Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dessa straffarter af Ständerna antoges, så blefve tillämpningen i de särskilda fallen ofantligt lätt; ty man bade då, vid de särskilda paragrafernas afgörande, nästan blott att afmäta fängelsetiden för de bestämda brotten. Och dertill behöfves icke stor beläsenhet, ännu mindre philosophiska hårklyfverier; utan skulle förmodligen hvar och en göra bäst att förnämligast rådfråga sin egen känsla, huru lång fängelsetid, särdeles i enskildt rum, han tror skulle erfordras till åstadkommande af fullkomlig förbättring, derest han sjelf, eller hans barn eller någon af hans vänner vore olycklig nog, att tillfälligtvis hänföras till en brottslig handling. Hvad deremot brottens bestämmande beträffar, hvartill fordras ett djupare philosophiskt begrundande, så torde man derutinnan i det närmaste lainna lita på sjelfva lagförslaget. Men om, i värsta fallet, en eller annan § skulle, vid sammanjemkning af de särskilda Ståndens tilläfventyrs skiljaktiga beslut, blifva något skadad och förvriden; så vore olyckan likväl icke större, än att den framdeles lätt kunde hjelpas, lika så väl som de brister, hvilka man i alla fall mäste vara beredd att med tiden upptäcka i de delar af den K. propos:n, som icke undergått någon förändring af R. St. Om erfarenheten skulle mot förmodan visa, att jag, på ena sidan af kärlek till den föreslagna nya strafflagen, och på den andra af nit för R. St:s ära, misstagit mig i hoppet om lättheten af dess behandling enligt våra vanliga former; så ligger det ännu inom den af våra grundlagar utstakade gränsen för ärendernas behandling, alt, likasom vid antagandet af 1734 års allmänna lag, föredraga förslaget hos alla 4 Stånden, förenade på ett rum. Detta är en fråga af så ofantlig vigt, att jag får vördsammast anhålla om H. R. o. Ad:s benägna tålamod vid det försök jag nu går att våga till dess utredning. Såsom hinder för R. St. alt behandla riksdagsärender tillsammans på ett rum torde följande ställen i grundlagarne anföras, nemi. l:o Reg.F. 55 §: ”Ej må R. St. i Konungens öfvervaro öfver något ämne besluta.
Sig likväl icke uti en så magt på liggande fråga böra fatta beslut, Torr än Rikets nu församlade Ständer, såsom Svenska folkets ombud, lemnats tillfälle att, efter noggrann pröfning, uttrycka sina ås i g ter, huruvida nationen må vara Villig att underkasta sig de uppoffringar, som dermed måste blifva förenade. Det är af sådan anledning, som Kongl. Majit, efter att hafva inhemtat Hemliga Utskottets underdåniga yttrande, med fullt förtroende till Rikets Ständers bedömande af hvad Sveriges ära och sanna intresse fordrar, härmed framställer den begäran alt, ej mindre för nödige förberedande rustningar, än på det Kongl. Majit måtle blifva i tillfälle att vidtaga de åtgärder, som ornsländigheterne kunna påkalla, Rikets Ständer, oberoende af de uti 63 § Regeringsformen omförmälde kreditiv, vid hvilkas bestämmande Kongl. Majit gör Sig förvissad att de nuvarande politiska förhållandena tarn till R. St. Skrifvelse, Klo Sk. gas i behörigt öfvervägande, måtte till Kongl, Maj:(s disposition ställa ett serskildt kreditiv af Två millioner r:dr b:ko. Och förväntar Kongl. Maj:t att med möjligaste skyndsamhet erhålla del af det beslut, som härom varder af Rikets Ständer faltadt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stals-utskott med all Kongl, nåd och ynnest väl bevågen. Datum ut supra. OSCA R. A. P. Sandströmer. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-rådet ä Stockholms Slott den 4 Maj 1848. Närvaran d e: Hans Excellens Juslilie-Slalsministern, herr Grefve Sparre, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, herr Friherre Stjerneld, Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Ehrenstam} Gunther , Genberg och Gripenstedt.
Med afseende å alla dessa förhållanden anse Komiterade sig med fullkomlig visshet kunna beräkna befintliga, icke belånade, inteckningar, till minst 25,000,000. /) Sådana inteckningar, som, tillhöriga fastighetsegarne sjelfva, utgöra grundfonds säkerhet för deras lotter i enskilda eller filialbanker. Sammanräknade beloppet af de såsom grundfondssäkerhet begagnade inteckningar uti egendom på landet uppgår till nära tolf millioner och deraf kunna minst två tredjedelar antagas tillhöra fastighetsegande delegare sjelfva 8,000,000. g) Då denna undersökning har till ändamål att linna Transport 198,500,000 503,000,000. 83 Transport 198,500,000. 503,000,000. den skuld, sorn vidhäftar jordegendomen, lärer det inteckningsbelopp, med hvilket A landet belägna induslriela inrättningar, såsom bruk och < bergverk, sågar, qvarnar, spinnerier, mekaniska verkstäder m. 11. äro såsom sådana besvärade, böra afräknas från den inteckningssumma, hvilken de statistiska uppgifterna, utan särskiljning för jordegendomen och öfriga omförmälda inrättningar, upptaga. Taxeringsvärdet å dessa sednare, ulan beräkning af tillhörande jord, linnes upptaget till 117 millioner eller omkring 25 procent af taxeringsvärdet för all rikets jord. Med hänsigt till de skiljaktiga grunder, efter hvilka taxeringsvärdet bestämmes, skulle en fördelning af inteckningsbeloppet efter förhållandet af taxeringsvärdet å det ena och andra slaget egendomar leda till antagandet af en inteckningsskuld å de industriela inrättningarne, vida öfverstigande den derå verkligen hvilande. Att denna skuld uppgår till åtminstone 20 procent af inrältningarnes taxeringsvärde synes emedlertid vara antagligt; och följaktligen afräknas här ett deremot ungefärligen svarande belopp 25,000,000- 223.500.000. Summa r:dr r:mt 279,500,000. Enligt den andra här ofvan omförmälda beräkningsgrunden kommer man hufvudsakligen till enahanda resultat.
Mitt föremål fordrade icke mera, än blott att påminna om faran af en Conseil af ingen ansvarighet inför Nationen; en fara, som jag tror att vi icke nu böra å nyo underkasta oss, men hvartill vi dock ganska mycket närma oss, om vi antaga hvad man nu föreslår. Må det Ridd. 0. Ad. Prot. VIB. II, Afd. 25, a-6. 194 Den 23 Maji. förlåtas min öfvertygelse, att jag anser detta Betänkande utgöra första steget att föra oss derhänj ty blir det afgjordt, att all afgörande rätt tillhör ConstitutionsUtskottet; så ankom-* jner också hela Ministérens ansvarighet inför Kationen ensamt på det mer eller mindre inflytande, sorn möjligen kan i framtiden vinnas yå våra Riksdagsval, och synnerligen på det val till ConstitutionsUtskott, som Electorerne äga att anställa; och det vore då icke heller omöjligt, att resultatet af den nu föreslagna förändringen blef, att Ministären vore indirect gjord till domare öfver sig sjelf. Herr Cederskjöld: I anledning af Herr Friherre Åkerhjelms anmärkning, ”att det Alternativ, jag föreslagit, skulle vara oantag-j ”ligt, emedan det skulle förutsätta, att ransaka ”ning i Stånden anställdes”, vill jag blott förklara, att jag alldeles icke anser någon sådan ransakning erforderlig, om än Alternativet an-, tages. Constitutions Utskottet komme i alla fall att utreda ämnet och deraf framlägga en Species Facti, för att tjena till ledning för RiksStånden i deras omdöme. För öfrigt tor-i de jag få erinra, att vid dylika frågor, hvaröfver Opinionen ensam äger Domsrätt, ingen annan undersökning, till och med i ConstitutionsUtskottet, egentligen tarfvades, än blott för att upplysa den Personens verkliga förhållande, mot hvilken anmärkning blifvit gjord, samt huruvida han till eller afstyrkt den klan-! drade åtgärden o. d. Slutligen upprepar jag annu en gång) att jag är långt ifrån att vilja Den 23 Maji. JJrsvara mitt föreslagna Alternativ, såsom dej enda rätta, hvilket borde antagas.
