Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
925 ven billigheten fordra, att till dessa bägge Landshöfdingar och da Tjenstemän, sorn dem åtfölja, i och för dessa vistanden anslå en särskilt Summa i Resepenningar, till ex. 500 lid. för Landshöfdingen i VesterNo irland och 500 hir den i Gefle, då Staten i alla fall på indragningen komme att gära en betydlig besparing genom upphäfvandet af 2ne hela LäneStyrelser och slippa att bekosta iner än en enda Residenzbyggnad i Piteå, i stället för de Jne,^ sorn efter nuvarande indelning skulla erfordras. Då detta salunda uppgifna förslag icke har något direct sammanhang med den plan, som tillkommer den blifvande Comiten för Tj, msteregleringen att utarbeta, och dessutom lär ankomma på Kongl. Majts Nådiga godtfinnande att antaga eller icke; har Utskottet trott sig böra vördsammeligen hemställa, huruvida Riksens Höglofl. Ständer skulle finna för godt att, i detta afseende, framställa hos Kongl. Majit någon underdå- ' nig önskan, i händelse Utskottets tanka skulle af Riksens Höglofl. Ständer bifallas. Hvilket allt till Riksens Höglofl. Ständers eget bepröfvande vördsammeligen öfverlemna*. Stockholm den 7 Juli 1818. / Bihang till RiksSt. Prof. »Si7-i8j8i Sami. N:r 117 lig. ©cxx ®ooc ocsx: cxx>ceoocoooooo©oeooa oocc oocxjoooocoo* N:r 159. Riksens Högloft, Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande öfver det af Kongl. TabellCoirunissionen, uti underdånigt Utlåtande under den 25 sistlidr.e Januari, aflemnade sammandrag af Tabellverket Jer sednast förflutna Quinquennium, jemte Förslag till ändringar och förbättringar uti Tabellernas framtida inrättning, hvarigenom de skulle vinna mera fullständighet och tillförlitlighet uti de äskade uppgifterna. Kongl.
Förordning angående grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter ifrån Hemman, må gälla äfven 1 afseende på Säteri-, Rå- och Rörs-, och Frälse-Hemman, samt att föreskrifterne om Säteri-Byggnads underhållande å Säterier må upphöra. I. 234, 2^9- P* 3ag. P.U. 355. XVIII. B. 3g7. XIX. 146. XX. Å. 26g. XXXVI. U. i63. XXXIX. A. 243. XLII. E. 47. —- angående någon jemkning i grunderne för Recognitions-skogarnes skattläggning. I. 234, 23g. R. 338. P. U. 356. XXIV. R. 74. XLIV. B. 3g3. XLVIII. A. 181. LVIII. U. 54. LX. Å. 16g. LXI. E. 110. — angående yrkad befrielse från Rotering för Tynderö Socken i Westernorrlands 3g i Län. I. a34, 239. R. 35o. P.U. 357. XXI. B. 124. XXIII. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Majrts, till Rikets Ständer, om anslag af medel till Navigationsskolor0 inrättande. I. 493» 531. II. 44. R. 3o6. LY. B. 184. LX. Å. 3i. LXV. U. 110. LXVI. A. 45. E. 2o3. — angående upplåtande af 2:ne Tunnland jord af Eskilstuna KungsLadugårds ägor, till inrättande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stads och LandsFörsamlingar. I. 4q3, 531. II. R 27. P.U. i65. XVII.
