Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad först angår förslaget om förbättring af lönen för en theologie adjunkt, som är svagare aflönad än de andra, så blir, om man till grund för beräkningen tager medel-markegångspriset för 1848 —1857, skilnaden mellan hans lön och en högre adjunktslön endast omkring 700 Rdr Riksmynt, och ehuruväl nämnde span målspris måhända är högre, än hvad i allmänhet kan påräknas, så enär genom ett derefter beräknadt tillägg, ifrågavarande adjunkt i alla händelser får en lön öfverstigande den lägre adjunktslönen i de verldsliga fakulteterna, anser jag mig icke kunna derutöfver sträcka min underdåniga tillstyrkan. De tvänne af Filosofiska Fakulteten föreslagna nya adjunkterne vore väl båda önskvärda och finnas håda vid Lunds universitet, men då (lerfaldiga behof af ökade anslag vid instundande riksdag komma' under pröfning, utan att alla skulle kunna på en gång tillfredsställas, och då, på sätt Consistorium Academicum Majus anfört, Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket i859. 29 studiet af zoologien såsom ett nödvändigt vilkor förutsätter ett zoologiskt museum, hvarföre professoren mäste dela sin tid mellan undervisningen och vården, underhållandet och fullständigandet af museet och således är i större behof af adjunktsbiträde än de professorer, hvilka icke hafva likartade samlingar under sin vård, i enlighet med hvilken grundsats också adjunkter af ålder varit anställde till biträde för de professorer, som haft sådana samlingar under omvårdnad, måste jag anse förslaget om ny lön åt adjunkt i zoologien nu företrädesvis böra komma i fråga, vid hvilket förhållande deremot framställningen om lön äfven åt en amanuens vid det zoologiska museet torde kunna tills vidare uppskjutas. Af stor vigt synes mig vara, att Medicinska Fakultetens förslag om lön ål en professor i fysiologi och en adjunkt i kirurgi och förlossningskonst mätte vinna Rikets Ständers bifall.
'Transport: 3,617,327: 87.' 7,326,565: 48. 4,701: 57. 6,242: 25. 4,950: — 11,317: 98. 26,166: 33. 2,703: — 7,151: 76. 5,307: 75. 2,622: — 1,979: 27. 7,399,707: 39. — 32 — Transport: 3,617,327: 87. till deltagarjte i utdikningen af Wångerslätts mossar inom Aby socken af Norra Möre härad, å 1,200 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskylderna, under åren 1858 med 1871 af 96 R:dr årligen, och för år 1872 af 48 R:dr 1,200: — » dito i utdikningsarbeten vid Hällaryd, Rydholm. och Knifvingaryd inom samma härad, å 3,600 R:dr, emot årlig inbetalning af 8 procent å detta belopp, under 14| år efter 1862 års slut 3,600: — inom Blekinge län: till deltag arne i utdikningen af Mölleoch Dafra-sjöarne, Ollegöl, Stora Mossen och Abborregöl, i Asarums socken, å 1,176 R:dr, emot dito dito, efter 1861 års slut 1,176: — inom Jönköpings län: till Friherre Axel Hermelin och Majoren H. Meurling, för sänkningen af Säbysjön i Säby socken, å 5,496 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskylderna, af 274
Då emellertid Utskottet funnit Herr Hesselgrens först omförmälda förslag icko kunna bifallas, har Utskottet icke heller ansett sig böra ifrågasätta någon nedsättning å införsels-afgifterne å rubrikerne »Sulläder» och »andra slag»; men som deremotKarduanssamt färgade eller tryckta Skinn, äfvensom den under egen rubrik i taxan upp - Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o 3. 27 tagna artikeln Pergaments-skinn, nu åsatt 1 R.dr införsels-tull pr skålp., utgöra för flera inhemska näringar behöfliga rnaterialier, hvilka hvarken till erforderlig mängd eller godhet inom landet tillverkas, samt de å dessa varuslag nu stadgade tull-afgifter uppgå till nära 40 procent af verkliga varu-värdet, hemställer Utskottet, hufvudsakligen i likhet med hvad redan vid 1847—48 årens riksdag af Kongl. Maj:t föreslogs, att Karduans-, Pergaments-, samt furgade, pressade eller tryckta Skinn, sammanförda i en rubrik, må åsältas 36 sk. införsels-tull pr skålp. Under rubriken oberedda Pelsverk upptager gällande taxa fleya i handeln sällan Hudar och förekommande slag, genom hvilken specifikation både onödig vidlyftighet och fara för vS]iinnl missförstånd vid tull-hehandlingen förorsakas. Med förnyande af Bevillnings-Utskottets e iVcr ■ vid sistlidne riksdag gjorda förslag, hemställer derföre Utskottet, att den förenkling af rubrikerne och förändring i tull-satserne, som hilagde taxe-förslag för oberedda pelsverk innehåller, måtte godkännas. Den å Humle nu stadgade införsels-afgift, 1 R:dr 24 sk. pr lisp., uppgår till nära Huml».
