Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förhållandet blefve, att dessa Stånd icke komme att representeras, utan att Stockholms prester och borgare ensamme afgjorde sakerna. R. o. Ad. liknar för det närvar., efter min tanke, åtskilliga republiker i gamla tiden och under medeltiden, der hela folket sammanträdde på torget och afhandlade sina gemensamma angelägenheter; efterhand utvidgades området till provinser och stora landsträckor, men författningen förblef densamma, hvadan de, som bodde utom staden aflägse derifrån, kunde sällan komma dit, och de som bodde inom densamma afgjorde allt, — desse voro herrar, de andre undersåter. Så är det också med R. o. Ad. Stockholms adel har en betydande del i lagstiftningen; laudtadeln har ungefär ingen. Det är likasom den förra delen af Ståndet, eller Slockholms-adeln vore herrar och den andra delen undersåter, men rättvisan fordrar att göra de ledamöter af Ståndet, som bo i landsorten, delaktige af samma förmåner och rättigheter, som de, hvilka bo i hufvudstaden. Jag känner visserligen, alt det kan vara en personel uppoffring af den del af R. o. Ad:s ledamöter, som här är bosatt, att afsäga sig rättigheten att på lediga stunder kunna gå upp på Riddarhuset och deltaga i en discussion eller votering; men förmodligen komma de af här bosatte ståndsledamöter, hvilka man känner vara intresserade af det allmänna, alt blifva valde; och hvad lie öfrige angar, synas de icke hafva fästat synnerlig vigt vid den nu ägande rättighetens utöfning, dä jag påminner mig ibland annat den svårighet, som vid denna riksdag icke sällan förekommit, att kunna complettera Dtsktu, t. ex. LagUtsk. med ledamöter af R. o. Den 24 O c t o Ii e r e. m. Afl., hvartill blott 4 beliöfves, då Slåodet likväl inom sig räknar flera lagfarne män. Det förslag till R. o. Ad:s gemensamma tanke, hvilket jag helst såg blefve anlaget, är af följande lydelse: Hr von Troil uppläste derefter följande: Svenska nationalrepresentationen fördelas i 2:ne kamrar.
Om man widare pranstsar KungSgäcdarneS historia, sä lärer man snarr sinna, att de endast warit kastbällar i Styrelsens händer: att de ofta för ewärdeliga lider af Konungar borrtgifne, af andra Konungar snan blifwii återtåg»?, <ttt likaledes Ständer ätenagit hwad Konungar giswit. o. s. w. Genom stkatte-försälgqjngen förmodar jag att deste operationer, hwilka sä ofta gistvik och i denna stund giswa,anledning till ledsamma frägor och brydsamm , öswerläggningar, stulle för attid uphöra, emedan del högsta som wid en derefter anstäld räfst kunde komma i fräga, wore vin skatte.räntan blifwit disponerad till personer eller ändamål, hwartill sjelf - Den 28 December. wa jorden, om icke för sald till enhild egendom eljest torde blifwa anwänd. Skulle sadant möjligen hän» da i en framlid more likmäl Statens winst i folkstyrka och ökad odling genom skatte-köpet försäkrad, ' Men om också delta ej skulle winna framgång, sä wägar jag underställa Herr Grefwe, och LandtMarskalks, , samt Högloft. Ridderskap^ och Aoel, om icke det wid Kungsgårdars borrrarrenderands hädanest tcr borde antagas för en grundregel att fran arrendet afskilja alla in natura utgående Krono - dagswcrken såsom högst tryckande för en del allmoge och skadlige för Landtbruket i allmänhet. Friherre 8tsö'I von Ulolsrein, Lorkibr, l.ustvi§, upläste ctt sa lydande: Wördsamt Memorial!
