Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna skjutvapnens förökade kraft, som icke kunnat åstadkommas utan motsvarande tillökning i massa och tyngd, utöfvar i följd af försvårad landtransport, ringare inflytande på verkens sammansättning vid en landlfästning, men så mycket mera på sjöbefästningar, hvilka, så framt de skola, i lika mån som förut antagits, kunna motstå anfallen, måste utbredas, flerfaldigas samt erhålla ökade vallmassor och framför allt lika kraftig bestyckning, som fienden kan använda och med ångans tillhjelp utan svårighet medföra och uppställa. En naturlig följd häraf är, att befästningsplaner, uppgjorde och grundade på förhållanden 1820 och 1830, icke i alla delar kunna'motsvara de fordringar, hvilka såväl de militära anfallsmedlens stora utveckling, som de politiska förhållandena fram ställa och göra gällande år 1836. Hvad sorn i ofvannamnde befästningsplaner, så i strategiskt som taktiskt afseende fattas eller brister, måste fyllas och fullkomnas, så framt man vill hoppas med någon framgång möta och tillbakavisa de anfall, för hvilka landets vigtigaste och för försvaret ömtåligaste punkter säkerligen blifva ut - Bil. JM 5 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1J386. 123 sälte i fall man, genom uraktlåtenheten alt skydda dem med tillräckliga och starka försvarsmedel, inbjuder fienden att utan äfventyr gora det lönande försöket. Dervid måste i första rummet tagas i betraktande att, sedan ångan blifvit flottornas rörelsemedel, är den på landsidan öppna Hufvudstaden ständigt blottställd för ett oförmodadt anfall; ty om ock befästningarne i skärgården, när de blifva fullbordade, hindra fiendiliga fartygen alt gå rakt in i Stockholms hamn, sätter likväl ångkraften dem i tillfälle att hastigt öfverföra och landsätta en för öfverrump ling tillräcklig härafdelning, på någon af de många punkter på kusten, hvarifrån den med en enda dagsmarsch kan förflytta sig i närheten af Hufvudstaden.
— Man behöfver blott besöka något af hufvudstadens häkten eller af Rikets läusfängelser, för att till sin förskräckelse och fasa få se och erfara, hurusom 20 å 3o och ofta flera personer der finnas sammanpackade uti ett litet osundt rum; hurusom den för första resan snatteri tilltalade, eller för sådant brott misstänkte, eller, utan förut begången förbrytelse, försvarslöse, der finnes förvarad i samina rum, solli grofva förhärdade brottslingar; och hurusom icke ens ett särskildt rum derstädes finnes för emottagande af minderåriga förbrytare, eller för sådana personer, som med fängelse aftjena deni ofta i tvistemål ådömde vitesoch ensaksböter, hvaraf följden är, att äfven dessa, eljest alldeles obrottsliga personer, äfven måste inspärras tillsammans med verkliga missdådare. Man inser lätt, att de närmaste följderna af detta olyckliga förhållande måste blifva, att de äldre brottslingarne, i stället för att uti fängelset väckas lill besinning och ånger öfver begångna förbrytelser, tvertom endast filina nöje ulf att för deras stora omgifning skryta öfver den fintlighet, hvarmed de förstått att utföra och dölja sina illbragder och att öfvertala fängelsets novicer till efterföljd af deras exempel; att dessa sistnämnde åter, i stället alt genom inneslutandet uti fängelset blifva afskrämde från vidare återfall uti brottslighet, tvertom finna sin trefnad på ett ställe, der de vid sitt inträde emottaga? af ett så talrikt, muntert och gladt sällskap, samt sätta deras ära uti att kunna så använda de lärdomar, sorn de af sina äldre kamrater inhemtat, att de en dag sjelfva kunna hoppas att, i sin ordning, belönas med andra yngre kamraters bifall, vid omtalandet af den fintlighet och slughet, som de användt vid utförandet af deras sednaste förbrytelser; samt slutligen att de äldre och yngre fångarne, under deras ofta, hela måna - Den 19 Februari e. m. a55 der igenom, fortsatta sammanvislelse uti fängelset, gemensamt uppgöra planer för utförandet af nya brott, så snart de ater ifrån fängelset frigifvas.
