Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt låta hemman vid"skifte tillgodonjuta laglig höjd, vore således alldeles icke att gynna olaga lang. ty om sådant ädagalades, kunde det med ingen häfd värjas; men det vore att gora sjelfva eganderälten till delningsgrund. Dessa åsigter delas äfven af de nu förenade Utskotten, som ocrpå stodja sm hemställan, „ „ '. r,., . att. motionärernas berörde framställningar icke ma vinna nihets Stunders bifall. - ,9 Kap. 1 g af Johan Ersson: att då, vid det förhållande, att vid skifte lomtplatserne, lika med annan jord, skola inga i taxeringen, utflyttande delegare ofta lillskVndas fördelar framför de qvarboende, stadgas mätte, att jemväl för tomtplatser nödigt utmål skall af oskift o lagas; och att, i följd häraf, ordet »allmänna» måtte fran berörda kapitelsrubrik utgå: samt , . r af Nils Niisson: att den föreskrift måtte meddelas, det nödige doren skola al oskifto uttagas. Enligt motionärens’ förmenande, erhölle nemligen nu en delegare, sorn å sitt skifte linge uppdikad åkerjord, mera jord än en annan, hvilken blefve tilldelad ängsmark, som lian måste bereda till åker. enär praxis vore, att endast sådana diken, redan funnos, från uppskattningen uleslölos.
Styrelsen valde först det sednare alternativet; Magdalenaoch Räddningshemmen ditllyttades i April sistlidet år och Diakoniss-sällskapets Förvaltnings-utskott anhöll den 13 i samma månad underdånigst, att Kongl. Maj:t måtte täckas af statsmedlen i nåder bevilja något understöd för fortsättning af en nödig funnen utvidg ning af Magdalenahemmet. Kongl. Majit täcktes den 10 påföljande Maj i nåder förklara sitt nådiga välbehag med Sällskapets gagneliga verksamhet uti ifrågavarande hänseende, men derjemte att Kongl. Majit icke då kunde till Utskottets underdåniga anhållan lemna bifall. Grunderna för detta nådiga beslut äro icke uti den Utskottet tillhandakomna, härhos i afskrift bifogade expedition anförda, men det torde kunna antagas, att dertill samverkat — både Rikets Ständers afslag å den af Grefve Liljencrants vid sistlidne riksdag i samma ämne gjorda framställning, och den ansenliga summa, hvilken kort förut blifvit af den enskilda välgörenheten sammanbragdt för det af H. K. H. Hertiginnan Sophia inrättade hem för /ngifna qvmliga /ångar. Samtidigt hade äfven Magdalenahemmets Styrelse vädjat till den kristliga barmhertigheten och erhöll pä sådant sätt inemot 10,000 R:dr R:mt, deraf vid pass 2,000 R;dr blifvit utfästa såsom årsbidrag. Emedan Utskottet härigenom fått tillgång till den kontanta utbetalning, som behöfdes för inköp af Stora Ersta, så verkställdes detta i sistlidne Juli månad. Pä köpeskillingen äro ännu oguldne 25,000 R:dr; den härå löpande årliga räntan utgör således ett ej ringa belopp. När härtill läggas underhållskostnaderna för Magdalenaoch Räddningshemmen, det förra med omkring 12, det sednare med vid pass 20 skyddlingar; så uppstår under nuvarande förhållanden en årsutgift af vid pass 7,500 R:dr, hvartill, äfvensom till successiv afbetalning å köpeskillingen lör Stora Ersta, Utskottet hoppas kunna, genom allmänhetens välvilja, finna utväg.