Rörelse-capitalets storlek under perioden ifrån i8o3 till 1809 torde efter följande uppgifter kunna bestämmas B:co R:dr 18,942,827: R. G. S. inlöste med Banco-sediar utgjorde , , 1 2,628,551: läs: Rörelse-capitalets storlek under perioden ifrån i8o3 till 1809 torde efter följande uppgifter kunna bestämmas: R:dr 18,942,827 Riksgäldssedlar inlöste med Banco-sedlar utgjorde 12,628,551: STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet18/fi. Banco-ZJtskottets Utlåtande , JY:o i5g. 3p emedan, om Utskottets hufvudgrundsats om fixeringen af Bankens rörelsecapital skulle af Rikets Ständer blifva antagen, denna calcul åtminstone lemuar Riks-Banken större tillgångar, och sätter den i tillfälle att något mera verka för rörelsens befordran och utvidgande. Ant. till Exp. Utsk. den i3 Mars kl. i e. m. Utlåtande, i fråga om belåningen af adier och publica papper.
Piiksgäldssedlarne icke blifvit till behörigt belopp till Bancosedel-stocken beräknade, hvilket misstag jag först märkte, sedan mitt anförande var till Utskotten remilteradt, då tillfälle till rättelse saknades, och ansåg den i öfrigt öfverflödig, då, till rättelse deri, misstaget skulle otvifvelaktig! i Utskotten sig framställa, och icke verkade hufvudsakeligen på bevisningen, hälst, äfven med derigenom upkommarule tillägg i sedelstocken, förhållandet i alla fall emellan silfver och sedlar var förmånligare än för den nu tillärnade realisationen; men deremot får jag till Herr Grefve Schwerins ompröfning hemställa, om icke en betydligare irring i Herr Grefvens egne upgifter upkommil, då 188 Den 19 Februari i e. m.’ Herr Grefven i förenämde tryckta afhandling, pag. 33, uptager Bancosedelstocken vid i8o3 års realisation till i2,5oo,ooo R:dr,och pag. 34, förhållandet emellan silfver och sedlar, så missfördelaktigt, såsom 3 till 11. Jag förstår ej, huru denna beräkning tillkommit, om Riksgäldssedlarne blifvit beräknade två gångor,så vali Bancosedel-som Riksgäldssedel-summorna, eller det kommit i förgätenhet, att af Riksgäldssedelmassan voro 2,700,000 R:dr amorterade genom förmögenhetsafgiften, och för 2,400,000, skulle obligationer till inlösande på tio år successive meddelas, samt att, jemlikt Herrar BancoFullmägliges, i slutet af år 1802, i afseende på realisationen upgjorde calcul, endast något öfver 5 millioner Bancosedlar skulle för återstående Riksgäldssedlars inlösande fordras.
Hvarje stund, som jag ej tillbragte hos den ännu sjuke fursten, egnade jag åt någon nyttig sysselsättning; än lyssnade jag i Divanen till embetsmännens öfverläggningar, än afhörde jag rättegångarne vid de bullersamma domstolarna; än inhemtade jag undervisning af de lärde, eller fördjupade jag mig i nyttiga studier. Ständigt lyssnande till de kunnigares samtal, till främlingars anmärkningar, min faders kloka råd, fann jag öfverallt tillfälle att utvidga mina kunskaper, till hvilka redan en sorgfällig uppfostran lagt en fast grundval, och öka min erfarenhet, hvilken hufvudsakligen felades mig. Således beredde jag mig utväg att i stället för månget missbruk, som borde afskaffas, mången lag, som syntes mig otjenlig, föreslå åtskilliga inrättningar som jag smickrade mig skulle befordra landets väl. Min konungsliga vän antog utan betänkande alla mina förslag, i hvilka han trodde sig igenkänna högre makters ingifvelser, ljusa stjernors inflytelse. Alla följde deruti sin herres föredöme; ehuru jag ej ännu blifvit förklarad för medlem af Divanen, behandlades jag dock såsom hade jag varit den förste viziren. Ehuru jag sökte dölja min förtrolighet till min kunglige herre och jag i mitt uppförande i stället för den stolthet, som är mig medfödd, numera snarare visade en ökad grad af undergifvenhet emot dem, hvilkas ställning i staten var högre än min, så fann jag mig dock snart, till min förundran, omgifven af ett litet hof, och oupphörligt besvärad af öfverdrifna vördnadsbetygelser och af än den enes, än den andres lika ödmjuka som enträgna böner om min bemedling hos Schahen till erhållande af den eller den ynnesten. Men jag förblef oryggligt min föresats trogen, att aldrig använda min inflytelse hvarken till min fars, eller någon enskilds fördel. Smickret är en farlig spis: mitt förstånd sade mig, att den beundran, det loford min visdom öfverallt rönte, icke var uppriktig, men ändock berusades jag af det söta giftet. Min äregirighet var väckt, och icke tillfreds med maktens verklighet, ville jag äfven hafva namnet.