St. afgåfvo vid 1841 års riksdag. De fel mot hvilka mina anmärkmr komma att riglas äro visserligen gamla; men då man skall stifta en ny författning, bör man vårda språket, och söka afhjelpa der befintliga fel. Mom. lyder sålunda: ”För iakttagande af Den 12 A usus t i e. m. 225 af hvad, i nästföljande § är föreskrifva, skall fattigvårds-styrelsen hafva noga uppsigt öfver skeende inflyttningar och det åligga hvarje samhällets medlem att om personer, si>m af honora från annat samhälle emottagas i sitt hus eller å sina egor” elc. Naturligtvis skall det heta ”emottagas i hans hus eller å hans ägor” etc. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville besluta, att denna rättelse göres. Hr Printzensköld, Carl: I sednare punkten af 17 § skulle jag anse nödigt att göra en rättelse. Början af §:n lyder: ”att en hvar skall vara förbunden att till kyrkoherden i församlingen aflemna åtskilliga bevis för att styrka sina lefnadsförhållanden” m. m. Sedermera följer en annan punkt som lyder sålunda: ”detta bevis skall skyndsamligen och vid vile af 1 r:dr 32 sk. b:co till ofvannämnde fördelning sednast inom 14 dagar efter inflyttningen aflemnas till pastors-embelet i den församling dit inflyttningen sker”. Man har här icke uttryckligen sagt, hvilken som skall aflemna beviset, men väl stadgadt ett vite för försummadt aflemnande deraf. Denna ofullständighet kan föranleda olika tolkningar af författningen, så att på en ort kunna embelsmyndigheter anse skyldigheten att aflemna beviset, åligga den inflyttande, hvaremot å en annan embetsmyndigheterne kunde anse denna skyldighet åligga husbonden som mottagit den inflyttande tjenaren. Med ett ord, tolkningen af författningen kan blifva olika.
slog hon sig på läseriet och blef ett sådant der illitsvåger sin, för de ha fått den fixerade idéen att ta Aurore med sig till Tyskland. terat fruntimmer. Nu har hon kommit öfver hit med tillåter väl inte Fru Majorskan? FASÂN (for sig). Det får icke ske. (högt) Men det MAJORSKAN. Nej, det kan ni vara säker på, jag har mina planer jag. (vänder sig om) Nå Ludde! hvad står du der som en döer byst efter! NOTARIEN (som under tiden ordnat sin klädsel framför en liten fickspegel). Mamma vet inte hon, att en ung ajusterad. tjenstemans förnämsta åliggande består uti att vara väl MAJORSKAN. Ja du må justera dig bäst du vill, så FASÂN. Fru Majorskan har vissa planer? blir du ändå aldrig justerad. för obegripligt, herr Kammarjunkare, jag har sjelf MAJORSKAN (utan att höra på honom). Är det inte födt upp den der gossen, jag har tuktat honom både natt och dag, och ändå är han icke mera lik mig än det som aldrig var. NOTARIEN. Här ha vi de andra nu. ELFTE SCENEN. FRIHERRINNAN. AURORE. BARON STARRKOPF (ifrån höger). MAJORSKAN. NOTARIEN. FASÂN. (Baron och Fasân helsa bekant på hvarandra.) du kan nu göra dig ett begrepp om rikedomen af vår tyska litteratur, vet du, när man kommer in deruti lefver man riktigt i drömmarnes rike. hon gick i sömnen. FRIHERRINNAN (till Aurore). Ja, min goda Aurore, MAJORSKAN (för sig). Också går hon jemt som fortjust att förnye bekantskap med den intressante Herr Kammarjunkar Fasân. BARON. Gehorsammer diener, gnädige Kusin, ganz MAJOKSKAN. Herrarne känna hvarandra förut. FASÂN. Ja, vi gjorde bekantskap i fjol i Slesvig, Baron var en af anförarne på tyska sidan. det kriget.
