Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cjenom ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingift •vit Memorial har Herr Jonas Ullberg anmärkt den skiljaktighet, som deruti sig foreter, att uti Kongl. Kungörelsen den 20 December 1754 stadgas, det den, som upptäcker och angifver efterapare af Banko-Sedlar* så att han varder ertappad och om brottet öfvertygad, skall undfå en belöning af 40,000 Daler Kopparmynt, som utgöra 2,222 B:dr 10 skill. 8 r:st Banco, men att deremot Kongl. Kungörelsen den 5 Junit 1792 föreskrifver, det den, som bevisligen upptäcker efterapare af Biksgäldssedlar, skall undfå en belöning af 1000 R:dr nämnde sedlar, samt att belöningen för den, hvilken upptäcker förfalskare af dylika sedlar, skall lämpas efter omständigheterne; äfvensom Herr Ullberg fäst uppmärksamhet dervid, att någon belöning för upptäckt af Bancosedlars förfalskning icke är bestämd; och, sorn gerningens irnmoraHté vöre lika, ehvad den utöfvades genom efterapning eller förfalskning af Bancoeller Riksgäldssedlar, hvarföre ock dessa brott uti Lagstiftningen äro med lika straff belagde, samt Samhällets säkerhet fordrar enahanda vårdtorn båda desse mynt-representati - Bancooch Lag-Utskottens Betänkanden. 623 vers rena beskaffenhet; så har Herr Ullberg, med afseende derå, att Lagskipningen i berörde fall borde utan hänsigt till omständigheter bringas till enhet, föreslagit den ändring och förklaring uti ofvapnämnde Författningar, att: 1:0 belöningen för den, som bevisligen upptäcker efterapare eller förfalskare af Bancoeller Riksgäldssedel-, må bestämmas till lika belopp, aooo R:dr i sistnämnde sedlar, eller 66 6 R:dr 34 skill. Banco, och till hälften mindre, eller 333 R:dr 16 skill. Banco förden, som bevisligen upptäcker utprånglare af dylika falska sedlar.
För fullbordande af påbörjad och till en del utförd hamnanläggning vid Strömstad har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer mätte bevilja ett statsbidrag af 15,000 R:dr R:mt, hvaraf hälften eller 7,500 R:dr skulle erhållas såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och andra hälften i egenskap af lån emot 4 procents ränta och och 2 procents årlig kapital-afbetalning; varande uti eli härom af nämnde stads Äldste afgifvil memorial, bland annat, anfördt: all, efter föreningen med Norrige, Strömstads handel befunnit sig i ett serdeles altynande tillstånd* att, i synnerhet sedan 1825 års förordning angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjölärts-förhållanden utkom, hela gränshandeln dragit sig från Strömstad lill Fredrikshall och andra Norrska städer, att till följd af den allmänna stagnationen i stadens handelsrörelse, Strömstads invånare sedermera och ända till år 1850 befunnit sig i den mest bekymmersamma ställning, att efter sagde år hade dock en förändrad tull-lagstiftning' visat förmånlig inverkan på stadens handels-förbållanden; att sedermera en lifligare handel med gränsboarne samt ett ökadt antal badbesökande bidragit lill spridandet af större välmåga bland befolkningen; att en följd deraf varit, att anläggningar samt andra företag af mera allmän vigt och nytta kunnat verkställas; all till dessa företag borde räknas en påbörjad och till någon del utförd kajoch hamnbyggnad, hvilken för staden redan medfört en kostnad af 10,500 R:dr R:mt, att då stadens tillgångar medtagits af de flerläldiga anläggningarne och förbällringarne, kunde det påbörjade, för staden ytterst vigtiga och gagnande hamnanläggnings-arbetet, i brist af dertill erforderliga medel, Expeditions-1] Is/o Hels Färsing till umlerd.
Man har understundom påstått att blotta instängandet af vår flotta i Carlskrona skulle sysselsätta en betydlig del af ryska flottan; och således vara ett medel att hindra denna att använda hela sin styrka på ett anfall mot våra kuster. I detta fall torde vi dock böra påminna oss hurudant förhållandet var under de sednaste krigshändelserna i Östersjön 1854—55. Jag känner icke nu precist antalet af de allierades krigsfartyg som voro samlade i Östersjön, men jag vill antaga att de utgjorde med små och stora 100; kanske det var något mindre, men det betyder ingenting. Uti Cronstadt och på redden af Helsingforss innanför Sveaborg lågo vid samma tillfälle 36 linieskepp instängda af blott en del af de allierades flotta d. v. s. att denna betydliga ryska flotta uträttade icke något annat än att ockupera en obetydlig del af de allierades, men hindrade icke D en 8 Juli f. m. 191 den återstående delen att bombardera de finska städerna, att afskära tillförseln, hindra handeln och tillfoga landet all den skada som öfverlägsenheten kan åstadkomma. Om vi nu som sagdt är antaga att de allierades flotta utgjorde 100 skepp och den ryska 36 (jag nämner blott 36, men dertill kommer 15 fregatter och andra mindre fartyg, som äfven, efter hvad kändt är, lågo instängde i Kronstadt), så motsvarade således den ryska flottan, som låg instängd vid Kronstadt, af de allierades; och om vi nu antaga att Ryssland har 50 skepp, hvilken styrka troligen efter de 15 år, då Sverige skulle ega 8, vore upbringad till 60, då hemställer jag hvad som skulle kunna uträttas mot dessa 60 skepp af en svensk flotta som endast utgjorde -Jderaf? Månne icke vapnet med afseende å Sveriges utvägar är för dyrt; månne icke medlen att uprätthålla det till någon mot ett högre mål svarande nytta ögonskenligen i alla tider måste blifva otillräckliga; och kan det på fullt allvar påstås att en linieflotta hos oss skul|e böra underhållas och nybyggas blott i ändamål att låta instänga sig i Carlskrona?
Men Zolas bok är något annat — det är en nästan vetenskaplig framställning af en strejks orsaker, förlopp och följder, en framställning, sotn genom sin diktande kraft, sin gripande, omutliga sanningskärlek kommer att inverka på många menniskois åsigter om arbetare rörelserna vida mera än lärda och tunga sociala arbeten, dem publiken icke orkar läsa till slut ... Och med vanlig kärlek till sitt ämne har Zola behandlat det Just denna pietet för allt menskligt, som låter Zola år efter år försänka sig i olika samhällssferer och afteckna dem med fotografisk noggrannhet synes mig vara just det drag, som närmast förenar honom med han&gt; stora lärare Balzac. Liksom denne i sin &gt;Comedie humaine » t. ex. skildrade en parfym fabrikörs lefnad och skiftande öden (César Birottea * \ med den detaljerade omsorgsfollhet, som en historieskrifvare använder vid tecknandet af någon stor mans lefnadssorger, eller en dålig q vinnas knep för att lura siua älskare (madame Mameff i * La eousine Bette ») med samma strategiska omsorg som en krigshistoriker i färd med att beskrifva en fältherres manöver, så fördjupar sig också » Les Rougon-Macquarts » häfdetecknare till den grad innerligt i sitt ämne, att han kan skildra sina personer, som han kände » deras bekymmer i sitt sinne och deras trasor på sin rygg ». Nåväl, vi slå upp » Germinal ». Framför oss ligger ett flackt slättland utan berg eller höjder, ett slättland, vid hvars horizont himmel och mark tyckas flyta samman. Det är grufdistriktet Montsou med sina rader af kolgrufvor, sina massor af likstora arbetarbostäder med detta pinsamt lika, fabriksmessiga snitt, som dylika bostäder hafva öfver sig. Det är tidigt på morgonen, och gryningens bleka dagsljus hvilar grått och tungsint öfver trakten, då familjerna vakna i de trånga rummen, der föräldrar och barn, bröder och svstrar sofva tätt nära hvarandra, och ut ur de mörka, kala husen strömmar en flock af arbetare och arbeterskor för att fara ner i grufvorna och böija sitt tunga, släpandedagsverke.
Den r? Junii. 721 Till Lag, Utskotten Andreas Pettersson fran Skaraborgs Län Memorial, angående Förklaring öfwer Kongl. Förordningen den s Febr. angående Stäncselflyldigheten. Till Lag - samt Allmänna Befwärs. och EconomieUtstotten: Olof Ericsson fran Norra Helstngeland Memorial, angående rättighet för den/som ingått i Allmänna Brandföisäkrings»Inrättningen, att skilja !g fran de Harads - eller Socknewis ingangna Brandstods-Föreningar. Till Allmänna Beswärsoch EkonomieUtstottet: i:o Per Larsson fran Calmare Län Memotal, angående astkaffande af Jagerie-Betjeningen k Met. 3:0 Anders Anderssons fran Östergöthland W Anderö Lar § sons frän Elfsborgs Län Menorialer, angående Stam - och Strö, Rotars lika clkagande i Soldatens underhall. All Serstilta Utskottet för utredande af de ifrän förra Rikodagarne uppstjutne twistiga frågor emellan Londe-Gtändet och de öfrige Riks - Ständen. Riksdagsmannen Eric öhmans fran Upsala on Memorial, angående alla Hemmans lika deltalande i Fangföringen» su^raLx krotocollo, O. LrinlLMLN» Bihang. N:o 46» Ut - 72» Den r? Junit. Utdrag af prstocollct. hållet hos ^edcrwärda Bonde-Standet wid lirtima Riksdagen i Orebro den 17 Hunn 1812. S D. 2bid förnyad föredragning af Lag-Utstoktet§ sedan den 9 i denne manad pa Bordet hwilande Memoria., as den 4-de förutgående, om scrffildt stadgande för Lösen af Gravations-.bervie, blef dek samma af Bonde, Slandet difallit. Ot suxrs. Lx krotocollo, 6. Briskman. Utdrag af Hrotocollct, hallit hos Hederwärda Bonde. Ståndet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Innii 1812. S. D.
H. Ex. fortfor derefter muntligen; Jag har afsagt mig det techniska förordandet af Svea canal : — detta stortänkta företag, till hvilket ju Svea Rikes landskaper äga lika anspråk med Götha Rikes lill den canal det fått, och hvarom blotta föreställningen synes mig böra verka åtrå. — Må jag dock framhålla en vigtig, båticke anförd fördel. — I krigstid, och medan vår sjömakt opererar fjerran 'offensivt’ter, skulle några lå fiendtllga fregatter eller ångbåtar, placerade emellan Dalarö och Landsort, förslå att slänga Stockholm och Mälaretrakterna ifrån Götha canals östra inlopp och såmedelst ifrån denna canals commerciella och militäriska fördelar. — Svea canal, säger jag, skulle, emot alla krigsförhinder i Östersjön, betrygga Mälare-rörelsens och försvarsverkens communicalioner med Rikets vestra landskaper. Må jag sluta med anförandet af en bland den eftertänksamme fosterlandsvännens djupa bedröfvelser. — I Sverige yrkas häftigt framsteg och förkofran — och det åtrått, och jag tränger mig fram bland de yrkandes främsta leder. Samhället danades icke att, som vissa pendelur på observatorierna, stoppas för att sedan visa hvad tiden d å var. Men det af ålder fräjdade Svenska mannavettet måste vilja medlen, när ändamålet är veladt. — Jag formulerar icke min framstegsdrift till lag för andra. Visst skulle jag med bedröfvelse och svår otrefnad se vårt motto blifva: ”medan andra högt braska, vill jag gå och fnaska.’’ Dock nödgades jag då erkänna conseqvensen i de åsigter, emot hvilka jag i dag uppstigit. — Må, säger jag, om rätta stråten stridas; men — ett står fast, nemi. att förståndigt vis må roan icke sky Hornskroken då man vill till Fittja, eller Kungs - Den 24 Mars c. ra. 33 j Kungsbacken ifall af ärende till Rotebro. — Vilja vi, sora andra Stater florera, må vi ej försmå deras bepröfvade vägar till välstånd. Gr. Anckarsvärd:
Man påstår, att både förbrukare och handtverkare förlorat derpå: de förre emedan tiliverkningarne sägas hafva aftagit i soliditet, eller inre godhet, hvad de tilltagit i utseendet, eller i yttre skönhet; och de sednare eller liandtverkarne äfven, ty då en icke konstförfaren man kunnat få drifva deras yrke, hafva capitalister, utan att förstå handteringarne , kunnat slå under sig verkstäderna, så att den icke förmögne eller fattige handtverkaren utestängts från att blifva mästare och sin egen herre; men i stället hållits i beroende af capitalisten, som, till sin vinning, utsugat hans krafter. Preussen är det andra af dessa länder. Under dess olyckliga krig mot Frankrike, upphäfdes skråinrättningen sorn det synes, för att skaffa medel åt Stats - Ridd. o. Ad. Pr. X. Band. 3i 482 Den 12 November j. m. cassan, på det sätt, att bref på rättighet att drifva någon viss handtering meddelades åt hvem som anmälte sig alt lösa det. Följden blef, att en mängd personer förskaffade sig mästarbref utan att förstå handtverkeri och utan att varu-förbrukningen på orterna erfordrade en sådan tillökning af arbetare. De gifte sig, utan beräkning derpå, och blefvo följagteligen snart utan bergning. Imellertid hade hushyrorna i allmänhet stigit, eller kostade handtverkaren mera, emedan större utrymme behöfdes för de förökade Verkstäderna, och hushållen. Detta skulle tagas igen på arbetena, hvilka, om de blifvit billigare genom den större täflan, också gjordes sämre för nyssnämde ordsakers skuld. Åtskilliga af de okunniga eller alltför talrika mästare, som gingo under, rymde sluteligen från hustru och barn, hvilkas understödjande sedermera föll Städerne till last. I samma mon, som de fattigas antal tilltog, måste policens tillsyn och kostnaderna derföre ökas.
De flesta af våra läsarinnor känna utan tvifvel, att gymnastiken hos forntidens vigtigaste kulturfolk, grekerna, stod på en synnerligen hög ståndpunkt, och att i en del stater till och med flickorna fingo deltaga i den samma, trots den undanskjutna ställning qvinnorna i Grekland eljes intogo. Men längre. tro vi ej, att de flestas kunskap sträcker sig. Att gymnastiken utgjorde väl hälften af den frie grekens uppfostran, att man nedlade samma omsorg på kroppens som på själens bildning, och att det betraktades som en lika stor skam att sakna herravälde öfver sin kropp som att ej kunna läsa eller I D U N skrifva, derom har visserligen endast ett fåtal en klar föreställning. Samtidigt med att gossen började sin första skolgång, fick han äfven sin första undervisning i gymnastik under handledning och tillsyn af särskildt utbildade lärare, som hade att noga ge akt på, att ingen fick utföra rörelser, som stodo öfver hans ålder och utveckling, och dessa öfningar fortsattes dagligen, till och med sedan den egentliga skolundervisningen var afslutad. Ursprungligen var afsigten med gymnastiken naturligtvis den, att utbilda ungdomen till kraftiga och dugliga soldater. Men vid sidan häraf hade man ock ädlare mål i sigte. De kroppsliga öfningarna skulle, förutom att de styrkte ynglingens helsa, tilllika bibringa honom ett ledigt och ädelt behag i det yttre uppträdandet. Man fordrade, att den frie, bildade mannen genom hela sitt yttre skulle skilja sig från den, hvilken af strängt och ensidigt arbete beröfvats kroppens harmoniska utveckling. Ej heller var man blind för den stora betydelse, som de gymnastiska öfningarna egde för ungdomens moraliska utveckling. Den känsla af kraft och helsa, gymnastiken födde, sknlle naturligtvis höja ynglingens lifsglädje och skaffa honom förmåga att fullare njuta alla lifvets behag, hans musklers spännkraft skärpte mod och energi, under det den stränga disciplin, han från sin första barndom vänjdes vid genom de gymnastiska öfningarna, lärde honom ordning, måttlighet och sjelfbeherskning. Ej heller fanns någon fara, att de unga skulle förfalla till klemighet eller utsväfningar, så länge lusten att täfla med jemnåriga lockade dem till de gymnastiska öfningarna.
Se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande Nio 150. Lotsväsendet, angående förbättring deraf. V. B. 79. A. 157. Lumpsamling, angående förändring i sättet derför. III. B. 73, 88. A. 103. Lycseum i Stockholm, angående anslag dertill. Se Profskola. ( 95 ) Lysning, angående skyldighet för fästehjon att, inom viss tid efter slutad lysning till äktenskap, detsamma genom vigsel fullborda. Lån, angående säkerhetshandlingarne för det till fullbordande af hamn-anläggningen vid Götheborg af Rikets Ständer beviljade, stort 140,000 R:dr. Se Götheborg. — af Statsmedlen, för hamnanläggningen vid Wadstena, angående beviljande af. Se Wadstena. — odlings, om afskrifning af 2:ne dylika. Se Afskrifning. — emot pant af jern, angående afskrifning af ett sådant. Se Afskrifning. — om afskrifning af åtskilliga från låne-contoret i Götheborg utgifne. Se Afskrifning. Låne-contor, om inrättande af, för Riks-Bankens räkning i hvarje Läns Landshöfdinge-Residensstad. I. 157. R. 158. Se vidare Banko-Utskottets Betänkande N:o 42. Låne-contoren, i Götheborg och Malmö, angående lönetillökning åt ombudsmännen derstädes, samt om tillsättande af en cancellist vid sistnämnde låne-contor. VII. B. 173. A. 182. U. 322. VIII. 127. A. 160. Se vidare Banko-Utskottets Betänkande N:o 72. Långebro i Christianstads län, angående befrielse för Färs och Frosta härader i Malmöhus län från skyldigheten att deltaga i underhållandet deraf. II. B. 243. A. 289. Låneunderstöd åt de genom eldsvåda hemsökta innevånarne i Christianstad. Se Christianstad. Länshäkten, om brottmäls-ransakningars hållande derstädes.
Den emot mitt förslag allmännast framkastade invändning, att socknarne ej skulle med den sorgfällighet söka förekomma fattigvårdsheliof, och icke eller vara så nogräknade vid bedömmandet af de till fattigunderstöd antagne personers behof, om en större samhällighet skulle dela utgiften, såsom gemensam, tillåter jag mig bemöta med den erinran, att mitt förslag ingalunda åsyftar, hvarken att socknarne skola få en till fulla beloppet uppgående ersättning för underhållet af sina fattiga, icke eller att de skola sjelfve få bestämma ersättningssuraman, hvilket 16 § af mitt enskildta förslag närmare utvisar. Det faller sig klart, att, om mitt förslag hade vunnit majoritetens bifall, hade ett sammanträde med Stats-Utskottet måst ega ruin för dispositionen af Bränvinsbrännings-skatten. Långtifrån att dåras af den föreställning, att det förslag, jag afgifvit, omfattar de bästa utvägarne för bildandet af gemensamma Länsfonder, tror jag, att Friherre Sprengportens förslag att dertill använda mantalspenningarne, eller Friherre von Krcemers, att för likartadt ändamål anslå en del af Bevillningen, kunde i vissa fall, åtminstone såsom erbjudande en orubbligare tillgång, ega företräde; men då brännvinets omåttliga bruk onekligen alstrar fattigdom, har jag ansett beskattningen för dess tillverkning böra företrädesvis anslås för fattighjonens underhåll. I alla fall är det icke vid detailierne, utan vid principen, jag fäster största vigten. Min afsigt har varit och min varma föresats är, att icke åsidosätta något tillfälle att emancipera våra vanlottade bröder ur det slafviska tvång, hvari de nu tråna efter frihet. Om detta syfte erkännes såsom godt, och om den princip för fattig vårds-ordnandet, som jag antydt, skulle någon Lagsamt Allni. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 5, 25 gång magta alt göra sig gällande, tviflar jag ej, alt icke utväg skall utfinnas för anskaffande af medlen, helst frågan är af en genomgripande vigt för hela samhället. Forsla q. §. 1. 1 morn.
Sedan gingo vi till kojs i vår lada och skrattade hjärtligt åt allehanda små missöden därinne. Klockan / .,3 väckte » morän » oss och vi besågo tillsammans med åtskilliga turister och ungdomar från Orsa den vackra morgonrodnaden ocli soluppgången. Så åto vi frukost allihop tillsammans, och därpå bröto vi upp för att gå mot Wåmhus. Alla tre äro vi ense om, att dagen vid Fryksåsen var den härligaste på hela resan. I Orsa var visst dans på kvällen, men vi ansågo oss ej ha tid till en så stor krok. I Våmhus hämtade vi våra ränslar, som fått följa med en vagn dit direkt från Orsa, så skaffade vi oss tre koppar varmt vatten i en bondstuga, bröd från en bagare och hade sedan en treflig chocoladfrukost på tre man hand i det gröna. Vi åhörde äfven gudstjänsten i kyrkan. På eftermiddagen togo vi våra ränslar på ryggen för att gå mot Mora strand, men blefvo visade en alldeles orätt väg. Vägen var mycket vacker och alldeles obebodd. Klockan 6 på eftermiddagen mötte vi en kulla, som sade oss, att vi voro på väg till Älfdalen. Först visste vi ej hvart vi skulle taga vägen så sent på kvällen, men så kom kullan ihåg, att i en närbelägen fäbod fanns en mas, som skulle fara till Morastrand den kvällen. Vi gingo dit, träffade masen och fingo, som väl var, skjuts på en rankig kärra utan fjädrar. I alla fall anlände vi på kvällen, välbehållna och muntra, till Moranoret. Där togo vi in på hotellet och sofvo riktigt ut. Måndag - morgon gingo vi till Gesunda fäbod, åto hos en » mora » och gingo sedan öfver en ståtlig 3 km. lång pålbro öfver till Sollerön. Där fingo vi logis hos en mycket vänlig familj, som dock endast hade två ytterst smala sängar och ett minimum af sängkläder att erbjuda. Att komma i säng alla tre var därför lättare sagdt än gjordt. Först gjordes energiska försök att få rum två i samma säng, men detta befanns på goda grunder vara omöjligt. De båda som skulle ligga i säng fingo då afstå hvarsin persedel ur sin bädd, hvilket kompletterades af våra gångkläder och därpå fick sedan nummer tre ligga på golfvet.
Utlåtande, i anledning af återrernisser å Betänkandet J\s 272, angående medels upplåning genom fonderade stats-obligationer. (R:gs Afd.) Uti omförmälda, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden i vissa delar bifallna och i andra återremitterade, men af Bonde-Ståndet afslagna utlåtande, hade Stats-Utskottet föreslagit Rikets Ständer att, i fråga om erforderliga medels anskaffande för jernvägs-anläggningar jemte andra större, allmänt gagnande företag, meddela följande beslut och stadganden: l:o. Genom upplåning för Statens räkning, enligt det här nedan angifna inhemska fond-system, anskaffas de medel, som, utöfver befintliga oeh disponibla tillgångar, erfordras för bekostande eller understödjande af de jernvägs-anläggningar eller andra, Rikets framtida gagn företrädesvis afseende, större företag, sorn af Rikets Ständer blifvit eller blifva beslutade, äfvensom de medel, hvilka för inlösen af dylika anläggningar, om sådan pröfvas böra ske, äro erforderliga. 2:o. Denna upplåning sker genom fonderade, inom Riket utgifna, räntebärande obligationer, lydande å Svenskt mynt, och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-kontor. 3:o. Obligationerna ställas på innehafvaren, men äro å dennes sida icke uppsägbar. Deremot eger Riksgälds-kontoret att dem uppsäga till inlösen efter sex månaders förlopp. Sådan uppsägning sker medelst derom i Rikets officiela tidning införd kungörelse. Till en början och under en tid af tio år, räknad från upplåningens begynnelse, vill dock Staten afstå från begagnandet af sin uppsägningsrätt. Bih. till R. St.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 20 Januari 1841. 436 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse, Nio ipt och tgi. Uppläst och godkändt roed förändringar hos Ridd. och Adeln den 9 Jan. 1841 • Pi este-Ståndet den 5 Uppläst och oförändradt godkänd hos Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 (Se Expeditions-Utskottets Memorial N:o 30, samt här nedanföre upptagne förslag tili underdånig skrifvelse, N:o 228.) Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 9 Jan. 184 f• Preste-Ståndet den i3 — •— Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående sättet Jör besvärs anförande emot beslut i frågor om brott emot PoliceFörfattningarne. (Lag-Ulsk. Bet. N:o 160.) S. A. K. Rikets Ständer hafva till öfvervägande förehaft gjord framställning, huruledes ändring erfordrades uti nu gällande föreskrifter derom, att besvär öfver utslag, som af Öfver-Slåthållare-Embetet och E. K. M:s öfrige Befallningshafvande meddelas i mål, angående de öfverträdelse!1 af Police-Författningar, såsom fylleri-förseelser, bränvins-minutering, missbruk eller öfvei ti ädelser i öfrigt af niringsrättigheter, olofligt spel, m. m., böra anföras omedelbart hos E. K. M.; och som Rikets Ständer, jemte det uppmärksamhet blifvit fästad derå, att ifrågavarande mål till icke obetyd ligt antal hos E. K. M. fullföljas, serdeles från Öfver-Ståthållare-Embetet i Police-fli enden, ej funnit något giltigt skäl vara för handen, hvarför, i afseende på dessa mål, en sådan afvikelse från ordningen för brottmåls fullföljande i allmänhet från första in - Expediiions-Uiskallets Förslag lill und.