Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under de sednasie åren hade det likväl lyckats Stamholländeri-styrelsen, att, med de tillgångar, som stått till hennes förfogande, kunna gå i författning om tillökande af holländeriernes antal, och bade sålunda under innevarande år, dels, med afseende å behofvet att förse holländerierne med tjurar af friskt blod blifvit inköpta 13 unga tjurar af Ayrshire-race samt 2 korthorns-tjurar, för hvilka en särskild lokal blifvit beredd, der de utan beröring med annan boskap, kunde underkastas nödig karantän, innan de lill holländerierne afsändas. och dels två nya holiänderier af Ayrshire-race blifvit uppställde, hvaraf det ena vid Lyckås i Jönköpings län och det andra vid Kasimirsborg i Calmar län, hvarförutom ett tredje blifvit inköpt vid Ultuna förlidet år, hvilket skulle nästa år ä lämpligt ställe uppsättas; utgörande alltså stamholländeriernes antal för närvarande tio, hvaraf: ett af Svensk race å Haddorp i Linköpings län, ett af Voigtländer-race å Kungsgården i Gefleborgs d:o, ett af Pembrocheshire-race å Susegården i Hallands d:o, samt sju af Ayrshire-race, nemligen: två å Ultuna i Upsala län, ett å Riseberga i Örebro d:o, ett å Gammalstorp i Skaraborgs dito, ett å Warpnäs i Wermlands d:o, ett å Lyckås i Jönköpings d:o, samt ett å Kasimirsborg i Calmar d:o. Emellertid hade genom dessa åtgärder Stamholländeri-fondens tillgångar blifvit betydligen minskade och dessa, hvilka vid sistlidet års slut utgjordes af: 28 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nöd.
Jag ser intet hin - 86 flen 11 Junii f< ml der» att man enligt samma raisonement skulli» kunna räda till inteckningsanstaltens utsträcka ning, på lika skäl ock under samma förmer.» tili flera andra egendomsclasser, till och med arrenderäftigheter, lifstidscomracter, och så vidare med ständigt iakttagande deraf, att pant’- tagaren finge hvarken mer eller mindre rätt hos sig pär tsatt, än den pantgityaren verkligen ägde och kunde öfverlåta, samt att dessa rättigheters b. skaff: nhet bletve i pantsättningsdocumentet noga beskrifven. Jaar tror således att första Momentet af InteckningsFörordmngens ic §.» antingen bör efter törj godkänd princip ännu ytterligare ber stämmas b; -tom en korcäre, och så lydande srcdaction: Ej trid inteckning beviljas, i annan egendom än hvartill gäldenärtn äger juli ägande rätt. Eiler ock, att den bör lyda ; Säker inteck*- ning i egendom, hvartill gälde.närens ägande rätt ej iir fullkomlig, dugge Domaren, att Jöre. inteckningens beviljande infordra uppgift på, och vid beviljandet anjov a, de vilkor, hvaraf denna äganderätt är, elter efter redan gjorde fladgcmdpi kan blifva in/kränkt. Med den sednare redactionco klefve inteckningsrätt medgilven för hus å Qiri grund, inclusive med all annan vilkoilig egendom. Dock skulle jag för min del tycka, att (ormen för pantsät ningsrätt af all ofullkomlig egendom bör, till undvikande af alla misstag vara bestämdt skild från samma form fp.f den fullkomliga.
Jemföras förhållandena emellan lärjungarnes bela antal och latinläsarnes från och med 5:te klassen inom detta fullständiga läroverk å ena sidan och inom nya elementarskolan å andra sidan, så få vi följande proportion: Stockholms Gymnasium med sina åtta skolor har af 1,058 lärjungar 153 på den klassiska linien, och nya elementarskolan har af sina 208 lärjungar 34 på den klassiska linien. Således är det ungefär samma förhållande i båda läroverken. Hvad Gr. Hamilton för öfrigt har sagt angående latinsskrifningen, gillar jag fullkomligt, ty att läsa latin utan att skrifva det, anser jag vara detsamma, som att läsa geographie utan karta eller botanik ulan växter. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Klingenstjerna, Erik Gustaf: Jag anhåller endast att med ett par ord få uttala mitt gillande af Utsk:ts förslag, att framflytta latinet ett par klasser. Flere talare hafva förespått, att en sådan framllyttning skulle föranleda latinets undanskjutande från hela elementarläroverket. Derför tror jag icke är någon fara, ty, så länge det i elementarläroverken finnas tvenne olika bildningslinier, kommer ovilkorligen latinet att bibehållas på den ena af dem. När skiljepunkten skall sättas mellan dessa båda vägar, anser jag det vara skäl, att den icke sättes för tidigt, så alt man kan hafva kommit underfund med en ynglings förmåga och fallenhet, innan han bestämmer sitt vilse genus, och jag tror, att det är till stor skada för den klassiska linien, om han för tidigt kastar sig in på den reala och öfvergifven en bana, der han kanhända kunnat gå långt. Enligt Utsk:ts förslag skulle denna skiljepunkt framflyttas två år, och således en yngling, som inkommer i skolan vid 9 års ålder, vara 13 eller 14 år, innan han hade att bestämma sig lör att följa den klassiska eller den reala linien, och denna ålder tror jag äfven är den lämpligaste. Hvad beträflär ämnenas fördelning enligt nuvarande läsordning, så börjar man i första klassen med Svenska, i andra med Tyska, i tredje med Latin, i fjerde med Franska och i femte med Engelska.
M:ts Bef.- h:de verkställda utdelning af ofvanberörde parti Hafre varit af verkligt behof påkallad, likväl och då sådant skett utan föregången anmälan och erhållet tillstånd samt utan vilkor af återbetalning, anser Utskottet denna afskrifningsfråga, hvilken tillskyndat Allmänna Magazinslnrättningens Fond en opåräknad förlust, destohellre bordt öfverlemnas till R. St:rs pröfning, som K. M:t jemlikt Dess Nådiga förklarande uti skrifvelse till UtredningsStyrelsen af d. 6 Juli 1825 ansett en sådan åtgärd böra vidtagas med en balance från åren 1813 och t8i4 å resterande undsättnings-spanmåls - 3o4 Stats-Utskottets medel uti samma eller Elfsborgs Län, utgörande 4^31 R:dr 9 sk. 3 r., för hvilkas betalning all tillgång funnits brista bos de skuldsatte. Enär likväl någon ersättning för denna undsättning, efter så lång tids förlopp, ej är att förvänta och det bör kunna förutsättas, att verklig nöd för densammas beviljande legat till grund, hemställer Utskottet, att den verkställda afskrifningen må godkännas. Emot den senare afskrifningstillåtelsen, finner Utskottet deremot ej något vara att erinra, enär undsättningen varit en följd af vederbörlig anmälan om den i Norrbottens Län år 1821 inträffade svåra missväxt samt behofvet af ett sådant understöd nogsamt blifvit ådagalagdt derigenom, att utdelningen till de nödlidande verkställts högst fjerdingtals, men för det mesta kapptals; — varande dessutom genom anställde utmätningsförsök utröndt, att Låntagarne saknat förmåga till Spanmålens återgäldande. (R. B. pag. a3. Förkl. pag. ga.) 10 Mom. Genom Nådigt Bref af d. 18 Februari 18241, bär K. M:t täckts af Gunst och Nåd befria förre Notarien C. M. Elfstedt från honom ådömd återbäring af 283 R:dr it sk. 3 r., som han af Magazinslnrättningens medel förskottsvis uppburit.
Hvad handeln med den Holländska kolonien Java vidkommer, lärer enl. hvad uplyst är genom en associé' af ett dervarande stort handelshus uti en aflemnad promemoria förhållandet vara, att, genom tull-lindringarnes borttagande, Svenska fartyg komma att, vid fraglfart till Holland, blifva befriade frän utgående tullafgifter derstädes, i likhet med de Holländske, hvarvid dock är att bemärka, alt Handels-sällskapet äger sjelf tillräckligt antal fartyg för bedrifvande af denna handel, så att föga förhoppning lärer förelinnas för Svenska fartyg att deruti deltaga. Vid aflastningar åter i Java, vare sig med Holländska eller Svenska fartyg lill - andra länder än Holland, lära utgående lullafgifterne förblifva desamma som hittills. Slutligen torde del tillåtas mig fästa upmärksamhet derpå, ali då tull-lindringen för Amerikanska produkter borttages, motsvarar den en tullförhöjning af 15 proc. å densamma, hvilket möjligen kan hafva till påföljd en förhöjd införseltull i de Förenta Staterne å Svenskt jern, hvaraf exporten till della land år 1849 utgjorde circa 130,000 Sk#. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har lika som många andra af delta Stånds ledamöter med stort nöje åhört det tal, Frih. Bonde här på f. m. hållit, icke derföre att jag gillar dess åsyftning, tvärtom är jag med honom af motsatt tanke; men derföre att det år glädjande höra en ledamot tala för sin sak med sådan värma sora han, och med den sakkännedom, hvilken höfves en författare i handelsstatistiken. Både Frih. Bonde och Hr Rosenblad hafva den fördelen som iheoretici alltid äga. Då de, som vilja försvara bestående förhållanden, måste taga sakerna sådana de äro och följaktligen afse både olägenheter och fördelar, så hafva Iheoretici, hvilka tala om hvad de hoppas blifva skall, den fördelen, att ingen svårighet förekommer, utan blott det rosenröda skimmer, som hoppet målar. Följaktligen kunna de alltid bringa både sig sjelfva och andra i hänryckning, hvilket äter är svårt för dem, som hålla sig vid verkligheten. Båda talarne hafva yllrat sig om hvarjehanda som ej lill saken hörer.
Då Utskotten hysa den öfvertygelse, att de sammansatte eller konst» hränneri-redskapen, genom den dermed till betydlig höjd uppdrifne produclion, synnerligast bidraga lill en öfverflödig tillgång på bränvin och lågt pris derå, hvilka omständigheter Utskotten redan uppgifvit såsom befrämjande fyllerilasten, hafva Utskotten, dels för att, så vidt det i denna väg låter sig göra, hämma ett omättligt bränvinssupande genom en förminskad tillgång, och dels i beli aktande deraf, alt brönvinsbrännin> gen, sådan den nu bedrilves, kan, ulan afsaknad för jordbruket, hvars förmon den egentligen bör afse, tåla inskränkning, funnit nödigt att, genom förändrade föreskrifter i afseende på redskapens beskaffenhet, åstadkomma ett förmiuskadt tillverkuings-belopp, för hvilket ändamål Utskotten föreslå, alt Bev.- och Occon.-Utsk. Bestänkande N.o'3. 5 bränvin sbränn ing hädanefter må utöfvas med enkel redskap, hvartill , med afseende å besparing af bränsle, endast mäsk värmare, utan. rectifications-apparat, bör få begagnas, samt alt ali annan konst-apparat forbjudes. §• 6. Till enkel redskap räknas panna med balt, bröst och nfkylningsredskap; hvaremot all annan apparat, med undantag af mäsk värmare, anses böra lill konstredskap.
Så snart man, såsom jag tror, på goda grunder öfvergifvit systemet af tullar efter värde och antagit bestämda afgifter för hvarje artikel, så måste man underkasta sig den ofullständigheten, att när varornas värde är olika, den fixa tullafgiften ej uppgår till samma procent för alla. Såvidt lämpligen kan ske, bör detta visserligen motverkas genom underafdelning af rubrikerna, men då man tager i betraktande alla de undersökningar, all den omgång, skada och tidsutdrägt, som vid tillämpningen blir en följd af en alltför invecklad indelning, så finner man lätt, att man här framför allt måste handla praktiskt, och jag har på dessa grunder icke kunnat undgå att erkänna riktigheten af komitlerades, i öfverensstämmelse med flera näringsidkares egna önskningar, afgifna yttrande, att den nuvide, enklare indelningen egde företräde. På de frågor, eller rättare sagdt anklagelsepunkter, hvilka Frih. Klinckowström direkte till mig framställt, anser jag mig ingalunda, hvarken moraliskt eller politiskt, förbunden att lemna honom svar; men då härvid likväl förekomma vissa särskildta omständigheter, som jag gerna önskade att något närmare få 524 Den 9 Februari. vidröra, så vill jag icke låla tillfället gå obegagnadt förbi, att derom lemna några upplysningar. Så har den värde talaren bland annat frågat, hvarföre icke, i öfverensstämmelse med I0:de §:n R. F., vid detta ärendes beredning, några upplysningar blifvit inhemtade från vederbörande embetsverk, eller från Kommers-Coll. Först och främst ber jag då att få fästa uppmärksamheten derpå, att i det omförmäldla stadgandet står blott, att »nödiga» upplysningar böra inhemtas m. m.; och man ser således, att en pröfningsrätt, ganska välbetänkt, blifvit Regeringen förbehållen, huruvida, och till hvad omfång, upplysningar böra infordras, äfvensom på hvad sätt detta lämpligast kan ske. Derföre händer också ganska ofta, att till vissa ärenders utredning utlåtanden inhemtas, icke af de ordinarie embetsverken, utan af akademier och komittéer, hvilka i ämnet ega en närmare sakkunskap.
Det har dessutom varit beskaffenheten af Embetet och Tjensteri hvarpå Utskottets Förslag till lönevilkors bestämmande i hvarje fall alltid haft afseende, icke på personliga ställningen i samhället af den som för närvarande deraf varit innehafvare. I 32 Stats-Utskottets Om denna grundsatts finnes riktig, lära anmärkningarne i närvarande fråga äfven vara vederlagda. Och som Utskottet icke finnér någre giltige skäl till en sådan hemställan, som den Anders Danielsson föreslagit; så kan densamma ej eller af Utskottet tillstyrkas. S:o Vid den i åttonde Puncten föreslagne öfverflyttning af Anslaget för BcrgsScholan i Fahlun ifrån g:de HufvudTiteln till den 2:dra, har Utskottet funnit någon erinran icke vara gjord; men emot den tillika uppförde, af Statssamt Allra. Besvärsoch Ekonomiutskotten gemensamt tillstyrkta förhöjningen i Anslaget rned iooo R:dr är anmärkt: inom Ridd. och Adeln af Hr Rosenqvist af Akershult.- samt hos BondeStändet af Eric Carlsson från Upsala Län och Anders Danielsson från Elfsborgs Län m. fl. att någon förhöjning i detta anslag icke vore behöflig. Genom 3 Stånds Beslut är likväl Utskottens tillstyrkande i denna fråga bifallet; Och varda derföre ofvanberörde iooo R:dr här bibehållne, att med de förut beviljade 2800 R:dr å andra HufvudTiteln och BergsCollegii Stat uppföras. g:de I anledning af Utskottets tillstyrkande, att å Stat uppföra 16,666 R:dr 32 sk., såsom erforderlige för anskaffandet af den utaf R. St:r för MinisterStaten, redan år 1823 beviljade Anslagssumma af 100,000 R:dr Hamb. Banco, efter 128 sk:s Cours, har hos Ridd. och Adeln Herr Hjerta Gustaf gjort den erinran, att Utskottet synes hafva förgätit, att ingå i någon Betänkandet), N:o 237. 33 någon undersökning om bela detta anslag verkligen behöfdes.
St:s år 1837 församlade revisorers anmärkntr i detta ämne innehåller, såsom mig synes, fullständiga upplysningar deruti. Jag anhåller att, med förbigående af ingressen, få uppläsa sjelfva förklaringen deraf; den lyder sålunda: ”Att en Iåneförsträckning inom denna afdelning af extra-anslagsmedel till de ordinarie, bokförda under namn af anticipation , ägt rum år i834 med 96,694 r:dr 46 sk. 6 r:st och år i835 med 72,691 a52 Den 37 Maj f. m. rldr 18 sk. 6 r:st., som vid 1835 års slut ännu icke voro återbetalade, hvilken åtgärd synts öfverflödig dels med de gällande föreskrifter, som innebära, det extra-statsanslaget icke må med det ordinarie sammanblandas, utan fastmera bör särskildt bokföras, dels med stadgandet om exlra-anslagets förräntande så länge och till så stor del, som icke behöfdes, för att jemväl komma försvarsverket till godo.” ”Till bemötande af dessa erinringar, hur Krigs-coll:m skolat inför E. K. M. i und. upplysa, allda, enl. hvad i8>:{ och i835 årens htifvudböcker för utreda.afdelnls ordin.- statsmedel utvisa, levererängarna från E. K M:s och Rikets Slats-conlor af de till ordin.utgifternas betäckande erforderliga och uppå de ordinarie staterna i nåder anvisade medel i den fördröjda ordning blifvit verkställda, att utrednls-afdelnlns fordran hos Stals-cont. utgjorde vid 1834 å,-s utgång 343,026 r:dr 12 sk g rist.
Ständer skulle finna nödigt, att om sammanhanget göra underdånig anmälan hos -Kgl. Maj:t på det Magazins-Directionen, som nu fått sig uppdragit att utarheta förslag till ett nytt Afskrifnings - Reglemente, äfven kunde erhåda Nådig befallning, att vid Författningens projecterande iakttaga, hvad i afseende på Afskrifxiings-Procent eiler Öfverskotts liqviderande lärer i öfverensstämmelse härmed blifva nödigt att stadga och förordna. Om Magazins - Inrättningens fordringar i Finland. l3:o Om beskaffenheten af Magazins-Inrutt* ningens jordringar i Finland, anser Sfats-Utskottet sig böra efter Räkenskapernes föranledande inför Riksens Högiofl. Ständer göra följande utredning. Enligt Magazins • Directionens senast afslutade 1815 års Hufvud • Bok uppgick desse fordringar till ett sammanräk nadt belopp af - . 507,494: 7. roj Denna Summa består af: 1:0 Värdet för Inrättningens Behållningar i Contanta medel, Spannmål, Proviant, Ved och Kohl, Byggnads - Materialie? Stats-ZJts&oitets Betänkanderi! Verkets fordrinpar hos O Xandets Inbyggare för lemnade SpannemålsJ undsättningar 50,538: 89. 9. 4:0 Inrättnin. gens fordringar hos diverse Verk och Perso ner 442,580:12.
Här har blifvit taladt om de despotiska oell monarkiska principerna i allmänhet; men man måste väl föreställa sig, mine Hrr, att dessa principer ära särskilda i statsskicket bestämda begrepp, och att den monarkiska principen är ett sådant begrepp. Men just derföre att dessa begrepp i öfvergångarne från det normala statsskicket så småningom och så lätt halka längre fram än de böra, anser jag att man bör vara försigtig och vidhålla sjelfva principen. Det monarkiska statsskicket fordrar att regenten skall vara ärftlig och att Kronan från honom öfvergår till hans äldste son, och deruti är detta statsskick despotiskt, att det ställer de K. Prinsarne under Konungens bud och befallningar. Vi lefva i en tid af allvarlig beskaffenhet. Vill man vinna något inflytande, som skall upbäras och erkännas af det sunda förnuftet, måste man träda in i lifvets verksamhet, deltaga i dess arbeten och dess sträfvanden. Må de K. Prinsarne, likasom alla andra medborgare, kunna inträda i det medborgerliga lifvets pligter, och t. ex. blifva militärer, civile embetsman och åtaga sig de skyldigheter, som tjensten fordrar, i den mening jag åsyftar, d. v. s. icke såsom födde riks-amiraler och fältmarskalkar, utan hvar och en i sin tjenst och på sina vilkor. Jag skulle vilja vara den förste, som väckte förslag om grundlagens förändring i denna anda, så att prinsar blefve berättigade att innehafva, om icke de allra högsta befattningar inom Arméen och Flottan, åtminstone de närmast derintill varande, äfvensom åtnjuta de dermed förenade löne-inkomster. Derigenom skulle ett förhållande upstå, som i alla hänseenden vore för Staten nyttigt. Ty i ett fattigt land, der tusentals tjenstemän lefva på knappa löner och der flertalet af afskedade Statens tjenare måste berga sig på otillräckliga pensioner, der är en statslyx ett Den 21 Mars f. m. '247 skrikande elände.
Hon täflar med mannen i smuts. Liksom mannen är hon småväxt, har svart, groft, fågellikt hår, gul ofta af smuts dold ansigtsfärg, små, sneda, vanligen sura och såriga ögon, platt näsa, breda utstående kindknotor, klena, spinkiga ben samt små fötter och händer. Samojediskt bälte med knif. 1/6 af nat. storl. Männens drägt, som är lik lapparnes, består af en enkel, vid och lång päsk, hvilken om lifvet hålles tillsamman af ett med knappar och messingsbeslag rikligt prydt bälte, hvarifrån knifven nedhänger. Stöflarna af renskinn gå vanligen öfver knäna, och hufvudbonaden utgöres af en åtsittande hufva, äfvenledes af renskinn. Sommartälten, de enda som vi sett, äro koniska, med ett hål i taket för afledande af röken från den eldstad, som befinner sig midt på golfvet. Sängplatsen är i många tält skyld bakom ett förhänge af brokigt bomullstyg. Sådant tyg begagnas äfven, då tillgång derpå finnes, till de inre delarne af klädedrägten. Skinn måtte just icke vara något beqvämt klädningstyg, ty det första den skinnklädde vilden, näst eldvatten och jern, tillbyter sig af europeen är tyg af bomull, linne eller ylle. Af de polarfolk, med hvilka jag gjort bekantskap, stå renlapparne utan tvifvel högst; der näst komma eskimåerna från danska Grönland. Båda dessa folk äro kristna och läskunniga samt hafva lärt sig att bruka och behöfva en mängd af åkerbrukets, handelns och den nutida industriens alster, såsom bomullsoch ylleväfnader, redskap af smidt och gjutet jern, eldgevär, kaffe, socker, bröd m. m. De äro fortfarande nomader och jägare, men kunna ej mer kallas vildar, och den bildade europe, som en längre tid samvarit med dem, fattar vanligen kärlek till mången sida af deras lefnadssätt och sinnesart.
Deu 18 Maj f. m. under året 1868, då vore det dumt af bolaget att hellre öppna kanalen den 31 Dec. 1867 än den 1 Jan. 1868. Jag vill icke säga någon obehaglighet emot någon, men möjligheten af ett dylikt förfarande utgör för mig ett ytterligare skäl att yrka bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Klinckowström: Jag hoppas, att Gr. Sparres uppgifter om bolagets verksamhet och arbetsförhållanden ärö mera exakta än Hr Grins berättelse om tilldragelserna i Stats-Utsk:t. Den ifrågavide ordföranden i Riksgäldsafdelningen, som visserligen icke är döf för goda skäl, men deremot för sådane, som dikteras af egennyttan eller det egna intresset, uppbjöd ingalunda sin förmåga för att hindra det ifrågavide företaget, ty om Gr. Sparre det tror, känner Hr Grin icke de medel, som stå nämnde ordförande till buds, utan det var Gr. Sparre sjelf, som genom sitt ifriga uppträdande för att gifva upplysningar förderfvade sin sak, och jag hade nog takt, att icke yrka något strängare, än ett enkelt bifall till afdelningens förslag. Gr. Sparre tyckes vilja besanna ordspråket, att »otack är verldens lön.» Gr. Sparre har fått allt hvad lian billigtvis eller obilligtvis kunnat begära, och ändå är han icke nöjd, utan fordrar, att bolaget skall få ytterligare ett års räntefrihet. Hr Grin säger visserligen, att det återstående af anslaget och lånet skulle utgå under innevarande statsregleringsperiod, men Hr Grin torde påminna sig, att när medlen beviljades, var nya Riksd.-Ordnin icke ännu antagen och följaktligen beräknades statsregleringsperioden skola blifva tre-årig, Den är nu ett-årig, och om medlen skulle fördelas på tre år, skulle Hr Grin erhålla mycket mindre än nu blifver fallet, då Hr Grin på en gång utfår hvad som egentligen icke skulle utfallit på kortare tid än tre år. — Ar det icke frikostighet, vet jag icke huru detta ord rätteligen skall förstås. Gr. Sparres yrkande innebär att tillskynda bolaget en räntevinst af 40 å 60,000 rdr. Ett sådant medgifvande från R.
Afven jag anhåller alt få instämma i den af Gr. Hamilton afgifna rerervation mot R. o. Ad:ns den 7 dennes fattade beslut. Frih. Wrangel von Brehmer, Johan Wollmar: Jag får vördsamt anmäla, att jag afgifvit min röst mot det Kongl, förslaget. Hr Boij, Adolf Fredrik: Mot R. o. Ad:ns vid sista plenum fattade beslut får jag härmed nedlägga min reservation. Frih. Bennet, Carl Stephan: Afven jag har med min röst sökt motverka det vid sista plenum fattade beslut, och anhåller derför att nu mot samma beslut få nedlägga min reservation. Hr Bogeman, Carl Adolf: Efter noggrann pröfning af det Kongl, förslaget bär jag afgifvit min röst emot detsamma, och får derför vid detta tillfälle reservera mig emot det beslut, hvari R. o. Ad. med afseende derå stadnat; instämmande jag för öfrigt i de åsigter, som blifvit af Gr. Henning Hamilton uttalade. Gr. von Schwerin, Otto Philip August: Jag anhåller att lå i R. o. Ad:ns prot. nedlägga min reservation emot R. o. Ad:ns i sednaste plenum fattade beslut; och instämmer jag i syftningen af det utaf Gr. Henning Hamilton afgifna yttrande. Frih. von S!ch werin, Jules: I den strid på lif och död om den Svenska Adelns politiska tillvaro, som i dessa dagar utkämpats, har jag icke med något yttrande här deltagit. Jag har nemligen smickrat mig med, att mina åsigter det förutan skulle vara tillräckligt bekanta; och jag har väl vetat att min svaga stämma icke förmådde motverka det olyckliga resultatet. Striden är nu slut, och vi besegrade kunna i viss mån säga: tout est perdu, hors 1’honneur. 42G Den 9 December. Ansvaret för segern drabbar i främsta rummet Konungens rådgifvare och dernäst en hvar, som röstat bifall till förslaget; de skola härför svara inför den obevekligaste af alla domstolar, inför häfdernas Allshärjarting. Af mina förfäder har jag i arf emottagit en urgammal vapensköld.