S:r 32,742.-23.11. 16,792:35. 7. Balance till följande året: Credit. Afförde förskotter: Till Garl Gustafs Stads Gevärs-Factori å 1830 urs Gevärstillverkning 12,000: • — För Nybyggnader yid Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori •—'—1 32,000: Resekostnader af räntemedlen * * 1,456: 7. 9. Actorats-Procent 551: 2. 8. — Bni ance till följande året : Behållningar och Fordringar: I Räkenskapen har alltsedan år 1830 varit balancerad en fordran hos Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori, stor 12,000 R:dr, för förskott å 1830 års ge varsi ef verans. —- lill följe af Kongl. Krigs-Collegii föreskrift hafva dessa 12,000 R:dr utur 1834 års räkenskap blifvit afförde, af uppgifvet skäl, att de redovisas i nämnde Factoris räkenskap, directe inför Kongl. Kammar-Rätten. Enär genom denna afföring 12,000 R:dr af extra-anslagsmedel utur räkenskapen försvunnit, anse Revisorerne afföringen icke behörig, utan att förskottet bör fortfarande balanceras till dess liqvid skett 01x1 den lefverans, hvarå detsamma var lemnadt. 2:o. I räkenskapen för år 1835 afföras bland utgifterne 32,000 R:dr såsom en lefverering till nybyggnad vid Carl Gustafs Stads GevärsFactori. Till grund för denna utgift åberopas Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 25 Maj 1835, hvarigenom Kongl. Maj:t, med anledning af Comiterades anmälan, bland annat, i Nåder förordnat, att, till bestridande at kostnaderna för nya anläggningar vid Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori, skulle, jemte andra tillgångar, äfven användas befintlig behållning af anslagen till gevär, hvilken behållning
Rikets sednast församlade Ständer ansett ifrågavarande skola, i enlighet med eli redan år 1822 kalladt beslut och (vänne derefter följande skol-revisioners tillstyrkan, böra indragas, ehuru en sådan åtgärd icke kunde vidtagas förr än vid den nuvarande lärarens ålgång, hvarföre ock denne lärares lön blifvit å stat uppförd, hafva Rikets Ständer, som Exp edi lion s - UIs kott e ts Förslag lill underd. Skrifvelse N:o '197. 165 icke liinuit skäl att härifrån afvika, ej kunnat bevilja det anslag, E. K, Majit för omförmälda ändamål äskat. 38:o. Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har, jemte erinran om de för bildningens befrämjande inom alla delar af Riket högst välgörande åtgärder, som vid lörra riksdagen vidlogos, samt om angelägenheten af alt fortfarande tillämpa den vackra grundsats, sorn då gjorde sig gällande, nemligen att för landets kunskapssökande ungdom alltmer förkorta vägen äfven till de larooch bildningsanstalter, hvilka sträcka sin verksamhet utöfver folkskolans område, Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på det behof, som i sådant hänseende ännu lunnesouppfylldt för en af de mest framstående orterna inom Norrland, nemligen Skellefteå. Ehuru sjelfva staden med delta namn ännu vore en ung och föga betydlig anläggning med 300 innevånare, utgjorde den dock, inom en omkrets af 8 ä 10 mil, medelpunkten för en folkmängd al 30,400 menniskor och deribland 5,804 underåriga al mankön. De närmaste högre élemenlar-läroverken i Umeå och Luleå låge på jemt 15 mils afstånd i söder och norr och begagnades af lärjungar, som företrädesvis ämnade gå den såkallade lärda vägen. För det betydliga antal lärjungar åter, som ville inhemta förberedande kunskaper i och för handel, sjöfart och andra näringar, saknades allt tillfälle till erhållande af den undervisning, de behöfva.
Herr Staaff har anmält, att han icke deltagit i behandlingen af detta ärende. Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkand; N:o 16. 3 16. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Juni 18G0, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande för framtiden af den stängjernsbruken åliggande skyldighet att deltaga i kyrkooch prestgårdsbyggnad. Berörde förslag är väckt inom Vällofliga Borgare-Ständet af Herr Berger, som anfört, att under den tid jernhandteringen i vårt land varit omhuldad med privilegier och förmåner, densamma äfven blifvit i anledning deraf belastad med en mängd skyldigheter och onera, ibland hvilka en del under ingen annan förevändning skäligen borde åläggas nämnda handtering, såsom för densamma alldeles främmande. Då nu de åt jernbruken medgifna förmåner och skydd tid efter annan blifvit dem beröfva de, vore det ock billigt, att lättnad i de många pålagorna åt dem bereddes, helst jernhandteringen för närvarande vore af alla näringar i landet den hårdast beskattade, på samma gång utsigterna för densamma vore högst nedslående; och om man äfven ägde förhoppning, att ett nyligen väckt förslag om afskaffandet af hammarskattsoch tionde-jernet skulle vinna Rikets Ständers bifall, borde likväl icke förgätas, att ett annat onus, af helt och hållet kommunal beskaffenhet, vidlåder jernhandteringen, ehuru denna borde lika litet dermed belastas, som hvarje annan fabriksrörelse. Detta onus vore skyldigheten att deltaga i kyrkooch prestgårdsbyggnad. Om emot dess upp hörande invändes, att de öfrige byggnadsskyldige derigenom skulle blifva mera betungade än förut, borde det ihågkommas, att denna skyldighet först i sednare tider uppstått i jembredd med de bruken tillerkända privilegier, och att sådant ländt dem till lättnad, hvilka berörda byggnadsskyldighet förut ålegat; hvadan brukens deltagande deri borde betraktas såsom helt och hållet eventuelt samt, sedan deras privilegier och andra förmåner numera försvunnit, för framtiden alldeles upphöra.
