Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Edelcrantzs arfvingars bestämda yttrande, huruvida och inom hvilken tid de voro sinnade, att bringa samma Fabriks-Inrättningar till fullbordan, •—i Kongl. Maj:t, uti aflåten nådig Skrifvelse till Kongl. Commerce-Collegium af Revisorers Berättelse. 549 den i4 sistlidne Junii, funnit godt i nåder förklara, att framlidne Presidenten Friherre Edelcrantz s arfvingar måga tillgodonjuta ifrågavarande lån, intilldess den för rletsammas återbetalande fastställda tid tilländalöper, såvida de inom två år, räknade ifrån den i Julii innevarande år, sätta Fabriken för Linspånad och Linneväfnad i det skick, att machineriet för spånaden hålles i jemn gång och att linneväfnader på Fabriken jemnt tillverkas af garn, spunnet med machineriet; hvarvid dock bör iakttagas, att i fall dessa villkor, öfver hvilkas uppfyllande Kongl. Commerce-Collegium eger att hålla behörig tillsyn, icke vederbörligen fullgöras, merberörde lån, med upplupen ränta, skall efter de a:nc årens förlopp genast till fullo inbetalas: hvilket vi ansett oss böra hos Pikets Höglofl. Ständer anmäla. Bland öfriga åtgärder i afseende på de af Manulactur-Disconl-Fonden meddelade förlagslån, förekommer, att Kongl. Majrt, uppå ansökning af Fabriks-Idkaren i Norrköping, Assessoren Carl Aroseniusj genom nådigt Bref till Kongl. Commerce-Collegium, af den 17 Maji sistlidna år, beviljat Assessoren rättighet, att, genom successif afbetalning på 3:ne år, återgälda den summa af 20,000 R:dr,som han år 1815, såsom förlagslån på sex års tid, fått af Manufactur-Discont-Fonden uppbära till inrättande af en Norma 1-Fahrik för finare klädes-tillverkning, och hvilket lån följaktligen år 1821 var till betalning förfallet.
Men nu hafva landets producter för tillfället vunnit någorlunda god afsättning; en ymnigare vexel-lillgång uppslår och efterfrågan al vexlar saknas, ty myntadt silfver, motsvarande 3 millioner Banco af utvexlade 5, har måhända åstadkommit en direct varu-import, till hvars betäckande inga vexlar behöfvas; af vanliga åtgångs-arliklar, salt, caffe, socker, hudar, linnas rika upplag, af specerier och lux-arliklar mera än man tror sig på längre lid kunna föryttra; vexel-innehafvaren tvekar att för egen räkning något införskrifva och erbjuder Banco-Styrelsen, att, på sätt vid flere föregående tillfällen'"'} egt rum, mot räntefrilt förskott le - *) Anbud af denna art gjordes under 5 månaders tid år i8a5 nästan hvarje vecka och ej sällan ännu åren i83o och r83i, ehuru mynlbestämnings-beslutet då hade Banco-Utskottets VllatancLe N.-o l6- 35 verera, exempelvis i5o,ooo R:dr Silfv. Species 400,000 R:dr B:co, efter, i3a sk:s rent pris. Emot antagandet af detta anbud finnes ej något hinder; och efter skedd leverance står proportionen 12,400,000: 29,412,500 sålunda något bättre än 2: 4|- Hvaraf genast inses, att, jemlikt Banco-Utskottets förslag, nära en fjerdedels million eller 25o,ooo R:dr då kunna, till följd blott af detta ej serdeles betydliga Silfverköp, hållas näringarne i mon af behof tillhanda, oberäknadt de sedlar, som i och för köpet blifvit i allmänna rörelsen utgifne.
