Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ski ifvelse, IV.-o 27. S. D. Herr Kammarrätts-rådet Ålander förediog handlingarna i målet, angående förre Landskamereraren, Kammarrätts-rådet G, Sylvanders hos Kongl. Maj:t ingifna samt den 18 sistlidne September till Förvaltningens af sjöärendena och Kammar-rättens underdåniga utlåtande remitterade underdåniga ansökning, att, ehuru Kongl. Maj:t under den 1 Oktober förlidet år i nåder förklarat Sig icke kunna bifalla hans då gjorda begäran om eftergift af gunst och nåd från den ersättnings-skyldighet, som, i följd af försummelse att i rätt tid låta förnya ulgifven arrende-borgen för båtsmanschefs-bostället Ramdala i Blekinge län, genom Kammar-rättens den 14 Maj 1842 meddeldta och af Kongl. Maj:t den 25 April 1845 nådigst fastställda utslag, blifvit honom ådömd, Kongl. Maj:t dock ville föreslå Rikets nästsammanlrädande Ständer alt efterskänka det sålunda ådömda beloppet, utgörande 605 r:dr 30 sk. 7 1 st. banko, san t i nåder tillåta, att samma belopp emedlertid, och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, finge i kronans räkenskaper balanceras.
Hör du Anna ... (får se Knut och säger med ombytt ton.) Jaså, du har stadsfrämmande, ser jag! ANNA. KALLE (talar inåt). Ja, DE FÖRRE. KALLE (från höger). Ja, herr Knut kom för att... 104 KNUT (går direkte fram till honom, och sträcker ut sin hand). Seså, bläng nu inte så der ovänligt på mig, utan gif mig ett handslag i stället. KALLE. Åh nej, det är väl aldeles för fint för mig, te' ta' en Upsala-kantat i hand! beväring, är vi ju lika goda. KALLE. KNUT (skrattande). Nästa år, i fall vi exersera KNUT. För resten kommer jag i de bästa afsigter. Fråga Anna sjelf. Ja ... det är då sanning, det. det är sant, du Kalle! Grosshandlarn skall gifta om sig. Herr Axel skall flytta hemifrån, och herr Knut sjelf far till baks till Upsala igen. KNUT. KALLE. Det KNUT. ANNA. Ja var en annan sak! (slår honom i hand.) Då har jag ingenting emot 'et! nog kan jag ta' i med näfvarne, alltid! Men det kan herrn med, känner jag. så är det fråga om att jag skulle gå tillbaks i tjensten igen. när det är på det viset så... För inte tänker du väl på fullt allvar att ta' tjenst hos Österman heller? uppe, som hade auktion i går? KALLE. ANNA. Jag KALLE. KNUT (pekar utåt venster). Gamla KNUT. KALLE. Jo kors, ANNA. Och KALLE. Ja, Ja, så står det till! Så skall det kännas! Ja, inte sant? bondfarbror der skall väl åtminstone först höra hvad han bjuder mej i lön. KNUT. Det var sant, det! Gubben vill gerna öka på lönen, det sa' han. ANNA (leende). På KALLE Ja, just han. Ja, det förstås ... det här sättet kan jag rigtigt gå och bli högfärdig, jag! i går! Ja då, det är många bud, sa' Hulting Sjette scenen.
Endera ska ' de ' fäll vara hon eller jag, o c h d e ' vore inte för m y c k e ' att du sa ' ifrån, för jag kan inte behöfva gå här som ett lefvannes spektakel, hålles ett n u m m e r I veckan under hela qvartalet. Slutligen sade h a n: » I n t e har jag haft dej te nå ' n spelekäpp, inte, och o m j a g talar v e ' E m m e l i, så måtte de ' inte göra någe '. » » J a, vars, gerna för mej, » sade Stina-Lotta spotskt o c h trafvade bort till en väntande » k o s s a », der hon slog sig ned med ryggen m o t ungersvennen. D e n n e stod qvar ett par ögonblick, slog med ett tag den nya käppen i bitar o c h klef m e d långa steg uppåt backen utan att se sig o m. Flickan satt på sin pall o c h låtsade om ingenting, men när hon trodde, att den unge mannen var tillräckligt långt borta för att hvarken se eller höra henne, kastade hon sig rak lång ned på gräset o c h grät oeh snyftade, som o m hennes hjerta ville brista. P å en liten grön slätt b a k o m inspektorsbyggniogen. på det stora godset sysslade en hel mängd unga flickor med att pryda majstången. Stora tunnband kläddes m e d l ö f o c h blommor, och blåklintskransar hängdes i festoner vid den största ringen, den s o m skulle sitta nederst. » S p r i n g till trädgårdsmästaren och be om några fler pioner och snöbollar, » sade en af herrgårdsjungfrurna o c h räckte en korg till en halfvuxen flicka, som ögonblickligen ilade derifrån.- » O c h säj åt inspektorn, att han säjer åt herskapet, att nu ä ' majstången färdig i rappet, » kommenderade hon en annan.
Majit, det Kongl. Maj:t täcktes med de sålunda beviljade anslagen för Indeldta Arméens Befäl låta, på sätt Kongl. Majit lämpligast finnér, och i den mån anviste tillgångar dertill blifva disponible, verkställa en lönereglering med syftning lill återförande af Befälets löner, i öfverensstämmelse med Indelningsverket, och medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor för hvarje grad inom samma Regemente och Corps, hvilken reglering vid nästa Riksdag må Rikets Ständer meddelas, för alt derefter till sine detailler å Stat uppföras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln hafva, i och för löneregleringen för Indeldta Armeens Befäl bifallit ett anslag af Sextiosex tusende Riksdaler Banco, med förklarande derjemte, att underdånig anhållan bör göras hos Kongl. Majit, det Kongl. Majit täcktes, med de sålunda beviljade anslagen för Indeldta Arméens Befäl, låta, på sätt Kongl. Majit lämpligast finnér, och i den mån anviste tillgångar dertill - blifva disponibla, verkställa en lönereglering med i88 Den 5 Octo ber e. m. syftning till återförande af Befälets löner i öfverensstämmelse med Indelningsverket, och medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor för hvarje Grad inom samma Regemente och Corps, hvilken reglering vid nästa Riksdag må Rikets Ständer meddelas, för alt derefter till sine detailier å Stat uppföras. Hvilken Voterings-proposition af RidderskapetochAdeln godkändes, samt anslogs. Grefve Cronhjelm, Otto August: Innan jag går att nedlägga min voteringssedel till bifall af en sak, för hvilken jag nitälskar, anhåller jag få till protocollet anmäla, att det sker i den förutsättning, att denna sak ej kommer att bidraga till förökade accorder inom Armeen.
Man har sagt, att det nuvar. grundlagsbudet lemnar åt domaremaktens utslag en större helgd än som skulle blifva händelsen, ifall Konungen ej mera skulle hetas deltaga i besluten, eller om hans röster skulle upphöra. Jag är ej af samma tanke; jag tror ej, att den vördnad, som folket skänker högsta maktens beslut, de må nu angå administrativa eller juridiska ärenden, bör grunda sig på annat än sträng sanning. Det må hafva varit nödigt, att, i folkslagens barndom, med vidskepelser och bedrägerier leda dem till målet; men i den mån civilisationen utvecklar sig, så är det sanningen, och endast sanningen, mine herrar! som har värde oell väcker vördnad. Antingen åsyftar man, om det K. prasrogativet skall förfara, att det skall blifva en död bokstaf: i sådant fall har man grundat vördnaden för Högsta Domstolen på en förvillelse bos folket, eller också åsyftar man, att Konungen skall deltaga i Domstolens öfverläggningar och beslut; i sådant fall vore del dock omöjligt och emot billighetens fordringar, att begära det Konungen ständigt skulle närvara vid domstolens förhandlingar. Det blefve således blott en och annan gång Han skulle der inträda och afgifva sin röst; och får jag med anledn. deraf fästa Husets uppmärksamhet på det principvidriga derutinnan, att en domare skulle inedgifvas rättigheten att infinna sig i Domstolen för att rösta , då han dertill hade tillfälle och lust, och att kunna afhålla sig derifrån, då han icke fann sig benägen att deltaga i besluten. Det är sannt, att Konungens majestät är fredadt ifrån allt åtal; detta är en vacker grundsats, som genomgår all sann constitutionel lagstiftning; men då man vill betrakta saken i dess verkliga förhållande, su bör man ihågkomma, att äfven Konungar äro menniskor.
Öppnades Protocollet öfver det'af Riksens Ständers Eiectorer den 2 denpes hällne val af Committerade till Tryckfrihetens vård, hvilket ValProtocoll upplästes, så lydande: Maji sammanträdde Rik; sens Högloflige Ständers valde Eiectorer, för att, till följe af 108* §• i RegeringsFormen , utse Committerade, hvilka, jemte Riksens Stän» ders Justitieombudsman , äga att vaka öfver Tryckfrihetens vård, och befunnos. efter ValSed4 lames öppnande, dertill hafva blifvit utsedde: CommerceRådet O. Zenius 23 röster. Lagmannen Gustaf Schöne .13 dito ÖfversteLieutenanten Påhlman 12 dito Häradshöfdingen Richert ,11 dito ExpeditionsSecreteraren Valerius . 10 dito ÖfverHofPredikanten Doctor Hedrén 10 dito Ut Supra. G. Löwenhjelmi C. von Rosenstein* Johan [Vestin. A. J:son Hyckert. Lades till Handlingarne. 56 Den 4 Maji, / tö. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden, nemligen: Frn n Constitutlons Utskottet Af den 28. sislledne April ;• I anlednbig af R dderskapets och Adelns Utskottet niedd Ite önskan, att Handlingarne i Anmärkningsmålet, rörande dPt af Konungens Rådgifyare i CommandoMål för Fiorrofne, Allmänna MagaztnsDirectionen sements om utspisning af mjukt bröd åt Garni* sons och Arbétsmanskapet i Carlskrona, måtte till trycket varda befordrade; anmälande Utskottet, att vid anställd omröstning 2 Stånd innom Utskottet stadnat emot 2, i följd hvaraf frågan förfallit, Från Allmänna Besvärsoch OeconomioeUt skot tet: Af den 1. i denna Månad: 1:0
Ett ord mer skulle såra dig och komma mig att tro det jag icke vore jag sjelf. I morgon klockan 6 föra mig angelägna affärer åt precist samma trakter der denna dam har sitt etablissemang. Men när jag en dag återkommer till Paris för att taga hand om mina medicinska studier, helsar jag på dig. – Emellertid ålägger jag dig att du icke då med ett ord vidrör hvad som passerat. Du håller naturligtvis till godo det nyhyrda rummet för så lång tid kontraktet varar. Dess inventarier håller du till godo för lifstid – jag tror att de i alla fall snart äro räknade. Ett uppdrag till slut, som jag är säker du ska uträtta: gå och sök upp min svenske vän i Palais-Roya (– platsen nämd –) och säg honom att det enda, som verkligen gör mig ledsen är att jag måste så tvärt afsluta våra trefliga dispyter och hela vår angenäma bekantskap. Han skall icke bli glad. Den hederlige gossen höll af mig, men hvad skall man göra! Mellan vänskap och kärlek, mellan förnuft och dårskap blir alltid segren på kärlekens och dårskapens sida: den maximen är gammal. Må han förlåta att jag ej i allt detta virrvarr hittar någon nyare ... jo, ännu en: lifvet är ingenting annat än ett möte och ett farväl – må han minnas mig som jag honom! Farväl, min f.d. lilla rosensky ... Blif aldrig annat än en god och i allt redlig flicka, som du hittils varit! Det skall ärligt glädja din gamle Poliveau. P. S. Du kan visa min svenske hela brefvet, så får han kasta en blick i ett litet stycke pariserlif, som är utan flärd och glitter. Det skall intressera honom som turist.» Sedan jag slutat detta bref, kände jag mig vida mindre ledsen för Poliveaus flyktighet. Det var påtagligt att han varit för den unga flickan en god broder, som, på samma gång han hyllade den fransyska lefnadsåsigten, hvilken tillåter dessa efemera förbindelser, dock ville bevara henne på sedlighetens och hederns väg.
Ej må Konungen fatta något beslut i de mål, hvaröfver Stats-Rådet höras hör, derest icke Tre af SiatsRåden, jemte vederbörande Stats-Secrelerare, eller den hans tjenst för - tel, hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen ; En för Sj oför svar s-Departementet , hvilken tillika vare Konungens Rådgifvare i Commando - mål för Flottan ; En för CivilDepartementet; En för FinanceDepartementet; samt En för Ecclesiastik-Departementet, Den närmare fördelningen af ärenderna, Departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en serskildt utfärdad , offentligen kungjord Stadga. Bland de Tre Stats-Råden utan Departement, böra minst Två hafva förvaltat Civil beställning. 7- Alla Regerings-Ärenden, med undantag af sådane, som i n och i5 omförmälas, skola inför Konungen i Stats-Rådet föredragas och der af gör as. 8. Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, derest icke minst Tre af Stats-Råden, utom vederbörande föredragande, tillstädes äro. Stats-Rå - 4 ComtitutionsAJt skot tets Utlåtande W.-o f. Tältar, tillstädes äro. Stats-Rådets samtlige Ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade Föredragnings-Listor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets Allmänna Styrelse röra. Sådane äro: Frågor och Förslag om nya Allmänna Författningars vidtagande; om Upphäfvande och Förändring af de förut gällande; om nya Allmänna Inrättningar uti serskilda Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. §■ TJti alla mål, som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skall Protocoll förås.
Af Formulär 3:o. Läns Pröfnings-kommitté beslutade förändringar i Taxeringslängderna öfver fast egendom uti Fögderi år 18 .. Den skattskyldig!'. Egendomen. Nummer. Mantal. Af Taxerings -kotnmi 11 é e n Anteckningar. uppskaltadt värde påförd bevillningsafgift uppskaltadt värde fastställd bevillningsafgift S jordbruksfastighet. å annan fastighet. för jordbruksfastighet å 3 öre för 100 R:dr. för annan fastighet å 8 öre för 100 R:dr. Summa R:mt. å jordbruksfastighet. å annan fastighet. för jordbruksfastighet å 3 öre iför 100 R:dr. för annan fastighet ä S öre för 100 R:dr. Summa R:mt. N. N. Socken. Hemmansegaren N. Larsson . Förhöjning utgör alltså 4,200 — 1 26 — 1 26 Minskning » » 3,000 1 50 1 50 — Summa 60,200 33,000 18 C 16 50 34 56 60,200 33,000 18 6 16 50 34 56 — Anmärkningar: i:o. lili denna längd upptagas endast de hemmansdelar, i afseende a hvilka det af Taxerings-kommitléen uppskattade värde blifvit af Pröfnings-kommittéen ändradt. 2:o. Sedan längden blifvit afslutad, skall uti Fögderi-sammandraget öfver fast egendom införas beloppet af den utaf Pröfnings-kommittéen beslutade förhöjning eller minskning, på sätt formuläret 6:0 närmare utvisar. Hör till Bev.-Utsk. Mern., 185!) & 1860, M 46. Taxeringslängd öfver sådan, Staten tillhörig, fast egendom inom (Stad) Socken oell Härad af Län, för hvilken bevillning, enligt 8 2 i Bevillningsstadgan, icke erlägges, för år 18.. Innehafvarens namn. Egendomen. Hemmans Af Bevillnings-beredningen uppskattadt värde. Af Taxerings-kommittéen uppskattadt värde. Af Pröfnings-kommittéen antaget värde. Anteck n inga r. Nummer. Mantal.
Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets förslag, att för införandet af alla slag oraspadt Färgträd skall bestämmas en Tull af 3 R:dr å] 100 R:drs värde, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nejj kommer Införsel-tullen för alla slags 4-o Bevillnings-Utskoltets Memorial N.-o 5j. oraspadt Färgträd att utsättas till i R:dr af 100 R:drs värde. Garn, Till följd af Yällofl, Borgare-Ståndets beslut, att Införsel-tullen för alla slags Bomullsgarn, Engelskt, öfver N;o 25, skall nedsättas från Utskottets af de tre öfriga Riks-Stånden gillade förslag af 6 sk, till 5 sk. per skålp., lärer, derest beslutet blifver oförändradt, omröstning anställas öfver Trop, i3« I)en, som vill, att, efter Bevillningsutskottets förslag, för införandet af alla slags hvitt Bomullsgarn, utöfver N:o 25., efter Engelsk beräkning , Tullen skall bestämmas till 6 sk. per Skålp., röstar Ja; den det ej vill, Nej. Vinner Nej j kommer Införsel-tullen för alla slags Bomullsgarn öfver N:o 25, efter Engelsk beräkning, att utsättas, till 5 sk, per Skålp, Härvid torde Utskottet få fästa Bevillnings-Utskottets Memorial N.-o S^.. 41 Vällofl, Borgare-Ståndets uppmärksamhet derå, att Utskottet, äfven i ContraPropositionen, föreslagit uttrycket ’’efter Engelsk beräkning/ under förutsättning, att sådant med Ståndets mening desto hellre öfverensstämmer, som de i Vallöf], Ståndets beslut förekommande ord: "alla slags Bomullsgarn Engelskt/’ kunde leda lill åtskillig tvätydighet, i fråga om från andra länder inkommande Garn, Garn, Carnel-, ofärgadt, otvinnadtj odub-i bleradf.
Sedan Sverige blifvit ett valprincipsland, kan det visserligen synas hafva mera skäl för sig att ansluta sig till ett annat valprincipsland, men en sådan anslutning fordrar större styrka, i samma mån som dess läge är aflägset, och då man ansluter sig till Frankrike, får man lof att äga sina vapen väl i ordning, sina gevär väl refflade. Jag vill nn något ingå uti sjelfva hufvudämnet för dagen. Att i afseende på sjelfva lullsatsernas bestämmande, frågan af regeringen lemnats till R. St:r outredd, detta har Frih. Klinckowström bevist äfven derigenom att han visat huru denna utredning tillgått uti andra länder. De satser, som tillhöra Irihandels-systemet, kunna visserligen i och för sig sjelfva ur theoretisk synpunkt försvaras; de äro likväl till sin natur abstrakta och hvila ytterst på huruvida förvärfsbegäret eller njutningslustan äro störst, en sak, som jag trotsar hvem som helst att kunna för vårt land afgöra. Då man från praktisk synpunkt vill bedömma tullsystemet, beror likväl tullsatsernas bestämmande på handelsbalansens ställning, och denna ställning sammanhänger på det närmaste med vårt banksystem, hvilket just är den Achilles-häl, å hvilken man är sårbar. Om på mig hade berott, så hade R. o. Ad. samt Preste-St. icke begärt Riksdagens förlängning under ytterligare en månad, hvarigenom man också kunnat undvika att fatta beslut uti detta ämne, hvilket jag så mycket heldre önskat, som jag icke kan gifva vår närv:de ställning någon bättre bild än ett liks, som man icke vill jordfästa förr än man beröfvat det dess svepning, för att dermed skydda sig emot kommande tiders ansvar. På grund af hvad jag yttrat, begär jag afslag å Bevilln.- Utsk:ts Betänk. Frih. af Ugglas, Gustaf: Den befattning, sorn jag vid denna riksdag innehar, gör det till en pligt för mig att i denna vigtiga fråga yttra några ord, och jag skall söka uppfylla denna pligt, utan att sätta R. o. Ad:ns tålamod på alltför hårda prof.
19 sättningsmedel visserligen af Kongl. Maj.t beviljades, men för dessa måste sockennämnderna å församlingarnes vägnar afgif\a sina förbindelser och der* igenom åtaga sig alt återbetala hälften jemte 1848 års kronoutskylder; att, ehuru motionären fått sig uppdraget att försöka bereda eftergift i deSsa lånevilkor, och oaktadt hans hemort, med afseende å dess knappa skördar, samt den allmänt rådande nöden och bristen, vore en bland de mest vanlottade orter i riket, ville han dock ej utsträcka sina kommittenters anspråk lill erhållandet af dylika afskrifningar, som för andra provinsers undsättningsskulder blifvit föreslagna; utan ansåg han sig allenast böra hemställa, att enär ifrågavarande lån endast utdelats till de mest behöfvande, och då följaktligen borgensmännen i de flesta fall komma alt vidkännas liqviderna, Rikets Ständer mätte, på sätt Malls Persson från Stockholms län föreslagit, medgifva, att, derest tillgång, enligt kronobetjeningens bevis, hos de egentlige gäldenärerne saknades, afskrifning då finge verkställas; 18:o af Ephraim Larsson från sistnämnde ftin, hvars anförande, deruti Petter Haraldsson, Anders Gunnarsson och Johan Petter Andersson från samma län instämt, innehåller: att då de enskilda tillgångarna befunnos otillräckliga till förekommande af den hungersnöd, hvaraf större delen af Elfsborgs län, efter 1846 års der inträffade totala missväxt, hotades, hade länets invånare varit nödsakade anhålla om understöd af allmänna medel, hvilket äfven beviljades emot pa toraternas eller socknarnes gemensamma ansvarighet för återbetalningen. De sålunda erhållne lånemedlen utlemnades till utfattige jordbrukare och torpare samt större delen af ortens soldater, dock korn den egentliga fattigpersonalen häraf icke i åtnjutande. Då nu återbetalniugsskyldigheten förestod, måste denna fullgöras af dem, hvilka ingått borgensförbindelserna, så vida ej fattigpersonalen inom församlingarne skulle än mera ökas.
Skulle husbonden underlåta detta sitt åliggande fullgöra, skall fattigvårdsstyrelsen honom om sin uraktlåtenhet underrätta, och, i fall han icke lernnar giltiga skäl för sig, lemna den behöfvande nödigt understöd, som derefter ovillkorligt ersättes af husbonden. Den fattigvårds ansvarighet, som här föreskrifves, må dock af fattigvårdsstyrelsen kunna eflergifvas, i den mån behof och billighet sådant påkalla. § 9 (gammal redaktion.) ”Då någon intages i fattighus eller till full fattigförsörjning, skall allt hvad personen då äger tillfalla fattigvården, hvars styrelse äger oinskränkt rätt, att det använda. Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma, derest icke fattigvården för hjonet då upphör”. Man finner af denna paragraf meningen vara, att om fattighjon erhåller arf till så stort belopp, att det icke behöfver eller vill anlita fattigvården, att hjonet då ensamt kommer i åtnjutande af hela arfvet, utan att erlägga och ersätta den kostnad det förorsakat fattigvården. Jag inser icke billigheten deraf; mig synes som enhvar bör betala sin skuld, hvadan jag alltså föreslår att dessa ord tilläggas 9 §. ”Vare likvist hjonet då pligtigt, att lill fattigvården gällda hvad det under bela tiden sammanräknadt kostat, så vida ej kommunen detsamma efterskänker”. Sista meningen, ”så vidt kommunen ej detsamma efterskänker” har afseende på arfvets belopp, så framt detta icke vore tillräckligt till skuldens betalande och hjonets betryggande från framtida nöd. Dessutom skulle jag önska, som nödigt tillägg till denna pagrat, ett nytt morn., så lydande: 2 mom. Allt understöd är ett förskott, hvarför mottagaren står i skuld, som bör godlgöras i den mån, förr eller sednare, möjligheten det medgifver. Barn under 15 år äro derifrån frikallade; deras kostnad bör betäckas af deras föräldrar, så vidt dessa icke sakna förmåga dertill, eller af möjligen inträffande arf. Förra mom. hade afseende på fatiighjon; det sednare på alla som åtnjuta fattigunderstöd. 1 H. 12 178 Den 11 December. § 10. Mom.
Lefre'n framställt genom en vacker och conseqvent utveckling af Frih. Wredes mynt-systeme, kan äfven jag ej underlåta att lägga några ord i vågskålen af talande, ömmande skäl, att ej undandraga nationen den utveckling af sin inneboende förmåga, som otvifvelaktig! skulle framträda, när gamla hinder och inconseqvenser blifva bortskaffade från mynträkningen — denna främsta gymnastik för begreppet hos massan af folkel. O111 den hos nationen inneboende tiotalsräkningen får utan hinder befatta sig med myntet, äfvensom i följd deraf, med mått, mål och vigt, så uppkommer derigenom ett bildningsmedel, som säkerligen öfver all förmodan skall inverka på hela vetandets område. Den annars villrådige i beräkningen af sina förhållanden skall då lättare kunna sjelf orientera sig inom de små industriföretag, som fortgående växa med hans vidgade urskiljning. Detta allt förbise desse välmenande theorister, som tro sig vara practici derföre, att de bannlysa ordnandet af det outvecklade goda, som redan finnes, under förstärkande af de hinder, som hittills vållat det stationära räkneskicket. Jag beder, mine herrar! att det må läggas vigt dervid, att det är icke allenast till de bättre lottade samhällsclasserna, som den framåt sträfvande tidsandan uttalar sina oeftergifliga anspråk på ett ökadt vetande; nej! det är till meniglielerna i de constitutionella, synnerligast de reformerta länderna, som tidsropet höjer sig med jemförelsevis icke ringare anspråk. Det är öfverallt metoderna, som måste göra de få tillgängliga läroåren mera fruktbärande. En så» Den 27 Maj e. m. dan metod är tiotalsräkningen för hela folket. Den som påstår, alt sjelfva grundvalen till tiotalsräkningen skall först begagnas i en aflägsen framtid, ?åsom en följd af undervisningen, den har förvexlat orsak med verkan.