Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedannämnde, den 12 dennes f. m. på bordel lagda betänkm: N:o 33, i anledn. af väckt motion om nedsättning af räntan vid utlåning af spanmål från sockeneller fattigmagasin; N:o 34, i anledn. af väckt motion om upphörandet af interimsbesigtningar å prestebol; N:o 35, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af föreskrifterne, ronde inländska skådespelares och konstidkares skyldighet att erlägga afgifter till E. Theaterns och Hofcapellets pensionscassor; N:o 36, i anledn. af väckt fråga om förändring af patentlagen af d. 13 Ilee. 1834; samt N:o 37, i anledn. af väckt motion, ronde mäklareslut i afseende på den s. k. leveranshandeln. Vid förnyad föredragning bifölls BancoUtsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 17, med anmälan, att hela beloppet af den sedan 1840 års början upplupna Bancovinst erfordras för Bankens consoliderande. Företogs till pröfning Ridd.Lisk:s d. 12 dennes f. m. på bor - ISO Den 17 October e. m. del lagda mern. N:o 11, med svar på älerremissen af Ridd.Elsk:s belänk. angtde ändring af 13 §2 moni. i Ridd.Direct:s instruclion. Gr. C ron Ii jelin, Polycarpus Erik: Af del nu upplästa belänk. finnér jag, ali Kidd.Utsk. icke fästat något afseende vid mitt yrkande, att Ridd.secret» lön mätte fä förblifva vid hvad den var är 1834, för de fall, dä lian erliäller lillsländ alt, jemle sin tjenst vid Riddarhuset, innehafva annan publik befattning.
På Borgare-Ståndets vägnar: Mart. Th. Morsing Th:n. C. F. EVcern. G. F. Ekholm. C. P. Bergsten. A. F. Grandelius. Ei 'ic Hadberg. * På Bonde-Ståndets vägnar: Lars Persson. Botvid Jonson. Ola Jeppsson. Petter Jönsson. Petter Persson. Per Jonsson. A* A. Heurlin. Reservationer af BruliS-Patronen Waern, Grosshandlaren Morsing-, BruksPatroncn Bergsten och Rådmannen Rådberg-. Då Riksens Ständers Bank äger en i tillväxt varande behållen förmögenhet af flere millioner, hvilka till en stor del ligga ofrugtbare, synes tiden för densamma vara inne att betala dess räntedragande Skuld, som vid i835 års slut utgjorde 707,025 R:dr 26 sk. 7 r:st. Pluraliteten bland Herrar Revisorer hafva likväl, i anseende till de fleste fordringsägares förmodade obelåtenhet vid att snart emottaga Liqvid, funnit bevekande skäl att dermed alltfort uppskjuta, och har man äfven trott Bankens rättighet att infria ifrågavarande Skuldförbindelser, ehuru på uppsägning utställde, kunna bestridas i grund af Lag; — Yi, som ej dela desse åsigter, reservera oss mot beslutet samt förmena, att gälden kan och bör ju förr desto heldre betalas, hvarigenom Banken skulle årligen inspara öfver 26,000 R:dr i Räntor, som nu onödigtvis utgå. N:o 1. tv _ Bankens genom Lånerörelse förvärfvade, Contant influtne Ränte-Inkomster, dess dermed bestridda egna Rånte-Utgifter och Förvaltnings-kostnader, samt det totala Öfverskott, som för hvartdera året på Räntorne uppkommit.
Tillfälligtvis går jag förbi, och kan icke undgri att fästa uppmärksamhet vid händelsen, då ju denna uppenbart är er, orsak till bedröfvelse för den ena parten. Jag stannar alltså framför Elsa, som tummar sitt förkläde och vänder det an på ett hal!, a n p % ett annat, betraktande mig, i början nagot häpet, inen sedan helt modigt, liksom niedveten af sin fulla rätt. ~Hvarför gråter Marie? :), Jag skulle räcka henne handen pa, att vi äro t a nner. : ~, Och hvarför ville du inte göra det ?^, Jo derför - derför att jag anda i morgon blir ond p ?i henne igen. B, Vet du det redan nu ?^ &gt;iTa! Jag blir alltid retad på henne. Och när jag nu vet det redan gå förhand, kan jag ju icke gifva henne handen på, att vi äro vanner.9 Hvilken gyllene ärlighet och sanningskärlek! Hvilken samvetsömhet i sjelfva det oskickliga beteendet! Nu sl %r jag i mitt te. Jag erinrar mig härvid huru i dag cn liten klok, ljuslockig flicka nedskrifvit hvad ännu ingen af vara skriftställare vågat sig p %: historien om sin egen födelse. Pa en tillskrynklad papperslapp som fallit ur barnets ficka, läser jag följande berättelse: DI Miinchen Knöbelstrasse n: r I 2 bor herr direktören. Han har två söner och en dotter. En af sönerna heter Ludvig, en Hans och den lilla dottern Anna. Anna var endast sex &amp; r gammai. Anna var ett älskligt och godt barn. Anna var mycket vacker. Det var just vgr. Då satt Anna i trädgården. Der flög en stork förbi. Då ropade Anna högt: stork, skaffa mig en liten syster! Nästa morgon lag en syster i bädden. Det var jag. Anna var mycket förviinad .. Och ännu en gång draga de förbi mig i tankarna, alla de kara, små barnen, s % som de vid skoltimmarnas slut togo afsked af mig. Huru stralande betraktade mig ej den minst skickliga i klassen, emedan hon i dag för första gången skrifvit ett godt tema och i följd deraf erhallit ett berömmande ord!
Trädvaror, inom Ridderskapet och Adeln: aLt frihet från utförselstull må medgifvas för alla sådana trädvaror, hvilkas export ej bör förhindras, eller åtminstone nedsättning till hälften i de föreslagne ulförsels-afgifterna; i Preste-Ståndet: att export-tull å träd varor icke bör ega rum; i Borgare-Ståndet: a) likaledes att all export-tull derå bör försvinna, eller ock nedsättning göras i den föreslagna tullen å bräder och brädändar samt plankor öfver 3 tum, hvarjemte anmärkts b), att beräkningen af 5 tolfter plankändar om 11 alns längd, såsom lika med 1 tolft Plankor, är ovigtig, i Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 30. synnerhet sora viss längd för de senare ej är bestämd och vanligen uppgår till 8 å 10 i alnar, samt c) alt taxan ej upptager sådana , sorn äro | aln, äfvensom d) att Läkter draga fyrdubbel tull emot Lister, då det snarare borde vara tvärtom och e) att nu gällande tullbestämmelser å Ved böra bibehållas; och i Bonde-Ståndet: dels att utförsels-tullen antingen bör alldeles försvinna eller åtminstone nedsättas till hälften af hvad Utskottet föreslagit; dels att å Bräder, Bjelker, Plankor, Sparrar och Spiror a f Furu och Gran ingen utförselstull bör ega rum; dels atl å Sågblad tar exporttullen bör minskas till hälften och dels att alla Trädvaror af Furu och Gran, med undantag af Master och Spiror af 40 tums omkrets, 10-fot från storändan, böra vara tullfria vid utförsel. Tvål, i Borgare-Ståndet: att å de sämre slagen bör bestämmas 9 sk. värde och 2 sk. tull. Tågvirke y hos Borgare-Ståndet: att införsels-tullen derå icke må bestämmas till mera än 40 sk. L®, eller högst 1 R:dr, och i Bonde-Ståndet, att nytt Tågvirke må åsättas lag införsels-tull, och för Skepps-behof, under sjöresa köpt, tullfrihet medgifvas.
Genom Nådigt Reglemente af den 30 Junit 7SZ, har ej mindre accordsrättigheten, än Accordsummornes belopp för sa den indelte som wärfwae Armeen blifwit bestämd, men enligt hwad sama Reglemente innehaller, är det icke Staten utan ftertcädaren, som ar stylvig att ersätta den åsgärde det honom efter Reglementet och de deruti fästade Tariffer tillkommande accord; KonglMasit sr likwäl, wid de tillfällen, da sysslor med accordsttt blifwit indragne, och således ingen Efterträdare Dnits, som warit skyldig att accordet ersätta, i Na Dihgng. Nr» r6. der 242 Den 12 Majk. der bifallit Accordssummans utbetalande af Statens medel, dock utan förbindelse af ersättning lili Starswerket af den indragne Svalans Innehafware. Z en sadan belägenhet wörö de af f. d. .vinsla Al mérus Officerare, hwilka, enligt Accords-Reglementet, hade rättighet kill accords. ersättning för fina tjenster, men i anseende till Finsta Armeens upplösning icke kunde fa någon Efterträdare i tiensten; Af sadan anledning, och da härtill jemwäl kvm, att de icke kunde winna transport eller befordran till någon Militaire-systla med Lön pa ordinarie Stat, utan alt derföre erlägga accord; Sa, och pa det de icke för lifstid matte komma att gravera Statsverket nick Extra Löner, faststälde Riksens Stander, att, wid sadane Officerares afgång fran Expectance-Lönen, genom befordran eller transport lill sadan Militaiw beställning, hwarföre accord borde erläggas; Accorttt summan stulle af Starswerket sörstjutas efter 179; ars Reglemente och Tariffen för det ar, da beftt'
Det är i ett constitulionelt samhälle representantens förnämsta pligt att verka för Konungamaktens helgd, att noga tillse, alt den ena statsmakten icke träder för nära, mycket mindre inträder på den andras område, och det är af denna anledn. jag anser nödvändigt att motstå det nu gjorda försöket. Jag önskar dessutom, alt mitt fädernesland styres af en enda Konung, af en enda hand, som är öfver allt enskildt förhållande. Föröfrigt tror jag, att sammansatta krafter sällan verka lill samma mål. Jag afstyrker förändringen. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Här är fråga om att rycka bort en slen ur vår constitutions byggnad; men, mine Hrr, jag anser den vara en grundsten. Sveriges stora bragder och glanspunkterna i dess historia hade svårligen kunnat inträffa, om icke Sveriges framfarna Konungar ägt att allena styra riket. Man har citerat Geijer; han säger, att Svenska folkets historia är dess Konungars. Jag är af samma lanke och anser det nu ifrågavar. ordet vara högst nödvändigt. Jag anser det af den anledn., som den gamla Fransyska regeln uppgifver: ”On ne sort pas de son naturel impunement.” Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag åberopar mitt yttrande i detta ämne vid förra riksdagen och ber nu att endast i korthet fä påminna om det resultat i frågan, hvartill vi då kommo. Ståndet ogillade nemi. denna förändring, genom en votering, uti hvilken 104 ogillade och 17 röstade för dess antagande. Jag afstyrker förslaget. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: För mig synes det, som ordet allena i 4 § Reg.F. är alldeles en följd af 1 §, der det står, alt Sveriges rike skull sfyras af en Honung, och icke af flera. Skulle således 4 § förändras, så kunde man möjligen tyda den så, som vore Sverige styrdt såväl af Konungen som af dess rådgifvare. De R. St., som uppgjorde 1809 års grundlag, ville bibehålla begreppet af en Konung, som är singularis, äfven i den 4 § och jemväl i den 9 §.
Innan jag går att framföra min motion om pensionsfond för landtmätare, anser jag mig böra nämna, att jag till densammas afgifvande blifvit föranledd deraf, att inom landtmäteristaten linnas 5J8 personer, som äro uteslutne från all delaktighet i Civilstatens pensionscassa, af det skäl, ätt de icke hafva någon lön på stat, och således icke kunna erlägga pensionsafgifter. Det har således i mänga år varit ett bekymmersamt öfverläggningsämne, huru man skulle kunna bilda jen sådan fond. Det har blifvit satt i fråga, alt hvar och en inom landtmäteristaten skulle dertill bidraga med 10 r:dr b:co årligen; men det skulle gå alltför långsamt att endast dymedelst kunna tillvägabringa en sådan. Öfverdirectörs-ernbetet ansåg sig under loppet af förI. år böra ingå till K. M. med én lind. anhållan om K M.s nåd. propus, till R. St. om något årligt bidrag till bildande af ofvannämnda pensionsfond; men när detta ärende förekom i Statsrådsberedningen, blef det icke till pröfning upptaget, af det skal, att i det und. förslaget förekom den meningen, att den blifvande fonden borde, för besparings skull, förvaltas af Banken eller Riksg.Contoret; och som dessa begge verk stå under Ständernas omedelbara styrelse, ansågs förslaget mera direct tillhöra Ständernas afgörande. Det är på denna grund, surr jag, i egenskap af Chef för landtmäteristaten, får i enskild vag öfverlemna till 11. H. St. samma und. förslag jemte reglemente, som förut varit lill K. M. inlemnadt; Livar jemtejag på det högsta anhåller, att delta ärende, såsom grundad! på billiga anspråk, måtte D e n 4 M ars c. ra. 7* så väl af R. o. Ad. som af dé öfriga Stånden tagas i öfvervägande och behjertas. Hr af Forsell uppläste derefter följande:
Förändring uli handel med Colonial-varor har, sedan Ångfartyget Malm» — 22 — böljat sina resor på Lybeck, innevarande år inträffat, och uppgift om fördelarne deraf kommer att utgöra ett ämne för nasta Femårs-Beiätlelse. Tillökningen i antal och lästetal af de till Staden hörande däckade Fartyg, vittnar häst derom, att Handel och Sjöfart förkofra sig. Enligt 1S27 års Feni års-Berä t telse utgjorde sådane Fartyg 28 stycken om 982 \fi Lästers drägtighet; hvaremot de nu uppgå till ett antal af 44 sicken af 1,891 io/ioo:dels läster. Handtverkerierne deremot äro i samma svaga belägenhet nu som tillförne. Orsaken härtill har man velat hemta dels ifrån en oregelbunden näringsfrihet, hvarigenom ett större antal handtverkare än som i hvarje yrke kunna finna nödig utkomst tillåtas bosättning, dels ock ifrån den oinskränkta frihet, hvilken lemnäs Fångarne å Fästningen och Correclionslnrättningen här i Staden, till förrättande af åtskillige handarbeten, dem de, utan att vidkännas proportionella utskylder till Kronan eller Staden, och dian att hafva omsorg om kläder eller föda, emot ringa pris kunna afyttra; och ehuru jag måste medgifva, att dessa omständigheter menligt inverka på handtverkerierne, kan jag likväl icke frångå det af erfarenheten stadgade omdöme, att de Borgare som omsorgsfullt och pålitligt sköta sitt handtverk, deraf hemta fullkomlig bergning. Go arbetare och lemnade ett årligt tillverkningsvärde af 30,070 l\:dr Banco, har onder »tiden ansenligen blifvit förbättrad och til lök t, hvilket man har skäl hoppas äfven framdeles kominer att fortfara, så länge det innehafves oell skötes med den nit och drift, sorn nuvarande ägaren, Handlanden F. IJr Kockum deiåt egnar.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseeede på andra punkten af Utsk:s utlåt, icke någon anmärkn. förekommit, och att derföre propos. lill en början syntes böra framställas endast å första punkten af utlåt., i fråga hvarom blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag och dels det tillägg af Hr Rosenblad, som Hr Landtm, nyss uppgifvit; hvarjemte Hr Landtm, hemställde alt derest tillstyrkande i första punkten bifölles, rättigheten att sedermera särskildt pröfva 236 Den 26 Juli f. m. det dermed af Hr Rosenblad föreslagna tillägg måtte vara Ståndet förbehållen. Ropades ja. Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall och sedermera till afslag å Utsk:s i första punkten gjorda tillstyrkande, ul.föllo svaren med blandade ja och nej; hvarefter Hr Landtm, ånyo i samma ordning framställde dessa propostr, hvilka dermed äter besvarades med ja och nej. Frih. Alströmer, Jonas, begärde votering. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att ehuru han ej med någon säkerhet förmått uppfatta R. o. Ad:s svar, han likväl nu, då votering i alla fall komme att äga rum, kunde tillkännagifva, att han trodde nej hafva varit öfvervägande. Frih. Alströmer förklarade att han i anledn. af detta tillkännagifvande afstod från votering som deremot nu begärdes af Frih. Cederström. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Cederström: Möjligen har jag origtigt uppfattat Hr Gr. o. Landtm:s framställning af Ståndets beslut i förevar, ämne; men innan jag afstår från den af mig begärda votering, anhåller jag vördsammast, att erhålla upplysning, huruvida Hr Gr. o. Landtm, ansett Ståndet hafva bifallit Utsk:s förslag, i hvilket fall jag nödgas framhärda i min begäran om votering.
Direktionen det Rikets Ständer val icke kunnat åsyfta, att ensamt pensioneringen af arméens befäl skulle från dess nuvarande Styrelse till Statsverket öfverflyttas, utan att sådant borde ske i sammanhang med ordnandet af pensionsväsendet i sin helhet för Statens samtliga embetsoch tjenstemän, hvilka nu efter olika grunder pensioneras från särskilda inrättningar och fonder af olika natur; och då för sådant ändamål redan en kommitté blifvit af Kongl. Maj:t i nåder förordnad, hade Direktionen i underdånighet hemställt, att Kongi. Maj:t täcktes, sedan nämnda kommitté fullgjort sitt uppdrog, hänskjuta ärendet, i hvad det rörer arméens pensionskassa såsom enskild stiftelse, till Krigsbefälets utlåtande, antingen vid dess år 1867 inträffande nästa ordinarie sammanträde, eiler derförinnan, i händelse Kongl Maj:t skulle anse omständigheterna påkalla extra sammanträde. Detta Direktionens betänkande blef sedermera, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 28 December 1861, öfverlemnadt till den för landtförsvarets ordnaude tillsatta kommitté för att lagas i betraktande vid behandlingen af frågan om pensioneringen af artnéens befäl och tjenstemän, sedan Kongl. Majit likväl redan förut åt denna kommitté uppdragit att, i anledning af Rikets Ständers ofvanberörda framställning i ämnet, afgifva yttrande. Men enär kommiltéens utlåtande före riksdagens början ej ill Kongl. Majit inkommit, hade följaktligen något förslag till en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, som Rikets Ständer åsyftat, icke kunnat till pröfning framläggas. Stats-VIskottets Utlåtande M 66. 43 Då emellertid Direktionen för arméens pensionskassa i underdånighet anmält, att hittills beviljade ^statsbidrag dels för upprätthållande af nämnda kassas egen pensionering, dels till fyllnadspensioner, icke allenast fortfarande vore behöfliga, utan ock att förhöjning uti sistnämnda anslag påkallades till enahanda belopp, som vid 1886—1888 årens riksdag blifvit bestämdt, har Kongl.
De härunder inbegripna anslag af 246,100 K:dr till Wadstena Krigs) nanshuskassa och 45,100 R:dr till Amiralitets-Krigsmans-kassan omfatta äfven ersättning för den tillförene inedgifna, men vid 1840—1861 års riksdag alskaffade, rättighet, att uppbära vissa afgifter, till begge kassorna, vid afoch tillträden af Rusthåll, samt till Wadstena Krigsmanshus-kassa äfven vid köp af annan läst egendom, hvilken sistnämnde afgift, efter sitt beräkningssätt, benämndes en-per-mille-afgift. Sådan ersättning biel' år 1851, efter afgifternas raedelbeiopp under åren 1844—1848, bestämd med förklarande, att, så framt kassornas Styrelser kunde framdeles ådagalägga, det, genom fortfarande af omförmälda afgifter, högre inkomst skulle för kassorna hafva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i de beviljade anslagen borde vid blifvande riksmöten ega rum; och efter en dylik vidlyftig utredning, åstadkommen genom årliga uppgifter från Rikets samtliga Län, Domsagor och Städer öfver beloppen af den Charta Sigillata, hvarmed, i vederlag för rusthållsoch eu-per-mille-afgifterne, handlingar rörande förändring i eganderätt till rusthåll och all annan fast egendom blifvit belagde, höjdes ersättningen, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 10 Juli 1857 och Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 14 påföljande December, sålunda \ Riksmynt beräknadt: W adstena Krigsmanshus-kassas ersättning för rusthålls-afgifter från 63,300 R:dr, som år 1851 i sådant afseende bestämdes till R:dr 78,000: — samma kassas ersättning för en-per-mille-afgifter från 39,150
Jag finner ingen fördel deruti och anhåller derföre om återremiss af denna punkt. Frih. Tersmeden: Denna punkt är icke i sin helhet uppläst, och jag hade förmodat, att man derförinnan icke skulle yttra sig öfver densamma. Uti de anmärkmr Gr. Lagerbjelke framställt emot Utsk:s förslag, att Fullmägtige i riksg:s-kont. skulle godkänna skuldförbindelsen, instämmer jag, och jag delar hans åsigt, att det bör vara samma auktoritet, som granskar både förbindelsen, för kontraktets fullgörande och äfven sjelfva skuldförbindelsen. Jag skulle derföre tro, att en återremiss af denna punkt i sin helhet är nödvändig, enär jag derförutan anser, att så olika pröfningar af olika auktoriteter gifver anledn. till splittring. Man har haft exempel af en sådan splittring under tiden emellan 1840—1844 årens riksdagar, och jag tror, ali några nya stadganden icke böra vidtagas, hvarigenom denna splittring åter uppkommer emellan Regeringen och riksg:s-kont., hvaröfver någon domare icke finnes. Det skulle möjligen kunna inträffa, att Regeringen godkänner och beviljar anslaget, men alt Fullmägtige i riksg:s-kont. deremot icke godkänner skuldförbindelsen, och att på detta sätt det företag, hvilket Regeringen ansett nyttigt och dertill beviljat statsanslag eller län, icke skulle kunna verkställas på den grund, att riksg:s-kont. icke gonkändt skuldförbindelsen. Jag anser således lämpligast, att förfara på samma sätt som vid 1845 års riksdag, nemi.: att öfverlemna åt regeringen godkännandet af så väl det ena som det andra. Hr Printzensköld: Till Hr Gr. o. Landtmarsk:n får jag vördsamt hemställa, om det icke kunde vara lämpligt, att framställa propos. till bifall pä de punkter, som 1111 blifvit föredragna intill N:o 2, mot hvilken anmärkningar äro gjo-tda, och uti hvilka jag ämnar mig förena. Jag anhåller således, att sedan efterföljande punkt är föredragen, jag måtte återfå ordet, för att yttra mig öfver punkten N:o2. Hr Lagerheim: Jemte det jag förenar mig med Gr.
Jag beklagar, att motionären, genom framkastandet af detta Eris-äpple, förlamat de krafter, han annars kunde disponera till landets fördel; ty obestridligt är, att hans fosterländska nit skall missförstås — kanske misskännas —• af ett folk, som icke rätt kan fatta, huru det låter sig förena, att vörda och älska Majestätets personlighet, med ett oupphörligt klander af Konungens gerningar, och förslagen att un mildra än borttaga de påbud, som varit ämnade att skydda Majestätet Hvad fara hade väl varit, att låta denna fråga ännu hvila ett lustrum? Efter min öfvertygelse, ingen. Hvad är väl nu närmaste följden af motionärens förslag? Den 18 Mars f. m. 3o3 Jo, att män, som vid riksdagens början innerligt fagnat sig åt oppositionens framgång, med afseende på det goda, den kunde uträtta, nu med oro göra sig den tveksamma frågan: ”[ivar skola dessa stolta böljor lägga sig?” — Längre fram på fördragningslistan förekommer en motion af Frih. Anders Cederström af samma syftning, som denna, med den modification, att Frihtn föreslår, att LagUtsk. måtte anmodas inkomma med förslag till ny författning, i stället för den af 1812. Jag får vördsamt hemställa till den värde motionären, som i föregående plena benäget återtagit en och ändrat en annan motion, som mött motstånd, om han ej skulle finna ändamålsenligast att låta äfven denna motion falla, men biträda Frih. Cederströms. Remitterades till LagUtsk., och blef coinmunication med de öfriga Stånden af Gr. Anckarsvärds motion äfven af R. o. Ad. bifallen. Hr Frih. oLandtm, tillkännagaf, alt Frih. Ramel, Hans, anmält sig af enskilda angelägenheter vara nödsakad att afresa från riksdagen, och således afsagt sig sin plats i Hevilla. Utsk., men anhållit, att det oaktadt blifva bibehållen vid sin riksdagsmanna-rätt. Bifölls.
Dessa hinder och olägenheter kunde undvikas, derest i någon ort inom Skåne tillfälle alltid funnes att sälja utländsk vexelfordran, och ett sådant tillfälle syntes bäst och lämpligast kunna beredas om Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö, som, jemlikt Banko-reglementets föreskrift, sammanträder två gånger i veckan för låne-ärendens pröfning, finge för Bankens räkning köpa vexlar, hvarigenom det för exportören blefve möjligt att, utan kostnad och tidsförlust, för sin utländska fordran undfå Svenska penningar för att dermed verkställa ytterligare spanmålsköp till export. I Malmö funnes väl icke Börs, men sådant borde ej utgöra hinder att för Bankens räkning derstädes köpa och försälja vexlar, enär i begge fallen kursen skulle bestämmas af Fullmägtige, och gällande vexel-lag medgåfve köp och försäljning af vexlar när och hvar som helst, med eller utan mäklares biträde. Delande den åsigt alt en utsträckning till staden Malmö af Bankens hittills besörjda vexelrörelse bör komma att medföra väsendtlig fördel för en provins, hvars i allmänhet betydliga skeppning af spanmål till utrikes orter sistlidet år visat sig vara i märkbart stigande och i följd deraf framkallat en liflig; omsättning, har Utskottet ansett sig böra omförmälda förslag biträda och får sålunda tillstyrka, 3:o det Fullmägtige må berättigas att äfven i staden Malmö genom Läoekontors-direktionen derstädes, för Bankens räkning, köpa och försälja vexlar å Hamburger Banko. Inom Utskottet har derjemte förslag blifvit väckt om bemyndigande för Fullmägtigc att uppköpa vexlar å Preussiska Thaler, betalbara i Berlin, Hamburg eller Allona. S och att å Göteborgs Börs något sådant vexelslut under nämnda tio år icke ar vordet anmäldt, fästat uppmärksamhet derå, att medeltalet af vexelsluten å Stockholms Börs sålunda uppgått till 30/275%