Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vi likväl endast, för ett ögonblick, återföra våra tankar till den tidpunct, då, för nära g år tillbaka, Riket stod vägande öfver branten af sitt fall, då dess namn var nära att utplånas bland antalet af Sjelfständiga Staters, och jemlöre dermed deri mera tröstande Epoque , dä, efter lugnade sinnen inom Landet, och återförvärfvadt yttre anseende , Riket kunde, med Lagrar skurna på samma fält, kröna dén Store Gustaf Adolphs segerrika Fanor, eller då det beseglade förbundet med Scandinaviens andra Folk, och fullbordade derigenom hvad Bältens Beherrskare, hvad Narvas Segrare, förgäfves eftersträfvatj då säger jag, hafva vi stora och mägtiga anledningar, att välsigna Försynens skyddande hand öfver detta Rike, att prisa en huld Konungs faderliga omvårdnad, och att hembära våra innerliga, uppriktiga, tacksamhets, öfter åt den Furste, urom hvilken våra ijusare öden hade uteblifvir, som gaf oss mod, att motsätta oss Enväldets befallande bud mod, att strida för vår och Europas Sjelfständighet, som fört våra Härar, med ära och seger på Germaniens fält och bland Norriges fjällar, som beredt Riket stora, förr aldrig sporda, oväntade tillgångar, som jemnat fjäilarne på vår västra gräns, 230 Den 8 December. och befästat lugn, förtroende oell vänskap på den östfa. Alla dessa stora o-h obestrideliga välgerningar, som Svenska Folket är sin Konung och Dess Son skyldigt, och hvartill jag, så väl i krigets sorn i fredens yrken, kan pakalla de mäst ojätviga vittnen inom dessa murar, kunna de väl uppvägas af en tillfällig förlägenhet i allmänna Ptnninge-rö,reisen, uppkommen genom sådme Verks åtgärder, öfver hvilka Konungen aldrig haft någon befallande myndighet, eller af de ännu fortfarande allmänna bördor, sorn äro bedröfliga lemningar af fordna olyckliga krig.
Motionairen anför: att i desi ort Strömrensningcn afstadnat, innan den blifwit tillbörligen tilländabragt, i följd af medlens anwändande pä andra ställen: att han önskade, det Stats-Utskottet wille genom nya willor för Strömrcnsnings-medlens begagnande förekomma deras disponerande till Segelfartens förbättrande emellan Wenern och Hafwet, hwartill sörene är blifwit disponerade 20,000 N:dr: samt attLänsStyrelserne i allmänhet wore all den öfwer-Styrelsc, svin erfordras för anwändandct af dcsie »nebel. Sluteligen yrkar Lutberg, att anslaget till Strömrensningar mätte nedsättas till 5o,ovo R:dr ärligen, under uttryckligt förbchäll. KXVI Stats-, B:cosamt Allm. Besw. o. Ekon. att denna Summa oafkortadt anwändes till Norra Ströntmarnes upprensning. ^nciei-5 vsnikl-jnon frän Elfsborgs Län, som anser högst nödigt, att icke Strömrensnings - medlen anwändas annorlunda än för sitt bestämda ändamål, och tror, att i sadant fall denna fond kunde till hälften af desi nuwarande arliga belopp nedsättas, dä bidrag beräknas af innewänarne i de orter, som af Statsmedlen komma i ätnjutande, hwilket han anser alltid böra ste, förenande sig i öfrigt nied Kulberg.
De hade varit (ofvanpå Göthes bokhandel). Expeditionen hålgifta någon tid, och den unga hustrun gick les öppen kl. 10 — 3. Redaktionsbyrån samma just i » de väntande dagar ». Hennes tantid. Redaktören träffas personligen säkrast kar voro derför upptagna af de många omsorger och bestyr, som pläga förefinnas i kl. 10 — 11. ett hem, der man första gången väntar » småfrämmande ». De hade båda, hon och hennes man, kommit öfverens om att i tid flytta sängkammaren från det bullrande grannskapet med köket till förmaket, som torde ofördröjligen förnyas, på det att låg mer afskildt, och sängkammaren skulle intet afbrott i tidningens expedition måtte derför omdanas till förmak. Som vanligt med unga fruar, de der hafva qvinliga anbehöfva ega rum. På förekommen anledning meddelas, att förvandter i sin närhet, rådgjorde hon äfven med dem i såväl denna som andra hemprenumeration fortfarande kan ske å ettdera mets både små och stora angelägenheter. eller alla af årets trenne första qvartal af En dag hade hon sammanträffat med mor Idun. Priset är lika billigt som hittills eller och systrar hos mormor. Det hände stunför qvartal dom, att s. k. familjeråd höllos hos henne. Jenny, så hette den unga frun, omtalade endast 1 krona. der bland annat, att hon ämnade flytta sängkammaren, ty den låg nu bredvid köket, och under de dagar, som stundade för henne, behöfde hon så väl lugn och hvila, något Iduns Byrå och Expedition Qvartalsprenumerationen h i l l e s e t t. » Kära Jenny, » inföll mormor, » hvad du gör, så flytta ej sängkammaren, ty det skall ej vara bra. Det lär betyda dödsfall. » Dessa ord gjorde ett obehagligt intryck. Jenny var visserligen ej hvad man kallar skrockfull, och hon försökte också slå bort tankarna, på hvad som yttrats, men när hon kom för sig sjelf, döko orden ånyo upp för henne. Hon skulle ju blifva mor för första gången. Hon visste ju, att hon snart skulle möta plågor, dem hon aldrig känt, men som hon hört beskrifvas såsom förfärliga.
Handels-Balken och 2 Punkten, 3 Momentet af Högstberörde Kongk Förordning, uti Låntagarens å Vågen qvarvarande , i Våg-Attesterna upptagna behållning af hvarje belånad serskild sort, utan afseende å de ombyten i stämplar och dimensioner, som med den e-, na eller andra Panten under tiden kunnat ega rum; Banco-Utskottets Memorial N.o 7g. c) Föreskrift att, på clet dels erforderlig uppmärksamhet och noggrannhet vid Våg-attesters utfärdande icke må åsidosättas , och dels vid fråga om uppgifter i afseende å inventeringar eller försäljningar afPanterne, ingen slags förblandning må kunna ske emellan de hos Banken belånade och ej belånade Elfecter, som tillhöra en och samma person, hvarje Pantegare skall vara förbunden att, i dess till Vågbetjeningen afgifvande reqvisition för Våg-attests erhållande, utsätta äfven stämplar, dimensioner samt stångoch stycke-tal; börande utaf nämnde reqvisition, sedan den af Vågbetjeningen blifvit till rigtigheten pröfvad och godkänd, ett exemplar, såsom Bilaga åtfölja Våg-attesten, och med lika nummer förses, samt, oaktadt skeende Relax af den i attesten uppförda Pant, qvarblifva hos Banken eller Lån-Contoiret, så länge och intilldess alla till Reqvisitions-utgifvaren , under loppet af ett och samma belånings-år, utgångna Lån blifvit till fullo infriade, då sådana Reqvisitioner samtliga på en gång till honom återställas; Banco-Ulskotlets Memorial IV-o 79 i3 d) Stadgande, att de från Stockholms och Götheborgs Yågar utgifvande Attester lill Banco-låns erhållande må, i stöd af hvad förenämndt är, så inrättas, som hosföljande Formulaire utvisar (se Bilagan N:o 4), med iakttagande derjemte: 1:0 att, då jernplåtar, äfvensom större och smärre spiksorter äro i fråga till belåning, skall i Vågattesten finnas uttryckligen uppgifvet, om de förvaras under tak uti Våghuset eller dithörande Bodar, eller ock under bar himmel, emedan olika belåningsvärden i ena och andra fallet bestämmas; kunnande följaktligen utaf dessa slags Effecteri ilga andra än de, som från början varit och äro på enahanda förvarings-ställen vårdade, utbytas mot de till belåning först angifna; 2:0 att förtennt Jernbleck (hvilket hittills ensamt å Stockholms
Och jag skall ihågkomma mitt förbund med Jacob, och mitt förbund med Isaac, och mitt förbund med Abraham; och skall tänka uppå landet, Som af dem öfvergifvet är, och hafver haft ett behag till sina helg, medan det öde ligger ifrå dem, och dem behagar deras missgerningars straff; derföre, att de hafva föraktat mina rätter, och deras själ hafver haft en vämjelse till mina stadgar. Och om de än i fiendaland äro, hafver jag likväl icke förkastat dem, och icke så vämjat vid dem, att det skulle vara ute med dem, och mitt förbund med dem skulle intet mer gälla; ty jag är Herren deras Gud. Och jag skall för dem ihågkomma mitt första förbund, då jag förde dem utur Egypti land för Hedningarnas ögon, att jag skulle vara deras Gud: Jag Herren. Dessa äro de stadgar, och rätter, och lag, som Herren emellan sig och Israels barn satt hafver, på Sinai berg, genom Mose hand. Och Herren talade med Mose, och sade: Tala med Israels barn, och säg till dem: Om någor gör Herranom ett besynnerligit löfte, så att han skattar sig; Så skall detta vara skattningen: en mansperson tjuguåra gammal, intill sextio år, skall du skatta på femtio silfversiklar, efter helgedomens sikel; En qvinnosperson på tretio siklar. Men ifrå fem år in till tjugu år, om det är en mansperson, skall du skatta honom på tjugu siklar; en qvinnosperson på tio siklar. Är det en månad gammalt, intill fem år, om det är en mansperson, skall du skatta det på fem silfversiklar; en qvinno på tre silfversiklar. Men är det sextioåra gammalt, och derutöfver, och är en mansperson, skall du skatta honom på femton silfversiklar; en qvinno på tio siklar. Om han är för fattig till sådana skattning, så skall han gå för Presten, och Presten skall skatta honom; och han skall skatta honom efter som hans hand, som löftet gjort hafver, förvärfva kan. Om det är af boskap, det man Herranom offra må, allt det man Herranom gifver, det är heligt.
Då vi i vårt land äro nog lyckliga att ega en bekännelse, hvars öfverensstämmelse med Guds ords anda och mening väl knappast någon inom detta hus torde vilja bestrida; och då bland alla dem, som i denna tiden, såsom det plägar kallas, visa ett större nit om Gudaktigheten än jemförelsevis ett ganska ringa fåtal, som i sjelfva bekännelsen divergera, samt de sistnämndes skiljaktiga åsigter ännu framstå i ett ganska sväfvande och outveckladt skick; så vore det, särdeles vid denna tidpunkt, i hög grad sorgligt, om, genom ofvannämnde båda, hvarandra i händerna arbetande, yttterligheter, motståndet å ena och påtryckningen å andra sidan skulle bringa oss till den möjliga men olyckliga nödvändigheten att se vår Kyrka sönderslitas, samt öppet spelrum lemnäs för andlig villfarelse, att i förening med andlig död förlama våra innersta och heligaste samhällsband. I syfte att förekomma detta, tyckes det vara de nu församlade Ständernas pligt, att så vidt på dem beror lagstifta; och enda rätta och visliga utvägen är, efter min öfvertygelse, den, att, antingen vår Statkyrkas bestånd blifver af längre eller kortare varaktighet, söka att inifrån bibringa henne all den kraft, som den, särdeles under nuvar:de tid, behöfver, och detta, såsom jag vid ett annat tillfälle hade anledn. yttra, dels genom sådana lagstiftningsåtgärder, som äro egnade att mera positift bidraga till framkallandet af andligt och kyrkligt lif, dels ock genom att i första rummet söka så väl inom den verldsliga som kyrkliga lagstiftningen undanrödja allt, Den 26 November e. m. 395 sorn utgör ett ämne till befogad förargelse samt föranleder åtminstone mången enfaldig och samvetsöm till separatism utan att han från Kyrkan afviker i läran, blott skyr för den köld, tomhet och verldslighet, hvilken, till stor del gynnad och föranledd af gällande lagar, han der får möta. Hvad det förra beträffar, så hoppas jag med visshet, att R.
Prof. gide Sami. 3« Trot, Vt dr, d, i? Hov. lif3, S D. Lät Borgare-Ståndet bero vid Stats-Utskottets nu ånyo föredragna Utlåtande, N:o 667, i anledt" ning af anmärkningar emot det af de öfrige Riks Stånden bifallna Betänkandet, i fråga om aflösning för Serskildta Utskottets Canzji. S. D. Bifölls Lag-Utskottets nu ånyo föredrSgne Betänkande N:o 224 Öfver åtskillig® af Serskilda Utskottet föreslagna Lag-förändringar. ; ' / $. D. Expeditions * Utskottets nu till Justering upplasta Förslag, N:o 345, till underdånig Skrifvelse, rörande meddelande af Arbets-planer m. m, i afseende på' Allmänna Byggnaders nppförande, återremitterades med den af Herr Santesson gjorde anmärkning, att det i slutet af Förslaget föiekommande uttryck ”att vid årets början en fullständig arbetsplan jemte utförlig berättelse om hvad under det förflutna året blifvit verkstäldt till Kongl. Maj:ts Nådiga godkännande i underdå - Prof. Utdr, d. a? No v, igaj, a$5 nighet ingåfves,” borde, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottet? flätande
St:s särskilda uppmärksamhet, måtte det vara vid sådant förhållande, sorn det jag nu utbeder mig få framställa, ett förhållande nemligen, då lagarna ej mera förmå skalfa ersättning åt en person, som med förluster af den känbaraste art måst pligta för det förtroende, han hyst för stadgade controller å uppbörden i ett af Rikets publika penningeverk. Då det mål, jag nu vidrör, är af H. R. o. Ad. redan kändt genom Hr Justitie Ombudsm:s Embetsberättelse för åren 1826 och 1827, hvaraf visar sig, att äfven hans nitfulla bemödande förgäfves sökt bereda den oskyldigt lidande skadeersättning, anser jag mig, med hänvisning dels å denna Embetsberättelse, dels å handlingarna i målet, hvilka härhos bifogas*), böra i möjligaste korthet framställa be *) Dessa handlingar biefvo, jemte motionen, remitterade till StatsUtsk. Den 27 Februarii. rättelsen om denna märkvärdiga sak, icke i ändamål af klander derå, eller för att påkalla juridiskt bedömande, enär domstolarna redan, säkert lagenligt, afgjort densamma, utan för så beskaffadt skärskådande, som icke inskränkes inom gränsorna af möjligen ofullständiga lagar. Jag vädjar ej till R.. St:s medlidsamhet, utan till deras rättskänsla i en fråga, som rörer en lidandes oeconomiska välfärd. Måtte en stunds uppmärksamhet icke nekas mig! Numera aflidne Hr ÖfversteLieut. Fredr. Eneskjöld och hans fru, Friherrinnan Gustava Wennerstedt, utbekommo år i8i5 till fullo ett lån, stort 45,000 R:dr B:co, af den under K. KrigsCollegii förvaltning stående Wadstena Krigsmanshus Gassa, emot deras uthändigade förskrifning och inteckning uti deras fasta egendom, Säteriet Segermon i Wermland.
Stånds mening i mål af beskaffenhet sådan som förevarande utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen ej till vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed skolat för Hedervärda Bonde-Ståndet tillkännagifva. Stockholm den 8 Maj 1866. Bih. tilt R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Maj 1866, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 80, angående väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862, om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting. Ifrågavarande Betänkande har af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit i vissa delar till Utskottet återremitteradt; men som, enligt hvad från de öfriga Riks-Stånden till Utskottet aflåtna protokollsutdrag utmärka, samma Betänkande blifvit i sin helhet bifallet af dessa Stånd, och tre Stånds mening i mål af beskaffenhet sådan som förevarande utgör Rikets Ständers beslut, kan återremissen ej till vidare åtgärd föranleda; hvilket Utskottet härmed skolat för Hedervärda Bonde-Ståndet tillkännagifva. Stockholm den 8 Maj 1866. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Coup. 1866. Allm. Besvärsoch Ékonomi-thskoiteis Betänkande N:o 90. I J%:o BO. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Maj 1866, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning angående fattigvården. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet får härmed afgifva yttrande öfver trenne särskilda i ofvanberörda ämne väckta förslag, nemligen: l:o.
Ridd. ocli Adeln har den 5 innevarande månad till Utskottet remitterat berörde af Herr Rosenqvist j Fredric Leonhard> väckta motion, tillika med 6o8 Stats-Utskottets de af Herr von Schulzenheimj Davida och motionären samina dag afgifne yttranden i ämnet. Innehållet af K. M:ts, i Utskottets memorial N:o 346, anmäldta Kådiga Skrifvelse af den 20 sisth Nov. rörande förhållandet med inkomsterne på Ön S:t Barthelemy, har föranledt ifrågavarande motion, enär, uti högstberörde Nådiga Berättelse, hvarken Intradernes belopp för hvarje år, tillika med Administrationsutgifterne blifvit redovisade: eller förhållandet dem emellan uppgifvit; och ej eller visats, hvaruti de förre så väl som de senare bestått; huru inkomsterne blifvit använde: samt om de till allmänt nyttiga anstallter inom Moderlandet blifvit anvisade. Åberopande Hr Rosenqvistsåsom vidare stöd för motionen, slutmeningen af K. Mits Nådiga proposition till R. St: r den 18 April 1812, så lydande: ”K. M:t vill genom ”sitt för dessa ärender inrättade serskildta Departement låta vid hvarje Riksdag komma till Riksens ”Ständers kunskap hvad i denna del af Styrelsen sig ”tilldragit, — hvad fördel för Moderlandet deraf vun”nits, — och i hvad mohn överskjutande Intrader ”från Besittningarne kunnat till allmänt nyttiga an”stallter inom Riket användas. Af R. St:rs, såsom svar på K. M:ts Nåd. Proposition den 18 April 1812 angående de Svenske Ultramarinska besittningarnes styrelse och drätsel, den i5 Maj berörde år till K. M:t afgifna underd. skrifvelse har Utskottet inhämtat: ”att R.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thors - Den 7 Maji f. m. Thorsdagen den 7 Maji 1829. Plenum klockan g Förmiddagen. Justerades 3 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 4 dennes e. m. fattade beslut. Öppnades Herrar Electorers Lista till val, dels af en Ledamot i StatsUtskottet : Efter N:o 1662, Herr Nordenfeldt, Olof; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 7, Herr Sparre af Rossvik, Gust. Maur. Dels ock af en Ledamot i Lagutskottet : Efter N:o 814, Herr Gyllenhaal, Lars Herman; Och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2o52, Herr Hultenheim; Fullmägtig, Herr Bergenstråhle, Georg Rudman. Friherre Ansckarswärd, Carl Henrik : Det är anledning till anmärkning emot en del af de StatsRådets Ledamöter, hvilka år x825 voro Konungens Rådgifvare; hvarom 23 H. 8 Den 7 Maji f. m. remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Hvarjemte Friherre Anckarswärd till Protocollet allemnade ett försegladt Convolut. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att den af Friherre Anckarswärd framställde anmärkningsanledning komme att, enligt 29 §. Riksdagsordningen, jemte ProtocollsUtdrag derom, till ConstitutionsUtskottet afgå. Ånyo föredrogs StatsUtskottets den 28 sisth Mars under N:o 96 afgifne, samt den 21 sisth April e. m. på bordet lagde, Betänkande, i afseende på åtskillige uti RiksgäldsContorets Räkenskaper balancerade fordringar och tillgångar.
samt antingen inom riksbast - Bcvillnings-Utskotlcts Betänkande, N.o g. 27, ken eller i dess granskap hålla vexlingskommissionärer, äfvensom förskaffa sig kreditivrätt i riksbanken; — af Lars Olsson från Stora Kopparbergs län: att förlängd oktroj icke måtte heviljas för någon gammal bank, och icke heller någon ny hank få bildas; samt att de, sorn redan finnas, måtte upphöra, så snart sådant blefve möjligt; att, intill dess det sker, aktieegarnes vinst utöfver sex procent å deras verkliga deponerade kontanta kapital må beläggas med hög bevillning; att, så snart någon privatbank upphört, en filialafdelning af banko-diskonten inrättas i dess ställe, och att räntan vid dessa diskonter bör nedsättas till 4 procent, och | af kapitalet afbetalas en gång om året; samt af Jonas Pettersson från Calmar län, att då, genom 62 mom. af Kongl, kungörelsen dea 1 Augusti 1845, angående bankoverkets styrelse och förvaltning, vore, i fråga om så kallad straffränta för lån ur bankodiskonten, stadgadt, att sådan ränta, nemligen tre procent öfver den i allmänhet bestämda, icke påföres under de första fjorton dagarne efter förfallotiden, derest lånet under dessa fjorton dagar varder inbetaldt eller omsatt, samt, äfven om liqvid uteblifver, upphör att beräknas tre månader efter förfallodagen, eller, i händelse låntagaren dessförinnan råkar i konkurs-tillstånd, å den dag, då konkursen anses börjad, men privatbankerna, hvilka icke syntes i detta hänseende böra gynnas med större förmåner än dem, som åtnjutas af bankodiskonten, likväl uppbure öfverränla ända från förfallotill betalningsdagen, Rikets Ständer måtte uttala den åsigt, att berörda för beräkning af straffränta å diskontlån medgifna lindring borde blifva gällande äfven för privatbanks-lån, så att det härutinnan anmärkta missförhållandet måtte för den återstående tiden af dessa inrättningars tillvaro varda afhjelpt.
Detta är ingenting annat än hvad sorn är högst naturligt, och som kan förutses, men att arbetet derpå vinner, eller att R. o. Ad. dermed okar sitt anseende inför MedStm, derpå tviflar jag storligen. Jag tror likväl, mine Hrr! att med den institution, som värt Ständ för närvar, har, är det af aldra högsta vigt, alt vi åtminstone, för alt värdigt representeras i dess delegationer, framte det utmärktasle vi äga, af insigler och duglighet; och jag må öppet bekänna att, ehuru mina sympatier för Ståndets närvar, institution ej äro särdeles stora, så ligger det mig likväl ömt om hjerta!, alt så länge denna institution lefver, i kraft hvaraf jag i delta ögonklick har den äran alt tala inför R. o. Ad., den äfven må hållas i helgd, och dess ära och anseende i möjligaste måtto bevaras. Förslaget innebär för mig någon fara i delta afseende, och denna betänklighet i förening med de öfriga jag tagit mig friheten anföra, äro fullkomligt tillräckliga för alt bestämma mitt beslut. Jag önskar att vi må blifva vid det gamla, och afstyrker den föreslagna förnyelsen af försöket vid sista riksdagen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hade hoppats, att endast Gr. Cederström, Fullm. Frih. Cederström, Jakob, skolat understödja Frih. Cederström, Anders; men då nu en annan ledamot yttrat sig för samma mening, nödgas jag ytterligare besvära Ståndet med några framställningar i saken. Hvad laglighelen beträffar, så skulle jag önska (på det att liden ej mätte för länge upptagas af denna öfverläggning) att Hr Gr. o. Landtm, behagade förklara, huruvida han anser frågans framställning olaglig; ty om han på förhand beslutat vägra propos. derpå, så är det fåfängt att vi derom längre orda. Skulle åter Hr Gr. o. Landtm, icke för sig finna något lagligt hinder, att göra framställning i saken; sä sluppe vi genom hans förklaring, måhända tvista om lagligheten och finge uteslutande hålla oss till nyttan. Jag torde emellertid få upptaga några invändningar mot Den 8 December.
&lt; $Ja§ gick att lugnet finna på Klara kyrkogård, dit ilarne ej hinna, af nöjesvirfvein hård; där fjärran från - palatsen bla,nd hundraåra hus går öfver grifteplatsen blott barncdekars sus. Bland andra sängarstoder, som svenska Pinden gaf, stod den åt B et tis moderJag fann fru Lenngrens graf. Hur än frän medaljongen hon jagar trumpet sinn '; och sofforna och gången till lek där b / ödo in. Dit sprang en yster skara, en tioårig hop, med blickar vårligt klara och drill i glada rop; ej modedockor fadda med barnakinden blek, nej, alla hemmastadda de voro där i lek. För. m. fl. sålunda bäst. M e n det förhöll sig alldeles tvärtom. D e v o r o så vanliga och gammaldags, menade man. (Slut.) J. W. v. Goethe. IDUN 140} V [oder JVLusik. Det var m o d e r Musik, den ljufligt söfvande. I mjuka armar tog h o n dig, slöt m e d sin hand dina ögonlock — o c h du var åter i evighetens solland. Du ägde åter dina vingar o c h flög så från b l o m m a till blommaOch dessa blommor, de talade till dig, o c h det ljöd som af silfverklockor. Ja, du minns inte allt det där, men du vill tro, att det så var. Och hvem var det, som sedan, då du sprang och rasade o c h lekte m e d syskonen, ibland ropade på d i g? Det var m o d e r Musik. Du kraflade dig upp på en stol bredvid henne, o c h ingen makt i världen kunde sedan locka dig ned af den. Du kände igen rösten. Och då hon för en stund tystnade, bad du om mera, mera. Och h o n log o c h talade åter m e d sin mjuka röst till dig. Och du lutade dig intill henne, det var så varmt o c h skönt, ja, det var nästan bästa platsen, du visste. Så började det dra i små ögonlock, o c h ett litet hufvud, fylldi af springande, barnsliga tankar, nickade till.