Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s disposition, för att användas till bestridande af kronobrefbäringen. Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo Const.Utslos d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Wern. N:o 9, i ani. af två Stånds ålerremiss å Mern. N:o 8, innehållande grundlagsändringsförslag rörrde RiksStyrelsens förande i vissa fall m. m. Föredrogs Gr. Frulichs, David, d. 18 dennes e. m. på bordet lagda motion med förslag till stadganden, hvarigenom de kommuner, som komma alt genomstrykas af jernvägar, förbindas att på ett eller annat sätt deltaga i anläggningskostnaden. Gr. Frölich: Min upmärksamliet har blifvit fästad derpå, alt jag i slutmeningen af den nu föredragna motionen framställt en önskan om dess remiss lill StatsUtsk. Min mening var att StatsUtsk. sedermera kunde öfverlägga gemensamt med de andra Utslcn. Jag har likvisst nu funnit, att motion egentligen afser en lagfråga, och jag lår derföre vördsammast göra den ändring i sagde mening, att jag önskar remiss endast till LagUtsk. R. o. Ad. biföll, att förevide motion finge remitteras lill LagUtsk. Föredrogs Ilr af Geijerstam*, Carl, d. 18 dennes e. m. på bordet lagda motion, att Riksg:sKonl:s kreditiv i R. St:rs Bank måtte, om behofvet sådant påkallar, få bogagnas äfven under in stundande Juli och Augusti månader. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den motion som nu blifvit inför R. o. Ad. föredragen Sr visserligen i och för sig sjelf icke af någon farlig beskaffenhet, men det prejudikat, som genom bifall till densamma skulle gifvas, kunde medföra alldeles ofantliga vådor. Om vi gå något tillbaka i tiden, så visar erfarenheten att alla myntförsämringar hvaraf vårt land varit plågadt, upkommet deraf att statsverket, då det behöft penningar, tillitat Banken.
Det var först nuvarande Bevillningsutskott , som i dess Betänkande, om grunderne för den blifvande Bevillningen , den 23 januarii innevarande år, om Herr von Törnes Förslag fällt ett fördelagtigt, på rättvisa grundadt omdöme, och ehuru Utskottet ansett sig icke böra frångå den nu gällande Beskattningsgrunden efter synbar förmögenhet , bar likväl Utskottet, på ett sätt, som lemnar ett dyrbait bevis på dess liberala tänkesätt, insett och erkänt vigten af de fördelar , som genom andra Bevillnings grunders antagande skulle vinnas, då Utskottet yttrat, att för omförbemälte Beskattningsmethode eiler ”Inkomst”afgift af verkelig förmögenhet tala i synner’5het de omständigheter, att rättvis jemnhet i ”Taxeringen här skulle åtföljas af enkelhet i ”Räkenskaperne och Skattskyldigheten i synnerhet träffa den verkeliga förmågan att bära ”den”. Vidare, att ”Beskattningen skulle ännu ”närmare uppfylla sitt ändamål, om den i all”mänhet kunde lämpas efter hvarje Medborgares behållna inkomst, i förhållande til! dess ”förmögenhet och rörelse”. Af det följande i Utskottets Betänkande vill det likväl synas, som, i frågan om dessa grunders tillämpning, Utskottet mer följt första ingifvelsen af de farhågor 1810 års Bevillningsstadga efterlemna!, än grundeligen beräknat och öfvervägat det resultat i motsatt förhållande, som, i löijd af de 35<-' Den 24 Martu, f. m. uppgifne rättelsen och förbättrinerar otvifvelagr tigt bör uppstå. Och möta då för ofvanförmäldte Förslag om
