Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från denna position har Hr Frih. retirerat till en annan bakom liggande och yttrat, att om Ständerna icke bestämdt biträdt principen, att granskning af passevolancecassan icke tillkornme dem, de åtminstone tyckts antyda det, då de beslutat, att frågan ronde den gamla passevolancecassan skulle förfalla; hvarifrån Hr Frih. ytterligare fortsatt reträtten till en långt bakom den sistnämnda belägen position och åberopat Statsoch Oecon.Utskms åsigt vid sista Riksdag. I denna position vill jag gerna lemna Hr Frih. i ro; emedan vi icke äro skyldiga att rätta oss efter dessa Utsk:s åsigter, hvarföre denna position ej är för mig på minsta sätt vådlig. I öfrigt har Hr Frih. sagt, att behållningen endast vore en rest, ett saldo efter ett entreprenad-contract. Jag skall ett ögonblick medgifva det, om man derigenom blott kan få rätt på entreprenören. Men kan entreprenören ej igenfinnas, så tror jag, att behållningen icke kan betraktas såsom rest på en entreprenad, utan såsom allmänna medel, hvilka kunna komma Staten till gagn, när utgiftsbetänkandet förekommer till afgörande. För öfrigt skulle det vara interessant och skulle äfven bilägga många stridigheter, om det vore Representationen möjligt att få reda på, hvarföre denna vägrade granskning blir fullföljd, enär det är medgifvet att i Kammarrätten få upplysning om dessa medel. Konungen äger ingen fri dispositionsrätt af statsmedlen, utom af 72 Dtn io April f. m. extra utgiftsfonden, som Konungen efter behag disponerar samt slutligen Cabinettscassan. Till intet af dessa slag kunna ifrågavarande medel hänföras; de kunna således icke vara annat än statsmedel. I anledn. af Gr. Horns och Hr Grips tvist, hvaruti jag blifvit inblandad, får jag förklara, att i det olika begrepp, hvarom de tvenne ledamöterna stridt, jag anser Hr Gr. Horn hafva lika fullkomligt rätt som den andra ledamoten fullkomligt orätt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag får hufvudsakligen hänföra mig till hvad Gr. Cronhjelm anfört.
Konungen vare Vid Urtima Riksdag må icke andra dock obetaget, att Riksens Ständer derförfrågor och förslag förekomma, än de Koinnan till Urtima Riksdag kalla. nungen till Riksens Ständer framställer. § 3- Riksdagarne skola hållas uti Rikets Riksdagarne skola hållas Hufvudstad, utom vid de tillfällen, då fiendens framträngande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder göra det omöjligt eller för Riksens Ständers frihet och säkerhet vådligt. Konungen utsatte då i samråd med Riksens Ständers Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret, en annan ort, der Riksens Ständer böra samlas, och och kalle dem dit till den kalle dem dit lill den tid, de sjelf ve förut tid, som i nästföregående § bestämmes, bestämt, eller, vid Urtima Riksdagar, till eller, vid Urtima Riksdagar, lill den tid, den tid, som Konungen påbjuder. som Konungen påbjuder. § 9. I de fall, då Konungen eller StatsI de fall — Rådet sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde da efter Tjugonde och inom Tregen från den, då kallelsen blifvit i Huftionde dagen från den, då kallelsen blifvit vudstadens Kyrkor kungjord. i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. § »o. Om, emot förmodan, i de fall föreOm, emot förmodan, gående A, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen skydda. Sådan Riksdag öppnas å Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Sta Is-Rå— Trelionde dagen efter den, det sist bort kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. låta kungöra. Konstilulions-l]tskollels Memorial JVs 2.
Wore den ater en ny inrättning, kundseden i följe af sistnämnde, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut stadfästas. At votera om et sadant beslut, wore således ej at votera om Regerings-Formens helgd. Herr bergman fragade hurudan! besluter nu wore? Herr Grefwen och Landtmarskalken. Att Den 8 Mars. ZiZ Zltt Oeconomie-Utffottets Betänkande ar afssagit, ar Wargeringen bör uphöra. Herr Grefwe l.öven! Helm förklarade sig hafwa sa mycket mindre at erindra emot detta afflag, som han hade sig bekant, at Kongl. Maj:l redan hade läckt uplösa Wargeringen, och Ridder» stapeks och Adelns Bessur således icke wore annar an en kexetition af Hans Maj:ts anstalt. Men öfwer den frägan, som Grefwe körner yrkat, at at Kongl. Maj:: matte öfwerlemnas, at,i fall af Krig, upsatta en ny Wargering, hwilket upsattande blefwe med Regeringsformen fullkomligen enligt, sä snarr Riksens Stander detsamma beflöte, öfwer denna fräga önssade Herr Grefwen pä det högsta, at Herr Grefwen och Landtmarssalken mätte göra ^roxosition, Ätssillige ropade hartil Nej. Öfwer frägan om Wargeringens uphörande, säsom redan afgjord, kan wal ingen widare cli8Lus8ion upstä. Hwad äter angär frägan om er kraftigare förswar i händelse af Krig, fär jag anmärka, at tyngden Deraf icke bör drabba Jordbrukarn ensam, hwilket stuve sse, om detta förswar ästadkommes genom Rustoch Rorhällares förpligtande ar upsätta Wargering, utan bör i sädant fall hwar man deruti deltaga. Herr Grefwen och Landtmarskalken frägade om ej Grefwe ck-övLnll^lm ssulle behaga gfstä frän sitt yrkande 0M Votering. » Gref - Den 8 Mars.
Beträffande Ylle-väfnader, alngods, »Kläde, Dråp, etc.», så hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden derå bestämt införselstullen till 2 R:dr skålpundet, men Borgare-Ståndet deremot, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, indelat dessa slag väfnader i ovalkade, med 36 sk., och valkade, två- och flerskaftade, med 2 R:dr införselstull per skålpundet. Utskottet inbjuder Borgare-Ståndet att frånträda detta sitt skiljaktiga beslut och föreslår, för annan händelse, följande omröstning: 179:o. Den, som anser, att, i likhet med hvad tre Stånd beslutat, eventuela införselstullen å Ylle-väfnader, alngods, »Kläde, Dråp, Halfkläde, Vadmal, Ratin och Corderoy, äfvensom Casimir af andra färger, än hvitt, gult och rödt, eller af större bredd än 6 qvarter», bör utan klassifikation bestämmas till 2 R:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, kommer denna rubrik, att indelas i ovalkade, med 36 sk., och valkade, tvä- och flerskaftade, med 2 R:dr eventuel införselstull per skålpundet. För Shawlar, Shawletter och andra dukar, af ull eller ull och bomull tillsammans, »under 6 R:dr 32 sk. värde stycket», hafva Ridderskapet och Adeln, Preste - Bevillnings-Ulskottds Memorial, JYi 14. 103 och Bonde-Stånden antagit införselstullen tilli 35Va procent af värdet, hvaremot Borgare-Ståndet bifallit Utskottets förslag, att bestämma tullen derå till 1 R:dr 16 sk. skålpundet. Utskottet hemställer, att Borgare-Ståndet ville låta detta sitt beslut förfalla; och föreslår, för annan händelse, omröstning sålunda ; 180:o. Den, som gillar det af tre
Till stöd för förändringen af införsels-bestämmelserna har Herr Hjerta bland annat anfört, att den, med en stigande industri och civilisation i bVarje land, tillvexande förbrukningen äf jern, i följd af Svenska jernets högre värde, här föga utvecklats, men att denna förbrukning icke desto mindre tillskyndat hela riket, eller alla konsumenterne tillsammans, en förlust af minst en half million Riksdaler banko årligen, enär detta utgjorde skillnaden i pris å det Svenska jern, sorn blifvit användt, och å det billigare utländska, som till flere behof kunnat begagnas; oberäknad! det hinder för en hastigare utveckling af gjuterier, byggnads-företag och tillverkning af åkerbruks-redskap m. m., sorn införsels-förbudet förorsakat. Med åberopande af Englands exempel, der all lull på jern blifvit afskaffad, men den inhemska jerntillverkningön det oaktadt så gått framåt och förbättrats, att vissa slag
Om Utskottets förslag i detta granlaga ämne möjligen kunde iklädas egenskapen af ett bevillningsmål och såsom sådant handläggas af Rikets Ständer, hvilka, i följd af Grundlagen , äga rätt, att utan någon Konungens medverkan öfver dylika frågor besluta; så skulle derigenom det högst betänkliga förhållande inträffa, att frågan om en så vigtig hushållslag som denna, Romme att behandlas på ett sätt , såsom vöre den ensam beroende af en Statsmagt, till hvars beslutande pröfning den likväl, enligt Grundlagens uttryckliga stadgande, ej hörer, och deremot juft den magt anses böra dervid förblifva overksam, åt hvilken enfam den ceconomiska lagstiftningen är genom samma Grundlag förbehållen. Utan uppoffring af en för R igeriugssättets bestånd vigtig grundsats, skulle val en så beskaffad tolkning af Grundlagen Den 28 Junti f m. 2*7 ej kunna medgifvas; och jag tviflar ej, att Idöglofl. Ridderskapet och Adeln lärer , med ogillande af Höglofl. BevillningsUtskottets åsigter, inse, att förevarande fråga icke kan af Rikets Ständer annorlunda behandlas, än iden ordning, sorn i RegeringsFonnens S9 §• utstakas. Innan Rikets Ständer besluta, att hos Konungen göra någon underdånig framställning i ett så granlaga ämne, som detta, måste det utan tvifvel blifva ett angeläget föremål för deras uppmärksamhet, att alla omständigheter dervid noga undersökas och pröfvas. En sådan förberedande undersökning tillhör icke BevillningsUtskottet, hvars åliggande det, enlig4 53 §• * RegeringsFormen och 31 §• af Riksdagsordningen, är att uppgifva de allmänna grunderne för den blifvande
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afs. på nu ifrågav:de morna1 af 24:de punkten blifvit yrkadt, af en del talare återremiss och af andra bifall, med den förändring, att i mom. litt. b uteslutas följande ord: »som uti obligationerna böra förbehålla Itiksg:sKont. rättighet att framdeles, derest omständigheterna pröfvas härtill föranleda, upsäga desamma till inlösen efter viss bestämd förfallotid»; hvilket, såvidt Hr Gr. o. Landtm, kunnat upfatta, var det enda bestämda förslag till förändring, som blifvit framställdt af dem, hvilka ansett återremiss icke erfordras. Efter sedermera först framställd propos. till bifall afifrågav:de mom:r utan förändring, hvarvid ropades Nej, jemte ett eller annat Ja, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla dessa mom:r, med nyssnämnda förändring i mom. litt. b, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Gr. Frölich: Jag trodde, att då jag anmälde mig innan beslut var fattadt, skulle jag kunnat få ordet, för att ge tillkänna, att jag icke afstått från mitt förslag till ändring i l:sta och 2:dra morn., och att jag vore lika så berättigad att yrka derpå, som en sednare talare, hvilken också önskade förändring. När nu detta af Hr Gr. o. Landtm, blifvit förbisett, kan jag icke undgå att deremot mig reservera. Då beslut emellertid är fattadt och jag icke vill rifva upp detsamma, måste jag likväl nu begära votering, för att söka erhålla en återremiss. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voter:spropos. : Den, som bifaller mom. litt:s a till och med h af 24:de punkten i StatsUtsk:s Utlåt.
Då genom en omåttlig import t. o. m. de lägsta folkklasserna blifva förledda, att på ett så öfverflödigt sätt förtära denna vara, så frågar jag, hvilket medel skulle kraftigare motverka detta missbruk, än tillämpandet af restriktiva lagar? isynnerhet som ett, på sätt ofvan är anmärkt, så lyckligt resultat just genom dylika lagar vunnits i afs:de på bränviuets förtärande. Ungefärligen samina förhållande gäller äfven i ats:de på andra lyxartiklar. Vi se ej blott i liufvudstaden våra krambodar fyllda med alla slags varor, åtkomliga för ett förvånande godt pris, utan detta är händelse äfven i alla andra städer, der någon betydligare import af utländska alster eger rum. Och hvad är det, som lockar menniskor att gå in i dessa bodar, om ej det glittrande kramet samt det låga priset derpå; och sedan vi väl en gång kommit dit in, blir det svårt att motstå frestelsen att köpa något eller några af föremål, som förtjusa våra ögon. Jag anser tiden vara inne att söka kraftiga botemedel mot detta penningeslöseri, helst då erfarenheten redan har ådagalagt, i huru sorgligt tillstånd peuningeställningen här i landet för närv:de befinner sig. Man föreger i allmänhet, lika med Hr Fähraeus, att den olyckliga penningeställningen endast till någon del härrörer från handelsbalansen; jag åter vågar tryggt påstå, att den butvudsakligen från densamma har sitt ursprung. Ty hvad annat är det, än den utländska skulden, vi oss ådragit, som är orsaken till denna olyckliga ställning inom landet? Också är det endast genom restriktiva författningar det blir oss möjligt att återföra handeln i det normala tillstånd, hvarifrån den afvikit. Hr Fåhraeus liar sagt, att tulliutradernas ofantliga tillvext under de sednare åren har sitt ursprung i frihandelssystemet.
I frågan om höets pundning finner Kammar-Collegium detta visserligen lämpligt, men tror ej att vägning på försäljningsstället af ovägt hö kan verkställas, och föreslår att lemna, som hittills, åt köpares och säljares öfverenskommelse,1 bandel med pundat eller opundat hö. Emedlertid finner Collegium det nyttigt, om det sjöledes hit ankommande höet, mot lämplig afgift, vid försäljningen kunde vägas i massor af 5 till 10 lispund i sender, dock utan att häri ändring göres i arrende-contracter för ängar, hvilka liqvideras med parmar hö, men hvilka contract hädanefter icke måga ställas på parmar, titan på pund hö. .— För öfrigt åberopar Kammar-Collegium dess underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit af d. 18 Dec. 1817, hvari Collegium föreslagit de åtgärder, sorn det ansett böra för hö-och haimleverering vidtagas, och hemställer om icke en Förordning i anledning deraf nu kunde utfärdas. Kammar-Collegium afstyrker bruket af pyndare och åberopar sin gemensamt med Bergscollegium deröfver utfärdade Kungörelse af d. 15 October rSoi. Det tillstyrker deremot första puncten i Riksens Ständers underdåniga Memo - ag4 Betänkande om Matt, Mål och Vigt. rial af d. 13 April 1810 att Landtmätarne må(» te få sig uppdraget att vara Justerare samt att, yid justering, år och månad skall påstämplas. Det afstyrker Justerares föreslående af städerna qch fiskeri-idkarne, samt accordet med Justeraren om betalning.
Föremal för befordring med Brefpost och dervid iakttagande föreskrifter, samt erläggande af gift er. 1:0 Till befordring med Brefpost emottages, 1:0 Brefj och 2:0 Slutna eller öppna skrifna eller tryckta Handlingar , i vigt icke öfverstigande f.8 lod Svensk victualievigtj 3:o Förbudsedlar i 2:0 För de Postkurser, der det kan pröfvas nödigt, att antingen inskränka den under N:o 2 medgifna tillåtelse till afsändning med Brefpost* eller att utvidga den till föremål af större tyngd 10 H» Bcvekclsegrunder. För det närvarandé är det (bref-)posten endast tillåtit* att afa sända bref j till en vigt af högst 48 lod, ocli tidningar» Man har trott sig, utan att blottställa hrefposterfie för att blifva öfverlastäde i kunna ytterligare utsträcka denna tillåtel-s se, genom att bestämma den 1:0 för brefi hvarunder enligt 1 i i:a artikeln af dettd förslag endast förStås de, sorn ej väga ofver 16 lod, och hvars befordring är ett régale, i5 Den 21 Januarii. eller af annan beskaffenhet, varder särskilt deröfver i nåder förordnadt. 3:o Vid hvarje Postkontor vare för brefs eller handlingars aflemnande, som med derifrån afgående post skall afsändas, enviss tid utsatt, inom hvilken de ovi Ikor ligen böra aflemnas, och bör denna tid tilländalöpa minst en timma före den, som är för den ifrågavarande postens afgång bestämd. 4:o Brefven kunna dels aflemnas fria> dels betalta dels obetalta. Fribref må endast af dertill särskilt berättigade personer och under särskilt stadgad kontroll aflemnas.
Den g September e. m. 3oi I öfverensstiimmelse med hvad jag nu anfört, vågar jag, såsom ett utkast till föreskrifter i detta ämne, föreslå följande; 1:0 Deputerade från sockennämnderna sammanträda inför landshöfdingen i länet och öfverenskomma, antingen att hafva en gemensam fattigvård för hela länet eller detsamtnas fördelning uti större districter, allt efter som lämpligast finnes. 2:0 Sockennämnderne äga tillsyn och förvaltning af fattigvården inom hvarje socken eller församling; och derjemte utses en districtseller länsnämnd, som äger central-styrelsen. 3:o För hvarje district, eller, om så nödigt finnes, för hvarje socken, uppgöres en tariff, som utvisar huru mycket bör bestås i underhåll för ett fattighjon, efter dess ålder och kön, med förutsättning att detsamma är oförmöget till allt arbete. 4:o Sockennämnden äger målsmanskap för hvarje person, som anmales till underhåll såsom fattighjon, och äger i sådan egenskap träffa aftal med någon välkänd och pålitlig person, hvilken såsom husbonde emottager fattighjonet till tjenst och underhåll. Dervid beräknas det arbete fattighjonet anses kunna verkställa till en viss andel af det å tariffen bestämda underhåll, t. ex. T's, eller ^ o. s. v., så att det underhåll, som kommer att utgå, bestämmes t. ex. till ioi t95> u eller ^:ten o. s. v. Har fattighjonet egen bostad och således ej öfverlemnas till husbondes vård, bestämmes underhållet efter enahanda grunder. Sockennämnden åligger att tillse det fattighjonet af husbonden njuter sin rätt och icke misshandlas eller missvårdas. 5;o För hvarje år upprättar sockennämnden förteckning på alla de personer, som inom socknen njuta underhåll, och insänder densamma till districts-näinnden, hvilken åter, efter de grunder som för fördelningen inom socknarna blifvit antagna, fördelar sammanslagna beloppet på samtliga underbållsskvldiga personer inom districtet och derefter genom sockennämnderna besörjer uppbörden och utgifvandet af det stadgade underhållet.
N:o ig3 nu Liefve livilande på bordel, samt lillkännagaf, i anledn. af den utaf Hr von Hartmansdorff nu gjorda hemställan, alt i sista Talmans-öfvei läggningen förevarit frågan 0111 lämpligaste tiden att företaga StalsUtskts utlåUn, rörtde statsreglertn, och hade Talmännen der varit af den tanke, alt lämpligast vore föreslå Stånden att börja med föredragningen deraf Lördagen den 8 dennes, då öfriga redan inkomna ärenden troddes kunna vara så genomgångna, att föredragningen af dessa betänktn kunda börjas på en gång i alla Stånden; hemställande Hr Landtm, alltså, 0111 R. o. Ad. ansåg, att SlatsUlskrs förslag till statsreglering under de särskilda luifvudtitlarna, i öfverensstämmelse med den öfverenskommelse som i Talmans-öfverläggningen gjordes, borde förekomma till pröfning nästa Lördag den 8 Augusti. Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt förklara, det Ståndet ansåg alla de nu i ordningen pä föredragningslistan förekommande till stalsregleringen börande mål, såsom andra gången bordlagda, så att de icke vidare kunde bordläggas, nemi. StatsTJtsk:s den 25 sisth Juli första gången på bordet lagda utlåtm: N:o 201, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 43, i anledn. af fråga om Calmar läns delning; N:o 202, i anledn, af erhållna ålerremisser A utlåt. N;° 44; N:o 2o'3, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 53; N:o 213, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 54, angtde riksstatens 5:te hufvudtitel; N:o 214, ' anledn. af återremiss å utlåt. N:o 5j, atigtde 6;le hufvudtiteln; N:o 215, angjde återremiss å utlåt.
Men vi få vara vittne till, att hon når målet, d. v. s. till undantagets triumf öfver en regel. Ty — säger Feuillet — » le mariage n ' est pius pour les trois quarts des femmes qu ' une déception. » (Forts, följer. Nils Erdmann.Svensk filosofi. H. Åberg: Fyra föreläsningar, hållna i Göteborg i Februari 1891. — Upsala 1891. Det är ett egendomligt drag hos vår tid, att den är mera fritänkande än någon föregående och ändock har så litet intresse Jför filosofien. Alla sorter auktoritet ställer man i våra dagar dristigt under debatf, och tänkandets Tätt att själfständigt lösa människolifvets djupaste problem proklameras utan ringaste betänkande. Men på samma gång vill man i allmänhet intet veta af filosofien, den vetenskap som rörande det personliga lifvet och dess uppgifter gjort den auktoritetsfria forskningen till sin särskilda uppgift. Hvar skall detta hamna? Man släpper de gamla ledbanden, men vill ej söka de nya! Resultatet måste förr eller senare blifva — ja, har redan tydligt nog i breda lager blifvit, antingen en förslappande skepticism eller en ytlig, ovetenskaplig godtköpsfilosofi, hvars krassa påståenden redan ofta framställas med de mest okritiska kraf på auktoritet. » Den nutida forskningen » har kommit till det eller det resultatet; » den moderna världsåskådningen » innebär det eller det — heter det ofta med en imponerande tvärsäkerhet om teorier, som på sin höjd äro djärfva hypoteser och i de flesta fall endast resultatet af lättvindiga analogi-slut från naturens lagar till personlighetens värld. Men sådan är filosofiens oundgänglighet för mänskligheten: försmår man den allvarliga och vetenskapliga filosofien, så träder blott i dess ställe en lättsinnigare filosofi. Utan filosofi kan den civiliserade mänskligheten ej vara. Människotanken har ett okufligt behof att på något sätt fatta sin värld såsom ett helt, att skaffa sig en universell världsförklaring och lifsåskådning. Och när de försöken skola göras utan den religiösa trons auktoritetsfjättrar, då heta de filosofi. Ett särskildt talande vittnesbörd om denna filosofiens oumbärlighet lemnar vår tids naturvetenskap.
Om Hr Lektor Söderberg hade gjort sin framställning allmän, så förmodar jag att Utsk. fäst afseende derpå. Nu har han inskränkt henne till 3 skolor inom ett Stift och derföre har Utsk. icke kunnat understödja henne. Tiden för nya motionärens verkande är förbi; saken mäste altså för närvar, falla. Uppå härefter frarostäld propos. biföll R. o. Ad. Allm. Besv. o. Ekou. Etsk» ifrågavar. utlåt. Föredrogos och biföllos Allm. Besv. o. Ekon.Ulskis följande d. 22 dennes på bordet lagde ullät:n: iN:o 10, i anledn. af väckt motion om förändradl befordringssätt till regala pastorater; och N:o 11, i anledn. af väckt fråga om Landsfiskals tjensternes indragande. Föredrogs Allm. Besv. o. Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda betänk. n:o 12, i anledn. af väckt fråga om utfärdande af fullmakter för Länsmän. Hr Weijdenhjelm, Ernst A u g.: En hvar, som gjort sig redo för kronobetjeningens göromål och verkningskrets, kan icke vara obekant med det väsendlliga inflytande, sorn dessa tjenstemän utöfva pä allmogens moralitet och sociala förhållanden. I samma mån som man således bör kunna vänta välgörande följder af dessa tjenslemäns verksamhet, i samma män är oek nödvändigt, att sådane Ijcnster besättas med män, som ega erforderliga kunskaper. Länsmannen är allmogen närmast i detta afseende. Jag föreställer mig, att då denne tjenst först inrättades, afsåg den en på fullmagt grundad befattning. Sådant är också i allmänhet förhållandet med hvar oell en med lön på ordinaire stat grundad tjenst, och känner jag icke någon lag, som gör Länsmannens tjenst till något undantag derifrån. Utan eli sådant utnämningssätt kan i min tanka icke något tillräckligt skicklig person till dessa tjensters bestridande erhållas, sålänge icke trygghet finnes emot eli godtyckligt afsältande.