Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Lagutskottet till granskning företagit detta Memorial, har val, vid betragtande af ordalydelsen uti 14 §. af Kongl. Förklaringen den 11 December 1766: ”Till kroppstrafi' med sex par spö vare hållkarl förfallen, som af Resande fordrat dricks» penningar,” Utskottet trott sig finna, att La gött kott it t Betänkande}!, »2 338 LttgVtskottets BctHnkandett. detta stadgande ej afser den händelse, nät* hållkarl pä höfligt sått framställer och, ef* ter erhållet afslag , icke vidare yttrar begäran om drickspenningar; men ehuru, med afseende derpå, att hållkarl är en för den Resandes biträde tillsatt person, och å svårigheten för den sednare, då han under resan oftast befinner sig på en för honom fremmande Ort, att kunna finna sådan rättelse uti hållkarlens otillbörliga förhållande, att hans fortkomst derigenom icke hindras, de förgripelser, hvartill hållkarl emot den Resande gör sig skyldig, i allmänhet måste med strängare ansvar beläggas, ån det de, derest nämnde omständigheter ej egt rum, bordt ådraga, anser Utskottet likväl ofvanomformålte straff för hållkarl, om han såsom en rättighet påyrkar eller annorledes olåmpeiigen begär drickspenningar, vara allt för strängt, då denna förseelse, för sig sjelf betragtad, ej är af egenteligen brottslig beskaffenhet, och icke kan för den resande vara menlig, enar särskildt ansvar finnes uti 1734 ®rs K°nglGäst» gifveriOrdning och åberopade Kongl. Förklaring, stadgadt, om hållkarl efter behag långsamt uppehåller eller med ovett honom ofredar, och desse händelsers förekommande således icke behöfver med berörde straff bestämmelse åsyftas.
Det yttrande, Hr Wolffelt citerade, földes af mig vid förra riksdagen, då fråga var om ett fullkomligt borttagande af exporttull å tackjern och malmer, å råvarorne för landets förnämsta näring, en näring, som blifvit uppammad under långvarigt skydd och detta så starkt, att för icke många år sedan man till denna näring anvisade särskilta köpetackjernsoch särskilta köpekols-dislrikter. Sedan man först beröfvat näringen en del af det skydd, hvarmed protektionismen försett densamma, genom att frigifva kolhandeln och tackjernstillverkningen, borltaga exportförbuden å de råvaror, af hvilka denna rörelse berodde, samt nedsätta exporttuilarne å dessa råvaror, så ville man nu 488 Den 9 Februari. äfven borttaga det sista skyddet, nemi. någon exporttull å såväl tackjern som malmer. Jag ansåg mig denna gång kunna föra stångjerns-brukspatronernas talan, så mycket heldre som jag 15 år förut varit nog lycklig att gripa mig an med anläggandet af ett valsverk, så att jag icke var särdeles beroende af den föreslagna exportfriheten af råvaran; men som det fanns en mängd bruk, anlagda i beräkning att fortfarande åtnjuta det gamla privilegiiskyddet, hvilka bruk äfven kallades onaturliga, derföre att de icke hade egen malm, litet skog och således egentligen endast ett vattenfall, och jag ansåg, att dessa bruk, genom det fullständiga borttagandet af skyddet, ovilkorligen skulle gå under, så motsatte jag mig det radikala förslaget så till vida, att jag anhöll det R. St:r ville medgifva stångjerns-handteringen 3 års anstånd och nedsätta exporttullarne, men icke alldeles upphäfva dem. Jag begagnade vid detta tillfälle det uttryck, som den värde ledamoten uppläst, och liknade den theoretiska frihandelsmannen vid en viss Indisk afgud. Dermed afsåg jag, jag tillstår det, en för sin mathemathiska skarpsinnighet, sin lärdom och sitt snille utmärkt man, hvilken, såsom ledamot af Konungens råd, genom ett anförande till protokollet gifvit impulsen till denna del af frihandelsrörelsen.