Den öfvergår omedelbart i åkerfält, ängsmarker och skogsdungar, af hvilka en, Webicht, sträcker sig fram till Tiefurt, hertiginnan Amalias lilla sommarslott och park – där Goethe en gång fann ett mjukt, ljusgrått sandstensblock af hvilket en bildhuggare gjorde hans idealbyst till fru von Stein. Ungefär en mil från Weimar ligger mellan skogiga kullar Ettersburgs slott och park. Åt alla håll, utom Weimar-sidan, hade Goethe således i sitt Gartenhaus naturen i omedelbar närhet och kunde njuta den på samma gång som ensamheten, hvilken för hans varelse var ett lika befallande kraf, som dessemellan behofvet af nya intryck. För att trygga sin ro låste han ofta grindarna till broarna, hvilka öfver Ilm ledde från staden in i parken. Den ende, han aldrig kunde vara säker för, var Karl August, hvilken dock lyckligtvis delade sin väns naturlidelse. I Weimars park, på andra sidan af Ilm, där några låga, mossiga kalkstensklippor gifva naturen den anstrykning af allvar, som enligt den tidens parkstil borde vara bakgrund för ett »eremitage» ligger en hydda af trä, täckt med bark. I detta Borkenhaus, med sitt enda rum, bodde Karl August i veckotal och signalerade till det på andra sidan Ilm liggande Gartenhaus, när han ville tala med sitt »råd» eller tumla om med honom i Ilm, som då var klarare än nu. Dessemellan tog Karl August Goethe med sig på sina resor; särskildt hörde sommarresorna i Thüringen till de årliga vanorna. När Goethe rider bort från sitt »älskade näste», undrar han hvad som skall hafva gått genom hans själ, innan han »ser det enkla taket igen». Hvar han är, längtar han tillbaka dit och hans dyraste försäkran är: jag kunde ge min trädgård för det! Han känner tanken att förlora den »värre än döden» och ehuru han, efter inflyttningen till staden, nästan dagligen går ut till sin trädgård, kan han på åratal ej besegra känslan att hafva gjort en oersättlig förlust, när han ej längre bebor den.
Sedan, i följe af 21 §. uti Riksdags-Beslutet den 18 Augusti i 812 och Kongl. Majus Nådiga Kungörelse af den 23 Augusti 1813, efterskrifne, af Riksens Sländer utsedde Eevisorer öfver Stats-, Banco-och Eiksgälds-Verken, i Kongl. M;j:ts och Rikets Commerce-Cjollegiuni sig infunnit, för att äfven anställa granskning öfver de under bemälte Kongl. Collega Disposition ställde Fonder; så hafva Bevisörerne af den Berättelse Kongl. Collegium om Manufactur-Discont-Fonden afgifvit, inhämtat, hurusom denna inrättning först vid 1756 års Riksdag blifvit grundad, då Riksens Ständers Secrete Utskott beviljade ett Uån af Banken stort 7T95:dels Tunnor Guld, eller 131,666 | R:d., emot 3 procents renta, hvilket Tån Riksens Ständers Manufactur-Contöir ägde disponera till utlåning e> pa N:o 11. 13. Den 6 Mars. på Säkre Handlandes Reverser, samt medelst accept erkände invisnlngar för köpta Manufacturvaror. Nämnde fond blef, på Manufactur-Contoirets hemställan, år 1758 af Bankens Fullmägrige vidare ökad med 4 Tunnor Guld, oell ytterligare genom inbetalningar åren 1767, 68, 69, 1771 och 1772, till Banken på Manufactur-Fondens gamla rentefria Banco-skuld, till en summa af 68,851 R:d. 38 sk. 1 r:st., som tili Discont-Fond genast fick' nyttjas.
