Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde-ståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län väckt motion om uppförande på allmänna indragnings-staten af en pension å 200 R:dr B:ko åt aflidne Härads-skrifvaren i Östra härads fögderi N. .4. Lindqvists efterlemnade enka, som, med 6 oförsörjda barn, skulle befinna sig i torftiga omständigheter; till stöd för hvilken anhållan blifvit anfördt, att Lindqvist, under en 20-årig tjenstetid, ådagalagt utmärkt nit och skicklighet och på egen bekostnad företagit resor till hufvudstaden, för att i här befintliga arkif vinna upplysningar i ämnen tillhörande hans tjenstebefattning, samt att hans frånfälle inträffat just vid den tid, då, i anseende till den nya löne-regle - 68 Stats-Vtskottets Utlåtande M 167. ringen för landt-statens tjenstemän, han kunde, i händelse af en längre lifstid, hafva påräknat någon förbättring i sina knappa lönevilkor. Utan att vilja förneka aflidne Härads-skrifvaren Lindqvists förtjenster såsom en arbetsam och nitisk tjensteman, anser Utskottet likväl denna omständighet icke utgöra fullt giltigt skäl för Rikets Ständer, att af allmänna medel understödja hans efterlemnade familj, helst sådant otvifvelaktig! skulle framkalla enahanda ansökningar från en mängd enkor efter tjenstemän inom denna talrika tjenstemanna-klass och derigenom föranleda till en icke obetydlig utgift för Stats-verket; och får Utskottet, i följd häraf, afstyrka bifall till denna motion. 98:o. Under åberopande af framlidne Statsrådet m. m.
Jag leniuar derhän hvad mer eller mindre grundade anledningar sagde thronskifte dertill skulle kunnat gifva; men vårt kabinett har i en note af d. 18 Nov. förklarat »denna beklagliga händelse icke utöfvat ringaste inflytande på våra åsigter i frågan» — och ytterligare förnyat denna förklaring i dépecben af d. 2 Dec. Den invändning att Tyska anfallet så till vida ändrat karakter, att det från början väntades som en executionsåtgärd från Tyska Förbundet, men nu visade sig såsom ett anfall i akt och mening att röfva provinser från Danmark, synes rnig icke hålla stånd, då man täger i betraktande att anfallets ändrade karakter endast ökade den fara, med hvilken Sveriges dyrbaraste intressen hotades och dem vi förklarat oss sinnade att häfda. Det är i sanning icke angenämt att rifva upp dessa frågor, dem fosterlandsvännen skulle önska för evigt begrafda under glömskans täckelse; men så länge de icke blifvit klart utredda Beil 4 April f. m. 9 — så länge vårt uppträdande i frågan icke blifvit förklaradt på ett mera tillfredsställande sätt, än hittills skett i tillgängliga handlingar, kommer antingen att öfver oss hvila en mörk och förnedrande misstanke alt halva inledt underhandlingar, fortsatt dessa, och dermed gifvit våra grannar vilseledande förhoppningar, »utan att vi varit fullt beslutna att göra hvad sorn blef erforderligt för att äfven fullborda desamma», eller ock skall man misstänka oss att hafva af 50 års fred blifvit så forslappade, att vi, då faran trädde oss inpå lifvet, ej skulle tilltrott oss förmågan att med svärdet häfda vår ära ocb skydda våra heligaste intressen.
203 Ehuru göromålens mängd genom ändrade Författningar och nya föreskrifter de nästförflutaie sednare åren betydligen blifvit ökad, har jag dock vid de af mig besökte Lands-Canzjier och Lands-Contoir, samt vid genomseendet af vederbörande Consistoriel, Rådstugu-Rättws, Magistraters och Kämnärs-Rätters Rjofocoll och Domböcker icke förmärkt annat, än i allmänhet använd ordning och flit vid föredragningen af inkomna mål samt oveld och laglydnad vid deras afgörande; och hvad som ännu mera, än min korta öfversigt af sådane Embets-handlingar, bestyrker detta mit omdöme, är, att något grundadt klagomål emot någon Embetseller Tjensteman under min resa igenom ofvannämnde .Län icke blifvit anmäldt. Med Inrättningar till nödlidandes understöd och sjukas hjelp äro Städerne uti dessa Län nödtorftigt forsedcle, och förtjenar i detta afseende Calmar att utmärkas, der, utom flere för hela Länet gagnelige och till god ordning ledande, inom kort tid vultagne anstallter, utan Statens bekostnad, blifvit inrättade ett CarrtctionsHus, med utrymme för 40 till 50 personer, hvarest försvarslöse med arbete godtgöra kostnaden för deras underhåll, och ett Arhets-Hus, som kan inrymma 60 personer, der frivillige Arbetshjon äf alla åldrar emottagas, och fattigas Barn, jemte kläder och föda, njura undervisning i Christendomen, Hakneoch Skrifkonst - Den 8 Mars. konst samt Handaslöjder. Calrnare gamla Slotts dertill använde byggnader hafva igenom dessa Inrättningar medfört en nytta för det Allmänna, som af någon vidare erfarenhet ej behöfver constateras, oell sorn derjemte bevisar möjligheten, att till några riksgagneliga Institut äfven kunna inreda Borgholms och Wadstena förfallna Slott och Krigsmanshus-byggnader, hvilka, såsom minnesvårdar ifrån en förfluten tid, nu endast vittna om den storhet i anläggningar och kraft i utförandet, hvarmed våra Förfäder sig utmärkte.
En talare har framställt det orättvisa deri, att man icke gjort afseende på kronoskjutsskyidige hemmen vid den på grund af 1849 års K. Bref företagna reglering af kronobrefbäringsskyldigheten. Jag kan likväl icke fatta, huru en sådan fördelning af detta besvär skulle kunnat äga rum, så att de kronoskjutsskyidige hemmanen blifvit i regleringen inbegripne. Det K. Brefvet innehåller uttryckligen, att vederbörande inom hvarje härad äga att sins emellan öfverenskomma om sättet för utgörande af kronobrefbäringen, så att den måtte blifva så litet tryckande som möjligt. Det är klart, att i den mån kronobrefbäringsskyldige hemman icke böra åläggas skyldighet att utgöra kronoskjuts, det måste vara deras eget fel om de, oaktadt berörda regleringsfrihet, komma att vidkännas sådant besvär. Vid hvarje Riksdag förekomma frågor om skyldigheten icke blott att utgöra kronobrefbäring och kronoskjuts, ulan äfven att underhålla vägar, och så har äfven skett vid innevide Riksdag, på sätt ett nu på bordet hvilanda Betänk, utvisar, men jag har all anledn. tro att, då dessa frågor en gång blifva utredda, man skall finna obilligbeten af att jordbruks-intresset söker göra gällande sina anspråk på befrielse från alla onera, under det andra medborgare måste fortfarande vidkännas sina besvär. Hvad angår frågan om säteriers och boställens deltagande i kronobrefbäringsskyldigheten, hemställer jag för öfrigt, om det icke vore en orättvisa att på detta sätt minska värdet ä denna jord, för att öka det på kronoskattejorden. Man har sagt att en sådan åtgärd blifvit vidtagen i fråga om kronofjerdingsmansbestyret. Detta är en sanning; men derföre att en lättnad i de skattejorden åliggande besvär medgifvits, kan det väl icke vara skäl att villfara anspråken på sådan lättnad äfven i andra besvär.
För att kunna biträda den mening, sorn i Utskottet gjorde sig gällande, att med anslagets beviljande borde förknippas det förbehåll, att de indelda lönerna måtte till Stats-verket indragas i utbyte mot bestämda penninge-löner, har jag ansett billigheten fordra, att indelnings-hafvarne, likasom det redan stadgats för de fall, då deras rättighet att uppsäga ränteoch tionde-spanmål till leverering in natura upphörde, af Stats-verket höllos skadeslösa för den forsellön. som de hittills författningsenligt egt att. då spanmålen löstes, af ränteoch tionde-gifvare uppbära, helst denna del af löne-inkomsten jemväl tagits i beräkning vid nu ifrågavarande, i förhållande till personalens talrikhet, ändock ganska sparsamma, löne-reglering; och då det belopp af 1.000 r:dr, sorn Utskottet till berörda godtgörelse beräknat, icke kan motsvara behofvet till betäckande af forsel-lönen för så väl räntesom tionde-spanmålen, har jag ansett, att Utskottets tillstyrkande bordt hafva följande lydelse: Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, att, utan att ingå i bedömande af den uppgjorda lölie-regleringen, till Kongl. Maj:ts disposition ställa det äskade reservations-anslaget, 77,000 r:dr, med förbehåll, att de Landt-stats-tjcnstemännen nu tilltillkommande indelda löner, med undantag af boställs-räntorna, i utbyte mot stadigvarande, efter medeltalet af de tio sistiörflutna årens markegång, bestämda penninge-löner, till Stats-verket indragas, för de tjenster, hvilkas innehafvare komma i åtnjutande af löne-förhöjniug, genast vid tillträdandet af denna förhöjning, och för de öfriga då sådant författnings-enligt kan ske; dervid dock tjenstemännen särskildt böra af Stats-verket godtgöras belöpande forsel-lön för den i lönerna ingående ränteoch tionde-spanmål, enligt de grunder, sora 44 StafsUtskottets Utlåtande.
Visserligen omfattar ansvarigheten icke den bevillning, som för fast egendom eller inkomst af kapital eller utöfvad särskild rörelse eller befattning bör af de ifrågavarande skattskyldige erläggas; men i alla fall måste rättigheten för arbetsgifvaren att genom afdrag å den skattskyldiges aflöning eller arbetsförtjenst hålla sig skadeslös för hvad han, i följd af den honom åliggande ansvarighet, måste utbetala blifva af ringa värde, enär han icke allenast icke kan vara i tillfälle att, då handelsbetjent eller arbetare lemnar hans tjenst eller arbete, innehålla den på hans ansvarighet belöpande andel af dennes bevillning med thy åtföljande konmmnal-utskylder, helst beloppet deraf icke blifver kändt förrän omkring ett år efter det ansvarigheten inträdde, utan ej ens dertill har befogenhet förrän sig visat att den skattskyldige underlåtit att i behörig tid sjelf erlägga sina utskylder. Då nu härtill tages i betraktande att, enligt de nya författningarne af den 21 Mars 1862 angående kommunalstyrelse, vigtiga medborgerliga rättigheter äro grundade på bevillningen efter 2:dra artikeln, så måste man komma till fullständig öfvertygelse icke blott om oegentligheten af nu ifrågavarande stadgande, utan ock om nödvändigheten att såsom allmän grundsats erkänna, att den ene medborgaren icke kan göras ansvarig för skyldigheter, som åligga en annan och för denne sednare medföra rättigheter, hvilka icke kunna eller böra på den ansvarande öfverflyttas. Utskottet har, på grund af det nu anförda, ansett, att den husbönder och arbetsgifvare för närvarande alagda ansvarighet för tjenares och arbetares utskylder bör inskränkas till desse sednares personela afgifter, samt ansvarighet ega rum endast i det fall, då tjenstehjon eller arbetare icke äro skyldige att erlägga bevillning efter 2:dra artikeln. I öfverensstämmelse härmed har Utskottet upprättat förslag till förändrad lydelse af § 89, och hemställer att hvad uti förevarande hänseende blifvit yttradt och föreslaget, måtte af Rikets Ständer gillas. Bih. till B. St.
Hvad jag sålunda anfört visar så väl min åsigt af sjelfva saken, som i afseende på formaliteten och i grund af den sistnämnde anser jag Högloft. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkononmiUtskotten icke kunna med detta ärende sig befatta, såsom öfverskridande den af Grundlagen för dessa Utskott bestämde gräns. * I sammanhang härmed får jag åberopa min förut afgifne Reservation i afseende på Herr Rosenblads Motion, om Lags LngUtskottets Betänkande. stiftande för förbrytelser af Allmänheten under Riksens Ständers plena, eller då de å RiksSalen sammankallas. Att desse Anmärkningar må i Protocollet antecknas och medfölja Betänkandet, derom får ilig härmed anhålla.” Ut Supra. Ex Protocollo, Joli. Jac. Kleman. Ankom den i September i8a3. Uti/ta ide, i ani edving af åter remiss af Utskottets Betänkande N:o 42, öfver Herr Bernhard Rosenblads Ki e nior ia /, om stiftande af en Lag i afseende på förbrytelser begångne af åhörare inom Riks St andem Plena och Plena Plenorum. •\ / Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet hafva återremitterat LagUtskottets ifrågavarande Betänkande med anmodan till Utskottet att, i sammanhang med Kongl. Maj:ts den 23 sistl. Maji till Lagsamt Allmänna Besvärs-och LnzUtskotets Betänknnd(tt. 9g?
Den, som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af verkställd Revision af StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 18 November e. m. i5i Vinner Nej, anses StalsUtskottets berörde Utlåtande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till 7 e. m. och befunnos efter voteringens slut klockan half till 8 e.m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja 44- Nej — 38. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att StatsUtskottets ofvanberörde Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt} Gustaf: Då jag instämmer i hvad Friherre af Nordin rörande detta ämne yttrat, anhåller jag, att, såsom ett bevis på det råd jag häruti kommer att i underdånighet gifva Kongl. Maj:t, få anmäla min reservation emot det af Ridderskapet och Adeln nu fattade beslut. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm3 Carl Axel: Jag förenar mig i den i5» Dru 18 JS ove inb er e. w. ;if' Hans Excellence Herr Grefve af Wellerstedt anraäldta reservation. Friherre af Nordin: Mot Ridderskapets och Adelns genom Voteringen nu vidtagne beslut, anser jag mig böra anmäla min reservation. Herr von Schultzenheim David: Äfven jag föranlåtes att mot Ridderskapets och Adelns beslut reservera mig, på de skäl Friherre af Nordin i saken fullständigt anfört. Grefve Horns Claes Fredrik:
Hr Ribbing, Bengt: Jag måste reservera mig emot det språk, hvarmed detta mom. är författadt, emedan jag anser det ovärdigt ett civiliseradt samhälle. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller ufven att få anmäla min reservation. Jag anser att i mom. följande tillägg bort äga rum, nemi. att barn, som ännu icke hunnit elt års ålder, ej må emot modrens vilja henne fråntagas, om ej på de skäl, som i nästföljande mom. finnas anförda. Gr. Posse: Äfven jag får instämma i denna reservation, enär jag anser, att fattigvårdsstyrelsen ej bör äga rättighet att skilja barnet ifrån modren, så framt det ej blifver vanvårdadt. Frih. Rehbinder instämde i den af Frih. Sprengtporten och Hr Liljenstolpe i den af Gr. Posse afgifna reservation. 4 momentet. Frih. Cederström: Då fattigvårdsstyrelsen egentligen ej kan hafva något att skaffa uti enskildta hus och med deras förhållanden, hvilka ej åtnjuta fattigunderstöd, så tillstyrker jag, att efter ordet ”barn," (på andra raden) må införas orden : så att de med bettlande b e t r ä d as; d. v. s., om ”föräldrar, som ej åtnjuta fattigunderstöd, åsidosätta vården om sina barn,’’ så att de med bettlande beträdas, "skall Styrelsen göra sig noggrannt underrättad, huruvida det härleder sig från oförmåga att dem uppfostra, och i sådant fall vidtaga de anstalter, som af behofvet kunna påkallas.” Det är först då barnen med tiggeri beträdas, som fattigvårdsstyrelsen kan taga någon befattning med dem; och dessförinnan är det presterskapets skyldighet att tillse vården om barnen. Hr Gripenstedt: Jag tror ej, att detta Frih. Cederströms förslag bör antagas. Jag anser alt mom. är mera gene - Den i3 Mar s o. m. 4,3 generell, sådant som det nu ur, och vill blott inskränka mig till alt yrka bifall derpå. Hr von Hohenhausen:
Från vårt århundrade kunde före det Blixenska äktenskapet blott antecknas en dylik tilldragelse, dä en dotter af huset Schönburg äktade först kammarherren grefve Gustaf v. Duben, sedan excellensen, statsrådet och serafimerriddaren m. m. grefve Karl Axel Löwenhielm, » den siste gustavianen », död 1861. Mellan Finland, vårt gamla trogna dotterland eller systerland (hur man nu vill » genealogiskt » definiera den historiska frändskapen mellan nationerna. ), och vårt eget land äro af lätt förklarliga orsaker sambandet och förbindelsen ännu så starka och lifliga, att vi nära nog ha svårt att karaktärisera de finska namnen i adelskalendern såsom » utländska ». Vi nöja oss också därför med, att h ä r erinra om, att frih. Nordenskiölds fru är född finsk friherrinna Mannerheim, THORONSBORG. jämte erinras om, att en syster till grefve Bonde på Säfstaholm och grefve Trolle-Bonde äktat nuvarande ryske generalkonsuln i Geneve grefve Prozor af en polsk greflig ätt. Hufvudmannen för adliga ätten Burenstam h a r helt och hållet öfverflyttat till Ryssland, där han bliMt generalmajor samt han och hans barn ingått äktenskap; de torde kunna få anses såsom definitivt expatrierade (förre svensk-norske ministern i Bruxelles och Haag kammarherre Burenstam å Tjälfvesta är den ryske generalens yngste bror.) — Ett liknande förhållande råder med hufvudmannen för adliga ätten Krusenstjerna, hvars äldsta gren dock ännu längre tillhört Ryssland. Hufvudmannen är son af en rysk generalmajor och gift med en rysk furstinna Barclay de Tolly, men bor med sina båda döttrar i Wien. Släktgrenen kan dock ej anses helt expatrierad, alldenstund den nämnde hufvudmannen bland annat äger hus i Stockholm (n:r 19 Västra Trädgårdsgatan).