Barantes charakteristik af den Franska Litteraturen under det adertonde århundradet må här nämnas såsom ett bevis på de Franska konstdomarnes utvidgade esthetiska synkrets. Äfven inom den nyare Engelska Litteraturen röjer sig en dylik mer eller mindre märkbar inverkan af de Tyska Tänkarnes esthetiska åsigter. I vårt land hade redan före början af den tidrymd, med hvilken vi här sysselsätta oss, den genialiske Ehrensvärd börjat utgifva sina skrifter: Resa till Italien, De Fria Konsters Filosofi, och Pro Memoria till Konung Gustaf den tredje, hvilka, om ock på ett fragmentariskt sätt, och mera under formen af framkastade infall, än af en sammanhängande vettenskaplig framställning, innehålla en högst märkvärdig anticipation af flera bland den efterföljande tidens konstfilosofiska läror. Nära beslägtad med Winckelmann till sin sinnesdaning och sin bildning, uppfattade han och tillegnade sig, i likhet med Winckelmann, den Platonska läran om Gudomligheten såsom Skönhetens högsta urbild och källa, och betraktade Konsten såsom ett försök att gifva en, om ock alltid blott ofullkomlig, synbar och förkroppsligad afbild af denna urbild i den idealiskt fattade och framställda mennisko-gestalten. Till bemödandet att i Konstens verk framställa det Sköna föranledes menniskan genom hvad Ehrensvärd kallar de glada behofven, hvilka äro till sin natur upphöjde öfver de tidigast framträdande angelägna behofven. Det Sköna har sin positiva motsats i det Stygga, som uttrycker den i en gestalt på ett synligt sätt framställda förstörelsen. Mellan båda ligger det Täcka, som uttrycker en vacker oreda, och som än kan närma sig intill det Sköna, då det utgör hvad man vanligen kallar Vackert, än åter närmar sig intill det Stygga, och då utgör hvad man kallar Fult. Snille utgör ett öfversvämmande af själskrafter till någon höjd öfver deras vanliga och allmänna mått: Smaken åter är känslan af Naturens aldrahemligaste sanningar: det är genom denna, som Konstnären blir i stånd att välja det Sköna, hvilket utgör den stora Smaken, hvaremot den lilla Smaken blott väljer det vackra.
St. i detta afseende stadnat, jag skulle anse olämpligt att fastställa en ny taxa i bancomynt, så mycket mera som derigenom skulle förfelas ändamålet att få portoafgiften bestämd i hela skillingar. Jag yrkar således återremiss, och lärer Bevilln.‘sUtsk:s tid kunna upptagas med andra sysselsättningar, intilldess R. St. fått emottaga K. M:s svar, rör:de myntet. Hr von Hartmansdorff, Äng.: I fall det af Hr v. Troil anförda skäl skulle gälla rör:de posttaxan, borde det gälla i alla andra frågor om penningar, och förhindra R. St. att derom fatta beslut. Nyss var fråga om creditiv för några 100,000 r:dr åt Ulldiscontfonden. Af samma skäl hade beslutet derom bort uppskjutas, intilldess K. M, lern - Den i A u gust i e. m. nät sitt svar, ang:de myntenhetens bestämmande till banco elior riksgts. Jag tror icke, att den väl bekanta förvandlingen från banco till riksgts skall i detta fall blifva särdeles svår. Hvad de halfva skillingarna beträffar, vet jag icke, om någon grundsats att utesluta dem ur posttaxan blifvit bestämd, på sätt Hr v. Troil omtalat. Men jag skulle tro, att då riksdagen är så långt framskriden, och BevillntsUtsk., i anseende lill sina många återstående göromål, är det, som kommer att längst draga ut på tiden, det icke är skäl att för småsaker besluta återremisser lill detta Utsk. Jag tillstyrker således bifall till betänk. Hr von Hohenhausen: Jag kan visserligen icke neka, att man sökt bestämma afgiften i jemna skill ingar för att undvika oreda; men om förvandlingen af banco till riksgrs skall iakttagas vid alla andra beräkningar, går det väl äfven an vid den ifrågavar. Dessutom lärer betänk, vara antaget af de öfriga Stånden, hvadan således en återremiss härifrån tjenade till ingenting. Hr af Billbergh:
Jag tror likväl, att Utsk. icke förfarit orätt, då det anställt jemförelse emellan Bibliothekerne i Upsala och Stockholm, på hvilken jemförelse det i Stockholm icke torde förlora, enär det sednare är mindre än Upsala Bibliothek. Vid sådant förhållande synes det icke vara klandervärdt, att Bibliothekarien i Stockholm föreslagits till samma lön som Bibliothekarien i Upsala. Då Utsk. således följt en rigtig jemförelse, torde förslaget ganska väl kunna försvaras, och jag anhåller om bifall till denna punkt. Frih. Cederström: I anledn. af Gr. Lagerbjelkes yttrande får jag erinra, att lefnadskostnaden i Stockholm är dyrare än i Upsala, och hvad beträffar Gris skäl, att Bibliotheket i Upsala är 504 Den 20 November f. m. till numerären större än i Stockholm, så vet enhvar, att i en universitetsstad bibliotheks-styrelsen har mera tillfälle, att bland den talrika studerande ungdomen erhålla biträde till bokskatternas ordnande, än i en hufvudstad. På dessa grunder fortfar jag i mitt förra yrkande. Gr. Lagerbjelke: Onekligen har Frih. Cederström deri rätt, att lefnadskostnaden är i hufvudstaden drygare än i Upsala, men om denna omständighet skall tynga i vågskålen för Stockholm, finnes en annan, som tynger mera för Upsala, nemligen att bibliothekarien i Upsala icke kan påräkna annan inkomst än sin lön, hvaremot den i Stockholm kan förtjena åtminstone så mycket som utgör skillnaden i lefnadskostnaden uti de olika städerne. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan i fråga om aflöningen för Bibliothekarien och vice Bibliothekarien blifvit yrkadt dels bifall till Utsk:s förslag, dels att densamma måtte bestämmas för den förre till 5,000 Kdr och för den sednare till 3,500 Edr Ernt, särskilda proposrr derom borde framställas, samt hemstälde derjemte om K. o. Ad:n i fråga om aflöningen för Kongl. Bibliothekarien behagade bifalla Utsk:s förslag.
Beträffande nu motionairens framställning» alt Westbeck måtte hugnas med understöd af allmänna medel, så hafva Utskotten trott sig igenfinna den egentliga grunden härtill, att den 110g allmänt yttrade förmodan, att Dykeri-Inrältningen skulle vid nuvarande Octroys slut af Staten Öfverlagas, och att då Staten komma *tt skörda fördelen af Westbecks uppfiu - Stals-U t sk o t tets Betänkande».. ning-, det äfvert vöre dess skyldighet} att honom belöna. Men då Utskottet! uti lilifvudfrågail eller Dyketiets förvaltning utgått från fen annan synpunkt, och på säll det särskildt afgifne Betänkandet utvisar, tillstyrkt Bykeri-Inrällningens fortfarande handhafvande af enskild Association^ komma Utskotten äfven genom samina princips tillämpning till fett annat resultat. Usskotten hafva derjemte inhemta!, ätt Commissarie!! Westbeck för sine uppfinningar och förbättringar af Directionen för Dykerioch Bergniirgs - Compagnie! undfått en gåfva af 2000 Il:dr Banco; Att de af Westbeck uppgiftie InslrumChter, med uiidäntag af ariie varit långt förut kände, sämt att han genom i privat väg anställde försök tgl och eget tillfälle att bereda sig ersättning för de kostnader
Det år också aldrig genom hjulens mångd i ett redan invecklat konstverk, som dess gång kan hjelpas; det år genom bestämdheten och kraften af deras verkan, genom borttagandet af alla onödiga bisaker, som det åter kan bringas i ordning, och återfå en riktigt afmått styrka. Montesquieu har anmärkt, att det år uti de vackraste konstverk, som man ser det minsta antalet driff(ådrar. Han har åtminstone rått deruti, att det år deras riktning, icke deras talrikhet, sorn bestämmer deras nytta, och att deras varde beror derpå, huruvida de svara emot sitt ändamål. För att nu, efter dessa allmänna grunder, komma till en närmare tillämpning deraf, lärer man forst bora se till, hvilka åro de allmänna behof, som kunna anses såsom oskiljaktige ifrån närvarande inrättning af hvarje Borgerligt Samhälle, och genom hvilken i följe häraf utråknad sammansättning af National-Representation, man kan hoppas att gifva den en riktning, svarande enrot ändamålet ? I Europeiska Samhällens närvarande författning kunna de göromål, hvarmed hvarje Medborgare i mer eller mindre mon kan anses sysselsatt, delas i 3:ne hufvudsakeliga grenar, nemi, sto Landt-Culturen, eller deras arbete, som igenom jordens odling framskaffa fodo-åtnnen. 