Jag tror derföre äfven att en styrka af 3,000 väl öfvade och exercerade sjömän skall uträtta vida mera, och ibland dem mindre manspillan ega rum, än bland en större, men mindre öfvad trupp. Det är detta, 84 Dea 15 November f. m. sorn Hr Brakels motion äfven afser, då han, utan att upphäfva det nuvarande båtsmanshållet, vill åstadkomma en mindre styrka med större öfning, och således mera valdt folk. Huruvida åldern är för tidig, vill jag icke yttra mig om. Det är möjligt, att vårt folk, med sin sena utveckling, behöfver vara äldre än motionären föreslår. I afseende på anslaget ber jag att få anmärka, att intet land, med undantag af Norge, ger så litet till sitt sjöförsvar, som Sverige. — Nu i synnerhet, då vi knappast hafva någon flotta, tror jag att man gerna kan gifva något mera, så kunde vi få en marin, som, i förhållande till vårt lands folkmängd, vore någorlunda jemförlig med hvad andra länder ega. Här har talats om skiljandet af de båda vapnen; men jag vet icke att R. St:r kunna hafva att göra med något annat, än delandet af anslagen. Officerarnes och manskapets fördelning till de båda vapnen är en kommandofråga. — Om krig utbryter, få i alla fall officerare och manskap användas der de bäst behöfvas. Besättningen ombord på fartyg är numera så öfvad att den kan användas så väl till sjös som lands. Sådan måste ock en besättning vara; det ådagalägges tydligen af sednaste tiders krigshändelser. Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan önskar blott all framgång åt de vigtiga ämnen, som innehållas i Hr Brakels motion. Frih. Gripenstedt, Joh. Au g.: Under diskussionen hafva några uppgifter och omdömen förekommit rörande det fmanciela i frågan, som jag anser mig ej böra lemna obesvarade.
Då StatsUtskottet 1 sitt första Utlåtande föreslår, att det förvaltande V1erli, inför hvilket förskottets redovisning bör verkställasj skall få sig älagdtj vid påföljd af egen ersättningsskyldighet, att öfver fullgörandet deraf hålla hand; då, säger jag, Utskottet föreslår denna stränga behandling af dem, som ej fullgöra sina revisionsåligganden, hemställer jag om det ej äfven vore riktigt, att i denna punkt tillägga, att i allmänhet Kongl. KammarRätten må äga väcka åtal emot dispositionens lagstridighet, äfvensom att Kongl. Maj:t mätte ålägga vederbörande Domstolar och Embetsverk att utan uppehåll afgöra sådana mål. Ty om KammarRätten reviderar räkenskaperna, och öfverlemnar det anmärkningsvärda till Den l8 Januar/i f. nr. till AdvocatFiscalen, samt anmärkningar göras, men målet sedan afslannar, hemställer jag till hvad påföljd StatsUtskottets stränga förslag kan lända, utom till en ringa uppmuntran för KammarRätten att se sina anmärkningar nedlagde. Jag skulle ej våga denna framställning, om jag ej ägde kännedom deraf, att sådana mål af vederbörande blifvit anmärkte och remitterade till AdvocatFiscalens åtgärd; att AdvocatFiscalen deröfver afgifvit memorial, och att saken, detta oaktadt, sedan blifvit hvilande. Dessa mål hafva dock varit sådane, som bort Utredas för alt undanrödja den skugga, hvilken i annat fall kastats på de förvaltande Verken. Jag skall taga mig friheten uppläsa några utdrag utur ett sådant AdvocalFiscalsEmbetets anmärkningsmemorial. Herr Ribbing uppläste härefter åtskilliga delar af ett anmärkningsmemorial utaf AdvocatFiscalen i Kongl. KammarRätten, hvarefter Herr Ribbing iortfor; Detta anmärkningsmemorial afgiek den 6 December, och sedan har ej något svar ankommit. Häraf kan Ridderskapet och Adeln inhemta huru det tillgår med Cassör, som ej stå under Revision. Om man beräknar alla räntor på de summor, som ingått till PassvolanceCassan, finnér man, huru betydliga medel blifvit använda, utan att komma Staten till nytta.