Län, till begagnande af en sådan anstalt , hos Riksgälds-Kontoret blifvit gjord; så hafva, med de till tvenne Län förskottsvis lemnade Summor uti Riksgälds Små Sedlar, sådane omständigheter sig yppat, som tydligen ådagalagt, att ändamålet, åtminstone hvad desse Län beträffar, helt och hållet förfelats; i anledning hvaraf, och då; inga vidtagande försigtighetsmått kunde anses til 1 räck 1 ige att härutinnan förebygga hvarjehanda möjlige missbruk och underslef, samt dess-j utom förekommit, att förslitne smärre RiksgäldsSedlar i alla fall utgjorde en nog obetydlig del af den utelöpande Sedelstocken, Höglofl. StatsUtskottet beslutit, att, med anmälan härom, hos Rikets Höglofl. Ständer tillstyrka, det all serskild anstalt från Rilcsgälds-Kontorets sida, till befordrande af sådane Sedlars ombyte i Orterne, hädanefter må upphöra. Banko-Utskottet, som häruti funnit ett obehagligt bevis, hura allmänna anstalter genom 3i6 Bunko-Utskottets Betänianden. missbruk eller efterlåtenhet någon gång kunna förfela deras ändamål, har likväl, enär något spår till dylikt förhållande inom de Län, hvilka hittills från Banken uttagit förskotter i smärre sedlar, icke visat sig, häraf ej trott sig äga tillräcklig anledning, hvad Banken beträffar, hvars utelöpande små sedlar utgöra en öjarnnförligt större massa, att undandraga Landsorterne ett biträde, deraf flere bland dem torde vara i verkligt behof. X)å Utskottet anser otvifvelaktigt att kontrollen och tillsynen öfver medlens behöriga användande eller någon befattning med remissernas framoch återsändande icke lätnpeligen kan eller bör uppdragas åt Banko-styrelsen, hvars åtgärd härutinnan, efter Utskottets öfvertygelse, bör vara inskränkt till omsorgen för Bankens säkerhet, torde däremot med skäl kunna förväntas, att de Herrar Landshöfdingar, hvilka, till båtnad för rörelsen inom deras
Landtm, yttrade, att lian, då bifall lill Ulsk:s förslag icke blifvit vrkadt, saknade anledn. att derå framställa propos. och således endast de nu yrkade förändringarne kommo alt blifva föremål för propos., samt hemställde derefter, om R. o. Ad. ansäge, att, på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit, ur 76 § borde uteslutas orden: ”till deras rättmätiga värden upplagas, samt”. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter II. Ex. förklarade sig hafva uppfattat detta svar såsom bifall till den gjorda propos. Det af Utsk. framställde förslag till förändring i 108 § blef nu till pröfning företaget. Ilr Printzenskjöld begärde uppläsning af sin vid Ulsk:s betänk, fogade reservation i hvad den 108 § angick, och sedan denna uppläsning för sig gått, yttrade Ilr Printzenskjöld: Under åberopande af den upplästa reservationen, får jag vördsamt anhålla om afslag pä den af Utsk. föreslagna redaction. Hvad taxeringsvärdet på faslighet inom stad beträffar, så har man icke någon minimitariff, som förhindrar, ali icke husens värde nedsältes så lågt som helst. Innan man beträder denna bana, torde det derföre vara nödigt att, genom en minimitariff för taxeringsvärdet af fastighet äfven inom städerna, tillse alt Kronan får, om icke fullt ut, åtminstone till någon del sin rätt. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Efter min tanka står denna 108 § i full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut om 68 §, hvilket, om jag icke missminner mig, biträddes af Ilr Printzenskjöld. Om vi nu skulle insätta gångbara värdet till norm för stadsegendom, så blefve det alldeles i strid med hvad vi beslutit om landtegendom. Jag tillstyrker bifall till denna §. Ilr Printzenskjöld: Mitt förslag står så mycket mindre i strid med den 6S §, som jag har föreslagit att utbyta ordet gungbara emot rätta.
Af samme motionär, med föreslaget vilkor för beviljandet af löneanslag till de tvänne yngsta Adjunkterna vid elementar-läroverket i Wenersborg, jemte dervid afgifna yttranden; 3:o Af Prosten Mellqvist, om förhöjd pension åt framlidne Landshöfdingen Virgins enka och oförsörjda dotter; 4:o Af Professor Selander, angående förhöjdt löne-anslag för lärarne vid Carolinska Medico-chirurgiska institutet; 5:o Af Professor Selander, om ökadt anslag till Kongl. Sundhets-kollegii embetsoch tjenstemän; 6:o Af Professor Selander, angående förhöjdt anslag till Intendenterna med flere vid Naturhistoriska Riksmuseum; 7:o Af Professor Selander, om förökadt anslag till materiel och inköp samt för vetenskapliga biträden vid Naturhistoriska Riksmuseum; 8:o Af samme motionär, angående personelt anslag till lektorn vid Westerås elementar-läroverk J. G. Björling, tillika med hvad i anledning deraf blifvit yttradt; 9:o Af Prosten Söderberg, om förökadt anslag till läroverk s-byggnaden i Wisby; I0:o Af Professor Carlson, om anslag för uppsökande, aftecknande och utgifvande af de i landet befintliga run-minnesmärken; H:o Af samme motionär, angående pension tili aflidne Professor P. D. A. Atterboms oförsörjda dotter; 12:o Af Doktor Säve, om lifstids-pension åt Expeditions-sekreterarén och Riddaren J. G. Richert och lämplig pension åt hans Fru, i händelse hon honom öfverlefver, jemte ett med anledning af denna motion utaf Riks-arkivarien Nordström afgifvet yttrande; 13:o Af Kyrkoherden Nordlund, angående reseunderstöd åt elementar-lärare; 14:o Af samme motionär, om förhöjning i den åt Professoren C.
I RegeringsForrnen finnes för öfrigt icke ExpeditionsUtskottet omtaladt, utan blott i Riksdagsordningen, så vitla jag icke missminner mig; och med säkerhet erinrar jag mig, att i den § af Grundlagen, der Rikets Ständers ETtskolt finnas uppräknade, förekommer icke ExpeditionsUtskottet, utan i en annan §, der det beter: att Rikets Ständer dessutom äga alt välja ett Expeditionsutskott för uppsättande af expeditioner och Riksdagsbeslutet. Men detta Utskott hade lika val kunnat få namn af ett Rikets Ständers Canzli. Då således Friherre Cederström, såsom Ordförande i ExpeditionsUtskottet, nu vill upphöja detta Utskott till lika rang och värdighet med de öfrige Utskotten, sorn äga att bereda alla mål till afgörande, och i vissa fall, sedan de blifvit förstärkte till Nämnd, jemväl äga att slutligen afgöra målen med Rikets Ständers rätt, måste jag bestrida detta försök å Friherrens sida, och afstyrka denna frågas öfverlemnande till förstärkt Expeditionsutskott. Meningarne kunna för öfrigt varu delade, om man bör instämma med PresteStåndet, eller vidtaga 63 H. u * Den 2G Febr 11 ar i i f. m. samma ålgård, som Borgareoch BondeStånden. För min del biträder jag PresteStåndets mening, och fruktar, att det undfallit de öfrige Stånden, som ånyo remitterat frågan till Statsoch EkonomiUtskotten, att dessa Utskott redan utagerat saken, så vidt den tillhört deras Grundlagsenliga behandling. Ty här förefinnes obestridligen ett Bikets Ständes beslut, och fråga kan således icke uppstå om någon ytterligare pröfning af Utskotten i sjelfva saken, utan frågan är endast att pröfva, huruvida ExpeditionsUtskottets förslag till skrifvelse är i öfverensstämmelse med Rikets Ständers redan fattade beslut, eller icke. Alt nu invefva de Utskott, som förut handlagt frågan, i en sak, hvilken icke mera tillkommer dem, anser jag pä grund häraf olämpligt och obehörigt.
