Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sådant fall är det visserligen välbetänkt alt man kastar faltig-försörjningens börda från de andra samhällsmedlemmarne tillbaka på honom sjelf, men icke kan en sådan utsigt bidraga lill någon förädling af tjenste-klassens moralitet, men en sådan förädling är dock det mål,' dit man borde sträfva, i fall någon lagstiftning i denna syftning skall kunna åstadkommas, och jag tror att den tid kommer då sådant kan ske. Jag känner exempel på husbönder, som redan verkat myc - 476 Den 11 Febr aa i i. ket i denna väg, och jag känner tjenare, som hafva i sparbanken insatt 100-tals R':dr. Erfarenheten visar äfven, att i samma mån ett sådant kapital vexer, i samma mån ökas äfven tjenarens trohet och hans nit att med skicklighet fullgöra sina åligganden. Jag instämmer emellertid i Utsk:s Betänk., emedan jag tror att en sådan lagstiftning nu sknlle komma för tidigt, innan det allmänna tänkesättet ännu hunnit komma derom öfverens, och jag tror att den skrifna lagen måste af det allmänna tänkesättet framkallas. Hr Adelborg, Änders Otto: Det ämne, som utgjort föremålet för den motion, som nu ifrån Ekon.Utsk. inkommit, är ett af dagens vigtigaste ämnen, och ett bland dem som sprrdt största oro och tvekan i samhälls-pligternas utöfning, och äfven föranledt förtryck och strider. Det är visserligen sannt, att ett samhälles skyldigheter icke böra dertill inskränkas, att man blott befattar sig med de svaga och lidande, som äro oförmögne att bidraga till sin utkomst; samhället bör äfven tillse, att de som ännu icke kommit till denna ståndpunkt, måtte kunna derifrån räddas, men gränsen för samhällets verksamhet i detta afseende, är ytterst vigtig att iakttaga, så att det icke händer, att samhället under utöfningen af denna pligt går alltför långt, och vidtager åtgärder, som lägga band på den intellektuella utvecklingen hos individerna, och i st. f. att höja densamma, sprida en dvala deröfver och förqväfva den.
I följd häraf och under åberopande, hurusom Doktor B. F. Lewin, hvilken, född 1780, år 1805 inträdt i det allmännas tjenst, blifvit efter erläggande af 4,000 R:dr Riksgäldssedlar i ackord, år 1812 utnämnd till Regementsläkare vid Dal-regementet, från hvilken tjenst han först år 1859 erhållit nådigt afsked med pension, hafva motionärerne föreslagit, att, med fästadt afseende på Doktor Lewins långa tjenstetid samt på öfriga skäl, som talade för billigheten af ackordsersättning i detta fall, Rikets Ständer måtte låta tilldela honom den summa, han i ackord utgifvit, eller 4,000 R:dr Runt; varande vid motionerna fogade intyg af Assessoren Doktor S. Kin - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 184. 5 manson, att han år 1812, såsom Regementsläkare å Dal-regementet, vid tjenstebyte med Lewin, såsom dåvarande Stads-fysikus i Säther, erhållit i mellangift 4,000' Riksdaler Riksgäldssedlar, med rättighet för Lewin att utan vidare beräkning emottaga regementsläkare-bostället i det skick det vid afträdet befanns.