C. Xftfåmpntngé * ©Sefonia, a. CauoltnfTa HTe&tcodE^um-ejtfTa 3nflitutet. Gnligt SäroroerFö Gotiiiteng förflag, f?ude för Garolinfla 3nftitutet erforbraS en flat af 11,000 9l:br, od) en tillölning af 4,175 9i:br 2 0. 8 rfi. ärligen. Uti ben unberbäniga fram* fiällning - 17 - ftällning, jg>. dt. jg>. dtroitprinfen ben 23 tift lihné Sbooember gjorbe om förbelniitgen af be roib filia SlifSbag beroiljabe 18,000 3l:br, förefiogö, att 1.600 9t:br ffulle 3nj1itutet årligen tillfal* la.
Jag har försökt att taga ned mina böcker på nytt, börja mina studier å nyo på den punkt, där jag för öfver fyra år sedan släppte dem. Men det går icke. Denna förfärliga klara dager, hvilken under vårens långa eftermiddag fyller mitt rum, är fasansfullt omöjlig för allt samladt arbete. Jag går fram och åter och ser på den, känner liksom genom alla porer, hur vårsolen silar sig in i hela mitt väsen och bringar mina tankar i oordning. Med förbittring tänker jag på, att vintern varit så lång, så mörk och så trist, att ovanan vid ljuset gör mig orolig, som om ljuset vore en plåga och mörkret en välsignelse. Längtande efter den stund, då skymningen skall komma och lampans matta ljus bringa mina tankar i ordning, går jag fram och åter, och hela tiden grubblar jag öfver, att jag ej kan pressa minnet af de år, som varit, ut ur mitt lif. Det är underligt, att man ej kan binda sitt eget öde vid en annans, utan att detta skall förvirra hela ens lif, bringa det i oordning. Ännu underligare är det, att när anledningen till denna oordning bortfallit, harmonien mellan mig och min värld ändå icke vill återkomma. Och medan jag tänker på detta, slår det mig, att anledningen till, att min hustru och jag skildes åt – eller att jag skildes från min hustru – det var, att jag redan från början kände, att mitt lif med henne ej kunde blifva hvad det först var. Det var hon, som rubbade ordningen i mitt lif, och jag tror, att jag redan tidigt under mitt äktenskap hade förnimmelsen af, att hon var mig till hinders. Hvarför skulle hon göra detta? Hvad var det i hennes natur eller i min, som gjorde, att jag redan tidigt, medan ännu min känsla för henne var så brännande stark, att jag förebrådde mig det som en låghet, dock städse gick och bar på den känslan: »Hon står mig i vägen. Den bana, som skulle bära mig fram, är stängd genom henne»? Jag har grubblat och grubblat öfver, hvaruti detta låg, och jag har aldrig kunnat finna det. Jag vet blott, att jag ständigt kände det, som om hon höll mig tillbaka, liksom fjättrade mig vid sig, band mig vid den värld af drömmar och ro, som var hennes, och utanför hvilken hon aldrig kom.
Arosenius, d. 2o Jan. i834 yttrat, nemi. att sådana lån voro mindre bestämda för dem, hvilka redan Vunnit styrka att uppdrifva sin til 1 verktiing till en viss höjd, än för den emot svårigheter sträfvande nybegynnaren, hvadan dessa lån blifvit meddelade tills vidare såsom Uppmuntran och understöd till Uppbjelpande och utvidgning af fabrikerna samt följaktligen icke för ätt alltid bibehållas, Utan endast för så lång tid, som för ändamålets vinnande kunnat erfordras, och i följd åter deraf böra upphöra, då antingen fabrikerna hunnit till en viss höjd eller, oaktadt förmånens begagnande en längre tid, ej vunnit särdeles förkofran, och sålunda ändamålet med desa m maj icke kan förväntas uppf y 1 d t. *) Vardet af de år 18r4 äfstiimplade varor Utgjorde t,C)43>o6i r:dr; år i8t5, 2,7oJ,5ia r:dr. Skillnaden härrörde väl till någon del af en ökad tillverkning, men hufvudsakligast af den förändrade prisberäkningen. 18 II. StatsUtsk. uttalade derjemte den åsigt, att Utsk. icke kunnat såsom allmänt gällande antaga den grundsats, att näringarna böra af Banken njuta förlag eller låneunderstöd till ett belopp, sorn alltid lika motsvarar och åtföljer tillverkningarnas värde, emedan derigenom, efter Utsk:s lanke, skulle aflägsnas det nål, sorn li u f v ud s a k I i g e n lärer böra sökas, nemi. att småningom återföra näringarna till deras naturliga, och endast under sådan synpunkt verkligen nyttiga och gagnande ställning att umbära lånbiträden och hjelpa sig sjelfva. Med anledn. häraf samt enär R. St. ansågo en alltid lika och oföränderlig lånandel af fabrikstillverkningen bero af ett obegränsadt creditiv, hvilket icke med bibehållande af Bankens credit kan lemnäs, samt dessutom i sina följder skulle strida emot här ofvan stadgade grundsatser, syftande till fabrikernas framtida sjelfbestånd, bade R.