Hemliga bbffottets krorocolls-U-drag af den rcrde i denna manad, angående styrelsen och förwattningen, sä w l af Riksens Ständers Långöre, som Riksgälds-Werk, hwilket Bonde-Ständer fann st, ligt bifalla, endast med Len förändring, at Bonde-Ständet cnskadc, at af» wen efter upyörandet af Riksgälds-Discont-Werket, hwardera Ständers arnar af Fmmmgiiga, som fitlils, kunde blifwa irenne. Derjämte har Bonde-Ständet, i likstämmighet med Högloft. Rldderstaper och Ädeln, best» i , at nid igoZ ärs Devillon, en a> SkändetS Fultmägtiga wio hwardera Wcrcet kommer genom lönning at afgä; ac wio nästa Deviiion derefter bland de s;ue äldsta utioumng kommer at ste, »;6; och ak aler wid den derpå följande ^.svistoia den först invotaraäe afgär, h:va'efter wid hwarje Isteviston sten äldste utan Lottning utestllles, och en annan in.väljes, efter de (Minder Bonde - Ståndet nu fastställt; äfwenchm Bonde-Standet, lil förekwnmande af det äfventyr, at dessa angelägna Werk någon tid kunde lemnäs utan behörig wärd och stöchel, sörestrifwit, at ingen af Ständets Fulmigtiga, sä länge de. detta förtroende innehafwa, fä lala wälja sig til Riksdagsmän, eller sit för Ståndet innehafwande Fnllmagtigstap pä längre e ler korrtare tid' öftvergifwa, innan de wederbörtig k-ermisstöu erhälli; h vilket genom Utdrag a'' krococollst jkuile de östuga KekpeÄiva Gränden wördsault oa) wanligen conrinunicsras. Iste kuxra.
Het var uti en märkvärdig tidpunkt, då Kongl. Majit, af en främmande calossalisk Makts förolämpande åtgärder, tvingades för sin Kronas värdighet att skrida til repressalier, sorn hade en del af den Utländske Stats - Skuldens nedsättande till följd. Om å ena sidan, vid mätande af missförhållandet i ömsesidiga krafter, detta steg ansågs vågsamt; om manga af Nationens då församlade Representanter inom sig voro tvehugsne öfver de politiska följderna deraf; så måga de nu genom tiden utvecklade resultater äfven i fråga om de grunder, hvarpå åtgärderne voro byggde, lemna den trygghet och tillit, som Kongl. Majus omsorger förtjena. Riksens Ständer böra deraf öfvertygas, att Kongl. Majus Politiska System alltid äger till syftemål Sveriges ära, dess Innebyggares sanna interesse och en fullkomlig motsvarighet i rättigheter och skyldigheter uti afhandlingar med främmande Makter. Det var denna, alldrig vacklande, ömma och faderliga omvårdnad för Sine Hndersåtares väl, som vid den tidepunkt, då Kongl. Maj:t hos Franska Regeringen förgäfves underhandlade om ersättning för de förluster Svenska Handela lidit, irigaf Hans Majd 2$4* Stuts-Utskottets Eettinka nilen. det kraftig? heslutet, att väpna Sig mot desse afslag och oförrätter. Kongl. Majit lyckönskar Sig att hafva tillvägahragt det vigtiga resultat, sorn utgjort föremålet förDess oafbrutna bemödanden, och dymedelst, genom serskilde Kgl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsen tillhörige medel, utplånat Sveriges Utrikes Galdi och Kongl. Maj ts tillfredsställelse deröfver, hilt ännu ytterligare förökad, då Hans Majit påminner Sig, att Svenske Undersåtare?- fordringar blifvit, i förening härmed, genom Dess omsorger gochgjorde. Kongl. Majd förblifver Rikets Ständer* Stats*Utskott, med ali Kongl, Nåd och Ynnest stadse val bevågen. C A R I/, G. af Wetterstedt,** (Den hit hörande Bilaga finnes serskildt tryckt och hit intecknad.)