Ärtnu I ett stilla Du barn jag lyssnat tankar till din första var Som en yngling lifvet Men på när Du din hand re ' n din hämtat Du hade återklang Då satt Som jag barnet Nu har irra vi är jag dr Jag tackar För månget Du ett frid har Men du Och där ock lyra mer: i sängen Herdens af ätna härnere! har höjder till om Du än det, är of Du har har borta. » men sånger lyft oss korta; ännu äfven och din låt röst, tröst, fjärran sägs vingslag lopp, opp; fröjder. hemmet dig för strängar så full och så glödde himlen ljusa sorger, från barn, din lyrans de Ijitf, rosor strödde. evighetens gammal, Jag Guds så De mot lyssnande lockade • » Här kring gång säng. bana blick från af — nya lyfte En Ty då. din mången du. ljufva, bönens dufva. hennes * graf, pilgrimsstaf, ett arf där hemma, sammanstämma. U t o m flere smärre berättelser på prosa, hafva vi af h e n n e en större originalroman, kallad » Ester o c h Castenza », utgifven år 1872 p å Sigfrid F l o d i n s förlag. öfvas o c h pröfvas f ö r att befinnas fullt helgjuten, likväl alltid måste erkännas såsom ganska o v a n l i g i skildringen af det verkliga lifvet i dess sanna, eviga belysning. » E t t u t m ä r k a n d e drag f ö r d e n blida sångerskan har alltid varit hennes kärlek till barnen. » I sanning ett skönt vittnesbörd från ett barns mun. E n ihållande sjuklighet har u n d e r de senare åren brutit hennes kraft, så att hon endast undantagsvis kunnat stränga sin lyra o c h då nästan uteslutande f ö r den trängre vänkretsen. S. Kvmnans politiska rösträtt. Dför Förenta Staternas senat föreligger just en motion om den politiska rösträttens utsträckning äfven till kvinnorna, och vid debatten härom utmärkte sig särskildt mr Davis med ett längre, entusiastiskt anförande till häfdande af kvinnokönets rätt.
prins Carl o c h prinsessan I n g e b o r g samt Ett par ord till kvinnliga resenärer; af H ... 26 rumsinteriörer ur fursteparets våning; af Några tankar o m ferierna; af A. Roth 27 Anne Margrethe — 5 Bref från en svensk delegerad vid K. F. U. Kanske ä n d å. ; af Agathe Lind .. 5 K.:s världskonferens i L o n d o n; af Svensk — 6 delegerad - 27, 28 Ett tack för b l o m m o r; af Adi 6 Toff el regemente; af Bo 28 Gökungen i boet; af Fru Sissi 7 I sekelslutet; af E. V. A 29, 30 Drottningens b l o m m o r; af E. E ... 7 Önskningar; af Ellen Bergström 29 Bladguld; af Eva Wigström (Ave) Den lille skrifvaren; af Petra H ... 8 — 12 Spanska kvinnor 29 En saga; af Laura Fitinghoff ... 8 Bildade mödrar; af Vox clamantis 30 Svunnen lycka; af Elin Ameen 9 » Poesi och unga flickor »; af G. v. U. 30 10 Kvinnoklubbarne i L o n d o n 30, 31 Då posten k o m m e r; af Adi 11 Kvinnohjälp på apoteken 31 Då dödsbudet k o m; af Mari Mihi .. 12 Bismarck o c h kvinnorna 31 Topelii h e m; af V. Lindman En liten pojkflicka: af M — l 13 Ett arf; af Eva Wigström (Ave) 32 Den hjälpsamme vännen; af Zorah 14 Brutna förlofningar; af Arla 32 Skrinlagda b l o m m o r 14 Några ord o m privata bref; af.
