Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men redan vid den riksdag, till hvilken Ständerna ånyo år 1840 sammanträdde, erfor man genom de motioner, flera till antalet än förut, som af allmogens representanter från spridda delar af riket framställdes, huru vanmägtig nämnde författning varit till förekommande af de förhatliga lösöreköpen, hvilka man påstod hafva i många landsorter flerdubblats just i följd af samma författning, den der tvertemot sitt syftemål beredt ej mindre en allmännare kännedom om sättet att bedraga borgenärer, än äfven lättade utvägar att sådant verkställa, Resultatet af de olika förslag i ämnet, som underställdes Lag-Utskottets pröfning, blef ett dess tillstyrkande att upphäfva 1835 års Förordning och i stället antaga en författning, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med förutnämnda af 1828 års Ständer beslutade förändring i 7 kap. 3 § Utsöknings-Balken; men förslaget vänn icke inom Riks-Stånden den i Grundlagarne föreskrifna röstöfvervigt för att blifva Rikets Ständers beslut. Frågan var dock dermed icke fallen: den var ondast undanskjuten till nästpåföljande eller 1844 års riksmöte, då en större mängd motioner än vid något föregående riksmöte blefvo inom samtliga Riks-Stånden i ämnet väckte, föranledda af det mer och mer öfverhandtagande missbrukandet af 1835 års omförmälda förordning. Af de tvänne motsatta åsigtcr, sorn syntes hufvudsakligen hafva legat till grund för de då gjorda framställningarne, nemligen dels att med bibehållande af nyssberörda Kongl, förordning utstaka ytterligare föreskrifter, till de bedrägliga aftalens förekommande, i enahanda syftning med de redan antagna, dels ock att, med författningens upphäfvande, genom andra bestämmelser ersätta den i lagstiftningen härutinnan befintliga brist, ansåg sig Lag-Utskottet till en början höra omfatta den sednare och framlade för Rikets Ständer ett förslag, som i hufvudsak öfverensstämde med det af 1840 års Lag-Utskott uppgjorda.
Häruti instämde Friherre Åkerhielm, Doktor Schram, Doktor Nordström, Professor Carlson, Doktor Gumaelius, Doktor Malmstedt, Prosten Ljunggren, Doktor Tellbom och Prosten Berlin Emot 24-:de punkten nion. litt. b. (angående den nya Adjunkturen vid Upsala Medicinska Fakultet) — se här nedan vid 29:de punkten. Emot 24:de punkten nion. litt. c (angående den föreslagna underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majit): af Herrar af Wåhlberg och von Printzencreutz, Biskop Annerstedt, Doktor Schram, Doktor Nordström, Doktor Gumcelius, Doktor Malmstedt, Prosten Ljunggren, Doktor Tellbom och Prosten Berlin. Emot 25:te punkten (angående den nya Adjunkturen i Fysik vid Upsala Universitet) : af Herr Björck: »Om än behofvet af en Adjunkt i Fysiken vid Upsala universitet icke kan bestridas, förefinnes dock icke någon anledning att öka antalet af de högre adjunkts-lönerna, som äro bestämda till 2,500 Ridr hvardera; utan synes anslaget kunna inskränkas till 2,000 Ridr, hvarmed flertalet af Adjunkterna äro aflönade.» Stats-Uiskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). Häruti instämde Herrar Berg och Rinman samt Riksdags-fullmägtige C. J. Svensén, Pehr Nilsson och J. Andersson. Emot 28:de punkten (angående arfvode åt en Theologi* Pastoralis Docens vid Upsala Universitet): af Biskop Annerstedt och Prosten Schram■. Emot af Herr Björck: På grund af Rikets sednast församlade Ständers anhållan om utarbetande af en fullständig plan för den Medicinska undervisningens ordnande, har Kongl. Maj:t förordnat en Kommitté för frågans utredande; och då denna Kommittés utlåtande afgifvits före början af denna riksdag, ansåg man sig ega anledning antaga, att en på samma utlåtande grundad Rongl. Proposition i ämnet skulle till Rikets Ständer afgifvas.
Dtskolten i förut afgifne ntlätaorle kramlaglls skäl för beviljancle af uvllerstöcl kill »lenna Lanals un8erbäll, eburu inäktigt takancle, klock böra vika för vigten sk omförwälckte princips bibebällaokle; Ocb är 6et pä grun6 däraf Dtskottcn, mecl kränträilankle ak »leras förut i ämnet afgifne förslag, nu la tillstyrka k. 8t:r: att vägra bifall till »len af 8ööertelje Lanalocb LlussVerks Direction fiawstsllkle unbullan om forlfaranöe unäerstöli ak allmänna melle! för Lanalbolaget, Alagra Leklamöterr reservationer bikogss.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vederbörande må, om hvad dem i delta afseende åligger, varda förständigade. Till Riksens Högloflige Ständers pröfning varder detta vördsamt öfverlämnadt. Stockholm den 14 Januarii 1818* N:r 15. Lag-Utskottets Utlåtande angående stämningars och communicationers värkställande af Krono-Betjent eller Nämde, man utan medföljande vittne. I afseende å de flere hinder och olägenheter, som deraf skola uppstå, att stämningar och andra communicationer anses icke vara lagligen tillstälde åt den, hvilken skall dem emottaga, om icke sådant skedt af tvänne trovärdige män, äfvensom att så väl dervid, som vid verkställande af mundtelig stämning, Länsman eller Nämdeman skall åtföljas af en trovärdig man, genom hvilket stadgande jemväl större kostnad kärande parter tillskyndas, har Riksdagsfullmägtigen från Lysings och Dahls härader af Östergöthland, Samuel Andersson, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet inlämnadt och derifrån lill Lag-Utskottet remitteradt Memorial, föreslagit, att så väl Krono-Betjent sorn Nämdeman må 58 Lag-Utskoltets Betiinkanden. må äga vittsord vid de af dem utan vittne skeende stämningar och communlcationer.
År 1857 d. 21 Jan. sammanträdde R. H. St:s valde Elektorer för att utse R. St:s Just.-Ombudsm.; och befunnos, sedan valsedlarne blifvit öpnade, rösterna hafva utfallit som följer: Prof. vid K. Univers, i Upsala, Jur.-Dokt., R. N. O., Pehr Erik Bergfalk, 24 röster; Revisions-Sekret., R. N. O., Johan August Södergren, 12 röster: KammarRådet, Häradshöfd., R. N. O., Sven Lorentz Theorell. 12 röster; men då ingen af nämnde Hrr erhållit det såsom full pluralitet uti Riksd.-Ordn:s 63 g föreskrifna antal röster, anställdes votering enl. följande voter:spropos.: Den, som önskar Prof. m. m. P. E. Bergfalk till Just.- Ombudsman, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer förnyad omröstning att ega rum; Och befunnos, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad och de öfriga blifvit öpnade, rösterne hafva ut fallit som följer: Ja — 25. Nej — 22. till följd hvaraf Prof., Juris Dokt., II. N. O., Pehr Erik Bergfalk blifvit utsedd att vara R. St:s Just.-Ombudsman. Ut supra. G. F. Liljencrantz. F. Braunerhjelm. Th. Annerstedt. Joh. E. Uppling. E. J. Rudberg. Äfvenledes uplästes samma Elektorers vid valet af R. St:s Just.-Ombudsm:s Suppleant hållna prot. af följande innehåll: År 1857 d. 21 Jan. sammanträdde R. St:s valda Elektorer för att utse den man, som skall efterträda R. St:s Just.-Ombudsm.
Af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans till denna riksdag afgifna berättelse inhemtas att, efter det Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse, infordrat Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens underdåniga utlåtande i ämnet, samt Akademien föreslagit, att tvänne Antiqvilets-Intendenter måtte varda antagne, har Kongl. Majit den 6 November 1857, enär medel för dessas aflöning saknas, förklarat sig vilja derom göra nådig Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer Derefter har bemälda Akademi den 29 Juli 1859 afgifvit förslag till förordning angående forntida minnesmärkens fredande och bevarande, öfver hvilket förslag Kongl. Majit den 23 September sistlidne år infordrat Juslitie-kanslerns underdåniga utlåtande. Kongl.
Har man då efter - Den 30 December e. m. 341 skänkt den ifrågavar. millionens bevillning, sa har man intet alt sätta i_ stället. Äfven hvad befintligheten af den i Riksg;s-kont. påräknade tillgången 700,000 r:dr beträffar, hyser jag mina tvifvelsmål, så länge inga officiella upgifter eller räkenskaper till stöd derföre åberopats. Om denna tillgång äfven är ringare, än man förmodat, så blifver möjligheten att åstadkomma en någorledes tillfredsställande extra statsreglering, ännu inskränktare. Att slippa skatt är visserligen godt, men bättre är att erlägga bevillning, och betrygga sin säkerhet genom försvarsverk, samt öka sin uplysning och sitt välstånd medelst tillhörande förkolringsanstalter, än att lefva lindrigare beskattad, men otillräckligt försvarad och mindre än görligt varit, framskriden i själsodling och egendomsförvärf. Jag tillstyrker altså, alt R. St. måtte vidblifva sitt första beslut, att ej till den Danska fegdens betalande använda hvarken Bankovinst eller öfverskottsmedel i Riksg:s-kont., utan godtgöra detsamma för sina i berörde hänseende lemnade förskott, och sålunda bereda nödiga tillgångar för Sveriges extra statsreglering, derigenom att de låta den åtagna krigsrustningsbevilln:n oförändrad fortfara. Begärdes på bordet. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Af trägna göromål förhindrad, att skriftligen upsätta de 2:ne motioner, jag nu ber att få väcka, anhåller jag att nu få mundteligen anmäla dem och i nästa plenum aflemna dem skriftligen.
Barnen, vanvårdade så väl i fysiskt som moraliskt hänseende, drifvas ut på byggden alt insamla allmosor; och det är just dessa vandringar som så ofta inleda på lasternas bana. Jordägaren, som år från år saknar de dagsverken lian betingat sig af inhysesh jonen, ser sig slutligen nödsakad att vidtaga åtgärder till deras afhysande. De flytta då deras usla boning lill någon annan jordtorfva, om hvars bebyggande de lyckats att träffa öfverenskommelse, och om detta är i en annan Socken, så uppstår vanligen tvist med församlingen, som på grund af Kongl. Kungörelsen den 5 December 1788 protesterar emot inflyttningen; och dessa tvister leda ofta till mycket trassel, split och oenighet emellan grann-socknarne. I några få socknar är fattigförsörjningen indelad på rotar, hvilka lill hvarandra äro ställde i samma förhållande, som särskilda Socknar, i afseende på den, emot skyldigheten att vårda hvar och en sina fattige, svarande rättigheten aLt vägra inhysesoch mindre arbetsföre tjenste-hjons inflyttning. Denna ytterligare inskränkning af det territorium, inom hvilket en arbetare med sitt hushåll opåtaldt äger att sig bosätta, leder till ett ökadt antal af de t vedi ägt-a Islraude inflyltnings-tvislerna. Landshöfdinge-Embetet bar ofvanföre yttrat att befolkningen i moraliskt hänseende föga förändrat sig, men att dock några framsteg i bildning kunnat förspörjas. I afseende på fysisk st}7rka och krall torde folkstammen icke helier hafva undergått någon försämring. I allmänhet äro detta Läns innevånare ett storväxt och resligt folk. Ölands allmoge är i synnerhet utmärkt för sin längd. Calmar Kongl. Regemente, som är indeldt inom detta och de begge öfrige Smålands Länen, har ovanligt stort manskap och skall i detta hänseende öfverträffa de flesta andra Regementen i Riket. Allmänna välmågan i Länet har under sist förflutna fem åren mera tilian aflagit.
Räntor Ullsorteringsvärderings och magasinerings-afgifter Hyresmedel Bidrag af Manufaktur-medlen, enligt Kongl. Brefvet den 9 November 1836, Balans till år 1842. Skuld till Manufaktur-Diskontfonden för lemnade förskotter 11,847: 8. 4. Nya Uil-Diskontfonden 270:46. 8. Balans från år 18 f i. S k u l d. Till Manufaktur-Diskontfonden för lemnade förskotter 11,847: 8. 4. Dito ränta å dito till 1841 årsslut 1,012:36. 4. Nya IJll-Diskontfonden Utgifter. Aflöning till Ull-Kontorets tjenstemän och betjening Dito till Direktör Hofman Bang . 3,180: 32. — 1,000; 3:o Inventarier: Extra Utgifter Reparationer å Ullmagasinsbyggnaden i Norrköping . Reseoch Traktaments-penningar till Direktör Hofman Bang Ränta till Manufaktur-Diskonten å lemnade förskotter Nya Ull-Diskonten, ersättning för eftergifven ränta, . — Balans till år i8f3. Tillgångar. l:o Sahra Fordringar'. hos Nya Ull-Diskontfonden 2,549:44. 9. , Ull-Kontoret i Norrköping 328:21. 4. Kiisel. Diskontfonden för år 1842. Credit. B t! ant från år 18 fi. Tillgångar. l:o Säkra Fordringar'. faos Rikets Ständers Bank 1,866: 6. 3. „ Ull-Kontoret i Norrköping 105: 3V 6. Inkomster. Räntor . 200: Ullsorteringsvärderingsoch magasincrings-afgifter 2,412:19.11. Hyrpsmedel - 302: 19. — Bidrag af Manufaktur-medlen, enligt Kongl. Brefvet den 9 November 1836, ... 1,200: Balans till år 1843.