Af de få, sorn ännu ifra för Lagmansätter o,es bibehållande , eller endast äro tveksamme om gagneligheteu af deras upphäfvande, anföres vanligen, såsom deras enda eller åt - LagUtskottets Betänkande N:o 8g; minstone förnämsta skäl, att just den långsamhet i rättegången som förorsakas af Lagman s-Rätternes tillvaro 1 deras nu varande skick, har den helsosamma verkan, att minga obefogade eller mindre vigtiga^ tvister, ani tingen afstanna eller biläggas; och att, om vad från Härads-Rätt omedelbarligen till Hof-Rätt kotntne att i allmänhet ega rum , Hof-Rätterne skulle blifva öfverhopade med vädjade mål, af hvilka ett större antal, än nu, skulle dragas under Högsta Domstolens pröfning, hvaraf åter följden blefve den, att antalet af Ledamöter så väl i Hof-Rätterne som i Högsta Domstolen måste ökas och Högsta Domstolen till äfventyrs nödgas dela sig i två eller flera divisioner, till mehn för den enhet i lagtolkning, hvilken isynnerhet i sista instantien bör, så vidt ske kan, bibehållas. I afseende på Kämners-Rätterne , till hvilka detta skäl ej är lika lämpligt, plägar man inskränka sig till den allmänna anmärkning, att rätfegångs-målens antal aftager och blifvei mindre för hvarje instantie. Dessa inkast mot upphäfvandet af ifrå-j gavarande Domstolar har Utskottet , för sin del, ej funnit gilltige.
Jag att gå till kyrkan och se, huru de ställa det i har hört antydningar. » grafkapellet, så vore jag dig förbunden. » » Äh, Gunnar, jag vet det — flaskan stod ännu » Det är visst lägligt, jag har ingenting att göra kvar på skrifbordet. Stackars mamma såg den och vore tacksam, om morbror ville sysselsätta icke i första häpenheten. Hon kom ned så glad i sin nya klädning — hon brukade alltid gå ned mig litet. » » Ja, du skall nog få sysselsättning, om du vill och visa sig för pappa, när hon fått något nytt — framdeles. Här blir nog mycket att ordna. » och dyrbart, som nu till det där bröllopet, hvilMorbror och systerson skildes åt med ett handket stod i förgår. När hon kom ned, låg pappa slag. Den senare gick till kyrkan och undersökte sanslös. Giftet hade verkat fortare, än h a n tänkt, anordningarna där. Han fann dem ganska tillhan hade ej hunnit skaffa undan flaskan. Jag fredsställande och gick sedan ut på kyrkogården, tog den och stoppade den i min ficka. Jag var där grafven var gräfd och nu smyckades med den förste, som kom in. Mamma ringde och ropade på samma gång. Jag hade varit ute och granris och blomrrrande hägg. Då h a n skulle gå hem, passerade tvänne män gått med småsyskonen och kom just hem. » förbi honom. De sågo honom icke, ty h a n stod » Kära Julia, detta har du vetat och burit på bakom en häck, men han igenkände dem, de voro så tyst. » affärsvänner till hans far. De samtalade högt. » Jag måste ju säga det åt doktorn, förstår du. Jag visade honom flaskan, han lofvade mig tyst» Det är att beklaga, » sade den ene; » att han nad för så vidt han kunde. » skulle taga det så. » » Det var en enorm förlust », sade den andre. » Ack, du tänker då på allt. » » Visserligen, » svarade den förste; » men med » Det var j u helt naturligt, att doktorn måste hans vidsträckta erfarenhet och de relationer, han få veta det för alt förstå, huru h a n skulle behade både inoch utrikes, skulle h a n snart hafva handla sjukdomen.
Raab tillåtit sig att uttala en förkastelsedom icke blott öfver delta Betänk, utan äfven flere af de föreg:de. Jag inser alltför väl, alt Frilnn lika väl som hvarje annan äger rätt, att ogilla, förkasta och klandra ett Betänk, som föredrages, 310 Den 23 Februari. men jag kan deremot icke inse, alt Frih:n eller någon annan enl. parlamentariska former eger någon rätt att uphäfva sig till domare öfver ett R. Sl:s Utsk:s handlingar i andra eller generella afseen den. Jag tror, alt detta klander är så mycket mindre behöfligt eller passande, som förevar:de Betänk, är det 37:de, sora inom detta Stånd blifvit föredraget, och om mitt minne icke bedrager mig, af de föregide 36 hafva 34 blifvit af R. o. Ad. gillade. Det ligger en fullkomlig demanli och orättvisa i den beskyllning och domsrätt Frilen sig tillegnat. Detta mitt yttrande kan visserligen anses öfverflödigt, emedan det för Utskis samtlige ledamöter kan vara fullkomligt likgiltigt hvad Frih. Raab om dem tänker eller talar, men såsom ordf. i Utsk. skulle det möjligen kunna tydas som en underlåtenhet af mig, om jag tillåtit Frihins förfarande oan märkt passera. Hr von Knorring, Oscar Erik: Det torde vara svårt att upträda i fråga der en talare sagt att hans motståndare ledas af inconseqvens och intriger m. m. Jag är likväl öfvertygad, att då hvar och en uttalar sin opinion har man lugnt samvete, och det är af denna orsak jag begärt ordet för att bemöta några origtiga upgifter. Jag tror att de talare i allmänhet som här upträdt med anspråk på att vara fdanlroper och befrämjare af de Mosaiske trosbekännarnes fördelar icke göra Judarne någon tjenst. I ifvern att söka skäl för och försvara en åsigt, kommer man stundom till resultater, som icke blifva bevisande och fördelaktiga för hvad man vill genomdrifva: somliga hafva gått för långt och somliga hafva gjort nog stora misstag. Ibland de förra är en talare, som i sin ifver att försvara saken åberopat Frälsarens språk alt
Om der more möjligt, akt owilkorligen bestämma veste trenne undantag, sa synes mig, art ett stort fält är öppet för tryckfriheten dessförutan, och att denna frihet snarare förhöjeS än förringas till sitt wärde, genom den i fräga »varande urmäg. Me» dä jag nödgas medgifwa, alt förnämsta olägenhet ten af denna rättighet är den arbnrära tydning, som 826 Ben -t Iunii - som Äerät kan lemnäs, tror jag mig äfrven böra tillägga, atk dä, med bibehallne definitioner i Tryckfrihetslagen, arbitrage nödwändigt någonstädes stall finnas, ware fig hos Hof-Cantzleren, Nämnden, Domstolen, eller Konungen, är dek körhända förmånligast för enskild rätt, om den hwilar hos Kon«° ungen, som genom sikt uphöjda kall är högst förbunden, att med rätlwisa waka öfwer det helaDä man således ur en synpunkt af polis och allmän ordning betraktar dma ämne; da Hof-CaniHlcren endast lills widare kan inställa dagbladet eller den periodista striflen, och det ar Konringen ensamt förbehållit, att, efter a<t hafwa hörk Justitiä-Cantzlereu, i Stats-Rädet förordna, huruwida det inställde bladet bör till utgifwande widare fortsättas, tror jag, akt det för Hans Maj:r bör wara gansta läkt alt hindra en egenmäktig Hof-Cantzler, att, utan fullkomliga stal, begagna en rättighet, som af förtroendet gifwen, bör pä ett deremot swarande fäkt utöfwas. Jag har, under loppet af denna öfwerläggning, af en wärd ledamot emottagit ett dyrbart prof af wälwilja, för hwilket jag hembär honom min upriktiga tacksägelse. Det war ingen äträ efter beröm, ingen fruktan art fe mina gerningar och tänkesätt offenteligen granstad-, som ledde mig art Hos Konungen foresta de i defi nådiga proposition upkagne förändringar af Tryckfrihetslagen.
I detta mom. äro orden ”och det 314 Den 15 Juli e. ni. ställe hvarest” tillagda, hvaremot stadgandet örn upgifvandet af beskaffenheten utaf alla för distilleringen i öfrigt erforderliga kärl är uteslutet, emedan endqst sjelfva redskapen behöfva i och för beskattningens skull upgifvas. De 2:dra och 3:dje mom. torde höra oförändrade bibehållas. Frih. von Kraemer, Rob, Fredr.: Jag instämmer till alla delar med Hr Braunerhjelm, men ber endast att få nämna, att Hr Braunerhjelm vid upläsningen förbigick orden: ”äfvensom rymden och beskaffenheten af distillerings-redskapen”, hvilka naturligtvis måste qvarstå. Hr Braunerhjelm: De ord, jag skulle hafva