— Det är rätt angenämt att sitta så här och göra sina små observationer, i synnerhet sedan man icke mera är road af den fatigerande dansen; jag skall dessutom förtro er en sak, jag har en vän i Paris, som ger ut en liten skämtsam tidning, för hvilken jag ibland skrifver några små uppsatser; det roar mig, ser ni, medan jag går så här sysslolös som en invalid, man måste hafva någon sysselsättning, c’est ça, och då man sitter så här, ensam midt i hvimlet, så får man så många idéer, är det icke så? — Jag vet icke, — sade Alf, som knappt hört hvad den vänskaplige kaptenen förtrodde honom, ty den förvåning han känt vid namnet Hawerfield hade äfven en annan orsak än blotta upptäckten, att han såg framför sig inkräktaren af Camerons förmodade rättigheter och namn, han hade i den engelske lorden äfven igenkänt samma person, som så länge betraktat Malkolm på terassen i Dresden och som han trodde sig här i Baiern för några dagar sedan hafva sett tillsammans med en annan figur, af ännu mera interesse för honom, den lille mannen med de blå naglarne. I Alfs rörliga sinne sammanställde sig ögonblickligen de sällsammaste idéförbindelser, och monsieur Garonnier, som oupphörligt pratade, hade troligen aldrig haft en mindre uppmärksam åhörare. — Den der lilla karlen, som kommer der, — fortfor han imellertid, — är en forstman i grannskapet, hvars döttrar, ett par små klotrunda och gladlynta varelser, dansa derinne, och den der långa skrangliga personnagen, med håret ned öfver ögonen, är pastor Littau, en metodistprest, som reser omkring för att göra insamlingar för vildarnes på Söderhafsöarne anständiga beklädnad, eller för att bygga en kyrka i Sahara, jag minnes icke rätt hvilket. De der äro tvenne studenter ifrån Erlangen, den med röda mössan ser ut som en jakobin. Ah! men se då upp min vän, der kommer, ma foi! äfven den ryske majoren med sin förtjusande dotter eller nièce, eller hvad hon är.
Corpsen, som en onyttig och öswerflödig inrättning, hwilken uran Rikets stada kunde »plöjas och kulislas, more troligen att sluta, det ej StatS-Ulstottek ägt fullkomlig kännedom om nämnde Corps organisarion samt bestämmelse, sä ock den nytta denne Corps'S knnstaper och arbeten medfö» ra, helt och hällir stilde fran Fortifications Statens, med hwars göromål denna Corps ej nägonsin ägt minsta gemenstap» Som ändamälet af Fältmätnings Corpsens inrättning, ej kan wara allmänt kändt, har jag ansett min pligt wara, att till Högloft. Ridderstepet och Adclns kunstap haswa ära» meddela fullkomlig underrättelse om dest widsträckra göromål och bestämmelse, helst hwarje Milicaire, som under kriget haft tilsälle derom inhämta närmare kännedom, säkerligen torde lämna det wälförtjenta wirsord, att Kongl. Fältmätnings-Corpsen wid alla ti!fällen wisat as hwad oumgängclig nödwändighel den är, hälst wid alla Arméer i Europa en dylik Topografist Corps, anses af högsta wigt, och hwars arbeten grundlägga Armäernes operationer» Uppå sädane stäk har Kongl. Fältmätnings.Corpsen blifwit inrättad, helft som erfarenheten wisat, huru otillräckelige de wanlige Geografiste chartor i det as, seende äro, för att wid wägars och canalers öpnande, stora och sammanhängande planers upgörande till Landt» brukets och handelns förkofran, förstaffa en noga kän» nedom om Landet, sä ock nödwändigheten af rhartor för H 752 Den 12 Dsccmbck. för Militaire behof, hwilka k!l'ika innefatta ask 5wad i dipioaiarijkt afseende lin Landers kännedom älnöd, wändigt, helst ett förändrad! krigssätt , gör en noggrannare kunskap om Lander oumaängelig 06/ Fältmars ningv CorpsenS skyldigheter ärv:
Frih. Hermelin, A., med 102 röster. » 20. Frih. Bonde, C. J., med 100 röster. Gr. Stackelberg, fullm. Hr Bogeman, J. L., med 100 röster; sedan genom tre särskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilka af dem, som erhållit 103 röster, skulle blifva ordinarie ledamöter och i hvilken ordning de öfrige skulle såsom suppleanter ingå, dels ock i hvilken ordning såväl de ledamöter, sorn erhållit 102 röster, som ock de ledamöter, hvilka erhållit 100 röster, skulle blifva suppleanter. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit före kl. 1 utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6. e. m. Anmäldes och bordlädes Stats-Utskottets Utlåtanden; N:o 115, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; och N:o 116, ang:de utbetalning af återstoden utaf de för innevarande år anvisade medel till fortsättande af arbetena å södra stambanan. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^4 e. m. In fidem, O. Brakel. 232 Den 17 Jani e. m. Onsdagen den 17 Juni 1863. Plenum kl. 6 e. m. Föredrogos i ett sammanhang så väl Högv. Preste-St:ts den 28 och 30 sistl. Maj bordlagde Prot.-Uldrag N:o 302, innefattande inbjudning till R. o. Ad. alt förena sig uti Preste-St:ts beslut angående 44:de och 45:te punkterna i Banko-litsk:ts Betänk. N:o 35, eller frågan om användandet af den upplupna bankovinsten, som ock Vällofl.
Den allmäna Freden öppnaiie åter utvägarne för pioducternes afsättning: de åte>fingo en del af deras rätta värde, och en Riks-vinst blef derigenom på det hela beredd; men som utbytet egenteligen stannade vid Consurntioris-Artiklar och betalning af äldre Utländsk skuld, så verkade denna vigtiga Export likväl en tillfällig förlägenhet i Pappers-circulationen inom Landet, i det, att 25 Millioner hastigt ingingo tiH Banken , i den mon de belänte Effecterne relaxerades och utskickades. Om försträckningarne hade skett i metalliskt mynt, och följakteligen måst i samma mynt återbetalas, hade det genast varit uppenbart, att hela afkomsten af Exportene icke kunnat eller bort uti Consumtions - Artiklar läggas, utan att åtminstone någon del af det Silfver, som till Banken inbetaldes, måst af Exportens värde, till ärsättning i den Allmänna Rörelsen införas. Nu , då understödet erhållits §^4 Statsoch Banko-Utskottens Betänk anden", J Papper, blef raan icke genast varse den förlo* rade järnnvigten, utan Papperet dolde , äfven i detta fall , för någon tid, det verkliga tillståndet. Sådant rättar sig likväl sjelft efter liand , och Papper ä'r ej otjenlig!, alt lifya arbetskraften, fasten det icke alltid och i alla fall är lika tjenligt dertill, sora metalliskt mynt ; ehuru visse , örn snan så må kalla dem, Idealister i Stats-Hushållningen sökt bevisa papperets allmänna användbarhet såsom mynt, äfven med företräde för ine* taljiskt, på skäl, sorn med all deras ahstracta rik* tighet, alltid blifvit af erfarenheten vederlagde, plen just emedan papper, såsom mynt eller blott representant af mynt, innebär något idéalt, fordrar def en ytterligare varsamhet i behandlandet, För Manwfakturerne skulle
På tisdag hålla jur. d:r fröken Anita Augspurg och fru Stritt, Dresden, föredrag öfver kvinnans ställning i familjen, församlingen och staten. Förut finnas, som bekant, fyra kvinnliga praktiserande läkare inom hufvudstaden. I dessa dagar öppnar den femte, d:r Ellen Sandelin, praktik. » B a r n i i n g e n s V a d e m e c u m - » är ett nytt preparat för munnens, tändernas och hudens vård, som för sina förträffliga egenskaper kan rekommenderas till det varmaste. Redan fabrikantens namn — Barnängens tekniska fabrik — är en solid borgen, och därtill kommer att så framstående fackmän som proferssorn i hygien vid Karolinska institutet E. Almquist gifvit de amplaste erkännanden. Vi hänvisa föröfrigt till fabrikens utförliga cirkulär, som medföljer detta nummer. Teater och musik. K. Dramatiska teatern. Naturligtvis blef det som vi tänkte: fru Hartmann i karaktärskostym med » evig kärlek », » brustna strängar » m. fl. rekvisita var endast ett lindrigt öfvergående] experi ment, och i tisdags hade hon å nyo dragit grilljannekläder på — fyra omgångar, värda lika många IDUN 1897 skräddarskyltföuster. För öfrigt äro vi de sista att förneka, det hon icke ypperligt fyllde dem: hon var helt enkelt genomhärlig i sin sjuttonåriga dandyelegans och sin nackbena allt intill ländknapparna af den oförvitliga syrtouten. Hr Envall spelar nu beständigt samme sinnesrubbade betjänt i alla lifvets och scenens skiften och hans senaste kupongklippande pariserbracka utgjorde ej heller — åtminstone för hans mera erfarne vänner — någon allt för öfverväldigande öfverraskning. Efjes var sällskapet ovanligt mänskligt och hemtrefligt. Hr Skånberg hade en beau jour, en tres beau till och med, och var riktigt älskvärdt enkel och naturlig. Fru Sandell snyftade endast fyra gånger, utan att någonsin ta till näsduken, och var däremellan i vissa ögonblick en bestickande ung snärta. Fröken Janson öfversatte i klassiskt-plastiska poser en modern liten bourgeoisfru, och hr Bæckstrom samt med fröken Ählander hade skärpt sin medfödda komik medels uppåtsträfvande lösnäsor.