Oaktadt de kostnader, för hvilkas bestridande det begärda anslaget är afsedt, visserligen icke äro af beskaffenhet att kunna, vid bristande tillgång, undvikas eller till annan tid uppskjutas, synes det dock, med hänseende till den erfarenhet, som redan vunnits, icke vara nödigt att för fyllande af detta behof anvisa ett förslagsanslag; och vid det upplysta förhållande, att nuvarande anslaget beräknats lemna öfverskott, torde den af E. K. Maj:t föreslagna summan ändock finnas tillräcklig, helst E. K. Maj:t icke lärer sakna tillgång till fyllande af mindre betydliga brister, derest sådana skulle uppstå. Rikets Ständer hafva alltså på det sätt bifallit E. K. Maj:ts ifrågavarande förslag att, för betäckande af kostnaden för arreststraffets tillämpning vid indelta arméen, anvisas för år 1867 ett belopp af 5,000 R:dr, att från Riksgäldskontoret utgå. I Expeditions-Utskottets Förslag tili under d. Skrifvelse N:o 61. 31 45:o. Militieboställskassan. Enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, hade, efter det E. K. Majit genom nådig Skrifvelse den 4 Juni 1859 förordnat, att uppräknade 9 stycken kompanichefs-boställcn vid Norrbottens och Westerbottens fältjägarekorpser samt Helsinge-, Daloch Wermlands regementen skulle i viss ordning och i mån af kassans tillgångar förses med karaktersbus af trä, Krigs-kollegium anmält, att åtgärder till fullgörande häraf blifvit vidtagna, samt att, jemlikt afslutade entreprenadkontrakt, två sådana hus skulle under nästlidet år fullbordas; men att, enligt skedd utredning, kassans tillgångar sannolikt ej kunde medgifva uppförandet af de återstående 7 karaktershusen; i följd hvaraf Kollegium hemställt, att för sådant ändamål ett extra statsanslag af 90,000 R:dr måtte för en gång kassan beviljas att utgå med 30,000 R:dr årligen under åren 1867—1869.
Preste-, Borgareoch BondeShn hafva vid innevar. riksmöte förenat sig om ett beslut, ang:de giftorätt och arfsrätt, hvilket åsyftar alt betaga svärdssidan det företräde, den i berörde hänseenden hittills ägt. Detta beslut är väsendteligen eli förnyadt godkännande af det förslag från LagUtsk., hvilket R. o. Ad. vid sisth riksdag förkastade och Konungen ogillade. Ståndet anser de skäl, hvarpå Konungens afslag då grundades, visserligen icke hafva nu förlorat något af deras fortfarande gilltighet;' men R. o. Ad. befarar, att ett förnyadt framläggande af samma lagförslag skulle, om det ej beledsagades af detta Stånds und. föreställningar deremot, uttrycka en enhällighet, som icke äger rum. -R. o. Ad. finner tvertom Den 5 Februari f. m. 63 den nu ifrågaställa lagförändringen vara så förderflig för Riket i allmänhet och för delta Stånd särskildt samt så ingripande i dess, genom 114 § Reg.F. försäkrade rättigheter, att Ståndet, som, icke blott vid den sista riksdagen, utan äfven vid de 2:ne föreg:de, afslagit LagUlsk:s i ämnet gjorda framställningar, ej tror sig böra längt;e underlåta att inför thronen böja sin röst till försvar för sitt eget bestånd, och den del af fäderneslandets väl, som derpå beror. Den olika arfstägten har, såsom andra rättigheter, sin djupaste rättsgrund i de pligter, hvilka mnehafvaren åligga. Det företräde i alf, som mannen här och i de flesta af sednaste statslivälfningar orubbade samfund ännu äger, åsyftar otvifvelaktig! hans sättande i stånd att vederbörligen uppfylla sin dubbla bestämmelse, samhällets och hushållets upprätthållande. Hans uppfostran för beggedera måste vara långvarigare och kostsammare, än den, som fordras för qvinnans inskränktare verksamhet. Ingendera af dessa mannens förbindelser kan från honom på qvinnan öfverföras, i samma mån, som egendomen betages honom och tillägges henne.