2:0 Naturämnenas förädling och utdelning efter nienniskornas åtskilliga behof, eller Manufaktur-, Handtverksoch Handels-Industrien, samt 3:0 F 0 rs t å n d s 0 dl i n g en eller det arbete, hvilket, lemnande den physiska menniskan, har afseende på dess förnufts förmögenheten, och genom samlande af kunskaper och uplysnings utbredande i hvarjehanda ämnen, har till föremål, att gora menniskan skicklig til! de åtskilliga vårf hon har att utföra, samt gifva . O henne handledning vid valet eller utförandet deraf. Utaf dessa åtskilliga göromål och deras olika ändamål och riktning, upkomma lika mångfaldiga behof eller fordringar, hvilka för verkställigheten, elier en obehindrad fortgång af det ena eller andra, begära utrymme och verkningskrets.
S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse Nio 141, hvaremot skrifvelse-förslaget N:o 134 återremitterades på de grunder och med de anmärkningar, som Borgare-Ståndet anfört. S. D. 1 anledning af en utaf Bengt Gudmundsson från Hallands län uti nästlidne plenum väckt motion om Riksdagens afslutande den 20 i denna månad, förklarade Ståndet, efter derom verkställd votering, sig anse, att Riksdags-ärenderna nu voro så nära fulländade, att Talmannen jemte herr Landt-marskalken och öfrige Ståndens Talmän borde hos Kongl. Majit anhålla, att Riksdagen måtte innan October månads utgång afslutas och Ständerna hemförlofvas; och skulle respektive Med-Stånden, genom Protokolls-utdrag, vördsamligen och vänligen inbjudas, att uti detta Bonde-Ståndets beslut sig förena. Bih. till R. St. Frän Högloft.
Utskottet serskidt utlåtande afgifvit, alt, ehuru Staten vore berättigad ålägga dödsstraff för grofva brott, borde likväl i sjelfva bestraffningssättet icke ingå något, som antydde råbet eller hämndlystnad, såsom den döda kroppens sönderstyekande eller uppbrännande o. s. v., hvadan Motionairen, lika med Herr Hemberg yrkat, ändring i 21 Cap. 3 § Missgernings-Balken, samt derjemte, att all cjvalificatiön af dödsstraff, såsom handens af huggande, och den döda kroppens utsättande på stegel, hjul eller förbränning måtte af skaff as, och den döda kroppen genast må varda pä afrättsplatsen af Skarprättaren nedgräfd. 3:o) Nils Insulin: att, enär halshuggning, utan vidare styckning af delinqventens kropp, tillfyllest verkade'för det genom dylika åtgärder åsyftade ändamål, afskräckelse, borde de i allmänna Lagen stadgade dödstraff, hvarvid mistning af högra handen och stegling jemväl föreskrifvas, samt brottslings afdagatagande genom hängning och rådbråkning, af skaffas, och de missgerningar, för hvilka sådane bestraffningar nu ega rum, hädanefter bestraffas endast med halshuggning. I anledning häraf får Utskottet yttra: De grunder, hvarpå Motionairerne stödt sitt förslag om borttagande af qvalification vid dödsstraff, torde, jemte öfrige skäl, som för dess afskaffande kunna åberopas, vid antagande af en ny straff-lag möjligen göra sig gällande. Utan att likväl ingå i bedömande af dessa grunders vigtighet'och ändamålsenlighet för en ny Lagstiftning, får Utskottet emot deras användbarhet i nu gällande straffsystem anmärka: att 1734 års
Det ena officiell, genom proposition och, om det fordras, votering; och det andra enskilt, inom hvarje Riksdagsmans bröst, då blott samvete och öfvertygelse rådfrågas. Någon tanka på begäran om officielt afgörande har Grefve Schwerin icke framställt, och jag icke undvrstödt. Till det enskifta afgörandet har han trott, att upplysningen om lagens bud också hörde, oell derföre har han begärt uppläsandet; hvarefter hvar och en kunde sjelf finna hvad hans pligt af honom fordrade. För min del förklarar jag, att jag fullkomligen åtnöjes med att hvarje Ledamot förstår §. huru han kan, och tillämpar den huru Iian vill, blott att den blir uppläst; på det sjelfva valet må kunna företagas, hvartill vi, som varit af denna mening, då också äro villiga att genast begifva oss. Friherre Ankarsvärd: Jag har aldrig kunnat omfatta denna fråga ifrån någon annan syn. punct, än ordalydelsen af 4i § Riksdagsordningen. Jag får icke anse mig, såsom en isolerad del utaf representationen, och det är således de öfrige Ståndens i RiksdagsQrdningens 4i §. tyda Den 24 Januarii. 