Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefve Mörner, C. G., har reserverat sig emot detta Utlåtande och ansett det föreslagna nya lagstadgandet öfverflödigt. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Nov., kl. 1 e. tn. Betänkande, i anledning af väckt motion om ett lagstadgande, som berättigar fordringsegare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsök nings-mål. I anledning af förspord klagan deröfver, att icke samtlige Konungens Befallningshafvande åt borgenärer, som hafva förfallne fordringar utom de Län, hvarest de sjelfve äro boende, meddela promotorial i lagsökningsi-mål, har Herr C. A. Pousette uti memorial, som från Yällofl. Borgare-Ståndet blifvit till Lag-Utskottet remitteradt, föreslagit, att Rikets Ständer måtte förnya sitt i detta ämne vid Riksdagen 1828—1800 fattade beslut; i sammanhang hvarmed motionären ansett det jemväl böra stadgas, att, om fordringsegare och gäldenär bo inom samma Lån, den förre måtte ega att, genom Konungens Befallningshafvandes i Lånet försorg, få det utslag, hvarå fordran sig grundar, för verkställighet afsåndt till vederbörandes utmåtnings-man, hvilken det borde åligga att derför, inom den för verkstållighets-åtgårders fullbordande redan föreskrifna tid, hos Konungens Befallningshafvande redovisa, dock att fordringsegaren till lösen af diarii-bevis och till expeditions-kostnad skulle nedsätta ett erforderligt penn inge-belopp, hvaraf möjligen uppkommande öfverskott kunde vid slut-liqviden i Lands-Canzliet återfås.
Den, som vill att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, antaga en underdånig skrifvelse, så lydande: »Då de xiii Kongl. Majlis nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrältningen och för bildande af en landstorm ännu inom landel äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna prof vas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en fråga af så genomgripande ari som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Santmans. Lagsamt Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 27. 3 Kongl. Majlis nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat en så lydande underdånig skrifvelse: »Då de uti Kongl. Majits nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrätlningen och för bildande af en landstorm ännu inom landel äro föga kända; då derjemte de icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag lill arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldl; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Majis nu afgifva nådiga Proposition, men anhålla i underdånighet, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga» Stockholm den 5 Juni 1866.
Ständer gemensamt hafva rättighet att besluta sådane ArbetsCommenderingar, men jag motsätter mig hvad som säges i Utskottets Betänkande: enskifta iGo Den 3 Februarii f. m. Bolag, som hädanefter &c., emedan jag anser, alt om Lån på stora egendomar komma att beviljas, som nu är ämnadt, flera enskilta personer skola begära arbetscommenderingar för att verkställa arbeten och derigenom förskaffa sig utvägar att använda dessa penningar, och Indelta Armeen skulle på det viset kunna blifva sprängd. Jag måste motsätta mig att ArbetsCommenderingar kunna lemnäs till sådana företag, och att de kunna användas utan Rikets Stunders börande. Jag vill ej ingå i någon vederläggning af Grefve Brahes framställning örn den stora nytta, som Armeen drager af dessa arbeten, emedan jag sjelf bar deltagit deri och ej kunnat inse att Armeen i och för sin tjenstbarhet har någon nytta af arbetet, men kanske af de långa mardierna dit och dan. Jag anhåller, att RiddarhusSecreteraren måtte uppläsa BondeStåndels beslut. Undertecknad Riddarhus-Sekreterare: PresteStåndet bar lagt det sednare utlåtandet till bandlingarne, och har sålunda troligtvis bifallit det första Betänkandet. BorgareStåndet har, enligt bär befmtelige anteckningar, bifallit det sednare Utlåtandet. BondeStåndets ProtocollsUtdrag innehåller att Ståndet, utan att godkänna de af Utskottet anförda grunder, likväl gillat det förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, som Den 3 Februari» f. m. sorn Utskottet, i Betankandet N:o 3i tillstyrkt. Grefve Brahe: Jag vill endast besvara Herr Hjertås anmärkning dermed, att jag förklarar, det enskildta Bolag a lid rig erhållit ArbetsCommenderingar. De enda Bolag, som erhållit sådane, hafva varit CanalBolagen, hvartill Rikets Ständer sjelfva gifvit sitt bifall. ArbetsCommenderingar hafva annars endast använts till Hamnanläggningar, väganläggningar och dylika för det allmänna nyttiga företag.
Visserligen vore det ganska nyttigt, om jordbruket kunde få någon lättnad i sin betryckta ställning till följd af den aftynande inre handelsrörelsen, men för att komma till ett sådant förhållande måste man känna anledningen till stoppningarna, och som detta icke hör till ämnet, förbigår jag denna del af frågan. Jag önskar återremiss af Betänk. Gr. Löwenhjelm: Hvad som vid genomläsning af Utsk:s Betänk, mest faller i ögonen, är att ehuru Stats-lånet blifvit beslutadt af båda statsmakterne skall dess förvaltning anförtros åt blott den ena statsmaktens delegerade. Jag anser detta politiskt orätt och obilligt och vågar tillägga mindre grannlaga. Mot mig halva två talare upträdt och påstått, att ett föreg:de B. St:rs Beslut skulle göra någon ändring häri omöjlig, emedan enl. samma Beslut lånet skall öfverlemnas till Fullmäktiges i Banken disposition. I likhet med hvad Gr. Liljencrantz sagt får jag förklara, att jag icke tror, att ett sådant beslut lägger hinder i vägen att genom ett nytt stadgande förtydliga detsamma äfvensom det updrag Fullmäktige erhållit, så att detta updrag öfverflyttas till en komité, bestående af Fullmäktige och Regeringens ombud. Icke desto mindre har man anfört åtskilligt som skulle göra saken ganska invecklad, till och med sådant som skulle åstadkomma mera villervalla. I anledn. deraf, att man sagt att sättet för indragandet af lånet skulle föranleda olika tankar emellan Regeringens ombud och Fullmäktige, hvarigenom oredor upkomma, som borde undvikas, erkänner jag, att jag icke kan bedöma detta och lemnar det i sitt värde, men sjelfva grundsatsen vidblifver jag och att vidblifva en princip är icke det samma som att eftergifva fordringar, då den synes röra ett på förnuft grundadt motstånd, hvarföre jag i denna del fogar mig efter majoritetens tanke i saken. I hvad Hr Bildt yttrat, i fråga om orimligheten af uteslutandet af vår handel och i afs:de på jordbrukets underhjelpande instämmer jag. Jag har redan sagt, att ju mera lånet kan utlemnas eller spridas till näringarna af på Den 20 Jan aari.
Bokens första del utgör en berättelse om de i Gen. 6, 1 antydda englarnes fall; deras umgänge med jordens döttrar; de i umgänget aflade resarne och den förödelse, som de anställde bland menniskorna; den genom englarne åstadkomna utbredningen af konster och kunskaper; förderfvet, som deraf uppkom; Henochs sändning till jorden att förkunna englarne deras dom; straffets verkställande på dem; resarnes öde och slutligen syndafloden. Samma del skildrar färder, som Henoch företagit på jorden och i himmelens lägre sferer, hvarunder englar förklara allt hvad han skådar. Andra delen redogör för Henochs resor i den högsta himmelen, der den preexisterande Messias’ herrlighet för honom uppenbaras. Tredje delen, kallad „de himmelska ljusens omlopp“ är ett originelt försök till biblisk astronomi. Fjerde delen innehåller Henochs som yngling upplefda drömsyner i hvilka judafolkets historia går i allegoriska bilder förbi hans öga. Femte delen består af varningsoch förmaningstal. Författaren har här synbarligen tagit skildringen i Daniel (7, 9, 10, 12) till mönster. Ett grekiskt ord, som motsvarar det hebreiska scheol. Begge dessa ord äro i vår svenska bibel oriktigt öfversatta med helvete. De betyda det för alla döda gemensamma skuggriket, der de förblifva intill domen, då de rättfärdige ingå i himmelriket, de orättfärdige störtas i Gehenna. Se noten under sid. Att i uttryck af ganska materialistiskt slag kläda sina föreställningar om himmelriket var bland judarne vanligt. De fleste tänkte sig utan tvifvel det eviga lifvet endast som en förbättrad upplaga af det sinnliga. Men äfven de, som höjt sig till en andligare uppfattning, försmådde ej att hemta sina bilder ur den populära åskådningen. Jemför Jesu ord: „Många skola sitta till bords med Abraham, Isak och Jakob uti himmelriket“, (Math. 8, 11), hvilka ord kunna tjena som parallelställe till ofvanstående.
Bort allt, som gräligt smakar Af tvär Philosophi! Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag fägnas alltför gerna Inunder min Calott. Föräldrar allt från Eva! Stor tack i alla land, För det så många lefva, Och min person derbland! Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag lefver alltför gerna Inunder min Calott. Då ärelust sig qväljer, Med blixt och dunderdon: Till tidsfördrif jag väljer En liten air och ton. Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag sjunger alltför gerna Inunder min Calott. När hela verlden grillar, Allting med fruktan ser, Och mycket sig inbillar: Jag i mitt sinne ler. Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag skrattar alltför gerna Inunder min Calott. Som ganska sällan vankar, Hvad verklig sällhet är: Så roas jag af tankar, I fantasier kär. Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag drömmer alltför gerna Inunder min Calott. En sprittning själen känner Af qvicka ögonkast; Som nässlor små det bränner, Som lim det hänger fast. Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag klappar alltför gerna Inunder min Calott. Min väg med blomsterkransar Jag så vill banad se. Hvart lif anställe dansar, Och hela verlden le! Tack, kära Födslo-stjerna, För denna sälla lott! Jag leker alltför gerna Inunder min Calott. Visa om Pepparen. Till Lofön kom fordom en blå Matador85, Från verldenes ända, der Pepparen gror; Men aldrig förgäter jag den Pepparn. Han kom med all frukt, som det landet framger, Markattor, Morianer, och Peppar, och mer; Men aldrig förgäter jag den Pepparn. Från Konungen sändes med ärter ett fat: Jag tänkte, det var Guds välsignade mat; Men aldrig förgäter jag den Pepparn. Hvad smådrängen frambar, det sväljde jag ned: Jag drog efter andan, blef häpen och vred; Men aldrig förgäter jag den Pepparn. Jag önskar ej ha synd!
