Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och på samma gång som grefvinnan Bonde var den fina, belefvade världsdamen, var hon den varmhjärtade kvinnan, hvars största glädje låg i att m e d frikostig hand lindra lidande medmänniskors n ö d o c h taga personlig del såväl i deras sorg som glädje. Sedan många år tillUNGDOMSPORTRATT AF GREFVINNAN BONDE. baka vistades i grefETTER EN MINIATYR AF vinnan Bondes h e m FREDRIKA BREMER. hennes kära vän frö- ken Elise Silfversparre, hvilken m e d dotterlig ömhet vårdade henne o c h nu tillika med många stå sörjande vid den hänsofnas grift. Grefvinnan Clara Bonde afled den 12 januari, och hennes jordfästning skedde i Östermalms kyrka den 17 i närvaro af representanter för konungahusets medlemmar samt släktingar och vänner. Den enda krans, som prydde grefvinnan Bondes kista, var från &gt;Sessan », och den talade på sitt tysta språk om hvad den aflidna varit för konung Carl den femtondes dotter. Af de tvänne porträtt af grefvinnan Bonde, som Idun i dag bringar sina läsare, framställer det större den hädangångna i hennes senaste år. Den mindre bilden är en kopia efter ett miniatyrporträtt, måladt af ingen mindre än Fredrika Bremer och af denna skänkt till grefvinnan Rålamb, när hennes dotter blef hoffröken. På baksidan däraf har grefvinnan Rålamb skrifvit följande, förmodligen syftande på den äldre dotterns död och den sorg, som detta efterlämnade. » Blott en suck var hennes ungdoms miime, Länge tårar skymde hennes blick, Tröste Gud med blida ödens fkick I en framtid hennes ömma sinne. » Så har nu den sista grefvinnan Bonde af Björnö af den s k. Hörningsholmsgrenen samlats till sina fäder, och på henne kan i sanning tillämpas skaldens ord: » Hvad rätt du tänkt, hvad du i kärlek vill, hvad skönt du drömt kan ej af tiden härjas, det är en skörd som undan honom bärgas, ty den hör evighetens rike till. » ADELAIDE NAUCKHOFF. MORMORS M RUM.
Majit, genom Kungörelsen den 13 Mars 1857, förordnat, bland annat, att Iläradshöfdings dagtraktamente skall utgå med 3 R:dr 25 öre och Nämndemans med 1 R:dr 50 öre, samt genom Kungörelsen den 24 November sistnämnda år, att så väl de extra domare, hvilka förordnas att i ordinarie, domares ställe hålla ransakning i brottmål, som de i vissa domsagor tillförordnade ständige brottmålsdomare ega åtnjuta resekostnadsersättning och dagtraktamente till lika belopp, som är för Häradshöfding i gällande rese-reglemente stadgadt, äfvensom att den Häradshöfdingar tillkommande ersättning för skjuts och dagtraktamente till skrifvarebiträde skall enligt rese-reglementet beräknas. Då häraf framgår, att det dagtraktamente, extra domare vid syneförrättning å militie-boställe åtnjuter, både är lågt i förhållande till hvad Häradshöfdingar och Nämndemän i dagtraktamente ega uppbära, och äfven vida understiger hvad extra domare vid andra, ej besvärligare förrättningar erhåller, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, det 1 § af Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1843 måtte erhålla den förändrade lydelse, att extra domare vid syn å militie-boställe eller å hvad dertill hörer, skall åtnjuta Häradshöfding tillkommande resekostnads-ersättning och dagtraktamente. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Jan. 1863, kl. fi e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om en ny lag rörande vattenrätten.