Med en både skarp och qvick tillrättavisning försvarar Gyllenborg, segrande, Dalin, Fru Nordenflycht, Creutz och sig sjelf. Likväl ser det ut, som hade han sedan (såsom i sitt senast bland ”Årstiderna” författade Höst-qväde) velat visa, att äfven han kunde slå sig lös i rim-väg, och låta t. ex. ”älskare” rimma mot ”tankarne”; samt alltså, någongång åtminstone, instämma i de nyare poeternes (af Sjöberg med triumf prisade) bruk, att både till rim och rim-par nyttja de klanglösa ändelser på e, en och het, med hvilka en hop flerstafviga ord i Svenskan är begåfvad. I grunden förblef han dock vid sin motsatta åsigt; som ock hade varit våra ännu äldre skalders117. Till denna har det nyaste svenska skaldeslägtet, beviljande undantag nästan blott för stycken af komisk art, enhälligt återkommit. – Gyllenborgs egen vers är, lik gången af hans känslor och tankar, manhaftig, sorgfälligt regelrätt, ofta högtidlig och majestätisk; men har mera sällan den musik, som höjer sig öfver den oratoriska. Derför händer, att den emellanåt – liksom hans poesi öfverhufvud – blir kärf, blir träskuren, af en för vida sträckt ovilja mot allsköns yppighet och flärdskimmer. För rimmets bibehållande, och mot de antika versformernas återinförande, ifrar han i sin Poetik eftertryckligen. Dock lyktade han sin bana med, att i sina sista dagar, lyssnande till Höijers recension och uppeldad af Adlerbeths föresyn, sjelf äfventyra ett hexametriskt försök: en fri öfversättning från Ovidius, skildrande ”Tvisten mellan Ajax och Ulysses om Achills vapen”. Hvem vet, i fall han lefvat några år till, om ej äfven ”Mimers källa” med sitt ”grummel”, eller ”Göternes mörka sagor118 och vilda skri”, – för hvilket allt han likaledes nitiskt varnar, – hade funnit nåd inför hans ögon?
Skulle än så vara, lärer väl deraf följa, alt de af Gr:n begagnade ordalag eller det af Gr:n framlagda förslag lill gemensam tanke, innan ännu diskussionen börjats om de olika förslagen, måste blifva oförändradi, ty om det tillåtes hvar och en att förändra de förslag, han afgifvit, ser jag sannerligen icke, huru och när vi skola komma till något slut. Jag måste således af Gr:ns egna ord, att vi endast voterat om ordalagen, påyrka» att Grins förslag förblifver sådant, det först afgafs och innan vi öfvergingo till diskussionen om de serskilda förslagen till gemensamma tankar. Här Ilar af en talare såsom stöd för Gr:ns förslag blifvit yltradl, att R. o. Adis ledamöter, derföre alt deras inom Utsk. framställda åsigter, sedermera blifvit i Ståndet ogillade, häraf icke funnit sig förnärmade. Detta är ganska sant, men man må noga gifva akt på den skilnad, som härvid förefinnes, ty under nuvaride förhållanden utgöras Utskis ledadamöter af ett lika antal från hvarje Stånd, hvaremot enl. Gr. Björnstjernas förslag R. o. Adis delegerade skulle underkastas ett slags förmynderskap, under det alt de öfrige Ståndens vore derifrån befriade. Endast de af R, o. Ad. valde 60 ledamöter försättas således i den ställning, alt de kunna kalfatras af deras eget Stånd på sätt här anmärkt blifvit. Jag vet visserligen att, på sätt Gr. Mörner erinrat, det är hvarje ledamot obetaget alt deltaga i öfverläggningarne inom Riksnämnden, men man bör äfven här ihogkomma skillnaden emellan R. o. Ad. och de öfrige Stånden, nemi. att de sednare utgöras af de valde 60 ledamöterne och hvilka afhört diskussionen inom Riksnämnden, hvaremot endast R. o. Adis delegerade vid desse öfverläggningar närvarit, och Ståndets öfrige ledamöter komma således Den 31 Maj f. m. 381 att, såsom jag redan yttrat agera som voteringsmaschiner.