99 ligt uttryckta förbehåll, som jag vid detta tillfälle påstått böra iagttagas. Grefve Lövenhjelm har trott uppläsandet af 4i §. Riksdagsordningen icke kunna medföra någon verkan till ettpositivt iagttagande af dess innehall, sorn af mig aldrig kan frångås vara de deruti uppräknade personers uteslutande från deltagande i Bänhmansvalen. Jag stödjer min tanke derå, att å Riksdagsordningen förbjuder, alt dessa personer få ival tili Utskotts Ledamöter deltaga, så bör derutaf helt naturligt följa, att de äro uteslutne ifrån de medel att välja Utskotts Ledamöter, som hvarje Stånd för sig kunnat finna för godt att för valen stadga. Jag frågar härvid, om RiddarhusOrdningen i hvad den förgätit att bestämdt uttrycka, är mera grundlag, än RiksdagsOrdilin. gen i hvad den positivt befaller?
Då Utskottet nu förnyar dess förra förslag i denna Punct, får Utskottet tillkännagifva: att Utskottet anser det både billigt och nödigt, att ett Anslag för Oförutsedde Behof på Tredje HufvudTiteln finnes j att Betänkande»!, N:o 23g. i5g dertill af Anslaget för FörsvarsVerket i allmänhet under de föregående åren blifvjl afsatte och använde vida större Summor än den nu föreslagne, utan att sådant vid hällne Provisionelöfver StatsVerks-förvaltningen gifvit anledning till någon Anmärkning; att någre Löne-besparingar, efter vidtagande af dermed af Utskottet föreslagen disposition, till Oförutsedde Behof ej synnerligen blifva att påräkna; samt alt nedsättningen till jemn Summa ej förorsakat någon minskning på HufvudTiteln , emedan, såsom af 25:te Puncten i förra Betänkandet kan inbemtas, en lika nedsatt Summa blifvit afdragen vid calculen till utfinnande af Summan för KrigsCollegii Departementer, hvilken således kommit att behålla det belopp, hvarmed föYevarande Anslag blifvit minskadt. 29:0 Angående den från Andra HufvudTiteln liitflyttade KrigsHofRaltens Stat har Utskottet här ej någon Anmärkning att besvara. 30:0 Spafimålsbcråkningen under PenningeLönerne har, i anledning af hvad i detta Betänkande blifvit anfördt, ej undergått någon förändring emot hvad som i förra Betänkandet finnes upptaget. 31:0 Slutligen hafva, hos H. R. o. A. Herr Gref.
Som en anledning till detta stadgande kan äfven anföras, att sådana omständigheter ofta kunna förekomma, som fordra 11. VI. 21 3V2 Den 16 September e. m. särdeles skyndsamhet, oell då blir det svårt för hufvudredare att hinna sammankalla delegarne. Jag anhåller om propos. på bifall till §:n. Ilr Olivecrona: Då jag fiirra gången bade ordet, yttrade jag mig i den riktningen, alt det skulle öfverlemnas åt samtlige redare i fartyg alt utse befälhafvare, men icke åt hufvud* redaren. Men om man jemnför samma § med den följande 24:de, som handlar om befälhalvares antagande, så vöre det kanske rättast att låta hela delta moni. uteå, då man lätt i den 24:de §:n kan göra det tillag!.’, sorn synes erforderligt. Jag lår således anhålla att it. o. Ad. ville bifalla 14:de §:n, med uteslutande af 4'de mom:t. Sedan öfverlägcningen ansetts härmed slutad, samt flr Gr. o. Landtm, upptavit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till den förevnie §:n oförändrad och dels bifall lill densamma med uteslutande al 4:de monut. Iramstiilhle llr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till §:n oförändrad, och då dervid svarades mångå ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 15 och 16. Biföllos. * § 17. Gr. Sparre: Het stadgande, som förekommer i lista afdelningen af (leirna §, synes mig så öfverflödigt, att jag icke kan förstå huru det kunnat komma i fråga att insätta eli sådan bestämmelse, sorn att »l förhållandet till rederiet vare hufvudredare förpligta*! att för sin befattning iakttaga de gränser, som rederiet genom särskilda föreskrifter stadgat.» Jag kan. soln sagdt är, icke begripa hvad hela detta stadgande vill säga eller hvad det har här att göra. Den sednare delen deremot är lätt alt förstå.