23 icke vidare fråga om villfarande lärosatsers utspridande i och för sig, utan om det dermed förenade, för samhällsordningen störande, ändamålet att värfva proselyter. Sådana ofog böra väl utan skonsamhet näpsas. Utskottet har derföre, samt för att gifva nödig enhet åt åklagaremagiens verksamhet i detta fall, föreslagit, i likhet med hvad hittills för visst fall varit stadgadt, att ifrågakomne pröfuingsrätt skulle uppdragas åt Konungens Justitie-kansler. Att denne eger, der han så nödigt aktar, infordra Dom kapitlens utlåtande, har ej ansetts behöfva särskildt uttryckas. Det andra af de utaf Kongl. Majit framlagda lagförslag benämndt Förordning, angående främmande trosbekämiare och deras religionsöfning, afser att angående dessa trosbekännares rättigheter och skyldigheter samt deras ställning i staten och förhållande till Svenska kyrkan meddela sådana stadgauden, som, enligt 87 § Regerings-Formen, tillhöra Konungs och Ständers gemensamma lagstiftningsrätt. Således äro deruti i allmänhet icke upptagna sådana föreskrifter, hvilkas meddelande, enligt Regerings-Formens 89 §, tillkommer Konungen allena. Detta, i ingressen till Kongl. Maj:ts Proposition uttryckligen antydda, förhållande är det af vigt att, vid granskning af förevarande lagförslag, icke lemna ur sigte. Derigenom förfalla ock åtskilliga af de anmärkningar, som mot förslaget blifvit gjorda, såsom att der saknades närmare föreskrifter angående statistiska förteckningar öfver främmande trosbekännare och delgifvande deraf till Svenska presterskapet, — att främmande tillåtna församlingar icke voro förpiigtade att hålla skolor för deras egna medlemmars barn, — att föreskrift ej funnes om sättet, huru Stats-kyrkans presterskap skulle erhålla underrättelse om Dissenters ledighet lill ingående af äktenskap m. m. Det är dock en annan brist i Kongl. Maj:ts förslag, som ej är af beskaffenhet alt dess afhjelpande kan anses beroende af Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt, men som ej kan förbises, ulan alt grundsatsen om samvetsfriheten och den derifrån oskiljaktiga bekännelsefriheten öfvergifves.
Såsom ett underverk, ensamt för vår tid, mäste det således betraktas, att när endast i o Boktryckerier i Stockholm och 18 i Landsortens städer, alla beroende af ett Kongl. Privilegium, funnos år 1809, då anläggandet hlef åtkomligt för hvarje rättskaffens man, deras antal i hufvudstaclen nu är 20 och i Sveriges öfriga städer 60, samt att tillverkningarne nu uthålla täflan med de i detta yrke mest konstfärdig» nationers. Exemplen verka efterföljd: jag har under några dagar med uppmärksamhet åhört långa och undervisande föreläsningar, hvilka flyttat mina tankar dels i academiska auditorier, dels i väfverier, spinnerier, smedjor nr. m., dock hafva alltid slutföljderne i dessa föreläsningar varit, att intet land kan vara sälli utan höga tullafgifter eller förhud emot införsel af främmande länders tillverkningar, samt att dessa afgifter och förbud befordra det inhemska landets välmåga, skaffa credit och silfver Lill Riks-Bänken, äfvensom lifva och upphjelpa den inrikes konstskickligheten och fliten, hvartill kommer alt det talats mjmket om consequence och att vara consequenta, hvarföre jag äfven vågade försöket att hos detta Högloft. Bevillnings-Utskott yrka icke ett förhud, utan en tull-afgift, vid införsel från Finland, på tvenne Bokartiklar; sedan detta är gjordt, måste jag väl fasthålla yrkandet, likväl utan fruktan för någon skada, i händelse framgång icke vinnes, ty, lika litet hädanefter som hittills, lära boklryckeri-ägarne inom Sverige för sina tillverkningar söka skydd bakom tull-bommar eller påkalla hjelp af seglande, ridande eller andra kustvaktare.” Af Herr A. G. Akesson: ”Emot del af Utskottets majoritet nu uppgjorda förslag till en ny tull-taxa, får äfven jag teckna mig som reservant.
