Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om hos nagra den betänklighet uostätt, orr KronojcrdenS försäljande till tkettte, more en inskränkning i efterkommandes rättigheter, och en förlust för det Allmänna, dä Staten icke widare skulle haswa rättighet, attwid förnyandet af arrendet jämka wilkoren efter tidernas skick och de wid egendomen gjorde förbättringar har ä andra sidan kommit i betragtande, att arrende ombyten sällan kunna medgifwa ännu mindre befordra den io?o Den i6 December. hogsta odling, att den afträdande merendels skall försämra de» jord han skall öswerge, art genom mänga förefallande och ofta onndwikeljga mitnik, Staten igcnom arrende ombyten, oftare bereder sig mera betydeliga sörluft.r, än den wist förhöjningen af A.rendet kan förft. ffa, atr änteligen inöjelighcten art fördela KungSgardarne i mindre delar, och att derigenom förr skaffa Allmogen befrielse frän Krono dagswerken, kill en stor del beror derpå , att , desse egendomar fä lil! lkatte försäljas, hwarigenom de frågor om byggnads skyldig» het och ersättning derföre kunna undwikaS, som annars wid arrendets afträdande nödvändigt borde upstä. Dä räman blefwe bestämd i spanneinäl, har nian ocksä ansett stg wara försäkrad, arr den skulle bibehålla ett bestämdt wärde och bliswa oberoende af mynlers och warors olika förhållande.
Ständers pröfning;, då ämnets vigt för den allmänna välfärden fordrade den nogaste undersökning, hvilken ej kunde fullkomnas utan säker kännedom af Banquéns, relatift till dess utelöpande sedelstock, egande fordringar och metalliska tillgång, hvarom stridige uppgifter blifvit gjorde af Finance-Comrnittéens ledamöter; då äfven af sistnämnde anledning, den skymning, som ännu hvilar öfver Banquéns ställning, är mera villande än mörkret, hvaruti den tillförene var insvept; så trodde jag, och tror ännu, att yppandet af Banquéns belägenhet för tillfallet fordrades, att stadga Riksens Högh Ständers egen opinion rörande relisationens nytta el ler skada, i den mån den hastigare eller sednare verkställdes, att undanrödja det misstroende, hvilket äfven hermar ett stöd af Banquéns befrielse från sine sedlars inlösande med silfver, och att bereda allmänheten en lugnande öfvertygelse om Banquéns egande fullkomliga säkerhet för dess utelöpande Sedel-stock, och om dess sorgfälliga vårdande under förflutna tider. Höglofl. Afdelningen har icke medgifvit, att kännedomen af Banquéns sanna tillstånd, kan gifva Rikets Höglofl, Ständer någon nödig ledning för bestämmandet af Banquéns allmänna bidrag, Likväl torde misstag i detta afseende snarare 158 Banco-Utskoltets Betänkanderi. ega rum, då Banquens tillstånd är okändt, helst beräkningen af anslagens framtida följder och in* verkan på Banquens functioner i sednare fallet, såsom saknande säker grund för de beslutande, ej kan motverka den skenbara fördelen, att för ögonblicket lätt uppfylla ett inträffande statsbehof. Med Högloft. Finance-Afdelningen kan jag icke dela den tanka, att om Banco Verket skulle förblifva, som hittills, utan bestämning af Bineasedlarnes värde mot metalliskt mynt, vöre allmängörandet af Banquens hela ställning, hvarken nödvändigt eller possitift nyttigt.
S^aj:t funnit för gobt wibtaga en ny inbelttittg af Dufet# militär*bifirift, hvarigenom befja# antal blifwit förmtnjfabt från fer till fem. (l'tt ©enerabbefälhafwaredött a 6,000 N:br är i följb häraf inbragett; od) åvongl. 5ftaj:t will till Dvifet# ©tänber framvälla förflag i fråga ont famina lön# anwättbanbe till penfioncr på bet för armeen mcft gagtteliga fätt. 3nom armeen har å^ongl. 9ftaj:t funnit nöbig ett föränbrtng isit/aarbet tia orgamfatiotten af Sif<garbet till häft och Nafeoforpfett. 9fteb 8if* i6 garDet till l)ä|l I>at* Den fövänDring {fett, att regementet bltfmit fövfatr på 4 i fallet för 5 fqbaDroner, meD C>ibel>dllant>c Dorf i Det närmaflc af regementets förut ägattDe ftprfa, famt att alla fqoaDronerna nu mera innehafmas af fKpttmäjiare od) icfe, fåfont förut, dfirén af ©efunD chefen och SKajocerne, I>irilfet feDnare förhållanDe uti flera Ijänfeenben befunnits olämpligt. Sn tu; afTöningö*ftat för regementet har l)äraf blifmtt en följD, Vinarom farfTilD framftällning l)oS DvifetS ©tänDer fontmer att göras.