Den värde talaren, som först yttrade sig i delta ämne, har menat, att nya lagförslaget borde pröfvas i ett sammanhang, och att ali pröfning af sådana principfrågor, som den förevar., borde derföre uppskjutas. Han är visserligen i detta afseende ganska conseqvent, emedan samme talare har vid flera föreg:de riksdagar drifvit samma lära. Men likasom jag då bestridt sådant, nödgas jag äfven nu göra det och framställa den erinran, att om vi då hade följt motsatsen till den princip Frih: 11 yrkat, hade nya lagen nu kanske varit så godt som anlagen; åtminstone hade så mycket deraf redan varit undangjordt, att man ej behöft någon grundlagsförändring för att få saken slutligen afgjord. För öfrigt hvad beträffar sjelfva hnfvudsaken eller arfsriilten emellan bräder och systrar, så anser jag billigheten och rättvisan fordra alt icke någon skilnad göres emellan könen i detta afseende. Det är nog att naturen gjort den skilnad, att mannen blifvit egnad åt det offentliga lil vet, den yttre verksamheten, och qvinnan åt det husliga lifvets bestyr; men också inom denna krets bör hon njuta sin räll tillgodo, Den a September e. m. att hafva samma förmåner som mannen. Den värde talaren har menat, att jorden skulle splittras för mycket, om dottren skulle ärfva lika med sonen; men jag får erinra, att förhållandet just skulle blifva det motsatta, emedan hon då finge en större andel af fadrens jord än hon nu erhåller, och att jorden följaktligen ej ginge till så små delar, som nu måste uppkomma. Om t. ex. en far för en son och en dotter efterlemnar 6 hemman, skall nu sonen få fyra och dottren 2 hemman; men efter nya lagen skulle de taga tre hvardera, så att splittringen blefve mindre, eller den ena klumpen större än efter nu gällande stadgande. Man har sagt, alt Adelns individuella välstånd skulle undergräfvas. Det kan jag för min del icke tinna, ty hvad man förlorar på systern, det vinner man på hustrun; och det blefve kanske ett motiv för mången, att icke göra det nu så allmänna valet af ungkarlslifvet.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördi är af motionären föreslaget, att den för hvarje lärjunge utgående skol-nLgiflen måtte anslås till anskaffande så väl af böcker och undervisningsmedel, som af eljest behöflig materiel för det elementar-läroverk, till hvilket den inbetalas ; af Herr Wahlström, hvilken, hufvudsakligen, med afseende såväl å den genom den dubbla tjensteårs-beräkningens upphörande minskade omsättningen af lärare-personalen och deraf följande trögare befordran, som ock å den omständighet att, sedan ämnesläsning blifvit införd, alla lärarne inom samma grad hade lika maktpåliggande tjenstgöring, föreslagit, dels att befordran till högre löner icke måtte, såsom hittills, komma att bero af äldre lärares tillfälliga afgång, utan af tjenstetiden på det sätt, att, efter fem års tjenst, lönen ökas med 500 R:dr och efter fem derpå följande år med ytterligare 500 R:dr Riksmynt, sä alt högsta lönebeloppet blefve för en Lektor 3,000 R:dr och för annan lärare 2,000 R:dr, dels att alla på läroverkets stat för närvarande uppförde lärare finge komma i åtnjutande af berörde löneförmåner samt de S latsUtskotta Is Utlåtande N:o 148. 31 indragningar af lärarcplalser, som på eli och annai ställe möjligen kunde ske, verkställas vid innehafvarnes afgång. Utskottet, som åt detta magtpåliggande och omfattande ämne egnat all den uppmärksamhet, sorn varit detsamma möjlig, anser sig först böra meddela yttrande i afseende å de grunder, som, enligt Utskottets tanke, vid uppgörande af elementar-läroverkens stat höra tillämpas och derefter utlåta sig såväl öfver de olika slagen af läroverk, som äfven öfver de särskilda läroanstalterna inom dessa.
