Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsråds-protokoll öfver ecklesiastikärenden gifver vid handen, hade E. K. Maj:t genom nådigt Bref den 9 November 1860, i anledning af bristen på sökande till den lediga kapelipredikantstjensten i Jörns församling af Norsjö pastorat, anbefallt Konsistorium i Hernösands stift att, i ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 3 händelse detta förhållande kunde anses härröra af otillräckliga lönevilkor, söka i behörig ordning bemedla en skälig förbättring af kapellpredikants-lönen, hvarefter Konsistorium uti underdånig skrifvelse den 28 Augusti 1861, med tillkännagivande, att de ifrågavarande kapellpredikantstjenst åtföljande löneförmåner, äfven efter tillägg af ett af församlingen vid sockenstämma den 20 nästförutgångna Januari utfäst ytterligare tillskott af 100 R:dr, icke kunde beräknas uppgå till fullt 600 It:dr, hvilket lönebelopp dessutom, i anseende till en mängd församlingsmedlemmars stora fattigdom, aldrig kunde till fullo utbekommas, i underdånighet hemställt, att, då berörda lönevilkor voro alldeles otillräckliga att, helst under nu varande prestbrist, förmå någon sökande att anmäla sig till erhållande af kapellpredikantstjensten i Jörn, E. K. Maj:t måtte, i anseende till den vidsträckta församlingens stora behof af själasörjare och dess egen oförmåga att tillförsäkra honom en anständig bergning, i nåder täckas till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af ett årligt statsanslag af 400
Bland de från näsllidne lill innevarande riksdag hänskjutna förslag till ändringar i Grundlagarna befmnes det alternativt uppgjorda, som uti hosföljande på vanligt sätt sammanfattade uppgift lill Riksens Ständer vördsamligen framlägges, om upphäfvande, för Högsta Domstolens ledamöter, af skillnaden mellan frälse och ofrälse; varande förslagets t vänne alternativer föremål för Riksens Ständers afgörande, litt. A., endast i den händelse alt Riksens Ständer antaga och Kongl. Maj:t i Nåder gillar det från nästföregående Riksdag hvilande förslaget om rättighet för Conslitutions-Ulskotlet att hos Riksens Ständer anmäla skäl till nedläggande af åtal, enligt Regerings-Formens 106 §, och litt. B. blott i det fall, att Riksens Ständer icke antaga eller att Kongl. Maj:t ogillar nyssberörde förslag. Stockholm den 5 Sept. 1844. Förslag om upphäfvande, för Högsta Domstolens Ledamöter, af skillnaden mellan Frälse och Ofrälse. Alternativ er: a) för den händelse att Riksens Ständer antaga och Kongl. Maj.t gillar det från nästföregående Riksdag hvilande förslaget, otu rättighet för Constitutions-Utskottet att hos Riksens Ständer anmäla skäl till ned/äg - 40 Constitulions-Ulskottets memorial. N:o 7. "ande af åtal enlist Reseninss for mens 106 ( Se 13 punkten i upp giften vid Mera. N:o 4). Regeringsformen. § 17. Konungens Domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, Sex Frälse och Se\ Ofrälse, hvilka fullgjort Högsta Domstol. (eller § 18, om förslaget litt. a. vid Memorialet N:o 6 varder godkändt och gilladt.) Konungens Domsrätt skall uppdragas Tolf af honom utnämnde lagkunnige Män, hvilka fullgjort Högsta Domstol. § Uti Högsta Domstolen Ej må flera än Atta Ledamöter, Fyra Frälse och Fyra Ofrälse Män på en gång tjenstgörande vara.
Det ligger något förhatligt i denna lagstiftning; och den har ej eller visat sig serdeles båtande i sina följder. Mången laglydig och redligt sinnad man har fal lit offer för den misstänksamma lagstiftningen; och de synbara fördelarne deraf hafva blott kunnat spåras i snikna åklagares plånböcker. Det är ej eller obekant, hurusom domare i allmänhet med en djup ovilja funnit sig nödsakade att tillämpa påföljd för underlåten försegling; och en sådan tillämpning hade ej eller kunnat verka välgörande hos folket, hvilket i hvarje lag vill se ett uttryck af rättvisa, något som, efter vårt omdöme, svårligen står alt förena med den lag, som gör un derlåtenhet af försegling till ett brott. Men vinnes då ändamålet med denna log? ja, så vidt den hindrar hränvinsbränning med den förseglade redskapen. Men bränvin kan tilläfventyrs tillverkas med andra kärl och dermed gäckas hela lagstiftningen. Man kan visserligen härvid invända, att i sednare fallet får den olofliga brännaren plikta för sitt olagliga företag, och att dermed förekommas dylika; men om sådant hjelper i detta fall, hvarföre skulle del ej hjelpa i det andra? Förenade Utskotten synas jemväl hafva insett obilligheten af lagen; ty, efter deras förslag, skulle det numera komma att bero, ej af redskapens egare, utan på dem, hvilka ombesörja försegling, när densamma bör verkställas. På de sednare skulle det således ankomma, att låta redskapen längre eller kortare lid oför. seglad innehafvas af egaren; men hvarföre då icke helt och hållet borttaga om. förmälda försigtighetsmått? Det medför kostnader för så väl slaten, som den en. Bih. till B. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N/o 1. skilde, samt verkar aldrig godt; oell det ligger något för känslan sårande i blotta tanken, att en offentlig person skall inställa sig i milt hem och sätta min egendom i det stånd, att jag dermed ej må bryta emot lag. Skall lagen så misstänka alla samhällets medlemmar?
Om vi t. ex. under ett Europeiskt krig — som tilläfventyrs kan förestå förr än vi ana — skulle få betydliga subsidier af England, hvadan detta land, som tvifvelsutan skulle få stora utgifter äfven för egen räkning, finge de drygaste omkostnaderna i förbundet, månne England derföre korame att anse sig i en underordnad ställning? Eller ett annat närmare tillhands liggande exempel: Här är .fråga om politiska rättigheter, och Utsk:t har sjelft upställt en jemförelse emellan staten och personen. På Riddarhuset hafva vi alla lika rösträtt; men en representant från Skåne, Pir Tornerhjelm t. ex., som står här bredvid mig och som gör den långa resan, åsidosätter sin hushållning, har dryga utgifter för sitt vistande vid Riksdagen, honom kostar representantkallets utöfning mångfaldigt merdan en Stockholmsbo. Månne derföre den förre kan anses komma i underordnad ställning i förhållande till den andre? Jag,'tror det ej. Sidan 29 företer redan pa första raden början till en orättvis beskyllning. Der står: »En sådan förhoppning (nationernas inbördes närmande) var så mycket naturligare, som Sveriges folk, under medvetandet af sina Den 17 Mars f. m. 189 afsigters renhet, kunde förvänta, att öfvertygelsen om den fasta sammanslutning, båda folkens väl kräfde, snart skulle föra begge in på den bana, der deras bästa snarast och säkrast kunde vinnas, helst då åt båda de nära besliigtade nationaliteterna lika fritt utrymme lemnades att göra sig gällande. Denna förhoppning har icke blifvit upfylld. Det Norska folket har, i sin hängifvenhet för sträfvandet att bevara sin nationalitet, betraktat hvarje förslag, åsyftande att förverkliga det närmande folken emellan, som, enl. Sveriges föreställning, skulle utgöra föreningens syftemål och styrka, såsom försök att på bekostnad af Noriges nationalitet sammansmälta folken, samt fördenskull afvisat hvarje tillmötesgående uti ifrågav:de riktning, oell, allt efter som sympatier härför kunnat visa sig i Sverige eller i Norige, nära nog stämplat dessa såsom ett attentat eller ett förräderi mot Noriges sjelfständighet och statshöghet».
Rekommenleå E. Diirango, Karlstad Fru Albertina Holm, - VTARA STOCKHOLM, i härlig trakt, i deras af läkare och barnmorskor. på Lund Aug. Ljungdahl. _LN bildad fumiij få 2 unga flickor inackoren sats kosta 4: 40 pr sats. Sändes på järnMot 1 kr. 20 öre i frimärken expedieras dering. Pris 50 kr. i mån. Svar till » Anväg mot efterkraf, på båtar endast då den medlet till landsorten af agenten M. Malmgenäm sommar », Idun. (791) är förut betald. Uppgif den sort, som Önskas af de tre sorterna. Endast hel sats ström, Upsala. Upptäckten af detta medel har med förord TNACKORDERING å egendom, i en glad sändes. anmälts i Svenska läkaresällskapet af dess N:r 1. Hellösande för kronisk förstoppdåvarande ordförande - herr medicinalrådet X och treflig bildad familj, där ungdom och umgänge linnes, lönskas i sommar af en ung, ning, magkatarr m. m. och förste stadsläkaren i Stockholm A. G. flicka. Svar med prisuppgift till N:r 2. Halflösande för magsyra, kolik, Carlsson, som äfven med särdeles välvilja bättre » Vermländska », Karlstad p. r. (786) gallsten m. m. och nit befordrat detsammas tillgodogörande N:r 3. Bindande för tarmkatarr, diarré för allmänheten. m. m. — Jönköping i januari 1899. Bland den stora mängd intyg Öfver dess Rikstelefon. värde meddelas endast nedanstående; Sofia Zarsson, Östra Storgatan 63. Fabrikör A. W. Möller har här i hospita«7 önköping * let gjort experiment med användning af en med högst en timmes ångbåtsresa från honom egen metod att upplösa och borttaga Stockholm, önska några damer inackordeIiktornar. Då det fabrikat, som han därtill ring under fommaren. Svar till » B. E. S. Aktiebolaget använde, visade sig frambringa den åsyftade H. », tidn. Iduns Byrå. verkan, får jag härmed meddela honom mitt RÄSTGÅRD.
Friherre Cederström, Jacob: åled anled ning af Friherre \\ irséns yttrande öfver Friherre Björpstjernas till Statsoch BancoUtskotten gemensamt remitterade begäran , att dessa Utskott malte inkomma med grunderne fö? den blifvande finanee-planen, anser jag mig endast böra anhålla, att Utskotten uti deras deröfver afgifvande Utlåtande, ville bestämdt oell noggrann! uppgifva de vilkor, hvarpå ett utländskt eller inlårrdst Jån kunde erhållas, för ett bereda den af Friherre Wirsén såsom nyt - Den ii April f m. g/'fy tig ansedde realisation; de uppoffringar af Bankens närvarande tillgångar, hvilka dervid heji öfde , på, enskilt? öfverflyttas, möjligheten för de Banquierer, som meddelat den lanta Silfverfonden, att kunna åter uttaga så vål den soin. Bankens nåryai^mde metalliska Fond, huru Bankens ställning skulle blifva under förutsättning af en sådan händelse och då dess nuvarande tillgångar såsom hypothek åt en sk il te vöre öfverleinnade, pä det Riksens Ständer, upplyste om frågan i dess hela vidd , må kunna bedömma, huruvida förslaget medför större våda för Samhället, ån hopp om framgång. Friherre Björnstjerna, Magnus: Utan att tilltro mig punktevis kunna följa Herr Rosenblad, har jag dock fattat syftningen af hela hang yttrande, vara. den att försvara principen af stadga i myntväsendet. Mert jag frågar: hvem har vål nekat nyttan af en sådan stadga? Min aktningsvärde vån, Herr Friherre Wrangel, haij yttrat denna tanka, Herr Tham har anfört den, och jag har vid alia tillfällen och äfven uti mitt yttrande till FinanceComitéen, ansett eif stadgadt myntväsende såsom en hufvudsak. Men ett å.r målet, annat medlen att komma till detta mål.
BancoUtskottet anmält, att sedan, i anledning af under sista Riksdag, af Bankens FiscalsÄmbete väckt fråga, huruvida en Banquens Gäldenär må ega att å BancoAuction inropa en honom sjelf förut tillhörig Egendom, utan annan skyldighet än att till Banken inbetala livad å lånet icke får qvarstå, och styrka, att Egendomen antingen icke är besvärad med någon annan Inteckning, eller att de öfrige Inteckningshafvarne afstått från deras pretention å penningenedsättning, samt om en sådan Gäldenär skall vara skyldig att uttaga, eller berättigad att erhålla Salubref, i grund af ett så beskaffadt Inrop, Riksens Ständers Bancooch Lagutskott uti gemensamt Lagutskottet' RetdnkanJen, £$t gemensamt betänkande förklarat, att Utskotten funnit det Vara nog klart, enligt Kongl. Förordningarna den 22 Martti 1770, den 19 Augusti 1789 och den i5 Junii 17O2, det Gäldenär, vid skeende inrop å Auction af sin dertill af Banken anslagne o Egendom icke kunde åtnjuta större förmån un hvarje annan blifvande Köpare deraf, och således vöre pligtig fullgöra allt hvad angående Köpeskillingens betalning, samt uttagande af Köpebref med det mera är i författningarne utstakadt; hvarföre Utskotten ansågo någon förklaring öf OO O ver ofvan omförmälde författningar med särskildt stadgande härom icke kunna, såsom varande en. ofelbar följd af de i ämnet gifne föreskrifter blifva erforderliga; hvilket Utskottets så beskaffade förklarande intogs i BancoRcglementet, för att tjena till rättelse för BancoStyrelsens åtgärder; så har likväl sedermera inträffat, att uti en Rättegång emellan Hans Excellcnce StatsRådet m. m.
Ridderskapet och Ådeln ej skulle finna skäl, -att genast afslå Höglofl. Utskottets Betänkande , med bibehållande af förut gällande Författningar i detta ämne, saken måtte blif 1 - Den 24 Marfii, e. ni. 419 va återremitterad, och mine nu anförde Besvär dervid fä blifva följaktige. Friherre Wrangel3 Henning, anförde skrifteligen: Till Riksens Ständers Öfverläggningar å» terföres nu den så ofta förändrade BrännvinsFörfattningen, hvars ombytlighet, i anseende till dess inflytande på den enskilta hushållningen, verkat och verkar den största oreda i det Allmänna. Man har klagat öfver Importens skadelighet, Myntförsämring och den nöd, tili hvars afhjelpande Representanten nu rigtar sin forskning emellan hopp och fruktan, mot det mål, der Fäderneslandets öde skall ber stäminas för varande och kommande Generationer. Månne icke täta förändringar i oecod norniska Författningar i sin mohn gifvit anledning till denna klagan? Vi åberopa städse frihet och sjelfständighet; men kränka ofta dessa dyrbara ord, genom de förändringar, som till» skapas af människors olika interessen. Under Moralens larf framkallas Brännvin nets olyckliga verkningar. Jag medgifver sanningen af Brännvinets skadlighet i flere afseeru den, och skulle vara den första att medverka till ett totalt förbud af denna varas tillverkande , så vida dess nyttjande äfven kunde afskaffas; men innan man derom blifver öfvertygad, och då.Nationens lynne, genom vana och climat, hellre uppoffrar sista skärfven, än att neka sig denna dryck 3 så trorjrg, att det» 420 Den 24 Martil, e tu. ta sträfvande efter omvändelse vore utan båtnad.
Maj:t täckes, på sätt Statskontoret alternativt hemställt, föreslå Rikets Ständer, att årliga skillnaden emellan nuvarande stats-summan 1,494 R:dr 35 sk. 4 r:st och indelningarnes verkliga värde efter markegång får anordnas af öfverskotten på slatsverkets inkomster. Med bifall lill Rikets Ständers derom vid sista riksdagen gjorda underdåniga anhållan, har Eders Kongl. Maj:t under den 29 April 1846 behagat till Staden Haparanda såsom donation för ali framtid öfverlåta det åt Norrbottens fältjägare-korps dittills anslagna kapitaines-boslället Hapaniemi med dertill hörande laxfiske, hvaremot nämnda korps blifvit i nåder försäkrad att i stället erhålla godtgörelse i kontant till det belopp, hvartill boställets afkastning år 1827 blifvit uppskattad, eller 284 R:dr 20 sk. b:ko, att, efter det bostället blifvit till staden afträdt, utgå af anslaget å 4:de hufvud titeln till oförutsedda behof, intill dess nådig framställning till Rikets Ständer kunde ske om beloppets uppförande på stat. Bostället har derefter vid midfastan innevarande är fått af staden tillträdas; och torde Eders Kongl. Majit alltså nu vilja af Rikets Ständer äska, att omförmälda ersättning, hvilken äfven borde tilläggas indelda armées kontanta anslag för att derifrån till Norrbottens fältjägare-coips anordnas, må varda beviljad med 284: 20. Vid sednaste riksdag begärde Eders Kongl. Maj:t at Rikets Ständer, alt följande anslag måtte, såsom företrädesvis behöfliga för ett fullständigt ordnande af armeens sjukvård, varda på stat uppförde, nemligen: till ett resestipendium for bataljons-läkare och sjukhus-läkare vid allmänna garnisons-sjukhuset 1,333 R:dr 16 sk., och till arfvoden åt 20 reserv-läkare å 300 R:dr, tillhopa 6,000 R:dr, allt årligen. Rikets Ständer beviljade dock endast det förra anslaget.
Den, som antager Utskottens förslag, voterar Ja ; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, är beslutadt: att hvarje Skol-district åligger anskaffa och underhålla nödiga rum för de Skolor, som inom districtet linnas. I kostnaden härtill skola alla inom districtet boende deltaga, efter de grunder, som i särskildta orter följas, i fråga om kyrkobyggnad, så framt ej öfverenskommelse på annat sätt derom träffas; ankommande det på församlingsboerne sjelfve att, efter sig företeende omständigheter, bestämma den fasta Skolans läge. Voteringen har utfallit med 4^ Ja mot ^3 Nej, till följd hvaraf stadgandet kommer att lyda, enligt contra-propositionen. 3:dje Voteringen. Den, som vill utöfver den såsom vilkor för befrielse från hemläsning eller begagnande af allmänna Skolan beslutade fordran af kunskaper, 4 Förstärkta Allm, Besa.- och Eicon-Utsh. Memorial, N:o 161 i utsträcka denna fordran till den Religionskunskap, som erfordras för att af Presterskapet emottagas till Nattvardsläsningen, skrifya de fyra räknesätten i liela tal, voterar Ja; den; det ej vill, voterar J\ej. Vinner Nej, kommer kunskapsfordran utöfver hvad redan genom afgörande beslut är bestämdt, att inskränkas lill christendomskunskap efter de läroböcker, som vid Skolan äro antagne. Voteringen bar utfallit med 61 Ja mot 58 Nej, hvadan blifvit beslutadt, att den ifrågavarande kunskapsfordran bestämmes till den religionskunskap, som erfordras för att af Presterskapet emottagas till nattvardsläsningen, skrifva de fyra räknesätten i hela tal, 4:de Voteringen. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 3 å sa a* st a q b sama» s a å a a a a a PROTOKOLL VID Ijaigtiiiia Riks«la$en i Stockholm Åren 18M, 1859 neli 1858.
Ståndet afslog Utskottets å sidd. 15 och 14 framställda förslag, det Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, alt, med bibehållande i öfrigt af 6 § 1 moni., sådant detta lyder i Kongl. Kungörelsen den 18 Januari 1850, orden: vpd minst tre mils afstånd11 måtte mot orden: 11 pä minst en mils afstånd11 utbytas, äfvensom alt, i följd häraf, enahanda förändring af ordalydelsen i 6 § 2 mom. måtte varda vidtagen; hvaremot Betänkandet i öfrige delar bifölls. N.o 102, i anledning af väckta motioner om ändring i Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846. Bifölls. Från Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskoitels Memorialen N:o 15, med förslag till ändring i 12 § Regerings-Formen, angående Statsrådets hörande öfver afhandlingar och förbund med fremmande makter. Såsom Ståndets gemensamma tanke, hänvisad till Konstitutions-Utskottet, antogs denna lydelse af Regerings-Formens 12 §: ”Konungen eger att sluta afhandlingar och förbund med fremmande makter, sedan, enligt 8 §, Stats-rådet deröfver blifvit bordt”. ]N:o 14, angående det tillägg till 12 § Regerings-Formen, att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, blifva regerande Furste af utländsk stat. 454 ProL-Utärag den 25 Juli 1857.. Såsom Ståndets gemensamma tanke, till KonslUutions-Utskoltet diänvisad, antogs (ifrågavarande nyn (moment uti Rcgerings-Formens 12 *§ af denna lydelse: ”Ej må Konungen, utan Riksens Ständers samtycke, tillika vara regerande Furste jii •tfUändsk stat”.
Till och med landskapet, det härliga oförgätliga landskapet, hade jag sett mig mätt på — de solstekta bergen med deras guldton, de hvita seglen ute på den blå kristallsjön, trädgårdarna med deras yppiga öfverflöd af blommor. Jag fann nu, hvad jag aldrig förr hunnit att tänka på, att jag ej hade rätt att gå der och latas dag efter dag, vecka efter vecka, utan att noga taget studera hvark-an ett eller annat. Och jag kunde inte tänka på annat När damen kom närmare, visade det sig naturligtvis, att hon ej hade minsta likhet med Vjera. Hon såg mig utmanande i ögonen, gick lugnt förbi, utan att sedan se sig om. Men hon saktade farten, innan hon försvann mellan Brandenburgerthors kolonner. Och Vjera var vid detta laget några hundratals mil borta, och vi voro skilda åt, ej blott af afståndet, utan af våra tankar, våra åsigter, våra förhoppningar på framtiden. Vjera hade egentligen ingenting, som fängslade vid första anblicken. Liten och mager, späd, men smidig, var den adertonåriga flickan ej den, som gjorde sig uppmärksammad bland främlingarna i Clarens. Men hon rörde sig mycket obesväradt ibland dem. Hon brydde sig aldrig om att dölja, när hon hade tråkigt, och då hennes landsmaninnor blefvo för närgångna, dolde hon ej sitt misshag. Det var tydligt, att hon afskydde dessa pikanta skönheter, som visade en så märklig förmåga att intressera sig för det, de hörde, och alla, de kommo i sällskap med, men som glömde lika lätt, som de lärde, och i sjelfva verket endast brydde sig om sina egna personer och egna framgångar. Det är just detta, att hon var så säker på sig sjelf, så medveten i sitt sätt, så oberörd af andras åsigter, att hon var en menniska, som lefde sitt eget lif och tänkte sina egna tankar, — det var detta, som drog mig till henne. Jag blef presenterad, och vi kommo att tala om landet här omkring. Derifrån hoppade jag in på sachsiska Schweitz, och hon sade något om Dresden. (Forts.) Inga ofrankerade försändelser lösas. Våra barn. Små barn, som uppfödas med flaska, böra noga efterses, medan de äta.
Deremot säger den 6 §, på sätt Hr Cederschjöld redan anmärkt, att: ”uraktlåta Statsrådets ledamöter att de öfrige dem i grundlagen uttryckligen föreskrifne, men i denna ansvarighetslag ieke särskildt uppräknade pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankomme det då på R. St. att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 § Reg.F. dem berättigar, med iakttagande af de villkor, samma § i dess sednare mom. stadgar.” Följaktligen yrkar del nya mom. i 5 § tillämpning inför Riksrätt af den allmänna lagen, dä deremot den 6 § bjuder, att blott anmärkn:r enligt 107 § Reg.F. må i sådant fall äga rum. Hr Cederschjöld, Pehr Guslaf, har afven upplyst, huruledes han, såsom ledamot af Consl.Ulsk., alltid ansett tillämpningen böra vara sådan, som G § för närvar, föreskrifver, och jag tror så med; ty i annat fall kunde tillämpningen af ansvarighetslagen utsträckas till småsaker. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron, har påstått, att en sådan inskränkning, som den G § i ansvarighetslagen nu gör, skulle vara oförenlig med grundlagen. Detta påstående mäste jag bestrida på grund af Reg.F:s egna ord i 10G §, nemi.: ”då Statsrådets ledamöter eller Konungens rådgifvare i commandomål finnas hafva, på sätt ofvanberördt är, gjort sig till ansvar skyldige, dömme dem Riksrätten efter allmän lag och den särskilda författning, som till bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och H. St. fastställd varder.” Denna särskilda författning är just ansvarighetslagen. Nu vet en hvar, både de som äro och icke äro lagfarnc, att en särskild lag gäller framför en allmän, pä samma sätt som ett undantag gäller framför regeln. Del är således gifvet, att ansvarighetslagen såsom en närmare förklaring mäste gälla företrädesvis.