&{ft fcbamöter t toffta hammaren funna enbaft måfjaå utan, font uppnått trettio» font årå åfbcr jamt cga od; ntinft tre år nåft före tnalet egt faftigpet tili ta,reringåmårbe, ej unberftiganbe åttatiotufcn Slifåbafer, efter od tift ©tatcn ffatta famt uttber tib, forn ttpjj år [agb, [fattat för ntinft fpratufen dltfåbafer årlig infcntft af fapitaf efter arbete, jvoutntcr 91ifåbagåmatt, efter bet pan toatb bfifmit, i ben ftäftning, att pan ej tångre ffutte marit mafbar tift fcbantot t jfantmaren, fråntråber pan fin befattning. § 10. $ör bett, font bfiftoit tift fcbantot i görfta åfaintnarett utfebb, utfärbaå toib mafförråttningenå flut fuftmaft, font, når mafet merfftåfttå af fanbåtiitg, unbcrffrif» toeå af bcfs orbföranbe, nteb fontrafignation af fanbåtingetå fefretcrare, od;, bå mafet [fett af ftab, mtbertcdnaå af ftabåfuftmåftigcå orbföranbe jemte tmå af befje fuft» måftige. Suttmafterna böra f;aftöa föfjattbe tpbcffe: "3 fraft af bet fRtfåbagöntannamaf, forn af 91. 91. fattböting (ftabåfuftmåftige i 91. 91. ftab) bfifmit ben förråttabt, marber 91. 91. pårtgenotn befufftnåf» tigab att för en tib af ttio' år från ttåtnitbe bag mara febatnot af tRifåbagenö $örfta .dammare."
I norden fanns det någon, som gjort samma jämförelse med de blyga violer, hvilka vårsolen i hans land kysste till lif bland tufvor i ljusgröna skogen — honom hade hon trott. Men främlingen kunde hon icke tro. Flickan kastade bort de mörkaste blommorna af dem hon höll i handen och sökte efter andra. Hon plockade de ljusaste hon kunde finna på och vände sedan hem 1ill sina vänner. Där väntade henne en biljett och en bukett violer. Violettes de Parme! — Hon kastade dem åt sidan och läste biljetten: » Mademoiselle la Violette dans la neige, — jag reser ögonblickligen. Har plötsligt blifvit hemkailad af min fader, som är mycket sjuk. Jag älskar eder och mitt hjärta brister af smärta, därför att jag såhär hastigt måste skiljas från eder. — Ack, älskade, låt mig så fort som möjligt få denna fråga skriftligen besvarad: Vill ni blifva min hustru? Svarar ni ja, och ni måste det, far jag snart till Sverige för att uppsöka edra föräldrar. — Min faders adress, dit ni, min älskade, bör skicka brefvet, känner ni j u! Eder dödligt förälskade Henri. » Hon skref utan betänkande » n e j ». De hade så vidt åtskilda temperament, — hon var nästan rädd för en kärlek sådan som hans. Och först och främst — hon bar allt sedan barna-åren en annans bild i sitt hjärta. Så skildes de åt för alltid. Deras vä- gar hade korsat hvarandra i lifvet för att aldrig mera mötas — därför att hon ej hade velat. Det var kort före jul ett par år därefter — i Stockholm. Hon, den unga flickan, satt på ett kontor, där hon var kassörska, och skref siffror, — siffror i oändlighet. Hu, så tråkigt! Utanför fönstret föll snön i mjuka flockar. Det smög öfver henne, längtan efter mycket af det, som varit, och längtan efter det, som skulle komma. Hon sökte inbilla sig, att just i 149 dag skulle någonting riktigt roligt hända henne. Och rätt som det var, började en liten viol titta fram mellan ett par siffror i den skinntorra kontorsboken — det blef två, det blef tre, det blef massor af violer.
Något mera eller flera omständigheter behöfvas icke, ån ett allmänt gällande Påbud med strängt förbud mot alla afsteg derifrån, om hviikets utfärdande jag i ödmjukhet vågar föreslå att Riksens Högloflige Ständer ofördröjligen hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla sedan saken, blott för grunderne till måttens, målens och nomieUtskottets skyndsamma utredande remitteradt. N:o ar. Herr Konig, Johan A.y I ett tidehvarf då Litteraturen vunnit en, sådan tillväxt att större Verk i flera lärdomsgrenar utkomma, och då ordning äfven i de minsta delar åsyftas, torde det tillåtas att väcka uppmärksamheten på en sak, som ej mindre kan i sin mon vara gagnelig, ån ländande till Verkens prydlighet, men egentligen rörer stadgande för ett af vårt Lands mindre Manufacturlnrättningar, nemligen Pappersbruken. Man har sett desse ej allenast i myckenhet ökas, utan ock deras tillverkningar så i godhet tilltaga, Den l Martii. jgtt både våra bokoch kopparpråssar kunnat af dem nöjaktigt förses med vackra papperssorter. Det gör lik väl för alla utgifvare af större verk och i synnerhet af arbeten, som långvarigt fortsåttas eller sorn, bestämda till flera delar, icke hastigare ån på flera år kunna utkomma, en stor olågenhet, att papperets storlek nästan vid hvarje Bruk år olika. Man har stundom sett böcker ^tgifvas, som till en ny del mast åtnöjas med annat format ån i de fö, yegående, och våra Collegier® archiver intyga huru i deras tjocka yolumer förekomma ofonn-, ligt olika storlekar af papper, hvilket gör boken ej blott mera ful och svårare att inbinda, utan ock obeqvämare att handtera och genomleta. Det vöre derföre en tjenlig sak om vissa storlekar för papper blefvo föreskrifna.
Stats - Utskottets Utlåtande , N:o 133, angående regleringen af Utgifterne under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, föredrogs nu å nyo , hvarvid Ståndet fann för godt att bifalla 2:dra punkten om anslag för barna-undervisningen i de nya Capel lförsamlingarne i Wermlands Finnmarker och 3-dje punkten ora anslaget för Mechaniska Scholan 5 men afslog 6.te och 7:de punkterna; om ersättningar till Upsala och Lunds Academier, samt uppsköt med profningen af gide punkten, om anslag till Läroverken; hvare-' jnot Utlåtandet i öfriga delar återremitterades. S. D. Återremitterades, i följd af gjorda anmärkningar, Slats-Utskotteis Utlåtanden : loG Prut. Utdrag den 23 Maji 182g. N.o 137, angående hegardt fortfarande löne-anslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Underviinings-Verk j N:o 14o, i anledning af väckt Motion om Statsanslag för utgifvandet af nyttiga böcker ät de fattigare folkclasserna ; N:o 141, angående hegardt fortfarande anslag för Elementareller Prof-Scholan i Stockholm ; och N:o 142, i anledning af väckta Motioner om förökade anslag för vissa Läro - Inrättningar, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets Utlåtande; N:o i38 , i anledning af väckt Motion om publikt understöd åt Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af W asa-Ätten, S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets Utlåtande, N Rosenqvists anmärknings-anledning, i afseende på grunden för en Sökandes uteslutande från Förslaget till ett Pastorat , lagdt till Handlingarne S. D.
Åskådaren måste genast intressera sig för denna glada tafla, för det lif som spritter så friskt och uppmuntrande från den klarblå himmeln, på den breda, sandiga stranden, på den lugna vattenytan, där de badande barnen röra sig så muntert i det kraftiga solljuset, som med skarpa dagrar lyser upp deras små kroppar. Det där är något som hvar och en begriper och konsten bör tala till alla, icke endast till. de få som kunna sin historia och hennes små enskildheter. Utställningen till förmån för Stockholms högskola •är i och för sig ett högst glädjande bevis på att vi verkligen äga en bildande konst och till sammans med april-utställningen i Blanchs salong, dessa goda konstverk » Från Seinens strand », måste hon vederlägga de farhågor som med så stort skäl uppstått här, att våra i främmande land vistande konstnärer icke mera kunde vinnas för fosterlandet De kunna vinnas, men icke på det sättet, att man oupphörligt ropar till dem: » kom hem! verka i hemmet! », utan att på samma gång lemna dem medel till en sådan verksamhet. På utställningen i Blanchs salong vann man en vacker och glädjande bekräftelse därpå att svenska konstverk finna afsättning i — Göteborg. Genom beställningarna till förmån för Stockholms högskola har man sett, att svenska konstverk kunna få afsättning, och det till tämligen höga pris, äfven på andra ställen i Sverige. Detta är onekligen glädjande för alla våra konstvänner och uppmuntrandeför våra konstnärer. Det är blott skada, att så betydande beställningar icke höra till regel, utan till undantag. Hvad skola våra målare nu taga sig till? " Det lär nog dröja innan hrr R. Almström, J. Bäckström, C. Cur-man, E. Cederlund, H. Davidson, G. Holm, A. Lindhagen, C. C. Söderström och W. Walldén göra någon ny stor och gemensam beställning för ett offentligt gagnande ändamål eller några andra lika aktningsvärda konstälskare skrapa ihop 50,000 kr. för att på samma vis uppmuntra svenska konstnärer, uppmuntra dem på det enda rätta sättet, icke genom stipendier och skolbelöningar, utan genom att köpa deras bästa alster.