En rullrgs till mynt-enhet och dess indelning i penning, utan har jag ansett nyttigare och vida ändamålsenligare vara att bestämma mynt-enheten lill ett lägre värde, motsvarande 24 sk. rgs, un der benämning krona, och att hundradedelen deraf borde kallas styfver, ett förslag, som vid föregående riksdagar blifvit, efter hvad mig synes, på goda skäl, af flere personer inom representationen redan förordadt och framstäldt, och som uti Herr Grisettstedis vid sista riksdagen afgifne reservation finnes fullständigt moliveradt.” Banko-Utskotlets Utlåtande, A’:o 24. 11 Af Herr Åkermani^r. ”Emot Utskottets beslut att föreslå myntenhetens benämning af riksdaler, utan något tillägg, till undvikande af den tvekan om dess värde, som i den dagliga rörelsen måste blifva en följd af denna mynt-benämnings nu egande 3-faldiga valör, såsom specie-, bankooch riksgälds-riksdaler, måste jag reservera mig, och tillstyrker för min del bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition, hvarigenom, i likhet med hvad Rikets Ständer, så väl vid 18.34—1835, som vid 1840—1841 årens riksdagar för deras del beslutat, mynt-enheten, motsvarande \ r:dr silfver, eller En r:dr rgs, föreslagits erhålla benämningen riksdaler kurant. Hvad åter förslaget om decimalsystemets införande angår, bör jag, under erkännande af dess beqvämlighet vid all räkning och bokföring, anmäla den åsigt jag hyser, att den vinst, som i detta fall är ostridig, endast kan uppväga olägenheterne, åtminstone under en längre följd af år, al folkets obekantskap och ovana vid detta räknesätt, om mynt-enheten gjordes sådan, att icke allenast 100-delen deraf, utan äfven vid användande å enheten af den af folket förtroligt kända 4-delningen, jemt antal hundradedelar komme alt motsvara förut existerande, i handel och vandel ofta förekommande, myntvärden.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda anfördt blifvit; och då ej mindre genom Kongl. Brefvet af den 11 Juni 1794 , än Kongl. Förordningen af den 5 October 1772, är stadgadt, att Bruksägare och Ståndspersoner, som Bergsmanshemman åtkommit, böra på rätt Bergsvis sköta och nyttja sådana hemman , så att in nelraf - Ren 2 Juli. •73 nehafvarne fullgöra alla de skyldigheter, som en Bergsman åligga, - medelst Bergsbrukets fortsättande och Tackjernets användande, samt skogens vard och nyttjande efter Forfattningar oell Besolutioner; men att, om annorlunda sker, den Ståndsperson, sorn vid Bergsmansegendomen eftersätter Bergsbruket, likafullt skall betala fulla utskylder till Kronan, i hvilken afsigt Kongl. Bergs-Collégium , i anledning af förra arens obehindrade hyttegång, bör utsätta en viss blåsningstid, såsom den kortaste, hvarefter, då någre oundviklige olyckshändelser icke inträffa, utlagorna skola beräknas och erläggas hvarje år, blåsningen skulle finnas gå derunder; samt att, um en sådan Ståndsperson dertillmed varder befunnen och öfvertygad om missbruk och öfvertradelser i angående till Tackjernshandel, skogshushållning och olollig kolförsäljning, bor han första gången plikta efter Bag och Författningar , men andra gången förlora åbooch nyttjande-rättigheten af Bergsmansegendomen , hvilken i sådan händelse skall af Bergs-Tings-Bätten för hans räkning, på öppen Auction, efter föregångna palysningar, säljas till den mestbjudande inom Bergsmansståndet, utan att någonsin mera få komma i Ståndspersons hand; så har Utskottet, enär genom concessionerna vid 1809 och 1810 årens Biksdag någon förändring icke blifvit gjord uti de
Riks-Ständen utnämne utan drojsmäl sine Deputerade, hwilka med Landtmarffalken och Talemännen, hwart Ständ för sig, inför Konungen mä nedlägga Ständcns wördnad och lyckönffan, samt likaledes upwakta Drottningen och de Kongl Personcrne. Standen utse derjämte Deputationer, at inbördes hwarandra hälsa och lyckönska. §. 