Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu vid Brunbäcks färga funnosfransmän i Kristierns armé, men detta var sista gången de svenska och franska vapnen officielt korsades, den gängen oräknad då marskalken Bernadotte Sverges kronprins förde Svenska artilleriet mot sina landsmän vid Den-newitz och Leipzig. Efter Gustaf I: s anträde till regeringen och när Kristiern sokte med Spaniens och sin svåger kejsar Karl I: s tillhjelp återtaga den förlorade tronen icke minst genom understödjande af Dackeupproret, ansåg Gustaf tiden vara inne att söka sjelfständigt förbund med kejsarens fiende Frans I. Till den ändan afsände han sin sekreterare Trebow som i Chatelleraud blef mottagen i audiens, med påföljd att en Christofe Richers skulle resa till Sverge att inhemta kännedom om det obekanta landet. Richers mottogs lysande i Kalmar, och frukten af mötet blef den år 1542 daterade traktaten i Ragny, hvarigenom de båda konungarne öfverenskommo att kalla hvarandra bröder, bevaka hvarandras intressen som sina egna och att Frankrike skulle ega rätt att tullfritt hitföras alt till ettvärde af 6,000 écus, hvaremot svenskt jern och koppar kunde obehindradt införas i Frankrike. Sjutton år senare förnyades traktaten, och året derpå, 1560, berätta urkunderna om fyra svenska skepp som af-gingo till Fransk hamn lastade med ved, mastträn och bjelkar. Under Gustaf I: s söner börjar invandringen i Sverge af fördrifna franska hugenotter. Erik XIV: s lärare Denis Beurré redan inkallad under Gustaf I: s regering, synes hafva inblandat sig i landets religiösa rörelser, och litteraturhistorien bevarar titeln på en af honom författad stridsskrift för den reformerta läran. Omöjligt är icke heller att Kari IX: s böjelse för calvinismen fått sin näring från franska reformerta lägret. I Eriks tjenst råkas äfven den kände Charles de Mor-nay bördig från Berry, hvjlken efter att ha utfört någradiplomatiska beskickningar, blef guvernör på Varberg och senare generalissimus öfver svenska armén, för att slutligen gå i döden för sin konung.
Han anmältes till introduction, ”Då frågade en af Riddarhusets medlemmar, ”om RiksCantzleren ville, alt Adeln skulle ”emottaga tjufvar och skälmar. Följden här”af blef en undersökning af mannens förhållande, och i stället för att vinna inträde på Riddarhuset, blef lian upphöjd i "galgen.” Den 3 Augusti f. ro. 7* Den RiksCanzler, som då misstog sig», var likväl den Store Axel Oxenstjerna. Kunde han misstaga sig, så kan det äfven hända en annan. Jag har dessutom läst ett Adelsbref utfärd,idt i Stura roes älskade namn; hvari står ”att Adliga värdigheten blifvit förvänt bland annat för Peder Michelsons kär-, ”liga böns skull'' o. s. v. — Grefve von Schwerin erindrade äfven vid discussionen i detta ämne 1823 om ett i Carl XII:s tid utfärdadt Adelsbref, hvarå först erhölls I11- troduction vid 180g års Riksdag. Jag tror icke, att Ridderskapet och Adeln bör efterskänka en rättighet, som framdeles kan likaväl behöfvas, som hittills. — Att delta stadgande kan förenasmed nuvarande grundlagar, bevisas bäst deraf, att det redan bestått lika länge, sorn de. Jag yrkar alltså, att gamla §. må, såsom jag föreslagit, qvarstå, med uteslutande af sista meningen. Herr Riben: Jag får först utbe mig att få yttra några ord i afseende på bvad Grefve Frölich sagt om det reglementarisk» i frågan. Då det onekligen är Konungens rätt, alt upphöja uti Adligt Stånd, och deras, som blifvit det, alt kunna få intro-, duction bär på Riddarhuset, är det nödvändigt, att de småsaker, hvilka i sådant afseende skola iakttagas, finnas intagna uti en för alla till efterlefnad förbindande lag; men så [kan ej Instructioiien för RiddarhusDirectionen benämnas, emedan den4 ej 74 Den 3 Augusti f. m. såsom RiddarhusOrdningen är sanctionerad af Konungen.