Han har beräknat, att de medel, sorn icke utgått i allmänna lånerörelsen af bankens upplagda vinst, utgöra nära, eller omkring en och en half million , således mera än som kunde komma i fråga att på en gång utgå år 1841 - Skulle nu, vid närmare undersökning, detta belopp befinnas vara ringare, än jag uppgifvit; så är icke händelsen värre, än att man skulle i stället kunna göra utbetalningen med Udel hvarje år från och med år it>4' t. o. m. år i845, hvarigenom alldeles ingen rubbning i ullemnade lån kunde äga rum. Flere talare hafva här yrkat atl bankens behållning eller upplagda räntevinst icke malte användas till ökande af någon otjenlig lånerörelse. Jag är af samma mening. Om bankens vinst användes, på sätt Hr Lagerhjelm föreslå - ig° Den a i November f. m. git, till allmänna industriella löretag, så är det klart, att derigenom lemnäs åt de orter, der dessa företag äga rinn, ett tillfälle till arbetsförtjenst och till afsättning, sorn arvida mer värdi äu lån. Skulle åter dessa medel på det sätt komma det allmänna till godo , att de kunde i orterna, på sätt jag framdeles närmare skall uppgifva, användas lill lånerörelse, icke till fördel för banken, utan lill fördel för dessa orter; så är det klart alt lånen i alla fall til I föl le dem, som lånen behöfde, samt att de troligen användes med större urskiljning och gagn för allmänheten, än då de utgå i små eländiga fastighetslån eller dylika disconllån. Sedan jag nu yttrat mig om de föremål, hvartill bancovinsten icke bör användas: sä återstår att säga, hvartill den bör användas. I sådant afseende får jag yttra, alt den, efter min förmening, bär i första rummet begagnas för Statens behof, sådana nemligen, som icke blifvit tillfredsställda genom Sta!sUtsk:s förslag till ordin.-statsreglering. BJanddessa förekomma i första rummet anslag till försvarsverket, dernäst åtskilliga andra till civila ändamål. Dels har man icke gifvit tillräckligt, eller ens hvad Konungen begärt, dels hafva de fått a 1 Isin tet.
Borgare-Ståndets mening, vill, att Tullen å Ballast-jern skall vid inoch utförsel bestammas till 8 R:dr per Skepp., rostar Ja; den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, skall, i enlighet med Hederv. Bonde» Ståndets BevillHings-Utskotlet.i Memorial N.-o 54■ 49 Ståndets beslut, Tullen å Tackoch Ballast-jern utsättas vid utförsel till 2 R:dr och vid införsel till 4 R:dr per Sk#. Jernj Bomberj Kulor} Canoner m. m. Trenne af Riks-Stånden hafva gillat den af Utskottet härföre föreslagna Tull af 7 R:dr 24 sk. per Sk# vid införsel och 3a sk. vid utförsel; men som Vällofl. Borgare-Ståndet äfvenledes bestämt Tullen å dessa artiklar, både vid inoch utförsel, till 8 R:dr per Sk#, så, och om detta beslut icke frånträdes, kommer att omröstas öfver följande Prop. 22. Den, som , jemlikt Bevillnings-Utskottets förslag, vill, att Tullen å Bomber och Kulor, Canoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, Grytor och Kittlar, Hällar af \\ tums tjocklek och derunder, Kakelugnar af alla slag, finare och gröfre, Lavetter, Lod och Lödjor till vigter, Stolpar till galler Bih. till R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prot. Utdr. d. i5 October i8a3. n35 S. D. Vid förnyad föredragning af Högloft. Ridderskapet och Adelns Protocolis-Utdrag, den g dennes, innefattande Lemälte Riks-Stånds godkännande af LagUtskottets , under N:o 186 Bilagan Litt.
