Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Laboratorium Chemicum . 200: 200: „ Allmänna Barnbördsinrättningen 1,212: 1,212: „ Vaccinationens befrämjande . 1,349: 46. — 1,334: 21. 4* „ Barnbördshuset Pro Patria . 60: 60: — —. „ Pensioner i FältLäkareCorpsen . 1,957: 24. — 1,979: 8. — „ Stipendier i d:o samt ReseStipendium 1,920: 40.— 3,175: Löner till Extra ProvincialLäkare 1,827: 18. För Velerinaire-Inrättningen 2,853: 16.— 15,586: 32. — Till åtskilliga behof och föremål . 3,630: 683: 16. Balance till följande året. Revisorerne, som hvarken vid förvaltningen eller Räkenskaperne funnit något att erinra, hafva till närmare upplysning om de flera untra*) - ( fp } eler Kongl. SundhetsColIegri disposition sLiillde serskild te anslag, an sona af ofvanstående zifFerframställning kan inhemlas, trott sig böra meddela följande uti Kongl. SuTidhelsCollegii Berättelse förekommande uppgifter. Som utgiften lill Farsoters och smittosamma sjukdomars hämmande för år i83a öfverstigit anslaget med 3,499 R:dr 4' sk* 8 r. och Anslaget till Medico-Iegala besigtningar, 3,000 R:dr, jemte infliitne ersättningar i,3ir R:dr 35 sk. 3 r., till så beskaffade kostnaders bestridande varit otillräckligty så hafva, enligt Kongl. Maj:Is Kådiga Bref af den 19 September 1832, 4>ooo B:dr blifvit utbetaldte af Kongl. StatsContoret till betäckande af de å besagde anslag inträffade brister; hvarigenom och med beräkning af å MedicinalFondens åt sk i I ligeTitlar uppkomne Besparingar, Kongl.
Att nu åter ett motsatt förhållande kunnat af mig åberopas bland skälen till åtalets fortsättning och till v innande af ändring i Hofrättens utslag, har Hofrätten funnit desto svårare att förklara, som de anmärkta uppgifterne (utan annan felaktighet, än den anförda) icke endast hade influtit i den underdåniga besvärsskriften, vid hvars författande ett misstag medgifves kunna tänkas genom brådska halva förelupit, utan derhos ytterligare blifvit framställde vid ett senare tillfälle, der fullt rådrum till noggrannt öfvervägande väl ej saknats, eller uti min sista genom trycket offentliggjorda och till en större allmänhet spridda embetsberättelse. Mitt felaktiga uttryck kan på intet sätt försvaras; och förklaringsgrunden dertill har från mitt minne försvunnit; men förnuftigtvis kan jag icke tänka mig den annorlunda, än att jag slarfvat, vare sig att, jag skrifvit ur minnet i besvärsskriften och ur besvärsskriften i berättelsen, eller på hvad sätt det må hafva tillgått. Att misstaget ej varit uppsåtligt. är det enda, som jag utan minnets anlitande kan försäkra; och derpå skall svårligen någon tvifla, som gör sig den frågan, hvartill ett uppsåtligt försök att tvertemot handlingarna förneka sanningen skulle tjent. Imedlertid slipper jag lyckligtvis förebrå mig, att hafva slarfvat i en Iraga al vigt. Långt ifrån att hela saken, såsom man af Kongl. Ilofrättens tillrättavisning skulle vilja sluta, berodde af någon förvillelse, som mitt misstag kunde frambringa, var detta misstag läst mer alldeles utan inflytande på sakens utgång. Frågan var, huruvida en af Käranderna gjord förändring i stäinningspåståendet kunde derföre, att den skett i svarandens eller hans ombuds närvaro, upptagas vid sakens pröfning och vinna enahanda afseende, som om denna förändring från början funnits i stämningen och blifvit genom dennas delgifvande anhängig.