Silfen eller fjmtlfa en fåban anmälan ffett, imber tilltal inför ©teea JpofRätt, ocf> afljålle fig benna eller bejla af SMrecteurerne från utofningen af ©irecfeurS-befattningen, från bet anmårf ningen af 33anco*§ulJmogtige eller Reoiforerne fPett, intill bejj ben tilltalabe blifmit, genom laga fraft munnen bom frifänb. §, 3‘ utt ?lnfivarigbets-llagen för £>anco*,$ullmågtige: 23eträbe# §ullmägtig att af fårfummelfe eller egennytta fjafma unberlåtif, éfmerflfribit eller afrodit från be foreffrifter, forn Q3anco-Utjfottet oller 9f\et>iforer, enligt 72. §. Regeringsformen cd) 70. §. RifSbagS-Orbningen, mebbelat, el* ler i gållanbe Q3anco-orbningar till bejfämb åtlybnab jfabgabe åro, må målet genajb (jo# Rifet# ©tanber# Sujfitiä-CmbubSman anmäla#, fjmilfen åligger att betfamma ffynbfamt tjoS ©roea «öof#Rätt åflaga. ©fulle, efter anjtällö lagaunberfofning, beit anflagabe befinna# brottslig, fälle# ban, utom i befall benna £ag ferffilbt ttppgtfmer, till anfmar ocf) ersättning efter omffänbigljeterna, enligt 18. €ap. $anbel#*Q3alfen. §. ?. uti ^InfwarigbetofJlrtgen för 2U£egölbe?
Då enligt mirt afgTne Tabell Öfver Sollentuna Socken, densamma betalar årligen uti Bevillning och ständiga räntor samt bränvins* bevillning, utom till kyrkans betjening af alla slag, utom för ritstningsbesväret, utom hållskjuts, kungsoch kronoskjuts, utom väghållning och faitigförsöijning, en summa af 5,43.2 R:dr Banco, så synas sådana Socknar, ej obetydligt, men hitintills med tålamod hafva contribuerat. Dm io Fehruarii, Att taxationerna å hemmans beskattningsvärde, numera^ såsom för höga, betunga bevillningsafgiften utöfver sin rätta gräns, bevises tydligen af det nu mera nedsatta varuvärdet å productionerna, då d^n beha line inkom-i sten bör vara rätta måttstocken för egendomsvärdet, samt då hemman i allmänhet fallit i pris till minst 30 å 40 procent. Det torde ej vara allmän rikedom, utan snarare allmän nöd och förlägenhet, som orsakat dessa resuitater. Att inom Stockholms Stad, centralpunkten för hela Sveriges rörelsecapital, der rikedom och öfverflöd lysa inom alla hus, och der man, med dessa jämförelser betviflar möjligheten af den brist landsorterna, med flera års erfarenhet känna, våga framställa behofverna, kan visserligen anmärkas af vissa personerj men skall ganska säkert af en rättvis och så allmänt älskad Konung med nådigt välbehag anses och af Sitt folks representanter, såsom mäst upplysande och äfven såsom rådgifvande, emottagas. Jag vågar äfven försäkra att hvarje Svensk man, som hyser kärlek för Konung och Fosterland, aldrig vill undandraga sig, att till denna vår Konung och Dess verkeliga och nödvändiga Statsbehofver gerna contribuera uti ett relatift förhållande af tillgångarna. Herr von Stahl, Samuel". Åtskilliga agtningsvärde män, och bland Den 10 Februarii, 229 dpm Friherre Rudbeck, hafva vid detta Riksmöte yttrat sif? öfver den allmänna nöd och förlägenhet, sorn de förmena nu vara rådande inom vårt fädernesland, samt derföre projecterat nedsättning af Bevillningen och öfrige hem» mansutlagor.
Den hufvudsakliga driffjedern för Nybygges anläggande bör, efter Utskottets tanka, sökas i den enskildes öfvei tygelse om det fördelaktiga för honom af ett sådant företag, för hvars vinnande han är villig att i början äfven göra någon uppoffring, hvaremot Statens bidrag endast hör hafva till föremål, att underlätta verkställigheten af Nybyggarens, med sådan beräkning, beslutade utflyttning; och då, enligt hvad ofvan är nämnd t, Kronan åt dem upplåter jorden kostnadsfritt, beviljar icke allenast frihetsår och befrielse under en längre tid från så väl personela utskylder, som de jorden i allmänhet åtföljande onera och pisestntioner, utan äfven tilldelar Nybyggarne understöd i säd under de första 3:ne åren, bekostar Landtmätares aflönande m. m., anser Utskottet något ytterligare utvidgande af de dem förunnade fördelar icke skäligen böra komma i fråga. Och sorn Utskottet icke tror det kunna med någon visshet antagas, att, på sätt Grefve Cronhjelm yttrat, Kronans utgifter till Landlmätarnes aflönande skulle, om handtlangnings-kostnaderne äfven bekostades af Staten, medelst förrältningarnes hastigare afslntande, betydligen minskas, finner Utskottet sig, af sådane skäl, icke kunna frångå dess uti det förra, af 2:ne Riks-Stånd bifallna Betänkandet tillstyrkta afslag å den väckta motionen, om Nona Orternes invånares befrielse från bekostande af handllangning vid Kronohemmans och Nybyggens afvittring. Reservation af Riksdagsfullmägtigen Olof Olsson från Westerbottens Län: ”Jag medgifver visserligen rigtigheten af Betänkandets innehåll i afseende på de deri uppräknade förmoner, som äro Nybyggare tillagda; men jag saknar, bland dessa, den förmon, som genom Kongl. Rescriptet af den 12 Maji 1801 är försäkrad, och utan hvilken de öfriga blifva af mindre betydenhet, åtminstone under närvarande tidpunkt, sedan Nybygges-afvittringar blifva alltmera aflägsna och svårigheterne för Nybyggarne att anskaffa handtlangning öka sig.
Bör, före matet, titt be måtjanbeS efterråttetfe upptåfaS. § 15. Sltttnogen i pmart pårab målje inom fig efter pemmantatet, inför ®om* pafmaitbeu, titt tttifSbagöman i 33onbc*@tånbet, en, inom pårabet Boenbc ocp Befilten, pemmanSågare, pmitfen icfe tittpör annat 9tifS SBitja flera påraber, pöranbe titt famma bomfaga, förena fig om en, inom bettna! om* 3ftif8bagé*23eflut 1863. 11 rabe boenbe odj befuten $ultmäftig, mare fåbant bent obetaget, ©lutte någon bom* jaga innefatta färre än etttjunbrabe ioatberättigabe tjeta Remman, må ben funna, meb ett etter flera inom annan bomfaga belägna tjäraber, om gemenfam ^uttmäftig fig förena. Sill förrättanbe af maten för alta tfäraberna inom en bomfaga, fiola ©tello» rerne på jantina bag odj ftätte fammanträba. § 24. Uti b mart ©tånb flätt mara en (Secreterare, forn ber före protolotten od) attfmare för mårben af ingifna Ijanblingar, t) o 3 Stibberffapet ocb Stbetn, Sftibbarljuö* ©elrcteramt, famt tjos grefie*, borgare* ocf) 33onbe Sitt nätmtbe betjening, tjmitlen af ©tånben fjetfma tiltfätteS, rälttaS tjos tftibberffaipet od) Stbcltt fyra (Sanftifter, i fPrefte (2:bra mont. utgår.) 12 RifSbagé*23eflut 1863. § 3. 3 ben orbning 81 § Regeringsformen ftabgar, tjafrne Söt till RifetS å nåftfötjanbe
OgUlsk:s Bet., N:o 6), S. A. K. Sedan Kongl. Maj:t den 9 December 1818 i Nåder beslutat, alt den afgift, benämnd Jus detractus, hvilken, enligt 15 Cap. 2 § Ärfda-Balken, borde utgå af arf, sorn arfvinge, boende å utrikes ort, ville utur liket föra, derest icke annorlunda emellan begge riken slutet var, skulle afskaffas, till fördel för alla de länders undersåtare, hvilkas regeringar voro sinnade att låta Svenska och Norrska undersåtare vederfaras enahanda förmon; samt åtskillige utrikes magter, efter erhållen behörig underrättelse om detta K. M:ts beslut uti derå meddelade svar, jemväl gjort framställning om ömsesidigt upphäfvande af census emigrationis, eller den afgift, som eger rum, när enskild man utflyttar med sin egendom ur riket; så bar E. K. M. behagat, under den 1 nästlidne Augusti, lill Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, hvaruti, jemte förmälan härom, äfvensom att de stadganden i sistnämnde afseende, hvilka innefattas i 3 Cap. 5 § i Handels-Balken och 32 § af Ri lderskapets och Adelns Privilegier den 16 October 1723, utgöra hinder för E. K. M., att om afgiftens upphörande ingå aftal med främmande magter, E. K. M., enär ifrågavarande afgift härledde sig från grundsatser, hvilka numera icke voro tillärnplige, samt Rikets Ständer således ej torde finna betänkligt att åt K.
Dahl samt i andra trakter af Westergöthland, synnerligen Kinds härad, håller boskapsskötseln snarare jemnvigt med åkerbruket och lemnar, utöfver husbehofvet, mer eller mindre betydlig afkastning till afsalu. 13 På Dahlsland äro ängarne i allmänhet bördiga, hufvudsakligen naturliga oell öfver hufvud svarande emot åkern, samt har den couperade delen af landet i synnerhet förmånen af godt och tillräckligt sommarbete. Angskulluren föisummas dessutom icke, och användes dervid merendels klöfveroch lliimotei-ulsäde; men, äfven utan utsådda frön, underhålles gräsväxten af vild klöfver och andra tjenliga foderslag, när igcnläggningen sker efter väl häfdad åker. Inom Westergöthland är ängsodlingen mindre utbredd, och föga använd uti de södra trakterna, som likväl delvis hafva goda fodertillgångar från naturliga ängar: tillräckligt sommarbete finnes der nästan DO O O o allmänt. Hornboskapen på Dahlsland är i allmänhet af litet, men godt, inhemskt slag, som tilltager i godhet med ängs-kulturens utvidgande. Uti Westergöthland, der boskapskreaturen oftare inköpas från andra orter, äro slagen mera blandade och sins emelian skiljaktiga, likväl i allmänhet icke stora, fastän stundom ganska goda. Till racens förädling eller fortplantning af bättre racer, har i intetdera af landskapen något blifvit tillgjordt, annorlunda än såsom undantag af jordbrukande ståndspersoner, hvilka mellanåt förskaffat sig större och bättie slamrace från andra orter. Oxar användas vid jordbruket och vid kortare körslor i alla delar al Länet samt på nagra ställen jemväl till mera långväga forslingar. Endast under höst-, vinteroch vårmånaderne, eiler så länge marken är frusen elier betäckt af silö och utan bele, nyttjas i allmänhet stallfodring för boskapskreaturen. Hästarnc äro på Dahlsland af någorlunda god art och medelmåttig storlek, i synnerhet norr ut, hvarest inhemska stammen är mycket blandad med den än bättre Norrska häslracen.