2. hvilka bero antingen på Kongl. Maj:ts, Kongl. Kammar-Rättens eller vederbörande Läns-Styrelsers pröfning. § 27. Revisorerne hafva i Kongl. Räntekammaren inventerat säkerhetshandlingarne för följande län, nemligen: det till Wermdö Brobyggnads-Direktion 7,910: ., af Norénska testamentsfonden . 10,000: „ „ f. d. Kansli-Styrelsens handkassa 9,000: — Det i förra Revisions-berättelsen omförmälda lånet å 6,000 R:dr till Kongl. Landtbruks-Akademien har sedermera blifvit återbetaldt; och beträffande det Häradshöfdingen Ödman beviljade lån, 5,000 R:dr, för byggnaders uppförande å bostället Alleqvia, så äro, i följd af Ödmans konkurs, afskrifna 637 R:dr 24 sk. Det vid 1845 års slut oguldna beloppet utgjorde 3,762 R:dr 24 sk. Skulden amorteras dymedelst, att efterträdaren i tjensten till Stats-Verket. årligen erlägger 300 R:dr, räknadt från och med tillträdesdagen, den 14 Mars 1843. Vid inventeringen har allt befunnits i god ordning. § 28 Anordningar på öfver sk otte ma å Stats-Verkets inkomster: år 1844. år 1845. Beloppet af under åren 1844 och 1845 influtna tullafgifter för importerad spanmål 44,035:24. — 98,275:19. — Ersättning för räntan af bostället Albrunna 143: 7. 5. 113: 6. 8 Arfvode till Advokat-Fiskalen Falkman för biträde vid roterings ärender 100: Dito m. fl. utgifter i och för 1845 års Stats-revision 4,421:47. 8. Dito dito till Kommitéen för Kyrkolagens öfverseende 1,919: 14. — Dito dito vid Revisionen af Elementar-Läroverken 4,502: 39.
Jag anser det vara min pligt att lemna den ifrån mig lika ren som jag densamma emottagit, och denna pligt har jag trott mig bäst kunna uppfylla genom att rösta nej till det Kongl, förslaget. Jag anhåller, att dessa ord må varda i profit antecknade. Gr. Stackelberg, Fritz Adolf: Mot det vid sista ple num fattade beslut får jag reservera mig på samma grunder, som Gr. Henning Hamilton i dag uttalat. Hr Linroth, Garl Johan Gustaf: Jag har ej ansett mig böra blanda mitt svaga ord uti den lysande diskussion, som under denna vecka föregått det R. o. Adins beslut, som alla påstå hafva bestämt utgången af den högst betydelsefulla statsmannahandling, hvarigenom vårt älskade fädernesland inkommit uti det splitternya statsskick, som blir en följd utaf den nu af alla fyra Riks-Stin antagne R. O., hvilken Kongl. Mait under sista riksdag öfverlemnade lill R. Stirs antagande eller underkännande: Men då jag efter mogen och samvetsgrann pröfning, på grund af den upplysning och den erfarenhet mig kommit till del. icke kan finna annat, än att denna nu antagna nya R. O. skall blifva vådlig för ett kärt fosterlands framtid, lade jag mitt nej emot antagandet uti den ödesdigra urna, hvarutur R. o. Adins nej utgick i formen af en, för min uppfattning, sorglig minoritet. Frågan är afgjord, och följderna tillhöra framtiden, men ännu har jag i denna en laglig rättighet, och det är den jag nu vördsamt begagnar, då jag anhåller att uti R. o. Adrns prof. få nedlägga min reservation emot R. o. Adins beslut den 7 dennes, att antaga och godkänna den R. O., som hvilade från förra Riksdagen.
