Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med föranledande häraf och då, i afseende å de ifrågaställa hyresbeloppen, Kollegium endast ålegat att desamma, jemlikt den, efter underdånigt förslag af Chefen för Ingeniör-korpsen, nådigst fastställda staten för kommendantskaps-utgifter, vederbörande tillhandahålla, samt enär närmaste vården om och förvaltningen af Lifgardes-regementernes kasernbyggnads-kassor tillkommer vederbörande Chefs-embeten oell Direktioner, har Kollegium, rörande de i förberörde 4:de och 4:te fjij omförmälde förhållanden, infordrat och får härjemte i underdånighet öfverlemna Chefs-embetets vid förenämnde Korps och Sekunds-chefs-embetets vid Eders Kongl. Maj:ts Andra Lifgarde afgifna underdåniga yttranden, hvaremot framställningen i 10 §, om anslagen m. m. för Slitehamns befästningsarbeten, såsom icke innefattande någon anmärkning utan blott en anmälan, ej ansetts till något utlåtande föranleda. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. C. STÅL. S. C. NISSER. Stockholm den 11 December 1860. C. d'Orchimont. — 305 Ghcfs-emlietets för Ingcniörliorpsen underdåniga utlåtande, i anledning af 1860 års Revisorers anmärkningar vid Kongl. Krigs-kollegii Fortifikationsafdelnings räkenskaper. Underdånigste Memorial.
Wid 17 i ftägan om arfwodets bestämmande för Riksdagsmän före walet, tillkännagaf Grefwe Oe la Laräle, att wat Presteoch BorgareStändets , men ej Bonde - Ständets Ledamöter deri welak ingä. hwarföre Utffotret trott, are hela saken kunde öfwertämnas ät hwatt Ständs ferstildta godtfinnande. " §° Herr Den 22 Nsvembex. ?iZ7 Herr Nordenstolpe, Austers, anmärkte att l H. stöde myndiga är, men att han önstat att 2Z är mätte utfallas. Grefwe ve v (-Lrcsts utbad sig fä uplyfa, alt denne §. ej rörde Riksdagsmän, utan allenast dem, som agde rätt att dem malja, Härefter upropades den Deputation, som under anförande af Grefwe Stenbock, bv§nu5, lill de gndra Ständen skulle afgä, hwarpä Justerades följande? Utdrag af Protokollet, hatlit i Riddersta» per och Adelns Plenum den 22 November 1809. S. D.
Smålands Hussar-Regemente, i anledning af väckt motion om dess afsittande: B. I. 573; II. 5, 7, A. 18. —. i anledning af väckt motion om anslag till en remonteringsfond lör nämde Regemente: B. VII. 329, 330, A. 330 Små-protokoll, i anledning af väckt motion om utsträckning af tiden inom hvilken underrätts så kallade protokoll skola till hofrätt insändas: B. VI. 52, 55, A. 55; E. VII. 3. Småstäderna, i anledning af väckta motioner rörande polisväsendets ordnande i nämnde städer och å landsbyggden: B. I. Socken-magasiner, i anledning af vackt motion om upphäfvande af hittills gällande reglemente för vården af dylika magasi - 232 — S — ner, samt öfverlemnande åt kommunal-styrelserna att öfver samma magasiner förfoga: B. II. 272, 316, 360, A. 367; B. VI. 5, 20, 22, A. 24, B. 161, 211, A. 211; B. VII. 10, 12, A. 12, E. 93. Socker-tullen, angånde förhöjning deri; motion af Herr Mauritz Brakel: se Motioner. Soldat-torp, i anledning af väckt motion om ändring i bestämmelserna rörande —: B. I. 574; II. 5, A. 5. Sparbanker, i anledning af väckt motion om meddelande af allmänna föreskrifter beträdande vilkoren för sådanas stiftande m. m.: B. III. 45, 85, 157, A. 162. Sparre, Grefve Erik, dess yttranden: I. Specier, i anledning af väckt motion om ändring af remedium i vigt och finhet för hela, halfva och fjerdedels —: B. VII. 23, 34, A. 35. Spetsamossen, angående försäljning till enskild person af en Komministers-bostället Hof Dalbogård i Kronobergs
Då genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut är vordet för hela riket bestämdt, att förenkling' af grundräntorna skall på ofvanomförmälda grunder verkställas, anser Utskottet det icke böra få bero på invånarne i något särskildt län att för deras del upphäfva verkan af nämnde beslut; hvadan och då dertill kommer, att Riksdagsfullmäktige af Bonde-Ståndet från Upsala län uttryckt den önskan, att detta län icke blefve uteslutet från den ränteförenkling, som nu kunde varda af Rikets Ständer besluten,. Utskottet finner sig böra tillstyrka Rikets Ständer i så måtto frånträda hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, att de för deras del besluta, att den förenkling af grundräntorna, som kan för Upsala län finnas lämplig, må definitivt antagas och således utan länets invånares vidare hörande bringas till verkställighet. Bih. lill R. St. Beträffande sedermera de af Kongl. Maj:t till bibehållande föreslagna hufvudpersedlar, så och då artikeln hö, vid landtbrukets utveckling, synnerligen vid en förbättrad ladugårdsskötsel, med temlig säkerhet kan antagas blifva af allt större vigt för jordbrukaren och i följd deraf jemväl stiga i värde, samt härtill kommer, att Riksdagsfullmäktige af Bonde-Ståndet från Upsala län förklarat sig önska att hö måtte såsom räntepersedel för länet försvinna, anser Utskottet för sin del, att hö icke bör såsom hufvudräntepersedel för Upsala län bibehållas, samt att så väl denna räntepersedel, som dagsverksräntan, hvilken i följd af hvad Utskottet här ofvan anfört, icke eller torde komma att bibehållas, kunna, vid det förhållande, att spanmål och smör gemenligen icke på samma gång stiga och falla i värde, utan i stället vid prisförändringar utgöra en motvigt mot hvarandra, lämpligen förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör.
De anses för sjeliägande, och ehuru de icke kunna hemta nödig bergning af de få kappland jord, hvarå de med hustru och barn i eländiga byggnader äro boende, vilja de dock oftast i lyx och lefnadssätt imitera sin granne å större hemmansdelen och njuta lika beqvämlighet, utan att, åtminstone sällan, bidraga till sitt och de sinas uppehälle genom arbete för dagspenning hos andra, hvilken utväg skulle anses mindre passande för en sjelfägande Åbo. Följden häraf är och blir, att Fatlig-inrättningar, isynnerhet i missväxt-år, måst af dylika Åboer, med deras hustrur och barn, anlitas, eller ock, i händelse understödet härifrån blir mindre tillräckligt, olofliga utvägar till bergning gagnas, och hvarigenom tillökning i brottslingars antal icke sällan uppkommer. Till lynne och väsende är deremot Skogboen mera liflig, och för erhållande af sin bergning, den hans innehafvande jord sällan lemnar i tillräcklig mån, tvungen derpå använda mera omtanka än Slätlboen, för alt mot spanaemål utbyta sina varu-artiklar och tillverkningar å längre aflägsna orter och städer. Under utfarter i sådant afseende skilja sig skogsbygdens innevånare betydligen från slättens, ilhy, att de förre mera utmärka sig för benägenhet för starka drycker, för ofridsambet och någon gång'äf - ven våldsamheter emot vägfarande. Välmågan i skogstrakterne har under senare missväxtåren aftagit, isynnerhet af den orsak, att priserne å boskap, det hufvudsakliga skogboen har att aflåta, varit ytterst låga. Herregårdsböndernes tillstånd är ungefär enahanda med hvad här ofvan angående slättbygden finnes anmärkt; äfven hvad deras bildning angår, hvilken på åtskilliga ställen, genom ett nitiskt Prästerskaps .bemödande, äfven här vunnit framsteg. Enligt sista Femårs-Berättelsen, eller år i83i, uppgick folkmängden i Länet lill 206,5o4; hvaremot efter sistlidet års Mantals-Längder och inlemnade förteckningar den nu utgör å Landet
Sedan Stats-Utskottet ansett nödigt att, för behandlingen af denna fråga, sammanträda med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, så hafva Utskotten densamma, jemte de inom Borgare-Ståndet afgifna, remissen åtföljande, yttranden, i öfvervägande tagit; men få härvid förklara, att Utskotten, då hvarken Kongl. Maj.t derom gifvit Dess Nådiga tanka tillkänna eller vederbörande Embets-myndigheter blifvit i ämnet hörda, anse sig förhindrade att uti sakens sålunda ännu outredda skick, tillstyrka det af Herr fVijk ifrågaställa upphörande af vissa utaf de nu utgående quarantainesahdfterne, samt ersättning af Stals-medel för den brist, som derigenom skulle uppkomma; och hemställa Utskotten derföre, att denna motion icke må lör närvarande till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den fa Mars iSzji. 14 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 166, j67. Ank. till Exp. Utsi. den 14 Mars, kl. 12 rnidd. * Utlåtande, i anlddmng af väckt fråga, om åtgärders vidtagande för Haf veriets af skaffande. Uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskotten remmitterad, motion, har Herr Rosenqvist, Fredric Leonard, på anförda skäl, föreslagit, att det så kallade llafveriet måtte af Rikets Ständer upphäfv-as, såsom alltför mycket betungande för de hemmans-åboer, som detsamma ut gjorde; men, då Stats-Utskottet, uti Utlåtandet J\:o 288, hvilket blifvit af trenne Riks-Stånd bifallet, ledan afgifvit yttrande och förslag i förevarande ämne, så få Utskotten hemställa, att Herr Rosenqvists ofvanberörde motion icke måtte föranleda till någon vidare och serskild åtgärd. Stockholm den 12 Mars 1841 •
Jag tror likväl icke, Den a5 Juli e. m. att man härmed bär förena tanken pä sa utvidgade privatbanker, att de skulle inskränka behofvet af statsbaukens sedlar. Hr v. Troil har väl i detta afseende talat om en thermometer för omdömet, och det är sannt, att i länder, der handeln alltid utfaller till fordel och der alltid godt mynt finnes, der visar ett ovanligt strömmande till Banken, att flera concurrenler tillkommit och att en minskning i rörelsen är behöflig; men der handeln utfäller sa, att silfret blir exportvara, der är icke ett sådant tillströmmande bevis för öfverskott i rörelsen, utan blott bevis för behofvet af silfverexport, hvaraf minskning i rörelsecapitalet blir en följd. Jag anser det derföre vara skäl att bestämdt utsätta, när indragning får ske; och jag är i detta afseende för min del nöjd med Hr v. Troils redactionsförslag. Måhända vore likväl, för att göra saken mera fattlig för allmänheten, bäst att i ännu bestämdare ordalag uttrycka, att indragning må äga rum endast då fullgörandet af Bankens o'vilkorliga förbindelse af fri utvexling det oun.dgängligen kräfver; cy då vöre det för alla klart, att när utvägen af inskränkning i lånerörelsen måste tillgripas, vore det också, såsom Frih. Boye sagt, ute med realisationen, hvadan man icke heller, såsom Hr Tham, behöfver frukta, alt icke den na utväg blifver den sista. Hr Rosenblad, Bernh.: I afseende på inledningen tilL TJtskrs förslag i y:de punkten skall jag icke vara vidlyftig; ty sedan en ledamot af Utsk. nu medgifvit, att den meilanmening, för hvilken man hyst farhågor, må borttagas, förmodar jag, att alla skola blifva lugnade. Jag förenar mig således i denna del med Hr v. Troil och får blott såsom en upplysning tillägga, att Frih.
Reg:sF;ns 64 § lyder sålunda: »Såväl Rikets ordinarie statsmedel och inkomster som hvad, på sätt ofvanförmäldt är, under namn af extra-ordinarie utlagor eller bevillningar till Statsverket af Riksens St:r anslås, vare under Konungens disposition, att lill de af Riksens St:r pröfvade behof och efter den uprättade Staten anordnas.» Denna § uttrycker klart, att sedan Riksens St:r fastställt RiksStaten, d. v. s. de summor, som under bestämda Hufvudtitlar äro anvisade lill bestridande af de årliga Statsutgifterna, Konungen eger full rätt att öfver dessa medels användande disponera, utan all inblandning af Riksens St:rs ombud i Riksg:sKont., men under den kontroll af Riksens Stms Revisorer, samt kommande Riksdags Konst.- och StatsUtsk. som Grundlagen bestämmer. Af hvad nu är anfördt följer klart, att, enligt gällande Grundlag, 3:ne från hvarandra skiljda hufvudförvaltningsverk i Riket finnas: l:o Förvaltningen af Riksens St:rs Bank, som, i egenskap af pr i v i I eg ie rad t bankbolag, står under bolagets (RiksStåndens) egen uteslutande förvaltning, som af deras Fullmäktige besörjes, med oeftergiflig pligt å bolagets sida, att samvelsgrannt uprätthålla Rikets myntvärde, emedan bolaget fått sig öfverlåtet det oerhördt stora privilegium, att genom sin bank utgifva sedlar sorn för mynt i Riket må erkännas, ett privilegium, på hvars rälta bruk eller missbruk
Ater et starkt Ja. Herr Laron och Landtmarffalken förklarade högtidligen sin tacksamhet för Ridderffapets och Adelns pttrade tanke om hans sätt, at til Hans Kongl. Höghet framföra Ständets önskningar; hoppades, at bans förflutna lefnad och hans caractcr were kändt pä et sätt, at Ridderffapet och Adeln icke twiflade om hans goda wilja, at uträtta alt hwad som kunde wara dem behagligt, och försäkrade, at det aldrig kunnat eller kunde ingä i hans tanke, atutöfwa sin befat ning pä nägot sätt, som kunde fä tycke af magtspräk eller förnärmande af StändetS och hwarje Ledamots rättigheter, bwilket det twärtom ffulle wara honom pä det högsta kärt och tilfredsställande, at wid alla tilfällen erkänna och bibehälla. Detta Herr Landkmarffalkens yttrande emottogs med utmärkta uttryck af bifall. Friherre Ho Den 9 Maj. Friherre Stael von lllolstein, Lorfits h-nävi^, begärde ordet och yttrade sig, efter hwad, rinder en flere gängcr hos Ridderffapet och Adeln yppad ledsnad kunde til l/rowLoliet fattas, at det högeligen skulle förtryta honom, om Ridderftapet och Adeln, i anledning af nägot efter honom i et föregäende plenum fäldt uttryck, hyste den öfwertygclse, at han ment, det all slags Lag, i Rikets narwarande belägenhet, uphörde. Sädan dadé icke hanö tanke warit, Han hade derrvid baft i sigte den nu gällande r626ÄrsRiddarhus-Ordning.
Hvaremot det förhållande att Herrar Fullmäktige, för omsättning af Contorels skuldbelopp, icke begagnat den af Rikets Ständer anvisade utvägen af Låns upptagande emot Obligationer att betalas vid anfordran, hvilka löpa med lägre ränta, i Revisorernes tanka, ingalunda utgör något föremål för anmärkning, enär Riksgälds-Contorets Credit och tillgångar under loppet af år i836, ännu ieke vunnit den förkofran, att nämnde upplåningssätt, utan möjligt äfventyr, kunnat begagnas, och Contorets ställning derefter visat sig allt mer och mer fördelaktig, så att inlösandet af dess Obligationer med säkre tillgångar, dels redan till stor del kunnat verkställas och dels emotses såsom icke serdeles aflägset^ hvadan skäl icke synas hafva varit för handen, att, för en så kort tidrymd, tillämpa en ny upplåningsmethod, hvilken knappt hunnit val stadga sig, innan Contoret sannolikt varit i tillfälle att infria dessa nya Obligationer. — Men Revisorerne hysa likväl den öfvertygelse, att om Riksgälds-Contoret hädanefter skulle komma i behof af att upptaga Lån, Herrar Fullmäktige, sedan Contorets Credit, genom dess fördelaktiga ställning, nu mera blifvit väl befästad, icke lära underlåta alt begagna ifrågavarande upplåningssätt, såsom både räntebesparande och fördelaktigt i afseende på Obligationernes lätta ^insättning samt gångbarhet i allmänna rörelsen. Granskning Vid den af Revisorne fullbordade granskning af Riksgälds-Conto af Riksrets Ifufvudböcker för åren 1835 och i836, har någon anmärkning icke galds-Conförekommit och Revisorerne få, i afseende på förhållandet med RiksgäldsHufvud^ontorets Skulder och Tillgångar, meddela följande upplysningar. backer. Enligt Balance-Conto uti 1835 års Hufvudbok, utgjorde Contorets samtliga Skulder den 3i December i835 R:dr B:co 7,860,702. 45.
Prot. 1844. 10 Sami. 1 A/d. 4 26 Expediti ons-Utskoltets Förslag till tind Sfcri/relsej A’.-o a 4. försäljning af inom riket bevisligen producerad samt vederbörligen sorterad ull", har K. M., uti Nådigt Bref af den 14 Aug. 1841, förklarat, att K. M., på anförda skäl, ansåg det icke kunna antagas hafva varit Rikets Ständers afsigt att inskränka den, jemlikt förut gällande stadganden, både för sorterad oeh^icke sorterad ull medgifna lånerältighet till endast sorterad, hvilken sednare vara icke kunde anses utgöra föremål för den allmänna handelsrörelsen, och hvilken inhemske ull-producenter sällan hade att afsätta. K. M. fann alltså någon förändring icke påkallas uti hvad i sådant hänseende redan vore stadgadt; och hafva Revisorerne yttrat, det de, äfven forsin del, ansågo den af K. M. sålunda antydda åsigt öfverensstämma med verkliga syftningen af Rikets Ständers ofvan omfönnälda beslut. Instämmande i denna af Revisorerne yttrade mening och då genom K. Majrts i berörde hänseende meddelade Nådiga förklarande, ullhandlande endast blifvit vid deras förut egande lånerätt bibehållpa, hafva Rikels Ständer låtit vid Högstberörde Nådiga förklaring bero. 3:o Vidkommande slutligen hvad i Revisorernes Berättelse framstäldt blifvit, dels i fr; ga om manufactur-discontlondens förstärkande med den obegagnade delen af ull-discontens crediliv; dels ock om godtgörandet af de med sistnämnde disconts utlåning förenade tillfälliga förluster; så och enär E. K. M. behagat aflåta Nådig Proposition rörande dessa ämnen, hafva Rikets Ständer i ett sammanhang tagit under öfvervägande, hvad härutinnan förekommit, och få härvid åberopa den serskilda skrifvelse, hvarigenom Rikets Ständers beslut i nämnde omständigheter varda hos E. K. M. i underdånighet anmälda.
Öppnades Herrar Bänkmäns lista, till Val af tvänne Electorer, efter: N:o no Friherre Taube, Carl; samt N:o 2002 Herr Hisinger, Vilhelm; Och befunnos följande Herrar hafva blifvit till Electorer utsedde: N:o 46 Grefve Piper3 Carl Claes ; samt N:o 2297 Herr Tamm, Pehr Adolph. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar Electorer , att innan nästa Plenum utvälja En Ledamot i BankoUtskottet, efter N:o iq36 Herr von Stockenström, Eric; samt En Ledamot i ExpeditionsUtskottet efter N:o 446 Herr Netherwood, Wilhelm. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, den i December 1828. S. D. Vid förnyad föredragning af Riddarhus-Utskottets den 24 sisth November afgifne, och följande dagen på bordet lag - 164 Den 4 December f. n. de, Memorial, innefattande Utlåtande öfver BevillningsUtskottets anhållan, att till Sessionsoch Arbetsrum få under innevarande Riksdag begagna den såkallade SecretaUtskottsSalen å Riddarhuset; blef samma Memorial, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till RiddarhusUtskottet återremitteradt.
Uti det till Kongl. Maj:t den 30 April 1847 afgifna underdåniga Betänkande angående förenkling af beskattningsväsendet samt uppbördsoch redogörelse-verket yttras nemligen, hurusom uti Kopparbergs län förekomme en särskild afgift, som, under namn af Näs kungsgårds reparationsmedel, utgöres af Näsgärds fögderi med 66 R:dr 32 sk. och af WesterBergslags fögderi med 33 R:dr 16 sk. att användas till underhäll af byggnaderne ä Näs kungsgård, som vore Öfversteboställe vid Dalregementet; men i händelse nämnde medel icke dertill försloge, borde allmogen i Näsgärds fögderi, som af ålder haft skyldighet att underhålla berörde byggnader, fylla det bristande; och utsåge allmogen derföre en så kallad Ombudsman, som hade bestyret med reparationernas verkställande och till hvilken af dem erlades arfvode, som i 1844 års räkenskaper upptoges till 41 R:dr 24 sk. Derjemte skulle nämnde allmoge hafva åliggande att till ifrågavarande kungsgård utgöra åtskilliga tjenstbarheter. Men då något giltigt skäl icke syntes förefinnas, hvarföre med underhållet af äbyggnaderne vid nämnde Öfversteboställe skulle tillgå annorlunda, än vid andra sä beskaffade boställen, och allmogen för berörde ändamål finge vidkännas ett särskildt onus utöfver hvad i allmänhet älåge hemman i orten, hvilket onus ock utgjorde ett af de många undantags-stadganden, som bidroge till Kameral-väsendets invecklade beskaffenhet och, om enkelhet skulle vinnas, borde undanrödjas, hemställde bemäide Kommitterade, om icke Kongl. Maj:t skulle i nåder finna lämpligt att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om nyss omförmälde byggnads-skyldighets upphörande med dåvarande boställshafvares afgång.
Den af StatsUtskottet åberopade dryga omkostnad för år 1827, som betydligen öfverstiger Medel-beloppet för de föregående åren, härrör af det höga RiksMarkegångspriset för samma år, af högre vexelkurs för de till utgifterne vid utländska postgången erforderliga främmande myntsorter, af en år 1826 tillhörande utbetalning för Engelska posten af 20,400 R:dr, hvilken i följd af uteblifven liqvid icke förrän 1827 kunnat verkställas, samt af 3o,ooo R:dr lem, nadt förskott till byggande af en ny Ångbåt för Postverkets räkning. Netto-inkomsten af Posten upgår för år 1828 till mer än i5o,ooo R:dr. Imellertid synes ingen betänklighet böra möta antagandet af Utskottets förslag, att beräkna behållningen af poslmedlen till endast 100,000 R:dr, och använda öfverskottet intill nästa Riksdag för de i flera hänseenden nödiga förbättringar af postinrättningen. Postverkets räkenskaper visa för öfrigt det resultat, att inrikes bref-portön de sednare åren varit i ständig tillväxt, utgörande densamma: Den 2i Febr u ari i. •— 1826 „ 195,413. — 1827 „ 202,912, C harta-Sigillatae-medlen beräknas i Kongl. Majrts proposition lill 3oo,ooo R:dr, och äro i StatsUtskottets förslag nedsatte till 290,000 R:dr. De hafva likväl inbragt år 1825: 3o8,5go R:dr 19 sk. 1 r:st. och 1826: 297,186: 28. 11. och otvifvelaktig! är, att införandet af de controller, som erfarenheten vid handen gifvit, skall föröka denna inkomst-titel till 3oo,ooo R:dr och derutöfver.
Min moder, som ännu lefver och är enka, heter Lena Jönsdotter. Hon är en gudfruktig och arbetsam qvinna och en moder utan like. Ack, du min moder, så god du är! Mig näst Gud öfver allt du har kär, Mig har du burit vid hjertat ömt, Ständigt på mig har du tänkt, ja drömt. Derföre älskar jag också dig In uti döden så innerlig. Min moder har ofta omtalat, att medan hon ännu bar mig under sitt hjärta, så hade hon en dröm, hvilken hon sedan tillämpade på mig. Hon drömde nemligen om natten, straxt före min födelse, att ur hennes hjerta rann upp ett ljus. Dess veke tändes utaf sig sjelf, och det brann till en början med allt klarare och klarare sken. Men skenet aftog dock igen, ty skaren blef allt större och större, och då började det osa illa som utaf dålig fåreller bocktalg. Då tog hon med sin hand och snoppade det, hvarpå det åter lyste med ännu klarare låga. Men snart rök det och luktade åter illa, hvarföre hon ånyo måste snoppa det. Så upprepades det gång på gång, men för hvarje gång blef skaren allt mindre och lågan allt klarare. Och slutligen behöfde ljuset ej mera snoppas, utan dess sken tilltog i klarhet och styrka allt mer och mer, så att det ej allenast upplyste stugan, utan hela torpet, och snart spredo sig dess strålar ut öfver byn och den vida socknen, så att allt, himmel och jord, sam uti ljus. Straxt derpå föddes jag som ett hjelplöst litet barn hit till verlden. Men min moder gömde drömmen i sitt hjerta, och hon uttydde den så, att barnet, som hon födde, skulle blifva ett andligt ljus ej blott för det lilla hemmet, utan för byn, ja, för hela socknen. Men det behöfde vårdas, ja hvarför icke agas, det var snoppningen, på det att icke det onda, skaren, skulle förqväfva det goda, lågan! Hon tillämpade också denna sin uttydning, ty när jag under barnaåldern en eller annan gång gjort något, hvilket ej var såsom sig borde, så sparade hon alls icke riset, utan »snoppade» mig ganska eftertryckligt.