Nu är i detta mål ådagalagdt, att Ola Månsson tagit sådan befattning med ett större antal, hos Lånekontoret i Malmö, inom en kortare tid föredragna lånehandlingar, att — jemte det han gifvit lånesökandena råd och och upplysningar, samt förskaffat dem tryckta blanketter till skuldförbindelser — han sedermera emottagit dessa förbindelser, medfört dem till Malmö, der lemnat dem åt annat ombud och, sedan lånen bifallits, lyftat penningarne hos nämnda ombud, åter medfört till hemorten och aflemnat dem till låntagarne samt, i händelse så erfordrats, fördelat dem imellan flera personer, imellan hvilka ock i vissa fall upprättats särskilda förbindelser, hvarvid Ola Månsson då jemväl biträdt — samt slutligen för denna sm befattning med lånehandlingarnas ordnande och fortskaffande, för de bifallna lånemedlens hemförande och redovisande, i de flesta fall. alfort såsom provision en procent, hvilken, G i meri afdrag af en fjerdedel jemte kostnaderna för lånehandlingarnas anskaffande, Ola Månsso n t il Igod ok o m mi t. Af denna enkla framställning om saken, grundad på Ola Månssons eget inför domstol gjorda och derefter justerade erkännande, finnes väl klarligen, att Ola Månsson tagit icke allenast någon, ulan äfven mångsidig befattning med handlingarna och de sökta lånen, samt derför undfått betalning — det vill säga: handlat i dessa fall alldeles på enahanda sätt, sorn hvarje annan Kommissionär, utom i det att — livad likväl icke angar 7<S:de § — Ola Månsson åtnjutit större arfvode än eljest brukligt är. Uttrycket »såsom Kommissionär» har blifvit i Reglementet användt till motsats emot den befattning Direktören såsom sådan varit pligtig att med lånehandlingarna taga — och ordet Kommissionär, efter allmänt språkbruk, betyder alldeles detsamma som ombud, syssloman eller dylikt.
106 § innehåller nemi.: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon Statsrådets ledamot etc. uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag”. — 9 §, om förslaget antoges, skulle komma att lyda: ”Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande emot rikets grundlag eller allmän lag, eller rikets sannskyldiga nytta (således ett nytt åliggande), åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra”. Denna §, sådan den skulle komma att lyda, innefattar ett bestämdt åliggande för Konungens Statsråd att göra kraftiga föreställningar, i sådan händelse alt beslutet vore stridande mot rikets sannskyldiga nytta. Underlåtandet af en sådan föreställning vore således ett öfverträdande af rikets grundlag, alltså utgöra föremål för Riksrätts behandling, och Riksrätten följaktligen bli den domstol, som skulle pröfva en sådan fråga, och hade dervid ingen annan ledning, än Const.Utsk:s gifna omdöme, utan att derjemte kunna taga i betraktande, under hvilka förhållanden beslutet blifvit fattadt. Gr. Gyldenstolpe: En värd talare har trott, att om det ifrågaställa tillägget gjordes i den 9 §, och Konungens rådgifvare iakttoge det blifvande stadgandet, d. v. s. gjorde kraftiga föreställningar, då ett Konungens beslut vore stridande emot rikets sannskyldiga nytta; så skulle de derigenom undgå allt ansvar efter 107 §. Jag kan ingalunda ingå pä denna sats, ty Statsråden måste väl i alla fall vara ansvarige för sina rådslag innan Konungens beslut fattades. Det kan hända, att de gifva rådslag, som strida emot rikets sannskyldiga nytta. Om de gifva ett sådant rådslag, då äro de ansvarige efter 107 §, och det har intet sammanhang med de der kraftiga föreslällningarne, hvilka endast Den 4 September e. m. 199 komma i fråga sedan Konungen fattat sitt beslut. För alla de rådslag, som Statsråden afgifva innan Konungen beslut fattat, blifva de ansvarige antingen efter 106 eller 107 §§, utan afseende på om tillägget af de omnämnda orden göres i den 9 § eller icke.
Del är ganska bestämdt och gifvet, att om R. o. Ad:s tjenstemän uppfylla sin pligt, så blifva de också bibehållna vid sina befattningar, de må vara tillsatte efter förordnande eller efter nu gällande författning. Jag har mänga skäl, hvarföre jag anser, att R. o. Ad:s tjenstemän höra tillsättas efter förordnande, och dessa skäl tror jag mig icke behöfva uppräkna. Jag anser, alt Ridd.secret.tjensten denna gång hör tillsättas på samma sätt som förut, samt att den enda person, som sig dertill anmält och som genom en längre lids bestridande af denna tjenst derpå äger så stora anspråk, dertill må blifva utnämnd. Då kan ingen personlighet anses ligga till grund för R. o. Ad:s handlingssätt, om förändringen blifver gällande, efter tillsättandet af den nu ledigvarande Secreterarebefattningen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: De Ståndets ledamöter, som sednast yttrat sig i frågan, hafva uttalat så olika meningar Den 9 November f. m. 151 om beskaffenheten af Ståndets förra beslut, att jag vördsamt anhåller bos Hr Gr. o. Landtm., att Ridd.secret. Huge uppläsa både Ståndets förra beslut och Gr. Cronhjelms motion, samt att jag derefter måtte erhålla ordet. Ex. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att så väl R. o. Ad:s ifrågavar. beslut, som Gr. Cronhjelms motion voro upptagne i reciten till Ridd.Utsk:s förevar, mern., och lät derefter å nyo uppläsa denna del af mern. Hr von Hartmansdorff: Af hvad nu uppiiist är, torde hafva inhemtats, alt R. o. Ad. redan förklarat, det Ridd.secret.- löuen icke skall nedsättas; och dernäst, alt Gr. Cronhjelm föreslagit, det Ridd.secret.sysslan, med den lön, som redan för henne finues anslagen, bör endast pä förordnande tillsättas, intill slutet af den riksdag, dä en representationsförändring inträffat.
