Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande förklarade Kongl. Maj:t, genom Resolution af den 8 Februari 1803, att forslandet af nämnde Presterskaps löne-span mål vore af den serskilda beskaffenhet och sådan nödvändighet, att de af Kongl. Maj:t, under berörde dag, i afseende på allmogens forsel-åligganden i allmänhet föreskrifna jemnkningar och inskränkningar icke kunde dervid ega rum; hvadan den i detta afseende Westerbottens invånare åliggande skyldighet komme att oförändrad fortfara. Ehuru således den af motionärerne öfverklagade spanmåls-forsling blifvit, i sammanhang med andra frågor om dylika från äldre tider bibehållna åligganden, vederbörligen pröfvad och till framtida fortfarande fasställd; synes likväl denna forsel-skyldighet utgöra ett serskildt besvär för nämnde Läns skattskyldige invånare utöfver de förbindelser, som, i enahanda hänseende åligga 1 änte-gifvarne inom andra orter af Riket. De förre måste nemligen forsla sin ränte-spanmål ej allenast till de så kallade Kronbodarne, utan ock sedermera från desamma till den i allmänhet aflägsna Lappmarks-gränsen. I anseende till det i Högstberörde Kongl. Resolution utsedda serskildta förhållande med ifrågavarande spanmåls-forsling, lärer den dock åtminstone ej förr än i en mera aflägsen framtid kunna upphöra eller öfverflyttas på andra än dem, al hvilka den nu verkställes. Men då den, genom ortens Riksdags fullmägtige, nu äskade ersättning för omförmälde forslings-skyldighets fortsatta fullgörande synes, så vidt Utskottet varit i tillfälle bedomina förevarande fråga, grunda sig ej mindre på vederböranderänte-gifvares billiga anspråk å jemnlikhet i åligganden med andra orters invånare, än ock pä bemäldte allmoges allmänt kända behof af all möjlig lindring i sina skattebidrag och sättet för deras utgörande, anser sig Utskottet böra hemställa, att Rikets Ständer må bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan förhållandet med åliggandet för en del af allmogen inom Westerbottens och Norrbottens
Tager jag bort mellanmeningen: ”i anledn. af för viss ledamot yppadt förfall” och läser mom. i sitt enklare sammanhang: så tyder det sålunda: ”hvarefter till vederbörande suppleant från Riddarh.-Kansliet utfärdas kallelse, att hän eger, att för tillfället i Utsk. inträda”. Detta är icke svenska, och mäste således rättas. Fäster jag mig åter vid innehållet, anser jag Hr Bildts anmärkn. riktig. Det hör.vara tillräckligt, om en ledamot, som har förfall, anmäler det för Utsk:s Ordf:de, och att denne derefter inkallar suppleanten. Sker icke detta, utan man måste vidtaga den omväg, som här är föreslagen, eller att vända sig till Landtmarskalkén, hvilken skall underrätta Riddarhus-Kansliet om saken, för att få kallelsen utfärdad, är omgången så vidlyftig, alt man, såsom Hr Bildt anmärkt, äfventyra:- att icke träffa suppleanten hemma. 7 * 100 Den 15 November e. m. Gr. Lagerbjelke har sagt, att i Konst.Utsk. går det till på det sätt, som hittills varit vanligt, oell att ingen olägenhet deraf npstår, äfvensom att det sker på samma sätt i de andra Stånden. Jag vet icke, huru del tillgår i andra Utsk. än dem, hvarest jag varit ledamot. Men der har jag sett, att BondeSt:s medlemmar understundom hafva sina suppleanter tillhands i förmaket, för att genast inträda, om någon ordinarie ledamot går bort. Detta har, under innevar:de Riksdag, inträffat i Serskildta Utsk., och jag tror mig hafva sett detsamma i Konst.Utsk. vid 1844 års Riksdag, ehuru jag icke bestämdt minnes det. Säkert är att jag i StatsUtsk. sett det; och kan icke finna det god ordning förnärmas derigenom, att man underlåter besvära Landtmarskalken och Kansliet. Det händer icke sällan, att just då ett Utsk. skall börja sina förhandlingar, kommer bud från en ledamot, som säger: ”jag har fått det eller det förfallet, och kan derföre icke infinna mig”.
Denna författning, lill sill innebal) i uppenbar strid emot 16 g Reg.F., bar förvandlat tusentals obrottsliga Svenska medborgare till korrektionshjon och de flesta bland dem, om ej alla, till förderfvade varelser, som, om de lössläpptes och icke på samma gång kunde förskaffas årstjenst, skulle blifva vådliga för allmänna säkerheten, i anseende till deras under fängelsetiden helt naturligt förvärfvade fientliga sinnesstämning emot samhället, hvilket, ehuru de voro obrottsliga, beröfvat dem friheten och hårdare behandlat dem, än om de varit dömde för grofva stölder, i det de i sistnämnde fall, enligt Sveriges allmänna lag, icke kunnat qvarhållas i korreklionsfängelset längre tid, än lagen för brottet bestämt, då de deremot i förstnämnde kategori blifvit beröfvade sin frihet endast för försvarslöshet, hvilken, efter inspärrningen, aldrig om oj händelsevis kan upphöra, och sådant, oaktadt ofvan åberopade 16 § af Reg.F. uttryckligen bjuder, all ”Konungen må ingen från ort lill annan förflytta eller förflytta låta, eller dess frihet beröfva, utan han dertill lagligen dömd är”. 1833 års K. förordn. om försvarslösa personer är nu upphärd genom 1846 års författning i ämnet, hvarigenom den i förstnämnde förordn. arbetsfolk ålagda skyldighet att ställa borgen försvunnit; men tiden får visa, om genom denna förändring någon egentlig förbättring uppkommit, eller om den sistnämnde författningen, än mera än den förra, kommer att befordra tillökning i fångantalet inom korrektionshusen och förbrytare i landet.
49 för beklädnad, å, 13 R:dr 34 öre per nummer, enligt 1 8 6 1 års prissättning, årligen R:dr 5,336 » kapotter, å 1 R:dr 84 öre » 736 » remtyg, å 66 öre » 264 » tross och utredning, å 5 R:dr 50 öre » 2,200 » gevärspersedlar, a 1 R:dr 45 öre » 580 Summa R:dr 9,116: hvilken summa jag alltså i underdånighet hemställer måtte hos Rikets Ständer äskas, hvaremot det hittills till Eders Kongl. Maj:ts disposition ställda öfverskott af indelningsräntorna vid bataljonen, hvilket, enligt hvad upplyst blifvit, under åren 1858, 1859, 1860 och 1861 af Stats-Kontoret till Krigs-Kollegium levererats med tillhopa 28,91 1 R:dr 50 öre, eller årligen i medeltal 7,227 R:dr 87 öre, kan derefter till Stats-verket helt och hållet indragas och för statens utgifter i allmänhet användas. Af förberörda belopp 9,116 R:dr bör hvad som beräknats för kapotter, remtyg, tross och utredning samt gevärspersedlar, eller inalles 3,780 R:dr, tillfalla anslaget till Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Kollegii afdelningar, till förmån för Artilleri-afdelningen med 580 R:dr till underhåll af gevärspersedlarne och till förmån för Intendents-afdelningen med återstoden eller 3,200 R:dr. — Beträffande åter beklädnads-kostnaden, utgörande 5,336 R:dr, skulle detta belopp tilläggas anslaget till »Lifoch släpmunderingar vid Rotehålls-regementena», utöfver den tillökning i samma anslag, som jag finner mig föranlåten att här nedan i underdånighet föreslå.
St:r beviljades, sedan Han genom en af Statsrådets medlemmar för StatsUlsk:s Ordf:de tillkannagifvit Sin önskan vara, att frågan derom icke måtte förekomma till handläggning inom representationen, samt äfven K. M. förklarat, att Kronprinsen-Regenten från H. M:s civiI-1 ista skall erhålla de medel som erfordras. Jag kan således icke antaga såsom möjligt, att H. K. H. KronprinsenRegenten skulle, efter sådana tillkännagifvanden, kunna mottaga ett dylikt anslag, och då inser jag icke något skäl hvarföre R. St:r skola försätta Honom i den obehagliga ställning, hvari Han Den 20 Februari. 351 genom ett bifall skulle komma, sedan Han uttryckt sin önskan att frågan icke måtte förekomma till någon handläggning. Det har visserligen blifvit af Hr Stjernsvärd anmärkt, att de till StatsUtsk. lemnade meddelanden vore obehöriga och icke bordt af dess Ordf:de för Utsk. tillkännagifvas, enär de icke kommit Ulsk. på officiel väg tillhanda. Jag vill då fästa upmärksamheten på innehållet i 4~ §:n Riksd:sOrdn:n, hvaraf synes att uplysningar kunna på andra än ,de af Hr Stjernsvärd upräknade sätt Utsk. tillhandakomma. Der stadgas nemi.: »Finnér Utsk. sig behöfva af någon Konungens embetsman eller af något, publikt verk inhemta mundtliga eller skriftliga uplysningar, begäre genom sin Ordf:de hos den Statsrådets ledamot Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens Nåd. befallning till vederbörande om de äskade underrättelsers meddelande.» Intet embetsverk eller embetsman kan förbindas att lemna sådana uplysningar, utan att derom anmodas direkte af StatsUtsIcs Ordfrde, och icke heller lärer det vara någon af Konungens Rådgifvare förbjudet, att utan denna omgång lemna de uplysningar som erfordras för frågans utredande.
Em* betsmäns tankar om tillståndet i Landet och deras förslag till rättande af skadeliga förhållanden ; huru mycket skulle det ej lätta Riksens Ständers arbeten, om, till följd af ifrån alla Verk och Embetsmän inkommande Berättelser» en Plan till Stats-hushållningen uti dess vidd dem förelädes; med hvad säkerhet skulle ej Riksens Ständer träffa det rätta, om Stafs* Rå - Den 2 December. SOI dets grundeliga och mogna öfverläggningar | detta mål meddelades, för att häfva de ivifveis* mål, sorn nödvändigt skola verkas af okunnig» het eller åtminstone mindre vidsträckt kännedom af Styrelsens hela omfång. Då Fäderneslandet uti Konungens Stats* Råd äger en gifven punct, till hvilken all Em» betsmanna omtanka för Fäderneslandets väl bov samlas, så är det denna vördnadsvärda Corps förbehållit, att, väggledd af allas meningar om, bristerna i Stats-hushållningen, kunna uppgöra en Plan, sorn, grundad pä en fullkomlig kännedom af det hela, visar Riksens Ständer Sveriges verkliga tillstånd, dess Politiska bestämmelse , dets krafter och behof, och huru allt är beräknadt med afseende å Stats Borgaren^ trefnad och bestånd. Då det icke ens synes tänkbart, att så högt uppsatte
Med afseende härå och då erfarenheten sedermera bekräftat vederbörande Bergsembetsmäns derförinnan afgifne yttranden, att grufvan icke kan drifvas med någon fördel för Staten i förhållande till dess för grufvedriften beviljade anslag, men Verket dermed ännu kan en längre tid, om ock med ringa vinst eller endast utan förlust för Bolaget, af detsamma hållas vid magt, beslöt Bolaget, att det, uti de vilkor för Föriäningarnes indragning till Slats-Utskottels Utlåtande, N.o 285. 9 till Staten, som, vid de år i83o och 183a förehafde underhandlingar i ämnet, blifvit af Löfås-verkets dåvarande innehafvare framställde och hvilka Bolaget fortfarande vidhåller, icke kunde medgifva annan förändring, än att, med afseende å sista årens förändrade spanmålspriser, lösen för ofvannämnde 200 Iunnor spanmåls och 3oo dagsverkens åtnjutande i femton år från försökningsarbetenas nedläggande, må, om sådant för Staten skulle anses förmånligt, utgå med Femton Tusende Riksdaler Banco att erläggas på en gång, så snart öfverenskommelsen blifvit mellan Staten och Bolaget afslutad, helst, enligt hvad här ofvan finnes utredt, samma vilkor i framtiden komma att för Staten medföra vida större förmåner, än sorn Bolaget derigenom får åt sig i löseskillingen förvarade.” Utur Protocollet rätteligen utdraget betygar P. de Laval. Då, enligt hvad Högste Domstolens ofvannämnda den tq
Doktor Bågenholm förklaras berättigad, att jemte bibehållande af sin pension såsom Regements-läkare från Arméens pensions-kassa, vid afskedstagandet ur rikets tjenst, på allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension stor 1,100 R:dr, motsvarande hans nu innehafvande aflöning såsom andre bataljons-läkare vid Vendes Artill eri-regemente. 24:o På sätt E. K. Majit uti sin nådiga Proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof tillkännagifvit, har E. K. Majit uti särskilda nådiga Propositioner under den 24 Oktober sistlidet år äskat, att andre Bataljons-läkaren vid Calmar regemente, Doktor Ehrenfried Jeremias Kampf, Löjtnanten vid Westgötha Regemente Carl Julius von Holten, Under-löjtnanten vid Jemtlands hästjägare-corps Carl August G:son Stjernefeldt, Regements-kommissarien vid södra Skånska infanteri-regementet Johan Krook samt konstituerade andre Bataljons-läkaren vid Svea Artilleri-regemente Fredrik Adolf Zettergren måtte, vid deras afgång ur tjenst, varda uppförda till nedannämnde pensioner å allmänna indragnings-staten; och inhemtas af berörde nådiga propositioner-, angående andre Bataljons-läkaren Kampf: att han den 23 Oktober 1857 blifvit utnämnd till sin nu innehafvande andre bataljonsläkare-tjenst, men genom enär 1859 iråkad sinnessjukdom, blifvit urståndsatt att vidare tjenstgöra, utan måst intagas på 16 ExpeditionsUtskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 186.
Och du skall älska Herran din Gud af allo hjerta, af allo själ, af allo förmågo. Och dessa ord, som jag bjuder dig i dag, skall du lägga på hjertat; Och skall skärpa dem dinom barnom, och derom tala, när du sitter i ditt hus, eller går uppå vägen; när du nederlägger dig, eller uppstår; Och skall binda dem för ett tecken på dine hand, och skola vara dig till en åminnelse för din ögon; Och skall skrifva dem på dins hus dörrträ, och uppå dörrena. När nu Herren din Gud låter dig komma uti landet, som han dina fäder, Abraham, Isaac och Jacob, svorit hafver, dig att gifva stora och sköna städer, som du intet byggt hafver; Och hus full med allt godt, de du intet uppfyllt hafver; och uthuggna brunnar, som du intet uthuggit hafver; och vingårdar och oljoberg, som du intet planterat hafver, att du må äta och mätt varda; Så tag dig vara, att du icke förgäter Herran, som dig utur Egypti land, utu träldomens hus, fört hafver; Utan skall frukta Herran din Gud, och tjena honom, och svärja vid hans Namn; Och skall icke följa andra gudar efter, dess folks, som omkring eder bo; Ty Herren din Gud är en nitälskande Gud ibland dig; att Herrans dins Guds vrede icke skall förgrymma sig öfver dig, och förgöra dig af jordene. I skolen icke försöka Herran edar Gud, såsom I försökten honom i Massa; Utan skolen hålla Herrans edars Guds bud, och hans vittnesbörder, och hans rätter, som han budit hafver; Att du gör det rätt och godt är för Herrans ögon, på det dig må gå väl, och du inkommer, och intager det goda landet, som Herren svorit hafver dina fäder; Att han skall fördrifva alla dina fiendar för dig, såsom Herren sagt hafver. När nu din son i dag eller i morgon frågar dig, och säger: Hvad är detta för vittnesbörder, bud och rätter, som Herren vår Gud eder budit hafver? Så skall du säga dinom son: Vi vorom Pharaos trälar i Egypten; och Herren förde oss utur Egypten med mägtiga hand.
En annan fordran äger val Kongl Majit än dessutom, bestående af Dess andel uti den så kallade Obligations-Eonden, tillkommen då, efter Rehnförbundets upplösning år 1813, åtskillige Tyska Furstar, hvilka förut tillhört detta förbund, ingingo en förening örn bidrag till kostnaderne för Krigets utförande mot Frankrike, på det sätt, att Obligationer för hvardera* andel skulle gemensamt utfärdas och blifva användbare i Liquidationer om Arméens underhåll, inen denna Liquidations angelägenhet har, för roellankomne omständigheter, hittills icke kunnat blifva till slut bragt. Kongl. Majit* andel deruti skulle likväl utgöra En Million Gulden efter 24 Guldens Myntfoten; hvaraf likväl bör afdragas den Summa, som Staden Rubeck har att fordra, och af en kanske dubbelt så stor, hvilken tillkommer Furstendömena Lippe Buckeburg och Lippe Detmold; men det är tvifvelagtigt, att denna Summa kan erhållas, emedan hon beror på en liquidation, som skall ske imellan Österrike, Ryssland och Preussen och de Tyska Furstarne, för de lefverencer, »om dessa Furstar gjort åt nämnde Magteri Stats-Utskottets Betänkanden. 1675 troupper. Kongl. Majit var långt ifrån att tro år 1815, att tvistigheter skulle uppstå orri denne Skuldens gäldande; Summan var påräknad med undantag af en Discont af högst lj a 20 Procent. Kongl. Majit later i sammanhang med den öfrige Krigs-Räkenskapen till Srats-Utskottel öfverlemna de Berättelser ocfy Handlingar^ 1 som upplysa desse mål, på det att Stats-Utskottet af det ena och andra må kunna erhålla fullständig kännedom. Krigs-Fondens skulder på Continenten till Hannover, Mecklenburg, Schwerin , Strelitz m. fl. hafva äfvenledes af desse samfäldte tillgångar under loppet af den förflutne tiden liquiderade blifvit, och alt i denne del i behörig ordning bragt, det Stats-Utskottet blir i tillfälle att af Räkenskapen närmare erfara.
Den, som anser, att Bankens utlåningar må kunna ej allenast minskas, 'utan äfven inställas, derest sådant, emot förmodan, af behof påkallas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anses Banco-Styrelsen allenast ega rättighet att minska, men ej i något fall inställa Bankens utlåningar. Banco-Utskottcls Memorial N:o 3o. 7 Söm, till följd af 3:ne Rits-Stånds vid ardra punkten fattade beslut, ej heller Utskottets, af Vällofl. Borgare-Ståndet bifallne, redaction till S:de punkten kan oförändradt bibehållas, men den redaction, Ridderskapet och Adeln gifvil åt 8:de punkten, närmast öfverensstämmer med Borgare-Ståndets beslut, samt öfrige 2:ne Riks-Stånd, hvar för sig, i afseende på denna punkt, yttrat olika meningar, anser Utskottet sig böra hemställa, det måtte 8:de punkten erhålla den af Höglofl. Ridderskapet och Adeln beslutade redaction: att, af alla de i föregående punkt tillåtne åtgärder, är Låne-rörelsens förminskning den, sorn i sista rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar. Till hvilken hemställan Utskottet med visshet vågar hoppas bifall af 2:ne bland öfrige Riks-Stånden, helst Hedervärda Bonde-Ståndet, sedan vid yrde punkten blifvit afgjordt, att minskning af Bankens utlåningar får ske, nogsamt lärer inse angelägenheten af alt 8:de punkten bibehålies, fastän med ofvanberörde förändring, som står i fullkomlig öfverensstämmelse med den af Hedervärda Bonde-Ståndet gemensamt med HÖglofl. Ridderskapet och Adeln antagna redaction af 2:dra punkten. Då den af Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid g:de punkten beslutade redactions-förändring, genom hvilken i stället för ordet "proportionens” blifvit infördt ordet ”realisationens”, är blott en följd af beslutet vid aldra punkten, samt ej mindre Vällofl.
Prof. vid Carol. Instit. R, W. O. L. S. L. S. Jaeob Östberg» Contracts-Prost och Kyrkoherde i Mogata och Börrum, L. S. Sven lidman. Domprost i Linköping. L. S. Uddo Widén. Örd. K. Hof-Pred., v. Contr. Prost, och Kyrkoherde i Ostra Husby. L. S. I. H. Kinnander. Hasselrot. E. C. Grenander. Theol. Lector vid Linköpings Professor, Prost o. KyrkoProfessor, Prost öfver Billings Contr» 'Gymnasium och Kyrkoherde herde i Särestad. och Kyrkoh, i Sköfde Stads och fillyi Skeda. I-. S. dande Landsförsamlingar. L. S. L, b. Pehr Friman. Theol Cand. Kgl. Hof-Pred.,Proct och Kyrkoherde i Kyrkefalla och tillydande Församlingar, L. S. P. O. Gravander. •Prost öfver Örebro Contraet, Professor. L. S, O o L. P. Afzelius. Contracts-Prost och Kyrherde i Alingsås. L. S. H. O. Holmström. Dom-Prost i Strängnäs. L. S. Nils Kellström. Prost och Kyrkoherde i Wiby och Tångeråsa. L. S. Nils Åstrand. Prost och Kyrkoherde i Kräklinge. L. Si J. M. Svedelius. C. Forslind C:son. G. Hvasser. Th. Doctor, Contracts-Post och Prost och Kyrkoherde i Th. Lie., Prost och KyrkoKyrkoherde i Koping, L. N. O. Munktorp, herde i Stora Skedvi. L. S. L. S. L. S, Jon. Reinh. Fellenius. P. G. Svedelius. C. J. Heurlin. Th. Doct., Dromprosti Westerås. Th. Cand., Contr. Prosto. Kyrkoh, i Mora. Domprost i. Wexiö..
fanns ytterligare, på hvar sin sida om det lilla skalI min nöd beslöt jag att ögonblickligen ge mig ut lota hufvudet, ett par utstående, skära, genomskinliga, på spaning efter modern och under tiden låta ungen litet tillskrynklade skinnlappar af ett dessertskedblads skrika. Men i vagnen kunde flickan ej ligga, emestorlek, hvilka tjänstgjorde som de synliga organen dan hon, lemnad utan tillsyn, lätt kunde krafia sig för hörseln. ur åkdonet och slå ihjäl sig. På gräsmattan vågade Jag hade alldeles apropos gjort dessa iakttagelser jag ej heller lägga henne, emedan hon där lätt kunde krypa sin väg under min bortvaro. på nära håll å den lilla varelsen, hvilken jag, under det modern för en stund aflägsnat sig, måste hjälpa Ah, jag fick ånyo en i mitt tycke god idé. Märta Petrini. » Min dotter ». jjj^iT T trädgärden fanns en alnsdjup brunn, som nu midt i sommaren stod torr som en ugn, och i denna svala - och säkra fristad beslöt jag att förvara barnet, till dess jag lyckades få fatt på modern, som nog icke kunde vara långt borta. Och då jag visste, att barn skrika, till dess de tröttna eller somna, flyttade jag i största hast den gallskrikande barnungen och dess bädd ur vagnen och ner i brunnen, hvarefter jag åter lade brunnslocket öfver öppningen. Jag bade icke väl hunnit fullborda dessa mina arrangemang, förrän jag såg ett fönster öppnas i ett af husen midt öfver gatan och hörde en gäll fruntimmersröst gästa, som om elden varit lös: » Onaturlige far och vidunder i människohamn, tänker ni mörda ert oskyldiga barn? » Innan jag hann sansa mig, hade en folkhop samlats å gatan och inträngt till mig i trädgården. Och i nästa ögonblick anlände äfven en poliskonstapel, inför hvilken jag ånyo anklagades som » onaturlig far » och » spenabarnsmördare ». Flere bland grannfruarna, som skyndat till och från sina fönster åsett, hvad jag haft för händer, anklagade och dömde mig •ohörd. Jag protesterade mot att bli tagen för en barnamördare och lyfte af brunnslocket för den nyfikna massan.
Mörner yttrat, men får tillägga min enskilda öfvertygelse derom, att det är en förvillad sats, att det är så lyck - Den 6 M * j f. m. ligt, när silfver är i rörelsen; ty om man med lika fördel kori i rörelsen använda papper, uppkommer deraf så stor vinst, som svarar mot räntan för det silfver, som annars skulle vara i omlopp. Denna sats lärer svårligen kunna disputeras, och om jag antager, att Utsk. bestämmer en proportion af 3—5 mellan silfverfonden och sedelstocken såsom grund för Fullmägtiges functioner, torde det ej kunna bestridas mig, att då 1,000,000 r:dr silfver såsom skiljemynt utgå i rörelsen förlora näringarna derpå million, som, efter den föreslagna proportionen, kunde vara ute på i million inneliggande silfver. Gr. Liljencrantz: Jag får äran tillkännagifva, alt jag icke grundat mina åsigter på den förutsättningen, att de skulle vinna burskap genom ett frejdadt namn; jag harmera byggt min förhoppning om framgången af mina åsigter på öfvertygelsen om deras sanning. I sjelfva hufvudsaken vill jag ej vidare yttra mig, emedan jag endast skulle återupprepa , hvad jag redan anfört. Hr von Troil: Det sista skäl, Frih. Ehrenborgh anfört, var för väl bekant för att väcka farhågor. Han har trott, att utgifvandet af skiljemyntet skulle minska rörelsecapitalet; men det har just legat till grund för Utsk:s uppställning af sitt förslag, att rörelsecapitalet alltid skulle vara så stort, som det behöfves. Frih. tyckes tro, att man kan efter behag öka detta capital, blott man inskaffar silfver. Detta är likväl icke förhållandet; ty om ett land har så stort rörelsecapital, som det behöfver, och roan tager in silfver, så går det åter ut. Således finner hvar och en, att någon minskning i rörelsen ej kommer i fråga, då Bancostyrelsen alltid har medel i händerna att bibehålla rörelsecapitalet.