Ar 1824 fanns nästan ingen utredning, — de flesta inventarie-persedlar saknades. Det är ganska sannt, att man icke byggt så mycket nytt under sednnste tider; men man har i stallet bemödat sig att sätta det befintliga i fullgodl stånd, oeh hela styrkan kan nu rycka ut, hvilket icke var förhållandet 1824, ehuru då blott funnos 47 jollar och slupar, oeh nu 120. Nybyggnaden af jollar framskred en tid mycket hastigt; roen efter tipfinningen af bombkanoner, hvilkas införande var af största vigt och hvilka äro af mycket kraftigare verkan än vanliga kanoner, måste fartygen byggas derefter, hvarföre man byggde slupar. Emellertid finnas 6 bataljoner jollar med komplett utredning af alla slag, utom proviant, och denna utredning af vida bättre beskaffenhet, än förut. Der finnas gevär, hvaraf en del refflade, gjorda i Belgien, katnmarladdnings-gevär, tält, filtar, projektiler till nära nog dubbel upsfitt,- ning, m. m., oeh om icke antalet fartyg är betydligt större än torr, är dock deras afskjutna projektil-vigt dubbelt så stor. Hvad angår jollarne, så äro de naturligtvis icke afsedda för öpna sjön, oeh de behöfva blott komma till de öpna fjerdarne i Stockholms skärgård, så skall det visa sig att någon manöver, någon större rörelse med dessa båtar är alldeless omöjlig. Beträffande de Danska jollarne, så är deras tillvaro icke någon nyhet; de hafva blifvit pröfvade, men omdömet har icke utfallit så fördelaktigt som Gr. Anckarsvärd påstått. Jag tror, att våra egna jollar, som äro byggda efter ritning af den utmärktaste bland våra män i det facket, nemligen Amiral von Sydow, äro i åtskilliga afseenden bättre.
Lånemedlens fördelning uppdrages åt den redan bildade ByggnadsComiteen, under ordförande af Landshöfdingen i Länet, hvilken Comité alltså eger att pröfva och bestämma storleken af de lån, en hvar lånsökande må tilldelas samt beloppet, som, i afräkning derå, hvarje gång får lyftas; kommande medlen att, uppå Committerades reqvisitioner, från Kongl. Stats-Contoiret utbetalas mot redovisning, på sätt och i den ordning, här nedan stadgas. 3:o Då lån hos Committerade sökes, bör vid ansökningen fogas ritning och kostnadsförslag öfver den byggnad, som skall uppföras; och bör, innan något i afräkning på ett beviljadt lån får bos Committerade lyftas, till deni aflemnas låntagarens till Kongl. Stats-Contoiret ställda skuldebref å hela lånesumman, innefattande förbindelse alt lånet i stadgad ordning återbetala och att till säkerhet derföre lemna första inteckningen uti tomten och den byggnad, som derå kommer att uppföras. 4:o De uti nästföregående punkt omförmälda skuldebref böra förblifva under Committerades vård och redovisning, intilldess ett beviljadt lån till fulla beloppet är utgifvet, men i den mon, detta eger rum och byggnader Slats-Utskoltets Utlåtande, N.o 38q. blifva brandförsäkrade, insändas skuldebrefven till Kongl.