– «Det der kan tåla att fundera på,« återtog drottningen. – «Men, om de taga mig på orden? – invände konungen, suckande, – dock, lika godt, det är i alla fall blott en törnekrona, jag går miste om ...« – «Innan ett så vigtigt steg vidtages, – mälte Beylon – lärer vara nödigt att tillförse sig, det oöfvervinnerliga hinder möta styrelsens gång, om Kongl. Maj:t beröfvar regeringen stödet af sitt höga namn. Jag dristar ännu icke föreslå någon viss åtgärd härutinnan; men det synes mig otvifvelaktigt, att derest t. ex. embetsverken blandade sig i saken och kunde förmås att inställa sina göromål, så vida Rådet bjöde till att fortsätta sina, äfven sedan Hans Maj:t förklarat sitt konungsliga välde hvilande, så skulle senaten råka i sådant trångmål, att den nödgades gifva med sig och samtycka till riksdags pålysning.« «Ganska riktigt!» ropade kronprinsen, med ögonen strålande af glädje, svängde sig på klacken och klappade händerna. «Embetsverkens vidtalande åtager jag mig. Alltsedan jag hvarje vecka besöker dem och bevistar deras sammanträden från början till slut, samt hvarje gång från verken medför i min vagn tvänne af deras ledamöter, som då äta middag vid mitt bord, och inlåter mig under och efter måltiden rörande de minsta omständigheter af deras embetsbefattning, så har jag de herrarne på mina fem fingrar.« – «Du synes glömma, min son, att detta kloka uppförande iakttages på min inrådan,« afbröt honom drottningen, med sträng ton och blick. – «Eders Maj:t bispringer alltid med moderlig huldhet mitt minne, om det skulle fela,« svarade kronprinsen och skiftade färg. – «Inga tvister nu, mina älskade – yttrade konungen, med vanlig foglighet. – Vi sträfva ju alla till samma mål och behöfva förenade tankar samt förenade bemödanden, för att hinna dit. – Hvad tycker du om Gustafs plan, Beylon?« – «Min underdåniga tanka öfverensstämmer så fullkomligt med Hans Kongl.
Utskottet har dessa motioner till pröfning förehaft; och då Kongl. Majit, som otvifvelaktigt bäst är i tillfälle alt bedöma ej mindre angi-läsenheten af de särskilda behof, som inom såväl landtsorn sjöförsvaret kunna förefinnas, än äfven beloppet af de anslag, som för fyllande af dessa behof må vara nödiga, redan, uti en den 23 i denna månad aflåten nådig Proposition, af Rikets Ständer äskat ett särskildt kreditiv Siats-Utskottets Utlåtande M 241. 3 å Tre millioner R:dr, att af Kongl. Maj:t, i mån af behof, användas till ett fullständigare ordnande af försvarsverket, till hvilken nådiga framställning Utskottet, uti den 25 dennes afgifvet Utlåtande, tillstyrkt Rikets Ständers bifall, får Utskottet, under förutsättning att berörda utlåtande vinner Rikets Ständers godkännande, hemställa, att ofvannämnda motioner måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Slockholm den 27 November 1863. Reserva tion: af Herr von Francken, G. W., emot Utskottets hemställan i afseende å den under litt. d) här ofvan omförmälda motion. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 242. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1863, kl. 11 f. ni. Utlåtande, i anledning af erhållna återr emis ser å Memorialet N:o 255, angående den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt den för Riksgålds-kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning.