Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 2 Augusti 1792 och Eörklaringén deröfver af deri 27 Märtii nästledit år stadgadt, som Allmänna Hagen uti 7 Capitlet 1 §. Missgernings-Balken för falsk myntning utstakar, hvilket uti berörde Lagens rutn bestämmes till förlust af äran, högsta kroppsplikt rich frenne års Fästnings-arbete utom skyldighet till skadans érsättände; Så Synes det vara nog klart, att berörde straff, nödvändigt för att hindra dé vådliga följder, sorn af falsk myntning åstadkommas , icke kan vara lämpligt att användas å förbrytelser mot de uti nyssnämnde Ekonomiska Författningar gifne föreskrifter. LagUtskottets Betänkande.n, 469 Till bibehållande så väl af enhet i Lag* stjftningen sorn ett jemfoiligt förhållande emellan brott och straff, har Utskottet altså funnit nödvändigt att berörde Författningar till tlen del deraf, som utgör straffbestämmelsen, varda ändrade; Och, vid iakttagande af omtörmäldte principe, samt metl afseende dels på den större läglighet utgifvarne af fryckte ejler graverade assignationer kunna äga att, genom deras skenbara utseende af mynt, befordra desammas emottagande, dels på den yåda, sorn deraf ppp* står, att sådane assignationer lättare än de handskrifne kunna efterapas och förändras, tror Utskottet sig äga skäl att föreslå, det den, spm hädanefter betrades att utgifva tryckte eller graverade assignationer eller invisningar, stälde på enskildte personer, skall första gången, jemte skyldighet att gällda innehållet deraf, böta dubbla beloppet och, då han andra resan sig dermed förser, utom enahanda ersättnings - skyldighet samt ytterligare fördubbling af böterne, tillika anses hafva förverkat medborgerligt förtroende pch således hvarken få deltaga uti eljer komtna under omröstning vid val till allmänna förrättningar, som af ett sådant förtroende bero hvaryid haps brott och straff äfven bör i allmänna tidningarne kungöras.
Hvad som isynnerhet inom Utsk. gjort sig gällande, synes hafva varit den önskan, att en sådan lärdom vid pastoraters besättande icke skulle, som hittills, tagas i betraktande; åtminstone har delta absolut varit motionärens åsigt. Den kan visserligen å ena sidan tänkas hafva något skäl för sig, men å den andra lärer icke kunna nekas, dels att församling och presterskap haft mången gång gagn af desse lärde mäns införlifvande med läro-embelel inom kyrkan, dels ock, att det vore Staten miodre värdigt, alt lemna utmärkta lärdomsförtjenster utan belöning. Finnas då några pensioner att gifva ål lärdomens idkare? Nej, de finnas icke, och jag har icke heller hört, alt något förslag blifvit framstäldt derom, att R. St. malte anslå någon fond för lärdomsidkares pensionerande; hvadan hädanefter som hittills, de regala, och isynnerhet första klassens, pastorater torde, i sin mån få påräknas, såsom en källa för vedergällning och utkomst åt vetenskapsmän, som kunna pröfvas användbara för kyrkan och önska der vinna anställning. Man kan, om nödigt afseende göres på församlingens bästa, verkligen någongång befrämja den, i och med detsamma dess tjenares anseende lifvas, om presterIig befordran förunnas christligl sinnade vetenskapsmän, som söka dylik befordran, hvilken under satlane förhållanden väl torde böra lemnäs dem som en upmuntrande belöning på gamla dagar. Utsk. säger slutligen, att det är ovisst när den nya kyrkolagen kan varda antagen: det är ganska sanni; men det är kändt, alt derpå arbetas, och då vet jag icke hvartill det skall tjena, att framkomma med en sådan framställning, som den föreslagna. Jag ogillar motiverna, ogillar resultaterna — och begär afslag. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Den föreg:de talaren har så fullständigt ådagalagt, att det förslag hvarmed Ekon.Utsk. upvaklat R. St., hvarken är ändamålsenligt eller af behofvet påkalladt.
Majits Befallningshafvande egde att förskottsvis af under händer varande medel utgifva hvad som erfordrades ej mindre för redskapens inlösen än iiqviderande af de kostnader, som deraf blefve en följd, emot •ersättning, som efter reqvisition af Kongl. Stats-kontoret utbetaltes, som ock att på sådant sätt inlöst redskap skulle å offentlig auktion försäljas och försäljningsbeloppen, utan sammanblandning med andra statsmedel, till Kongl. Stats-kontoret tillika med der öfver uppgjorda särskilda redogörelser insändas, så har under år 1861 inlösen och försäljning af sådan redskap för statens räkning egt rum, samt försäljningsmedlen till - 12 — Kongl. Stats-kontoret under loppet af åren 1861 och 1862 hufvudsakligen influtit. Da emellertid redovisningarne från samtlige länen icke under revisionsåret blifvit tillfullo afslutade, hafva Revisorerne icke varit i tillfälle att häröfver framlägga någon fullständig redogörelse, utan få i sådant afseende endast meddela, att, vid slutet af nämnde år, de af Kongl. Stats-kontoret för inlösen af enkel bränvinsbränningsredskap utanordnade förskotter uppgingo till 324,358: 8. hvaremot de vid samma tid till detta embetsverk influtne försäljnings medel utgjorde 2:0,531: 83. hvadan räkenskaperna vid denna tid utvisa en skillnad af. 103,826: 25. Vid genomgående af de resekostnadsräkningar, för hvilka ersättning af statsmedel under revisionsåret utgått, hafva Revisorerne inhemtat. att en betydlig del utaf kostnaderna härleder sig af de inspektionsresor, som vissa högre embetsman inom landet företaga, isynnerhet sedan dessa embetsmän numera ofta på sina resor begagna sig af tjenstemannabiträden, för hvilka äfvenledes reseoch traktainentsersättningar tagas i anspråk. Ensamt för de resor förenämnda 5 chefer med deras biträden under några få månader af år 1862 företagit, har således kostnaden uppgått till inemot 23,000 R:dr.
Och han gjorde så, gick nakot och barfött. Då sade Herren: Lika som min tjenare Esaia går nakot och barfött, till treåra tecken och under öfver Egypten och Ethiopien; Alltså skall Konungen i Assyrien drifva den fångna Egypten, och förderfva Ethiopien, både unga och gamla, nakota och barfötta, med blottad skam, Egypten till blygd. Och de skola förskräckas, och med skam bestå öfver Ethiopien, der de förläto sig uppå; och tvärtom Ethiopien, öfver de Egyptier, af hvilkom de sig berömde. Och dessa öars inbyggare skola säga på den tiden: Är det vår tillflykt, dit vi flytt hafve efter hjelp, att vi skulle hulpne varda ifrå Konungenom i Assyrien? Ja, skönliga äre vi undsluppne. Detta är tungen öfver öknena vid hafvet: Såsom ett väder kommer ifrå sunnan, det all ting omvänder, så kommer det utur öknene, utur ett grufveligit land. Ty mig är betedd en hård syn: En föraktare kommer emot den andra; och en förstörare emot den andra; drag upp, Elam, belägg dem, Madai; jag skall göra en ända uppå allt hans suckande. Derföre äro mina länder fulla mes värk, och ångest hafver begripit mig, såsom ena barnafödersko; jag kröker mig, när jag hörer det, och förskräckes, när jag ser deruppå. Mitt hjerta bäfvar; grufvelse hafver mig förskräckt; jag hafver derföre uti den ljufva nattene ingen ro haft. Ja, tillred ett bord, låt vaka på vaktene, äter, dricker; står upp, I Förstar, smörjer skölden. Ty Herren säger till mig alltså: Gack bort och beställ en väktare, den som tillser och tillsäger. Men han ser resenärer rida och fara med hästar, åsnar, och camelar, och hafver granneliga akt deruppå. Och ett lejon ropade: Herre, jag står på vaktene alltjemt om dagen, och står i mine vakt alla nätter.
E n har d a g t och en laser på medico fil.-examen; 2 hafva tagit fil. kand. och studera den ena zoologi, den andra mekanik för fil. licentiaten. D e öfriga 3 bereda sig till fil. kand.-examen. I afvaktan på några direkta meddelanden iifren f ~ a n en representant af den kvinliga afdelnirigen af Upaala stndentkkr, a r det oss e t t nöje a t t har delgifva några notiser frkn andra omi-aden af krinlig verksamhet som en Upsalakorrespondent benäget meddelat oss. Kviqaligga sjukhj@sfören2ngen i Upsala, som bildades 1886, räknar nu 154 medlemmar. Årsafgiften ä r sex kronor, jämte en krona i läkarafgift. Sjukhjälp utbetalas med kr. 1: 40 pr dag i högst 90 dagar, begrafningshjalp med 100 kr., Iivilken summa vid inträffande dödsfall utdebiteras p % samtliga medlemmar. Intriidande medlem skall vara minst 18, högst 50 år. Föreningen tycks bara sig bra l). Förutom en kvinlig gymnastikförening, som i flera %r idkat Lings gymnastik tre gånger i reckac, har på senare tr bildats en skidklubb och en velocipedklubb, hrilken senare raknar 22 medlemriiar och äger 2 velocipeder, som till medlemmar uthyras för 15 öre till en tur på två timmar, för 25 öre en half dag och 50 öre en hel. Till medlem antages ingen under 17 kr. Årsafgiften som ä r 2 kr. användes till underhM1 af maskinerna och den f örsta ulidervisningen - cirka tre timmar - 75 öre pr timme. För flickor, som hela dagen äro biiiidna rid stillasittande arbete, tycks denna sport vara af ännu större betydelse an för andra. E n nhgot öfvad velocipedrytderska kan nämligen med lätthet på 2 timmar göra -,.
Det beror således af Rikets Ständer, att på annan väg fylla canalens behofver, i hvilket fall intet behof är tänkbart af Den October e. m. 219 bevillningens ökande. Jag frågar nu, på hvilka grunder således Herr Hjerta anticiperar så ensidigt uppå framtiden, utan afvagtande af den slutliga statsreglering, som skall omfatta så väl Rikets tillgångar, sorn. Rikets behofver, att den värde Reservanten på förhand utkastar dessa nödrop om ett armod, som icke finnes, och en ökad beskattning, som icke ökas? Utaf hela detta Herr Hjertås anförande ser jag endast ett enda resultat qvarstå; det att fortfara med evigt samma obevisade och outredda anklagelse uti ämnen, som röra samhällets vigtigaste interessen, hvilket ock alltifrån Riksdagens början varit dess favorit-thema. Jag ser äfven ett fruktlöst försök, att framställa Regeringen såsom minneslös af sina pligter och känslolös för folkets väl, under det å en annan sida sjelfva representationen nedsättes af honom till värdet af passiva tjenstfärdighetsorganer. Vöre jag ej säker, att Svenska folket skulle allmänt förkasta en så förvillande framställning, skulle jag djupt beklaga, att den värde talaren af gårdagens votering kunnat hämta sig anledningar, så främmande för dess föremål. Visserligen framstår Herr Hjerta som en ifrig försvarare af folkets skattebidrag. Jag nekar det ej; men må han lemna oss den tillfredsställelsen, att uppstå som försvarare af folkets sjelfständighet, ära och förkofran. *20 Den i4 October e. m. Ulan att misstyda andras afsigter, utan att vanställa deras gerningar, utan att angripa deras motiver, skola vi gå fram på vår bana, och på den väg, som utstakas af vår tro, vår öfvertygelse 0111 folkets väl, nöjde med våra egne samvetens bifall, äfven då vi skulle nödgas sakna den värde talarens Herr Hjertås. Jag bar nu uppfyllt den obehagliga pligten att tala öfver ett obehagligt ämne; och får, så vida Herr Hjertås reservation afgår till de öfrige RiksStånden, vördsamt anhålla, att dessa mina yttranden likaledes måtte lä densamma åtfölja.
JBet anie ande, öfver vädd fråga om rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofsvijölqvarnar. Hos Hedervärda Boude-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Måns Mänsson, med hvilken åtskilliga bland Ståndets Ledamöter sig förenat, uti afgifvet memorial anfört, hurusom det syntes med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att hvarje jordegare finge sjelf förädla sin spanmål, och att honom således borde vara obetaget att för eget behof inrätta mjölqvarn. Detta oaktadt vore, genom Lagens stadgande i 20 Cap. 4 §• B. 13., om syn af Häradshöfding och Nämnd, hinder lagda i vägen för begagnande af en sådan frihet, hvilken jemväl ofta bestriddes af närboende tullqvarns-egare, ehuru dessa så mycket mindre egde anledning till klagan öfver minskning i den vid skattläggningen tullqvarnar påräknade mälde-tillgång, som den tilltagande odlingen mer än tillräckligt ersätter hvad som för husbehofs-qvarnarnos skuld förloras, på grund hvaraf Motionairen yrkat, att jordegare i allmänhet må förklaras berättigade, att, utan föregången Häradssyn, få å sina egor till eget husbehof anlägga mjöl q varnar, dock när de för vatten vilja inrättas, endast såvida, genom förut i stadgad ordning skedd undersökning, utrönt är, att, förmedelst uppdämning eller vattnets begagnande i öfrigt för inrättningen, skada eller men annan icke tillskyndas. Det ar, efter Lag, icke någon betaget att, på livad sätt Iian kan anse fördelaktigast, för eget behof sjelf förmala sin spanmål, endast han icke begagnar den för ändamålet, som det vill synas, mest lämpliga inrättning, nemligen qvarn, inrättad för väder eller vatten, för hvars anläggning serskild tillåtelse, efter föregången embelsmanna-undersökmng, måste sökas och erhållas.
— 147 — Transport: 33:58. 33: 58. summa, såsom i utgående balansen inbegripen, upptages inom linien. Balans till år 1860: På sätt uti 1860 års revisionsberättelse (Bil. Litt. S.) blifvit aimärkt, innestå uti Riksgälds-kontoret af anslaget tili stadshäkten rätteligen endast 142,927 R:dr 95 öre R:mt. Beträffande fängelsebyggnaderna och de arbeten, som under loppet af år 185 blifvit ej mindre vid de nya länsfängelserna och kronohäktena, än ock vid straffoch arbetsfängelserna i riket utförde, innehåller den utaf chefen vid Fångvårdsstyrelsens Byggnads-kontor afgifna berättelse fullständig redogörelse; och få Revisorerne derur meddela följande: Uti Jönköping, Örebro och Wisby hade inredningsarbetena blifvit fullbordade, så att fångarne kunnat i dervarande fängelser inrymmas. Endast den yttre rappningen å dessa byggnader återstod till följande året, hvarefter desamma ansågos komplett färdige. I Östersund uppfördes under året de yttre och inre murarne till en fängelsebyggnad; i Umeå blefvo grundmurar lagda till en dylik byggnad, och i Hernösand uppfördes de fölen lika beskaffad byggnad erforderlige grundoch stenfotsmurar; och har kostnaden för dessa fängelsebyggnader uppgått till de belopp, här nedan intagne 'tabell utvisar. Kronohäktet i Norrtelje, som innehåller 16 celler jemte ekonomioch ransak - a) Nya läusfängelserna. b) Kronohäktena. ningslokal, har under revisionsäret blifvit inredt och sa oranaat, att rangar Kunnat ait inflytta. c) 0e äldre länsfängelserna. De för dessa fängelser nödige befunne arbeten för underhåll af tak, eldstäder, stängselplank m. m. hafva under året blifvit verkställde i enlighet med derför nådigst fastställde byggnadsförslag.
Jag får hänvisa till mina ord, sådane de äro skriftligen författade, och behöfver ej ■ytterligare förklara, att jag ej omtalat Regeringens intention, utan vederbörandes, deribland jag tydligen nog utmärkt åtskilige, som bestämdt förklarat sig emot saken. Att öfverflytta detta ordet vederbörande på Regeringen, var någonting sorn jag Den 14 Augusti f. in. 101 ej hade väntat mig af den värde Talaren. Herr Crusenstolpe har haft den artighet, att till mig enskildt framställa en compliment, som visserligen såsom uttryck af hans omdöme om mitt förhållande är för mig ganska tillfredsställande, men som verkligen i detta fall innefattar den största otjenst han kunde göra mig i och för den Skoleinrältning, hvarpå han synes syfta, om nemligen det skulle lyckas honom att hos Ridderskapet och Adeln insinuera, att nämde Skolinrättnings väl och framgång hade det ringaste sammanhang med det anslag, som nu är ifråga till Rikets Undervisningsverk i allmänhet. Det har, hvarken af mig, eller af de medborgare, som genom sina enskildta bidrag sökt åstadkomma nämnde inrättning, någonsin blifvit satt i fråga att begära något af allmänna medel, och någon slags rivalitet i erhållande af nämnde medel är således icke tänkbar. Det är förtidigt, att nu framdraga till offentliga discussioner hvad utgång vår lilla enskildta inrättning må kunna få. Det är blott ett nedlagdt frö, som behöfver få gro i fred, och hvars späda rötter man tills vidare måste akta för så väl vänner som fiender. Herr Munck af Rosensköld; Eberhard: Om det vore fråga om en allmän förbättrad reglering af Läroverken, så skulle jag vara af samma tanka som Grefve Frölich och Herr Hjerta; jag skulle då gifva anvis - 102 Den i4 Augusti f. m. ring på indragning af några öfverflödiga Embeten, och på Kyrkors inkomster, att fylla bristen. Jag anser visserligen en radical reform af hela vår EcclesiastikStat nödig, men i ett sammanhang, nemligen både i anseende till organisation, lönevilkor och befordringslagars förhållanden, som äro helt olika i Sverige och i det öfriga Europa.
Jag vill endast med ett par ord besvara llr Printzensköld. Om den värde ledamoten användt samma på billig sparsamhetsanda grundade upmärksamhet som jag vid genomläsningen af reglem:t för Riksg:sKont. så skulle han hafva funnit att långt ifrån att de göromål, för hvilka serskilda arfvoden utgå, äro extra, finnas de i reglemit tjénslemännen ålagde. Hvad angår korlstämplingen m. m. hvarom här blifvit ördadt, så hafva Fullm. ett serskildt anslag af 1000 r:dr r:gs att disponera till godtgörande af koslnaderne för sådane extra göromål, så alt jag, af hvad Gr. Lagerbjelke oell Rr Printzensköld hittills yttrat, icke funnit skäl anförda, som kunna förmå mig att frånträda min vördsamma anhållan att R. o. Ad. matte bifalla den nu föredragna punkten af StatsUtskis utlåt. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla den förevaride 5:te punkten af Utsk:s utlåt. ropades starka Ja med blandade Nej, hvarpå H. Ex. förklarade det lian ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs och bifölls Bevilln.-, Lagsamt Allm. Desv.- och Ekon.Utskms i gårdagens plenum på bordel lagda mern. N:o 4, i ani. af RiksStms olika beslut ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. 168 Den 7 Augusti Vid föredragning af LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 40, i ani. af väckte motioner om bördsrättens uphäfvande, blef detsamma ånyo botjdlagdt på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf och Hr von Troil, Sam. Gustaf. Föredrogos och biföllos Lagötsk:s uedannämnde i gårdagens plenum på bordet lagde betänkm.
Nästan ögonblickligt svängde en lätt cab fram, Fräulein hoppade upp i den, kofferten lyftes på taket, en sista viftning med handen, som besvarades af mig från balkongen — och så var hon borta. Ja, borta, men icke ur minnet eller hjärtat. Där skall vjag alltid åt henne bevara en liten varm vrå. Visserligen hade vi blott känt hvarandra några få dagar, men hvad betyder väl det? Vänskap och kärlek äro j u oberoende af all lideräkning både för sin uppkomst och utveckling. Kanske önska mina läsarinnor veta, hur det sedan gick för dessa båda » konungabarn » och om de någonsin fingo hvarandra »? — Ja, det skulle också jag gärna vilja veta, men troligen får jag det aldrig. Det blef mig blott förunnadt alt kasta en liten blick in i deras historia, just då » vattnet det djupa skilde dem åt », och de från hvar sin strand sträckte armarna efter hvarandra. Må- hända hafva de dock sedan dess, likt Salamith och Sulamith, lyckats slå en bro emellan sig, ty hvem mäter väl kärlekens makt? Titania. För Idun tecknadt af G e o r g Nordensvan. Man lefde i tolerancens d a g a r, tog hela lifvet lätt, intresserade sig i hög g r a d för sin nästa, men * Icke i de af Ridderstad offentliggjorda — där är det den botfärdiga Magdalena som för pennan — utan i de memoarer, ur hvilken Elof Tegnér meddelar några utdrag i sin bok om Armfelt. IDUN 1894 v a r öfverseende med hennes svagheter. J. (Forts) Ett utmärkt tillfälle att lära känna Iduns Modetidning, Skandinaviens största och elegantaste, modernaste och billigaste modetidning, erbjuder sig just nu. Af vårkoartalets nummer — april, maj och juni — återstår nämligen en liten restupplaga, som realiseras till Iduns prenumeranter för det billiga priset af endast 50 Öre för hela kvartalet. Dessa nummer, som mot insändande af 50 öre i frimärken till Iduns expedition, Stockholm, portofritt försändas, meddela alla de nyaste moderna för innevarande års våroch sommarsäsong.
Man har endast i form af lag velat stadga hvad genom mångfaldiga beslut blifvit förklaradt. Hr Lagerbjelke, Gustaf: 1789 års författning stadgar, alt när äganderätten lill räntan och jorden å frälsehemman blifvit ifrån hvarandra skilda, genom öfverlåtelsecontract enskilde emellan, skall detsamma lända till ofelbar efterrättelse. Ett sådant contract kan föreskrifva, att jordägaren skall svara för rusltjenstbevillningeu, och då ett dylikt stadgande icke bör rubbas genom bevilln.förordn., anhåller jag vördsamt om afslag på Utsk:s förslag i denna punkt. Hr Printzenskjöld: Den upplysning, som Gr. Lager bjelke meddelat, var mig icke obekant; men jag vet också, alt en domareregel finnes, som säger, att förord bryter lag. Hvad lagen, som allmän regel stadgar, det gäller icke om t. ex. en frälseränteägare företer ett contract, som medgifver ett undantag från denna lag. Jag hemställer, om den meddelade upplysningen kan bli ett skäl att afslå Bevilln.Utsk:s förslag. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag kan ej annat finna, än att Gr. Lagerbjelkes anmärkn. är riklig. Om 1844 års bevilln.förordn. är af sednare dato än sådane öfverenskommelser, så lärer, med den efterlefnad en af R. St. anbefalld bevillning måste äga, då den ej för sådane afhandlingar gör något undanlag, den - Den 30 November e. m. 581 na bevilln.förordn. efter sin ordalydelse skola tillämpas. Jag bekänner åtminstone, alt med mina kameralistiska studier jag ej kunnat finna våra kameralförfattniugar göra någon skillnad mellan frälseskatte och skattefrälse, ehuru jag skulle önska, att en sådan funnes och alt man olika benämnde de gamla skattehemman, som genom byte eller köp blifvit frälseskatlc och på hvilka det af Hr Gr.
» I Jungfruns namn jag dig ber. Att få frid i min själ jag måste, till ropande haf gick hon ner. farväl »; Vid bryggan af vågor sköljd, där tången låg tvinnad som garn, hon hittade visst, hvad nyss hon mist, ty hon kom till ett litet barn. Tillbaka till modern hon gick med barnet vyssadt i famn. Men ej föda det tog; hvarken skrek eller log, fast hon gaf det sin älsklings namn. Vid barmen låg barnet dödt. Hennes eget låg hvitt som snö. Och: » Gud, oss förlåt! » hon sade i gråt, » i mörkret vi läto det dö. » Karl « August Hagberg. 259 (Om än ett och annat kunde vara att invända mot nedanstående uppsats, anse vi oss dock böra införa densamma, talangfullt skrifven som den är och tydligen sprungen ur ett varmt kännande hjärta. Uppsatsens längd har kraft dess delande; den bör dock hälst läsas i ett sammanhang.) Våtf älskade. En studie af Karin Hallgren. et är det manliga släktet, som är » vår älskade », kvinnosläktets älskade. Ty hur detta släkte än må vara beskaffadt, så har det dock inom sig hvarje kvinnas älskade. Det har inom sig den ende individ af mänskligheten, som har makt att hos henne väcka den starkaste kärlek, hon kan hysa. Det har inom sig den människokamrat, till hvars hjälp hon genom denna kärlek viges och skickliggöres. Och alla medlemmar af mannens släkte äro på samma sätt som denne ende danade att leda en kvinna till hennes högsta utveckling i godhet och lycka, som är själfuppoffringens fröjd, som är kärlek. Därför känner sig ock hvarje kvinna genom sin älskade fäst vid alla män med ett band af djupare intresse och ömmare välvilja än det, som förenar henne med kvinnorna. Låt denna naturliga känsla fritt vidga vårt hjärta till kärlek för det manliga släktet i dess helhet, så att vi alla tillsammans och hvar och en för sig med allt större glädje och ifver söka fylla kvinnosläktets uppgift att vara det manliga släktets hjälp! Låt hvarje man för oss alla vara helig och dyrbar, därför att han för någon medlem af vårt eget släkte är eller skall blifva hvad vår älskade är för oss!