Härpå svarade Kommissarierna, att Konungen, intilldess Storthinget antagit lagen om ömsesidig medborgarerätt, endast sparsamt ville begagna rättigheten att utnämna Svenskar till embetsmän i Norge, och att, såsom fogdar, länsmän och tulibetjenter, endast Norrmän skulle användas. Kommittéen föreslog derefter Storthinget, att, i stället iör stadgandet i Eidswoldergrundlagens § 75, mom. 1), att det tilikomme Storthinget att naturalisera utländningar, antaga följande bestämmelser: att ingen Svensk skulle intilldess nästa Storthing annorlunda förordnade, erhålla något embete i Norge, utan samtycke af Storthinget, när detta vore församladt, och dessemellan af Norske Stats-Rådet; att Ståthållaren och omedelbart under honom stående Adjutanter, Sekreterare och Skrifvare kunde vara Svenske män, dock utan att derigenom erhålla rätt till andra embeten; alt då Storthinget meddelade infödingsrätt åt utländning, utan att Konungen sådant föreslagit, Konungens bifall dertill fordrades; samt att dessa stadganden kunde af Konung och Storthing förändras, intilldess en grundlag efter öfverenskommelse mellan Sveriges Ständer och Norges Storthing angående denna sak blifvit fastställd och införd i båda rikena. Storthinget beslöt emellertid, med 70 röster mot 7, att § 75 mom. i) icke skulle förändras. Då Storthinget härefter i nummerordningen genomgick grundlagens särskilda §§:r, fattades vid 28 § ofvanomförmälda beslut rörande Stats Rådets sammansättning och Ståthållare-embetets uppdragande åt Svensk man, hvaremot såväl 75 § mom. 1) lemnades oförändradt, som ock 93 § i'
där drömmande lakom vi två i snälla vår stråt framför hänglida de vida slupen — mörka djupen, oss en oändlig skimmerlan öfver nattlig ocean. s k o l a r]. F ö r Idun af D:r J. Hulting. E j \ e t finnes hos oss många ordspråk, som [i ' &lt;3f säga, att våra barn äro det förnämsta vi äga. » Barnen äro ej för många, » heter det, » då de arta sig väl, » och » barn äro fattigmans rikedom » o. s. v. A r det nu så, så är det ock en oafvislig plikt för föräldrar och målsmän att med kärlek och verklig omtanke vårda de små och att med tillbörlig omsorg leda deras uppfostran ej blott i psykiskt, Utan äfven i fysiskt hänseende. Allt för ofta försummas dock det senare. Föräldrarne placera sina barn i skolan, och därmed tro de sig ha uppfyllt allan rättfärdighet. Och likväl återstår mycket i den vä- gen. Man får eller har ej rätt att fordra allt af skolan. Hem och skola måste samverka med hvarandra. Först och främst bör hemmet se till, att barnen få lefva under så gynnsamma hygieniska villkor som möjligt, och att de ej allt för tidigt få börja sin skolgång. Hvad det förstnämnda beträffar, måste föräldrar och målsmän noga tänka på, att det erfordras fysisk kraft för ett kommande intellektuelt arbete, de böra besinna sanningen af följande ord af W. Mathews: » Det första villkoret för framgång i lifvet är att vara så att sä- ga ett sundt kreatur » och » ett stort förstånd i en svag kropp liknar guld i en utmattad simmares ficka ». Och i och med detsamma som ett barn får börja sin skolgång för tidigt, har ett svårt fel begåtts mot barnet. Det är då inne på mångläseriets vidsträckta fält, där så många duka under till följd af öfveranstränguing, där så många frön till nervförslappning utsås, och där slutligen mången gång ej annat än ett ruineradt nervsystem blir viQsten af alla ansträngningar. Men när bör då barnet sättas i skolan? Som allmän regel må följas, att ett barn ej må börja sin skolgång förr än vid fyllda 7 års ålder. Föga eller intet bör göras förut i fråga om läsning.