förbigått, blefvo verkligen af mig uplästa, ehuru desamma möjligen undfallit Frih. von Kramer. Frih. Raab, Adam Christian: Under förmiddagens plenum tog jag mig friheten att under en stund taga R. o. Ad:ns tid i anspråk för att utveckla den åsigt, som ledt mig och Ulsk:s majoritet vid rådslagen om denna fråga. Men sedan R. o. Ad. ogillat sjelfva den grundsats, hvarpå Utsk:s förslag i förevande hänseende är hygdt, och inslagit en helt annan, i intet annat land, mig veterligen, följd bana, samt äfven flera af Utsk:s ledamöter, hvilka förut delat min åsigt, ändrat tanke i saken, skulle jag fela i grannlagenhet mot R. o. Ad., om jag hädanefter skulle söka i någon mån sönderrifva det system för bränvins-distillering, Hr Braunerhjelm framlagt, hvarföre det icke torde tillräknas mig att jag iakttager tystnad vid behandlingen af de §§:r, som med det antagna systemet stå i sammanhang. Frih. von Kramer:
Porslinet är en artikel som i afseende på form och utseende är underkastad modet. Det händer ofta att hvad som i följd deraf 1 år har ett ej ringa värde, efter årets slut nedfallit lill ett obetydligt värde. Det heter derföre om sådant i Frankrike ”ceci est hon pour le nord”. Det skickas på Hamburg, och om det kunde införas här skulle det komma att undergräfva de nu existerande fabrikerna. Jag anhåller att de nu gällande föreskrifterne i 1845 års tulltaxa måtte få fortfara. Gr. Gyldenstolpe: Då jag icke kan inse något skäl hvarföre man skulle skydda de ifrågavar:de fabrikerne utöfver hvad de sjelfva önskat och då jag icke kan finna någon våda uti att bifalla Utsk:s förslag i denna del, får jag vördsammast anhålla om propos. till bifall derå. Hr Lagerhjel m: Jag kan icke upptäcka något af Utsk. anfördt skäl, som bör verka till ändring af 1845 års tulltaxa i denna del. Tiden synes mig vara illa vald nu för att påföra Sverige något mera af utländsk manufactur än del hittills fått. Något hvar torde erkänna det, som läst tidningarne och följt med hvad som tilldragit sig utomlands. Jag tillstyrker derföre att berörde taxa må fortfarande få gälla i allt hvad der i förtullnings väg stadgas, ang:de ifrågavarule artiklarne. Om antalet af fabriker, börande till en viss industri, är större eller mindre, torde ej böra verka på beslutet. Men hvad som först och främst torde böra afses, då fråga är om en I ull nedsättning, är huruvida råtta tidpunkten är inne att vidtaga en sådan åtgärd. Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på artikeln porslin blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förslag och dels vidblifvande af 1845 års tulltaxa, hvarjemte dock en ledamot tillstyrkt bifall till Utsk:s hemställan om tullfri införsel af kärl och redskap af äkta porslin för farmaceutiska och vetenskapliga behof. Hr Hjerta:
— Smånotiser M ö b l e r. &gt; &gt; &gt; &gt; &gt; &gt; &gt; &gt; T &gt; &gt;! 25 T E T T från kvinnovärlden. — - Teater och musik. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, Stort och rikhaltigt lager af såväl enkaf X X. Katastrof. (Forts, lare som finare möbler. o. slut.) — Från iduns läsekrets. Förslag till matordning för veckan 21 — 27 sept. — Allmännyttigt. — Handarbeten. — Trådgården. — Tvätten. — Strykning. — Klä- dedräkten. — Toaletten. — Förskönen edra hem! — Läkareråd, - Frågor. — Svar. — Breflåda. STOCKHOLM. [2478] Johan Nordling. J. Strandberg &amp; Komp. 9 Möbelaffär Q Brunkebergstorg H * ästsorterade »! OSÄTTNING3-I magasin i Sverige. Nytt praktverk. TORSTEN HEDLUND, Göteborg. HUSMÖDRAR Huru männen fria D. et Heliga Landet och Bibeln, af A g n e s [1736] Svenska frimärken, alla slag, köpas. omstämpl, vanl., gula, kr. 14, 100 &gt; » tjänste, blå, » 14, 100 » » » g ' &gt; » 15) 100 » i kuvert » 14. Otto Olsson, Persg. l o §aedke ' s tCacao är damernas favoritdryck och användes numera allmänt i alla finare familjer. Erhålles endast hos de större Specerihandelsfirmorna. [2483] a r v i a e — Sällan torde man få se ett arbete, där början så lockar till en fortsatt bekantskap. (Morgonbl, Malmö.) — Ingen bör försumma att förskaffa sig detta oskattbara verk. (Laholms Tid.) — V i kunna med bästa skäl förorda detta arbete såsom ett vägledande ljus i bibelns heliga länder och såsom en vägvisare till att utpeka och förklara för oss många dunkla ställen i böckernas bok. (Bikupan.) (Pastor T. Truvé.)