26. Konungen eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §. §. omröra, Stads-Rädet, läte genom en Härold, under hittils öflige Ceremonier, utlysa dagen, dä Ständerne, efter förrättad Gudstjenst mä sammankomma pä Rikssalen. Gudstjensten, hwartil alla Standen böra enhälligt infinna sig, förrättas af en Biskop i Stadens Storkyrka. Efter desi stut upträde ä Rikssalen först Bonde Ständet, deruppä Borgare Ständet, widare Preste-Ständet, alla bwart för sig anförde af deras Takemän, och sisi Riddcrffapet och Adeln, anförde af Landtmarskalkcn, intagande de dem anwiste ställen. För 7^2 Den 8 Augusts. För Konungen stal längst fram i Salen sta en Thron, omkring hwilken Kronprinsen och de öfrige Kongl. Prinsarne hafwa sina platser. Dernäst intage framför alla andrake twänne ^tote Minisirarne deras rum, och förhällts i öfrigt enligt det Ceremoniel, Konungen later för tillfället utfärda. Härefter före Konungen sjelf, eller der Konungen är frånvarande> eller han sä för godt finner, Stats Ministern för Utrikes Arenderne ordet till Riksens Ständer, och läte dem afhöra Berättelsen, om hwad sedan sista Riksdag uti Rikets styrelse sig tilldragit. Ständerncs Talemän träde sedermera inför Konungen , och framföre i Ständens namn deras underdäniga wördngd Sluteligen och när Konungen lemnat Rikssalen, förfoge
R:dr, än äfven den bär ofvan beräknade kostnadssumma, 30,600 R:dr Sv. banko, för publika byggnadernas och materielens iståndsättande, måtte till utbetalning i mån af behofvet beviljas, samt, då tillfälle till öns afträdande på antagliga vilkor möjligen ännu kunde yppas under fortsatta bemödanden för detta ändamål, anvisas till utgående på enahanda sätt, som i afseende på tillskottet för koloniens förvaltningskostnader hittills varit iakttaget, eller att medlen, efter skeende anvisningar, förskottsvis utbetalas Irån Statskontoret, emot ersättning af de för extra statsregleringen afsedda tillgångar, enligt för hvarje år till Riksgälds-kontoret afgifvande reqvisition, allt under förbehåll af framtida godtgörelse till moderlandets statsverk, om och i den mån ökad afkastning af ön eller för dess afyttrande inflytande medel dertill kunde lemna tillgång. Hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet hemställt och hvaruti Statsrådets öfriga ledamöter äfven instämde, täcktes Kongl. Majit i nåder bifalla. Som Kongl. Majit, uppå underdånig föredragning af de öfriga Stats-departementerna och under iakttagande af de för det afgifvande statsreglerings-förslaget bestämda allmänna grunder, under denna dag meddelat nådiga beslut i de ämnen, som rörde ej mindre utgifterna å riksstatens andra, tredje, fjerde, femte, sjette och åttonde hufvudtitlar, äfvensom vissa delar af den nionde, än ock sådana till dessa hufvudtitlars föremål hänförliga särskilda anslag, hvilka endast för en gång eller på vissa år erfordrades, och om hvilket allt behöriga protokollsutdrag komme att från Stats-expeditionerna Chefen för Finans-departementet tillställas; så behagade Kongl. Majit nu i nåder förordna, att, i enlighet med de af Kongl. Majit under denna dag fattade samtliga beslut, ett fullständigt förslag till Kongl. Majits nådiga proposition till Rikets Ständer, angående statsverkets tillstånd och behof skulle skyndsamligen uppsättas och genom Chefen för Finans-departementet inför Kongl. Majit i Statsrådet justeras. Ex Protocollo Carl v. Schantz.
Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Motion N:o 121, derom att Smålands husar-regemente måtte få förändras till infanteri. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. — Motion N:o 235, om kronofogdetjensternas indragning eller ock tillsättande af en kommitté för afgifvande af förslag till ett enklare och ändamålsenligarc redovisningssätt för den s. k. fögderiuppbörden. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 77. - Motion N:o 236, om förtydligande af bestämmelserna i 15 kap. 2 § 1 mom. af Rättegångs-balken, angående rättegångsfullmägtige. Motion N:o 345, om jordafsöndring från häradshöfdingebostället, ett man tal Hvetlanda, inom Östra härad af Jönköpings län för uppförande af bostad åt extra Provincial-läkaren i samma härad. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 123. R. St. underdån. Skrifv. N:o 107. Motion N:o 530, om statsanslag till bildande af en remonteringsfond för Smålands husar-regemente. Stats-Utsk. Utlåt. Degerhamn eller Grönhögen på Öland, om anslag till förbättrande af hamnarne vid. Motion N:o 132. Stats-Utsk. Utlåt. Diskontfonden, om tillökning i Riksbankens allmänna, eller åtminstone den del af samma fond, som är anslagen åt lånekontoret i Malmö. Motion N:o 75. Banko-Utsk. Betänk. N:o 35. om dess förökande med 1,000,000 R:dr årligen. Motion N:o 218. Banko-Utsk. Betänk. Diskontlån, om utsträckning af anståndstiden för deras omsättning till två månader öfver förfa Höliden. Motion N:o 218. Banko-Utsk. Betänk.
Detta kan ej försvaras därmed, att redogörelsen för sekter och partier lämpligast lemnas af deras egna anhängare, hvilka naturligen i egen sak hafva den största sakkännedomen, — ty den regeln har red. själf drifvit » in absurdum » genom exemplet spiritismen, hvilken fantastiska tidsrörelse sannerligen tarfvar en kritisk skildrare. För öfrigt har ju red. på det mest drastiska sätt afvikit från regeln, då den låtit den bekante fritänkaren A. F. Åkerberg skrifva artiklar tillhörande den lutherska dogmatiken. Äfven sakkunskapen hos en del bland de nya medarbetarna kunde dragas i tvifvelsmål, om man t. ex. får döma efter artikeln Sigurd Ring m. fl. Ännu mera graverande äro de anmärkningar, som Upsala-tidningen » Fyris » i en följd uppsatser riktat särskildt mot de osignerade artiklarna under samma bokstaf. De fel, som därvid påpekats äro så många och så grofva, att ingen som tagit kännedom om nämnda kritik lär kunna undgå att instämma i tidningens fordran, att Familjebokens utgifvare måtte vidtaga någon åtgärd för att hålla prenumeranterna å det dyrbara verket härför skadeslösa, så vidt detta nu efteråt låter sig göra. Lämpligast vore väl att låta de sakkunniga medarbetare, hvilkas namn fortfarande pryda häftenas omslag, hvar och en på sitt område underkasta den ifrågavarande delen af Familjeboken en granskning och sedan låta på deras utlåtande bero omfånget af de tillägg och rättelser, som redaktionen ej bör underlåta att publicera. Familjeboken åtnjuter som bekant statsunderstöd, och däri bör ju för dess utgifvare ligga en ytterligare maning till noggrannhet. LITERARA NOTISER. Det goda anseende, som vi skandinaver hittills åtnjutit i utlandet, sättes för närvarande i hög grad på spel genom det sätt, hvarpå en del nordiska författare skildra personer och förhållanden hos oss. Så yttrade nyligen världs' bladet Times i en kritik Öfver Ibsens nyligen äfven på engelska publicerade » Hedda Gabler », att » trots allt hvad vi veta tala däremot, det ju är möjligt att den norska medelklassen är lika hvardaglig, vulgär och osedlig som Ibsen framställer den ».
Ty det kunde icke eller hänföras till nästföljande morn., som talar om köpe-, gåfvo-och fasle-bref, såvida icke man antager Ulsk:s förslag, att orden ”besittning på viss tid” blifva tillagda. Som delta likväl icke är afgjordt, torde det vara bäst alt låta denna punkt qvarstå, eller åtminstone uppskjuta dess borttagande till dess nästa punkt blifvit bestämd, der man kunde tillägga några ord om städje-contracter på viss tid. 1 annat fall kommer antingen Kronan att förlora den Si Den S Januari, f. m. charta, sorn belöper sig på dylika contracler, eller ock komma desamma alt charlcras efter en §, som icke är på dem lämplig. Frih. Cederström, Jacob: Att med ordet städja i detta mom. alses den årliga räntan, kan inhemlas af de ord, sorn i slutet af mom. förekomma. Der slår nemi.: ”För contracler, som å landel, särdeles i skogslracler, upprättas emellan jordägare och torpare eller andre personer 0111 några tunnland jord, dervid städja erlägges, beräknas chartsesigillalsealgiflen efter feni för hundrade af den öfverenskomma städjan, eller då, utöfver slädjan, prestationer följa, med städjeräntans tilläggande lill prestationernas värde.” Det är således den årliga räntan, som städjan utgör, och städjeränta är ieke något främmande ord för Svenska kameralen. Den skiljer sig från arrende derigenom, alt arrendatorn kan uppsägas frän sitt arrende, men den som gifver städjeränta, siller qvar på lifstiden. Jag medgifver, att om det öfverallt, der ordet städja nu förekommer, i stället hade stått städjeränta, så hade saken varit ännu klarare, men likväl bör ingen kunna misstaga sig, som något förstår vårt. kameralväsende. Det skulle vara möjligt, att, såsom Frih.
Litt. c) och cT) äro af samtlige Riks-Stånden bifallne. 7:de punkten Litt. a~) och b'); angående förhöjning i anslaget för Elementar-Lärovei ken i allmänhet, samt serskildt anvisande af anslag för Nya iElementar-Skolan i Stockholm, hafva af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit återremitterade, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg det af Utskottet föreslagna anslag, 48*800 R:dr, böra bevilljas, men att i beslutet derom borde uttryckas, alt af denna summa 6,800 R:dr böra användas för Nya Elementar-Skolan i Stockholm, samt af Preste-Ståndet, att Ståndet biföll, att det vid 1828—1830 årens Riksdag för Elementar-Läroverken beviljade anslag 42,000 R:dr, ökas till 48,800 R:dr, äfvensom att hela det belopp, som sålunda skulle komma att för Elementar-Läröverken i Riks-Staten uppföras, utgörande 61,706 R:dr 43 sk. 4 r:st, såsom reservations-anslag anvisas, hvaremot Ståndet föidilarade, att af sistberörde anslagssumma endast 6,800 R:dr må tills vidare användas till Nya Elementar-Skolan i Slockholm. Borgare-Ståndet har bifallit Utskottets tillstyrkan i denna del, och Bonde-Ståndet densamma återremitterat, dels under bestridande af någon tillökning uti det för Elementar-Läroverken vid 1828—1830 årens Riksdag beviljade anslag, dels yrkande, att en mindre summa, än de af Stats-Utskottet i sådant afseende föreslagna 6,800 R:dr, borde kunna blifva för ändamålet tillfyllestgörande.