Herr Grefwe x? ollofs uppgift nu skal! bestå utaf looche goda Hästkreatur. Anledningarne för nysinamnde min yttrade mer ning, act en lika om ej större Stuteri . inrättning ka», med mrndre kostnad underhållas wid Flyinge och Dahlby, än wis Strömsholm, äro följande. Herr , uti Högloft. Stats,Utskot tet, yt.rade och jämwäl hos Nlvberskapet och Adeln uppläste särskilde mening, har sä mycket mera lill rvunuit sig min uppmärksamhet, som dess kände inslgccr böra föranleda, till förtroende, för Herr IiAtrrkch-Ims. omdöme uti stikå frågor. Jag will wäl ock^a derföre icke bestrida möjligheten deraf, att, »vid upphörandet, af Suter? - inrättningen wid Strömsholm — (om och enär det skulle ske:) — och med en derefter, likmätigt H.rr ligerkjolms förslag, tili Den z Ianuarir. widtagands klok, redelig och oegennyttig disposition af denne Kungsgård, nied alla desi tiilhvrighektr, de, uli Herr 1 igchlrjelm8 förberörde yttrande, uppräknar de manga och stora fördelar, sa wä! för StatS-Caös san, som Riker i allmänhet kunna erhäljas: men som erfarenheten oftast wisat, akt, af hwarjehanda vförsedde orsaker och händelser, icke ellt hwab som synss gjörligt wara, kunnat, wid ukösningcn, komma tili wärkställighet; sä torde för mera säkerhet endast iwa tredjedelar, af Herr Rigerbjeims calculerade fördelar böra komma i beräkning; och jag wagar säga, act desie twa tredjedelar ljkwäl stola mångdubbelt öfwerstiga ärfiga afkomsten af Stuteri - inrättningen, fom tilläfwentyrs endast blifwer bestående, usi 12, högst 16 tjenstbara Hästar.
Utom det, att då export af silfver måste ega rum, det Svenska myntet, derest det visat sig vara med noggrannhet och omsorg utmyntadt, snart skulle tillvunnit sig det förtroende, att det utan omsmältning fått vid liqvid å den utländska orten gälla för sitt fulla värde, och att således den enskilde för sin liqvid vunnit ett hastigare, och derföre förmånligare, äfvensom i allmänhet fördelaktigare resultat ; så skulle ock, då omständigheterna medgåfvo silfrets återförande, detta företrädesvis återkomma i myntad form, hvarigenom den betydliga myntningskostnaden skulle besparas och Banken undgå förluster af myntningen. Den allmänna kännedomen af det Svenska myntets verkliga värde skulle ock göra det omöjligt att nedtrycka samma värde, enär spekulationen snart skulle hindra, att sådant skedde i någon betydligare mån. En återverkan på vexelkursen skulle deraf blifva en följd åtminstone så vidt, att den hölles inom den gräns, som bestämdes af de minskade kostnaderna för det exporterade myntets tillgodogörande; och om, såsom sannolikt är, myntets bestämda och allmänt kända värde framkallade vexeldragning på Sverige i Svenskt mynt, så skulle omkosnaderna för manufakturhandelns liqvider på utländsk ort, icke såsom nu drabba den Svenska köpmannen, utan den utländske. Då det numera är en allmänt insedd sanning, att rörelsen och omsättningen mellan olika länder i väsendtlig mån befordras af likhet i mynt, och det mer och mer erkännes såsom ett önskningsmål, att en lifligare och lättad förbindelse mellan de Skan - Motioner i B ov g are-Sandel 1862. 379 damviska länderna åstadkommas, tror jag mig icke vidlyftigt behöfva visa fördelarne af ett lika mynt i Sverige, Norrige och Danmark. Denna fördel, hvaraf vi hittills varit i saknad, skall utan tvifvel af en hvar uppskattas, om än olägenheterna af det nuvarande förhållandet äro mera kända af dem, som tillhöra de orter i landet, der beröringen med våra stamförvandter är och måste vara lifligare.
