Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om det då, å ena sidan, är tillfredsställande att erfara, det en allmännare spridd humanistisk bildning, i förening med den mera utvecklade vettenskapliga, närmat militären till de civila, utan att hafva förringat eller gjort intrång på del hejoiska; så kan man, å andra sidan, icke undgå att beklaga, det militären icke synes vilja uppfatta frågan om Statens utgifter för militära behof ur samma synpunkt, som landets öfriga innevånare, nemi om det egentligen nödvändiga och ändamålsenliga för landets försvar —detta nödvändiga, pröfvadt med hänseende till landets tillgångar. Att vilja bestrida, det en annee, för att ånyo uppträda på Tysklands eller Lifllands slätter, måste, efter konstens reglor och andra continentala nationers exempel , äga proportioner af de olika vapnen så eller så, vara organiserad så eller så till sqvadroner eller plutoner, vore en dårskap af hvarje person, som icke genomgått graderna. Så snart herrar representanter af militärståndet, med sin enorma öfvervigt inom R. o. Ad., behaga uppställa den debattabla frågan på denna grund, så hafva vi öfriga intet annat att göra, än att maka åt oss; ty på denna för den strategiska exercisen inskränkta area böra vi ingalunda stå i vägen. Skulle åter-en och annan, lika mycket statsman eller till och med simpel landtman, som militär, tillåta frågans förflyttning på en annan, måhända högre grund, den af det nu nästan isolerade Sveriges elfectiva försvar till möjligaste bästa köp; så fråga vi vördsamligen: om vårt krigsbefäl verkligen vill påstå, att hvad landet under ett 25:årigt fredstillstånd på dess begäran i ständigt stigande scala tillsläppt, verkligen blifvit användt på ett sådant säll, att , i händelse af behof, ändamålet befunnits motsvaradt; om den så myc - Den g
Maj:t sålunda täckts föreslå, har Utskottet i öfvervägande tagit, och a) beträffande först framställningen, att den tillämnade chefen för Fältläkarekorpsen skulle för sitt deltagande i Krigs-kollegii öfverläggningar och beslut i mi - 8 Stals-Utskotlels Utlåtande, JM 85. litära sjukvårdsärenden, tillgodonjuta ett serskildt arfvode af 720 R:dr, så och alldenstund under fredstid bemälde kollegii hufvudsakliga åtgärder i afseende å sjukvården inom arméen inskränker sig till anskaffning och underhåll af sjukhus vid regementernes mötesplatser och exercis-sqvadrons-inrättningar, samt jemlikt nådigt Bref af den 7 Februari nästlidet år direkta bestyret med sjukvårdsmaterielens underhåll och komplettering, efter fastställd plan, blifvit öfverflyttad från Krigs-kollegium till regementernas och korpsernas provianterings-direktioner, som fått sig anvisade härtill erforderliga tillökningar i mötesoch exercis-sqvadrons-anslagen, lärer inom merberörde kollegium någon sysselsättning för den tillernade chefen för fältläkare — korpsen icke förefinnas, helst då Kongl. Maj:t kan behöfva inhemta yttranden i afseende på förändringar i arméens sjukvårdsmateriel och spisordning m. m., dylika ärenden torde af Krigsoch Sundhels-kollegierne böra gemensamt behandlas, hvadan Utskottet förmodar en serskild läkares deltagande i Krigs—kollegii öfverläggningar och beslut icke vara af något oundgängligt behof föranledt samt i följd deraf något arfvode icke eller böra ifrågakomma, utan får Utskottet afstyrka bifall å hvad Kongl.
Cederströms, Anders, försvar för kustbevakningen, så får jag erinra Frih. derom, alt då här icke är fråga om andra personer vid Tullverket, äu om öfverbefälet, så står hela den öfrige tjenstepersonalen qvar till kustbevakningen. Hr von Hohenhausen: För min del finner jag icke skäl 6 H. 46 302 Den 22 Januari f m. vara att ensam påyrka bifall till Utsk:ns förslag, utan får jag förena mig uti det förslag, som af Frih. Raab blifvit framstäldt, med det tillägg, som Hr Frih. Gyllenhaal vidfogat. Hr Fåhreeus: Jag är i allmänhet af den mening, att la gar böra vara lämpade efter civilisationens fordringar; men att det deremot bör tillses, att verkställigheten af desamma kan ske med kraft och allvar. Emedlertid bar jag vid Utsk:ns ifrågavar. förslag funnit anledning till flera betänkligheter. Till en del hafva dessa redan blifvit utvecklade af föregide talare, och hvad denna del angår, torde jag derföre kunna förbigå alt närmare orda derom. Det hufvudsakliga af hvad jag hade att anmärka, har vedan genom det. förslag, som Frih. Raab framställt, blifvit undanröjdt. Det afsåg nemi., att underbeljeningen vid Tullverket genom förslaget skulle fått en allt för stor latitud för sin visitationsbehörighet, samt att kronofogden derigenom tillagts rättighet att sträcka sin tjenstgöring utom deras fögderier. Man bar anmärkt, att äfven tullijenstemäunen icke borde utom deras district fä sträcka sin tillsyn, emedan det kunde leda dertill, alt deras egentliga tjenstgöring derigenom kunde försummas. Jag nekar icke, att denna anmärkning kan hafva något skill för sig. Jag vill i sådant afseende vördsamt upplysa, alt i tjenslgöringsreglementet för Tullverket af d. 1 Oct.
Denna ansenliga tillökning motsvarade dock ej tillfullo det belopp, sorn de i sagde års räkenskaper Riksgälds-kontorettillgodoförda behållna öfverskotten å Statsverkets inkomster för år 1857 utgjorde, eller R:dr 4.489,983: 79. Under år 1860 minskades deremot ifrågavarande kapitalbehållning med R:dr 3,294,958: 28. Den sålunda under detta år inträffade förändringen i förhållandet mellan tillgångarne och skulderna förorsakades hufvudsakligen genom följande Riksgälds-kontoret ålagda och vid uppgörandet af dea statsreglering, sorn sträckte sig till 1860 års slut, icke påräknade utbetalningar, nemligen : ersättningen för bristerna i 1858 års statsinkomster och förslagsanslag R:dr 803,723: 46. ränteoch amorteringsanslaget för 1860 års jernvägs!ån „ 977,333: 33. under 1859 och 1860 års riksdag utan återbetalningsskyldiglict beviljade och å Riksgälds-kontoret till utgående under sistnämnda år anvisade statsutgifter ,. 616,396: 34. äfvensom genom de löre 1860 års slut utbetalda och i hufvudboken under lörskottstitel balancerade, men då afförda kostnaderna för sistförfluten riksdag „ 583,753: 29. utgörande dessa kapitalräkningen för år 1860 till last förda poster tillsammans R:dr 2,975,206: 42. Den under år 1861 fortgående minskningen af det belopp, hvarmed Riksgäldskontorets tillgångar öfverstego skulderna och hvilken minskning under sagde år utgjorde R:dr 2,846,755: 41. var en följd af Riksgälds-kontoret vid seduaste riksdag ålagda och i 1861 års hufvudbok uppdebiterade utbetalningar, hvilkas belopp, uppgick till iner än millioner Riksdaler, hvarförutom i samma hufvudbok Riksgälds-kontoret påfördes ersättningen till Kongl. Stats-kontoret för bristerna i 1859 års förslagsanslag
På dessa skäl och under åberopande af de åsigter, som vid föreg:de riksdag uti Utskts Den 11 Juli. betänk, öfver detta ämne blifvit utvecklade, tillstyrker jag bifall till det ifråga var. förslaget om lagmansrätternas upphörande. Frih. Cederström, Thure: Jag måste anhålla om It. o. Ad:s ursägt derföre, att jag i denna sak för tredje gången uppträder. Det är likväl endast för att få justera ett yttrande, som jag förut afgifvit nemi. att jag, vid den återremiss, som jag förmodar att Ståndet bifaller, icke bestämdt yrkar, att doms fullgörande ovillkorligen måtte erfordras för fullföljande af vad emot häradsrätts utslag, utan endast att det må stå den vinnande parten öppet, att, om han så åstundan, få utmätning å domen ifall han ställer borgen för det tilldömda beloppet. I öfrigt får jag blott tillägga, med anledn. af näst den siste talarens yttrande, alt honom förefölle underligt, att de personer, som talat för betänk, hade åberopat just samma skäl som de, hvilka yttrat sig emot detsamma, nemi. långsamheten vid ärendenas afgörande, — allt detta förundrar mig alldeles icke, ty uti lagfrågor händer det ofta, att personer, med åberopande af samma lagrum, komma lill helt olika resultater; och har under discussionen uti detta ämne inträffat, att de olika sidorna, hvilka begge ulgått från enahanda grund, nemi. förekommandet af långsamhet vid ärendenas behandling, kommit till olika resultat för ändamålets vinnande. Jag för min del tror, att de skäl, som man å vår sida anfört, äro de rätta, enär här blifvit ganska fullständigt utveckladt, att, om förslaget antoges, Hofrätterne icke blefve så öfverhopade med göromål, som en talare här förespeglat, och om äfven den händelsen skulle inträffa, alt Iiofrättens göromål lill numerären komme att ökas, så skulle dock, på säll jag förut anmärkt, göromålen minskas derigenom, att acterna blefvo mindre vidlyftiga, hvilket betydligt underlättar målens afgörande.
Ständer något hinder deraf icke möta att, sedan de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade grunder för en allmän skatteförenkling genom nådiga Kungörelserna den 11 Maj 1855 kommit till verkställighet, ånyo söka åvägabringa en sådan öfverenskommelse med Sala silfververks delegare, hvarigenom de kunde af Kronan bekomma fullt motsvarande ersättning för värdet af ifrågavarande räntor, emot det att de skattskyldige förklarades berättigade att samma räntor, efter i allmänhet stadgade grunder, till Kronan utgöra; helst meningen icke vore att tillskynda Bergslaget någon förlust eller minskning af de förmåner, del för närvarande ål njöte, utan endast att genom Statens mellankomst bereda de skattskyldige en lindring, hvarvid jemväl den af Kommillerade yttrade åsigt i fråga om Statens rätt att, under ofvan omlörmälda vilkor, återtaga dispositionsrätten öfver de under arrendet inbegripna räntorna syntes förtjena uppmärksamhet. Fördenskull och jemte tillkännagifvande, att Rikets Ständer, för sin del, ansåge med billighet öfverensstämmande, att de räntegifvare, hvilkas räntor vore anslagna (ill Sala silfververk, kornine i åtnjutande af ränlelorenklingens förmåner och befriades från den för dem undantagsvis bibehållna uppsägning af räntorna in natura med deraf härflytande olägenheter, anhöllo Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 22 Augusti 1857, all, då för åstadkommande af en förändring i beslående förhållanden det synes nödvändigt icke allenast att Bergslags-intressenlerne ytterligare i ämnet hördes, utan jemväl, under förutsättning af deras samtycke, att vederbörande embelsmyndigheter erhölie tillfälle att afgifva Exp e ditio n s-II/.skotte ts Förslag till underd. Skrifvelse N:o Hd. 261 yttrande i fråga om sältet och ordningen för samma förändrings verkställande, hvartill Rikets Ständer, i frågans dä outredda skick, ej kunnat uppgöra förslag, E. K. Maj:t täcktes i nåder vidtaga sådana förberedande åtgärder, som för delta ändamål funnos erforderliga, samt derefter lill Rikets Sländer allåla nådig framställning i ämnet.
I sjuttonde århundradet skola jesuiterna hafva från Amerika till E u r o p a infört kalkonen, » en af de skönaste gåfvor, » utropar Brillat-Savarin, » som den nya världen skänkt den gamla! » D e t påstås, att Brillat-Savarins son, som naturligt nog blef fulländad epikuré, en gång beställt trettio kalkoner till sin middag Då fadren förebrådde honom detta slöseri, skall sonen hafva påmint om, a t t det fanns en godbit på kalkonen, som hans pappa alltid behöll för sig själf, och då det på hvarje fågel ej fanns mer än två små munsbitar, kunde det ej gärna anses vara för mycket för två personer. Denna » godbit » på kalkonen kallas » ostronet », och kanske icke en bland tjugu tranchörer vet, hvar den är be fintlig. I c k e, som mången skulle tro, i det hvita bröstköttet, som består af den öfre och nedre fileten. Ostronet är en liten bit utomordentligt läckert, m ö r k t kött, som ligger i en fördjupning på hvardera sidan om ryggbenet, nära och just ofvanför a n d r a leden. Om man beser skrofvet af en stekt och skuren kalkon, får man ganska lätt reda på de gropar, där ostronen ligga, och ser, att deras form är en aflång oval. H a r man en gång fått reda på, hvar denna lilla läckerbit finnes, försummar man den säkert icke, äfven om man ej, såsom unge herr Savarin, låter steka kalkonen endast för denna. Kalkon med tryffel anses som en stor läckerhet, och tryffeln ger verkligen en utsökt fil smak åt allt, hvartill den användes. por och såser mycket på modet. Hvarken kött, fågel, vildt eller fisk — ej ens stekt fisk — spisades utan sås. Till hvarje rätt fanns det en egendomlig sås, och i den finare m a t - lagningen satte man en ära i att uppfinna nya soppor och såser. Under denna tid voro konstiga, knappast ätbara måltider, liksom också s. k. skåderätter, afsedda blott till prydnad eller till skryt, också på modet.
Anmälan härom i utlåtandet, N:o 72, erfordrade, å Ståndets sida, ej något yttrande; 2 o. 4 punkten, litt. a. och d.; 8, 9 och 12 punkterna, samt, i afseende på anslag för tillfälliga behof, 4 punkten, och den vid betänkandet, JN:o 38, fogade tabell: utlåtandet, N:o 72, gillades; 3:0. Förslag uti inledningen till betänkandet, JN:o 38, af en underdånig skrifvelse i ämnet, 6 punkten, samt, i afseende på anslagen för tillfälliga behof, 2 punkten; Ståndet vidblef de, i anledning af betänkandet, N:o 38, fattade besluten, och lade utlåtandet, N-‘o 72, i dessa delar, till handiingarne; 4;0. 7 punkten ; utlåtandet, N:o 72, 1 denna punkt, lades till handiingarne. N:o 73, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N:o 39, angående reglering af utgifterne under Sjette Hufvud-Titeln: Härvid förekommo framställningar och anmälanden, som afse nedannärnnde delar af betänkandet, N:o 3g; 430 Pr oi.-Utdrag, den 11 December i844- l:o. 2 punkten, litt. b.; 3 punkten, litt. b., e., J. och e.; 4 punkten; 5 punkten, litt. a. och b.; 8 punkten, litt. b.; 9, 10, 12, 13,15 och 16 punkterna: Anmälan härom i utlåtandet, N:o y3, erfordrade, å Ståndets sida, ej någon åtgärd; 2:0. 1 punkten; 2 punkten, litt. a.; 3 punkten, litt. a. och f.; 6 punkten; 7 punkten, litt. a.; 8 punkten, litt. a.; 11 och 14 punkterna: utlåtandet Nm 73, gillades; 3:o. 7 punkten, litt. b.:
Då mitt samvete alltså icke medgifver en sådan tolkning, och då Franska handelstraktatens antagande till stor del är betingadt af densamma; skulle jag egentligen anse mig pligtig att yrka afslag; men med anledning al den tvångsställning hvaruti man försatt R. St:r, och med hänsyn till den inverkan ett afslag skulla kunna hafva på min Konungs och mitt fosterlands anseende; förenar jag mig i den af Gr. Mörner framställda propos. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm , att i afseende å förev:de Utlåt, hade följ:de yrkanden blifvit framställda, nemi.: U. II. 34 530 Den 9 Februari. i:o af H. Exc. Hr Frih. Manderström, med hvilken mångå ledamöter sig förenat, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan i öfrigt, måtte för sin del lemna sitt godkännande till den af K. M:t med Frankrike uppgjorda handelstraktaten; 2:o af Gr. Mörner, att R. o. Ad., med afslag å Bevilln.- Utsk:ts framställning, måtte besluta: Att R. St:r till svar å K. M:ts Nåd. Propos. af d. 17 Nov. 1865, angrde med Frankrike afslutade handelsoch sjöfartstraktater, i underd. anmäla: det R. Skr, som antaga att deras pröfning af handelstraktaten icke bör afse annat än de genom nämnde traktat öfverenskomna tullbestämmelser för Sverige, fastställt de i 7:de och 8:de artiklarne af samma traktat samt den bifogade tariffen B. upptagne införsel tullar, att vid införsel till riket af varor från Frankrike och andra genom nu gällande handels-traktater likberättigade länder tjena till efterrättelse intill slutet af det år, derunder näst härefter sammanträdande riksdag om ny bevillning beslutat; samt 3:o af Frih. Cederström, med hvilken flera ledamöter instämt, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, skulle besluta, att R.
genom att bifoga ofvanstående porträtt af den frejdade konst Vi äro öfvertygade om att vi göra våra läsare ett särskildt nöje S i r i (ringer häftigt på telefonen. Blir otålig, ringer ännu en gång). Är du der, Karl? (Lyssnar.) Har jag inte sagt dig mång hundrade gånger, att när du inte får svar i telefonen, så skall du vara tyst; men inte gå din väg förr än jag ringt af. Nu stod du der igen och pinglade medan farbror var här! Jag förbehåller mig att sådant inte sker oftare. Hvad var det du ville säga? * * * (Lifligt.) Åh prat! Är Idas fästman hos er? * * * Det var roligt: jag vill så gerna se honom. * * * Rider han ginvägen, så kan han vara här om en knapp halftimma. Men du bör säga honom, att Ida kommer inte hem förr än sent i qväll. * * * Jag? Jo, jag skall sitta här inne och skrifva hela qvällen. Adjö med dig. (Nickar i telefonen. Hon sätter sig vid skrifbordet och bläddrar i papperen.) Kära Siri, vill du ta nål och tråd och sy i den här handskknappen åt mig? Ingen af de andra har tid. Hu, det var förskräckligt hvad jag är varm! S i r i (syr fast knappen). Snälla notarien, jag glömde min solfjäder der uppe på bordet! Spiran var det enda som fattades, jag har den äran. Akta er för min onåd! Se så. Adjö, lilla Siri; tack för hjelpen. (Ida och notarien gå.) Adjö, Siri! Siri. Ida. I d a (ropar utåt fonden). Ida. Nej, kom in, låt mig se riktigt på er. Nå? Siri. Den yngre. Så vackert! Du kan tro, att elevernas blomsterdans tar sig ut. Det är som en riktig balett. Vi två skola dansa ett pas de deux. Se här! (De dansa.) Hur förtjusande det måtte vara! Men svårt, kan du tro! Man skall vara så lätt och mjuk. Se här! (Gör några dansställningar.) Är du tokig! Vi måste skynda oss. Adjö, Siri! Adjö! (De springa ut.) Den yngre. Den äldre. Den yngre. Siri.
Dessa mina tillämnade studier ha blifvit inledda på ett ganska egendomligt sätt och jag befarar högeligen att de i många afseenden skola erbjuda stora luckor, medan åter vissa andra partier komma att intaga ett måhända alltför framstående rum. Jag vet icke om det var dig bekant att vår gemensamme vän från de skotska högländerna, den intressante finnen Birger Ros, som någon tid vistats i Stockholm men icke kunde förmås att besöka tant Agatha och dig, var min reskamrat hit. Nåväl, han är lika originel som förut och jag har till och med trott mig märka att ett visst oförklarligt svårmod hvilar öfver hela hans väsende. Åtminstone äro hans kinder nu betydligt mera bleka än de voro bruna då vi tillsammans med honom gjorde våra bergvandringar i Skotland. Huru det nu än må vara, så spelar imellertid Ros en stor roll i den korta historien om de två veckor jag allaredan vistats i Helsingfors. Han, som åtnjuter mycket anseende härstädes, har presenterat mig för en mängd litterära notabiliteter och jag kunde ibland mina nya bekantskaper här anföra äfven i Sverge välklingande namn, men sparar äfven detta till framdeles och nämner blott att jag på mycket vänskaplig fot umgås såväl med flera framstående medlemmar af det svenskfinska intelligenspartiet, som ock ledarne af den stora fennomanska falangen, hvilken med all makt sträfvar att arbeta sig upp till samhällets höjder. Detta partis gamle hjelte, den välbekante Johan Vilhelm Snellman, innehar också allaredan ett ganska högt embete; han är nämligen chef för finansväsendet i Finland, hvilket, i förbigående nämdt, lär vara i godt skick. Utom dessa nöjsamma men främst dock för mina studier nyttiga bekantskaper har jag att tacka vännen Ros äfven för några andra som äro alldeles förtjusande. Hvem kunde tro det "fattiga Finland" om sådana skatter! Du som har ett godt hufvud kan väl gissa att jag här menar de finska fruntimren. O, de äro hänförande! Och när de framsjunga sin i alla fall ganska korrekta svenska, låter det rätt pikant och man tror sig vara på sirenernas ö.
Vidare äskas för Regementet förhöjning i Bekryteringspenningarne från nu utfallande 3 R:dr 75 öre till det belopp, som vid öfriga värfvade Garnisons-regementen utgår, eller 7 R:dr 50 öre Riksmynt samt i M e dika m en ts-p enninga rrte för manskapet från 1 till 2 R:dr samma mynt; allt för nummer årligen. Den häraf uppkommande ökade utgift skulle blifva: i rekryterings-anslag 2,250: — i medikaments-anslag 600: — och då härtill lägges ofvanstående löntillökning 25,712: 62p. uppgår det nya anslagsbehofvet, flir detta Regemente till Svea Lifgarde. Den löntillökning, som för Svea Lifgarde föreslås, utgör under hvilken summa inbegripas nya löner såväl för 1 BataillonsPredikant med 500 R:dr sorn för 8 Sergeanter, å 500 R:dr, med 4,000 R:dr Riksmynt. Andra Lifgardet. För Andra Lifgardet, vid hvilket eger rum samma förhållande, som vid Svea Lifgarde, begäres alltså en lika tillökning, eller IVvrmlands Fältjugare-Bege/nente.
Vid Rönneåns utlopp i hafvet vid Barkåkra sockens i Bjäre härad område finnes Engelholms hamnplats; 3) Cimbrishamn, belägen vid Östersjön med hamn, utgör en församling, som med Jerrestads socken i Jerrestads härad bildar ett pastorat. Staden tillydande jordar hafva en areal af 676 tunn10,4 kappland. (Fortsättning af Tab. Litt. A). öfversigt af länets administrativa indelning. Domsagornes Fögderiernes Häradernes eller tingslagens Socknarnes Pastoraternes antal och omfattning. Länsmansdistrikternes antal och omfattning. Dom sagorlies Fögderiernes Häradernes eller tingslagens Socknarnes Pastoraternes antal och omfattning. Länsmansdistrikternes antal och i omfattning. a P s 3 antal. 1 antal. i namn. 1 antal. namn. antal. 1 namn. ! antal. SO: Sis: Raflunda i } 1 • CD CD CO Walleberga i ) 1 ** •-< Brösarp i i 3- 3- ciLöderup i i , i 3 P P>o Andrarum i ) 1 . i 1 P Hörup i ) 1 P-a P-< CO Eljaröd i I CD CD Stora Köpinge41) i i cd cn 1 Mellby i ! ! 1 - •t P-i Ullstorp i •-< CHvitaby i i * s» Bollerup i ) 1 to O Fogeltofta35) i CO CO del af Borrby 42).
Hvaremot, med hänsigt till statsverkets för närvarande mindre fördelaktiga ställning samt mängden och vigten af de serskilda behof, för hvilkas fyllande disponibla tillgångar redan blifvit påräknade, Utskottet funnit sig förhindrad t att tillstyrka beviljandet af de uti förevarande 4'de punkt omförmälde ordinarie och extra stats-anslag, de förra utgörande 28,53o r:dr 02 sk. för året och de sednare tillsammans 65,3oo r:dr. 5:o Kongl. Maj:t har vidare begärt Rikets Ständers medgifvande dertill, att de löneoch inqvarlerings-anslag för arméen, hvilka vid verkställighet af de utaf Kongl Maj:t gillade förslag till ordnande af försvarsverket till lands och sjös kunna blifva disponibla, måtte få användas till löner och inqvarterings-ersältning åt befälet vid de serskilda korpser, som kunna komLih. St. Prot. 1817 & 1848. >V.o 'iöo. ina alt. bildas af sjöbeväringsraanskap, vare sig i förening med redan beftotliga sjötrupper elier utan en sådan förening. I enlighet med Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens hemställan i betänkandet n:o 5, hafva Rikets Ständer, på sätt nä tond t är, ej mindre antagit Kongl. Maj:ts nådiga förslag angående bestämmandet af vissa områden utaf landet, hvarifrån beväringsmanskap uteslutande bör för flottans behof utgöras, än ock förklarat sig instämma i den af Kongl. Majit uti merberörde nådiga proposition n:o uo yttrade åsiyt. att manskap afsjöbeväringen bör förenas med en af dels väi fvade och dels indelda sjötrupper beslående ständig stam.
Utlåtande , N.o 1. 3 välgörande inflytelse på jordbrukets utveckling och förkofran, snart fullkomligen bringa till tystnad de röster af missnöje, som, vid dess utfärdande så talrikt mot densamma höjdes, och hvaraf Matts Perssons är det, vid denna Riksdag, enda återljud. Utskotten skrida således omedelbarligen till redogörelsen för de mot serskilda föreskrifter i Skiftes-stadgan gjorde anmärkningar samt till ändringar deruti framställde förslag; och då Utskotten trott sig dervid lämpligast iagttaga samma ordning, hvaruti dessa föreskrifter i stadgan förekomma, hafva Utskotten, på sätt vid nästföregående Riksdagar tillgått, för hvarje §. serskildt upptagit alla deremot framställde anmärkningar och i omedelbart sammanhang dermed sina yttranden deröfver afgifvit; varande anmärkt mot i:sta Cap. 2 och 3 af Johan Persson från Upsala Län: att, om å ena sidan det icke må nekas, att jordbruket i allmänhet kan hemta stora fördelar för framtiden af Skiftes-verket, och det skulle vara oförenligt med begreppet om det allmännas sanna nytta, att eganderätten skulle kunna gifva helgd lill ett obetänkt och skadligt motstånd hos individer, emot hvad som kunde utgöra en hel samhällighets gagn; syntes det å andra sidan vara stridande mot rättsbegreppet och allmänna fördelen, att en enda, elier få personer skola tvinga flere att underkasta sig alla de tillfälliga uppoffringar, som ett laga skifte gör nödvändiga; äfven om de derigenom i en framtid vinna, elt säkrare och bättre jordbruk.