Då ett glas e. d. råkar slås sönder så banna icke på det sättet, att den felande varsnar, att det är endast vreden öfver förlusten, som drifver på dina ord; låt din tjenarinna förstå, att det är lika mycket bekymmer öfver henne sjelf för hennes slarf, som vållat bannorna; då framkalla dessa icke vrede igen. » På det sättet », sägen I, » skulle ju hvar matmoder få göra sig till ett slags moder för sina tjenare. » — Nåväl, moder och uppfostrarinna, det kan ju vara ungefär det samma. Äro icke vi äldre komna till för att uppfostra de unga? Är icke detta vår pligt ?_ Om du så- lunda gör dig till en moder för dina tjenare, så gör du ändå icke mer än din pligt, men den pligtens fyllande skall bringa dig sjelf största nyttan. Rose Nath. En svärmor. Skiss af Wilma Lindhé. (Slut fr. föreg. n:r.) HH) e hade kommit på det klara med sina känslor redan för en tid sedan, men beslutat att ej tala derom ens med föräldrarna, förr än terminen började. Den skulle ju ändock aldrig återkomma, denna korta underbara tid, då de voro helt och hållet uppfyllda af hvarandra, utan att någon visste, knapt anade den ljufva hemligheten. Rektorn var högt ansedd i det lilla samhället, ej allenast genom sin ställning, sin begåfning och duglighet som kommunalman, hålles ett nummer I veckan under hela qvartalet. För hvarje B-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af utan främst kanske genom den rikedom, han fått med sin hustru. Angenäm sällskapsmenniska, sjelfskrifven rolighetsminister, god talare och lyckad tillfällighetspoet, var han själen i allt och afgjordt stadens främste man, om också mången fans, som ville göra honom platsen stridig. Att modren mottog underrättelsen med tå- rar förvånade ej Gunnar, ty han var van att se henne gråta lika mycket i glädje som sorg.
Torsten, det är du, som beröfvat Helena TORSTEN (stannar). Hvilken tro? RICHARD. Hennes tro på lifvet och människorna. TORSTEN (med ett leende). Men jag vill bara göra dig uppmärksam på, att på hennes lika litet som på någon annans. RICHARD. som förenar människorna, och som gör, att ingen står ensam, ingen är fri från ansvar för hvad han tänker och tror. Helena älskar dig, och Nej, men du ser icke det innerliga samband, Du uttrycker dig en smula obestämdt. hennes tro! jag aldrig sökt att inverka på Helenas tro, därför har hon sökt tillägna sig din tankevärld. 54 Det är din misstro, som smittat henne, och hvaraf hon är sjuk. Ja, nu förstår jag det allt. Men ser du då icke, hur hon lider däraf, Torsten, förstår du icke, att hon skall gå under därpå, om hon icke snart blir räddad? TORSTEN. Akta dig för de där räddningsfantasierna. RICHARD. Hvarför det? TORSTEN. säger, att ingen människa står ensam, i grund och botten gör hvarje människa det, fast få hafva mod att erkänna det för sig själfva. Och begår ett våld, som hämnar sig själf. Men äfven i ett annat afseende äro de bedrägliga. RICHARD. Och det är? TORSTEN. blott är en förklädnad för helt andra känslor. RICHARD. Hvad menar du? Hvilka känslor? Det är, att detta begär att hjälpa vanligen Därför att de äro så bedrägliga. Du den som söker ingripa i en annans själslif, den 55 TORSTEN (ser på honom). Maktlystnad till exempel. Nå ja, de kunna vara mångahanda. RICHARD. Icke ens på det tror du? TORSTEN. känner människorna. Nej, du kan ha rätt, jag tror icke, ty jag RICHARD. icke kärnan.