Banco, vid bristande tillgång till böter, straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, i stället för det straff af tolf dagars dylikt fängelse, hvarmed hrottet, enär det stulnas värde icke öfverstigit 4o daler Silfvermynt, rätteligen, enligt 4° Kap. 1 §. Missgerningsbalken och 5 Kap. 4 §• Straffbalken, kunnat försonas; hade jag, uti skrifvelse den 3o April 18.38, uppdragit åt KrigsFiskalsEmbetet i Kongl. KrigsHofRätten att i laga ordning tilltala KrigsRättens vid ifrågaställda tillfälle tjenstgörande Ordförande och Ledamöter, för omförmälda oriktiga beslut, som jemväl gått i verkställighet. Öfver hvilket åtal, af KrigsFiskalsEmbetet utfördt 3o R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 jfan. 1S40. och af vederbörande med svar bemött, Kongl. KrigsHofRätten medelst Utslag den 5 nästderpåföljde September sig utlåtit, oell ansett KrigsRältens beslut i anmärkta måtto vara lagstridigt, samt, med åberopande af 14 Kap. g5 §. i 1798 års KrigsArtiklar, fällt KrigsRältens Ordförande och Ledamöter att, för derigenom ådagalagd vårdslöshet i Domare-embetets utöfning, böta, Ordföranden och RegementsAuditören hvardera Trettiotre R:dr 16 sk. samt öfrige Ledamöterne, hvar för sig, 16 R:dr 3a sk., och att alla gemensamt ersätta Artilleristen Rar, för bans lidande, med fordrade Tre R:dr allt Banco. Då härefter, genom anförda besvär KrigsRättens Ordförande och militäre Ledamöter bos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt ändring i Kongl. KrigsHofRättens omförmälda Utslag, eller ock att af Gunst och Nåd varda, antingen befriade från de dem ådömda böter, eller förunnade någon nedsättning i beloppet deraf; liar Kongl.
St. skulle antagas, vill jag icke yrka derpå, men tillstyrker på de skäl jag förut anfört, nemi. angelagenheten deraf att hufvudgrunderna för realisationen icke på något vis må rubbas, att hela den reserverade bancovinsten måtte blifva använd lill allmänt nyttiga ändamål. Gr. Frölich, David: Af de frågor, som R. St. hafva att behandla, torde få vara af iner invecklad natur än denna. Den är till den grad invecklad, att det är nära nog omöjligt att i en debatt betrakta den från alla dess sidor. Deruti inlöpa nemi. icke allenast frågor om bankens styrelse på det hela, således om tillrådligheten att förstärka banken eller att öfverlåta dess fonder till andra ändamål. Der inlöpa vidare frågor huru bancostyrelsen , sedan realisationen nu gått i fullbordan och fått bestånd, skall för R. St. och allmänheten framläggas i ett annat skick än hittills; huruvida den sista delen af de åtgärder och de förhållanden med banken i allmänhet, som ännu qvarstå, sedan banken valunder secretessen, skola undanrödja?, så att hvar och en skall kunna begripa bankens hela förhållande och ställning, eller 0111 ännu skall bibehållas den slags chiffer i räkenskaperna, som gjort, att endast de förut invigde kunnat vara dermed bemma. Deruti inlöpa ytterligare frågor, som naturligtvis alltid uppstå, då det är fråga om r:dr, skir och rist., nemi. huru mycket hvarje intresse skall kunna skrapa till sig. Jag hade den äran att vid det förra betänk, bifoga en reservation, som uttryckte mina åsigler , så väl öfver det ena, som det andra; den har blifvit i ett Stånd understödd af åtskilliga ledamöter vid återremissen, ehuru, så vidt jag kan minnas, icke af någon utaf detta Stånd. Jag har derföre ansett mig böra låta mina enskilda Ssigtcr i det ena och det andra helt och hållet fallo, och endast observera den strid, sota skulle fortgå i alla dessa frågor. Jag hade likväl ön - 184 Den at November f. m. skat, att den egentliga frågan om fördelningen af bancovinsten eller dess användande kunnat af R.
Deposita emot viss afgift angående 6 — 3 — dess Brand-Reglemente, provisionclt stadfästadt 6 —, 3 — dess Sedlar, angående utvexling af nya mot förslitne vid Låne-Contoren 6 — 2 om vissa förändringar dermed till text, format etc. .. 6 — 3 Aterrerniss 6 — 3 — på daler Kopparmynt, praescriptionstid för o deras inlösen (i 3 Aterrerniss .. G — 3 Ytterligare Memorial i samma ämne 6 — 3 — ~ angående inlösen och utvexling deraf 6 — 3 Aterrerniss .. 6 —. 3 angående textens innehåll 6 — 3 ■—• dess forum i Concursmål 7 1 3 dess Styrelse och Förvaltning intill nästa Riksdag, Reglemente derför usta Artikeln 2idra d:o G 6 — 3 3 3:dje d:o 6 —. 3 4*.de d:on usta Afdelningen 6 3 Aterrerniss . 6 3 — 2idra Afdelningen 6 3 ‘ angående en ny §. i denna Afdcln. G T 3 — 3:dje Afdelningen 6 3 •— 4;de d:o 6 — 3 Häftet. Pagina. Betänkandets. Riks-Ståndens Beslut. Underd. Skrifvelse. RiksdagsBeslut. N:o Ridd. 0 A. Prestestånd. BorgareSt. BondeStånd. — om närmare bestämmelser i samband med den för Banken beslutade Uppoch Utlåning Aterremiss .. — om administrationen af dess Pappersbruk Tumba (Se Bankens Regi.
Riddarhus-Utskotlet, med förslag till Ridderskapet och Adelns underdåniga skrifvelse^ till Kongl. Maj:t angående ändring i redaktionen af 33 och 37 §§. Riddarhus-Ordningen. XIII. 42, 202, 324. A. 325. — angående förslag till åtskilliga ändringar i Riddarhus-Ordningen. XV. 198, 206. A. 207. Riddarhus-vakt, den under Ridderskapets och Adelns plena kommenderade, angående en gratifikation åt. I. 271. II. R. 7. lil. B. 479. IV. 162, 353. A. 355. Ridderstolpe, F., Landshöfding, angående pension åt Enkan efter aflidne. Se StatsUtskottets Utlåtande Nio 74. Ridliusbyggnad för Hof-stallet, om anslag till. XII. R. 117. XIII. B. 334. A. 372. Ridskolan vid Upsala universitet, om indragning af. VIII. B. 488. Rikets Ständers hus, om uplåtande af rum och lägenheter derinom emellan riksdagarne. XI. 13. 22, 105. A. 116. Riksdag, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om nu pågåendes förlängande med en månad utöfver de 3me, som Grundlagen medgifver. IV. 195. E. 171. — Kongl, Majas Nådiga svar på denna anhållan. V. 7. ( 159 ) Riksdag, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om bestämmande af dagen då nästa Lagtima skall taga sin början. — Bonde-Ståndets inbjudning rörande nämnde fråga. VI. 32. — Om åtgärd för densammas afslutande inom Oktober månad. In bjudning derom från Bonde-Ståndet. XIII. Riksdagars och mötens förhandlingar, sedan Gustaf Lstes tid, om anslag till utgifvande af. Riksdags-Archivet, om fortfarande anslag lill. XIII. B. 42. A. 191.
Jag hemställer derföre till den värde Talaren, huruvida han ej sjelf finner, att Utlåtandet nu genast kan afgöras och bifallas. Herr von Hartmansdorff: Jag trodde alt den ena anstalten kunde göra den andra öfverflödig; men om så icke är, utan hegge erfordras oberoende af hvarandra, har jag för min del ingen ting emot, att Utlåtandet bifalles. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets berörde Utlåtande. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlets den i3 dennes under N:o 110 afgifne, och den ip derpåföljde på bordet lagde Utlåtande, rörande väckt fråga om skattelösen af Ecclesiastique-hemman i Skåne. Herr Cederschjöld} Pehr Gustaf: Uti detta Utlåtande saknar jag all bevisning för I 12 Den a5 Maij. den deri gjorda uppgiften, att desse ifrågastälide hemman äro af sådan natur, att de icke kunna till skatte försäljas; och då jag föreställer mig, att Presterskapet skulle tilläfventyrs hafva mera fördel af hemmanens försäljning till skatte, än af deras bibehållande i nuvarande skick, helst dessa hemman naturligtvis skulle af sjelfegande bönder vida bäLtre odlas, och följaktligen kunna inbringa åt Presten vida mer genom den årliga tiondens förökning, än genom den nuvarande städjan; så anser jag icke omöjligt, alc det Högvördiga Ståndet ju skulle kunna vilja sjelf samtycka lill försäljningen, och sålunda undanrödja hindret, äfven af ett privilegium.
Innan jag framlägger mitt nild. förslag, utbeder jag mig . E. K. M:s nåd. tillstånd att få framställa en kort öfversigt af det hufvudsak ligaste, som angår Jemtlands rotering. Under de flera tidskiften, då de begge landskapen Jemtland och Herjeådalen underkastades förändringar i öfvervälde, ömsom af Svenska och Danska Regell ler, var föisvarsverket, äfvensom öfriga styrelsen och deras allmänna ekonomi lika vacklande och tillfälligt, som sjelfva lagarna. Det mesta var då tillfällets och ofta ögonblickets alster, sorn medförde oreda oell oftast motsägelse i sjelfva grunderna, ej sällan omöjlighet i verkställandet. Huru dylikt osammanhang ej allenast hindrat landels och näringarnas uppkomst, Utan ock merendels tillintetgjort det nyttiga, sorn stundom kunnat börjas, är för klart, för att annorlunda än blott i allmänhet nämnas. En i sakens natur äfven liggande tillfällig följd af så obestämda författningars oftare användning, är dessutom ett slags villrådighet vid öfverläggning om, och antagande af förekommande förslag, hvartill mängden blifvit vand, om icke nästan tvungen, sorn omsider ingått i sjelfva folklynnet, samt nu mera utgör deraf ett bland de mest synbara drag. Sedan den tid, då hvarje vapenför karl vid åkommen fejd var fäderneslandets sjelfskrifne försvarare, hafva, under Svenska oell Danska styrelserna, militär-inrätlningarne härstädes efter hand blifvit jemkade till någorlunda likhet med hvad i nämnda Rikens öfriga provinser varit antaget, med förbindelse för en hvar till några års krigstjenst, hvarunder han likväl i fredstid alltid ägde frihet idka jordbruk och amira näringsfång, samt efter bestämda tidens förlopp ansågs för alltid entledigad.
Tyngden torde då endast blifva fördubblad, kanske flerdubblad, på deras skuldror, som knappast förmå alt bära den sådan den nu är. Under dessa omständigheter vågar jag derföre, tacksamt erkännande de välgerningar som Dalarnes folk mångfaldiga gånger förut, under tryckande bekymmer, fått njuta af den allmänna välviljan, till Rikets nu församlade Ständer hemställa: l:o att, lill nybyggande af berörda bro öfver Dalelfven, i enlighet med den af Herr H. Steffanson den 1 December 1858 uppgjorda ritning, medel måtte beviljas till det i koslnadsförslaget upptagna och beräknade belopp, 12,512 U:dr IV.mt, att utgå dels såsom anslag och dels såsom lån, lill de proportioner, som Rikets Ständer anse skäliga; 2:o att, lill förbyggnad vid norra stranden, emot elfvens vidare skärning, måtte såsom anslag beviljas tre fjerdedelar af det i hithörande kostnadsförslag derföre beräknade belopp. Motioner i Bonde-Ståndet 1863. 639 Örn remiss till Siats-Utskottet, dit undersökningshandlingarue torde få aflemnas. anbålles. Stockholm dea 29 November d862. Sven Ersson, från Stora Kopparbergs län. N:o 396 Af Bälter Sven Ersson från Stora Kopparbergs län, om anslag till a/löning dl en djurläkare i Ofvan-Siljans föderi af Stora Kopparbergs län. Sorn den fattiga allmoge inom Olvan—Siljans fögderi i Öster-Dalarne, hvars förnämsta lösegendom består af hästar och andra kreatur, hvilka som oftast åro hemsökta utaf smiltosamma sjukdomar, derigenom få lida kännbara förluster, och någon djurläkare icke finnes att tillgå närmare ån i den 10 å 20 mil från sagde allmoges hemvist aflägsna Fahlu stad, vågar jag härigenom anhålla: all för en djurläkare inom Ofvan-Siljans fögderi, med station i Mora, aflöning lill det belopp som skäligt pröfvas, målto af Rikets nu församlade Ständer varda beviljad. Om remiss till Ilögloiliga Stats-Utskoltet anbålles.
Hennes hy var af en nyanserad blekhet. Hennes stora mörka och djupa ögon sågo ut som hade de framstält en gåta och som om de lugnt väntade på lösningen, medan munnen med de smala, uppvikta läpparne och de krithvita något långa tänderna, tycktes säga: du är så dum; du kommer att gissa förgäfves. Hennes hår var rödt, alldeles blodrödt, och hängde i långa lockar ända ned till skuldrorna, så att hon kunde knyta det samman omkring hakan. Då såg hon ut som om man skurit halsen af henne, och som om blodet derför kvälde fram i röda strömmar. Josepha eller Röda Sefa, som Gochans vackra nièce kallades, hade en föga välljudande röst; hennes organ var mången gång beslöjadt ända till klanglöshet. Men när lidelsen grep henne, kunde det plötsligt få en klang af metall, som gjorde särskildt starkt intryck på mig derför att det hade en frapperande likhet med min egen stämma. Ibland, när hon talade, blef jag rädd; det var som hörde jag mig sjelf tala; och hennes sång påminde mig om drömmar, i hvilka jag hört mig sjelf sjunga alldeles så, som hon sjöng. Hon kunde många gamla folkvisor och det var kanske hon, som först väckte mitt sinne för denna art af poesi, liksom hon säkerligen har öfvat ett stort inflytande på den vaknande skalden inom mig; mina första dikter, Drömbilderna, som jag skref strax derefter, ha nog fått sin färg deraf — dyster och hemsk, som det förhållande, hvilket då kastade sin blodskugga öfver mina tankar och mitt lif. Bland sångerna, som Josepha sjöng, fans en folkvisa, hvilken hon lärt af Silla, och som också jag ofta hört denna sistnämda sjunga för mig, då jag var barn. Det är väl derför jag bevarat två strofer i minnet De ha följande lydelse — först är det den onde Tragig, som talar: »Ottilia kär, Ottilia min, du vill väl icke komma sist. Säg, vill du hänga vid högan träd? Eller vill du simma i blåan sjö eller vill du kyssa det blanka svärd som Gud i sin nåd beskär?» Härtill svarar Ottilia: Jag vill ej hänga vid högan träd, jag vill ej simma i blåan sjö. Kyssa vill jag det blanka svärd, som Gud i sin nåd beskär.
Herr von Hartmansdorffs yttrande om tjenligheten af den utväg, atfc genom annoncer i Tidningarne uppmana Författare, eller deras arfvingar, att sjelfve upplägga ett arbete, vid äfventyr att rättigheten i annat fall begagnades af någon annan; så synes äfven detta förslag hafva den olägenheten, att blifva ett verkelig!; tvångsmedel. Man behöfver icke, såsom andra talare förutsatt, förmoda att arf - Den 2g Januarii f. m. bingarne icke skola bry sig om att utgifva arbetet. De kunna önska det, men vara oformögne dertill i det ögonblick uppmaningen sker, och deras rätt bör icke derföre förminskas. Det bästa synes mig derföre vara, att förutsätta, att om någon skrift af intresse för allmänbeten under en längre tid icke varit tillgänglig, speculationen på dess utgifvande ånyo icke skall uteblifva, och att, i händelse rättigheten tillkommer fattiga arfvingar, en enkel öfverenskommelse med den mestbjudande troligen tillvägabragtes. Ty först då inga arfvingar finnäs, inträder Statens rätt alt disponera öfver den aflidne Författarens skrifter, såsom en Nationalegendom. Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln och de Herrar, som väckt fråga om förändring, huruvida det icke vore lämpligast att förblifva vid det stadgande, som finnes, och afstå från de föreslagna förändringarne. Grefve Frölich: Den uppmaning, den siste talaren gjort till Ståndet och jemväl till mig enskildt, alt afstå från den föreslagne förändringen, skulle jag för min del åtlyda, om icke det jag nu går att säga befinnes af den värde talaren eller Ståndet vara af någon vigt för frågans afgörande. Man har sagt, att äganderättsprincipen bör hållas i helgd; men jag hemställer, om i samhället någon äganderätt är så exclusiv, att den icke tål inskränkning med af - Den 29 Januarii f. m. seende på samhällets fordringar. Äganderätts-principen lärer icke i något fall vara så oinskränkt, sorn raan här vill göra den; åtminstone är det min tanka, att de värde ledamöter, som motsätta sig mitt förslag, icke sjelfve besinnat, huru nära de derigenom träd t till ytterligheten.
V. Banco-Verkets Understyrelse kommer att utgöras af Cheferne för de serskilde Departementen: Cassa-Afdelningen, Sedel-Contoiret, Depositions-Afdelningen, Låne-Afdelningen, Låne-Canzliet, Controlloch Revisions-Afdelningen samt Hufvud-Afslutnings-Contoiret, uti hvilka Verket, enligt den nya organisationen, skall fördelas. Tillhörande det Fullmägtige att låta uppgöra förslag, ej mindre till Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningen inom hvarje Bankens Afdelning och Contoir, än äfven till reglering af den vid Verket erforderliga tjenstemannapersonal, samt dess lönevillkor, under noggrann! iagttagande, att controller och göromål, så vidt det utan äfventyr af förluster för Banken låter sig verkställa, i möjligaste måtto förenklas; att tjenstemannapersonalen inskränkes till det antal, som för göromålens obehindrade gång oundgängligen erfordras, och att alla andra ändamålsenliga medel till förminskning i de nuvarande kostnaderne för Bankens förvaltning blifva begagnade.” 8 Banco-TJtskottets Betänkande, N:o 35. Nästföljande § 33 af Banco-Reglementet innehåller, att för uppfyllandet af omförmälda uppdrag nödige åtgärder ofördröjligen borde af Fullmägtige vidtagas, och berättigar Fullmägtige att under mellantiden, intill nästderpåföljande Riksdag, i den nion förslaget till Bankens nya Organisation Liefve utarbetadt och af dem godkändt, låta, der sådant funnes lämpligt, sätta detsamma provisoriskt i verkställighet, på det att, jemte den dermed åsyftade besparing i förvaltningkostnaderne, någon erfarenhet o;n fördelaktigheten och ändamålsenligheten al' de blifvande organisalions-förändringarue måtte kunna erhållas, innan förslaget till Rikets Ständers stadfästelse anmält#; Fullmägtige öppet lemnadt att under tiden för nya elier förändrade t jtnsiebefatlningar anordna de lönevillkor, Fullmägtige funno af rättvisa och nödvändighet påkallade, dock under förbehåll, att tolal-syinman af Bankens dåvarande Åflönings-Stat ej finge i något fall öfverskrida*.