Såsom härmed sammanhang ägande får Utskottet anmäla, att, i anledning af R. Stms vid 1817 och 1818 årens Riksdag gjorde underd. framställning, K. M:t, genom Nåd. Bref af den 1 Junii 1820, hvarom ^22 Stats-Utskottets K. KrigsCollegium aflälit Circulaire d. io Aug. sistberörde år, förordnat, att transporter af’Kronans effecter skola, så vidt sådant låter sig göra, verkställas sjövägen, och allmogen derigenom vinna lättnad uti det tryckande skjutsningsbesväret, hvarförutan R. St:r vid nasti. Riksdag till K. M:t uttryckt den underd. önskan, att ett sådant stadgande jemväl måtte i Nåder meddelas för så väl Landtsom SjöTruppers transporter , att till ofelbar efterrättelse iagttagas, så ofta det med Kronans tjenst är förenligt och kan åstadkommas. Då genom den sålunda föreslagne Ingfartygscommunicationen emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken, icke allenast den af R. St:r vid föregående Riksdagar, afsedde fördel af Kronans Manskaps och Effecters transporterande sjöledes, till stor del skulle kunna skyndsamt och beqvämt åstadkommas med lindring i skjutsskyldigheten för Innevånarne i Rikets Norra Provincer, utan äfven desse sistnämnde beredas en lättad communication med Hufvudstaden och sins emellan med fördelaktig inverkan på Handel och Näringar, och då tillika härvid förekommer, att det ifrågaställdte Lånet icke föranleder till någon förlust för Staten, får Utskottet vördsamt föreslå: att R. H. St:r hos K. M:t i underd. hemställa, att en LåneSumma af 3o,ooo R:dr må, emot derföre ställande nöjaktig säkerhet, till ifrågavarande företags utförande meddelas af Anslaget under RiksStatens Nionde HufvudTitel, så vidt tillgång deraf för Betänk a n d en, N:o 291, 292. 423 för samma
I anledning häraf hafva Banco-Fullmäktige anfört ej mindre, att, i och med detsamma som lefv era ns-affä ren måste lill en Låne-affär förbytas, det icke syntes Fullmäktige hafva varit med billighet öfverensstämmande, alt de personer, hvilka, genom inträffade oförulsedde händelser, sålunda, emot deras afsigt, blifvit låntagare hos Banken, skulle behandlas strängare, än Bankens låntagare i allmänhet, hvilka för det dåvarande icke er~ lade utöfver 5 procents ränta, med undantag af de fall, der de gjort sig förfa i Ine till så kallid straff-ränta, hvilken så mycket mindre här borde ifrågakomma, som Contractens upphäfvande utgjorde Fullmäktiges önskan.; än äfven att, under de vid beslutets fattande för hand varande förhållanden, det, enligt Fullmäktiges åsigt, måste hafva varit af ojemförligt större vigt, att återgången af desse Contracter snart blefve beviljad och beslutet derom kunnigt, derigenom borde åstadkommas en för allmänna rörelsen fördelaktig inverkan på Vexei-coursen , och såmedelst i någon nion förekoinmas en ytterligare kännbar nedtryckning i priset å landels betydligaste exportvaror, än att en vinst af en procent å de uppburne förskotts-suoamome tillskyndades Banken, hvilken ändock, genom förskottsmedlens återbärande, under de af Fullmäktige föreskrifne vilkor, erhållit en tillfällig Capital-vinst af 15,667 R:dr 14 sk. 4 rBea.
