Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad äter Nationens heder och nitälskan för Banken beträffar, sä mäste förmodligen den senare af detza icke wara ratt uppfylld, om följden blir den, atk Banken räknas till den klatz Kreditorcr, som inom kors tarc terminer bör upptaga räntan än de ordentliga och lagliga; och hwad den förra angär, densamma bedöm» mas nägot skiljaktigt frän alla andra stuldenärcrs» Jag föreställer mig den ^Löntagares heder wara af nägot, kanske ej sä ringa anseende högre, som sjelf utbetalar pä ordentligt wis stna räntor m. m., än dens, som jemte ett härföre nedsatt fullgiltigt Hypotek likwäl bifaller dertill, alt betz fordringsägare uppbär t. ep. hans lön, hans dagliga handels - inkomst eller dylikt. Är det dctzutom öfwerensstämmande, att anse RrkctS Ständers garanti af wärdc, och dock icke dem i till» ständ att sjelfwe «f nya tillgängvr för nytt upptagit lärl kunna betala räntan? Jag tycker för min del atk just motsatsen skulle utwisa att deras garanti är af ett werkeligt wärdc, att det skulle medföra ett, för Nationens och Bankens inbördes förtroende, hcdranc-e omdöme, Den 2 Octobsr. döme, att den förra efter ett för sig högst tryckande Frig, likväl pä ordentligt sätt sjelf till den förra direkte gör stna äterbetalningar för det under kriget uptagna förskott. Mä serg se saken rätt eller orätt, jag wägar likväl lika uppriktigt, som jag yttrat besia mi« < na betänkligheter, försäkra, att jag icke niindre än nägon ömmar för Nationens ära och Bankens anseende.
Revisorerne, som till stöd för sitt omdöme i berörde hänseende ej vilja lägga någon särskild vigt vid omständigheter af mindre betydenhet, eller sådana, att exempelvis under skördetiden år 1858 uppköpts 32 kannor jamaika-rom a 7 R:dr oO öie pei kanna, för att dermed uppblanda dricksvattnet, eller att de 3:ne räkenskaps-böckernas aflemnande till Kongl. Kammar-rätten kostat 19 R:dr m. m dylikt, inskränka sig till anförande af följande: iStallets konto. Här visar sig, att 3 vvallackar blifvit sålde för tillsammans 100 R:dr, att två ston och två vvallackar under året störtat, för hvilka hudvärdet upptages till 26 R:dr, att till lyshållning åtgått 23 kannor olja, och att de af stallets 30 hästar utgjorda 1,726 dagsverken kostat 7,105 R:dr 75 öre, eller omkring 4 K:dr 11 öre för hvarje enkelt hästdagsverke, under det att ett oxdagsverke, enligt räkenskapen, kostat 84 öre. Mejeriets konto. Till detta konto är från Mjölk-konto öfverflyttade 27,978 kannor mjölk. Kontot upptager i Debet. Ingående balans, bestående i värdet af smör och ost, Aflöning, dagsverken och öfrige omkostnader in. in. ... 27,978 kannor söt mjölk, å 25 öre K:dr 333: 98. Summa li.dr 9,332: 54. 173 Credit Inkomsten af den till hushåll, stat-tagare och diverse personer lemnade mjölk, dels i form af ost och smör, dels såsom söt och skummad, R:dr 6,505: 18. Häraf visar sig, att mjölken, till en del förvandlad till ost och smör, realiserad, icke lemnat större behållning än efter 151 öre per kanna; ty om från inkomstsumman, 6,505: 18, drages summan af skilnaden i balanserna 224: 23 samt »mkostnaderna 2004: (i, eller tillsammans 2,228: 29, återstå 4,276
Wi böre med lugn kunna öfwertyga ost, at obilliga lagar en gäng böra jämnkas, wi böre lätt wänja ost wid den tankan, at det ej bör spnas ost en werklig upoffring, när wi afsäge ost rättigheter, dem wi äge til wäre medborgares skada, och som rättwist ädraga ost deras afund och förtrytelse. Jag will ej ens föreställa mig, at nägot intereste (samma interesse hwaremot en myckenhet af wäre Medbröder sä högeligen ifra när fräga wäckes om wär repre, sentations inrättande efter de rkprs8snteran<le8 förmögenhet) at detta interesse, säger jag, skulle kunna qwäfwa den aktning wi äre skyldige wära Medborgare, den enda sanna Riddersmannaandan, grunden för den ära wi böre äträ, at söka ädagalägga exempel af dygd och rättwisa. Mätte wär ädelhet hufwudsakligen bestä deri, ai Den 2 Imrik. at wi glömme allt, til och med wära personliga fördelar för et sannt, rättnnst och godt Lndamäl Matte wär> Landsman kunna saga, al den Swensta Adeln alskar sine Medborgare, sjelf bjuder dem at leka dela Statens fördelar, ock, när Staten ar i fara, lika oegennyttigt nied sin egendom bidrager til desi skydd, som den ned mod och tapperhet derföre utgjuter sit blod. Fukt öfwcrtpgad, at denna sanna känsla of ^eder redan förut bestämt mine Medbröders tänkesätt, wil jag dock litet uppehålla mig wid de af Fr ' orre ivlsnnerbeim gjorda propositioner för at bestyrka deras billighet och rältwisa. Ten första består deri, at Ridderstapet och Adeln mätte ätaga sig för sina Säterier de utgifter , som nu kunna komma under namn af Lewillning, at jorden päläggas, sa at i detta afseende all jord, af bwad natur som häldst, mätte stattå lika.
— De förslag, som dels af Utsk. dels af Hrr Hjärne och Knorring blifvit framställda, torde ej vara af behofvet påkallade, och jag tror man skall råka in i svårigheter, om man företager sig att särskilt förklara hvad man med hvarje ord menar. Jag tillstyrker således bibehållande af den gamla författn:ns stadgande. Hr B raunerhjelm: Gr. af Ugglas tyckes anse att ordet: »mäskning» fått bestämd och klar tydning genom den förklaring som blifvit i underd.-het begärd och erhållen. Jag har skaffat mig den handling hvaruti denna förklaring blifvit, till följd af bränvins-tillverkares förfrågan hvad med ordet mäskberedving skulle förstås, afgifven; deruti säges, att med ordet: »mäskberedning» förstås samma förberedande arbete för bränvins-tillverkningen som i föreg:de författning med ordet: »mäskning» menas. Förgäfves har jag genomläst bela den förut gällande författnm för att finna ordet: »mäskning»; det förekommer endast en gång och då i substantiv form eller i st. f. ordet: »mäske». Gr. af Ugglas har väl nu up1 vst att det är i Norrska Bränvinsförfattmn som ordet igenfinnes, men den kan väl ej i denna förklaring vara åberopad; och jag inser icke hvarföre vi ur denna skola låna ett uttryck, då vi redan hafva ett tillräckligt tydligt, hvadan jag fortfarande anhåller om propos. på bibehållande af det gamla ordet: »mäskberedning». Hr von Knorring: Jag ber att (å förklara hvad jag åsyf tade med mitt redaktions-förslag. Jag önskade att det måtte antagas, derföre att det visat sig att den nu gällande författmn icke är tillräckligt tydlig, och i ändamål att för personer, som ej veta hvad som med mäskning menas, göra detta fullt klart, samt förekomma onödiga processer. Jag får på denna grund förnya min anhållan om propos. på detta mitt förslag. Frih. Raab:
Nu hafva vi således redan kommit det vanliga ConstitutionsUtskottets jurisdiction förbi. ConslitutionsUtskottet bar visserligen i denna fråga gjort allt hvad det kunnat, och dess Ledamöter hafva i det längsta försvarat sine meningar: eli låford som jag gerna gifver dem; men Ridderskapet och Adeln lärer finna, att sedan Utskottet sålunda fullgjort allt, som af dess varma känsla kunnat fordras, må dess verksamhet kunna umbäras, och det förstärkta / a68 Den n Mars f. m. ConstitutionsUtskoltets inträda i stället. Men dertill fordras, alt voteringspropositionerne så inrättas, att Ja oell Nej icke leda till samma resultat, hvilket innebär den största absurditet, söm vid denna eller någon annan Riksdag inträffat. Jag förnyar min begäran om återremiss af Memorialet. Friherre Cederström, Jacob: Den discussioii som nu uppstått, är i sanning märkvärdig, såsom innebärande stämpeln af ett försök att framtruga den grundsatsen, att Rikets Ständer vid samma Riksdag skulle äga att genom anmärkningar, som förklaras för ett eller flere RiksStånds gemensamma tanka, komma till afslag af ett af ConstilutionsUtskottet tillstyrkt förslag till Grundlagsförändring. Om man analytiser. ar denna sats, skall man finna, att tvänne directa slutledningar derifrån äro att draga. Kan man genom anmärkningar, som förklaras för ett RiksStånds gemensamma tanka, yrka afslag på ConstitutionsUtskottets förslag, så måste man ock, genom yttrandet af en motsatt tanka, kunna yrka bifall till förslaget, och i händelse RiksStånden härom stannade i olika meningar, skulle alternativen för förstärkta ConstitutionsUtskottets votering blifva bifall eller afslag, hvaraf följden vore, dels att ett förslag till Grundlagsförändring skulle kunna vid första Riksdagen directe bifallas, såsom det skedde år 1812, och dels att antagandet äf Den ii Mars f. ra. en sådan förändring skulle bero pä förstärkta ConstitutionsUtskottets pluralitet, dä det likväl Grundlagsenlig! dertill fordras alla fyra RiksStändens sammanstämmande beslut.
Att nu ingå i pröfning af vissa principer, hvarpå Lagen grundar sig, mötte många svårigheter och kunde ej leda till något verkligt resultatDen, som författar Lagen, mäste 14 Lag Vtskottetg Betänkande N:o 74,' nödvändigt för sig fastställa vissa grundsaftser, från hvilka han utgår; men dessa utsattas ej i X/agen , utan måste genom jemförande af Lagens serskilda stadganden uppsö— ias. Om man nu företoge sig att bestämma sådana grundsattser, skulle man komma in pä sjelfva lagstiftnings-vetenskapen, hvilken slock ej vöre ett ämne för Rikets Ständers öfverläggningar. På dessa och flera skäl afstyrktes den härom väckta Motionen; f) Herr Grefve Bredvik Bogislaus von Schwerin; att det vöre önskvärdt, att LagUtskottet kunde gå Friherre Anckarsvärds yttrade önskan till mötes och meddela sin tanka om de grunder, hvarpå Comitén byggt sina förslag till afvikelse från förra lagsystemet. Man hade klandrat Comiténs åtgärder i afseende på bördsrätten , på arfsrätten , på qvinnans rätt att vid vissa år sjelf förvalta sin egendom. _ Hvad bördsrätten beträffade i så syntes det klart , att Lagens stadgande derom måste andras i den mon samhällsförhållandet utvecklar sig. Den var ett medel att fästa nomaden vid samhällslifvet , och blifver mer och mer umbärlig i den mon ändamålet vinnes. — Så vore ock den Lag, som gynnar son framför dotter, en lemning från den tid, då mannen , för det han försvarade jorden, fick vara despot och neka qvinnan menniskosätt. — Orättvis syntes jern - Lag Vt skot tets Betungande N:o 7‘fc 1$ Väl elen Lag, som nekar ogift qvinna, hvilken hunnit till mognare år, att förvalta sitt eget gods, men deremot tillåter, att qvinna som vid 16 ars ålder blir gift och vid 17 års ålder moder, får, om hon vid 18 år blifver enka, både förvalta sin egendom och vara förmyndare för sitt barn. — Man hade äfven sagt, att Criminal-.Lagen måste granskas i sammanhang med Civil-Lagen.
Kompaniets första uppsättningskostnad i öfrigt lärer kunna bestridas med ofvanstående medel, så att särskildt anslag derför icke ifrågasättes. Vidkommande pontonicr-materielen, hvaraf för närvarande funnes två äldre Brygg-équiéquipager med pontoner, samt ett nytt med pontoner af jern, alla med tillhörande ))age'' ridoch anspanns-persedlar, har Chefen för Ingeniör-korpsen ansett vara af största vigt, att de ännu felande 3 ytterligare équipager snart anskaffas, samt alltså anhållit att medel härtill måtte varda anvisade med 180,000 rdr, för hvilken summa ifrågavarande équipager med full utredning kunde anskaffas: — Men jag hemställer i underdånighet, att Eders Kongl. Majit nu endast täcktes äska medel till ett équipage med 60,000 rdr, hvilket belopp torde få upptagas vid extra statsregleringen. Chefen för Ingeniör-korpsen har derjemte i underdånighet anhållit, att sedan Förhöjd aflökorpsen numera erhållit en utvidgad embetslokal och i följd deraf den vid korpsen ^ktmdsta anställde Vaktmästaren fått en betydligt ökad tjeustgöringsskyIdighet genom flera ren. rums dagliga städning, eldning, m. m„ äfvensom hans biträde med beskickningar nu oftare än förr behöfde anlitas efter Sappörtruppens upprättande, oaktadt afsändningar af ordres, m. m. jemväl bestriddes med ordonnanser, Kongl. Majit täcktes, såsom en billig ersättning för ökade göromål, i Nåder tilldela bemälda vaktmästare, som enligt stat åtnjuter aflöning med 450 rdr årligen, en årlig lönförhöjning af 50 rdr, hvarigenom bans aflöning blefve lika med Krigs-Kollegii vaktmästare; äfvensom Bih. till B. St. N:o 3 a. lill Kongl. Majus Nåd.
till froken Thyraa Jansson for genomgbende af folkskolel&amp;rarinneseminarium (Stockholm stada stipendium); 270 kr. till froken Elisabeth Lundvall for utbildning vid telmisk slrola till monstepiterska (Sijc1ei.-manlancls Iaus stipendium); 240 kr. till froken Selina Astrom for ntbildning till sjukslro~erskn vkl Sabbatsbergs sjnlihus (Vesterbbttem liins stipend&amp;h); 180 kr. till froken Betty ' Eskilsson for utbildning till vafliirarinna vid Handarbetets VBnners kurs (Malmohus lans ' stipendium); I 8 0 kr. till frolren ThB1; Bse Bfalmestsoin for genomgiiende af liiririnnekurs i hnslig ekonomi for follrskola (Ostergotlands lans stipendium). I sammanhnng med ofvanstgende f H vi meddela, att stipendiefonder st % under bildning i 17 af Sveriges Ian och att stipendier atdelas sH snart ett liins insats i Fo~~bunclets allmanna stipendiefond stigit till 5,000 h. Fredrika-Bremer-Forbundets draktreformforenings &amp; smote iigde ' ruin mgndagen den 2S mars kl. 7 e. m. i Pijrbnndets lokal. Motet oppnades af fru Scholander. Till ordforande t~tsigs fra Linder Pull d8charge beviljades styrelsen. Till styrelseledamoter for nasta &amp; r omvaldes fsunrna V. Bendisson, C. Bolrlund, 15. Bolin, E. Gyllander och C. Scho1,ander samt till suppleanter fruuama E. von Bnhr, S. Ngstrom och froken H. Palmqvist. I stallet for fru H. Palme och froken TV. A: son Falck, soin biida undnnbedt sig iiterval, insattes i styrelsen doktor Hedda Andersson (ordinarie) och fru E. Kempe (suppleant).
Genom visa qvinnor varder huset bygdt; men en galen bryter det neder med sina åthäfvor. Den som Herran fruktar, han går på rätta vägen; men den honom föraktar, han viker af hans väg. Dårar tala tyranniskt; men de vise bevara sin mun. Der icke oxar äro, der är krubban ren; men der oxen hafver nog skaffa, der är nog inkommande. Ett troget vittne ljuger icke; men ett falskt vittne talar dristeliga lögn. Bespottaren söker vishet, och finner henne intet; men dem förståndiga är vishet lätt. Kommer du till en dåra, der finner du icke ett förnumstigt ord. Det är dens klokas vishet, att han aktar uppå sin väg; men det är ens dåras galenskap, att det är alltsammans bedrägeri med honom. De dårar drifva deras gabberi med syndene; men de fromme hafva lust till de fromma. När hjertat sörjandes är, så hjelper ingen utvärtes glädje. De ogudaktigas hus varder förgjordt; men de frommas hydda skall grönskas. Mångom behagar en väg väl; men på ändalyktene leder han honom till döden. Efter löje kommer sorg, och änden på glädjene är ångest. Ene lösaktiga mennisko varder gåendes såsom han handlar; men en from man skall vara öfver honom. En fåkunnig man tror hvart ord; men en förståndig man aktar på sin gång. En vis man hafver fruktan, och flyr det arga; men en dåre söker fram dristeliga. En otålig menniska gör galen ting; men en försigtig man hatar det. De flåkote handla ovarliga; men det är de förståndigas krona, att de varliga handla. De onde måste buga för de goda, och de ogudaktige uti dens rättfärdigas portom. En fattigan hatar ock hans näste; men de rike hafva många vänner. Syndaren föraktar sin nästa; men säll är den som förbarmar sig öfver den elända. De som med illfundighet umgå, dem skall det fela; men der som godt tänka, dem skall trohet och godhet vederfaras. Der man arbetar, der är nog; men der man umgår med ordom, der är fattigdom.
De ogynnsamma åkerbruksförhållandena år 1859 inverkade åter på priserna 1860, hvilka voro högst i December månad samma år. I öfrigt torde här böra anmärkas, att hvetet, som någon gång uppgått ända till 38 R:dr tunnan, merändels hållit sig vid 20—25 å 28 R:dr tunnan med undantag af år 1856, då det vanligen betalades med 30, 32 ä 35 R:dr, samt år 1859 och början af 1860, då det vanligaste priset var 18 och 19 R:dr; att rågen, som år 1856 uppgick någon gång ända till 27 R:dr och ogerna bortslutades under 20 R:dr, särdeles i medlet af året samt år 1859 sällan betaltes högre än 12 R:dr, men väl derunder, i öfrigt hållits i ett medelpris emellan 15 och 18 Tal». Litt. 1. Markegångspriser. 1 Tunna Hvete. 1 Tunna Råg. 1 Tunna Korn. 1 Tunna Hafre. 1 Tunna Ärter. 1 Lispund Smör. 1 Lispund Ost. 1 Hö ä 40 Lil. 1 Ärligt dagsverke. Ii. Handelspriser. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Potatis. Understöd. Nya sädesslag. Trädgårdsskötsel. Trädplanteringsförening. 17 R:dr; att kornet, soin år 1856 uppgick till 18 R:dr och sällan föryttrades under 15, i slutet af 1858 och år 1859 allmänneligen såldes för 9 å 10 R:dr, men eljest hållit ett medelpris af 12 å 14 R:dr; att hafren, som någon gång betaltes med 13 R:dr och jemväl undantagsvis bortlåtits för 5 R:dr, i medeltal gällt 6 å 8 R:dr; samt att medelpriset å potatis varit 5 R:dr allt Runt, per tunna. De högsta priserna hafva i allmänhet betingats endast för god utsädesvara.
Kansleren bifall till den gjorda framställningen i underdånighet tillstyrkt. g) Till uppförande af den redan beslutade nya byggnaden för anatomiska institutionen vid Universitetet i Lund anslag, för en gång, af 9,468 R:dr; hvilken summa, ehuru den varit bestämd att utgå af Universitetets egna tillgångar, Hans Kongl. Höghet Kansleren så mycket hellre tillstyrkt måtte af Rikets Ständer äskas, som det ej, utan betydlig olägenhet för Universitetets i förhållande till behofven nog knappa tillgångar, för närvarande blefve möjligt att vidkännas den - Kongl. Mnj:ls Prop. om Statsverk. 1830. na utgift, hvilken ej en gång genom kostnadsbeloppets successiva sammanbringande, numera kunde till sina följder göras mindre kännbar. ti) Till uppförande vid Universitetet i Lund af ett nytt astronomiskt Observatorii-hus, med boställsrum för hela den vid Observatorium anställde personal, anslag, för en gång, af 50,000 R:dr B:co. Da den lokal, som för närvarande är åt astronomiska institutionen upplåten, i flera afseenden är olämplig, bar Consistorium, sedan kostnaden för ett nytt ändamålsenligt Observatorii-hus blifvit beräknad, gjort underdånig framställning om erhållande af den för ändamålet behölliga, ofvan uppgifna summan; och har Hans Kongl. Höghet Kansleren härvid anfört, att behofvet af bättre lokal för Observatorium i Lund utan tvifvel vore välgruudadt, men att fråga kunde uppstå, huruvida icke ett mot ändamålet svarande Observatorium måhända kunde uppföras med mindre kostnad, än den föreslagna, hvaruti dock inköpssumman för behöfliga nya instrumenter ej syntes vara inberiiknad.
Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt. Brodérdnk, Marle och Stramalj: andra slag, enkla eller blandade i skålp. R:dr ] öre. Anm. Påbörjade eller halffärdiga tapisseriarbeten förtullas lika med duken, hvarå de äro anbragte, med tillägg af 20 procent. Brodermönster 1 skålp ___ 20 * Brunsten . Fri. Bränvin och Sprit: Bröd, alla slag Fritt. * Buskar Fria. Böcker: på fremmande språk tryckta; Lexica, deri något fremmande språk ingår, samt Notoch Ritböcker . Fria. på Svenska språket tryckta Biblar, gifna till Svenska Bibel-Sällskapet Fria. från utrikes ort återkommande, i Sverige tryckta, då de reklameras af Författaren eller Förläggaren, eller då två Besigtningsman, af hvilka minst den ene bör vara Boktryckare, intyga att böckerna äro i Sverige tryckta Fria. på Svenska språket i Finland tryckta och af Finske undersåter författade . Fria. andra på Svenska språket tryckta: oinbundna eller häftade 1 gkålp. _ 15 inbundna . \ skålp. — 20 med inbundet, rent eller linieradt papper draga lika tull som papperet, med tillägg af 50 procent. Bönor: alla slag Fria. Bronz; hänföres under Metaller, sammansatta. j Bäfvergäll; hänföres under Apotheksvaror. Brundier; se Plommon. Bär; se Frugter och Bär. Brynstenar; se Sten. < Förslag till Tull-taxa. 7 Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt. Cacao 1 skålp. R-.dr öre. 40 Ca/fe 1 skålp.
Lag och författningar förtjenar wisierligen all conlläeration men, af ännu ömare bestaffenhet är det evalvation» tunäament, som Rikets Näringars bestånd sch trefnad fordrar, och hwilket i det stick allmänna hushållningen, til alla desi delar, nu mera kommit, icke stär at föreua med det förra. LS4 Utom den förhöjning uti warors och egendomars «arde, sam en efter handen tilökt Sedelstock werkat, > Har en dermed tillagande inllustrie -och tilwäxt uti Rikets näringsrörekse, ästadkommit en annan förhöjning un Egendomar och tilwerkningars warde, som til en wist grad , är alldeles inllepenllent af myntets första warde. At nu mera under en dylik ifrån alla näringars bestånd oMljaktig, willja relluccra Lan^uens Sedcl> mynt til likhet med Plätmyntets warde emot Silfwer nore, at gifwa Rikets swaga och aftagande naringsrörelse desi sidsta bane, at jkillja Riket wid den gagneligare delen af desi arbetande Inbyggare, at göra största delen af de qwarblifwande genom fattigdom beswärliga för sig sielfwa och andra, men onyttiga för .Staten, och at för en ordhållighet, hwartil endast det strängaste begrep om (wellie kan styrka, men hwarifran Rikets sannstyldiga bästa, och alwen billighet afräder; försäkra en Kealilation til fullt, som, om den kunde lyckas, gjorde nagra personer i Staten nöjda med alla Lc ösrigaS ofärd.
Englands och flera länders brottmålsstatistik -bekräftar sanningen häraf, och jag har alldeles intet emot, att dödsstraffet afskaffas för de brott, sorn ej af folket anses förtjena ett sådant straff, men yrkar deremot, att detta straff skall bibehållas i sådana fall, der det icke blott af folket anses rättvist utan äfven brottslin, gens egen rättskänsla erkänner dess rättmätighet. Jag läste för några år sedan en afhandling af en utmärkt statistiker från Belgien, deruti han med tillfredsställelse nämner, alt dödsstraffet ej blifvit under en viss längre tidrymd der i landet tillämpadt, samt att, sådant oaktadt, de med dödsstraff i lagen belagda brott ej tilltagit. Men hvad händer? Några år derefter måste dödsstraffet i Belgien ånyo tillämpas. Såsom bevis derpå, att dödsstraffet ej eger den afskräckande verkan, man velat tillerkänna detsamma, har Gr. Sparre anfört, hurusom rånen i sednare tid tilltagit. Jag medgifver, att rånen tilltagit, men bestrider, att denna omständighet utgör ett bevis på dödsstraffets bristande förmåga att afskräcka; tv huru skall ett straff kunna ega denna förmåga, då det aldrig verkställes? Utaf Just.Stats-Ministerns årsberättelser, hvaraf jag har 3:né här till bands, inhämtas, att år 1842 begingos 13 rån, år 1843 19, och år 1852 23. Dessa brott hafva således onekligen under denna tid tilltagit; men, Mine Hrr! af dessa rånare har endast en blifvit aflifvad, och denne hade icke spillt menniskolif, så att jemväl Gr. Sparres upgift, att dödsstraff aldrig tillämpas, der lif ej blifvit spilldt, häraf vederlägges. Gr. Sparre hoppas, att lagen en gång skall blifva en sanning, samt säger, att ju flera missförhållanden finnas i lagen, desto oftare mäste K. M. begagna sin benådningsrätt. Jag hyser äfven denna förhoppning, men vill ej att ändamålet skall vinnas derigenom, att man går längre än försigtigheten bjuder. Frih.