Sedan RammarKollegium sig i ämnet yttrat, har år 1843 i December infordrats från Landshöfdingarne i de norra länen ytterligare upplysningar, hvilka ännu från två Landshöfdingar saknas. 203:o den 2 Juni 1841, angående Stångjernssmidet och den gröfre jernhandteringen samt kolhandeln i riket (351). 1841 den 30 Juni remitterad till BergsRollegium, som endast i afseende å kolhandeln afgifvit utlåtande, hvilket inkom till CivilDepartementet den 5 Februari 1844. 2®di:o den 2 Juni 1841, angående förändrade föreskrifter om Fångforslingen (362). Den 7 Juli 1841 blef Cirkulär till samtlige Ronungens Befallningshafvande utfärdadt, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer begärt. 2IM»:o den 4 Juni 1841, angående iakttagauden, då hytleägare äskar att få idka stångjernssmide (363). 1841 den 30 Juni remitterad till BergsRollegium, som ännu ej afgifvit yt trande i ämnet. 2 m :o den 5 Juni, angående Statsanslag för fiskeriernas upphjelpande (365). Efter det RommersRollegium med underdånigt utlåtande inkommit, har Rongl. Maj:t å det för ifrågavarande ändamål af Rikets Ständer beviljade anslag anvisat medel, dels tili understöd, dels till premier, samt genom nådigt bref den 28 April 1842 derom förständigat RommersRollegium för behörigt iakttagande. Derjemte anbefalldes VetenskapsAkademien låta utarbeta en enkel och lättfattlig praktisk afhandling om bästa sättet att fiska sill, torsk m. m. Varande en sådan afhandling i Juni månad 1844 till Rongl. Maj:t ingifven. 201^:0 den 5 Juni 1841, angående åtgärder för att påskynda antagandet af nya systemet för mått, mål och vigt (370).
Till upplysning i delta ämne får Utskottet jemväl meddela innehållet af ofvan åberopade Arrende-Contracts 5:te §., sorn angår Kronans åliggande att efter arrendetidens slut inlösa de å Kefvinge hemman uppförde byggnader: ”1 anseende lill den långa tid af 5o år, hvarå detta arrende är stälhlt, har arrendatorn åtagit sig att å detta hemman uppföra en “prydlig Sätesbyggnad af sten, efter elen ritning han dertill vill uppgifva och kan blifva godkänd, samt att anlägga Trädgårdar m. m., i följd hvaraf honom > jemväl åligger att en sådan byggnad, efter den ritning,' som dertill kan varda fasställd, förrätta, och syara i öfrigt lill årliga byggnadsskyldigheter efter Lag, hvarvid honom jemväl tillgodokommer den husröta, nuvarande åboen kan skyldig kännas att betala, och hos honom kan utgå; och tillfalla vid arrendeårens förlopp alla gjorda uppodlingar, förbättringar och anläggningar hemmanet, utom stenhus och dertill hörande mangårdsbyggnad, som, efter öfverenskommelse eller mätismaniia ordom, kommer arrendatorn att ersättas,” Detta allt, med hvad mera handlingarne innehålla, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande; och hvad först angår frågan, huruvida Kefvinge hemman med underlydande utjord äro af beskaffenhet att kunna Stats-Uukoitete Vtlitanäe N.-a aox. Kronill afhändas, så enär, efter hvad upplyst är, dessa lägenheter ieke blifvit under Ulricsdals Kungsgård häfdade, utan, såsom för Kungsgårdens bruk och skötsel umbärliga, serskildt för sig utarrenderade, anser Utskottet, lika med Kongl. Kammar-Collegium, berörde lägenheter icke kunna hänföras till Kronans omistliga gods, oell således, utan frångående af gällande ordning, utaf Konungen med Pdkets Ständers bifall kunna Kronan afhändas.