Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och icke detta allenast; ty hvar och en inser lätt huru mycket angenämare det måste vara att inhemta denna skicklighet på stunder man sjelf dertill utväljer, hvilkas längd man sjelf eger bestämma, och med mellantider af dagar, ja veckor, allt efter eget behag, än att förvärfva den under några veckors fortsatta och ansträngda öfningar, med disciplinens tvång, älven under hvilostunderna kännbar. Till denna lättnad i sättet kommer att äfven, hvad angår det qvantitativa i möda. skarpskytten, i de flesta fall åtminstone, blifver bättre lottad än beväringsynglingen. Denna sednare är H. V. 17 258 Den 20 Jun!. uti 15 dagar under »gif akt» från kl. 5 på morgonen till kl. 9 på aftonen, ty de korta mellanstunderna för hvila och måltider kunna väl anses uppvägda af de mindre angenäma nätter, han under ofta kylig väderlek under tält får tillbringa. Detta utgör för de 15 dagarna 240 limmar eller nära 5 timmar för hvarje vecka året om. Vid huru manga skarpskytteföreningar blifva så manga timmar ät öfningar egnade? Dessa föreningar behöfva det ej heller; ty uthvilad och der arbetet är ett nöje, görcr man det fortare och lättare än under tvungen och mödosam ansträngning. Af allt detta synes mig ostridigt komma att följa: visserligen skarpskytteföreningarnes hastiga tillväxt till antal, men deremot deras lika snara förfall till anda; enär drilTjädern alt uti dem ingå i de flesta fall torde blifva, ej mera en varm uppfattning af pligler emot fäderneslandet, utan en önskan att undandraga sig med dessa plister förenade besvär. Och lietta så mycket mera som säkerligen ofta nog blotta qvalifikationen af skarpskytt, äfven om vapenfärdigheten vore löga nöjaktig, torde gifva anledning till. befrielse. Den kontroll, som öfver denna färdighet enligt förslaget skall utöfvas, hillver nemi. lika svår som obehaglig att handhafva. Möjlig uti de städer der skarpskylteföreringarne räkna ett större antal medlemmar, är den nära overkställbar uti mera glest befolkade kommuner på landet, inom hvilka antalet af de skarpskyttar, hvilkas skicklighet skall pröfvas, torde uppgå till blott få rotar.
Jag kan icke underlåta att förena mig med de värde talare, som yrka återremiss, och vill dessutom emot Gr. Gronstedt erinra, att den omständighet, att landtvärnsmännen åtnjuta fattigunderstöd af kommunerna, icke behöfver göra statens mellankomst ohehöllig, ty det bidrag, kommunerna lemna till landtvärnsmännens underhåll, är så litet, att det endast genom den enskilda välgörenheten blifver dem möjligt att lifnära sig. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. ni. Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Då jag yttrar mig i denna fråga, är det hufvudsakligen af det skäl, alt jag under 1808—1809 års krig förde befäl öfver en afdelning af lamit värnet. Jag såg dem skicka sig med lika mycken uppoffring och mannamod som de gamla soldaterna, me.n tillika såg jag för hvilka lidanden de utsattes, huru de knappast hade kläderna på kroppen, men ändå mod i bröstet och kärlek till fäderneslandet. Den 28 September f. m. 401 neslandet. Jag tror derföre, att de få ännu qvarlefvande veteranerna hafva full rätt alt af nationen hågkommas, oell jag tror alt landtvärnels pensionerande ej blott vore eli gärd al tacksamhet åt dem sjelfva, utan äfven innebure en förhoppning för den nuv:de generationen alt icke Uirgälas på sin ålderdom, enär äfven för dem den tid kan komma, då de måhända få draga i härnad och icke hafva alla sina behof uppfylda. Jag anhåller om ålerremiss. Hr Reuterskjöld: Om återremiss beviljas, skulle jag vilja hafva anmärkt, alt jag gifver företräde åt det af den ene motionären framställda förslag, enligt hvilket hvarje af de i nöd stadde landtvärnsmännen, Imlkas antal torde kunna beräknas till vid pass 400, skulle erhålla 25 rdr årligen, och att således, enligt min åsigt, ett årligt anslag af 10,000 rdr borde beviljas. Hr von Francken:
Orenom Protocolls-Utdrag af den 57 sistledne December har Hedervärda Bonde - Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt ett af Riksdagsmannen för Halmstads, Höks och Tönnersjö Härader i Hallands Län Pehr Bengtsson ingifvit så. lydande Memorial: ”Åtkomsten till Kronans Gods oek Egendomar har altid varit ett ämne för vigtiga öfverläggningnr, och utgjort föremål för alfvar»amma undersökningar, hvilka, vid första anblicken väckt missförstånd och ovilja hos dem, lorn sådan jord innehafva , men då grunderna för dessa undersökningar höra härflyta från rättvisans synpunkt, och vara beledsagade med en patriotisk anda hos den som framställer ett sådant ämne till pröfning, vida skiljdt från tvedrägtens och partiets split, så måste med ett Uppmärksamt afseende å de vilkor och skäl, St ätsUtskottets Betänkandeii'. 1489 hvarpå abalienationen hvilar, Godsinnéhåfvarefi tj komma i annat! sinnesförfattning än sorn ät förenlig med verkliga egenskapen af ägande latten till Kronans jord. Af hosgående i största ödmjukhet bilagdö Vidimerade afskrift af Drottning CHRISTINAS Afhnndiingsbref under den i 7 October i 6.-1 inhämtas, att Hennes Maj:t Drottningen till Kammaroch Ekonomi - Rådet Herr Ddniel Sehlegel i anseende till af honörn gjerde Penningfe - försträckningär Upplåtit och afstått Kronans Gods, belägne inom Hallands Län, utgörande omkring 200 liela Hemmän emot eti Summa EttliUhdrade Tusende Riksdaler Trettio Sex öre Två 'Tvåtredjedels penningar Silfvermynt, Ined vilkor:
Att sålunda bestämma allmänna kontroller blott för en enskild klass, som mer än de andra undandrager sig bevilln., kan jag icke anse lämpligt, och man skulle alltid hafva svårt att jäfva den anmärkmn, att man ginge släpphändt tillväga med tillämpningen af dessa kontroller, skulle man deremot kunna utfinna en så beskaffad kontroll, att man tvingade städerna att betala i proportion till hvad landet betalar, skulle jag icke hafva något deremot; men dermed torde det icke hafva sig så lätt. Jag nprepar således hvad jag förut haft äran yttra, att från och med den stund, som man verkligen afser uphörandet af 5 proc:s-beräkningen, anser jag denna kontroll serdeles god, emedan den då kan tillämpas äfven på andra klasser och dymedelst åstadkomma den verkan man åsyftar. Intill dess vågar jag emellertid icke tillstyrka densamma, och tviflar dessutom, efter den långvariga debatt, som öfver detta ämne inom Utsk. egde rum, att en återremiss skall tjena till någonting, alldenstund man svårligen lärer med något lagligt skäl kunna jäfva den fordran, som städernas representanter onekligen ega, att kontrollerna äfven böra gälla för andra klasser och icke endast för dem sjelfve. Hr Printzensköld: Det erkännande, som inom BevillmsUtsk. blifvit af åtsk. ledamöter gjordt, ang:de verksamheten af den kontroll, som skulle ligga i offentliggörandet genom tryck af taxerings-längderna i vissa fall, innefattar, efter min öfvertygelse, ett så fullständigt bevis för vigten och angelägenheten att införa en så beskaffad kontroll, att jag icke kan underlåta att understödja Hr von Hartmansdorff^ förslag. Gr. af Ugglas har sagt, att det skulle ligga en orättvisa i att kungöra beskattningen för en viss samhällsklass och icke för alla, samt att man derföre icke borde vidtaga åtgärden delvis, utan antingen införa den i hela sitt omfång, eller också vänta till dess genom andra kraftiga medel en rättvisare beskattning blefve införd i sammanhang med sannfärdiga upgifter från vissa medborgare-klassers sida. Jag skulle deremot tro, att offentliggörandet af taxerings-längderna för en viss klass, såsom varande den minst beskat - Den 30 Maj.
Maj:ts Befallningsliafvandes berörda framställning, under förutsättning och med vilkor att den gemensamma nyttjanderätt till ifrågavarande fastighet, som genom Rikets Ständers beslut år 1813 blifvit Stockholms stad och län tillerkänd, icke måtte upphöra utan ömsesidig öfverenskommelse, och försäljning eller fördelning af fastigheten således icke kunna ega rum, såvida icke de, som i förevarande fråga utöfva stadens och länets rätt, derom blifva ense, så har Kongl. Maj:t, efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts hemälde Befaliningshafvandes framställning, ville medgifva, det ifrågavarande af Rikets Ständer år 1813 till kurhusinrättning för Stockholms stad och län öfverlåtna egendom å Kungsholmen måtte, med derå vid öfverlåtelsen befintliga åbyggnader, få af staden eller länet inlösas, eller ock, vare sig hel och hållen eller delvis, till annan allmän inrättning eller enskild person föryttras, under förbindelse för den delegare, som sin andel deri sig afhänder, att anskaffa och inrätta en behofvet motsvarande, ändamålsenlig sjukvårdsanstalt för kurhuspatienter. Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å denna nådiga Proposition, samt inhemtande af de till ärendet hörande handlingars innehåll, har Utskottet tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit föreslaget; och får Utskottet, med fästadt afseende å behofvet deraf, alt Stockholms läns sjukvårdsanstalt varda på eli ändamålsenligare sätt ordnade, för hvilken anordning de nuvarande, af Kongl. Maj:ts Befallninghafvande i länet här ofvan anförda förhållanden, utgöra ett väsendtligt hinder, hemställa, att Kongl. Maj:ts ofvanberörda framställning mätte af Rikets Ständer bi fallas. Stockholm den i Oktober 1863, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158. 3 Ä:© 158. Ank. tili Exp.-Utsk. den I Okl. 1863, kl. 2 e. ni.
Anrnärkningsmedel . „ 1,317: - n Ig< M< Balance till år 1827 38,468: 25. Behållna Inkomsten för året, vid 1823 års Stats reglering påräknad till 116,322 R:dr 33 sk. 4 r:st. har således utgjort R:dr 128,go5: i3. 5. hvaraf dock endast influtit uti K. Det öfriga • „ 20,685: 7. 2. har ingått uti Balancerne till nästföljande år. Inkomsterne hafva således bordt uti det hela lemna ett öfverskott af R:dr 12,582: 28. 1, men hafva egentligen för Cassan utfallit med en brist af R:dr 14,102: 27. 1.; hvilken brist bör beräknas ytterligare ökad genom Indeldta Löners utgående från StatsVerkets öfriga tillgångar med R:dr g4: 32. 6. Bristen uti påräknade netto-behållningen blir således, noga räknadt, R:dr i4>'97: 1 •• 7- Krigs - Betänkan den» N:o 2o5. a65 Krigsmanslnisets Centonal har derjemte utgjort R:dr 33o: i5. 2. Till år 1827 utbalanceras* Postverkets Skulder: Öfverlefvereringar från PostCöntoiren de äldre åren. 5. för år 1824 ... 1 i Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Beträffande detta moments lydelse, anser sig Utskottet böra anmäla, ali ehuru i voterings-proposilionen, angående anslaget till sistnämnde föremål, ordet »förslagsvis» förekommer framför den i samma proposition utsatta summa, sagde ord likväl icke blifvit uteslutet ur det nu föreslagna reglementariska stadgandet, af den orsak, alt genom detsammas införande derstädes ifrågavarande anslag skulle erhålla egenskapen af för slags-anslag, hvilket, enligt hvad af det Kongl. Majrts proposition Slals-Utskollels Memorial JYr 281. a bifogade Statsråds-protokoll (bilagan JM 3, sid. 117) inhemtas, icke vid anslagets föreslående varit afsedt, fastän ordet »förslagsvis» blifvit i kögslberörda proposition begagnadt, för att antyda det kostnaden för de ifrågavarande förrådshusen, som af Krigs-kollegium beräknats komma att kosta »omkring 75,000 R:dr R:ml», icke vore till siffran bestämd. 13:e morn., angående Topografiska Korpsens arbeten, grundar sig på Rikets Ständers beslut, genom bifallandet af 5:e punkten i Utlåtandet JV2 71, sidd. 73—74; 14:e inom., angående kostnaderna för indelta Arméens utredning, samma Utlåtande, sid. 64, punkt, g; 1 5:e morn., angående ökade beklädnadsoch utrednings-kostnader viii åtskilliga värfvade regementen, samma Utlåtande, sidd. 63—64, punkten e; 16:e morn., angående ökning i Sappör-truppens beklädnads-kostnad, samina Utlåtande, sid. 64, punkten f; 17:e morn., angående enahanda ökade beklädnadsoch utrednings-kostnader för år 1857, samma Utlåtande, sid. 78, punkten f; 18:e moni., angående ökade beklädnads-kostnader vid Svea och Götha Artilleriregementen, Utlåtandet JM 183; 19:e moni., angående underhållandet af bevärings-manskapets beklädnad, Utlåtandet JM 1*24, sid. iO; 20:e morn., angående tält för bevärings-manskapet, sistnämnde Utlåtande, samma sida; 21 :a inom., angående Garnisons-regementenas mathållnings-kostnader för år 1857, Utlåtandet JM 71, sid. 78, punkten g; 100 §, angående understöd för Svenska Officerare, som hos främmande makt inträda i aktiv krigstjenst, innefattar Rikets Ständers beslut, i anledning af Statsutskottets hemställan i Utlåtandet JM 76. 101 §, angående statistiska uppgifter öfver kostnaderna för de till Kongl.
Det är säkert alt PresteSiändets Privi cgier af 172g 8§, fösom Herr Grefwe Ve la Oaräie nu anfört, frikallar Presterstapet frän mantalslängders upgifwande och författande, samt att de äfwen äro befriade frän skyldigheten att biwista manlalsstrifningarne. Fräga har det oagtadi blifwit wäckt, om en conlroll öfwer mantalsstcifningarna genom Presterffapets ätgärdz och det är säsom föredragande af denna fräga, som jag för ett ögonblick wägar uppehålla Ridderstapet och Adeln saint inlyga, art af Consistoriernas serskildta Yttrande funnits, att orsaken - st8S Den 12 Augusti. ken hwarför de önskat befrielse frän en direct befattning wid mankalsskrifningar maril sarhäga, att fä utseende af angifware och anklagare af åhörare, med hwilka de för nyttan af deras egentliga Embete önsta alt lefwa i enighet och förtroende. Kongl. Maju har i Näder räckts afgöra ali ett exemplar af mantalslängden lemnäs till Pastorerne för art dem jemföra med förhönstängderna. samt de förftnämde således comrolleras. Äfmen har Kongs» Mapt anbefallt hivad ock nu är under utarbe ning, att sörhörslängderne hädanefter inrättas pä ett i alka afseenden och deribland för wägtedning wid mantaisstrifning, ljeniigk sätt. Dä Preste-Ständst nu erbjudit Presters närwaro wid deste mantalsstrifningar, men deremot förbehållit sig alt nägot Ombud för Landshöfdingen mätte wara tillstädes, känner jag och är öfwenygad akt förrnämde affigler warit att Presterne icke mätte af menigheten anses säfom fifcaler och äklagare.Ett annat stät kan annu tilläggas:
Bäst flickan nu plockade och åt af de sköna äplena, såg hon hvarest tre små händer räcktes fram ur källan, likasom de velat bedja att få litet med. Straxt gaf hon dem hvar sitt äple, och fortsatte sin vandring. När hon nu gått, begynte de tre »~käll-råderne~» öfverlägga hvad de skulle gifva henne till belöning. Den ena sade: »jag vill göra henne vis och förståndig.» Den andra sade: »jag vill göra henne tre gånger vackrare än hon nu är.» »Och jag,» sade den tredje, »vill göra henne tre gånger så rik som drottning Resi.» När den lilla kommit fram till gården och fått tjenst, var hennes första prof att hon skulle baka pann-kakor. Då kommo all slags vilda djur utur skogen, och bådo: »Gif oss litet med! Gif oss litet med!» Flickan gaf dem af pann-kakan, men hade ändock lika mycket qvar. Andra profvet var att hon skulle väfva en silkes-väf; men då kommo de vilda djuren ur skogen och hulpo henne. Tredje profvet var att hon skulle tvätta hvit ull svart och svart ull hvit; men då fick hon hjelp af den gamle gubben som hon löskat vid vägen. Slutet instämmer med hvad ofvan meddelas. I en öfverlemning från ~N. Småland~ förtäljes, huru styf-dottern matade alla små foglar och andra djur, som hon mötte i undre verlden; käring-dottern deremot snäste dem och slog dem. Gumman som rådde öfver gården var ett ~troll~. Hon hade en stor hop ~ormar~, åt hvilka styf-dottern gaf mjölk, men hvilka käring-dottern jagade bort. När så den beskedliga flickan skulle tvätta det svarta garnet, sjöng en liten fogel: »Bli hvit! Bli hvit!» Men när den elaka skulle göra detsamma, sjöng fogeln: »Svartare! Svartare!» Likaledes när styf-dottern skulle väfva sin mat-moders väf, kommo alla djuren utur skogen och hulpo henne; men när käring-dottern skulle väfva, kommo djuren och förderfvade allt ihop. Slutet är som tillförene.
Riksg.-Kontoret egde nemi., vid 1865 års slut, en fonde rad statsskuld af 57,539,519,09. eller, efter afdrag af amorteringsfondens behållningar 1,377,974,43. en återstående fonderad statsskuld af ... 56,161,545,56. Om härtill lägges 1866 års ännu endast till mindre del indragna lån 9,000,000 thaler eller i rdr rint 24,000.000 — blir hela den fonderade skulden . rdr rmt 80,161,545,56. Amorteringen å denna skuld uppgår, jemte räntor, under de närmaste åren till en årlig summa af men denna amorteringssumma kommer naturligtvis att minskas, i den mån ett eller (lere lån blifva helt och hållet amorterade, hvilket dock dröjer ännu inånga år. Men utom dessa lån, har Riksg.-Kontoret flere lån att svara för, och att derå betala räntor. Exempelvis må aniöras: skulden lör 1808—09 årens krigskostnader med förbindelser af 4 proc. obligationer till K. St:rs Bank , Ouppsägbara skuldkapitalet till H. M:t Konungen och dess arfvingar enligt Successions-ordningen, grundande sig på R. St:rs beslut af år 1815 §:n 6, å 5 proc. kalkyleradt flere mindre, dels lån, dels fonder att svara för, här ej upptagna. Till betäckande deraf finnes dock lliksg.-Kontorets alla fordringar, som efter afdrag af alla dess skulder (undantagandes sistnämnde skuld till H. M:t Konungen samt hela den ofvan upptagna fonderade skulden) lemnar ett öfverskott af rdr rmt 14,210,181. Då R. o.
Då Utskottets förslag åsyftat att för fastebref å ärfd egendom bereda befrielse från stämpladt papper, men en dylik förmån för fastebref å egendom, som genom testamente förvärfvats, icke synes med större skäl än för den, som erhållits genom köp, skifte eller gåfva, kunna medgifvas, har Utskottet, med anledning af hvad yrkadt blifvit, ansett sig endast böra föreslå det förtydligande, att uti 7 §. bland handlingar, som äro från stämpladt papper befriade, införas: »Fastebref å ärfd egendom». §• 6. Borgare-Ståndet har återremitterat 6 §. af författnings-förslaget, på framställdt yrkande att det i 1 mom. föreslagna uttryck »befordringar till högre lön» måtte, enär dermed vanligen förstodes befordran till högre grad, emot ett lämpligare uttryck utbytas. Ridderskapet och Adeln åter har beslutat, att i stället för orden »befordringar till» skulle införas orden »tillträde af»; — hvaremot Presteoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag. I Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 17. 3 För att åstadkomma den af Riddcrskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet afsedda förbättrade redaktion af ifrågavarande stadgande, hemställer Utskottet, att 6 §. 1 mom. må erhålla följande förändrade lydelse: »Fullmakter, Konstitutorialer, Brotokolls-utdrag m. m. böra förses med stämpladt papper, då lön på stat förut icke innehafts, till Jern procent aj del erhållna lönebeloppet, men vid befordringar till tjenst, med högre lön eller vid tillträde af löneförhöjning vid innehafvande tjenst, endast af skillnaden emellan den förra lönen och den som erhålles. Åtföljes tjensten af extra ordinarie inkomst stadgadt är. Utskottets hemställan, att en af H. E. Herr Grefve Löwenhjelm väckt motion oml befrielse från stämpladt papper för honorifika bevis af Kongl. Naj:ts
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, uppläste ^8 §• af Riksdags ordningen, och yrkade, att, i följd af samma Ridderskapets och Adelns, i fråga om Friherre Stael v. Hollsteins Tillägg, vidtagne Beslut, icke mätte rubbas. Grefve Anckarsvärd, Michael, anhöll, att hans i samma fråga till Protocollet för den 29 sistledne November afgifne yttrande, först måtte upplåsas, innan något Beslut af Ridderskapet och Adeln i detta ämne fattades. Herr Lilljehorn, Gustaf Adolph, yrkade, att, enär det af Friherre Stael v. Holstein fö* reslagne Tillägg redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, någon ändring deruti nu mera icke måtte äga rum. Friherre Staél v. Holstein, Corfitz Ludvig, förbehöll sig att vid Protocolls • justeringen få besvara Grefve Posses ofvan uppläste Memorial. — Han ansåg det icke allenast tillhöra ett fritt Folk att öppet och oförstäldt framställa sina tankar, utan ock en vis Regering, att desamma med uppmärksamhet och välvilja emottaga. Herr Cedersköld, Pehr Gustaf: Då Höglofl. j^tn 3 December. 87 lidderskapet och Adeln nu går att, jemte de »frige Med-Stånden, genom en stor Deputation, ör Hans Maj:t Konungen och Deras Kongl, dögheter Kron Prinsen samt Hertigen afSödernanland tolka deras underdåniga vördnad, tillgifvenhet och tacksamhet, uppfyiles derigenom reit visst hvarje Riddersmans och hvarje redlig svensks hjertliga önskan. Men denna Adresse iynes mig böra vara författad i så allmänna utryck som möjligt, och ingalunda innehålla nåjra detaljer, helst man i alla fall omöjligen skulle kunna i en Adresse hinna uppräkna allt det goda, nyttiga och stora, som Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen för Oss i Nåder täckts göra. Jag får derföre ödmjukast hemställa till Höglofl.
Sålunda låter Browning Porfyrias älskare döda henne i det ögonblick, då hennes grunda väsen var helt rent och godt, och Rikard Furumo störtar Magdalena i forsen för att rädda henne från skumhet just i det ögonblick, »då hennes ögon tindrade mest himmelskt». I Statyn och Bysten visar Browning, hur de båda brottsligt älskande uppenbara sin själs litenhet genom att låta lifvet vissna hän i längtan, utan att våga en handling. »Också ett brott kan», säger han, »bli prof för en karakter; en karakter kämpar till det yttersta för sitt lifs mål, hvad det än må vara». Almqvist låter (i Hermitaget) Waldemar Birgerson genom »hela det ishaf, som kallas samhället», slita sig från den han älskade. Med henne kände han sig »fara på vindens vingar med luftens ljusgrå guldkantade segel» eller som en kunglig häger på stranden af en dunkelgrön sjö». Men då »han, skrämd af prästernas och folkets rop, svindlande och svag, gaf efter», från den stunden förlorade hans själ sin helhet, han blef half, »sjuk i vandel, brusten i förslag och uppförande». Han känner, att om han, stark och fullkomlig, ej aktat folkets skri och dumhetens ångest, blott sett på sin egen väg och vårdat den konstellation, som upplyste den, »då skulle hon och jag», säger han, »ej varit furstar enligt lagens benämning och packets kröning vid Mora, men furstar i vår själ, krönta af ovanskliga lyckan, med frihetens strålande gamvingar vid våra lockar». Långt före Nietzsche förkunnade Almqvist som den »kungliga ordningen» att älska det, som vårt väsen egentligen tillkommer, och att hänsynslöst följa denna vår innersta maning. Och liksom Browning i detta fall hyser alldeles samma öfvermänniskoteori, har han samma tro som Almqvist på ofelbarheten af känslans ingifvelse. »Jag skall säga dig, hur det är med dygden» ... Så börjas en af Almqvists djupaste och finaste dikter. Det är en ung grefve som talar, och den tilltalade är Colombine, invånare i ett illa kändt hus i Stockholm.
Svärdet korsas ej med dolken Ojemn strid ju är infam. ”, ” Väl Hidalgo, dina fader Bröto våra blanka klingor Togo vapnen från oss bort. Stumpame vi letat samman Slipat dem mot våra tänder, Derför slafvens svärd är kort! Dolken är väl ock en klinga Och har lika stolta anor Som din värja, Gastilian. Dolken är tyranners bane, Stuckit Caesar ut från veriden, När han tummade dess plan! ” Men den ädle taffeltäckarn Redan vändt sin rygg åt slafven Och gått stolt sin väg. Men med kappan öfver näsan Till en smutsig gränd vid hamnen Styr han sina stolta steg. Och af sidenmasken skyddad Söker han drogisten Joseph Som kan blanda hvitt i hvitt. “ — Mohren Djeddur, vattendragarn! ” * ' — Godt Hidalgo! Känner mannen! ” Kostar? ” — ” Fem piaster! ” — ” Qvitt! ” När ängarne börja blomma, Och björken löfvas i lund, Då sjunger göken i skogen Båd arlaoch serlastund. När lien gått fram på ängen Och blomstren ligga på bår, Då tystnar göken i skogen, Och tiger tills åter blir vår. Men bönderna tro han är döder, Och barnen tro han blir hök, Men kärngar ha hört honom skratta Han är för besätter den gök. I markna ’ n vid tyska torget, Hos urmakar Schnabelbart Der kan du få köpa gökar, Som gala båd timme och qvart. De gala till jul och påska De gala med urets lopp Om blott de smörjas i munnen Och verket dras riktigt opp.Der gamla kåkar stodo tätt Och skymde ljuset för hvarandra Dit sågs en dag med stång och spett En skara ungfolk muntert vandra. Och snart i sky Stod dam och boss, Då plank och läkt De bröto löss. Det murkna trät, Så torrt som snus, Det virflar om Med kalk och grus. Och hackan högg Och stången bröt Och väggen föll För kraftig stöt. Och skrapan ref Och tången nöp, Att taket föll Och skorsten stöp.