Genom framställningar, dels till Domhafvandena dels till Konungens Befallningshafvande, har jag lyckats att, i följd af Häradsboernes beredvillighet, på flera ställen få dylika olägenheter afliulpna, men någon gång hafva svårigheter yppat sig, i anledning af lagstiftningens ofnllständighet i detta ämne. 26 kap. 4 § Byggninga-balken stadgar, att »Tingsbyggning skall hvart härad bygga», att »der skall vara stufva så stor som tarfvas och två kamrar», samt att »vid hvart tingsställe skall ock ett fängelse vara»; men till förvarande af handlingar, som häradet angå, omnämnes ej något rum vidare, än i 2 kap. 7 § Rättegångs-balken, der det heter, att »å hvar tingsstad skall Häradskista vara: der gömmes Häradets insegel, Riksdagsbeslut, allmänna stadgar och de handlingar, som häradet anga.» Dylika kistor finnas ännu merändels vid tingsstäderna, men det är uppenbart, att nu för tiden en kista ej kan rymma allt hvad sålunda uppräknas. Första och enklaste utvägen till ordnande af denna angelägenhet kan väl synas vara den, att lagstiftningen i ämnet fullkomnas 131 och häradena förpligtas att inrätta ändamålenliga förvaringsrum för sina handlingar. Häremot framställer sig likväl mer än en betänklighet. Till en början är det ingalunda afgjordt, om det skulle vara lämpligt att hafva hvarje härads arkif vid häradets tingsstad, när flera härad höra till en domsaga, eller om det icke vore ändamålsenligare att hafva hela domsagans arkif vid domarens boställe, eller, der sådant ej finnes, vid något af de sålunda förenade häradenas tingsställen, företrädesvis vid det, som är beläget närmast domarens bostad.
Rättighet att confisquera äge aldrig HofCantzleren. 2:o Till befrämjande af detta ändamäl ware härmed till owägerlig efterlefnad före skr ifwet, att i sarinna stund, ej sednare, än en »'krist till försälj - 380 Expeditioner till Rikr-Sländen. ning eller till spridande pä hivad annat sätt som helst utgifwes, skall ett exemplar aflemnas i Stockholm till Hof-Cantzleren och i hwarje annan ort till hans förordnade Ombud. Boktryckare, som denna föreskrift uraktläter, bote hwarse gang 50 R:dr. 3:o Anser Hof-Cantzleren eller Dep Ombud någon skrift innebära tydlig förbrytelse emot 3, 4, 7, 9, 10 och 13 mom. i 3 § af denna Lag, aligge honom eller Ombudet, att den gjorda upplagan af samma skrift inom atta dagars förlopp med (hvarstad belägga lata; börandes en manad efter den Lag dä i Landsort qwarstaden lagd blifwit, HofCantzleren meddela Ombudet sitt gillande eller npphäfwande deraf. Ar uti Hufwudstaden qwarstad ej innan ätta dagars förlopp lagd eller i Landsorterne Hof-Cantzlerens gillande ej inom ofwan föreskrifne en mänads förlopp ankommet, mä qwarstad ej, utan efter laga Domstols och Tryckfrihets-Committeens yttrande galla. Men wid alla de tillfällen, dä HofCantzleren anser förbrytelser mot denna