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att ifrågavar. förslag borde punktvis, såsom de i Const.Utsk:s mern, blifvit upptagna, förekomma till afgörande. Ropades ja. ] :sta punkten. Förslag till ändring af Reg.F:s 4 §> norn borttagandet af ordet ”allena”. Re g er ing sf or men. § 4- Förra perioden. Konungen äger att styra Riket, pä det sätt, denna Regeringsform föreskrifver; inhemte dock IL Ex. Hr Frih. Gyllenhaal, Lars Herman: Vid granskningen af det sedan sista riksdagen hvilande förslaget till ändring af förra perioden uti 4 § Reg.F., må del gerna medgifvas, alt, ehvad ordet ”allena” uti denna § qvarstår eller derifrån borttages, äger dock Konungen i allt fall att riket ”allena” styra på 166 Uen 4 September f. m. det sätt, Reg.F., föreskrifver. Denna Konungens rätt är jemväl uttalad i 9 §, sorn stadgar, att Konungen är förbehållet att ”allena” besluta. Ifrån denna synpunkt skulle frågan visserligen kunna anses mindre väsendtlig; men då, enligt 81 § Reg.F., ändringar i grundlagarne icke böra ifrågakomma, så framt de icke må anses ”högst nödiga eller nyttiga”, och icke någotdera fallet här inträffar; så synes ock något verkligt behof af den föreslagna förändringen icke vara för handen. Att ordet ”allena” icke tillkommit utan anledning, och, sedan det ditkommit, icke kan borttagas, utan att möjligen gifva rum åt misstydningar, det har redan förut blifvit utsagdt genom en af Const.Utsk:s egne ledamöters, Hr Professor Geijers, vid sista riksdagen anmälda reservation emot Utsk:s då afgifna betänk. Det torde möjligen intressera R. o. Ad. att i minnet återkalla berörda reservation. Den lyder sålunda: ”Reg.F:s 4 § är tydligen författad med afseende på forna faror, hvilkas återkomst man velat förebygga. Dessa faror hade man fullständigare än någonsin hunnit erfara i ytterligheterna af endera, envälde eller radsvälde eller ståndsvälde.
Utskottet har gjort emellan afdrag förlefnadsbehofven, till egen fördel och vällefnad, egna njutningar och nöjen, ja, utsväfningar oeh emellan afdrag för en skatt, som utgifves till befordrande af hela samhällets och den enskilda kommunens bästa. Ehuru visserligen det allmännas bästa är ett af vilkoren för den enskilde medborgarens, så är förhållandet med denna jemförelse eller liknelse sådant, att den haltar ganska betydligt såsom hvarje liknelse. För embetsoch tjenstemän med löner till en del uti boställen eller sportler, af hvilka en eller annan har lika god böjelse som godt tillfälle att justera Bevillnings-förordningen genom boställets eller sportlernas lindriga taxering, ligger det föga vigt på reservantens föreslagna skattejemkning, emedan den anses alltför obetydlig. Men emedan Bevillning*-Utskottets Betänkande, B:o 4. 17 emedan den är obetydlig, så hade den desfomera förtjent att vinna afseende, helst då den derjemte ej är oskälig; den är i afseende, på alla dem, som endast hafva bestämd penningelön, och, som ingenting kunna justera, ehuru mindre betydande, dock rättvis, och skulle bidraga att för mången annan minska anledningen till alltför knappa taxeringsuppgifter, hvilken förtjenst icke heller är utan allt värde. Reservanten, som saknar parlamentarisk skicklighet, förstod ej att begära proposition serskildt på den graderade bevillnings-skalan, och serskildt på afdrag för skattebeloppet, i hvilket fall han möjligtvis hade vunnit i det förstnämnde hänseendet, som hade många röster för sig. På framställda motioner vid föregående riksmöte i afseende på emlie! soch tjenstemäns löner svarade Bevilluings-utskotlet, att nedsättning uti skattebeloppet för desamma, då för närvarande icke kunde ega rum, emedan stats-bristen icke ännu var känd. De vid samma riksmöte beslutade skattebidragen hafva fyllt och öfverstigit statsbehofven. Vördsammast kunde man nu tillåta sig fråga, när Rikets högloft Ständer skola komma att finna den behagliga tiden för ett närmare öfvervägande af detta ämne vara inne?