Entreprenader för fångarnes utspisning tror jag ej för dem vore önskvärda, om ej dertill erhölles större anslag, men under närvar, förhållande, då anslaget för fångarnes utspisning är så knappt, tror jag ej att entreprenad derå vore lämplig, emedan en sådan inrättning endast på fångarnes bekostnad kunde bära sig. Efter den speciella kännedom jag har, sker uppköpet för hvarje dag af fångdrängarna, och fången får hvad han behöfver. Delta är förhållandet vid det häkte jag egentligen har kännedom om. Vid mera stadigvarande häkten, der fångarne sitta längre tider, är ett annat förhållande; der kan jag medgifva att entreprenad är lämplig; men detta är en helt annan sak, och jag finner ej att det i någon mån kan rubba den stora organisation, som Frih. Sprengtporten omnämnt, att 24 fångvaktmästare få 33 r:dr 16 sk. till skrifvarebiträde och skrifmaterialier. Deremot anser jag för afgjordt, att om de icke få detta understöd, så kunna ejde anbefallda fånglistorna vidare åstadkommas, emedan ingen vill bekosta dem. I öfrigt vidhåller jag min öfvertygelse, att denna fråga lämpligen kan-uppskjutas till dess 8:de hufvudtiteln förekommer, på samma sätt som Gr. Mörner upplyst att BondeSt. genom ett sådant be - Den ii Augusti f. m. slut tillkänna“ifvit' sin önskan, att regleringen af förhållandena med länshäktena måtte öfverlemnas åt den auctoritet, hvilken af StatsUtsk. vid 8:de hufvudtiteln föreslås, såsom den der bör äga under sin uppsigt allt hvad som hörer till fångvården i Riket. Frih. Sprengtporten:
Memorial, angående anordnande af arfvoden dt Bankens Cassa-Skrifvare. Sedan Bankens nuvarande sju Cassa-Skrifvare, uti en till Banco-Fullmägtige ingifven skrift, med yttrad förhoppning, att vid en framdeles skeende allmän löne-reglering komma i åtnjutande af lika vilkor, som för Contors-Skrifvarne i lägsta graden varda bestämde, anhållit, att under tiden, i anseende till den trägna beskaffenheten af deras befattningar, undfå en lämplig löne-förhöjning, åtminstone till det belopp, att hela arfvodet blefve enahanda med hvad som bestås deras mindre trägen tjenstgöring underkastade vederlikar i Rikets Ständers Riksgäbls-Contor, och således provisoriskt, i ett för allt, erhålla hvardera 36o R:dr B:co årligen, att räknas ifrån den 1 October innevarande år; så hafva Baneo-Fullmägtige, uti till Utskottet afgifvet Utlåtande, jemte förmälan, att, sedan det förhållande år i832 inträffat, alt af Bankens då varande Extra Ordinarie!- ingen velat åtaga sig de trägna Cassa-Skrifvare-göromålen, emot det derföre bestämda arfvodet af 144 R;dr B:co årligen, nödvändighet för Fullmägtige uppstått, att för år i833 af Bankens Omkostnads-räkning tillägga hvarje Cassa-Skrifvare ett extra anslag af 56
Under sådana omständigheter måste naturligtvis den ifrågastälde ränteförvandlingen, efter hvars verkställighet hela jordbeskattningen kommer att nästan uteslutande bero af smörets och spanmålens markegångsvärde, medföra en väsendtlig tillökning i det belopp, hvarmed hemmansräntorna under nuvarande förhållanden få af de skattskyldige lösas. Att på förhand beräkna framlida resultatet af denna skattetillökning, är visserligen icke möjligt; men såsom någon ledning för bedömandet af meranämnde prisers inverkan på skattebeloppet, anser jag mig upplysningsvis böra meddela, att derest det förslag, hvarom nu är fråga, från och med innevarande år blelve tillämpadt, skulle för de i Comiterades underdåniga Utlåtande, såsom exempel åberopade tvänne hemman inom Stockholms och Upsala Län, under de första fem åren, uppkomma en årlig skatteförhöjning af 5 R:dr 46 sk. 7 rist. för det förra och 3 Il:dr 9 sk. 5 r:st. för det sednare Länets hemman; hvilka summor öfverstiga hvad samma hemmans nuvarande grundräntor, enligt medelmarkegångspriserna för sednast förflutna tio år, utgöra. Enär 28* 220 ett sådant resultat, hvilket ungefärligen öfverensstämmer med det förhållande, som visar sig vid förslagets tillämpande å de flesta exempel-hemmanen inom de andra Länen, kan uppkomma genast efter samma förslags uppgörande, och då medelpriserna beräknas för ett årtionde, hvaraf största delen eller 7 år innefattas under den tid, hvars medelpriser härvid blifvit begagnade, så mäste sannolikt den omförmälda skatteförhöjningen blifva än större, när helt och hållet andra årspriser komma att bestämma de nya räntornas lösningssumma, och då förslaget tillämpas å hemman eller lägenheter, uti hvilkas gamla räntor hvarken smör eller spanmål ingår.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 180 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om indragning af Råoch Rörs samt Insockne-friheten å Hemman, som blifvit skiljde från Säterierne. Herr Hjertaj, Gustaf j och Grefve Horny Claes Fredrik„ anhöllo, att ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, det ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, kunde sådant, enligt 49 §• Riksdagsordningen, icke förvägras. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 17 sistlidne Junii under N:o 181 afgifne, och den 9 dennes e. m. på bordet V a64 Den i3 Juli i e. m. lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Remiss af Handlingarne i målet, rörande Majoren von Stei jerns underdåniga anhållan om evärdelig Skatlemannarätt å a:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter, Valla-Slätten och Härrsjö-ängen. Herr HjertaGustaf: Jag anhåller om Sterremiss af detta Utlåtande. Utskottet Rar väl tillstyrkt, att Majoren von Steijern skall få skatterätt för de utägor han odlat, men alldeles förbigått förhållandet med Linnefabriken i Wadstena. Denna fabrik är likväl icke allenast i god ordning, utan fortsattes med en drift, som icke saknar inflytande på näringarne i Fäderneslandet. Jag skulle tro, att det vöre billigt, om man vid detta tillfälle afsåg det förhållande, hvari arrén da to ren kommit. Ilan har begärt evärdelig skatterätt på ägorna.
Majus Nådiga uppmärksamhet, ej mindre på beloppet af de dryga Fragtoch Assecurartce-kostnader med flere utgifter, som för Spannmålens transporterande till hamnarne i Medelhafvet nödvändigt skulle uppstå, än äfven på vådan af Sädens förskämning under en så lång och ofta besvärlig Sjöfart, samt osäkerheten att vinna någon afsättning på Korn uti Italien, der detta Sädesslag högst sällan efterfrågas. För bestämmandet af den förlust, som meranämnde Spannmåls utförsel io5o Stats-Utskottets Betänkanden. kommer att ådraga Allmänna MagazinsInrättningen, har Stats - Utskottet för närvarande ej kunnat träffa någon annan eller fullständigare ledning, än den. Riksens Högloft. Ständers Revisorer för-» slagsvis angifvit, emedan, enligt de från Kongl. Direetionens Ombudsman Protocolls-Seereteraren Ashelofs sist insände Rapporter omkring i4}ooo Tunnor Korn skola finnas oförsålde och dessutom ännu icke är kändt, till hvad belopp Ombudsmannens resekostnader och öfrige af honom bestridde utgifter tillika med flere under tvist och Domarens pröfning ställde ersättnigsoch haveri-frågor vid slutelig utredning uppgå, dock förmodar StatsUtskottet, så framt ej någon synnerlig händelse inträffar, att förlusten å Spannmåls - Exporten till Italien, om för Säden beräknas att Räkenskaps medelvärde, af Allmänna Magazins-Inrättningeris hela lager år 1821, sannolikt skall öfverstiga soo,ooo R:dr Banco. Uti föreskrifne Anmärknings-fråga, om den verkställde Spannmåls-Exporten till Italien, hafva skiljaktiga meningar af Stats-Utskottets Ledamöter blifvit yttrade, dervid, efter gjord och justerad pro - StatsUtskottets Betänkandeti. *o3i proposition, den anställde voteringen så utfallit, t vänne Stånd till alla delar gillat det anförande, som hår ofvan finnes intaget, utan att föreslå vidare ansvarspåståenden, hvaremot ett annat Stånd anser sig bora tillstyrka Riksens HågloH.
St:rs beslut, men att fortfarande utdela löner på detta sätt anser jag vara orätt och inom Utsk. sökte jag också göra den åsigt gällande som Hr Brakel här fram - 86 1) e n 6 Juli f. m. ställt, så mycket billigare att bifalla, som den ej föranleder för det närvaride till någon löneförhöjning eller förökad utgift, utan endast en reglering inom Artilleriet. Om man antager Hr Brakels förslag, kan tvärtom en besparing upstå för Statsverket; ty det kan hända att så många äldre Kaptener hafva Batteri, att 12 Kaptener icke blifva öfver, och i sådan händelse skulle dessa högre Kaptens-löner besparas Statsverket. Jag understöder på anförde skäl Hr Brakels framställning, och anser det vara lämpligast att återremittera punkten. Hr Mannerskantz. Carl Axel: Jag delar icke den siste talarens åsigt, att man bör bibehålla passevolansen för den värfvade arméen, utan jag anser det vara bättre både för befälet och manskapet, att bestämma en viss aflöningsstat för manskapet, och att låta en Beklädnadskommitté ombesörja anskaffandet af deras beklädnad. Men så länge passevolansen finnes, anser jag det vara högst orätt att från BatteriChefens lön afdraga den vinst, som han anses skola göra på passevolansen, ty en sådan vinst borde rätteligen uppkomma. BatteriCheferna erhålla en viss summa för att dermed bestrida manskapets underhåll, och det skulle då endast vara de, som sparade på manskapets underhåll, som kunde få någon behållning. Om punkten återremitteras, vore det derföre biist att borttaga denna skilnad i lön för Batterichef och en Kapten utan Batteri. Om en Batterichef skall kunna göra någon vinst, som icke göres på hans underlydande manskaps bekostnad, så måste detta vara till följe af en särskild omtanka genom klok hushållning, som således förtjena!- den belöning en måttlig vinst kan lemna.
L. S. N:o 381. Frih. Hjerta. Fullm. S. G. v. Troil. L. S. N:o 394. Frih. Nordenskjöld. Fullm. Eric Sparre. L. S. N:o 399. Bernh. v. Beskow. Herr Bratt. Fullm. C. U. Roos. L. s. N:o 167. S. P. Gethe. L. S. N:o 189. Leonhard Fr. Rääf. L. S. N:o 212. C. A. Lind af Hageby. L. s. N:o 215. Herr Ramsay. Fullm. Carl G. Mörner. S. N:o 279. Herr Giös. Fullm. Ulr. Gyldenstolpe. L. S. N:o 264. Herr Silfverlood. Fullm. R. A. von Rosen. Herr Dankwardt Lilljeström. Fullm. C. M. Elgenstierna, i., s. SSifj>. rid 31. Printzensköld. i, s. N:o 494. Herr Croneborg. Fullm. N. Tersmeden. L. s. \:o 655. Herr Gyllenadler. Fullm. C. D. Frölich. J, s. JN:o 746. Herr Reiher. Fullm. F. Åkerhielm. L. s. N:o 491. A. E. Kalmberg. L. S. N;o 592. K. Bosin. L. S. N:o 706. Herr Rosenmiiller. Fullm. Th. Cederström. Carl Jacob Apolloff. L. S. N:o 1918, yi. Herr v. Strussenfelt. Richard Michael Ehrenborg Fullm. Herr Brakel, B. C. L. S. N:o 1112. Herr Lagerberg. Fullm. Fredric Lidströmer, r-, s. 3N:o 1170. Herr Stjernström. Fullm.
Vidkommande åter Herr Crons yrkande, att oftanämnde kungörande I Tidningarna måtte genom lag godkännas och förklaras va* ra ett giltigt sätt att, då åtkomsthandjingar saknas och ej kunna anskaffas, bereda rättig.’ het till lagfarts erhållande; så finnér väl Utskottet ett så beskafiadt förklarande ej vara Jämpjigt eller ledande till det ändamål, som med lagfart åsyftas; hvarföre Utskottet ej eller kan till detta förslag tillstyrka bifall; men Som föreskriften i förklaringen af den 14 Maji LagUlskottets Betänkande N:o l< 7 ' 1805» au när lagfart sökes, de handlingar, som styrka förra egarens åtkomst, ovilkorligen skola uppvisas, efter Utskottets tanka, möjligen kan tydas till inskränkning af den rätt, hvar och en bör ega, att , då åtkomsthandlingar förkommit och ej kunna åter anskaffas, genom af lagen i allmänhet godkänd bevisning ådagalägga sin egande rätt; så synes rättighet till sådan bevisning böra uttryckligen stadgas; för hvilket ändamål Utskottet föreslår, att slutet af Kongl. Förklaringen den 14 Maji 1805 , som lyder sålunda: ”att, enär lagfart hädanefter sökes, de handlingar sorn styrka fårre egarens åtkomst ovilkorligen böra uppvisas, samt innehållet deraf korteligen i Lag farts-Protocollet antecknas mätte andras till följande lydelse • 5,att, enär lagfart hädanefter sökes, förra egarens åtkomst skall styrkas och i Protocollet tecknas hvilket dock, tillika med tvänne Ledamöters serskilda meningar, till Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen öfverlemnas. Slockholm den ao December i8a8. ji Bil, till LagUisk6ttets Betänkande N:o 2? Transsumt af Protocollet hållet hos Rikets Högloflige Ständers Lagutskott den 20 S D. öredrogs Herr A.
Ken, I händelse af conéurs, ege innehafvare af dylika fordrings-bevis, äfvensom depositions-bevis, derföre pant icke blifvit ställd, ej rätt till betalning förr, än sedan, under Bankens utredning, alla inom nedan stadgad prasscriplionstid anmälde credit-sedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank blifvit inlöste; men lyftning, emot ställd säkerhet, kan af Rätten, efter omsländigheterne beviljas. 10 §. Derest Sedel-Bank ej med Rikets metalliska mynt, eller med sådana sedlar, sorn lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser dess creditsedlar, eller för bristande betalning återkomne invisningar, eller öfrige förbindelser, af hvad namn de vara må, kan Bolaget ej tillåtas att Bankrörelsen fortsätta; hvarom Konungens Befallningshafvande åligger att genast utfärda Kungörelse. Innehafvare af Bankens credit-sedlar,' hvarföre betalning blifvit fordrad men ej erhållen, åtnjuta laga ränta derå från uppvisningsdagen, samt handräckning till sin fordrans utbekommande, såsom för till innehafvare!! slälldt skuldebref, n §. Directionens Ledamöter vare med deras personer och egendom, en för alla och alla för en, ansvarige för betalning af all Bankens gäld. Afgår Ledamot utur Directionen, fortfare under loppet af ett år derefter dess ansvarighet för de intill dess afgång utfärdade credit-sedlar samt andre Bankens skuldförbindelser. Yrkar någon Bankens borgenär, att'dess tillgångar måtte till coneurs afträdas, och varder han ,ej genast för sin fordran förnöjd, döme Rätten till coneurs. Beträdes någon Directionens Ledamot eiler annan delegare i Bolaget, att hafva begått svek eller bedrägeri, eller genom uppenbar vårdslöshet vållat Bankens obestånd, straffes enligt Lag, såsom bedräglig elier vårdslös gäldenär, och ansvare för all Bankens gäld, ia §.
Jag kan icke fatta, att olägenheterna eller fördelarna af verkställighet å första domstols beslut kunna blifva särdeles olika derföre, att endast 3 instanser komma att finnas i stallet för 4; så länge nemi. organisationen af första domstolen förblifver oförändrad. Hr Tham, Wolrath: Då fråga om lagmansrätternas afskaffande förevar och den erinran gjordes, att Hofrätterna skulle öfverhopas af dit fullföljda mål, svarade man, att sådant vore lätt afhjelpt derigenom, att första domstols beslut borde fullgöras. Då var sådant ganska lämpligt. Nu, då det skulle kunna verka till lagmansrätternas bibehållande, är samma sak fullkomligt olämplig. Contradictionen ligger altså i öppen dag. Äfven jag skulle anse vådligt, om alla mål skulle gå i verkställighet efter en domstols beslut deri; men i betänk, står: ”Har den vädjande tappat, gifve omant ut hvad honom är ådömdt och sätte det hos Konungens Bef:h:de eller i taka händer.” Det synes således, att här endast hafves afseende å penningar eller dylikt, men icke å t. ex. doms upprifvande m. m. sådant. Då någon 12 II. i3 jJcn itt Augusti f. m, fara häraf icke kan följa, och jag anser correctivet nyttigt, ehvad lagmansrätterna afskatfas eller bibehållas, tillstyrker jag altså bifall till betänk. En ledamot bar sagt, att det varit förmånligt för den nya lagen, om man antagit en princip deraf i sender. Om man vill hafva en lag utan principer, är detta sätt mycket godt; ty olika personer och olika opinioner skulle då fastställa hvar sin princip. Frill, flaab: Sedan jag begärde ordet, har Hr Strussenfelt haft det och då förekommit mig i den vederläggning, jag velat försöka emot Gr. Frölichs påstående, att doms fullgörande efter förste domstols beslut är ett juridiskt ondt. Jag vill blott tillägga, att i alla rättsfrågor måste väl den synas hafva bättre rätt, som fått dom för sig. Jag förenar mig för öfrigt med Hr Cederschjöld deri, alt jag anser det vara bäst att antaga särskilda delar af lagen i sender. Frih. Boye:
10 ll:co 8kuIIs clet blikvs kor bancoKuIImägtige en tillkrellsställelse, att, meclelst beviljanilet ak ilet sökte betslnings-anstänclet intill nästa Kiksrlag ga K. iVI:ts vslviljanös Kail. aksigler till mötes, samt i köljcl tlerak betänkan ilen, lV:o 4>- 4g' läts ali executiv atgäril miller tillen inställas, säilant likväl muler ilet uttr^ckeliga körbebäll, att enabancla anstanil oeb inbibition ak ali executiv bebanrlling merlgäkves, ej minil,e kör ilen 8tatsVerket oeb anilre publike Lassor tillböianile ciel ak ersättnings-summsn, än kör ile anspråk b:gsLoitoii ets Kullmägtige, i sammanbang mell utreclningen ak kurre DilialDisconterne, kunnit sig köranlätne att emot Danilsböblingen görs gälllanije; samt ak K. 8t:rs DuIImägtige i IDgsLontoiret: att Kva6 beträlkacle ile Oötbeborgs k. <1. Discontlnrättning tillbörige ak Kleman tillgripiie oeb körskingraöe meclel, lingö Kullmägtige i unrlei örket anmäla, alt som b:gsLontoirets bekatlning meri utrerlsnrlet sk »lenna Discont kom att allllele» uppköra ilen i ^pril 1826, se<lsn Lontoiret reilan erbällit kull betäckning kör <le körbinrlelser, Lontoiret, i ock kör nämnile Discont; utreilning, sig ikläilt, karle Kullmägtige ansett sig böra till Oiscontbolagels egen bebanrlling öfverlemna Danrlsbökilingen sk äVingärrls unrlerrl. ansökning i bvail ilensamma angeckOätkeborgs
Fr ir.i 3 Ciment I Tunna 36 . Cirklar och Kortpassare . I OO R:dr v. 25 Fi ia. 3 tÖ — Citroner ... IOO st vek. I 4° — Citronsaft Fr itl 8 — Citronskal, torra I Skålp. 4 -1 r4 CoefFurer och Fruntimmershattar, ej specificerade f 00 R:dr v. 5o —~ Fr ia. Compasser 100 R:dr v. 25 Fr ia. i — 1. Skålp. — tö Fr ia.j Cattun, se Väfnader af Bomull, Chagrin-Skinn, se Läder. Chartor, se Böcker. Cheniller, se Fransar. Ghrystal-Arheten, se Glas, ej specificerade, Chrystalli-Tartari, se Vinsten, renad. Cremor-Tarlari, se d:o d:o. Cinders, se Stenkolsstybb. Cocbenille, se Färger. Cognac, se Bränvin. O LT5 Bil. till Expeditions-Utskoltets Förslug till tind Skrifvelse N-0 3o8. l\ö 25 23 värde. Qvantitet för Tullbevakning. Införseltull. Utförseltull — Copal Coraller, äkta: I Skålp. ■— 4 — ■— - — arbetade .. I Skål p. I 16 — Fr ia. l 0 — Coriander 1 Skålp. — 2 I 2 — Corinter I Skålp. — 3 30 Dadlar 1 Skålp. — 6 Decorationer, Plateauer med tillbehör, samt Ornamenter, ej specificerade 100 R:dr v. 5o Fr ia. 36 — Deglar I Lisp. — 3 — Fr ia. — Dref I Skepp. 5 — ■— .1 Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd synderhugget tågvirke I Skepp. 5 1 Dricka, Porter, Öl och andra 24 slag (Bouteillerne förtnllas serskildt enligt Art. Glas.) I Kanna I 2 Fr iti — Dan, alla slag .
Man invänder val, att den insatta och innestäencle grundfonden, som är här föreskrifven, kan få allt framgent, intill tecknings-summans sista skärf, beslå i säkerheter, inteckningar m. m., utan att contanter erfordras annorlunda än till vexling. Men härtill svaras först, att flera delegare sakna fastighet, och måste sålunda betala' in contant, andra åter hafva sina fastigheter förut intecknade för allt hvad de kunna bära, andra åter hvarken kunna eller vilja besvära sina egendomar med nya gravationer, som skola komma under Domstolarnas och Landshöfdingarnes pröfning. I alla fall skola sådana successiva inlemningar af säkerhetshandlingar åstadkomma för Bolagsmännen sådana oupphörliga omvägar, besvär och förluster, som nödvändigt skola bålla deni tillbaka från inrättningar, der ingenting är alt vinna, men mycket alt förlora, och der de för öfrigt måste låta sig fästas för en längre tid. Skulle ock en Bankinrättning varda på nu antagna grunder stiftad, så skola säkerligen Bolagsmännen, till bibehållande af den insatta grundfondens oförminskade belopp, hellre, än alt underkasta sig det vidlöftiga besväret lill säkerhetshandlingars anskaffande gång efter gång, inbetala den erforderliga quoten contant. Men i sådant fall säger sig sjelft, att Bolagets vinst förminskar sig; och hvad märkligt är, men lika klart, att vinsten blir mindre, ju större rörelse Banken drifver. Exempel upplyser det bäst. En Actie-Bank stiftas med 4 millioners teckning. Före Bankens öppnande insättas i allmänt förvar säkerheter för 25 procent, eller 1 million, och inom första årets förlopp inbetalas contant 25 procent eller 1 million. Under första året antages utlåningen stiga till 1 million, som efter 5 procent gifver 5o tusen R:drs ränta. Derifrån afräknas minst 2 procent omkostnader. Rester sålunda 3 procent loista årets netto-inkomst på r million contant. Andra året antages sedelemission kunna gå till maximum, eller den af delegare insatta grundfonden, 2 millioner. Räntan blifver då efter samma beräkning 8 procent af 1 million contant.