Det är således icke i sin ordning alt bestämma tull-lagstiftningen såsom fortfarande till 1847 års slut, ty om vi få riksdag år 1846, så bör den naturligtvis icke vara bestämd att gälla till slutet af år 1847, ty detta är beroende pä den tid då blifvande Ständer komma att besluta rör:de tulltaxan; och jag skulle derföre hemställa, om icke orden: ”till slutet af år 1847” må kunna utbytas mot orden: lill det års slut, då nästkommande Sländer öfver taxan besluta. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag är egentligen förekommen af Frih. Cederström. Man kan tänka sig äfven den händelsen, som är troligast, alt Ständerne sammankomma i någon månad mot slutet af år 1847. Då är det icke troligt, att de binna, före slutet af samma är, bestämma tuliafgiftérue. Det skulle således kunna finnas någon tid då ingen tull på spanmål vore bestämd. Jag hemställer derföre, om ej ordalagen kunde blifva ungefärligen sädane, som Frih. Cederström föreslagit, eller, att R. St. ville biträda K. M:s nåd. framställning om ifrågavarande tullbestämningars bibehållande till dess näst samman 0 o trädande Ständer derom beslutit, o. s. v. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: För mia del vill jag visserligen icke bestrida bifall till hvad Frih. Cederström yrkat, utan endast fästa upppmärksainheten derå, alt hvad Utsk. 1 denna punkt tillstyrkt, är i bestämd öfverensstämmelse med ordalagen i K. M:s nåd. propos., som igenlinnes pag. 1 af delta betänk., der det heter: ”det K. M. funne allt skäl vara för banden till bibehållande af nu gällande tullbestämmelser för denna nödvändighetsartikel (spanmål nemi.) under ytterligare 3 år, eller till 1847 års slut.”
Hemmans o^h Lägenheters värde O» G Kj B ^ 3 B. ta 1 Hufvudsumma, (A C >3 3 tu 3 3. p ■ Huf vudsumma. 1 20,000 22,000 3,000 3,500 ’ 2(000 8,500 1,500 « 6,500 685 1 6 2,000 30 OOO h bd 3 n> xrr C 3 ~ Vi Q 5 j, 6 32 3 t _ W «-*• Q 2 S. ^ D. r6" jo «■» ~ Cfc 40 n G w »-rj •“1 B O H O _. C.- r-» 'A O CD<t> — Q P 3 erc to Debiterings åtgärd. Spannmål, Litt, K. Hörer tili SaviSimngsUiskeitstj Betänkande» N;ö 484 I I L - 4 ‘mil ’ Berednings» och Taxerings • Längd, hvaruti upptecknas Gästgifveriet, Värdshus och Krogars samt ålskiliige Personers Bevillning efter Andra Art. uti N. N. Socken för år 18 Husbondens eller Egendoms - egarens Namn. Öfversten N. N. {Stjernborg, Boningsställe M £ ■JO 3 BeredningsCommittéens åtgärd. Personers Namn och yrke saint näringar» benämning. tal, hvaraf en enrlorn består. Bevillning efter aidra Art. 0?* 0 S V 3 ,”n c s 1 TaxeringsCommittéens förrättning. Bevillning efter 2 Art. •n O cn OJ <1 o W; tu; *-» c/j £*03 IP c S CD *1 > o S* c T) &• e {& 2 | ^ T (J p a C" 2, bi Vi c
Redovisningen för det till spanmåls-undsättningar inom landet efter 1826 års missväxt lyftade Creditiv, en million R:dr, jemte Allmänna Magasins-inrättningens försträckningar i samma afseende. Såsom speciela anmärkningar vid den algifna redogörelsen för Elfsborgs Län hafva Revisorerne anmält: §. i3. C? ag. 5o. Förkl. 20.) Att af conlract, som blifvit ingångne om leverancé af spanmål, hafva några funnits vara afslutade, icke å Kongl. Majrts och Kronans vägnar, men i Landsbofdingens namn eller för lians räkning, hvilket förhållande, i Revisorernes tanka, ej innefattade den ordning och säkerhet, som bör tillhöra de köpslut, hvilka göras för Statens medel. Kongl. Majtts Befallningshafvande har väl uti dess afgifne förklaring nöjaktigt upplyst förhållandet i denna del, men Utskottet föranlåtes dock, med afseende å de af Revisorerne anförde gällande skäl, tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära den allmänna föreskrift, att contract, som för Statens räkning af vederbörande utfärdas, alltid blifva upprättade å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, och ej i embelseller tjenstemäns enskilda namn. §. >4.