Skrif v. N:o 273* Donationer: verket, som af andra publika Cassör oell Fonder, när gåfvan i värde eller penningar går öfver 5o R:dr, skrifvas på sLämpladt papper efter Sex för hundradet. Fastebref, förses med Charta Sigiilata, till i emot hvad för Köpeoch Bytesbref stadgas, eller till |:dels * procent af Köpeskillingen, tijl och med i5o R:dr, samt lill Jrdels procent af hvad deröfver stiger, på nedanstående sätt: Under samt till och med a5 R:dr — 3. deröfver till och med 5o — 6. till och med 7 5 —r 9. till och med 100 — 12.' till och med ia5 — i5. till och med i5o — 18. samt deröfver för hvarje fulla 5o R:dr — 3. Men, i händelse Fastebref anmäles vara förkommet, då det inför Domaren skall uppvisas, höidet Bevis eller Protocolls-Utdrag, som i stället företes, 0111 det skall gälla, vara med stämpladt Papper försedt till lika belopp, som det, hvarmed det förkomna Fastebrefvet bordt vara belagdt. FideiCommiss-Bref och andra dylika Förordnanden skrifvas på stämpladt Papper, eller beläggas dermed till ^:dels procent af den bortgifna Egendomeus, vid BevillningsTaxe - Exp. Utsi. Förslag till und. Skri/u. N:o 275. lil FideiCommiss-Bref ringen, uppskattade värde, då den består i fast gods; men efter Bouppteckningsvärde, Mälismanna ordom , eller Domarens pröfning, då den utgöres i Lösören. Förmedlings-Bref , som i KammarCollegium beviljas, antingen de utfärdas genom Bref eller Utslag, för hvart helt Hemman efter förmedling —- 24. Och så i förhållande med de mindre , dock för Hemmansdelen ej under — 6. MorgongåfvoBref belägges med stämpladt Papper till |:dels procent af gåfvans värde.
Hwad de förre eller Swenffa ^rmäens fordringar beträffar, sä har wäl icke mig wetterligen frän den sidan och i denna wäg nägon klagan eller ansökning hos Riksens Ständer blifwit in8inneracl, hwilket owedersägeligen gifwer et förökadt wädermäle af deste Rikets förswarares ädla och patrioti8ka nit och tänkesätt, i det de icke allenast hjeltemodigt wägatochwäga liff och blod för Fäderneslandet, utan ock med tälamod widkännas den owäntade och oförtjente swära bördan, som Rikets utblottade tilständ medförer: men mätte icke wi och alle Swenffe inbyggare, som fä päräkna deste wäre tappre krigsmäns forswar, för mycket pröfwa deras tålamod och försätta dem uti än mera werkeligit lidande. Mä hända at ibland desto fordringsägare finnas nägre, som genom egen förmögenhet, kunna dröja med deras fordringar; men jag är deremot öfwertygad, at de siesta ä r» - Den 23 Majs. SZ5 ro i trängande behof, icke blott för sig sjelfwe, utan äfwen för hustrur och barn, hwilkas känslor af männernes warelse i fält och osäkerheten om deras lif, mäste blifwa desto större, genom saknaden af det understöd, som-de haft at päräkna, om männerne utbekommit deras nu i fräga warande fordringar och ägt tilfälle deraf understödja sina anhörige. Och föröfrigt hivarken kunna eller böra wi mot ssäl och billighet begära, at krigsmannen stall med lika nit och tilfredsställelse gä i sitt kall, dä han saknar hwad honom tilkommer och äfwen behöfwer, som dä han njuter sin fulla rätt.
|p den själf biografiska teckning, Bellman efterlemnat, men, dess värre, endast i fragment, tolkar den store skalden så här sina känslor vis å-vis kvinnan: » Herre Gud — • ett fruntimmer, anten hon är vacker som en ängel eller ful som Nymanskan, har att befalla mig kyssa sina fjät. » Ja, inte måtte just gracerna med det allra huldaste leende lagt sina gåfvor i den vagga, som den 2 0 juni 1 7 1 9 sattes i gång för rike bryggaren Lorens Westmans, d. ä., och hans husfru Magdalenas äldsta barn, en duktig tös, som några dagar därefter i dopet erhöll namnet Christina. Vid 1 7 års ålder, eller 1 7 3 6, blef emellertid Christina Westman gift med en man, hvilken dref samma yrke som fadern: bryggaren Nils Nyman Jonasson, på sin tid en af Stockholms rikaste borgare. Efter hans död, 1 7 6 2, fortsatte enkan det stora bryggeriet, hvilket var beläget vid Drottninggatan, midt emot Barnhuset. Det var nu hon blef under namnet * Därute på Upsala vackra, minnesrika kyrkogård finner man nu en liten, rund graf kulle, där vänliga händer planterat en yfvig rosenbuske. Under den kullen hvilar en af de ädlaste kvinnor vår underliga tid har fostrat. Vandraren, som stannar vid graf kullen, kan därifrån se de gamla, majestätiska granhäckarne och de sandade gångarne innanför Botaniska trädgårdens murar. D e äro sig lika, men hon, som en gång i solig vårdag därinne utvecklade allt det goda och ädla, hon ville uträtta i lifvet, hon hvilar nu under torfvan vid vandrarens fötter. Och hvarje gång sommarvarm julisol åter börjar glänsa, då öfversållas busken på grafven af röda, fylliga rosor. D e röda rosorna följde henne genom hela lifvet; hvarför skulle de då ej också glöda på hennes graf? Och bland alla de andens stormän, som här på den gamla kyrkogården ännu ur sina grafvar tala manande och väckande ord till nya generationer, hviskar där också en röst ur den lilla grafven med de röda rosorna.
Hvad slutellgen angår det yrkande att Tullbetjenirtgen i de Städer, der fästningar eller Casteller äro, måtte förbjudas, att af de till sådana städer ankommande vedlass taga vissa vedträd för Commendanternas räkning, såsom en dem tillkommande sportel, under namn af flis I>«n 3 Augusti af Garnisonsved; sä anse sig Riesens Ständer, med afseende sa väl å de olägenheter, hinder och uppehåll, allmogen härigenom tillskyndas, sorn denna sportels mindre lämplighet såsom Inkomst för CommendaPterna, äfven böra i ■underdånighet anhålla, att den samma måtte jvara afskaffad och Goinmendanterne i Rikets i'ästningar och Casteller någon skälig ersättning I Stället tillagd: hvilket allt Riksens Ständer Jiärmed till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga prof-; ning i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup tt®i ilersåtlig vördnad, trohet och nit Stovmägtigste Allernådigste Konung^ Eders Kongl. Majus TTnderdånigste, tropligtigste tjenare och unlersäter - På Ridd. och Adeina' vägnar Carl Mörner* h, t. landtmarskalk. På Prest-StåndeU vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman, På Porgare-Standetä vägnar TJ. Schwan Ij, t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olssen, 0, v. Talman. Deri 3 Augusti lig * Uppläst Ims samtliga Uiks-StSndcn d. 3 Augusti. Stormägtigste Allernådigste Konung'. Lös Riksens Ständer hafva framställningar blifvit, gjorda rörande utfärdande af ett nytt Reglemente för härvarande Medlemmar af Ju-: diska Nationen.
Landshöfdingarne i Jemtlands \ och Norrbottens län, om löneförhöjning åt Landshöfding e-instruktionen, om ändring i vissa delar deraf Landshöfdinge-residens i Jönköping, om anslag till uppförande af nytt Landskamrer arne i Jemtlands, Westerbottens, Norrbottens, och Gotlands län, om löneförhöjning åt Landskrona, om upplåtelse af mark från det Landskrona fästning tillhörande område till staden — 8 i 96 — 9 Juni i 8 Juni 9 Juni g. 8 Juni 1 4 1 66 30 Se Åttonde HufvudTiteln. — 4 1 60 38 Se Sjette HufvudTiteln. — | 4 1 78 22 Se Statsbidrag till vägar m. m. 23 1 1 __ a.a. llNov. a.a. 11 Nov. a. a, 8 Nov. 11 Nov. 1 i 00 00 — 42 59 — b. 10 Febr. a.a.l7Mars b. 10 Febr. a. a. 3 Mars å. 10 Febr. a.a.l5Mars b. 10 Febr. a. a. 7 Mars — 4 1 60 10 Se < Sjette HufvudTiteln. — 8 — 16 — 3 Jan. 10 Jan. 10 Jan. 30 Dec. 1 4 1 53 9 Se Sjunde HufvudTiteln. — 4 1 60 11 Se Sjette Ilufvud'Titeln. — 4 1 45 b. 10 Febr. b. 10 Febr. b. 9 Febr. b. 10 Febr., N:0 Landsorts fyrbåk, angående den särskilda uppbörden vid 1 Lands-Sekreterare, om ersättning till åtskilliga tor förlorad passlösen 22 Landsting, om ändring i Kongl. Förordningen för, se Kommunalstyrelse. Landsting smedlen, angående förändrad grund för uttaxering af i 37 I anledning af skiljaktiga beslut ! -rI anledning af skiljaktiga beslut Landstorm, om bildande af en sådan samt förändring i grunderna för beväringsinrättningen, se Beväringsinrättningen. Landtbruks-ingeniörer, om förhöjd aflöning för .