Adis öfverläggniugar”; hvarföre R. o. Ad. nu torde fatta sitt beslut i detta afseende, och II. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, att främmande åhörare äfven vid denna riksdag må få bevista Ståndets öfverläggningar, och alt med utdelningen af biljetter dertill må förhållas såsom vid sista riksdagen; hvilket bifölls. Frih. Koskull, .Claes Ulrik, anförde skriftligen! I Ilr Ordförandens uti Ridd.Directis frånvaro, får jag, Directis äldste ledamot, på grund af 15 § i Ridd.Ordn., til! II. R. o. Adis granskning och afgörande anmäla det missnöje Ilr Fredr. Gust. Carlsson Gyllenram inför Direct. anmält deröfver, att pollett såsom ättemän till inträde å Riddarhuset blifvit honom förvägrad. Denna vägran är grundad på det förhållande, att Hr Gyllenram, vid 2:dra uppropets 2:dra anteckning, ej förmått behörigen styrka sin uppgift, att han, som varit försatt i concurslillstånd, numera liqvidcrat sina borgenärer; hvadan vid samma upprop äfven närvarande ätlemanncn, Ilr Carl Fredr. Berndt Gyllenram, sorn äskade att pollett för denna ätt erhålla, densamma utbekom. Den 17 Juli f. m. Ilr Fredr. Gust. Carlsson Gyllenram har i dag styrkt sin ofvanberörda uppgift, och det beror således af II. Ståndet huruvida sådant må föranleda till ändring i den af Direct. vidtagna åtgärd. Likaledes får jag ödmjukeligen anmäla följande förhållande med adeliga ätten Wrangel N:o 2092, för hvilken Hr Gr. Tönnes Helmuth Wrangel erhållit Hr Erik Fredr. Wrangels fullmakt att vid innevarande riksdag å Riddarhuset intaga säte och slämma. A genealogien finnas dock tvenne, nemi. Gust. Wrangel, född 1772 d. 3 Aug., och Adolph Fred.
Nio 85, hade Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition, dels att, till underhållet af ett Sappör-kompani af 120 man, försedt med nödig befälsoch civilpersona!, samt fördeladt i 2 sappör-, 1 minöroch 3 pontonnier-afdeiningar, Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 17,500 r:dr, deraf 3,914 r:dr, som erfordrades för truppens beklädnad, borde afskiljas och tilläggas anslaget till försvarsverket i allmänhet, samt återstoden, 13,588 r:dr, sammanföras med anslaget för ingeniör-korpsen, hvilken åter, då den, i händelse högslberörda förslag bifölles, komrrie alt med trupp förses, lämpligen kunde under rubriken värfvade arméen upptagas, dels ock att Rikets Ständer ville medgifva, att, till bestridande af kostnaderne för ifrågaställde sappör-kompanis första uppsättning, hvilka beräknats uppgå lill ett belopp af 16,360 r:dr, finge användas första årets underhålls-auslag för kompaniet. Vid föredragning häraf, hafva Borgareoch Bonde-stånden godkänt Utskottets, uti utlåtandet N:o 150 jemväl vidblifna, afstyrkande framställning, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet densamma afslagit och i stället bifallit Kongl. Maj:ts högstberörde proposition. Då således två Stånd stannat emot två och frågan följaktligen bör, så vida icke antingen Ridderskapet och Adeln eller
