Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne gamle förtjenle man hade efterlemnat en 76 års gammal enka och en 44-årig oförsörjd dotter, båda sjukliga och oförmögna alt med arbete förvärfva sitt uppehälle och utan andra medel dertill än ofvannämnda 125 Ridr B:ko, som E. K. Majit, på Karantänskonirnissionens i Götheborg hemställan, förunnat Enkan Westbeck att under sin återstående lifstid årligen uppbära. Dä detta understöd likväl vore alltför otillräckligt, och Westbecks förtjänster vore sådana, tilt Rikets Ständer ansett sig böra belöna dem med en årlig pension, har nu förslag blifvit väckt, alt hälften af denna pensions belopp, eller 450 Ridr Rimt årligen, mätte ät Westbecks enka och oförsörjda dotter på allmänna Indragningsslaten uppföras. Med afseende å de här ofvan uppgifna förhållanden, hvilka blifvit behörigen styrkta genom företedda handlingar, deraf i öfrigt inheinlas, all Westbeck deltagit i 1789 års sjökrig såsom Arklimäslare å fregatten Venus, och, derunder tillfångatagen, lillbragt tvänne år uti svår fångenskap i Ryssland, hafva Rikets Ständer ansett skäl vara för hannen, alt Westbecks i fattigdom efterlemnade enka må komma i åtnjutande af pension till enahanda belopp, som uti härmed jemförliga fall Rikets Ständer tillförene beviljat, och, på grund häraf, åt bemälda enka, Anna Brita Brock, på allmänna Indragningsslaten uppfört en årlig pension af 200 Ridr. 52:o.
Nit ligga der med fradgande mun och knutna näfvar. Han var klädd uti en alldeles egen och besynnerlig hvit drägt; på hufvudet hade han en ganska märkvärdig svart mössa, försedd med horn och andra sirater. Skulle Harald nu haft lust dertill, så hade han i sanning gifvit till ett gapskratt, ty så besatt såg v. Nit ut vid ljussken. Han liknade något så när en biherde, som utstyrt sig i sin embetsdrägt för att taga in en svärm. Harald öfverlade, hvilketdera var bättre att afvakta v. Nits uppvaknande ur sin svimning med ljus i handen eller ej. Han stannade för det sednare – det kunde vara af sin nytta, att v. Nit icke finge veta, att Harald sett honom i en sådan drägt. Harald stänkte hans tinningar med vatten, och då v. Nit började röra på sig, släckte Harald ljuset under utrop: – Herr v. Nit, hvad felas er? – Ack, är det magister Thalberg – svarade v. Nit, i det han reste sig upp – förlåt mig, jag har säkert oroat magistern, men det händer mig någon gång, att jag blir somnambulist. – Visst blef jag litet haj – svarade Harald – men det har ingen fara, då saken inte var desto värre. Gonatt nu, herr v. Nit. – Gonatt, gonatt, herr magister. Harald förstod, att den andra hviskande rösten äfven var v. Nits. I sitt clairobscura sömngångare tillstånd hade han låtsat spela två personer, och liksom i drömmen en enda person öfvertager fleres roller, liksom i drömmen de agerande personerne skenbart äro många, men i verkligheten blott en, så hade v. Nit nu äfven förändrat röst efter det förmenta subjektet, som talade. Så underligt det än kan låta, så hände likväl, att Harald, genast han kom i sin kammare, klädde af sig och somnade in utan att det minsta drömma. Kap. VI. Ett vigtigt kapitel nog.
Hafva väl Utskotten i något afseende lyssnat till Regeringens och Nationens önskan, att den så starkt tilltagande fylleri-lusten på alla möjliga vägar må blifva hämmad och motarbetad? Alt frånkänna Landshöfdingarne deras Embets-åtgärder i dessa afseenden, är ytterligare i ett annat full af högst skadligt inflytande. Landshöfdingarnes, enligt gällande Författningar, hittills ägande makt öfver Gästgifvare och ordningen vid Gästgifverierne, öfver den skjutsskyldige allmogen, samt öfver uppfyllandet af allmogens och hvarje jordägares pligter, till vägars och broars underhåll &c., är nästan den enda directa väg, hvarigenom Landshöfdingen kan inverka, till ordning, lydnad och sedeförbättring hos allmänheten, och således äfven nästan den enda väg, att göra sig begripeligt aktad och vördad hos de ringare folkklasserna, för ett med 4i H. iG 242 Den i4 September f. m. urskiljning, kraft och rättskaffenhet utfördt Embete. Hvar och en, som känner fäderneslandet, dess Institutioner och folket, skall medgifva detta. Ännu några ord om Utskottens Bränvinsbrännings-projecter. Yi hafva den stora förmån att, enligt vår Regeringsform, få anse dem såsom blott fromma önskningar. En klok fader med en stor familj rättar sig visserligen ej efter alla barnens ofta Stridiga och för dem sjelfve skadliga önskningar. Han öfverselallt, och handlar rättvist till allas förbättring, så i moraliskt, som ekonomiskt afseende; och säkerligen skall Regeringen i detta fall handla på samma sätt. Men som äfven enskild ta Representanter hafva den stora förmånen, alt få yttra underdåniga önskningar uti ekonomiska ärender, vill jag våga yttra min önskan, att 1824 års BränvinsFörfattning i det hufvudsakligaste blifver orubbad, med tillägg likväl, att alla så kallade konst-brännerier blifva högt beskattade, så alt de kanske af många nedlades; alt Städernas bränningsrällighet ovilkorligen inskränkes till värdet af deras jord, och att ej, hvarken å landeller sladsjord, ägare må få sammansätta sig om större Bränneriers anläggande.
J\.e 281). »Den, som, lika med Stats-Utskottet, anser, att en vid innevarande riksdag väckt motion derom, att den utsockne frälsehemmanen i Halland, vid sisth riksdag ålagde, rotevakansafgift, till 2/3:delar af det belopp, hvartill vakansafgiften loren båtsman efter gällande beräkningsgrunder i länet uppgår, måtte från och med 1831 upphöra, samt dessa hemman hädanefter endast anses skyldiga att extra rotering utgöra», icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »medgifva Rikets Ständer, med vidblifvande i öfrigt af Rikets Ständers vid sisth riksdag fattade beslut i ämnet, att den utsockne-frälsehemmanen i Halland då ålagde rotevakansafgift må från och med år 1832 nedsättas till hälften af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse; samt att underdånig skrifvelse derom till Kongl. Majit aflåtes.» Som denna votering utfallit med 67 Ja och 32 Nej, samt följaktligen Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Hvilket allt förstärkta Stats-Utskottet skolat hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 28 Juli 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1831. StaisUtskottets Utlåtande, N:o 290. 1 m:o 290. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Juli 1851, kl. 6 e. ui Utlåtande, i anledning af väckt fråga om afskrifning utaf en uppbördsbrist kos numera aflidne Kronofogden J. M. Huss. <./■ ap Från Bondeståndet liar till Slats-Utskoltet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktige!!
Föredrogos a nyo och biföllos twanne betan-, kanden ifrån Oeconomiä-Ulstoktet, hwilka förlcdne gårdag bliftvit första gängen upl-ste, det ena rö> rande ukwägen till fabrikcrnes uphjclpande i Rider m. m., och det andra om återställandet af enjkiften r Skaraborgs län. Föredrogos i sammanhang twanne frän Riddarhus-ttkstvltel i'-komne memorial, det ena lagt pä bordet den 22 Junii, angående priset för prenumcranterne pä Ridderflapet och AdelnS prorocoll wid Nlksdagen i Stockh' m ären 1829 och 18 lo, samt tryckningen af registret till densamma; det andra lagt pä bordet den 17 Julii, rörande priset pä ofwninämnde protokoll efter hopläagning af den del Riddarhus-Castan förlagt med den som är Bokhandlaren Magister ^Viborg tillhörig. Uppä gjord proposition blefwo desta bäda memorialer af Ridderstapet och Aoeln bifallne. Föredrogs ä nyo Riddarhus-Utflottets den sr Junii Den i8 Julli. zzz Junii pä bordet lagdc memorial, angående repara-ion af Riddarhuset i Slockholm samt afgiftens bestridande dertill genom en a hwarje mantalsffrifwen Adelsman lagd i fem ärs lid warande ärlig afgift af 24 st Friherre 8>!kverfckölck, yttrade sig wid detta Rrddarhus-Ntstvtts betänkande wilja gö» ra samma anmärkning som han gjort, da flögan om capikativn till tryckning af prvtocollerne förewcir, nemligen a t de Adelsmän hwilka ej betala någon afgift för förmögenhet eller som ej njuta någon lön, matte befrias frän erläggandet af den förestagne afgiften. Hanö Epcellence Herr Grefwe Lric, hemsta de om ej benna statt borde utgöraö genom en afgift pä hwarje frälsehemman.
711 ”Utslag deröfver och gånge det Utslag i verkställighet, ändå att klagan i Högre Rätt föres. Den som kallad varder, att i Nämnden sitta , ”på sätt nu sagdt är, vare pligtig, att minst två ”år den tjenst förrätta , der han ej från orten ”flyttar, eller eljest gitter visa sådana hinder, ”att Rätten pröfvar skäligt honom dessförinnan ”entlediga. Ej skall dock den, som öfver Sex”tio år gammal är, emot sin vilja tillNämndeman ”väljas: ej eller vare någon, som ur Nämnden ”afgått, skyldig, att låta sig åter inväljas förr , ”än ordningen å nyo till honom kommer , sekan de öfrige, som väljas kilnna , för Socknen ”Nämndemän varit.” I sammanhang hvarmed , och på det den har meddelade föreskriften om Nämndemans-val ej må hindra Domaren, att, utan omgång, tillkalla Extra Nämndemän, då behof deraf inträffar , man funnit rättigheten till sådan kallelse bestämdt böra uttryckas , och ansett ett allmänt stadgande derom, i öfverensstämmelse med hvad 13 Cap. 4 §. Rättegångs-Balken för ett särskilde fall innehåller, tjenligast kunna intagas i 10 §. af 1 Cap., hvilken §. således skulle komma att lyda, som följer: ”Nu häfver Lagman eller Häradshöfding ”förfall, att han sitt Ämbete ej förrätta kan; ”kungöre det Hof-Rätten. — Pröfvas det lagligt, ”förordne Hof-Rätten en skicklig man, som Am”betet , i hans ställe, förestår. Samma Lag vare ”örn Borgmästare, der Rådstufvu-Räiten utom ”honom ej domfor är. •—•
D&amp; jag kom till " ungkarlslifvet, " skrattade gubben för sig sjiilf, s&amp; ttirarna runno, aftorkade dem sedan med handen och plirade klipskt: " det skall roa honom, det skulle ju vara lite plaser med i det; han var en s&amp; skklmtsam herre! " " Farval Knut Laveson, sta nu p&amp; sig i vinter! " " Gud fAr komma, nar han vill, det a r min tröst - " och med klar blick sade lian farviil med m&amp;nga taclrs6tgelser och halsningar t.ill hans kiire herr B. Men ofta ljuda för mig hans s&amp; ofta upprepade ord: ttilig, ja tAlig; och jag tycker mig d&amp; se gamle Knut, gr&amp; och böjd, vankande " i sina egna tankar " mellan Arilds ltiges smti hus och kojor, numera endast vantande pi, att " Gud skall komma. " - Och frAn honom vandrar min tanke till den vackra sorgsna kvinnan i gtirden deruppe mellan bokarna, der hon gAr sti vanligt och pysslar och allt emellan&amp; med era; suck tungsint blickar ut öfver Schelderviken, som. nkastar 18nga böljor. latt mot Tslngahallar. n. Brev til Dagny fra Kristiania. Kristiania har i den senere tid varet mest optaget af fabrikpigernes strike, forsvarsforeningen og livindernes storairtede tilslutning til den og af de nye böger til jul, fremfor alle da Guds Yeie. Striken er som bekjendt afsluttet med at de stakliels piger har gjenoptaget sit arbeide paa de gamle betingelser. Dog kan f i n haabe a t den opsigt og tilslutning sagen har vakt og den generositet som saa mange kulistnere og fremragende mamd og kvinder har vist mod de strikende, ikke vi1 vare uden inflydelse paa de arbeidendes fremtidige vilkaar.
Utskottet linner sig således icke ega skäl tillstyrka annan ändring i ofvan - 62 B anka-Utskottets Betänkande N:o 37. berörde föreskrift, än hvad angar uppställningen, som för vinnande af mera tydlighet torde få blifva följande: 48:o h) Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexeldiskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Majit i nåder faststäldt reglemente. Filial-bank ege icke att beräkna högre ränta, än fem procent eller högre kreditiv-afgift, än en half procent å det beviljade kreditivels belopp. I litt. i) stadgas, bland annat, alt försträckning före oktroj-tidens slut skall, inom ett år efter erhållen uppsägning, till Riks-banken återbetalas, derest Filial-banks direktion underlåter att inom stadgad tid fullgöra föreskrifven ränte-liqvid till Riksbanken. Då genom något ganska ofrivilligt misstag ränte-liqviden någon gång möjligen skulle kunna uteblifva en eller annan dag utöfver den af Fullmäktige, med anledning af nämnde föreskrift bestämda tid af 14 dagar efter delfåendet af ränte-uppgiften, och ett sådant dröjsmål destomindre kan för Riks-banken medföra någon skada eller förlust, som Filial-bankens räntor, hvilka ingå i Januari månad hvarje är, aldrig torde komma att på förhand disponeras; synes stadgandet i litt. i) böra något jemkas, på sätt följande förslag närmare utvisar: 49:o Filial-bank lemnad försträckning skall till Riks-banken återbetalas sednast å den dag, den för Filial-banken bestämda oktro|-tid tilländagå!’, med Filial-bank förbehållen rätt att under sista året af oktroj-tiden å försträckningen göra afbelalningar.
Va Fiskevatten i Sjöar, till hvilkas stränder de icke ega någon rätt, äfvensom inne i landet Hemman finnas, hvilkas egare icke annorlunda än genom sjötransport kunna afsätta sina Producter, utan att likväl fiaf* va frihet att besöka de ställen, der de kunna inlasta sina varor; hvarföre, och, som Herr Lagerstrand ansett denna inskränkning, i rättigheten till Sjösträndernas begagHände, utgöra ett obehörigt hinder för en fri communication och äfven kunna ega ett menligt inflytande på segelfarten, i så matto, sorn Godsegare hindras att å det Ställe, der sådant med största förmon och beqvämlighet later göra sig, landsätta sitt Efiv. pch Ekon. Utsk. Betönkanåen. 75 gods, Herr Lagerstrand, under den tillika yttrade tanka, att Godsegaren? rätt i detta fall rnåste vara l<ka helig sorti Jordegarens, föreslagit ett sådant stadgande, hvarigenom det blefve en hvar tillåtet, att till och ifrån Sjö taga sig väg öfver den derintill belägne strand; hvilket stadgande Herr Lagerstrand förment vafa till sin grund alldeles likartadt med det om rätt till utfartsväg Hemman imellan. Utskottet, sorn till pröfning förehaft den väckte Mqtionen, får i anledning deraf upplysa, dels att, ehuru, efter hvad Utskottet {ror, dep häudelse torde vara mera sällsynt, att en Delegare uti ilsket i en sjö är med sipå egor fränstängd sjön, allmänna Dagen likväl i 18 Gap. 3 §. ByggUingaBalken lemnat anledning, att försäkra pn sådan Delegare om obehindradt tillfälle, att af sin fiskerätt få sig begagna, till godon) utandet af hvilken förmqn, i händelse den af Strandegare bestndes, således endast fordras, att anlita vederbörande Äm> hetsmyndighet, och deja att, då så väl vid hafvet, som vid de större segejhara sjöar, hamnar och lastageplatsen till hvilka fgrbara vägar leda, öfver allt finnas, ingen svårighet för Landtmannen bör möta, att bereda sig utväg till sjötransport för sina producter.
Ständer icke äro i tillfälle, att ”behörigen utöfva den dem ensamt tillkommang ”de rätt , att bestämma beloppet af nämnde ”bidrag utan kännedom , huruvida förut gjorde ”anslag kommit Staten tillgodo för det behof» ”hvars fyllande dermed varit åsyftadt ; hvilket ”åter endast af Räkenskaperne kan inhämtas , ”så blir häraf en lika naturlig , som uti Grundlagen bestämdt uttryckt, följd, att granskningen Ridd o. Ad. Prof. VIII. Band. 13 194 Den 2 September e. m. ’’af Statsverket samt alla andra , genom Allmänna bidrag, samlade Cassör af hvad namn ”och beskaffenhet som helst , icke kan Riksens ”Ständer eiler deras Revisorer förvägras. ' ”På sådan grund och under förutsättning , ”att Riksens Högloflige Ständer bifalla denna ”StatsUtskottets framställning, tillstyrker Stats”Utskottet, att Riksens Högloflige Ständer, ”jemte förnyande af förenämnde, vid sista ”Riksdag aflåtne underdåniga skrifvelser , an-gående Revision af Passevoiance-Cassan samt ”Hospitalsoch Lazaretts-Fnndcrne, dock med ”den inskränkning, hvad desse sednare angår, som ”Utskottet här ofvan föreslagit, måtte hos Kongl. ”M*jtt i underdånighet anmäla deras beslut, ’5att jemväl alla andra medel och cassör utan ”undantag, hvilka genom allmänna bidrag till”kommit , hädanefter komma att af Riksens ”Ständer och deras Revisorer granskas i den ”uti Grundlagen föreskrifne ordning.” Nu ber jag om uppmärksamhet å detta: ”Och hyser ”Statsötskottet den underdåniga förhoppning, ”att Kongl. Majd, som redan i Nåder medgif”vit. Revision af Tull-Räkenskaperne, samt ”Redogörelsen för de under Kongl.
Handelsrörelsen bedrifves af arne Bokhandlare, arne Jernkramhandlare, 3:ne Klädeskramhandlare, i5 Kryddkramhandlare, i Linhandlare, 6 Läderhandlare och g Viktualiehandlande, eller tillsammans 38 Handlande med 19 handelsbetjenler och lärlingar; lobakstillverkning idkas af 1 Fabrikör med 2:ne lärlingar; Handtverkerierne skötas af 5 Bagare, 3 Bleckslagare, 7 Bokbindare, 1 Bryggare, 2 Bundtmakare, 5 Färgare, 2 Garfvare, 1 Gelbgjutare, 3 Glasmästare, 5 Guldsmeder, 1 Gördelmakare, 1 Handskmakare, 3 Hattmakare, 2 Hofslagare, 4 Kakelugnsmakare, 1 Kammakare, 4 Karduansmakare, 3 Klensmeder, 4 Kopparslagare, 3 Muroch Byggmästare, 6 Målare, 1 Pastejbagare, 1 Perukmakare, 1 Plåtslagare, 4 Sadelmakare, 2 Sejlare, 3 Skeppare, i5 Skomakare, 2 Skorstensfejare, 10 Skräddare, 4 Slagtare, 9 Snickare, 2 Soc - 1,4 n .2,107 84 256 767 ■ • • 754 Summa 5,37g personer, 19 kerbagare, i Strumpväfvare, 3 Svarfvare, i Sämskmakare, i Tenngjutare, i Tunnbindare, \ Urmakare, 3 Vagnmakare och 3 Åkare, eller tillhopa i3y personer med 164 gesäller och 279 lärlingar; dessutom finnas arns Apothekare och 3:ne Boktryckare, med tillsammans 35 medhjelpare och lärlingar, samt 3 Källarmästare, 8 Traktörer och 23 Spisqvartersoch Krögeri-idkare med 10 kypare och 4 lärlingar; äfvensom ock ett mot sistlidet års slut i staden anlagdt Faktori.
Men jag tror att der samverkar en ännu bittrare känsla af mera individuel beskaffenhet, ty hans verldsåskådning är verkligen något dyster, en känsla, hvars natur jag inte kan förklara och inte vill gissningsvis uppgifva." Trots Eriks tankspriddhet började dock samtalet intressera honom och han meddelade sina vänner hvad han kände om den egendomliga personlighet, som var i fråga. Erik hade, på en af sina resor med tant Agatha och Jenny, i Skotland sammanträffat med den unge finnen. De hade der företagit flera turer tillsammans samt genomlefvat en ganska njutningsrik tid af några veckor. Ros vistades i Skotland för att studera det skotska skolväsendet. Han var för öfrigt juris doktor och finsk publicist samt beklagade mycket att han icke fått öfvervara, Finlands första landtdag. Men ett reseunderstöd af allmänna medel tvang honom att en bestämd tid vistas utrikes. Hvad som då förefallit vår vän mest besynnerligt i finnens väsende var dennes bestämda afvoghet mot engelsmännen i deras historiska förhållande till Skotland. Få Eriks öppet uttalade beundran för det stora öfolket hade Ros, som i öfrigt skänkte det britiska folkets frihetssinne allt erkännande, icke utan bitterhet frågat om han, Erik, också beundrade engelsmännen derföre att de tillintetgjort Skotlands sjelfständighet och öfverflyglat dess ursprungliga nationalitet. Det är en lögn, hade han ofta sagt, att ett folk som alldeles ur sig sjelf skapat en så egendomlig diktverld som Ossians sånger, icke inom sig skulle ha egt förmåga att arbeta sig upp till en sjelfständig och nationel bildningsform. Men såsom historien skiftat lotterna, bär nu imellertid all bildning i Skotland en engelsk pregel och det rent skotska elementet har blifvit undertryckt i tidernas lopp, dess språk undanträngdt från den högre kulturens sferer och ansedt såsom ett halfbarbariskt idiom. För allt detta har Skotland att tacka engelsmännen och likaså, brukade han tillägga, hade det väl äfven gått med Finland och finnarne gentimot den svenska kulturen och dess inflytande, om icke de politiska händelserna i början af detta sekel lösryckt Finland från Sverge och anvisat detsamma en helt ny och nationel utvecklingsbana.
Jemte det de af Utsk. sålunda anförde grunder under frågans slutliga behandling bos R. o. Ad. af åtskillige talare än vidare utvecklades, blef, såsom ett ytterligare skäl för bifall till den föreslagna förändringen, anmärkt, att Hofrätternas arbeten derigenom skulle i icke ringa mån minskas; men detta allt oaktadt ville pluraliteten inom Den 14 December. 189 detta Ständ icke ingå på någon eftergift i berörde hänseende, utan blef betänk, afslaget. Då emedlertid motiverna i detsamma qvarstå ovederlagda, då nödvändigheten att, så vidt ske kan, tillvägabringa minskning i Hof-rätternas arbeten nu framstår ännu mera bjudande än vid sista riksdag, enär dessa arbeten sedan dess nära nog fördubblats, då den pluralitet som bestämde frågans utgång vid dess afgörande förra gången, icke var starkare än 38 röster mot 36, och då det således torde kunna väntas att förslaget, om det ännu en gång kommer under Ståndets pröfning, icke skall falla endast derför att det söker göra gällande en af förnuft och rättvisa förestafvad fordran om afsägelse af ett åt personer af frälse Stånd lemnädt skenbart företräde framför andra samhällsmedlemmar; så '"har jag ansett mig böra härigenom åter uptaga omförmälda motion och sålunda vördsamt föreslå, att R. o. Ad. mätte afsäga sig den omnämnda företrädesrätten samt för sin del besluta utfärdande af en förordning, hvarigenom, med uphäfvande af 8 och 9 momme af 2 § i 8 kap. R.B. jemte dermed öfverensstämmande serskilde författningar, kunde stadgas, att de mål, som, jemlikt samma lagrum och författningar, tillhört Hof-rätt, såsom första domstol, hädanefter skola tillhöra vederbör, under-rätt och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Om remiss till LagUlsk. af denna motion får jag vördsamt anhålla. Denna motion remitterades till LagUlsk. Hr af Dalström, Gust. Jacob:
TY VID HVARJE TILLGIFVENHETSBEVIS FRÅN HUBERWALDS OPERA » ESTRELLA DE SORIA », HVILKEN EJ DET ÄR JUST DEN VACKRA OMKLÄDNADEN, SOM GÖR STRUNS SIDA MÅSTE HAN TÄNKIA, SÅ HÄR: » ACK, DU LILLA, SYNDEN BEDÅRANDE, OCH SVAGA KARAKTÄRER TAGA LÄTT SYNGIFVITS HÄRSTÄDES SEDAN ÅR 1882, GJORT SIG FÖRTJÄNT AF KÄRA VARELSE, OM DU VISSTE ...! » OCH MED BLYGSEL DET STÖRSTA ERKÄNNANDE, OCH DÅ HÄRTILL KOMMER, ATT KÄNNA ATT HAN RUFVADE ÖFVER NÅGOT, HVILKET FÖR EN REN DAREN TILL EXEMPEL, HÄLST DÅ FRAMSTÄLLNINGSSÄTTET ÄR OPERANS UPPSÄTTNING OCH DET SÄTT, HVARPÅ DEN FRAMSÅDANT, ATT DET HELA VERKAR UPPLEFVADT. — OCH FINKÄNSLIG KVINNA KUNDE BLIFVA FÖRSTA SPIKEN I FÖRES, VITTNAR OM DET OMSORGSMLASTE ARBETE OCH DET JAG SER PÅ NEAGAS SKIZZ. KONFLIKTEN KVARSTÅR HENNES LYCKAS LIK-KISTA, OM DET BLEF HENNE BEKANT. LIFLIGASTE INTRESSE PÅ ALLA HÄNDER, BLIR MUSIKVÄNNERETT SANNT OCH UTFÖRLIGT SVAR PÅ HENNES FRÅGA, MED OHJÄLPLIG OCH — HAR FÖRVÄRRATS GENOM LÖGNEN. MÅNGA NAS TILLFREDSSTÄLLELSE SÅ MYCKET STÖRRE. K A R I N R Ä D E S FRANS BERWALD FÖDDES I STOCKHOLM 1796 OCH HENNE KUNNA BÄRAS MED NÅGORLUNDA LUGN — OM ICKE JAG DOCK EJ FÖR.