfattningar, kan erbjuda ett nyttigt studium jemväl för Svenska Riksdagsmän, bestrider jag icke, men jag förnekar bestämdt, att den för behandlingen af Svenska Riksdags-ärenden kan vara af pågot direkt gagn, eller annat än det medelbara, som kunskaper i allmänhet, och alltså äfven bekantskapen med andra länders kon* S9f Den 17 Jani e. ffi. stitutions-urkunder, kunna till omdömesförmågans bildande åstadkomma, och då ej heller Riksakten torde kunna anses vara en ourobärligare följeslagare vid riksdags-arbetet än hvarje annan af våra civillagar, inser jag icke ringaste skäl att betunga Staten med kostnaden för tillhandahållandet åt Riksdagsmän af någondera utaf dessa Författmr. Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på afslag af Betänk. Förev:de Utlåt, blef, efter först till bifall derå framställd propos. som besvarades med Nej, af R. o. Ad. afslaget. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d 8 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 3, i anledn. af väckt motion om förändringar uti K. M:s Nåd. Ordnir.gs-stadga för större brännerier d. 1 Juni 1855. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 8 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 4, i anledn. af väckta motioner om förändring i vissa delar af Kongl. Fördordmn d. 18 Jan. 1855, ang:de vilkoren lör försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Utsk:s rörande 2, 4, 5 och 0 §§ af ifrågav:de Förordn. afgifna yttranden biföllos utan discussion.
Vid förnyad föredragning af All manna Be» svarsoch Oeconomie-Utskottets den 15 dennes under N:o 184 afgifne, samt den 19 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets foru| meddeldte Betänkande, angående yrkad likhet uti rättigheten till nya Smidens anläggande så i Södra, som Norra orterne; fann Ridderska*pet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Bidöerskapett och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till hand* lingarne. Herr Grefven och LandtMärskalien hemställde, om icke Bidderskapet och Adeln behagade utse en Eedarnot efter Herr Ehrenborg, Casper, som med döden afgått, för att, å Bid* derskapets och Adelns vägnar, deltaga i deså kallade Talmans Conferenceme. Herr Tham, Wollrath: Jag förmodar med visshet, att Bidderskapet och Adeln nu, likasom förra gången, öfverlemnar till Herr Grefven och EandtMarskalken sjelf, att utvälja den* na person, Den 25 September e. m. 333 Då Ridderskapet cedi Adeln hördes häruti allmänt instämma, hemställde Herr Grefven och LandtMarskalken om Ridderskapet och' Adeln behagade, på sätt Herr Tham föreslågit, uppdraga åt Herr LandtMarskalken att utse den ifrågavarande personen. Ropades Ja. Herr Grefven och Händ t Mar sk alben ånmoJ dadé, i anledning deraf, Grefve Posse, Arvid^ att hädanefter deltaga i de vanliga TalmansConferencerne. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets den 15 dennes under Nio 182 afgifne, samt den 19 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte ^Betänkande, angående yrkad befrielse från bysättning för Löftesman, som ingått proprie borgen, så länge sjelfva gäldenären är inom Riket tillgänglig.
Nog har hon läst naturvetenskap, men dagligen märker hon, att hon minnes ingenting. Men konsten är att få en viss tid hvar dag till läsning och att veta hvilka böcker man skall välja och hur man skall läsa dem. Inte vill hon börja läsa läxor igen, men hon vill gärna lära något af det, som vore nytttgt att kunna. Till någon stad kan hon ju ej få komma, och dyra lektioner kan hon ej få taga. Under det att Elsa gick och funderade på allt detta, träffade hon en dag tant Matilda. Det är en energisk dam, nära femtiotalet. De kommo i samspråk. Elsa talade om sin lust att vilja påminna sig sin skolkurs och lära något nytt. Tant Matilda rådde henne då att begagna siar af Fredrika Bremerförbundets hemstudie » D u väljer ett ämne, » sade tant Matilda, » hvilket du vill, skrifver en uppsats i detta ämne hvar 14 dag och får den åter med goda rättelser, och för 12 uppsatser betalar du 15 kr. » - — » Ja, men kan man ha nytta af detta sätt att lära? » frågade Elsa. — » Ja, det försäkrar jag, » svarade tant Matilda, » jag har öfvat upp mig i att skrifva svenska på det sättet. Jag har skrifvit uppsatser, som jag har fått rättade och äfven har jag fått många råd och anvisningar. Dessutom har man ett band öfver sig, så att det verkligen blir något af med ens själfarbete. Och min dotter, som ville bli lärarinna, hon har på så sätt ökat sina kunskaper både i historia och i franska och räkning. Hon har fått svara skriftligen på frågor, gjort öfversättningar både från och till det främmande språket, fått regler förklarade o. s. v. Jag vet inte, » tillade tant Matilda, » hvarför jag inte skriftligen skulle kunna läsa på studentexamen. Nu skall jag på samma sätt lära mig konsthistoria till min utländska resa. » Elsa har, alltsedan hon talat vid tant Matilda funderat på saken. Det förefaller henne litet ovant att skrifva ned sitt vetande, men hon minnes från skolan, att det var just af skrifningarna hon lärde sig mest, och hon är nu fullt besluten att för nästa år söka en kurs i ordnade hemstudier. Brefvet adresserar hon till Fredrika Bremer Förbundets byrå, Stockholm.