Ganska mänga, kanske mindre uplyste, dela med mig den öfwertygelscn, att ätskllliga ej obetydliga indragningar äro möjclige, uti den mängd af tid efter annan under Oespotisme och Favoritskap tilkomne Embeten, tjcnster, Pensioner, enkla och dubbla löner, samt fortfarande lön, sedan tjcnstc-befattningen uphört, tilökade löner pä extra Stat och uppä till andra än» damäl destinerade Castor med flere upblandningar, hwilka draga sä betydliga summor af Nationen; min mening är Ukwäl icke, att Tjenste - och Embetsmän äga för Den 6 September. 125 för stora penninge-löncr, ty större delen af dem äga icke tarfwelig och nödig bergning för stna enikilte per» söner, än mindre för Maka och barn, utan nödgaför utkomst bestrida andra bigöromäl, men deremot äro ister wista Embeten tillagdt stora, öfwer behofwet höga löner, ofta där Tjcnste-göromälen äro fä. Dcste tjenster äro lättast umbärlige i Slaten och kunna indra» ga-, men göromälen bestrids:- af andre Tjenstemän invin samma Corpser, som nödwändigt böra blbehällaS. Wid dcste högre torde
DEN FÖDES TILL LIF, MEN I ALLA HÄNDELSER SYNES DET MIG ATT HAN, ÄFVEN OM UNDER DESS VIDARE UTVECKLING OCH FORMANDE TILL ORD HUSTRUN FRAMDELES ALDRIG ENS ANAT FÖRHÅLLANDET EMELTALAR DÄR EN RÖST DJUPAST NED I SAMVETET: » DU GER LAN MANNEN OCH HANS FÖRSTA KÄRLEKS FÖREMÅL, ALLTID VÄRLDEN DITT SNILLE, MEN GER DEN PÅ SAMMA GÅNG MÅST ERFARA EN KÄNSLA AF FÖREBRÅELSE INOM SIG, OCH DÅLIG SJÄLASPIS. DEN BOKEN ÄR ICKE GOD. » DOCK, RÖ- JU MERA HÄNGIFVENHET, KÄRLEK OCH TILLIT, SOM KOMMIT STEN TYSTAS NED, OCH BOKEN BLIR FÄRDIG OCH SÄNDES UT NONOM TILL DEL FRÅN MAKANS SIDA, DESTO SVÅRARE TORDE BLAND MÄNNISKORNA. MÅNNE ICKE SAMVETET LÄNGRE FRAM HANS BRIST PÅ UPPRIKTIGHET MOT HENNE ANKLAGAT HANS KOMMER ATT TALA ÄNNU HÖGRE OM DEN SAKEN? — TT UNGL. TEATERN HAR GENOM ÅTERUPPTAGANDET AF SAMVETE.
Lydelsen af andra momentet godkändes sålunda: dels ock att sådana samfällda skogar, som blifvit till menigheters disposition upplåtna, och hvilka emellan delegarne förblifva oskiftade, må ställas under tillsyn af jägeri-betjeningen, tillika med af delegarne dertill utsedde ombud, på det att jemväl dessa skogar må blifva, efter ett rationell hushållnings-sätt, vårdade. Yttrandet bifölls. Utskottens hemställan godkändes, med införande på första raden af orden på ett ställe emellan orden vidd och helt. Yttrandet afslogs. Utskottens hemställan godkändes, med utbyte af orden: svedjande utan lof till deist ord: olofligt svedjande. Bifölls. Sidan 31, första hemställan. Bifölls. Sidan 31, andra hemställan. Bifölls. Sidan 31, tredje hemställan. Bifölls, och » c< rosa ISJt/t. 9 Samt. 05 514 Prot.-Utd.rag Sidan 32. Utskottens hemställan godkändes, med den förändring, att orden: samt i nåder utfärda ny författning, angående skogome i riket utbytas till dessa ord: samt till Rikets näst sammanträdande Ständer i nåder öfverlemna förslag till ny författning, angående skogarns i riket. Den 11 November. Från Vältofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 30, i anledning af väckta förslag till ändringar och tillägg tili de om Skiftesverket i riket gällande föreskrifter. Härvid förekommo nu gällande Skiftes-stadgas: 2 kap. 2 §. Den af Utskotten föreslagna lydelse antogs, med utbyte af ordet flåhacka på fjerde raden till ordet: bränna. 12 kap. 1 g. Det af Utskotten föreslagna stadgande, pag. 12 i Betänkandet, afslogs. 13 kap. 7 §. Utskottens förslag, pag. 17 i Betänkandet, antogs; och öfriga i Betänkandet åberopade paragrafer.