Jag har vid föregtde riksdagar sökt utveckla denna princip i dess tillämpning, och visat alt den är öfverensstämmande med individernes bästa och hela landets fördel. I samma mån man vill hindra menniskor alt kunna bosätta sig, att blifva sina egne och kunna förvärfva jord, så må man ej förundra sig, att pauperismen och brottsligheten tilltager. Om man tillät något hvar att sköta sig sjelf, så skulle R. St. och Regeringen få ganska mycken lindring i sina besvär, till allmän båtnad. I i §:n står: att ”hemman, som under stadgad åborätt äro upplåtna, få klyfvas till hvad hemmantal som helst, allenast en åbo å den utklufna delen är besutten.” Detta later ganska liberalt; men när man kommer till i §:n, så får man se, att denne åbo, som jag ansåg vara en persona physica, är en persona moralis och innehåller i sin natur 4 personer, således en mer, än sjelfva Gudomen, ty det skall vara 4 personer, som böra hafva sin föda af livad i I §:n säges att en åbo bör äga för att vara besutten. Dessutom är besuttenhet ett så ofantligt relativt be grepp, alt om jag vill i penningar bestämma hvad en menniska är belåten med och kan lefva af, så skulle i en provins kanske till och med tre personer kunna lefva af hvad som blott förslår för en enda person i en annan provins. Jag känner närmare tvänne provinser, nemi. Malmöhus län och Kronobergs län, och jag drager intet ögonblick i tvifvel, det ju tre Kronobergare kunna lefva af hvad en Malmöhus-ho behöfver till sitt underhåll. Sedan jag vid föregtde riksdagar drifvit denna thes och sökt bevisa den ur förnuftskäl; så har jag i Skåne för 1 år sedan gjort mig närmare underrättad om verkliga förhållandet. Under mitt vistande i Lund träffade jag en prest, som var ifrån Stäfvige pastorat, hvarest hemmansklyfningen sades vara långt drifven och dit jag ämnat resa, för att sjelf undersöka förhållandet.
Det är med tillfredsställelse jag föreser, att StatsUtskottet, genom en noga granskning af Förslagen, skall blifva fullt öfvertygadt derom, att Styrelsen, lika med hvarje Representant, ensamt afsell Landets väl vid Förslagets uppgörande; och jag önskar derföre, att Utskottet må ingå i hvarje detail, för att kunna med sakkännedom framlägga resultaterne för Rikets Ständer. I anledning af hvad här blifvit yttradt om GeneralAdjutantens Lön, får jag blott nämna, att den icke är beväknad att utgöra 9 till 10,000 R:dr. De föreslagne Generalslönerne utgöra blott 3,000 R:dr. Det öfriga är dels Taffelpenningar, dels Fouragepenningar. GeneralAdjutantens lön, sådan den nu finnes föreslagen, utgör 400 R:dr i månaden eller4>8oo R:dr per år, och då dertill lägges en Generalslön 3,000 R:dr, blifver hela lönen 7,800 R:dr; och då det icke kan vara obekant för Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att den indelta lön, sorn förre GeneralAdjutanten innehade, jemte taffelpenningar 1,200 R:dr, fullt utgjorde denna summa, så torde den gjorda anmärkningen kunna förfalla. 1 D en 22 December f. m. Här har blifvit anmärkt, att de grunder för BosFallens utarrendering, som år i8o5 vidtogos, varit orsaken till flere sedermera vållade förluster för Innehafvarne. Jag delar denna tanka, och tror alt dessa grunder påkalla en ny reglering. Kongl.