Detta var för omkring i\ år sedan, och jag vet icke, om Committeen ännu lagt någon hand dervid; men om så sker, torde Stockholms invånare omsider kunna komma i åtnjutande af de sundhetsförmåner, naturen dem så rikeligen beskärt, och Stockholm då icke på mortalitetlistan längre nödgas intaga första rummet bland alla hufvudstäder i Europa. Hvad sjukligheten i Garnisonen betäffar, så hoppas jag, att den i alla fall skall blifva mindre, sedan man börjat mera än hittills cassera svaga hectiska och med gamla bensår behäftade Soldater, hvilka egentligen äro sjukhusinventarier; och när man får en bättre och rymligare local, skall naturligtvis också convalescensen blifva kortare, i stället för att den nu synes merendels liafva utgjort två tredjedelar af den tid patienten varit på sjukhuset. Friherre af Nordin: Då det ämne, som Herr Cederschjöld afhandlat, synes mindre tillhöra del, hvilket nu varit under ventilation, får jag blott i allmänhet nämna, att hvad jag nyss anförde om upprensning af Clara sjö, står i sammanhang med den omnämnda Gommitteens öfriga arbeten; och IOl Den 5 October f. m. att ett så vidlyftigt arbete, hvilket fordrar betydliga undersökningar och kostnader, icke kan gå så fort, som man synes önska, torde vara klart för hvar man. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. 10 Punkten. Indeldta Arme’ens Befäl. Herr Nordenfalk, Johan, anförde skrifteligen: Det ämne, hvarom vi nu gå att öfverlägga, eller Löneregleringen för Indelta Armeen, utgör ett bland de vigtigaste inom Statsregleringen, vigtigt, emedan det innefattar en personal af öfver 4000 Tjenstemän, hvilkas ställning högt påkallar hjelp och förbättrade vilkor, vigtigt emedan det står i sammanhang med det till sina hufvudgrunder fridlysta Indelningsverket; och vigtigt, emedan det just derigenom företer så många betänkliga svårigheter vid verkställigheten. Kongl.
Ja, en dagbok är ingen lätt sak, men den kan vara en trogen vän och angenäm följeslagare. Därtill äro emellertid följande saker nödvändiga: 1) Uppteckna kort och klart händelserna inom din familj, ifall de äro minnesvärda, men akta dig att tillfoga din egen kritik, ty din ungdom berättigar dig icke till att fälla någon dom och du behöfver icke sedan rodna öfver dina misstag. 2) Om något inom din umgängeskrets förefaller berömeller tadelvärdt, så uppteckna det icke genast som beröm eller tadel, utan tänk än en gång öfver bevekelsegrunden till den eller den handlingen. 3) Nedskrif de tankar, som under dagens lopp komma öfver religionen, naturens skönhet, människolifvets värde eller dagens plikter. Sådana tankar äro själens och hjärtats första bildningsmedel, och till och med misstagen angifva här ett framåtskridande, emedan de småningom rättas och föra närmare kunskapen. 4) Akta dig för att skrifva i upprörd sinnesstämning och åt din bok öfverlemna ögonblickets häftiga intryck. De skola alltid förblifva en skugga, som bedröfvar dig, när du återfått lugnet. 5) Skrif endast, om du har något att skrifva, och plåga dig icke med att finna ämnen för din bok, endast därför att det är en dagbok. På resor och främmande platser vinner du snart igen, hvad du hemma förståndigt underlåter. Förd efter sådana grundsatser blir din dagbok en verklig bild af ditt lif, utan öfverdrifven utsmyckning, en trogen bild af de flydda dagarne och ett angenämt minne för framtiden. G. Å. fe kom för att tillsäga att det nu var tid att gå, hade Isabella två saker fullt klara för sig, först att Blenda var den mest älskvärda och misskända JBJvinlig klockare. Kegeringen har medgifvit, i flicka hon visste, och för det andra att — en för' bindelse med Nils skulle göra henne olycklig för att fröken Anna Karolina Leekström i Mariefred hela hennes framtid. må, utan hinder däraf att hon är kvinna och ännu icke uppnått 21 års ålder, anmäla sig som sökande till lediga organist-, kantorsoch klockaretjänsterna i Nyköpings östra stadsoch Allhelgona församlingar.