Till allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets liandlägging har blifvit öfverlemnad följande af Riksdagsmannen Jonas Petter Danielsson från Kalmar Län, inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckte motion: »Då det icke kan anses hvarken nyttigt för vetenskapsmännen sjelfva, eller ekonomiskt och hushållsaktigt, att ett så kapital-fattigt land, som Sverige, fortfar att underhålla två så enormt dyra inrättningar, som de i Upsala och Lund förlagda universiteter, hvarigenom naturligtvis måste inträffa, att dessa håda så vigtiga bildningsanstalter städse skola befinna sig i ett dåligt skick uti allt hvad materielen angår, för att ej tala om alla de olägenheter, sorn, genom Akadcmiernes förläggande i småstäder, måste uppkomma och hvilka olägenheter af den namnkunnige Professoren Berzelius för 30 år sedan fullständigt utvecklades, ehuru skråandan då lyckades att motverka hans helsosamma förslag, så får jag derföre föreslå, att nämnde universiteter måtte blifva till Stockholm förflyttade, hvarest fullständiga anstalter redan finnas inrättade för de verdsliga fakulteterna och hvarigenom Carolinska institutet sålunda blefve öfverflödigt, samt att Utskottet tillika måtte i hela sin vidd utveckla allt hvad med denna fråga kan hafva något sammanhang.» Det förslag, som blifvit uti ifrågavarande motion väckt och hvilket, åtminstone hvad förflyttning af det i Upsala förlagda Universitet an - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 45- 13 ■o-år. ofta tillförene blifvit offentligen framställdt, har, så vidt Utskottet kunnat utröna icke förr än nu, gjorts till föremål för Rikets Ständers bedömande; i följd hvaraf Utskottet skulle hafva ansett det åligga sig, att, för denna vigtiga frågas utredning, till granskning upptaga de skäl, hvilka i striden om fördelen af den ifrågaställda förflyttningen blifvit å båda sidor anförde, derest icke Utskottet ansåge sådane förhållanden vara förhanden, hvilka, enligt'Utskottets öfvertygelse, åtminstone för närvarande, hindra verkställighet af förslaget.
Man måsté ju, decimalsystemet till trots, utbetala 3, 9, 12 R:dr o. s. v., och det står ju icke i ringaste strid med eller berörer på minsta sätt detta beqväma tiotals-system, om jag verkställer denna liqvid endast med 1 R:drs sedlar eller med sedlar på 3 R:dr. Men för alt icke förlänga reservationen vill jag i korthet uttrycka narn öfvertygelse. Om man fortfarande medgifver enskilda penninge-bolag draga till sig landels förmögenhet, öfverfylla rörelsen med sina mynt-representativer och frånrycka Riksbanken förmågan att reglera sedelstocken; — Om man, genom utländsk skuldsättning, omätlig import, ett luxuriöst lefnadssätt och svindlande spekulationer, hvartill hypoteksföreningar, privatbanker och filialbanker gifva den bästa uppmuntran, spränger realisationen och tvingar Riksbanken till en ny bankrutt; så är det en ringa tröst för nationen att några millioner R:dr mera i silfvermynt finnas ute i landet. De lära väl också, i ett sådant olyckligt fall, utan allt tvifvel snart hopsopas och äfven utföras öfver hafvet för utländsk gäld. Dessutom förekommer det mig motbjudande att lagstifta under den förutsättning att Riksbanken förr eller sednare nödvändigt skall komma på obestånd och blifva insolvent. Ranken står och faller med 72 § i Regerings-Formen. Alt dess innehåll bokstafligen uppfylles är den första financiela högmålssak för Rikets Ständer. Realisationens styrka bestar deruti att hvar man med visshet vet och kan trygga sig vid att den Riksbanks-sedel han har i sin ficka är lika god som motsvarande värde i silfver, Och sä länge denna trygghet finnes, kan Banken, utan minsta fara, inom gränserna af sin sedelstock, utgifva så många sedlar på 1 och 3 R:dr sorn den mindre rörelsen någonsin önskar och behöfver. — Dessa låga sedelvalörer fasthållas af rörelsen och blifva sannerligen icke de första som uppvisas i Banko-luckan för erhållande af resepass åt Bankens silfverplantsar tili utrikes ort-» Häruti har Herr Doktor Björkman hufvudsakligen instämt. Banko-Utskottets Memorial M 12. IS M 12.