Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
sändas äfven på begäran. Alb. S. Jonsson, Göteborg. IDUN 1890 f« LIC resp. numrets datum, utbetalas för hvarje gång ett pris af tio Jcronor, förbehållande vi oss att på öfligt sätt få efter godtfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser. På konvolutet sättes ordet: Täflingsskrift.) Huru skall en familj, bestående af 4 personer, hunna få en årlig inkomst af 1500 kronor att på bästa sätt räcka till för hyra, mat, ved, kläder m. m. samt skolgång för en fullvuxen dotter? Stina. Vill någon af Iduns många läsarinnor gifva en fästmö upplysning om tillväg a gåendet vid strykning. Hon ar ej i tillfälle genomgå en lärokurs, men vill ändå gärna inhemla denna konst XII. Kan man ej själf billigare bereda sin eaudecologne oeh sina parfymerier i hemmet och huru? Sparsam. F r å g o r. Vore tacksam om någon af Iduns läsarinnor ville gifva mig ett godt råd i fråga om det modernaste och vackraste sättet att sy och märka min » utstyrsel *. Ung fästmö. Hur skall man lättast kunna öfverföra mönster på plysch, sammet och kläde? Kowsky. Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja gifva beskiifning på några goda oeh billiga sopprätter? Turk. Är det för bäret nyttigt att använda nattmössa, och kan denna i så fall vara af röd flanell. Min man älskar mycket den röda fårgen. Eugls. Hvilket är mest rekommenderande: att genomgå en säsong hos Labatt eller hos någon Köpenhamnstirrna? Och hvilken Köpen haninsflrma sk ulle vara bäs t? Hvad brukar en kurs kosta, och till hvad pris kunna två systrar blifva inackorderade i familj i Stockholm? Inga. Hur appliceras plysch å kläde eller siden? Gensi. Huru skall en mattväf trädas, knytas och trampas, för att tvåfärgadt inslag skall visa sig som schackrutor? Ingen ränning bör synas. Dorit. Undertecknad skulle vara mycket tacksam, om någon kunde för henne uppge adressen på någon bomullstygsleverantör i Manchester. H.
Såsom ytterligare skäl för den föreslagna förändringen har Grin erinrat, att i Hofrätt måste på en gång 5 ledamöter deltaga i konkursmålens pröfning, ehuru många uti dem förekommande frågor äro af den enkla beskaffenhet, att endast en ledamot behöfdes för desammas afgörande. Derigenom har Grin nedsatt Häradsrätternes anseende, enär inom dem Rättens ordf. är den enda lagfarna ledamoten, men Grin torde ihågkomma, att emot detta förhållande finnes en motvigt derutinnan, att nämnden, i händelse den är enhällig, öfverröstar ordfin, och då måste denne ende ledamots åsigt ligga neder emot den pluralitet, som sålunda gjort sig gällande. Dessutom och då Grin sagt, att de fleste frågor i konkursmål icke medföra serdeles mycket besvär och hvilket jag af erfarenhet vet vara förhållandet, så bevisar ju detta riktigheten af hvad reservanten emot LagUtskis betänk, anfört, eller att dessa mål icke tillskynda Hofrätten synnerlig möda, hvaraf också måste följa, att det icke heller fordras mycken tid för de 5 ledamöterna, att afgöra desamma. Till svar på en med mig liktänkande talares anmärkn., att allmogen nu dömes af allmoge, i så måtto att nämnden utgjordes blott af allmoge, har Grin erinrat, hurusom LagUtsk, nu skall hafva under pröfning en väckt fråga om förändring i Häradsrätternes Den 5 Mars e. m. 201 sammansättning, så alt andra samhällsklasser, än blott allmogen, skalle der vinna inträde. Möjligen kan LagUlsk. tillstyrka en sådan förändring, men dess antagande eller förkastande beror likväl på R. St., så att hvad Laglltsk. i den delen kan finna för godt att, för sin del, tillstyrka, ingalunda bör inverka på R. o. Ad:s beslut i förevar, fråga.
S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet följande motioner; Ilo Lektor Wallmans, angående Pastorernes befrielse från förvaltningen af församlingarnes fonder och medel, emot åliggande att i de årliga revisionerna såsom ordförande deltaga, tillika med i anledning deraf afgifne yttranden; 2:o Samme motionärs, om skyldighet för husbonde att i främsta rummet lemna husrum på egorna åt utsagda fattige, blisville arbetare, jemte hvad uti Ståndet i anledning deraf blifvit yttradt: och 3:o Doktor Sandbergs, om upphäfvande af 1778 års Kongl. Förordning och återgående till straflbestämmelserna i 1731 års Lag för brott emot sjette budet. S. D. Remitterades till Stats-Ulskottet 2:ne inom Ståndet denna dag afgifne yttranden i anledning af Prosten Wallins, den 18 dennes till samma Utskott remitterade, motion rörande ett lån af Statsmedel till uppbyggande af Lidköpings Stads nedbrända kyrka. Frän Välla fl. II or g areStåndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Kongl. Maj:ts den 1 Maj 1848 afgifna nådiga förslag till ny Riksdags-Ordning, jemte dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed till ny Regering-Form, biföll Borgare-Ståndet samma förslag. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet löljanee motioner, nemligen: Hr IVedbergs, om anslag till en jernväg emellan Nora Stad och den så kallade Brända Tomten i Orebro, Hr Eks, om upplåtande till Christianstads Stad af den plan som nu mera, sedan fästningsvallen blifvit utkastad och planerad, ej är för kronan behöflig; Hrr Grapes och Falhems, om anslag till en jernväg emellan Gefle och Fahlun; Hr Engzells, angående befrielse för Rikets Studer att bekosta underhåll åt de fångar som undergå ransakning vid Städernas Domstolar; och Hr Bosoei, om ytterligare anslag af Statsmedel till Strömsholms Kanalbyggnad.
Efter uppgifter frSn den legala fattigvdrden om dess ~mderstodstagare npplades ett register, son1 sedan, i den mill clessn vande sig till CentralbyrBn, utveclrlades till ett arlriv, diir en siirskild handling rorande hvarje familj eller enskild hjiilpsolzande forvaras. dann hmdlingar finnas nu till ett ailtill a£ 9,600, reprcscnterande ~ninst 35,000 individer. E n a. I&lt;. slojdafbelning, for Iamnandc af somnad och st.ickning At personer, som af en eller annan anledni~~g hpfva svtrt ntt f; j arbete i den vanlign arbetsnxwlinaden, appriittades, och under fiirstn vintern sysselsattes diir Pfver 130 arljeterskor. Dennn afdelnings verksamhet har alltjiimt foi-tsatts och ntrecklats, sft att ntbetalda: ~rbetslijner ett %r uppgingo till mer iin 10,000 kr. och fiirsiiljningssnminnn till ofver 84,000 kr. De tillverkade sakerna fiirsiiljas till g8ugbara priser. Den kanske viktigaste uppgiften for dennn p e n af F. V. O.$) Br att hos cle al.i) etst,ag: mde inskiirpn ordning och noggrannhet vid arbetets utfbrandc. Xer iin en, son~ fi-iin borjan var fullkomligt oran vid siimnad, har ntvecklats till en ordentlig och kunnig sommerska, hvarof I~ennes hem i allu nfseenden. haft nytta. Symaslriner utlinas Kt mtiuga, son^ 1; unn: ~ sknffa sig nrbete, men som ealmt moskin; mticgctu hor diirigenorn m t t ~ i stand att sjiilf s5 sii1: 9ningom fbrskaffn sig en sddnn. Fijr nal~urande iiro 27 syiilaskiner ntldnade.
Hr Fahnehjelms förslag någon utanordning af arfvodet till Hr Anrep icke skulle ega rum, förrän undersökning försiggått. Då Lilliehöökska ättartafiorna redan äro utgifna och inlemnade i bokhandeln, så synes mig ett sådant innehållande af arfvodet icke tjena till någonting, än att förhindra fortsättningen af arbetet, om hvars tryckning Hr Anrep kontraherat med annan person. Jag anser mig således böra anhålla att E. o. Ad. täcktes bifalla Utsk:ts förslag. Jag tror som sagdt att innehållande af arfvodet endast skulle föranleda ett fördröjande med utgifningen, som endast vore att betrakta som ett slags straff derföre att Hr Aurep handlat mot Riddarh.Direkt:ns förständigande, och äfven om i en sådan handlings utgifvande ligger något som jag visserligen icke gillar, anser jag dock att tillräckligt är vunnet, om man bifaller Utsk:ts förslag. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Liljencrants: Hr Printzensköld yttrade att man icke borde intaga en rättelse, innan man visste om det var en sådan. Det är just hvad jag trott mig uttrycka, då jag ansåg att man icke [jorde vidtaga rättelse i genealogierna; men Hr Print zensköld tar till utgångspunkt Hr Anreps tryckta ark öfver Svenska Adelns Ättartaflor, då jag utgår från de genealogier, som finnas i Riddarhusets arkiv förvarade. Således kan jag icke anse annat än att det är fullkomligt öfverensstämmande med Hr Printzenskölds påstående, om Hr Anrep icke vidtager någon förändring i genealogierna, förrän han vet om de äro riktiga eller icke. Hr Printzensköld påstod att jag skulle hafva yttrat, det jag ansåg Hr Anreps ättartaflor kunna beröfva Lilliehöökska familjen dess representationsrätt. Det har jag aldrig sagt och aldrig trott. Jag vidblifver mitt yrkande om bifall till Hr Fahnehjelms förslag. Den' 26 Ok to b e r. 375 Hr Fahnehjelm: I motsats mot Frih.
När ett mål, som varit till Utskott ålerremitteradt, skall definitift afgÖras, framställes först proposition till antagande af Utskottets Betänkande oförändradt, derefter tilldess antagande med de förändringar , som under discourserne blifvit äskade, samt sluteligen, om ingen af dessa propositioner bifalles, till afslag å Betänkandet. Begå res Votering, vid någon af Landt Marskalken framställd pro Siosilion, skall densamma alltid utgöra JaPropositionen, och äge den som votering begärt att föreslå contra propositionen, hvilken likväl för att antagas, måste af Ståndet gillas. Uppstå rörande contra propositions innehåll stridiga meningar, hvilka icke kunna sammänjemkas, bör först, genom serskild omröstning, utrönas hvilket af de olika förslagen skail till contra proposition antagas, liyarefter och sedan densamma sålunda blifvit bestämd, votering öfver hufvud saken anstälies. Landtmarsalken hör, så snart Ridderskapet och Adeln yttrat sig, till protoeollet förklara, huru lian fattat Ståndels tanka, och stadfäste sedan beslutet, genom klubbslag, så vida ej någon Ledamot begär votering. 'i • 16 Den 17 Novemi)er f.m. §. 40. DS votering eller val förrättas skall, anmode Landtmarskalkcn eller den lians stal • le företräder Sex personer af Ridderskapet och Adelil, att jemte sig vid bordet sitta af hvilka arne föra anteckning öfver dem, som rösta, och tvänne öfver dem, som vid första uppropet sig icke infinna. — Upprop förrättas af Riddarhns-Fiscalen efter antecknings Listan. De som till en och samma Bänk höra, träde inom Skranket, när deras Bänks nummer uppropas, och hvar och en framlagge, vid upprop af dess namn, en sluten sammanrullad, Sedel på det pappers ark, som hålles af en Ledamot vid bordet* §• 4*. Vid alla val och voteringar, Electors val undantagne, skola arne upprop ske.
Riddei'skapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden hafva härtill lemnat bifall, men Preste-Ståndel har för dessa artiklar bibehållit nu stadgade utförsels-tull, nemligen för Bandstakar . , 100 st. — 1 sk. Bräder och Plankor, sågade, af Ek och Ask 100 R:dr värde 10 R:dr. Enträd och Enstafrar 100 st. — 12 sk. Gevärsstocks-ämnen 1 dussin — 12 — Handspaks-ämnen d:o — 4 — Läckter, huggne eller täljde 1 tolft — 10 — d:o — 2 — Devillnings-Vtskottets Memorial, N:o 46. 47 Stäfver: lagg och botten: af t. o. m. 34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd ä de sednare: af ek 120 st. — 3 sk. af bok, furu eller gran d:o — 1 — öfver 34 t. o. m. 42 verktums längd, å de förra och 27 verktums längd å de sednare: af ek 120 st. — 8 sk. af bok, furu eller gran d:o — 1 sk. G rst. derutöfver af ek d:o 24 sk. af bok, furu eller gran d;o ^-12 — hvarförutan Presle-Ståndet beslutat att Bräder och Plankor af furu och gran, som nu äro tullfria, skola beläggas med utförsels-tull af 2 sk. per tolft för »under 1| tums tjocklek» och 6 sk. per tolft för »af 1J tums tjocklek och deröfver.» Utskottet inbjuder Pr este-Slån det att frånträda dessa sina skiljaktiga beslut, och föreslår, för annan händelse, följande omröstningar, dervid samtliga de med tull nu belagda artiklar, för hvilka Utskottet tillstyrkt tullfrihet, ansetts lämpligen böra i en proposition sammanföras. N:o 113.
En författare plockar ett korn här, ett der, och då dessa korn sedan sås ut på hans egna fält, diktens, pröfningens och den allvarliga erfarenhetens, så uppväxa deraf de skördar, af hvilka han sedan delar med sig. Detta får betraktas som en parentes, den jag fann lämpligt att inflicka medan min gäst besinnar sig på den begäran, hvilken af värdinnan och hennes qvinliga sällskap framstälts, nemligen den, att han måtte ge rigtig trefnad åt vår afton genom att berätta oss något från sina tidigare minnen. Ridderstad gjorde damerna ett litet lagom motstånd, men han besegrades snart och hvad han denna afton på sitt bildrika språk bjöd oss ur sina ofantliga tillgångar, det lofvade han mig (som begärt detta såsom en särskild gunst) att uppteckna. Kanske var jag nog egennyttig att den tiden tänka på ett eller annat korn, men det kan jag taga mig fullkomligt fri ifrån, att jag användt kornen. Den skriftliga uppsats, jag senare erhöll, lånar jag nu till denna skizz, hvilket väl om något kan kallas ett redligt återbärande. Jag har dock varit nödsakad att här och hvar göra en liten indragning, ty vår snillrike författare eger en sådan rikedom i sin inbillningskraft, att han kan ha råd att slösa, meu jag har icke råd att glömma bort mitt antagna utrymme. Jag har ej här den stora romanen för mig, men äfven i den få utflygterna hålla sig inom ramen. Nu – efter denna ingress – är det Ridderstad sjelf som förer pennan. Men innan jag öfverlemnar den, vill jag förklara honom, att om han vore fruntimmer i stället för en energisk och reflekterande manlig ande, skulle jag anse som koketteri eller nervös oro det påstående han gjort för mig, att hans arbeten sakna underlaget af den första uppfostran, något som han ofta fått vidkännas. »Hans klassiska studier ha varit dagens händelser.» Erkännandet är vackert, men onödigt, ty ofantligt många män utan universitetsbildning ha gjort en lysande bana. Är han ej derpå sjelf ett exempel? Fantasiens öfverflöd är hvad han dock behöft studera för att hålla i tygeln.
Maj meddelte samt sista Pleni-dag uppläste och pä bordet lagde utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets härigenom ej förändrade betänkande, så val i anledning af Rikets Ständers Revisorers äfgifne berättelse, sorn den af Utskottet verkställde granskning, rörande Banko-Verkets styrelse och förvaltning efter senaste Riksdag, å nyo blifvit föredraget; fann BondeStåndet, som redan den 18 sistledne April fattat sitt beslut öfver Utskottets i ämnet förut afrjifne betänkande, någon annan åtgärd vid nu förevarande utlåtande ej äga rum, än att detsamma skulle, under åberopande af Ståndets förenade beslut , läggas till handlingarne. S. D. Efter nu skedd ytterligare föredrågning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets tander den 15 i sistledne månad afgifne. på bordet hvilande Utlåtande^ i anledning af gjorda anmärkningar vid dess af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet återremitterade Betänkande, rörande yrkadt upphäfvande af Stockholms Stads rättighet att uppbära Parm-, Torg-, Brooch Renhållnings-penningar, då hö, halm, vedoch brännkol införas, samt af Uandtmannens åliggande; att i vissa Städer erlägga Vågoch Mätare - penningar för inkommande varor; pröfvade Bonde-Stänget för godt, att vid hvad Utskottet ut* detta ärende yttrat och hemställt, för sin del nu mera låta bero. S. DFöredrogos å nyo och bi föllos följande från Banko-Utskottet den 2 2 sisth Maj afgifne, på bordet hvilande Betänkanden, i anledning af; 1. Gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande i fråga om Fåne biträde från Bankett till Uddevalla stads Kyrkij 543 Prat. Ut dr. d. a Junti 1818» a. Dito d i to , i fråga om låne-biträde a£ Banken till uppbyggande af Lärohus i Städerna Calmar och Skara; 3. Erhållen remiss, rörande låne-biträde från Banken, till uppbyggande af Trivial-Scholse-huset i Landskrona; 4.
Under förutsättning att Hr Frih. o. Landtm, tillåter, alt två verkligen från hvarandra så åtskiljda frågor, som de, hvilka uti ifrågavar. inbjudning finnas framställda, fä särskildt behandlas, ber jag att få yttra mig angtde Hr Pry!z’s begäran om denna inbjudning till de öfriga Stånden, d. v. s. öfver den förra delen af hans motion. Jag bestrider denna inbjudning, icke blott derföre att den, på sätt en värd talare, Hr Lagerhjelm, till evidens visat, strider emot det grnndlagsbud, som tryggar Svenska folket derom att ett af R. St. fattadt beslut förblifver, vid den riksdag då det fattades, orubbligt, d. v. s. oupphäfveligt: men detta är icke mitt enda skäl; jag bestrider den äfven derföre, att, sorn mig synes, skulle R. o. Ad., genom bifall dertill, alltför mycket såra grannlagenheten och derigenom compromeltera sig sjelft. Hvilket anspråk röjer det icke, att det Ståndet, som blifvit af de Irenne öfriga öfverröstadt, begär att dessa 3 Stånd skola i en principfråga vika för det fjerde! Jag öfverlemna!- åt hvarje ledamots grannlagenhetskänsla alt afgöra, om det är R. o. Ad. fullkomligen tillständigt att framställa sådana anspråk. Jag skulle, om frågan vore öppen, bestrida densamma; jag skulle gå till den minoritet, som vid frågans afgörande yttrat sig inom R. o. Ad., derföre att jag anser, med ali vördnad för pluraliteten och med all undergifvenhet för lagarna, de beslut pluraliteten tagit skadliga för mitt fädernesland och gagneliga för ingen annan än tullförsnillare» och den tullembelsman, som skulle svigta i sin pligt.
Ty om Myntverket utväger från sig mynt på våta vägen, dervid eli mycket noggrannare utslag erhålles, sä blir silfverhalten något knappare, hvarföre, då delta silfver sedan går till Hamburg och der pröfvas på torra vägen, så får man der ett annat resultat. Om deremot Myntverket på torra vägen pröfvade ifrån likasom till sig, så är det klart, att den omtalade undervigten icke borde uppslå i Hamburg. Hvarföre inträffar det alltid, alt Myntverket pröfvar till sig på den torra vägen och ifrån sig på den våla? Orsaken är naturligtvis ingen annan än den, alt Myntverkets föreståndare, då lian har rättighet alt säga alt båda profven äro vetenskapliga, garanterar sig mot möjliga förluster genom användande af den torra vägen vid inprobering; men deremot anser han sig icke skyldig att lemna silfret tillbaka annorlunda än på den våta vägen, emedan det äfven är ett vetenskapligt rön, ehuru profvet dä kan tagas knappare. Emedlertid synes det som om hvarken Banken eller enskilde behöfde vara underkastade en sådan olikhet, då Myntet dessutom har sin tillräckliga slagskatt eller myntskalt för sitt besvär. Hr af Harmens: Jag har blott begärt ordet för att rätta ett missförstånd, som uppstått i anledn. af milt förra yttrande. Jag talade nemi. icke om omyntadt silfver, utan jag sade, alt det Svenska myntet, då det kommer på utländska platser, befinnes icke innehafva den halt, som uppgifves. Den siste talaren har sedermera upplyst, hvarföre så förhåller sig, och jag bar deruti fått ett ytterligare skäl alt begära bifall å betänk. Hr Westerstrand: Jag anser mig skyldig att, tillföljd af Hr Hjertås yttrande, upplysa, att det icke är samma personer, som probera det inkommande eller utgående silfret och som hafva ansvaret derför i uppbördsväg. Det är öfverdirecteuren och myntproberaren, som probera, men myntmästaren, som är ansvarig för uppbörden. Denne måste nöja sig med deras prof, utan att lian dervid kan för sig verka det minsta, hvarken till fördel eller skada.
I sammanhang härmed torde, i afseende på olikheten af handtverkslärarnes löner, vara nödigt upplysa, det orsaken dertill är den, att lärarne i skomakeri och skrädderi nästan uteslutande äro sysselsatte med arbeten för elevernes förseende med skodon och kläder, hvarför någon särskild betalning ej erhålles, då deremot snickerioch smedslärarne äro i tillfälle att emottaga beställningar utom inrättningen, för hvilka de kunna påräkna särskild arbetsförtjenst.” Hvad angår andra punkten, eller frågan om stipendier för seminaristen, så vill jag icke dervid fästa mig, utan öfvergär jag till den 3;dje, eller frågan om ett anslag för inrättande af en undervisningsanstalt förblinda. Jemte det jag anhåller, att H. Ståndet ville bifalla denna af Hr af Zelle'n väckta motion, får jag äran anföra hvad samma promemoria i detta afseende utvisar. Den säger nemi. att ”både menskligheten, civilisationen och sjelfva statens ide' kräfva högeligen, att af det allmänna något göres för de ifrågavar. olyckliges lyftning och för möjligheten för dem ali kunna, utan andras betungande, sig sjelfva försörja.” Vidare tillägger samma promemoria, att ”nästan alla civiliserade nationel hafva detta insett och behjertat och att främst bland dem står, i detta likasom i alla andra philontropiska slräfvanden, Stora Brittannien; det underhåller nemi. för närvar, icke mindre än 10 uppfostringsoch 4 arbetsanstalter för blinda. Dernäst kommer Österrike med 6, sä NordAmericanska Fristaterna med 5, Preussen och Schweitz hvardera med 4; Frankrike och Sachsen hvardera med 3; Neapel, Danmark, Bayern, Wurtemberg, Braunschveig, staden Hamburg, hvardera med 2; Ryssland, Holland, Belgien, Baden samt städerne Frankfurt am Mayn och Lybeck, hvardera med 1. Vårt fädernesland, som dock i öfrigt och med skäl räknar sig till antalet af Europas eultur-stater, har deremot ingen.”
Jag wägar icke hedra detta mitt förslag med namn af Finance-Plan, ty grundadt endast pä kända Skuldsummor och uträknandet af deras ränta och afbctalnings-procent, samt pä Vin öfwe^ygelle jag bostr, att e» dncmot swarandr Ncwillning kan utgöras, helst om densamma efter rätta principer stadgas, äg»r det ej förtjenst»!! af nägon np eller uppstädad-gammal konstigare sammanställning; ofta swärarc att förstä och att wcrkställa än att författa : oftast syftande derhän att göra det begripligt, huru ingen af Statens fordringsägare fär mindre än han bork fä, fastän alla förlora en större eller mindre del af sina fordringar. Om rinder loppet af mina tankar, dä sädana ämnen förekommit, hwarom allmänna länkesätttt! sy» nas delade, jag af wärma för owäldighettn och en kall granskning räkat, at,t göra längre afwik,ringar än hufwuds kcns egentliga beh ndling i ffränkt borr tillåta, och hwaruNdcr jag öppet och fritt yttrat mig; hoppas jag, det mig förlätes af de skal, att jag anser wärdigast, akt sedan man inom sig, med de fordringars uppfyllande, som för allt bedömmande af mig räknas nödwändigc, stadgat sina tankar, man ock bör dem utan sörbehäll ödagalägga » samt akt jag d,halvin för min del äger den öswerkygelse, att alla de frägor kunna lemnäs ä sido, som, utan akt medwerka till, endast hindra bfwcrläggningarne VM det stora och för detta Riksmöte bestämdt" wigtigaste föremäl : Iel?etS rvälfärd ock återupprättelse, samt denna upprättelses säkra bestånd. Stockholm den 28 Augusti 1329. LirZ. kr. RotkoT 12O2 Den 2 Octvber. Mgra i anledning af föregående Förstag sammandragne Kalkuler.
Missg.- b:n, som handlar om huru man må kunna återtaga boitstulet gods, stadgas i 2 §:n: ”1 thessa och flera sådana fall må ransakan honom ej nekas; utan färe han tit med tvänne nämndemän, eller tvänne edsvorna stadstjenare, eller ock andra goda män, och förkunne ther byamän, eller husbondan, att the tit sände äro. Finnes ej thet man ransakar efter; bevise tå then, som ransakan begjärte, eller gånge ed, att han sitt mist häfver, och ej af illvilja ransakning sökt. Ej må man annorlunda ransaka af sjelftagen makt. Gjör thet någon, och finner ej tjufnaden; bote tijo daler, och fylle skadan.” Vidare stadgar 3 §:n straffbestämmelser för den, som ej vill tillåta en sådan ransakning, och 4 §:n> denna undersökning får ske äfven om husbonden sjelf ej är hemma. Härigenom ålägges således den som äskar denna undersökning icke någon annan bevisningsskyldighet, än att, om han icke finner godset, med ed sin styrka, att det icke skett af illvillja, äfvensom att han i annan händelse endast får böta 10 daler och fylla skadan. En så lindrig ansvarsbestämmelse innefattar dock icke detta betänk. Om man således skulle tillåta denna vidsträckta ransakan efter tullförsnilladt gods emot ett så ringa ansvar, blefve författningen vida strängare än Utsk:n densamma föreslagit. Hvad Frih. Cederström åter anfört om, huru nogräknad man varpå 1790-talet, under det öfverflödsförordningen gällde, bevisar, att vår tid framskridit bia långt mot den af Frihtn åberopade tidpunkt, ty nu kunde svårligen sådana stadgantlen komma i fråga eller antagas. Frih.