Comp:s anbud, hvad kostnaden beträffar, vara af beskaffenhet att kunna ställas vid sidan af det erbjudande, som Kredit-bolaget gjorde, erinra häremot Fullmägtige, att någon tillförlitlig jemförelse mellan de kostnader Riksgälds-kontoret fått vidkännas för det temporära statslånet och dem, hvilka meranämnda kredit skulle medföra, icke kunde anställas, enär kreditkostnadernas belopp hufvudsakligen komme att bero af kursskilnaden mellan långsigtiga och korta vexlar, m.1 m. Då likväl Engelska bankens diskontsatser under år 1864 i medeltal utgjort nära sju procent, och under 1865 års höst återigen blifvit höjda till sju procent, kunde häraf hemtas någon ledning för en jemförelseberäkning. Utom diskontot måste jemväl omsättningsprovisionen, som för helt år motsvarade 2 procent, tagas i öfvervägande, och borde slutligen tilläggas de från begagnandet af en dylik kredit oskiljaktiga trasseringsutgifterna, de sannolika kursförlusterna och myntförvandlingskostnaderna, äfvensom den oafbrutet stigande skilnaden mellan det belopp, som vid de tras - 72 Stats-Utskottets Utlåtande J\/S 29. serade långa vexlarnes försäljning kunde erhållas och hvad som vid hvarje ny omsättning måste betalas för korta eller ä vista vexlar. I anledning af hvad Revisorerne anmärkt mot skyndsamheten af de beslut, hvarigenom såväl Schröder & Comp:s sorn Salomon Heines anbud förkastades, genmäla Fullmägtige, att då, hvad förstnämnda anbud beträffade, samma anbud, hvarken med dervid föreslagna vilkor eller med någon sannolik modifikation i detsamma, fanns för Riksgälds-kontoret vara antagligt, Fullmägtige ansågo rättast att utan vidare tidsutdrägt derom meddela sitt beslut, helst de betänkligheter, som mött mot detta anbuds antagande, ingalunda kunnat genom ett uppskof undanrödjas.
Han aflemnade i Februari månad samma år ett sådant, upptagande kostnaden, inberäknad lösen för Forssens qvarn, som måste borttagas, till 19,896 R:dr 24 sk. B:ko. Om företaget kom till verkställighet, skulle 6,6o3 tunneland sank mark vinna väsentligt ökadt värde; hvarförutom tillfälle bereddes till aftappning af omkring i3,oootnn - 6 neland mossar, derför dock serskilte vattenledningar och ej obetydliga kostnader erfordrades. I Skara höll Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 7 påföljde Mars sammanträde i ämnet nied Interessenterne, som enhälligt förklarade sig villige att, i den mohn de deraf drogo fördel, bekosta upprensning af mynningen till ån Flian, inlösandet af Forssens qvarn och öppnande af en större afloppsgraf, för alt bereda vattnet friare lopp samt förekomma de långvarigare flödena; likväl påyrkade två Interessenter, att man måtte inrätta en flodlucka, der Forssens qvarn är belägen, för att derigenom kunna vårtiden qvarhålla vattnet, enligt deras förmenande, till fördel för gräsväxten; och som de ej ville afstå från detta påslående, beslöts att frågan skulle behandlas i enlighet med Kongl. Förordningen den ao Januari 1824. Den är ännu icke afgjord. 5:o. Sydvest om Hornborga sjön ligga stora, nu ofruktbara mossfält, kallade Sjögerås mossar, å gränsorne af Wilske, Gudhems och Skånings Härader. Öfver dessa upprättade Förste Landtmätaren Friberger redan år 1818, på Länets Hushållningssällskaps anmodan, kartor jemte beskrifningar, och år 1821 blefvo fälten af nu mera Öfverstelöjtnanten och Riddaren N. Eriksson afvägde och lagde på karta, hvarefter Öfverstelöjtnanten och Riddaren J. Edström uppgjorde förslag till deras aftappning eller sänkning.
Ridderskapct och Adeln har hört sig fii-elä^s'sik LxtrsAum krorooolli, hwilket är enligt med btsi.net votering bifallen propoLrion ägg runi. Friherre I'»!!, ^ssn Lkristopksr Pä ek högtidligt sätt 06) pä en tydlig pre.p-chunri är Hemliga Ukjiotttts betänkande i hela sin widd ancaget, ej pä et förbehåll, ssm ej infördes i Lomrs-kropttsirionsn; och som, om det an der influtit, hade tvid vokerin»en tappat» ; det ligger, enligt RiddarhuS.Ordmngeu, i Herr Greswmö sch Landt-Marskalken» magt, ak laka werke ställa Ridderfkapecs och )ldelur beflut, och jag anhäl» ler, ac Herr Geoiwen och LaudtiMarskalken matte läka Dspursrionsn afzä. HLrwid npkom et starkt rop af Ja och Nejz hMnmdcr en del yrkade ak Deputation mätte afsändaS, andre ater ak Lxpsrlirionsn ej ivo re julisraä, och ak vopurarionsn derföre ej ännu finge afga. Nar ropet något sagtat sig hördes Grefwe I^svvsnkaups, Lias§,conkorwrLra sig med Fciherre 1?oII och yrka Dspu-rslionsns afsändgnde. Ater ck häftigt rop, hwarefter Herr ^ölerfparre, 6sorx, yttrade sig: jag anhäller at Itxpeäitjonsn mätte bljfwa enlig med det i dag jnlicrsäa krotaeollsc, och ej wridaS genom någon sävocslur. Härut! instämde Herr von Sckultrsnksim ben yngre, Fri» herre t>ä«rsträm» Llass, och en mängd andre§ hwaremot äter ropades ganffa starkt. - 705 Herr Grefwen och Landt.Marskalken.