ä' det ruskigt, min vän, men lycklig du som slipper gå tillbaka. SMEDSGESÄLLEN. Jo så här svarade han, visst Men såg han inte ledsen ut i alla fall? sen, när man så der storståtligt får färdas fram på SMEDSGESÄLLEN. Hur fan kan man vara led gatorna och när alla gapa på en, liksom man vore tvärsäker på sin salighet se'n, som presten säger. Andra Scenen. DE FÖRRE. JÄGER en förfaseligt förnäm person, och när man ä' så och DAHL (ifrån fonden.) omsider här, men det är första och sista gången jag följer dig på dina folkvandringar. Det fördömda förklät snärjer in benen på mig och kölden är förfärlig. JÄGER. En färgargesäll, som du, får inte kla DAHL (klädd såsom färgargesäll.) Så äro vi då sent ga öfver köld. Föreställ dig, att du ligger på knä du nyss förut stekt dig vid kypern. vid en isvak och sköljer garn och lärftsstycken, sedan DAHL. Jag blir ej färgargesäll en gång till, jag älskar ingen lyx i kulörer jag vill inte vara en vandrande regnbåge i tjugu graders köld. Sjelfva himmelen har inte en sådan och jag vill inte vara för mer än den. för att insvepa sina barn i skinn från hufvud till fot, hade rullat oss i snödrifvan hvar vintermorgon, så hade vi inte, såsom barn, behöft plågas af frossa JÄGER. Gifve Gud, att våra mödrar, i stället och skarlakansfebrar, och sedan, såsom män, miss 7 handlas af obarmhertiga skräddare för våra dyrbara tulubbers skull. DAHL. Men om någon skulle igenkänna oss i de här vackra kostymerna, kunde man tro, att vi börjat fly till finkeln, sedan vi ledsnat på champagnen? annan roll än sin egen. Jag känner gamla hoffrökflickor så naturligt, att hela verlden trott att de i alla sin dar mjölkat kor och gått i vall med fåren. För öfrigt riskerar jag mer än du. Den som JÄGER. Det är alltid smickrande att spela en nar, som skryta öfver att de vid tjugu år spelt bond
Och sedan ordföranden uppläst Kungl. Maj:ts nådiga circulair till Ven. consistorium i Hernösand af den 4 augusti d. år, rörande den till folkundervisningens ökade befrämjande, af rikets sednast församlade ständers beslutade och af Konungen i nåder antagna och beviljade afgift för hvarje mantalsskrifven person, af 12 sk. b:co för man och 6 sk. för qvinna, hvilken afgi[f]t från och med år 1847, kunde af församlingar, hos hvilka folkskolan blifvit ordentligt organiserade, få uppbäras, och i sammanhang dermed Ven. consistorii uppmaning till stiftets presterskap att med all flit och skyndsamhet befordra folkskoleväsendets ordnande till full verksamhet inom den af Kungl. Maj:ts i nåder bestämda tid, och dernäst de hufvudsakligaste paragrapherna ur högstberörde nådiga folkskole stadga, derest det i 1:a § påbjuder, att i hvarje stads församling och hvarje socken på landet bör finnas minst en, hälst fast, skola, samt 90 slutligen så väl i anledning härutaf som af högstförmälte Kongl. Maj:ts nådiga antagande af rikets ständers beslut om ökade tillgångar för folkundervisningens ordnande genom ofvannämnda afgift för hvarje mantals skrifven person, som egentligen vore en af Konungen beviljad eftergift på den allmänna bevillningen till församlingarnas eget behjertande framställt, huruvida det icke kunde anses för olydnad och otacksamhet mot Konung och ständer, som omsorgsfullt velat göra allt hvad göras kan för den allmänna undervisningens förkofran äfven bland de lägre folk klasserna, att sätta sig emot en institution, som vore så nyttig, och så högst nödvändig för både närvarande och tillkommande slägtens blidning till både kristlig och med borglig dygd. Så blef, med föga invändning deremot afgjordt, det skulle innan 1847 års slut, en fast skola anläggas och ordnas för Rödöns och Nässkotts socknar gemensamt, emedan man ansåg, det skulle en dylik för hvardera socknen, med behörig lärare-personal blifa för kostsam att underhålla.
