Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagsaint Allmänna Besvärsoch Oeconom e-Ufskottens den i5 och 19 dennes på bordet lagde Belänkanden: N:o 22, öfver väckt motion, om ändring i Kongl. Förordningen om Skolarne i Riket den 1 Augusti i8o5; N:o 23, i anledning af vackt motion, om förklaring angående beståndet af de å Socken-Allmänningarne befintlige intägter; N:o 24, i anledning af väckte motioner, om lindring för allmogen i den så kallade hyggnadshjelpens utgörande; JN:o 26, i anledning af väckta frågor örn förändring i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar; N:o 2S, i anledning af väckt fråga om Sigtuna stads förläggande under Erlinghundra Härads-Rätt; N;o 29, öfver väckt motion, om rättighet för invånare i Kinds Härad af Westergöthland att få handla med glasvaror, S. D. Föredrogos å nya och biföllos Stats-Utskottetsden 19 dennes på bordet lagde Berättelser: N:o 828, angående verkställd granskning af Post-Verkets förvaltning för år 1831K;o 332, angående verkställd revision af Kongl. Invalid-Fondens räkenskaper; N:o 33g, angående verkställd revision af Kongl. Öfver-Intendents-Embetets räkenskaper; N:o 34o, angående verkställd revision af Stuleri-öfver-Styrelsens räkenskaper 4G Trot. Vt Jr. J, i\ Nov. i S34< för år ig3r; N;o 343, angående verkställd granskning aF Kongl. Styrelsens öfver fängelsena och allmänna arbets-inrättningarne i Riket redogörelse för år i83t. S. D. Föredrogos å nyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 19 dennes på bordet lagde Berättelser: N:o 326, angående verkställd granskning af Kongl. Krigs-Acaderniens räkenskaper; N:o 327, angående •verkställd granskning af Tull-Verkets räkenskaper; N:o 339, angående verkställd revision af Kongl.
Förutan den, som älska vet. För mig när du naturen målar Till himlar utaf ljus och väl, Hvad är du? – Återbrutna strålar Af Hilmas bild uti min själ. Hon är det i min själ, hvars stämpel Till Skapelsen förtjusning bär: Och Jorden uppstod till ett tempel, Der hon gudomligheten är. Du, som af Skönhet och Behagen En ren och himmelsk urbild ger! Jag såg dig – och från denna dagen Jag endast dig i verlden ser. I allt din lånta teckning kännes. O evigt samma, evigt ny! Din växt blef liljans växt, och hennes Den friska glansen af din hy. Din blick i dagens blickar blandas, Din röst fick näktergalens sång, Jag dig i rosens vällukt andas Och vestanflägten har din gång. Ej nog – du sjelfva fasan gläder, Du fyller afgrundar med ljus; Du öcknarne i blomster kläder, Och tjusar i ruiners grus. Och när min tanka hänryckt hvimlar Och flyr, och söker, trängtande, Och söker genom jord och himlar Det sälla stoftets Skapare; Och frågar, i hvad skepnad fattas, Att öm, och god, och glad och mild Vår högsta dyrkan värdig skattas? Då visas Han mig i din bild. I Kungars slott, i hof och städer, Jag ser bland tusende blott dig; Och när min fot i hyddan träder, Är du der redan före mig. Jag gick att Visdoms-djupet spörja: Din tanka ref mig ur dess famn. Jag gick att Hjeltars qväden börja; Men cittran lärde blott ditt namn. Jag ville Ärans höjder hinna; Men bortvek i det fjät du gick. Jag ville Lyckans skatter finna; Och fann dem alla i din blick. Du, som af Skönhet och Behagen En ren och himmelsk urbild ger! Jag såg dig – och från denna dagen Jag endast dig i verlden ser. Förgäfves ur din åsyn tagen, Mig blott din tanka unnas mer: I dina spår af minnet dragen, Jag endast dig i verlden ser. Sigvarth och Hilma. (Begynnelsen). Allt är förbi; allt i en blick förloradt, Hvad lifvet ägt af ljus och lugn och glädje
Det år 1812 nyss uppsatta Södra Skånska Infanteri-Regementet mareherade i Oclober samma Den 6 November f. m. # är till Norrska gränsen, genom Provincer, sorn i synnerhet lidit af missväxten det året, i djupa vägar och regnig väderlek, ännu ej tillräckligen heklädt, och i saknad af goda och kraftiga födoämnen, ja till och med af bränvin. De återkommo i December, på vägen utsatte för lika svårigheter och brist, samt slutligen nödsakade att marschera ända till 5 mil om dagen, utan att hafva förlorat en enda man, och hade vid hemkomsten en enda sjuk, som var qvarlemnad på Sjukhuset i Uddevalla. Hufvudorsaken till ett så friskt tillstånd var, att Regementet beständigt marscherade, undantagande iodar, då det låg stilla i Uddevalla, der det också snart fick 14 sjuka, men de 13 af dem medtogos och fördes på vagnar, samt hemkommo alla til Skåne fullkomligen friska. Jag skulle ej tro, alt något värvadt Regemente kan framte exempel, på en större härdighet. Herr von Harl sniansclorjfAugust: Jag anhåller, att få framställa några anmärkningar i afseende på städjan, hvilka torde få åtfölja återremissen. Orsaken, hvarföre man vill införa ett annat sätt för arrenden af Militias-Boställen är, att vederbörande efter det nuvarande bjudit mera i afrende än de kunnat komma ut med. Denna olägenhet förekommes icke derigenom, att man lemnar en hvar öppet, att förbjuda sig å städjan, i stället för å sjelfva arrendesumman. Yi hafva sett huru det tillgått i f. d. Svenska Pomern, där de Franska donationerna af i i o Den 6 November f. m. Domanialgodsen begagnat det Fransta sättet, att utarrendera dem emot en hög städja eller sa kallad 'Pot de [vin i begynnelsen. Den verkade dess förr Arrendatorernas obestånd. Samma orsak skulle förmodligen hos oss medföra samma verkan; hvarföre jag tror, att intet skulle vinnas på förslagets antagande.
sig fallande hör vandraren bruset från storstaden, hunnit bortom Rosendal, luften, att han kan kande ljud i porl i marken urskilja lärkträden under mellan de bårder, där löst båda glider närgränsande han skymtar i smaco c h rännilens sakta löf. promenadvägarnas den i ljusa märke I mjölhvita men e n o c h a n n a n v e l o c i p e d å k a r e ljudpå fram, park villornas invånare ha de slagit sig n e d tämligen sin v ä g p å h ö g r a sidan sommarbostaden och inbjudande ehuru vänster för villorna i efter m e d d e n litet banala om med gör vägen en af ett mjuka Mellan de hvit husfasad, uten vattrade s v ä n g åt gult staket gräsmattor stammarne och höger inhägnad slingrande skymtar en är sessan PRINS CARLS OCH PRINSESSAN INGEBORGS väggytor, g e n o m sin af enkelhet form. Parkudden, Ingeborgs prins Carls nyinredda och prinsommarhem å Djurgården. furor marbrisen o c h löfträd och de susa vajande därute för grenarne somteckna rörliga arabesker p å husets hvita fasader, k o m - mer det öfver något platsen, solej annorlunda SOMMARHEM PA DJURGARDEN. A. Blomberg foto. HOFBOKTRYCKERI. IDUNS öppna grindarna står m a n stockholmslandskapet. hysa liföfverdansk den ena täcka färger, pyntning, börjat m e d a n i g r a n s k o g e n till fram andra, DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. N O R D L I N G. ALLM. en s o], o m hvars fortsätter kanalen, spegelblänk och på kanalbanken från KOMMISSIONARER EXPEDITION: KLARA S. Vandraren om d e t så stilla ligger vanvördiga och ekorrarnes fjolårets Djurgårdsbrannskanalen m e n när blir hälft värmen höghet i universum Bakom det stigande ännu JOHAN RG. BYRÅ OCH HELLBERG REDAKTIONSSEKR. : gifvande DET 1899.