Utsk. har visserligen, så vidt det varit möjligt, velat bereda omyndige ett surrogat; men dels anser jag ett sådant icke blott Den 14 No ve ia b er f. m. genom några tomma ord i lagen, utan visshet att de gå i fullbordan, bunna åstadkommas, och dels fruktar jag att de i allt fall icke motsvara hvad man har skäl all fordra, då fråga är om deras lätt och säkerhet, soin sjdfve icke äga någon talan. Ehuru jag förutser, att TJtsk:s åsigter äfven denna gång icke lyckas alt göra sig gällande, finner jag mig likväl lolalia händelser höra fasta uppmärksamhet å det betänkliga uti det särskildta Ingbud förslaget innefattar, om ett slags retroactiv verkan af de nya Jagstadgandena, då endast det föi behåll deri göres, alt de icke skola blifva gällande i de mål, som redan äro eller under loppet af år 1841 göras nnhängiga, och på detta sätt omyndiges redan innehafvande förmånsrätt i mångå fall måste gå förlorad. Jag anser mig böra dels instämma uti hvad [Jr Hilling yttrat oell dels lill närmare utveckling af hvad lian anfört uti förra morn. af sin reservation tillägga, alt den säkerhet, sorn skulle beredas omyndige genom de af Utsk. föreslagna gode män, är i möjligaste måtto oviss, särdeles derföre alt desse gode män ännu icke finnas eller beslut om deras befintlighet ännu är taget. Vi veta alla hvilka svårigheter möta inrättandet af menighets-styrelser eller s. k. communal-inrätlningar. Då man i detta ögonblick är sysselsatt att, till afhjelpande deraf, stifta en communal-lag; så synes mig både med försigtighet och rättvisa förenligt, att man afvaktar denna stiftelse och följderna deraf, för att se huruvida en så verksam och fast myndighet derigenom uppkommer, alt benne kan anförtros så ömtåliga åligganden som vårdandet af deras rätt, hvilka icke kunna den sjelfve bevaka. Afsamtliga dessa förenade skäl anser jag mig böra tillstyrka afslag på Utsk:s förevar, betänkande. Frih. Boye, Ludv.:
Om denna anhållan bifalles, går det emellertid icke an att börja det följande mom. med orden »För öfrigt”, utan torde dessa ord böra utgå, samt ordet ”kommer”, sorn följer omedelbart derefter, insättas näst framför orden ”att iakttagas”; å hvilka förändringar jag vördsamt anhåller om propos. Hr von Koch, Kils Samuel: Såsom den siste talaren redan anmärkt, är 2:dra mom. oantagligt, derföre att det ingår på civil-lagstiftningens område. Det ifrågav:de stadgandet torde också icke vara nödigt, såvida 1811 års författn. noggrannt iakttages. Skulle något i detta afseende åtgöras, så borde det snarare afse att lätta den ifrågav:de afgiftens erläggande för fideikomissarier, som i allmänhet icke kunna antagas ega stora kapitaler. Jag skulle derföre anse §:n böra återremitteras; men vinner denna mening intet understöd, så instämmer jag med Gr. Lagerbjelke i begäran om afslag. Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade H. Exc. Hr Gr:n o. Landtmm, att emot lista mom:t af förevarande § någon Den 16 Maj f. m. 151 anmärkning ej förekommit; att afslag å det 2:dra mom:t yrkats, samt att, under förutsättning att 2:dra mom:t komme att utgå, en förändrad redaktion af 3:dje mom:t föreslagits, enligt hvilken detsamma skulle lyda sålunda: ”1 afseende på kontrollen af all gåfvo-, testamentsoch arfs-bevilln:s vederbörliga beräkning, erläggande och redovisande kommer att iakttagas hvad i derom särskildt utfärdad författning är stadgadt;” hvarefter, uppå särskilda propos:r. l:sta mom;t bifölls, 2:dra mom:t afslogs samt 3:dje mom:t erhöll ofvanomförmälde lydelse. § 21. Gr. Lagerbjelke: