Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant vore passande hvad bönhasarne anginge, de äreförgätne skälmar, som utöfvade handtvärkeriyrken utan att vara upptagna i vederbörande skrån. Men konstnärer och deras frilärde gesäller vanka nu mera hvarhälst dem lyster; det finns nog sådana, som sett både prästen och rådmannen ligga i rännstenen, där gesällen gått stolt och rak förbi. I samband härmed uppflammade också det gamla hatet till fuskarne. En ifrig jakt igångsattes af det ansedda måleriämbetet, hvilket af magistraten bemyndigades att, där en bönhase uppspårades inom stadens tullar, fråntaga honom värktyg och förfärdigadt gods. Småningom reste sig äfven mindre förnämliga yrken, ja till och med vällofliga kopparsmedsgillet hade nyss af nämnda orsak påbudit lådsammankomst i härberget. Talet om allt detta snuddade förbi Kopps öron, där han sysslade, rädd att icke slippa ut. Visserligen satt oldgesällen och höll om buteljen, rullade med ögonen och talade sig hes af ilska. Men Liljegren stannade plötsligt midt på golfvet, lade knytnäfven på sin kala hjässa och strök förströdt med andra handen ända ned till midjan sitt skägg, under det han sneglade bort mot dragkistan. Burmeisters smeder hade nämligen en särskild orsak till förtret. Den giftaslystna madamen kunde, när hon behagade, chicanera dem med en nyckfull och illa tåld mästare, som dessutom genom att konservera huset slapp lätt från mästarprofvet. »Fördenskull — alldenstund veterligt vore, att Kopp i närvarande stund åtnjöt sagda madams allra synnerligaste gunst», hade gesällerna inom sig »resolverat, att den mästaren vore för sin lätthandterlighets skull att föredraga». Dock hade man på sista tiden börjat misstänka gunstig mossjö för att ränna i friarärenden utomgårds. — Si — hejdade därför Liljegren tvärt, då Kopp i detsamma slank förbi. Han fattade denne i rockskörtet, lyfte sirligt på den renstärkta nattkappan under fadermördaren, som skar in i Kopps fjuniga, blossande kind, och fortsatte:
Regeringsformen, så mycket mera, som, om det skulle bero af verkställande magten att, utan Rikets Ständers medverkan, commende-r ra Svenska arméen till arbeten af hvad slag sorn helst, Herr Friherren icke kunde inse hvad behof Götha-Canal-bolag haft al Rikets Ständers medverkan för den tillåtelse, Bolaget vunnit, att begagna arbetscommenderingar af indelta arméen; 3:0 af Herr Grefve von Platen i Balzar Bogislaus, hvilken, enär, dels enligt urgamla institutioner och i öfverensstämmelse med Indelningsverkets anda, Svenska Soldaten, under fredstid, vore till Konungens dis^ position, för att användas till sådana arbefiih, till Riks-St. Sesv. o. Oec. Utsi. Uti. N:o 171. ten, sora af Kong!.
(I. A.) Efter det Stats-Utskollet tagit behörig kännedom af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Stats-Verkels tillstånd och behof samtutredt beloppet af hvad under de 5 åren, ifrån och med år 1833 lill och med år 1837 till Stats-Verket influtit, får Utskottet, i öfverensstämmelse med stadgandet uti 30 § Riksdags-Ordningen, härmed till Rikets Ständers pröfning öfverlemna Förslag till Slais-Ferkels inkomsters beräknande i Riks-Staten för 1841 och påföljande ur, intilldess den vid nästa Riksdag skeende statsreglering blifver gällandej och har Utskottet, för beredande af lättare öfversigt af beräkningarne, upptagit dem uti hosföljande Tabell, utvisande, för hvarje inkomst-titel, hvad vid sista Riksdagen påräknades, det under ofvannämnde 5 år influtne belopp, hvad Kongl. Stats-Gontorets underdåniga Förslag och Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition upplaga, samt den beräkning, som nu af Utskottet föreslås. Ordinarie eller ständige inkomster. l:o. Ordinarie Räntan. Hvad häraf, såsom indeldt, utgår till vissa Stater, Inrättningar och personer, beräknades vid sednasle stats-reglering efter kronovärdi till 352,778 R:dr 40 sk. och uppfördes förslagsvis till ett belopp af 1,390,295 R:dr. Den Stats-Verket behåll ne andelen af samma ränta uppskattades vid samma tillfälle efter markegång till 507,000 R:dr. I anledning af de härvid förekomne motioner, att hemmantals-ränlan må antingen upphöra eller förminskas, samt alt skjutsfärdspenningarne och ollongälden må försvinna, äfvensom att den för vissa odlingsbara lägenheter å Krono-Allmänningarne fastställde skatt icke vidare måtte till Kronan ingå, utan tillfalla hemmansegarne, afgifver Utskottet serskilde utlåtanden, här bilagde, under Lil. A, B, C, D, hvaruti tillstyrkes de ifrågaställde räntornes oförändrade bibehållande.
Mars i underdånighet anmäld, i sammanhang med fastställelsen af plan för jernvägsanläggningen mellan Landskrona och Eslöf och banans sträckning söder om Landskrona stad; hvarvid, då på sätt Chefen för Ingeniör-corpsen uti afgifvet utlåtande upplyst, inkomsten af den Kronans mark, som enligt fastställda planen erfordrades för jernbanans inledande till staden och den derstädes afsedda bangård, vore anslagen till nämnda Corps’ enskilda besparings-kassa, Kongl. Maj:t fann godt fästa det vilkor vid upplåtelsen af samma mark, att jernvägs-bolaget skulle vara pligtigt att för all framtid till bemälda kassa erlägga en mot kassans inkomst af marken svarande årlig afgift till belopp, som framdeles komme att af Kongl. Majit bestämmas. Stockholm den 8 September 1865. Alb. Lindhagen. — 27 — (i: o. tion ifl. Finans-departementet. December 1862, angående Riksdagskostnadernes bestridande genom Riksgäldskontoret. (1.) Om detta Rikets Ständers beslut har under den 30 December 1862 Statskontoret erhållit nådigt förständigande.
Nådigt bifall till de6sa framställningar, i brist af disponibla medel till aflöningskostnacler, icke kunnat meddelas, ulan ock att / 843 års Revision öfver Elementar-läroverken, i afseende på Fahlu lärdomsskola, förklarat, att, för ortens behof och skol-ungdomens talrikhet, en högre fullständig Apologist-skola erfordrades, hvilken likväl icke ansetts kunna organiseras, med mindre 2:ne nya lärare-löner blefve dertill anslagne, få Utskotten, enär, å ena sidan, behofvet af ökadt lärare-biträde vid ifrågavarande skola synes tillräckligen vitsordadl, destomersom en dupplicant i Apologist-classen redan blifvit anställd, och tvänne år å rad med gratification hugnad, men, å den andra, det icke vore lämpligt att, innan en definitiv reglering af Elementar-läroverken i allmänhet vidtagits, anslå lön på stat för nye lärare vid sådane verk, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, jemte framställning af behofvet utaf en andre Apologist vid Fahlu högre lärdoms-skola, öfverlemna frågan derom till Kongl Maj:ts Nådiga afgörande, med underdånig anhållan derjemte, att, derest Kongl. Maj:t skulle finna en sådan tillökning af lärare-personalen lämplig, den nye Apologistens aflöning må, under afvaktan å Elementar-läroverkens slutliga reglering, utgå såsom arfvode lill det för hans vederlikar i allmänhet stadgade belopp af det reservations-anslag, Rikets Ständer till Elementar-Läroverken och sådane partiella behof, som i afseende derå kunde finnas nödiga, å Riks-Statens Åttonde Hufvud-titel anvisat. Stockholm den 3o December 1844- Statssaint Alin. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. UtlätJY:o 33. 13 i/l's. Ull» Arik. till Exp. Ulsk. d. 31 Dec. kl. 3 e. inidd. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslags beviljande lill utvidg ning af Carlskrona Läroverk.
Dock borde uti de härom årligen utfärdande kungörelserna, grunderna föy dfet fattade beslutet omständligen uppfattas, Anseendes Herr Flach för öfrigt betydlig nytta i flere afseenden vara att förvänta af det stadgande, att alla byänvinspannor skul* le vid påföljd af confiscation inmuras. 3:0 Memorial af Grefve Hamilton, G, fV. hvaruti, efter en historisk framställning af de serskilda förändringar, sorn författningarne angående Bränvin still verkningen tid efter annan undergått, Herr Grefven rigtar uppmärksamheten på de för Landtbruket men* liga följder, som dessa förändringar nödvändigt måst medföra; Och, i grund af sin yttrade öfvertygelse, att haga spannemålspriser alltid i sig sjelfva innebära medlen och orsakerna till deras nedsättande, genom den öka* Besv. och Ekon. Utsh, Betänkanden, *15 de prodnction, som deåstadsomma, förklarar sig anse alla tvångsmedel till befordrande af deras nedsättning olämpliga, och i sammanhang dermed äfven allt förbud emot Bränvinsbränningen skadligt, undantagande i det enda fall, då spannemålsbristen både inom Landet och ä Utrikes Orter är så stor att verkelig hungersnöd är att befara, I öfrigt anser Grefven, vid fråga om inskränkning af bran vinstill verkningen, det alltid böra noggrant' öfvervägas, om verklig
Fabriksoch Handtverks-oråningen. § 3, morn. b. Bet af Utskottet föreslagna tillagg till detta moment liar blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallet; men som Borgare och Bonde-stånden detsamma afslagit, lärer frågan derom komma att jemlikt 75 § riksdags-ordningen förfalla. §. 28. Som Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, med ogillande af Utskottets hemställan, att den i denna § bestämda afgift till handtverksföreningens kassa må blifva oförändrad, beslutat, alt den borde förhöjas till 5 i tdr; men Pi •esteoch Bonde stånden Utskottets tillstyrkan bifallit; lärer alltså den om förhöjning af denna afgift väckta fråga likaledes anses vara förfallen. § 33. Den af Utskottet föreslagna förändrade lydelse af denna § har af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-stånden blifvit bifallen, hvaremot Borgare-ståndet, som ansett Herr Norins motion, i afseende å denna §, angående sockennämnds rättighet att meddela gesällbref, icke hafva blifvit besvarad, för detta svars afgifvande till Utskottet återremitterat betänkandet. Då sålunda Utskottets förslag blifvit af 3:ne Riks-stånd godkändt, lärer återremissen från Borgare-ståndet icke i hufvudsaken kunna till någon vidare åtgärd från Utskottets sida föranleda; men hvad beträffar ofvanberörde erinran, att Herr Norins motion icke skulle hafva blifvit besvarad, får Utskottet upplysa, att de af Herr Norin framställde anmärkningar emot denna § hufvudsakligen afse det oriktiga deri, att en lärling skulle kunna frigöra sig från de förbindelser, det behörigen ingångna lärlingskontraktet bestämmer, blott han anskaffar bevis om erforderlig skicklighet för att kunna till gesäll antages, och har motionären såsom skäl för denna åsigt, bland annat, anfört lättheten att förskaffa sig ett dylikt betyg och den bristande förmågan hos sockennämnd å landet att detsamma pröfva.
Jag hemställer, mine Hrr, om ägaren till handlingen kan åläggas att medgifva, det man tager bort chartan ifrån den handling honom tillhör. Det kan hända, alt samma ägare behöfver presentera handlingen vid domstol eller annan embetsmyndighet, hvilken i sin ordning icke vill emottaga handlingen ulan charta. Den måste då ånyo dermed beläggas. Denna controll genom charlornas insändande till Kammarrätten, sedan de blifvit skilda ifrån de köpebref och andra handlingar, hvilka de blifvit bilagda, är således i min öfvertygelse alldeles felaktigt upplänkt, och skulle leda till ofantliga oordningar. Jag skall gä så långt, mina Hrr, att jag påslår, ali alla sådana papper, hvilka efter charlaesigill.förordn. skola med chartor biläggas, då de presenteras till utsökning, borde, för att vara gällande lill utmätning, vara skrifna pä slnmpladt papper. Då skulle man slippa att bilägga dem och dä vore charlasigill. för sådana papper ganska säker och uppbörden skulle inflyta lill mycket högre belopp. Det är således endast och allenast papperets storlek, sorn här ligger till grund för alltsammans. Det är ett gifvet factum, att när jag måste skrifva handlingen på chartan, så lärer det ej vara möjligt att någon försnillning kan äga rum. Dä behöfver icke Kammarrättens revisorer fråga efter alt controllera charteringen, ty controllen har gjort sig sjelf i förväg, och der behöfver man således icke ålägga domaren att upprätta förteckning öfver handlingar, som beläggas med chartor. Dessa förteckningar, insända till Kammarrätten, innebära icke någon säker controll, ty ingen kan veta om icke dubbelt så mänga chartor, som de uppgifne, bort vara bilagda inom de domsto lars och embetsmyndigheters territorier, derifrån expeditionerna utgått. Om en ocharterad expedition blifvit utfärdad, så upp tages den naturligtvis icke pä den förteckning, som afgår till Kammarrätten, och delta kan således icke controlleras, derest - Den 4 Januari e. m. 53 icke händelsen gör, att någon handling inkommer, som saknas på den till Kammarrätten insända förteckning.
5: —, ett pris som måste betrak ' tas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännayifvandet därigenom erhåller. Heåaktionen af Idun, - * Inackorderad. E. J I. nackorderad 1 Dystra o r d! H e m utan hemlif, mat utan kraft, människor utan deltagande vänlighet, ett maskineri, ämnadt att producera pänningar, en mammonskvarn. Bosa Minell satt i en föga b e k v ä m länstol i ett föga komfortabelt rum o c h filosoferade ungefär så, men längre hann h o n e j, ty in rusade jungfru Tilda och begärde 50 öre till lagning af en stol, » som fröken suttit sönder. » » När satt jag sönder den, » tänkte Rosa, m e n fann rådligast att utan protester lämna det o m b e d d a; o c h n u kunde hon fortsätta sina funderingar. Ingen m å undra öfver, att dessa togo en allt dystrare vändning: det behöfs stark motståndskraft o c h bättre nerver, än hvad s o m bestås i våra dagar, f ö r att hålla humöret uppe, när man suttit lutad öfver en kontorspultpet en hel förmiddag o c h vid h e m - komsten får s o m styrkemedel litet soppa m e d vatten s o m hufvudbeståndsdel samt en biff, s o m trotsar både knif och tänder.
Majits nåd återfått 500 Ridr, Rikets Ständer måtte åt bemälde Grape, i ersättning för hans oförvålladt mistade lönetur, bevilja ett anslag af 1,500 Ridr. Emedan det vore obilligt att Grape, derföre att han såsom den ende för tillfället lämplige blifvit utan egen begäran använd i ett vigtigt uppdrag utom skolan, skulle förlora sin lönetur såsom lärare, hafva Rikets Ständer, med bifall till berörda framställning, åt Grape beviljat ett anslag för en gång af 1,500 Ridr, att från Riksgäldskontoret utgå. 46:o Sedan hos E. K. Majit underdåniga framställningar blifvit gjorda derom att till åtskilliga skolor inom Lunds stift och i Hallands län under namn af landtgillen och klockarepensioner från klockarelägenheter inom samma stift och län utgående afgifter måtte få till klockarelägenheternas innehafvare återgå och skolorna beredas ersättning för de inkomster, som de sålunda skulle förlora, har E. K. Majit, efter det Domkapitlet i Lund samt Kammar-kollegium och Stats-kontoret blifvit hörde, uti en till Rikets Ständer aflå ten nådig Proposition den 13 sistlidne Februari, af Rikets Ständer äskat ett anslag af 2,957 Ridr 31 öre samt 303 kubikfot 4 kannor oindelt spanmål mod ett förslagsvärde af 606 Ridr 80 öre eller tillsammans 3,564 Ridr 11 öre för Lunds stift samt 302 Ridr 57 öre för Hallands län, att, på sätt Stats-kontoret föreslagit, å Riks-staten uppföras såsom ersättning för omförmälda afgifter, på det dessa till klockarelönerna ursprungligen hörande inkomster må oafkortade få utgå till tjensternas innehafvare. Med bifall till hvad E. K. Majit sålunda föreslagit hafva Rikets Ständer funnit skäligt att å Elementarläroverkens stat anvisa det derå för ofvannämnda ändamål belöpande anslag, nemligen: penningar 2,916
L»rv»r»näe: Ilons Lxeeliens Herr äustitke-8t»ts-I>linist6rn, Hör/rs5/a^^ 8t»t8-L»äen: Herr Lriilerre ^aAe/'ö/e//c6^ Fl?/rra?a^ //lrs^ Orekve Mor/re/'^ Lriilerre Äae/ 2-. ^o/^eär. 8t»ts-LLäet 7^7'agar^ »nm»läes vsrs sk sjukäoin liinäraä »tt tillstsäeskoinnl». Lk D»ns Lxeellens Herr Iu8titiW-8t»ts-Ninistern upplöstes 1 unäeräänigllöt ett p» Longi. N»j:ts Dek»1lning uppröttsät lörs1»g till LLäig proposition till Likets 8tänäer, oin »näring i 87 § Legerings-kormen, k vilken proposition Longi. N»j:t, upps äustitiss-8t»ts-Ninist6rn8 oell 8t»ts-L»äets ökrige Leä»möters unäeräänig» tillst^rk»näe, töek tes i Lääer gill» , söä»n äenL»lnni» viä äett» protoeoll kinnes bii»gä; oell bek»I iäe Longi. iV1»j:t, »tt beröräe proposition skulle i v»nlig oräniug expeäiel»s. Lx protoeoilo, 6s/7 Loc/i. IX:o 104. ^ulr. till Lxx. vtsk. ä-n IS Mars 184l, t-I. S e. m. LOIV SL.
Ständers JustitiréOmbudsman, Comnvendeuren nied Stora Korset af Kongl. WTsaOrden, Juris Doctorn Herr Friherre L A. Mannerheim, dels genom tryck utgångne Berättelser för åren 1819> 1820, och i8~t> rörande förvaltningen af det honom anförtrodde Ämbete, dels ock den enahanda Berättelse för 1322, sorn Herr Friherren och Justitia?* Ombudsmannen, vid nu påstående Riksmö* te, den 14 nåstledne Januarii, afgifvit, jemte di handlingar, hvilka vid desse Berättelser åro fogade; äfvensom Höglofl, Ridderskapet och Adeln tillika öfverlemnat de af åtskilige dess Ledamöter, i anledning af desse Berättelser afgifne yttranden. I följd häraf, har Utskottet till granskning företagit berörde Berättelser, hvarvid Utskottet ansett sig först böra afskilja da af deruti innefattade ämnen, hvilka Utskottet funnit icke kunna hänföras tili dem, LagUtskottets Betänkanden. 35 546 LagVtskottets Betttknndttt Som, enligt 33 §, i Riksdagsordningen, tillhöra Utskottets pröfning och handläggning» Af denna egenskap har Utskottet ansett vara Herr Friherrens och JustitiaeOmbundsmannens anmälandet), dels om det atal Herr Friherren och Justitieombudsmannen, i följd af Riksens Höglofl.
Ad. anmält sin önskan, att R. o. Ad. äfven malte förrätta valet på samma dag; kan jag icke neka, att det skulle förekomma något eget, 0111 R. o. Ad. skulle vägra en önskan, hvars uppfyl lande så lätt, och till vidmakthållande af sämjan Stånden emellan, skulle kunna åstadkommas; jag får sålunda tillstyrka, att R. o. Ad. behagade foga sig efter de öfriga Ståndens begäran i denna del. Hr Hjerta, Lars: Jag är förekommen af HrvonTroil i de upplysningar jag ville lemna på Frilune Boyes och Cederströros inkast, och hemställer endast, i anledn. af hvad Frih. Boye yttrat derom, att det skulle synas besynnerligt och blifva föremål för tydningar, om Ständerne så skyndade att välja opinionsnämnden, innan Just.ombudsm:s berättelse blifvit granskad, — om icke måhända det skulle synas än mera besynnerligt, om R. o. Ad., genom sin vägran att antaga inbjudningen, tillintetgjorde de 3:ne öfriga Ståndens beslut. Gr. Frölich: Jag skulle också anse mig förekommen af Hr von Troiis framställning, rör:de de dubier Frih. Cederström framkastat, 0111 icke Hr von Troil gjort ett misstag, då han trodde, att 106 §:n Reg.Ftn kunde tillämpas till Just.råd. Men så förhåller det sig icke. 106 tj:n hänvisar till de omständigheter, under hvilka Högsta Domstolen kan af Riksrätt dömmas, då deremot 101 §:n säger: "Skulle den _ oförmodade händelse inträffa, att antingen liela Ko - Den 18 Mars e. m. "Konungens Högsta Domstol eller af dess ledamöter en eller "flere funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlig"het så orätt dömt, alt derigenom någon, emot tydlig lag "och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, rnistat ”eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, "vare R.
Kongl. Maj:t an”befaller Dess och Riksens Collegier, Dess ”JuslitiasCanceller, Dess Befallningshafvande och alle andre vederbörande, som det ”åligger, alt derpå ett noga inseende häfda, det hvar och en under dem lydande "Embetsman, efter allmänna Författningar "och enskilta Instructioner, noga fullgöra sidia embetsskyldigheter, och ej allenast med "rättvist utan ock ined skyndsamt slut af"hjelper förekommande mål och dervid på"minnersig, att de rättsökande, äfvenså väl "äro lidande genom uppehåll och tidsutdrägt, som genom ett orättvist Utslag: viljandes Kongl. Maj:t med Nåd anse, och "icke utan hjelp lemna, när någon med "grundadt klagomål öfver uppehåll hos "Kongl. Maj:t eller vederbörande inkom"rner; dock så att ingen må emot de utfärdade Sollicitationsplacater, med sådane ”mål Konungen besvära, innan rättelse hos "vederbörande blifvit den klagande för"ment. ” Till slut får jag äfven, i sammanhang med hvad nu vördsamt blifvit framstäldt till öfverläggning, bifoga den önskan att våra Befordringslagar i allmänhet, under detta Riksmöte, måtte blifva granskade och öfversedde, samt rättade och mera bestämda, hvarigenom, bland annat, äfven den 12 Den 17 December f. m. fördelen skulle vinnas, att Kongl. Maj:t mindre ofta besvärades med underdåniga klagomål öfver verkligt eller förment lidande och praejudice. Sällan bortgifves någon tjenst i de administrativa Embetsverken, utan att en eller flere af medsökande beklaga sig öfver praejudice; antingen i anseende till orätt tillämpade och förstådde Författningar eller genom ensidiga åsigter, väld m. m. Bland andra Författningar som härvid torde böra förändras eller upphäfvas, anser jag Kongl.
Der står: ”Göras i Riksens Ständers Plena icke några anmärkningar emot Constitut i o 11 s-U tskottets yttrande; h v i 1 e detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med .Ta eller Nej, skall kunna beslutas.” Det är väl icke öfver Utskottets raisonnementer som då skall beslutas, utan öfver det uppgifna redactions-förslaget lili grundlags-förändring? Och följaktligen är det viii äfven bemäidte redactions-forsla g, emot hvilket anmärkningar få i Ståndens Plena göras. Efter att sålunda hafva sökt undanrödja dessa anmärkningar > öfvergår jag till mitt egentliga ämne, nemligen; att utreda den fråga: huruvida Riksens Ständer ,5//. till l\, S. Pr. 1828, i8ag, 3;dit Sami. 2 4:de Haft. io Bil. till Constilutions Vtsh. Betänk. N:o 5. ega rätt att göra någon Rerlaetionsförändring i ett af Kongl. Maj:t upgifvet Grundlags-förslag? Om jag härvid kommer att blifva vidlyftig, anhåller jag, att det må anses såsom bevis, dels på den föreställning jag gör mig om sakens vigt, och dels på den synnerliga aktning jag hyser för de flera värda Ledamöter, hvilkas nu yttrade meningar jag tror mig böra bestrida. — De hafva påstått, att Riksens Ständer icke ega en sådan rätt, och till stöd för detta påstående åberopat 81. §. Regerings - formen, hvarest det heter: ”Tillstyrker (Co list i tut iöns) Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, då Riksens Ständer skola sitt beslut derom fatta. ”Jag medger väl att på detta ställe ingenting nämnes om en sådan rätt: men den är deremot i 56. §. så mycket tydligare medgifven. Der står nemligen:
I sin berättelse öfver besigtningen å schäferiet i Juni månad 1855 yttrar Direktören Hofman Bang, att han funnit: ”tackorna friska samt lammen utomordentligt kraftiga och väl födda. De ett år gamla gumsarne äro äfven till kroppen bland de bäst utvecklade sorn jag för året sett i landet.” Vid auktionen 16 1855 uppgick priset å två års samt 1| års springbaggar till högst 27 och minst 22 R:dr 32 sk. B:ko stycket. Under hand har en blifvit såld till 28 R:dr B:ko. Sedan ullen blifvit tvättad befanns att tackorna vid schäferiet öfverhufvud gifvit nära 3, och baggarne, ett år gamla, nära 5 ® ull hvardera. Ullen har betalts med 44 sk. B:ko per skålpund. På fårafveln i Länet kommer detta schäferi efter all anledning att hafva ett förmånligt inflytande, men ännu har fårafveln i Westmanland icke hun nit till någon betydlig utveckling, utan är merändels inskränkt till husbehof. Vid Strömsholms Kongl. Stuteri funnos vid slutet af år 1850 ett antal af 180 hästar, deribland 48 hingstar och 36 ston i första till och med 4:de året, 54 hingstar och 41 ston samt 1 wallack i 5:te året och derutöfver. I slutet af 1855 voro vid detta stuteri 189 hästar, deribland 44 hingstar och 59 ston i första till och med 4:de året, 41 hingstar och 44 ston och 1 wallack i 5:te året och derutöfver. Antalet af fallne föl vid detta stuteri har varit: år 1851 efter 40 betäckta ston 28 föl, år 1852 af 42 betäckta ston 28 föl, deribland dock 9 voro så mycket för tidigt födde, att de dogo af svaghet, år 1853 efter 44 betäckta ston 30 föl. år 1854 efter 40 betäckta ston 29 föl; och år 1855 af 42 betäckta ston 35 föl.