Herr Lagerhjelm har yttrat och med klara grunder beledsagat uttrycket af den öfvertygelse, jag med honom delar, att ifrågavarande företag är af en för vidsträckt omfattning, för att, såsom bisak, kunna öfverlemnas åt Män, b vars i öfrigt trägna och mödosamma Tjenste-åligganden upptaga hela deras omsorg. Han har bevist, att utförandet deraf är förenadt med svårigheter, som endast af en infödd Isländare kunna undanrödjas, och att, i brist afen sådan handledare, allt bemödande i det afseendet måste blif - Den i Martti. 89 va frugllöst. Att för öfrigt förevarande Förslag, såsom till sitt ändamål gagnande och nyttigt för Fäderneslandet, förtjenar det kraftiga understöd och den billiga uppmuntran, som andra Kunskapsgrenar icke sakna, torde ej behöfva vidare ådagaläggas inför ett RiksStånd, som, med arfvet af Förfäders ärofulla Namn, förenar en så rik andel i dessa vidtfrejdade Minnen, hvars förgängelse man härigenom vill förekomma. Uppå alla dessa skäl och grunder skall ingen önska högre och lifligare än jag, att ifrågavarande Förslag kunde mötas med den ädla frikostighet, som, för föremål af allmänt och Nationell Interesse, alltid utmärkt Svea Rikes Ständer; men då, enligt hvad StatsUtskottet förmält, StatsVerkets tillgångar för det närvarande ej skola medgifva något direct PenningeAnslag af Rikets Ständer i denna del, hvaremot Utskottet enhälligt ansett Förslaget medföra gagnande upplysning för Svenska Historien och en heder för Nationen, har jag trott en bestämd åtgärd böra vidtagas, som lemnar ett offentligt hedrande prof af Högloft.
M. uti denna Sin propos. begärt eli lån af endast 225,000 r:dr, och att StalsUtsk. således gått den enskilde motionärens önskningar till mötes, enär af dessa 225,000 r:dr StalsUlsk: tillstyrkt R. St. att för det upgifna ändamålet bevilja i anslag 75,000 r:dr och såsom lån 150,000 r:dr. I anledn. af Frih. Cederströms yttrande, som skulle han inom orten af åtskillige personer hört, alt detta företag icke vore omfaltadt med det intresse, man kunnat vänta, får jag förklara, att jag talat vid ganska många af denna orts innevånare, och alla hafva med det lilligaste intresse omfattat frågan, hvarjemte jag kan lemna det intyg, att de flere personer från orten, hvilka, sedan Utsk. fattat sitt beslut i ämnet, jag vidtalat, hafva alia varit serdeles belåtne med denna utgång saken i Utsk. rönt. Då nu dessutom den enskilde motionären jemväl förklarat sig nöjd, tror jag, att R. St. icke böra gå längre eller sträcka deras frikostighet utöfver Ulsk:s förslag. Frih. Stedingk har visserligen yttrat, att motionären, såsom vanligt är i dylika fall, förklarat sig nöjd, oaktadt han icke kunnat få, hvad han begärt, men jag får härtill svara, alt mången begär så rundligt, att någon nedprutning bör kunna ega rum. På grund af dessa skäl tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag med den förändring Gr. Lagerbjelke föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Till den anmärkn. Gr. Lagerbjelke gjort emot mom. /, anser jag mig äfven böra lägga den, att mom. innehåller en ordställning, som torde larfva något förtydligande. Utsk. föreslår nemi., att det belopp, Utsk. tillstyrkt R. St. att bevilja såsom lån, skall få pä en gång lyftas eller vid vissa bestämda terminer.