Astley rodnade, och den lilla kammarjungfrun betraktade honom med en så spefull och genomträngande blick, att han hade mycket svårt att möta den med kontenans. — Det är då en mycket ohyfsad eller mycket kallsinnig varelse, din stackars matmor råkat att fatta tycke för? — Ja, jag fruktar nästan något dylikt; imellertid så är han icke engelsman, han skall vara ungrare, polack eller någon sådan der isbjörn, och det ursäktar honom något. Men hur är det möjligt, att en ung och vacker markisinna kan förälska sig i en isbjörn, som du säger? — Åh, det är just derför hon har aldrig haft någon isbjörn i sitt menageri af älskare förut? — Och du skall få se, att hon heller aldrig får någon — sade Astley allvarsamt. Flickan kastade en snabb och forskande blick på hans ansigte, antog en min af naif förundran och sade långsamt: — Hvad menar ni, min herre? — Hvarken du eller din matmor känna till isbjörnarnes naturalhistoria, — återtog Astley skrattande, — de låta nog fånga sig, men de sättas aldrig i ett menageri, ser du, de måste vara helt ensamma i den bur man ger dem. — Aha, jag förstår. — Nå, det är billigt, de äro alltför stora och sällsynta djur för att kunna lefva tillsammans med andra. Och jag har hört omtalas, att de hvila vid stränderna af sitt stormiga och isfylda haf, helt ensamma försänkta i en sublim dvala eller kanhända meditation öfver midnattssolen, som färgar snön rosenröd omkring dem. — Åh, du är ju väl underrättad. — Ja visst, och jag är säker, att om madame bara kunde väcka sin isbjörn ur den der nationella dvalan, så skulle hon, i stället att sätta honom i en bur, vilja bygga ett palats åt honom, så betagen är hon. — Men hur har hon då fått se honom? — Jo, först på spektaklet och sedan här i hotellet. Imellertid så är madame alldeles förtviflad öfver det återskickade brefvet; det var nära att hon icke följt med lord Kennedy i afton, när han kom för att hemta henne. — Är det möjligt?
Och enär af denna utredning vill synas, alt ingendera af ifrågavarande Kapellpredikanters aflöning, som från Slalsverket nu utgår för Predikanten i Norra och Södra Finnskoga församlingar med 1,200 R:dr och för hvardera af Predikanterne i Bogens och Lekvattnets församlingar med 1,000 R:dr, öfverstiger det belopp, hvarå en mödosam tjenstgöring gifver dem billiga anspråk, samt att församlingarne icke förmå, utöfver hvad lör närvarande eger runi, dertill bidraga, hafva Bikels Sländer i öfverensstämmelse med E. K. Majlis derom gjorda nådiga framställning, medgifvit att de för omförmälda Predikanters aflönande beviljade statsbidrag må med oförminskade belopp fortfarande bibehållas, alt utgå intilldess församlingarne sjelfva blifva i tillfälle att Predikanternes underhåll bekosta. 8:o. Efter gjord underdånig anmälan af Domkapitlet i Götheborg att, enligt innevånarnes i Sibbarps och Dagsås församlingars pastorat af Hallands län vid gällstämma den 27 Augusti 1857 algifna intyg, Pastors löneförmåner, enligt medelberäkning lör då sednast förflutna fem år, icke uppgått till högre belopp, än som motsvarade värdet af 37 tunnor råg och 37 tunnor korn, samt således med 26 tunnor spannmål understeg det belopp, af 100 tunnor nyssnämnda sädesslag, som E. K. Majlis nådiga Circulärbref den 9 November 1840 fastställer såsom minimi-inkomst af ett pastorat, har, uppå derom af Domkapitlet tillika framställd underdånig anhållan, E. K. Majit föreslagit, att Rikets Ständer mätte utaf indragen behagliglids lörlänings-spanmål bevilja Kyrkoherden i Sibbarp lönelyllnad med 26 tunnor, eller 163 kubikfot 8 kannor spanmål, hälften råg och hälften korn.