Hemligheten, lut så vara, är den, att kommiltenterne likväl äga makt till, hvad de åt sina ombud uppdraga, men blott icke finna lämpligt att omedelbarligen sjelfve dermed befatta sig, och derföre afhändt sig denna befattning. I sådant fall måste förhållandet äfven med R. II. Ständer vara enahanda, att De nemligen sjelfve 127 äga behörigheten till dessa befattningar, som de gifva i uppdrag åt sin Justitia Ombudsman eller åt sitt Konstitutionsutskott, fastän det icke är lämpligt, att Ständerne omedelbarligen utöfva samma befattningar; hvarföre de formligen afsagt sig rättigheten dertill. Och da kunna således de genom grundlag och instruktion gifna uppdragen icke på grund af deras Stiftares obehörighet tillintetgöras. Man har icke sagt mig, huru man ville att utredningen af lagskipningens tillstånd skulle bringas lill verkställighet, utan alt granska detta tillstånd äfven i lagskipningens högsta instanis, eller huru en sådan granskning borde tillgå, utan att tillåta sig omdömen öfver Högsta Domstolens åtgärder. Sjelf kan jag, icke besvara någondera af dessa frågor; och dä jag aldraminst kunde inse, af hvad orsak eller till hvad gagn det just skulle tillhöra utöfningen af en uttryckligen ålagd granskningspligt, att afhålla sig från uttalande af anmärkningar och omdömen, hvilka för öfrigt kunna af hvem som helst opåtalt yttras; har jag ej heller kunnat tveka, hvad i detta afseende ålåg mig att göra. Men lika litet kunde jag misskänna den gräns, som härvid borde iakttagas, och som lika för alla är af allmän lag så utstakad, att den utan förfång af rättsbegrepp medgifver hvarken utvidgning eller inskränkning. Ingenting annat liar jag velat eller vågat tillåta mig, än hvad jag ansett vara inom denna gräns hvar och en tillåtet. Jag vet icke, hvad sorn vållat, aLL man velat finna den vara af mig öfverskriden, om det ej kommit från ren ovana vid den offentliga kritik, hvarom fråga är. Ty att denna, använd på lagskipningen, ännu icke här i landet gjort stora framsteg, är en anmärkning, som föga lärer undfallit någon kännare af vår litteratur.
Dessutom förekomma fall då hvarken bevillningsafdrag bör ega rum eller ränta beräknas; och likväl är det nu ålagdt alla borgenärer att afgifva föreuämnda försäkran. Lag-Utsholtets Betänkande, N;o 76. Drt lärer ej heller vara möjligt att förutse och i ett allmänt edsformulär upptaga alla de fall, som kunna föranleda tillägg eller ändringar i formuläret. När sådant må ske måste bero på domarens pröfning; och det är i följd häraf som Utskottet, hvilket jemväl anser det vara lämpligast att omförmälda edsformulär intages i 75 § af Konkutslagen, vördsamligen tillstyrker det måtte Rikets Ständer, med upphäfvands af Kongl, förordningen den 22 Oktober 1818, besluta det skall 75 §i Konkurslagen den 12 Mars 1830, erhålla följande lydelser Sedan alla inlagor ingifna blifvit, skola de tillstädesvarande borgenärer med hand å bok denna ed svärja: ”Jag N. Nsvär vid Gud och Hans Heliga Evangelium , att jag, innan ansökningen om N. N:s egendoms afträdande mig kunnig blef, på god tro varit innehafvare af den fordran jag nu anmält, och att den icke af svek eller bedrägeri tillkommit, utan riktig är, efter ty, som den af mig uppgifven blifvit; så sanni mig Gud hjelpe till lif och själ’” Bevakas fordran af arfvinge, af ombud för Kronan, allmänt Verk eller af förmyndare eller målsman för omyndig eller den under målsmanskap står; varde eden derefter lämpad. Stockholm den 19 September 1848. N:o 761 Ank. till Exp. Utsk. den ig Sept., kl. 12' middi Betänkande, i anledning af väckt motion, angående åliggande för kommunerna att hafva tillsyn å ordningen vid fängelserna.
DROTTNINGEN (går till den dörr, hvarigenom hon kom, men vänder sig mot Cecilia, som följt henne). Hvarför följer du mig? CECILIA. Eders Nåde! DROTTNINGEN. Gå den väg du kom min bär ej på lönliga stigar vår bana kan aldrig bli gemensam! KONUNGEN (häftigt). Drottning! DROTTNINGEN. Ja, ännu är jag drottning! (går.) 25 BENGT PODEBUSK (förer in munken). Här, Eders Nåde, är sändebudet från Rom. (Cecilia skyndar ut genom lönndörren, vridande sina händer.) TREDJE SCENEN. KONUNGEN. BENGT PODEBUSK. MUNKEN. MUNKEN (höjande armarna). Guds moder och den Heliga kyrkan vare med och öfver eder! (går till bönpallen, knäfaller inför krusifixet och gör korstecknet). (Konungen och Bengt blotta sina hufvuden och falla på knä.) MUNKEN. Pater noster (bedjande lyst denna bön, men uttalande amen med hög röst, hvareftev han uppreser sig). KONUNGEN OCH BENGT POUDEBUSK. Amen! (hvarefter de uppstiga). KONUNGEN. Hell dig, vördige fader! vare din ankomst hit i en lycklig stund! jag hoppas den heliga fadren befinner sig väl i en tid som tager den heliga kyrkans alla krafter i anspråk! MUNKEN. Guds moder och alla helgon omfläkta med sina cherubvingar den helige fadren och Sanct Petri stol. Öfverallt, der jag dragit fram, brinna kättarebål och de otrognas själar försmäkta i skärselden, hvarutur inga själamessor lösa dem, för att på domedag nedslungas i den eviga pinans lågor, lofvad vare den heliga jungfrun! KONUNGEN. Himlen höre dina fromma böner, vördige fader! Engelbrekt. 26 MUNKEN (framträder till Konungen, upptager ett stort bref, gör korstecknet deröfver, kysser det, öfverlemnar det till Konungen och lägger derefter i ödmjukhet sina händer i kors öfver bröstet).
Då Skandinaviska kredit-aktiebolaget förklarade sig villigt att öfvertaga en stor del af obligationerna med förbehåll af optionsrätt för en annan viss andel, dock under vilkor bland andra, att Rikets Ständers Bank förbunde sig att inköpa återstoden deraf; men Bankofullmiigtige ansågo lämpligare, att de lättnader för affärens genomförande, som af banken kunde åstadkommas, bestämdes genom aftal omedelbart med Riksgälds-kontoret, har nu, sedan afslutning mellan Riksgiilds-kontoret och Skandinaviska kredit-aktiebolaget egt rum, jemväl det mellan banken och nämnda kontor träffade aftal kommit till stånd och alltså trädt i verket. Banken, som förut innehar af Riksgälds-kontorets obligationer med 4^ procent ränta ett belopp af 5,797,744 R:dr R:mt, kommer viii sålunda att betydligt öka sin fordran hos Riksgälds-kontoret; men utom det att banken, lika litet som andra statsbanker, synes böra undandraga sig att använda medel, som för omsättningens upprätthållande kunna undvaras, företrädesvis till inköpande af sådana statsobligationer, som villigt öfverlagas af enskilda penningeinstitutioner både inom och utom landet och hvilka allmänt anses realisabla, hafva Fuilmägtige trott sig böra, så vidt det utan äfventyr kunnat ske, understödja Riksgälds-kontorets bemödande, att ulan utländsk förmedling placera de ifrågavarande obligationerna, helst derigenom undanröjts olägenheter, som ofelbart kunnat högst menligt inverka på den allmänna rörelsen. Dan höga räntan å dessa obligationer gör dem särdeles lämpliga att qvarhållas i banken, som sannolikt alltid blir i tillfälle att lägga medel i obligationer, hvaremot Fuilmägtige äro betänkte, att dä omständigheterna sådant medgifva eiler påkalla, söka sälja andra innehafvande obligationer och jemväl Riksgälds-kontorets med 4^ procent ränta, hvilka icke utan olägenhet lör Riksgälds-kontoret kunnat utbjudas, så länge Riksgälds-kontoret sökt placering för ytterligare obligationer, men böra kunna afyttra*, då Riksgälds-kontoret icke vidare uppträder såsom lånsökande på de penningemarknader, der dessa papper äro kända och finna afnämare.
Utsk. Betänkanden. Svenska sidan, blifvit i underdånighet öfver» lernnad till Konungens Nådiga skärskådande och afgörande efter förut hällne socknestämmor, Herr von Hausvolff trodde således, att, om Utskottets Betänkande biefve utan undantag för Gottland bifallet, så skulle genom advocatorisk tolkning den slutsats ku \na framdeles uppgöras, att ofta omfömiäide Conventionsstadga jemväl derigenom vunnit den Sanction, att alla öfverläggningar om Tiondesättningen på Gottland tillika med Konungens nådiga pröfning af de till Kongl. Maj:ts afgörande i underdånighet hemställda frågor i ämnet, borde förfalla. Hos Högvördiga PrestStåndet hafva Herr Biskopen Doctor Fave , Herr DomProsten Doctor Våhlin, Herr Doctor Renström med flere, Herr Prosten Billdahl ochHerr Prosten öhrvall bestridt allt bifall till Utskottets Betänkande, hufvusakligast af de skäl, att de äidre för 50 eller 100 år och kanske för ännu längre tid tillbaka ingångna och då stadfästade Föreningar om Presterskapets Löningsrättigheter blifvit, uti de Landsorter, der de linnas, med mycket skäl klandrade stundom af Lärarne och stundom af åhörarne, och skola, såsom sträckande sig till obetydliga ämnen, innefatta flere anledningar att underhålla det missnöje, som man ville förekomma, och att Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse af den g Aprill 1816, föranledd af PrestStåndets underdåniga hemställan, uti dess under den 9 Juli 1815 till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse och anhållan om eq mera Tesv och Ekon. XJtsk. Betankanden. allmän och kraftfull verkställighet af LöneBeglerings conventioner, således icke kunnat intaga något förbehåll om elier ytterligare fastställelse på de äldre Conventioner, hvilket icke heller skulle varit lämpeligt att begära, enär sådant hade medfört flere olägenheter, och någon fråga då icke heller kunnat uppstå om en den billigaste jemkning i de äldre för vissa Provincer ingångna Föreningar.
RåneoUtskottets Betänk an den-. 4)- Skulle Fullmägtige finna omständighet jerne någon gäng sä gynnande, att större summa än den för året anslagna, kan till uppköp af myrubara metaller med fördel användas, måga Fullmägtige jemnväl dertill såsom förskott begagna af det k om mamie årets, anslag, sä mycket som för ändamålet erfordras, 5) Uppstå så missgynnande förhållanden,’ att Fullmägtige under loppet af ett år, ick« jånna sig kunna företaga ifrågavarande upp. handling, och, det ingående året ej eller visar fördelaktigare utsigter, bör den till uppköp af myn thara metaller ansi agne summan på räkning i XiäneBanquen oförändrad balanceras» c) Silfverköp för de 66,666 R;dr 32 sk-, hvilka skola ingå såsom ersättning för hvad af Kongl. M"j:t kommer att. lyftas utaf ien innestående depositiöiien för Piastr&r. I detta ämne anser Banco Utskottet följande bpra intagas 1 BancoReglemeotet t I anledning af en. från Kongl, Maj:t till Rikets Ständers Statsutskott aflåten Nådig skrifvelse, hafva Rikets Ständer funnit godt bifaU la, att hvad, sorn ännu återstår i Riket af förra Kongl, Familjens förmögenhet må utbetalas, och till Kongl. Majit i underdånighet öfver» låtas, att om verkställigheten af berörde HqvU dation låta öppna underhandling, samt denna angelägenhet, enligt giunder sorn Kongl, Majjrt i Nåder pröfvar antaglige, så skyndsamt sk@ kan, lagligen afsluta, på ett sätt, att Svenska 4?» Sanco.'Utskottets J^etiirJanim. Krona» ma befrias fran vidar? pretenti.oner a, förre Kongl Familjens sida.
Det lyder så: ”Då intet giltigt skäl synes förefinnas, hvarföre med underhållet af åbyggnaderne af herörde öfversteboställe skall tillgå annorlunda, än vid andra så beskaffade boställen, och allmogen för detta ändamål vidkännas ett serskildt onus utöfver hvad i allmänhet åligger hemmanen i orten, hvilket ock, lika med det nyss förut omförmälde, utgör ett af de mänga undantagsstadganden, som bidraga till kameralväsendets invecklade beskaffenhet och om enkelhet skall vinnas, böra undanrödjas, hemställa kommiterade underdigst etc.” För hvar och en som är alklrig så litet hemmastadd i Svenska språkbruket torde det visa sig att hufvudskälet för framställningen var att allmogen i berörde fögderier borde befrias från ett onus, som vore dem ålagdt utöfver hvad i allmänhet åligger hemmanen i orten och att enkelheten i räkenskaper blott omtalas såsom en bisak. Frih. Cederström har talat om dagsverken till Strömsholms kungsgård, hvilka allmogen, i st. f. att utgöra in natura, numera får lösa med spanmål. Jag vet icke hvad det har med nu förevande sak att skaffa. Frih. Cederström har äfven funnit att det varit ganska naturligt om man indragit till Mariäholms kungsgård anslagne dagsverken från hemman som varit belägna mer än 1 mil från gården, samt yttrat, att de dagsverksskyldige naturligtvis fått ersätta dessa dagsverken enl. markegång. Men delta efter Frihms tanka naturliga är dock icke enl. med verkliga förhållandet ty R. St. hafva derom tagit en annan mening samt helt och hållet befriat de skattdragande från denna skyldighet utan någon ersättning. Deremot har Staten anvisat ett anslag till dåvande boställsinnehafvare!! på det denne icke skulle lida 176 Den 9 September f. m. något genom åtgärden. Detta förhållande hade sin naturliga grund deruti att dessa dagsverken voro s. k. hjelpedagsverken. Hr Printzensköld har sagt att just den omständigheten att jag kallat det nyssnämnde onus, extra dagsverken, visar, att de icke äro af samma beskaffenhet som de nu ifrågavande. Jag tager mig dock friheten påstå att så är.
Jo, lofva mig att ni gör det, – i något annat ärende! ELISE. Man vet ju aldrig, när ni är villig. SEGERSTEDT. Det ska man gissa sig till! (Elise vill gå.) Fröken Elise! Har ni mycket att göra? ELISE. Huru så? SEGERSTEDT. Kanske ni eljes ville prata bort en stund till? ELISE. (sätter sig på soffkarmen) Ja, men då ska ni prata fort. SEGERSTEDT. Jag tycker vi borde komma bättre öfverens och inte alltid gnabbas. Det vore så roligt att engång tala med er utan kvickheter. ELISE. Åh – det gör ni ju som oftast! SEGERSTEDT. Ser ni där! Gissade jag inte att ni skulle svara så? Jag kan det utantill. Men ni gör det för att ni inte är säker på mig. Ni tror ... ni tror ... ja, jag vet inte huru jag ska säga det, ni tror att jag drifver litet med er! ELISE. Åhå – doktor Segerstedt, tror jag det? SEGERSTEDT. Men det gör jag inte. ELISE. Nu talar ni värkligen alldeles utan kvickheter! SEGERSTEDT. (litet flat) Ska vi då taga ihop med käbblet igen? ELISE. Hällre det, än dumheter! SEGERSTEDT. Så vi till slut inte vet ut och in på hvarandra? ELISE. (med tonvikt) Det ska man gissa sig till! ALMA. (in från tamburen med muff och kappa) Åh – hå! Det är full dispyt, hör jag. God dag! ELISE. (emot henne) God dag, Alma! Doktorn vill vi ska tala utan kvickheter, kan du tänka. Men så tag då kappan af dig! ALMA. Nej tack, – jag har bara några minuter på mig. Jag kom för att lämna ett bref till tant Segerstedt, sen ska jag strax bort igen. Vill du söka reda på henne, Elise? ELISE. (i det hon går) Det vill jag. Doktorn hjälper kappan af Alma så länge. SEGERSTEDT. (vill hjälpa kappan af henne). ALMA. Nej tack!
Då nu derföre HofCäntzlerens ansvar för Lagens öfverträdände är bestämdt till Embetets förlust, skulle jag tro, att man häruti, utan vidare tillägg, hör finna en tillräcklig controll mot den förutsatta stora lusten hos denne Embetsman, att i några veckor uppehålla Tillständsbevisets utfärdande och derigenom blottställa sig sjelf, ej allenast för ett förtjent klander,' utan äfven för straff. Grefve Frölich: I afseende på Herr Cederschjölds yttrande, måste jag förklara# att jag icke såsom princip kan gilla, att Den ag Ja niia lii e. m. a55 inan öfverlemnar den ena rättigheten, såsom vederlag för den andra; ty jag tror att man i detta hänseende endast bör halla sig till det rätta, ehvad det innefattar en concession eller acquisition. I annat fall skulle måhända bytesbrists-Contoiret, sedan det nu mera upphört i Kamma) Collegium, blifva öfverflyttadt till ConslilutionsUtskottet. Till Herr Lefren täger jag mig friheten hemställa, om han icke, såsom jag tror mig kunna bevisa, sjelf, i egenskap af ledamot i serskildta Utskottet, vid sista Riksdagen påstått, att egentliga controllerna ligga mera hos Kamererare och föredragande, än hos de beslutande myndigheterne< Hvad Grefve af Wetterstedts sist anförde skäl beträffar, så kunna de ej besvaras utan så kallade argumenta ad hominem, hvilka jag gerna vill undvika. Jag får likväl erinra, att det ej blott är nödvändigt att förstå Lagen, hvilket jag gerna medgifver att HofCantzleren sjelf åtminstone bör kunna bättre, utan ock att icke låta sitt förstånd missleda sig, hvartill jag tror att mindre anledning förefinnes hos den lägre Embetsmannen. Jag kan således ej annat än fortfara i milt yrkande, att ConstitutionsUtskottets förslag må bibehållas. Herr Lefren: Ehuru jag icke har särdeles starkt minne, vill jag likväl tro den siste talaren få svårt att beslå mig med så Svaga grundsattser, att jag derom vore i a56 Den 29 Januarii e. m. strid med mig sjelf.