o IDUN 1899 — Barnen hurra o c h vifta, o c h gamle morfar bugar sig till jorden, o c h hans hvita hjässa lyser silfverhvit i solljuset. V å r upprättelse var lysande. Det är oss nog. H a n kände, h v a d vi ledo af missräkningen nyss, o c h nu skyndar han, älskvärd o c h förstående s o m alltid, att göra oss lyckliga o c h glada. På så sätt var det kungen vann mitt hjärta. Och det är g e n o m dylika små hjärtedrag, fina o c h taktfulla, s o m vår drott förstår att fängsla sitt svenska folk. Men m i n gosse är ändå inte nöjd. » A t t jag då aldrig skall kunna få se kungen riktigt, riktigt nära i ansiktet! » klagar han, medan » Sköldmön » ilar åstad g e n o m sundet o c h ut i d e n vida Baggensfjärden, där kungen ämnar fiska. Men E v a o c h jag äro fullkomligt nöjda o c h till bekräftelse därpå ta vi hvarandra i famn o c h krama hvarandra duktigt i skygd af syrenhäcken, s o m är full af svällande, löftesrika knoppar. Vi tåga g e n o m skogen från Staket fram till Neglinge o c h Saltsjöbaden. D e t är ljufligt där inne i skogen. Under granarnas grenar stå hela klungor af hvita sippor o c h lysa likt snöflingor bland den friska grönskan. — Där är så tyst i skogen; man h ö r ej, b u r det arbetar i naturens väldiga barm, m e n vi veta, att dess pulsslag just nu ha jättekrafter. E n skogsbäck blott sjunger i yrande lek o c h tar vägen g e n o m mjuka, smaragdskiftande mossor. Snart äro vi framme v i d järnvägsbron öfver Neglingeviken. Där, just framför löjtnant M:s villa, ligger » Sköldmön » förankrad, några småbåtar synas däromkring. K u n g e n fiskar. » Undras, o m han får lika många aborrar s o m j a g?
På RiddarhusUlskottels vägnar A. G. Gyldenstolpe, JV. F, Dalman. Den ii Mars e, m. 347 F o r m u 1 ä r till det Diarium, sorn enligt 3 Art. 5 § i RiddarhusDirectionens Instruction bör under Riksdag af RiddarhusSecr eter aren föras. irsta Afdelningen. Litt. A. Kongl. Maj.ts Nådiga Propositioner. N:o Föremålet. Bordlagd. Remitterad. Besvarad under. Ex.) 1. Verkcts Marse. m. till Statstillstånd 2:0 den 9 Utskottet. och behof. Mars c. m. Litt. B. Enskilde inom Ståndet väckte motioner. N:o Motionären. Motionens föremål. Bordlagd. Remitterad. Besvarad under Ex.)io. N. N. Ang. upphö- 1:0 d. 17 den 28 N.o i5. rande af SolFebr. Febr. ringningen 2:0 d. 21 till på Landet. Fehr. Ecö- nomiUtskott(t. 348 Den n Mars e. ra. 2: Jra Afdelningen. Utskottens Betänkanden. (EkonomiUtskottens Betänkanden). N:o Föremal. Bordlagdt Återrem. el. Afgjordt .Aterrem. besvarad under Ex.) i5. Ang:de upphö- rande af Solringningen. nod. 3 Mars. a:od. i5 d:o. d. 17 Mars Återrem. Dito Dito 1:0 d. 8 Maj. d. 10 Maj Bifallet. 3 : d j e Afdelningen. De öfrige RiksSländens inbjudningar. (PresteStåndet). Ex. Inbjudningens föremal. Bordlagd Afgjord Ang. Prestvals-Eagen. d. 12 Febr. d. 19 April. Den ir Mars e. na. 349 Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Riddarhus-Utskottet den 4 Mars i83o. S. D.