Nåder måtte tillåta och bereda inrättningen af ett Handels-Låne-Contoir der i Staden; I hvilket afseende Kongl. Maj.-ts Befallningshafvande, som ej trott sig böra föreslå sättet för verkställigheten och grunderna för administrationen, såsom beroende af viikoren för lane-anstaltens medgifvande, i öfrigt underdånigst tillstyrkt; att Stadens handlande skulle ega uteslutande rätt till lån ur denna fond , hvaraf följakteligen några medel ej finge till andra personer utlånas; att högsta lånetiden måtte blifva tre månader, i vanlig disconteringsordning , så att vid lånets beviljande räntan förut afdrages; — att jern och flere inhemske produeter samt alla slags handelsvaror komme att företrädesvis belånas; — att säkra vexlar och assignationer, utgifna och godkände af vederhäftige män samt försedde särskildt med fullt vederhäftig borgen, likaledes kunde bela - 44? Proposition om ett Handels-Lane-Contoir. nas; _ alt inga andra än nu nämnde hypothek, skulle antagas, och ändteligen , att såkallade om. sättningar icke blefye tillåtn.e, utan att hvarje låntagen summa borde, vid förfallotiden, fullt utbetalas eller annars genom lagsökning och pantens försäljande genast indrifyas. Kongl. Maj:t, som ansett denna underdå-. niga anhållan innefatta ett ämne, hvars pröfning lämpligast, kunde till Riksdag hänskjutas, vill nu derom hos Riksens Ständer göra. framställ-, ning. Med ett för handeln förmånligt läge , har likväl Götheborgs Stad de sednare iren varit i synbart aftagande, i följd af flere sammanträffade, nogsamt kända, omständigheter. Genom detta tillstånd lider icke Staden ensamt; Afven, angränsande landskap, särdeles Vermland, Vestergöthland och Bohus Län röna de menliga, verkoingarne häraf, förlorad eller åtminstone hindrad afsättning, för deras productioner.
Jag kan derföre icke annat än på det högsta protestera emot framställandet af Herr von HarlmansdorfTs förslag, emedan det, såsom Herr Cederschjöld rigtigt anmärkt, endast innefattar en uppmaning qtt efterkomma ett Grundlagsbud, hvilket vi i allt fall icke äga rättighet öfverträda. 342 Den 16 October f. m. Friherre Palmstjerna: Af hvad Friherre Cederström anfört, finner jag ej något, som kan hindra, att icke den nya Statsregleringen skulle kunna taga sin början först 1833, och ej nu. Detta är visadt genom det förbehåll, som Utskottet i sitt första Betänkande gjort. Jag tror således, att ett beslut af Ridderskapet och Adeln kail fattas, och jag får ännu en gång upprepa, att jag anser det påkalladt af Utskottets Betänkande. I 61 §. RegeringsFormen står endast: alla afgifter &c. Det är om de utgående afgifterne; men det står icke, att alla nya anslag skola taga sin beräkning från den tiden. Det är klart, att utgifterlie skola grunda sig på inkomsferne; men när man vet, att inkomsterna finnas, är det intet, som hindrar utgifternes utgående. Jag instämmer således m «1 Her r von Hartmansdorff i anhållan om den proposition han föreslagit. Herr Cederschjöld: Med förbigående af de skäl jag förut anfört, vill jag blott vördsamt fästa uppmärksamheten derpå, att Konungen begärt en betydlig förökning i anslagen, som Rikets Ständer beviljat. Jag hemställer, om det är tänkbart, att Konungen skulle underlåta att låta de nya utgifterne vidtaga så snart möjligt vore, då tillgångar funnos. Den gjorda invändningen skulle erhålla någon betydelse, om det vore möjligt, att Konungen underlät verk - Den 16 Oetober f. nr; 343 ställa de förökningar han sjelf begärt; men jag får hemställa, om det kan vara tänkbart; och hvarigenom en besparing sknlle uppkomma för Rikets Ständer intill nästa Riksdag af 5 å 600,000 R:dr. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, ait Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Detta skulle dessutom till intet tjena, ty landet har icke den djuplek, som fordras för ett sådant der upbränningsoch återtågsförsvar, ej heller har Eyssland den enfalden att gå längre fram än det be - f)en 26 November ,f. (m. 371 hofver, helst när det har intagit vår hufvudstad, det blifvande och egentliga föremålet för dess operationer. Jag för min del kan icke annat än högt uttala min åsigt, att om vi vid försvaret draga oss från Mälaren och draga oss åt Carlsborg och Norige, så är det i och med detsamma slut med Sverige. Om vi nu betrakta Sveriges läge till Ryssland, så se vi att Sveriges ädlaste delar, dess vigtigaste städer ligga på dess anfallsfront, såsom Stockholm, Norrköping, Gefle. Det är omöjligt för oss, att egentligen kunna någorstädes koncentrera vår styrka för att möta fienden, ty om vi koncentrera den kring Stockholm. för att hindra en landstigning i dess granskap, är det lätt för honom att landstiga och befästa sig i Norrland. Afven om jenn vägsnätet vöre färdigt ända till Gefle, och om vi hade förmåga att samla så stor styrka, att vi kunde forcera bans position bakom t. ex. Dalelfven, och lian måste retirera, så kunde vi dock ej långt efterfölja honom. Han kan intaga starka positioner efter hvart annat bakom Ljusne eif, Ljungan, Indals eif och Ängermanelfven, han har fria transporter och förbindelser öfver hafvet och längs med kusten, han kunde sålunda ouphörligt förstärka sig. Vi deremot måste upforsla våra förråd landvägen, sorn löper utmed kusten, der de städse blefve blottställda för fiendens tilltag från sjön; för att skydda våra transporter måste vi detachera mycket folk, vi måste ouphörligen försvaga vår styrka, så att vi -säkerligen redan vid Indalselfven ej mera kunde vara i stånd att anfalla vår fiende, om äfven det osannolika och omöjliga antages, att vi kunde i början af vårt anfall vid Dalelfven hafva en tillräcklig styrka att tillkämpa oss öfvergången af densamma. Jag anser det vara omöjligt att återtaga detta Norrland, sedan det en gång har blifvit inkräktadt.
Om R. o. Ad. således beslutar en förändring i den syftning, som jag i min reservation föreslagit, och att denna förändring den 1 April nästa år skulle vidtagas, kan jag för min del icke finna att kassans ställning utgör något giltigt hinder för R. o. Ad:s vid sednaste riksdag uttalade önskans uppfyllande. Det hufvudsakligaste inkast, man gjort mot detta förslag, är att bostad åt vaktmästaren borde finnas å Riddarhusets tomt; men jag för min del kan icke finna någon väsendtlig skillnad, om vaktmästaren bor 100 alnar söder om Riddarhuset (tvärs öfver torget) eller 100 alnar norr om samma byggnad (nere vid sjöstranden). Dessutom torde Riddarhuset vara nog skyddadt, då Riddarh. -Sekret. deruti har sin bostad; men skulle, det oaktadt, R. o. Ad. fästa hufvudsaklig vigt vid att vaktmästaren bor inom Riddarhuset, så får jag fästa Ståndets uppmärksamhet derpå att Riddarh.-Sekret. disponerar en lägenhet af 12 rum, samt att nämnde tjenstemans löneförmåner jusi med afseende på möjligen blifvande förändring med Riddarhusgården icke äro definitivt reglerade. För min del anser jag icke rätt och billighet förnärmad eller grannlagenheten för nära trädd, om vaktmästarens bostad i denna lägenhet beredes mot en skälig ersättning åt Riddarh.-Sekret. Frih. Rennet, Otto Reinhold: Jemte det att jag får tillkännagifva att jag i hufvudsaken delar Frih. Cederströms åsigter, ber jag att få yttra några ord i frågan. Nuvarande Landtmarskalken, Hr Gr. Lagerbjelke väckte vid förra riksdagen motion om ordnande af Riddarhusgården, såväl i afseende på att omändra de der befintliga byggnader, äfven som om dessa kunde borttagas. Riddarh.-Utsk:t tillstyrkte då, att R. o.