Prrescriptionstid, angående, för redovisning af allmänna medel. II. B. 324- A. 602. P. U. 604. — angående, för Riksgälds-Conloirets inhemska skulder. II. B. 781. III. A. 174* P. U. 186. angående förlängning i den genom Kongl. Kungörelsen den 9 December 1812 utstakade. B. 814- IV. Å. 104. P. u. 117. U. 65g. V. A. 62. P. U. 145. — rörande för revision af Kronans Uppbördsmäns och Redogörares räkenskaper. IV. B. 193. A. 364. P. U. 383. V. E. 5. Presidenten i Kammar-Rätten, om taffelpenningar för. IV. B. 663. V. A. 107. P. U. i45. 76 Prestbevis, angående, för personer, hvilka för brott blifvit dömda. II. B. 656. Å. 64. P. U. i3o. IY. B. 464. A. 5o6. V. P. u. 4. Prestegårds byggnad och underhållande, angående. IV. B. 118. Presterskapet, om skyldigheten att lemna det del af Utslag rörande personer som för lagbrott blifvit sakfällde. II. B. 656. Y. P. U. 4. Presterskapets löningssätt, om förändring uti. I. 319. II. B. 343. A. 614. P. U. 65o. Preste-Ståndets Deputationer. Se Deputationer. Prestval, om Städernas rösträttighet vid. IV. B. 462. A. 5o5. P. U. 536. Prinsessan Sophia Albertina, om tillökning i Hofhållnings-summan för. IV. B. 656.
Om SlatsUtsk:s Den 27 November e. m. 517 ledamöter, som baft tillfälle att granska räkenskaperne oell jemföra (lern med i landsorten befintliga, t. ex. med de vid Norrköpings inrättning förda, der kostnaden var minst, så för underhåll som beklädnad, och ojemförligt mindre än i Slockholm, kunde närmare uppgifva på hvad sätt besparingar skulle kunna åstadkommas; då tror jag det blefve lämpligt att bifalla denna punkt. Frih. Ridderstolpe: Man har här yttrat den grundsats, att. fångar väl böra födas, men icke gödas: äfven jag är af samma tanka, och får derpå som bevis anföra, att då, vid tillfälle af en visitation i Westerås länshäkte, den anmärkn. till mig gjordes, att fångarnes madrasser voro väl hårda, förklarade jag, alt sä länge det af mig berodde, ämnade icke jag alt lägga hyende under lasten. Men icke desto mindre får jag fråga, 0111 det kan kallas göda och icke föda, när t. ex. fängelse-arrcstanlcr hafva om dagen 5 sk. 2j öre, vattenoch brödarreslantcr 3 sk. 4 öre och transport-arreslanler 5 sk. 2| öre? Hvad sjelfva ilen ifrägavar. punkten angår, sä anser jag, alt man borde säga hvaruti misshushållningen egentligen består, innan man finner sig befogad ali, besvära Konungen med den begäran, som här föreslås, och derföre anhåller jag om afslag. Hr Gripenstedt: En oproportionerligt stor tillvext af omkostnader för fångvården var det factum, som ådrog sig Revisorernes uppmärksamhet. Det var då deras skyldighet, när något läns alt anmärka vid förvaltningen af dessa medel, att dervid fästa uppmärksamhet och meddela eget utlåt, i ämnet; sådant anbefaller dem instruetionen. Revisorerne hafva fullgjort denna skyldighet och såsom ledande lill ordning och besparing framställt det förslag, att provianleringen skulle ske efter olika nummer, enligt de olika matordningarne för friska och sjuka fångar och för arrestanter.