Drottninghuset genom Möllers tillgrepp komme att förlora, jemte laga ranta derå. Min afsigt med en dylik förbindelses aflemnande då hade tvänne skäl. Det var först hvarken med min embetsställning eller med mina tänkesätt förenligt, att låta åtal anställas emot mig för ifrågavide ersättning. Jag lemnade derföre genast denna ersättning. Mitt andra skäl för förbindelsens utfärdande i den ovilkorliga form, som skedde, var den önskan, att Drottninghusets rätt emot mig skulle vara alldeles oberoende deraf, om jag aflider innan åial emot Direktin kan anställas. Min förbindelse är derföre sådan att den gäller äfven mot mina arfvingar, om ock åtal aldrig emot mig sker. Detta skulle ej vara fallet om innehållet vore sådant som den i Revisorernas berättelse intagna p. m innehåller. Den upmärksamhet detta mål väckt, den skugga man utan att efterfråga hvad offentliga handlingar innehålla, sökt kasta på mitt handlig-ssätt i den sak, som nu är föremål för R. St:s öfverläggning, har föranledt mig att begära en plats i E. o. Ad. 36 Den 7 Januari. prot. för denna uplysning. Jag liar nemi. — icke af förakt för den offentliga pressens angrepp, men af brist på tid att inlåta mig i svaromål på de många angrepp hvarföre jag måste såsom allmän åklagare vara utsatt — icke bemött dessa angrepp. De uplysningar StatsUtsk. meddelat hafva efter hvad jag här förnummit, icke funnits fullt tydliga. Jag anser mig derföre böra tillägga, alt redan till Drottninghuset influtit 16,000 R:dr b:ko af förut realiserade tillgångar i Möllers konkursmassa. När till delta belopp lägges hvad som bör tillfalla Drottninghuset genom försäljningen af konkurs-massans landtegendom, jemte den der befintliga lösegendom, så anser jag mig med full visshet kunna antaga att Drottninghuset bör erhålla full liqvid af både kapital och ränta för hvad Möller tillgripit. Hr Printzensköld:
Råneå och Gellivare socknar och inom den sednare beröra hufvudsakligen kronans ännu icke afvittrado marker, erfordrade, i och för sig, en större kostnad ån på något dylikt arbete i Sverige blifvit af enskild företagsamhet nedlagd utan låneunderstöd eller anslag af allmänna medel, men den till företagets underlättande sökta kostnadsfria upplåtelse af kronans jord vore, jemlikt 77 § Regeringsformen, beroende af Rikets Ständers samtycke, Kongl. Maj:t ville härom hos Rikets Ständer göra nådig framställning, — bolaget dock obetaget att, så väl dessförinnan, som derest den äskade upplåtelsen utan ersättning ej skulle af Rikets Ständer medgifvas, inlösa kronans jord likasom enskildes, med tillämpning af expropriationslagen; 3:o att, till lindring i kostnaden för sjelfva jernvägsbyggnaden, bolaget under byggnadstiden egde utan afgift begagna på kronans mark belägna kalkoch stenbrott jemte grustag; äfvensom 4:o för jernvägens anläggande nödigt virke finge tagas från sådana kronans skogar, hvilka äro belägna i granskapet af och på ömse sidor om banan, dock med förbehåll,^delsj[att änläggarne dervid hade att, lika med skatteoch kronohemmans innehafvare samt' nybyggesåboer inom Norrbottens län, ställajsig till efterrättelse hvad i Kongl.|Brcfvet den 11 April 1844, rörande vilkoren, sättet och ordningen för virkes erhållande från kronans skogar i länet, finnes stadgadt, dels ock att icke något slags privilegium å den mark, hvarifrån byggnads virket hemtades, ansåges vara bolaget, nu eller framdeles, medgifvet; 5:o att, i likhet med hvad som vid föregående tillfällen och i öfverensstämmelse med Rikets Ständers då fattade beslut, blifvit andra bolag för likartade ändamål medgifvet, lokomotiver, vagnar, maskinerier och redskap samt materialier af hvad beskaffenhet de vara må, som till jernvägens anläggning och bringande i fullfärdigt skick för trafikens öppnande erfordrades, må af bolaget tullfritt i Riket införas, med vilkor och förbehåll att bolaget, hvarje gång sådan införsel egde rum, läte, å de effekter, som komme att införas, aflemna specifik förteckning till Kongl. General-Tullstyrelsen, hvilken det tillkomma att bestämma de kontroller, hvarunder införseln finge verkställas; samt 6:o att med afseende på de hetydliga kostnader, som med bolagets tillämnade verksamhet vore förenade och behofvet för bolaget att, åtminstone under den första tiden efter jernvägens öppnande, kunna påräkna afsättning och användning af Gellivare jernmalm äfven utom landet,