StraffBalken, men att Rikets Ständer, som funno, dels att detta Nådiga förslag icke afhjelpte förut befintliga missförhållanden i straffgradationerne för ifrågavarande art af brottslighet, dels ock att den i allmänna lagen föreskrifna beräkningsgrund för böters förvandling till fängelse vid vatten och bröd vore i sig sjelf olämplig, i underdånighet förklarade sig icke kunna till den Nådiga Propositionen lemna bifall annorledes än i förening med en lagförändring, sorn stadgade en tjenligare beräkningsgrund, med hänseende hvartill Rikets Ständer jemväl i underdånighet föreslogo en sådan ändring i 5 Gap. 4:de § n StrafF-Balken, att fängelse-tiden blefve förlängd i lika jemnt arithmetiskt förhållande med bötesbeloppet; hvilken mening åter icke blef af E. K. M. i Nuder godkänd, enär afseende dervid ej vore fästadt på det i straffets natur grundade och 1734 års lagstiftare erkända förhållande, att, serdeles då fängelsetiden uppgått till en viss längre tid, hvarje dags tillökning måste i allt större nion medföra ökad svårighet att straffet uthärda. Vid öfvervägande af detta ämne, hafva Rikets nu församlade Ständer ansett den uti högstberörde Nådiga Proposition föreslagna grund för förvandling af böter för stöld, som ligger i tväböte, vara enlig med grunden för andra i lagen stadgade dubbla böters förvandling; och som det hinder, hvilket tillförene mött för en förklarings meddelande, i öfverenstämmelse med det af E. K. M. i Nåder afgifna förslag, kommer att upphöra, så vida E. K.
Oberäknadt nemligen kostnaden för bergsprängning till grunden och käl larvåningen samt uppmurning af gråstensmurarne till byggnaden, uppgående till det betydliga beloppet al 03,458 lt:dr 22 öre, bar Direktionen, efter infordrande af anbud pä uppförandet af den öfriga delen af byggnaden i fullständigt skick, och antagande al det lägsta, måst enligt med vederbörande byggmästare afslutadt kontrakt, utfästa sig ali derför betala 264,000 R:dr, så att liela den af Direktionen nu kända kostnaden för denna nybyggnad uppgår lill 347,458 K:dr 22 öre K:mt; en visserligen ganska betydlig summa, hvilken dock, i betraktande af byggnadens storlek samt det solida och prydliga sätt, hvarpå den blifvit uppförd, billigtvis ej torde kunna anses vara anmärkningsvärd. Till bestridande af den del utaf kostnaden för denna nybyggnad, som öfverstiger ofvanberörda af Rikets Ständer till densamma beviljade statsanslag, eger visserligen Institutet, enligt hvad här ofvan förmäldt är, tillgång i egna kapitaler; men dessa kapitaler blifva i och med detsamma till största delen medtagne, och Institutet går äfven dermed i mistning af årliga räntan af dessa kapitaler, så väl behöflig för att dermed kunna bidraga ej allenast till bestridande af de för Institutets ändamålsenliga verksamhet nödiga utgifter än äfven till underhåll på Institutets fond af eli, större antal fri—elever, för emottagande af hvilka det årliga statsanslaget af 45,000 IV.dr Runt oj [einnar tillgång. För att nu hålla Institutet för döfstumma och blinda skadeslöst för denna ränteförlust får jag härmed vördsammast anhålla: det Rikets Höglofliga Ständer behagade till nämnda Institut, utöfver det anslag af 45,000 R:dr R:mt, som för närvarande af statsmedel årligen till Institutet utgår, ytterligare anslå en årlig summa af Femton Tusen R:dr, så att liela årliga statsanlag-et till Institutet hädanefter må blifva Sextio Tusen R:dr R:mt. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 30 November 1862.