Gernandts Boktr.-ÅktUb, 5:te årg. - r a d. Nataly von Eschstruth. ' edan pennan för alltid föll ur Marlitts hand, har ingen tysk romanförfattarinna i högre grad förvärfvat sig den svenska dampublikens gunstlingskap än den kvinna, hvars bild idag pryder vår första sida. Inom loppet af endast ett par år ha ej mindre en sex, till större delen ganska vidlyftiga arbeten af benne öfversatts till svenska och funnit • — som sagdt särskildt bland den romanläsande fruntimmerspubliken — en synnerligen stor och lifligt intresserad läsekrets. Hennes senaste visit i vår bokmarknad är ännu endast några dagar gammal, och novellsamlingen » Skärfvor » ligger helt visst i denna stund i månget hem nyss uppskuren på divansbordet bredvid Idun för den senaste veckan. _ (SJgy » Hofluft » — » Gåslisa » — » I narrkåpa » — » Älfvadrottningen » — » Mjölnarprinsen » — se där raden af hennes föregående arbeten, som redan gjort benne så känd och kär, att våra läsarinnor i dag säkerligen med nöje möta hennes bild. Nataly von Eschstruth är ännu en ung kvinna; hon föddes den 17 maj 1860 i Hofgeismar, där hennes fader var ryttmästare vid dragonerna. Då denne pensionerades afflyttade familjen till Eisenach och senare till Berlin. Här stiftade den unga författarinnan bekantskap med sin nuvarande man, premierlöjtnant von KnobelsdorfT Brenkenhoff, med hvilken hon ingick äktenskap i februari 1890. Numera är hon bosatt i Northeim i Hannover. Om hennes lif är icke mycket att säga till dessa nakna data. Hennes lif är hennes skriftställen kort och godt, och då en stor tysk tidskrift begärde hennes själfbiografi, berättar hon däri på sitt friska, skämtsamma sätt, i hvilket bryderi hon rå- kade.
R:dr årligen, för inköp af konstalster utaf Svenska, i fäderneslandet bosatte, konstnärer » d:o d:o, 3,000 R:dr årligen, till utgifvande från trycket af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga handlingar » anslaget, 225,000 R:dr, till utvidgning och förbättrande af Wadstena, Götheborgs och Hernösands hospitaler Anslaget till uppförande af ny byggnad åt institutet för döfstumma och blinda ‘(sammanslaget med det vid 1856—1858 års riksdag för samma ändamål beviljade anslag). Anslaget till inköp af nya eller ytterligare inventarier åt nämnde institut 7,500: — 7,500: — Utaf anslaget, 15,000 R:dr, till förberedande åtgärder för ett statistiskt embetsverks inrättande — 525: 10. - Beviljade under 1856, 1851 och 1858 års riksdag: Utaf 1858 års anslag, 150,000 Kalr, till uppförande af länsfångelser efter cellsystemet — 30,000; — (Utbetaldes i Mars 1859.) 1858 års dito till anskaffning af 39 ammunitionsvagnar för fältartilleriet — 15.210: — (Utbetaldes i Maj 1859.) Utaf dito dito, 150,000 R:dr, till dito af 12,000 rejf lade infanterigevär — 60,000: — (Utbetaldes i Februari 1859.) » dito dito, 90,000 R:dr, till utförande af fästnings byggnadsarbeten vid Waxholm — 45,000: — (Utbetaldes i Februari och Maj 1859.) 1858 års anslag till ersättning för arrendeoch hyresmedlen utaf Kalmar f. d. fästnings vallar och lägenheter .' 1,650: — Utaf dito dito, till bildande af materialförråd för fält bry ggeutredning vid Arméen — 6,000: — (Utbetaldes i Augusti 1859.)
Herr af Geijerstam, C., har begärt att få antecknadt, det han, till följd af sjukdom frånvarande, icke deltagit i Utskottets beslut. Banko-Utskottets Utlåtande M 22. 15 N:o 22. Auk. till Exp.-Utsk. d. 10 Mar* 1857, kL 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af förre Förvaltaren vid Tumba Pappers-Bruk C. Möllers ansökning om förhöjd pension. Uti en tili Banko-fullmäktige ingifven, till Utskottet ställd skrift har förre förvaltaren vid Tumba bruk, Kamereraren i Rikets Ständers Bank C. Möller, förnyat en af honom hos Rikets sednast församlade Ständers Banko-Utskott gjord ansökning, att uti innehafvande pension 900