Vid Banko-Utskottets yttrande, angående den decharge, som af den å Bankens vägnar år 1816 utsedde Revisor Herr Landshöfdingen in. m. Friherre Cederström, efter verkställd 614 Banko-Utskottets Setähkandenl Revision öfver Malmö Diskont-Verk, oaktadt då anmärkte felaktigheter i förvaltningen, blifvit 'Direktionen medgifven, och hvilken decharge Utskottet af den anledning kallat vilkorlig, att ett vilkor dervid blifvit bifogadt medelst åberopande af en till Revisions * Protocollet intagett reservation i Bankens vägnar, att ej kunna deltaga tili möjliga förluster å sådane Lån, hvilka öfverstegö det i Reglementet utstakade maximum; har den anmärkning blifvit gjord, att BankoUtskottet i detta ämne bort inskränka sitt omdöme till Herrar Banko-FuIImägtiges åtgärder i anledning af samma Revision, och icke ingå i pröfning af Herr Friherrens förhållande såsom deras Ombud. Utskottet får härvid erinra, att, då Herratf Revisorernes till Banco-Utskottets Utlåtande remitterade Berättelse innefattar en framställning, ej mindre af hvad vid Revisionen år 1816 föregått, än af Herrar Fullroägtiges vidtagné och derpå grundade åtgärder, dem det serskildt ålegat Utskottet att, enligt Fullmägtiges Protocoller, inhämta och bedomina, har det ock, i stöd af Remissen, ostridigt tillhört Utskottet, att vid de ämnen, som i ofvannämnde Berättelse förekommit, fästa behörig uppmärksamhet; Och hvarvid Utskottet, i enlighet med dess öfvertygelse om förhållandet vid ifrågavarande Rnvision, ansett sig betra detsamma anmärka. Utskottets gransknings-rätt i allmänhet, har emellertid, enligt hvad ock i Betänkandet förmäles, ej kunnat sträcka sig längre tillbaka än till de åtgärder som efter senaste Riksdag blifvit vidtagne; och har således något omdöme öfver de föregående arens Banko-Utskottets Betänkanden.
Prot. 1850—1851, 4 Sami. 2 Afd. 15 Haft. 1 2 Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N".o 53. att skjutsentreprenaden ansenligen försvårats, dels genom den allmanna skjutsentreprenadens vidtagande i riket, som beröfvat diligens-inrättningen de närmare gästgifvaregårne eljest tillgänglige hästar, dels genom de skjutsandes kännedom, att diligenserne icke få begagna gästgifvarskjuts; att diligens-skjutslegan årligen uppstegras, ifrån att utgöra öfver hufvud 20 sk. bko milen för hästen, nu uppginge till 32 sk., som för 10,000 mils rörelse under året med 4 hästars anspan gjorde en tillökning i utgifter af 10,000 Rdr bko; att trafiken ingalunda tilltagit i samma förhållande och vore förnämligast beroende af väglagets beskaffenhet, derigenom inkomst per månad kunde variera öfver 1,000 Rdr bko; att förlusterna under sommarmånaderne vanligen uppginge till öfverhufvud 1,000 Rdr bko i månaden; att oaktadt detta förhållande diligensbolaget ej kunnat betjena sig af rättigheten att indraga diligensrörelsen emellan Stockholm och Götheborg under dessa månader, emedan en sådan indragning skulle medföra ännu större förlust, alldenstund diligens-etablissementerne måste förblifva orubbade, verkets aflöningsstat m. m. oförändrad, utan inbringande af den inkomst, som, ehuru ringa under sommarmånaderne, dock uppginge till några tusen Riksdaler; samt slutligen att det visat sig omöjligt att på (lera ställen å denna linea kunna ingå skjutsentreprenadkontrakter endast för vintermånaderne och att, der sådane kunna uppgöras, priset skulle höjas ända till i Rdr 6 sk. bko milen och derutöfver. Om fördenskull diligens-inrättningen skall kunna bibehållas, vore det, enligt motionärens förmenande, nödigt, att densamma fortfarande lemnäs det understöd, Kongl. Majit i nåder finnér nödigt bestämma att framgent utgå af postmedlen inom det hittills stadgade belopp af 8000 Rdr bko årligen.