«Se så,» sade hon, «kom nu och drick en varm kopp kaffe med oss. Evelina, flicka, häll då upp en tår åt honom. Se der, kära Efverling, drick nu. Det är en faslig kyla i dag. Hvad det var roligt, att ni kom in till oss. Evelina, gå och fråga Saralena, om hon eldat deruppe i dag. Vi trodde knappast, att ni skulle komma in till balen, kära Efverling.» «Och jag,» tänkte Evelina, i det hon gick ut, «jag skulle önskat, att han icke hade kommit. Jag har aldrig rigtigt roligt på en bal, der Efverling finns, ty hvar gång jag ser mig om i dansen, står han der och spänner sina stora bruna ögon – fixstjernorna, som Clara Nordberg så rigtigt kallar dem – på mig, alldeles som om jag gjorde något ondt.» «För balen, min goda fru Wiberg, har jag visst icke rest mina två mil,» sade Efverling, «men jag har affärer med personer, som just nu träffas som bäst i staden. Dessutom är Hushållssällskapets sammankomst, som vanligt, i dag hos landshöfdingen.» «Ja, ja, det är så rätt det,» sade gumman. «Se der, kära Efverling, tag och doppa skorpor också, de äro alldeles färska. Evelina bakade dem just i går, och för det lofvade jag henne, att få gå på balen i afton. Det är ju intet något ondt i det, kusin Efverling?» «Nu är det, Gud ske lof, undangjordt,» tänkte gumman. «Efverling, rätt så beskedlig han eljest är, tycker alltid, besynnerligt nog, att Evelina roar sig för mycket.» Efverling böjde endast på hufvudet till svar. «Aldrig kommer man rätt till väga med honom,» tänkte tanten åter. «Man vet aldrig hvar man har honom. Om han pratade lite mera, skulle jag tycka tio gånger mera om honom.» «Nå nu har ni väl så brådtom på landet,» började åter gumman. «Ni kör väl och drar hem från skogen nu, allt hvad ni hinner? Ni tänker ju bygga så mycket i sommar, eller hur kusin Efling?» «Ja, jag har tänkt så, om inga andra hinder komma i vägen.»
Och har Stats-Utskottet vid sistnämnde Riksdag, uti dess 4:de Sami. 5 Band. 831 S t a t s-U t s ko tt e t s Betan kan den. i ämnet afgifne, samt af Rikets Ständer gillade Utlåtande, yttrat att Rikets Ständer icke åtagit sig att till en sådan utredning medverka, samt att det icke heller syntes böra komma i fråga, att Rikets Ständer skulle vidtaga någon åtgärd till utredande af enskilde personers fordringsanspråk och det så mycket mindre, som ett sådant steg liksom skulle innefatta ett erkännande att förlusten, till större eller mindre del, borde af Staten godtgöras. Uppå Vallöf!. Borgare-Ståndets genom Dess Taleman vid nämnde Riksdag, bos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anhållan, har likväl derefter under elen 9 April 1818 Kongl. Maj:t behagat i Nåder utse Committerade att utreda samt lill beskaffenheten bestämma sådane bevislige förluster som blifvit Svenske Medborgare tillskyndade medelst uppbringningar af Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande; I följd af hvilket Nådiga uppdrag
«Det var bra du kom, barn; din mor yrar och ropar ständigt efter dig,» sade han. Nordenskans hade skrifvit till provincialläkaren med ett ridande bud, så snart frun sjuknade; detta bud hade hemfört feberstillande medel och anbefallt senapsdegar o. s. v., men ingen hade händer med den sjuka, hvarken att få henne till att taga in läkemedlen, eller att låta applicera de sednare. Leonna skulle nu försöka. Hon sökte först ådraga sig modrens blickar genom smekningar, det lyckades. Hon var utomdess mera stilla i detta ögonblick. Hon stirrade en stund på flickan, sedan utbrast hon: «Du är således fri Lona och icke fången? Eller skall du bli det här liksom jag, men vi bli ändå tillsammans. Det är ju bättre så — ville han icke ge dig förgift också?» «Hvem, hvilken ¯han¯, menar mamma?» «Luta dig ned — jag vill inte att någon skall höra det, bara du. Ty det är din fars son! Petter vill, att vi båda skola dö, på det han skall få Grönskog; derföre ha de satt förgift i alla koppar — i harmen har jag intet smakat en enda droppa. — Men nu måste du Lona ge mig något att dricka. Jag dör eljest af törst.» Så fantiserade hon oupphörligt; den fixa idéen att styfsonen ville deras död och förderf, var jemnt hennes thema. Medan Leonna helt och hållet är upptagen af sitt sorgliga kall som sjukvakterska, återvända vi för att inhemta nyheter från dansnöjet, och hvad som har sammanhang med denna och följande dagens händelser. Maria Nordenskans förde fru Snabbeck med sig hem derifrån. Båda frågade pigan, som kom emot dem, efter mamsell Hedda. Flickan svarade, att mamsell gått ut, åt prestgårdsvägen, en bra stund efter se'n hennes nåd och fröken reste bort, och först kommit hem i djupa mörkningen, och då klagat sig sjuk, hvarken ätit eller druckit; men nu sof hon godt, ty flickan hade lyssnat vid kammardörren. Långt fram på dagen blef Hedda först synlig. Hon var blek, och hennes ögon voro röda.
Godkännande anmärkningen, i afseende å ordet Fabriks-Ombudsman , föreslå Utskotten, att detta ord må ur ifrågavarande § utgå; hvaremot Utskotten anse hvad för öfrigt emot denna § blifvit erinradt, enär öfrige till Tullförfallningarues bevakande anställde embetsoch tjenstemän äro i § upptagne, icke böra till någon förändring uti Utskottets förra förslag föranleda. 6:0 Vid 6, 7 och 8 §§: att de uti dessa §§ föreslagne skärpningar uti straffbestämmelsei ne för 2:dra resan oloflig införsel eller utförsel af 4 BevillningsLagsamt j!llm. Besv.- och Bkon.-Z!t skottens Utlåtande, N:o 17. varor tillkommit genom bristande uppmärksamhet å den gradation af straff, som bör följa på itererade förbrytelser, och att de ifrågavarande straffbestämmelserne böra bibehållas, sådane de i nu gällande Författning finnas stadgade. Med fåstadt afseende å den närmare kännedom om Tull-lagarnes föreskrifter och det allvarligare bemödande att samma föreskrifter efterlefva, sorn man hos de i dessa §§ ifrågasatte personer med allt skal eger rätt att påräkna, hafva Utskotten ansett sig föranlålne att uti det återremitterade Betänkandet tillstyrka den strängare påföljd af tjenstens eller näringsrättighetens förlust för a:dra resan oloflig införsel eller utförsel af varor, sorn, enligt nu gällande Kongl. Förordning, först för 3:dje resan dylik förbrytelse varit stadgad; och som Utskotten af de deremot gjorda anmärkningar icke funnit sig öfvertygade om den föregifna olämpligheten af dessas strängare straffbestämmelser, anse Utskotten sig böra vidblifva dess härorn till Rikets Högloft.
Jag gjorde mig örtagårdar och trägårdar, och planterade deruti allehanda fruktsam trä; Jag gjorde mig dammar, till att vattna skogen af de gröna trä; Jag hade tjenare och tjenarinnor, och tjenstefolk; jag hade större ägodelar i fä och får, än alle de som för mig voro i Jerusalem; Jag församlade mig ock silfver och guld, och en skatt af Konungom och landom; jag beställde mig sångare och sångerskor, och menniskors vällust, allahanda strängaspel; Och förkofrade mig öfver alla de som för mig varit hade i Jerusalem; blef ock vishet när mig; Och allt det min ögon önskade, lät jag dem få, och förtog mino hjerta ingen glädje, så att det gladdes af allt mitt arbete. Och det höll jag för min del af allt mitt arbete. Men då jag såg på all min verk, som min hand gjort hade, och den mödo, som jag haft hade; si, då var det allt fåfängelighet och jämmer, och intet annat under solene. Då vände jag mig till att se vishet ([och klokhet]), galenskap och dårskap; ty hvilken är den menniska, som det göra kan efter Konungenom, den henne gjort hafver? Då såg jag, att visheten öfvergick dårskapen, såsom ljuset mörkret; Så att den vise hafver sin ögon i hufvudet, men de dårar gå i mörkret; och märkte dock, att dem ena går som dem andra. Då tänkte jag i mitt hjerta: Medan dem galnom går såsom mig, hvarföre hafver jag då farit efter vishet? Då tänkte jag i mitt hjerta, att sådant är ock fåfängelighet. Ty man tänker icke på den visa evinnerliga, såsom icke heller på den galna; och de tillkommande dagar förgäta allt; och såsom den vise dör, så ock den galne. Derföre leddes mig lefva; ty det behagade mig illa allt det under solene sker, att det så allstings fåfängeligit och mödosamt är. Och mig leddes vid allt mitt arbete som jag under solene hade, att jag måste lefva det ene mennisko, som efter mig komma skulle;
Under sådan synpunkt, och med kännedom deraf, att de fem Autorisations-protocollen och den föreslagna förbindelsen äfven blifvit RiksgäldsContorets Fullmägtige, uti serskilda copior, från Canal-Directionen, tillsända, lemnades bemälde Fullmägtige del af hvad i afseende derå förekommit, nemligen: 1:0 Hvarken uti Bolagets Autorisation (N:o 2), eller uti det derpå grundade förslag, funnes upptagen den i 6:te punkten Litt. b. af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse befintliga slutmening: ”Staten för all framtid förbehållen den andel i canalens blifvande inkomster, som 22 §. i Bolagets Privilegium bestämmer och försäkrar.” Hvilket Banco-Fullmägtige funne sig böra anmärka, såsom ovilkorligt föremål för rättelse vid snart instundande Bolagsstämma. 2:0 Banco-Fullmägtige ansåge lämpligast, såsom Autorisationen (N:o 2) ock funnits antyda, att förbindelsen till canalens framtida underhållande, och afsägelsen från vidare anspråk på ersättningar af Staten, måtte utgöra livar^ sitt serskilda document; och icke, efter hvad Förslaget (N:o 1) innebar, förenas uti en och samma handling. Nyssberörde slutmening torde då i den förstnämnde förbindelsen finna sin tjenligaste plats; och för öfrigt hade det synts Banco-Fullmägtige, som ordningen fordrade, att båda dessa handlingar blefve utfärdade in duplo, att förvaras ett exemplar i Banken och ett exemplar i Riksgälds-Contoret. 3:o För att ej lemna rum åt någon slags invändning mot autenticiteten af uppdrag, meddelade från ett Bolag under formen af Protocolls-Utdrag, försedda med Protocolls-förandens namnteckning allena, ansåge BancoFullmägtige bäst, att de ifrågavarande 5 autorisationerne blefve till Directionen ställda, i Bolagets eget namn, med underskrift af Ordföranden vid Bolagsstämman och contrasignation af Protocollsföranden, samt derjemte bevittnade af en närvarande Notarius Publicus. 7* Berättelse af Banco-Fulhnägtige.
St.rs Just Ombudsm. måtte inlagas den föreskriften, att han bör egna upmärksamhcl åt rättskipningen inom BankoYerket, samt alt Just.Ombudsm:n förpligtas, alt årligen från Bankens FiskalsEmbete infordra de handlingar, som röra möjligen under årets lopp gjorda fiskaliska åtal. Mångårig erfarenhet har vitsordat behofvet af, att någon upmärksamhet fästes vid styrelsesättet inom R. St:rs Bank; ty så länge BankoVerket styres efter särskilda lagar, och, till följd af måhända bristande instruktion för Just.Ombudsimn, Verkets tjenstemän äro uteslutna från rättigheten, att uti något enda fall få en olaglig behandling granskad af laglig domstol, så hafva de af Bankens tjenstemän, som icke hunnit till Kommissariegraden, uphört att vara medlemmar af det fria, lagbundna Svenska samhället. Någon vidlyftighet uti motiveringen af min motion torde vara öfverflödig, enär LagUtsk., till hvilket jag vördsamt anhåller, att motionen måtte blifva remitterad, har tillgång till Just.Ombudsnuns Embets-diarier, och dessa äro mer än tillräckligt uplysande. Att Just.Ombudsmm har närmare tillsyn öfver Bankens EiskalsEmbete, är så mycket mer af behofvet påkalladt, som sannolikt många af mina motioner vid denna Riksdag blifvit öfverflödiga, om denna åklagaremyndighet stått under kontrollen af en aktningsbjudande opinion. Remitterades till LagUtsk. 5:0 BankoReghtets 61 g 3:dje morn. stadgar, att den tjensteman, som söker ledighet i och för tjenstgöring hos R. St:r, skall afstå så mycket af sin lön, som fordras till bestridande af tjensten i lägsta lönegraden; men deremot finnes ingen bestämd föreskrift i afseende på ersättningsskyldighet för sådane tjenstemän, som i stöd af 79 g Riksd.Ordn. äro berättigade till säte och stämma såsom Riksdagsmän. K. M:s Bref till Dess KrigsColhm af d. 2 Mars 1840 bestämmer en sådan ersättning till halfva lön i lägsta graden; och som billigheten synes fordra, att R.
Fri. 15 Fria. 10 Fri. Fria I •I C ■ ! i Fria, Portemonnaier; se Portföljer. Porter; se Dricka. Pottaska; se Aska. Puder, tullbehandlas såsom Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier. Q, varn ste nar; se Steo. Qvercitron; hänföres till Färger, ej specificerade. Kaspar; se Filar. Rhabarber; hänföres under Apotheksvaror. Ridikyler; se Portföljer. Risgryn; se Gryn, ej af Spanmål. Rismjöl; se Gryn, ej af Spanmål. Rosmariu; hänföres under Apotheks varor. Rotting; se Rör. Rumm; se Bränvin. Riifkakor eller Räfkryddor; hänföras under Apotheksvaror. Rödfärg; hänföres under Färger, ej specificerade. Rör af Jern eller annan Metall, äfvensom Tegelrör; hänföras till Redskap och Machinerier. Rothe; se Färger, ej specificerade. Rötter för Apothekares behof, ej specificerade; hänföras under Apotheksvaror. Sadelmakare - Förslag till T till-1 axa. as Qvantitet för TullberäkInförsels-tull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Sadelmakare-arheten: ej specificerade; med äkta förgylda, försilfrade eller pläterade beslag 1 skålp. 75 andra slag ... 1 skålp. 50 Saffran 1 skålp. 2 — Salmiak 1 skålp. — 3 Salpeter, oraffinerad eller raffinerad: intill slutet af år 1858 — 15 från och med år 1859 Fri. Clnlisk eller salpetersyrad! Natron Fri. | Salpetersyra och “Skedvatten 1 skålp. — 5 Salt: oraffineradt: KokBergoch Glauber-, vattenfritt 1 kubikfot — 10 raffineradt ... 1 skålp. — 3 medicinskt ... Saxar: Ofverskäraresamt saxar till klippning af plåtar och bleck; hänföras till Redskap ochMachinerier. Skräddare-, Trädgårdsoch Ull
Med afseende så väl härå, som å rolehållarnes, på sätt här ofvan är nämndt, uttalade önskan i förevarande hänseende, få Utskotten tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, all de för sin del gilla Kongl. Maj:ts åsigt uti ifrågavarande ämne, och derjemte anhålla, att Kongl. 4 Slutttamt Allm. Betv. ock Ekon.-Utskms Betänkande, .V.-o 22. Maj:t täcktes låla i enlighet dermed utfärda nådig förordning. Stockholm den 6 Juni 1848. Jtfi SS. Ank. till Exp,-Utsk. den 9 Juni, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt finga om den. utsockne Frälsehemmanen i Halland åliggande rotering s-sk y Idig het.
Ständers deltagande och medwcrkan i Krigs, Revisionen för öfwerflödig eller ens umbärlig, ssm härwid är uppenbart och ostridigt, att genom detta deltagande erfordeliga upplysningar och handräcknings-anstalter med mera palitelighet och kraft än eljest olwifwelaktigt äro att förwänta, lika som den wid KrigsRedogörelse-malens bringande till stut högst nödiga skyndsamhet, med tillförlitelighet derigenom ofelbart bör kunna beredas Revisionen af 1788, 1789, r 790 arens KrigsRakenjkaper, som, lemnad utan uppmärksamhet af Sländerne, kan sägaS hafwa till betydelig stada och förlust för Staten warit ända till och med iars tid, oberäknat nagra dertill hörande mender, hwilka ännu i denna stund återstå, wisar derutom nog öfverflödigt angelägenheten af RiksénHöglofl. Ständers egen noggranna tillsyn ä KrigsRedvgörelse-Werkets oafbrutne och nitiska Förwaltning: ej til! förtigandes, att de underrättelser, som blifwa nödige wid den en gang hos Riksens Höglofl. Ständer uppkommande fraga om KrigSstuldernes godtgörande, svårligen kunna blifwa palitelige utan Standernes egen genom Deputerades fogade o,M Den 27 April. r6r omedelbara handläggning wid Krigs-Redogörelseärenderne. Landels. Sven Vijkman Lrzoo. ker Sam. vr^se». 8. Vallquist. ^oli. ? et. SLnclberA. Lrie Svennson. Ivl. ^onbion. Ornnilen^ Utdrag af protocollet, häller hos Högloft. Ridderftapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 27 April 1312.
Herr Grefwe» och Ordföranden gjorde proposition pä H med Constitutions - Utskottettilläggningar, bock sä, att i det föreslagna Momentet sättcS i stället för: som är m-put för sin famjlle, följande: som enligt Riddarhus - (Ordningen till säte och stämma berättigad är; och i sista tillägg, ningen införes ordet senare mellan detza och fast. Bi - Den 2Z October. 4373 Bifölls. 79 Z BifbllS. 8v §' Herr von 8 ekan t? wille endast hem» ställa om meningen i denna § kunde wara att Landt» Marskalken och Talemän finge hos Konungen anhälla vm Riksdagens afiysande, utan att förut derom göra anmälan i Ständcn. En sädan anmälan trodde hatt ofelbart borde föreskrifwas. Grefwe Norner: Man har e) kunnat förmoda detta af nägon Taleman, hälst han alldrig kan tala pä sitt Ständs »ägnar utan att dertill af Ständet wara anmodad. Herr Oock, Eorktr k.ustviF; Herr Klingspor, 6erstt, och Herr LerZkman, H.mbroi:u8 NsZnus, ropade att tillägget ej kunde stada. Herr Grefwe» och Ordförande» gjorde proposition pä § med Constitutions - Utskottets, samt det af Herr von Zclmntr föreslagna tillägg» Ropades Ja och Nej. Grefwe Norner: Det tillägg Herr vsa Lcksntr: begär, finnes redan 179 § upptagit. Grefwe l^ovvenkjelm: Att föreställa sig att Landt - Marskalken och Talemän skulle hoS Ko» nungen anföra en osanning, wore för brottsligt för atk kunna förmodas. Om derom här nägot skulle utsättas, borde derutom äswen stadgas nägot för alla ans dra f, ll, när ett sädant brott work möjligt. Tredje Band. N;o 220, 4574 Den sz October.
Den som bifaller i:a och 2ta mom. i 1 §:n af det i Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms utlåt. N:o 128 framställda förslag, voterar ia; Den 10 Februari e. m. ‘9l den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, antager R. o. Ad. det af Hr von Hartmansdorff i ofvannämnda afseende framställda förslag. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — ig. Nej — 18. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att emot 3:e mom. i i §:n blifvit anmärkt, att efter ordet ”kungjord” borde införas orden derest behörig sökande till lärarebefattningen kan erhållas. Hr von Hartmansdorff: Sedan Ståndet afgjort för hållandet med de fasta skolorna, har jag ingenting att erinra mot stadgandet i denna §, så vidt det rörer dem; men i slutet förekommer en bestämmelse, som jag skulle önska blifva förändrad. I stället för orden i sista raden uti 3 morn.: ”1 afseende å bibringandet af här nedan bestämda minimifordringen af kunskaper,'” skulle jag önska att det måtte heta: i afseende å bibringandet af här nedan bestämda kunskaper.” Hr von Hohenhausen: Jag medgifver att, på sätt Hr von Hartmansdorff begärt, orden minimifordringen af, må utgå, hvaremot jag anhåller att det af mig föreslagna tillägget måtte äga rum. Hr Råfel t: Då Utsk:n i 3 §:n färeslagit seminarier för bildandet af lärare, och R. o. Ad. i dag antagit ettstadgande, enl. hvilket embetsmyndigheter äga att pröfva föreskrifterna rör:de fordringarna på lärarne; så anser jag Hr von Hohenhausens förslag onödigt och anhåller derföre om bifall på Utsk:ns förslag, sådant det är. Deremot har jag ingenting att invända mot den af Hr von Hartmansdorff föreslagna rättelse i redactionen, enl. hvilken orden ”minimifordringen af” skulle utgå. Hr von Hartmansdorff:
Afrads-Spanmålen, sora användes dels till Garnisons-Regementernes och Flottans brödkorn, dels till fyllnad i Civile Staternes löner, utföres förslagsvis till lionde-Spanmcil : Indelt till Landsoch Militiae-ra. fl. Stater med 108,491 T:r, som på förslag af5R:dr T:n utföres till ett markegångs värde af 542,455. Den öfriga delen, utgörande 16,600 T:r, användes dels till Garnisons-Regementernes och Flottans brödkorn, dels till fyllnad i Civile-Staternes löner och utföres förslagsvis ä 5 R:dr till 83,000. T mde-Spanniåls-lösen, efter bestämda priser A 'tnde-medel af Kungsgårdar och flere Kronolägenheter, på förslag Penningar. Indelta Räntor, Kronovärde 352,778:40.-1,390,295. Spanmål, indelt 108,491 T:r å 5 R:r 542,455. ©indelt 65,000 d:o d:o 325,000. cmnee ___ > 2.814 250. 173,491 > > Sifv ertionde j Myntarelön och Slagskatt, på förslag 2,625 R:dr i Silfver, som utföres å 128 sk. i Bancosedlar Kappar-Kanta och Slagskatt, på förslag 3oo Skep:d å i3o Avesta Koppar* och Manufactur-Tull,pk förslag ... 507,000 4,500 45,000 Transport | 605,500|— |-|352,778|4o|— jl,390,295)— Inkomster. 5 Litt* Al• Summa Summa Banco. Oindelt. Indelt. Markegång på Förslag ä 5 R:dr tunnan. Värde å 5 R:dr Tunnan.