Ett rent svenskt ord för begreppet kommun finnes icke; och om af dessa skäl detta ursprungligt främmande ord, som redan allmänt begagnas i taloch skriftspråket, nu äfven blefve införlifvadt med lagspråket, för att åt begreppet gifva det uttryck, som rätteligen erfordras, torde omsorgen för språkets renhet dervid finna en ursäkt uti omsorgen för begreppets klarhet. I si II mann a sta tly anden. De under denna rubrik upptagna sex §§. afse bestämmandet af kommunalområderia och kommunernas allmänna rättigheter såsom sådana. Hvarje soken skulle, enligt regeln, utgöra ett kommunalsamhälle, och den kyrkliga indelningen således äfven bestämma kommunernas. Delta förslag innefattar en gärd åt gamla, häfdvunna förhållanden. Landsbygdens indelning i soknar och dessas derefter ordnade gemensamma intressen, rättigheter och pligter hafva under tidernas lopp vunnit en så fast hållning, alt en rubbning eller förändring deruti i borgerligt afseende väl icke utan många svårigheter skulle kunna genomföras eller antagas vinna bifall af dem, sådana förändringar närmast komme att beröra. Då begreppet soken, efter den betydelse, hvaruti det nu tages, tillämpas ej allenast på sådana kyrkoområden, der en kyrkoherde är anstäld, utan ock på sådana, som väl hafva egen prest och kyrka, men derjemte likväl betraktas såsom annexer till en s. k. moderkyrkoförsamling, från hvilken de ursprungligen blifvit i visst afseende utbrutna, blir deraf en följd, att sådana sokuar till sitt område kunna blifva ganska inskränkta kommuner och tili verksamhet och förmåga alltså äfven jemförelsevis svaga; och detta är visserligen så mycket mer ett ofördelaktigt förhållande, som obestridligt är, att större, förenade krafter kunna för sina ändamål med jemförelsevis mindre XI kostnad oell bättre framgång uträtta mer, än der förhållandet är motsatt.
Geijers storhet säges vara en sådan (vi citera ordagrant), “ som, införlifvande sig med föremålets * och i dettas försänkande sig för oss blir märkbar endast i den storhet, hvari detta föremål sjelft träder fram för våra blickar, liksom deri, att emedan den från ytan tränger ner till grunden af tingens väsen, den äfven vid det skenbart obetydliga uppdagar en betydelse och ett värde. — Det är snillet, som likt ljuset,sjelft osynligt (? ), der vi förut endast sett tillfälligheter eller hopade massor af registrerade händelser, låter oss vid förnyad bekantskap skåda sammanhang, ordning, skönhet. * Vänder författaren åter sina blickar till våra dagar sä ser han deremot “ det ständigt förnyade skådespelet af uppträdande stora inänu (figuren ironi), “ som påkalla vår beundran med att producera sig i behandling af fula eller små toremål, eller en sådan behandling af föremålen, hvårmed dessa synas fula eller små — men deras “ (de stora männens) “ egen storhet, så mycket mera bjert framträder vid motsättningen mellan dem sjelfva och .hvad som drages inom „spheeren af deras verksamhet. “ Det är ej lätt att gissa, hvilka företeelser i nutidén detta lilla utfall skall anses gälla. Man kunde komma att tänka på den naturalistiska skolan inom vitterheten, hvilken ju ej sällan plägar få uppbära förebråelsen att med förkärlek “ producera sig i behandlingfaf små och fula “ ämnen; men den tillagda förklaringen, att detta skulle ske i afsigt att uppnå en kontrastverkan mellan författarens storhet och ämnets litenhet, är då verkligen alltför sökt för att vinna full tilltro. Eller kanske har hr R. afsett våra dagars historiska (och religionshistoriska) kritik, särdeles den utomak^-demiska, hvilken onekligen stundom temligen omildt behandlar häfdvunna föreställningar och reducerar mången ryktbar storhet till mycket menskliga proportioner; men äfven der torde en så lumpeji tendens som den af hr R. insinuerade endast i högst enstaka fall, om ens någonsin förekomma ..
Då förhållandet verkligen är sådant, att det ej är i Utsktns förslag till lag utan i ett postscriptum efteråt, som denna mening är intagen, och deruti äfven är inbegripen en försats, som ej har någonting motsvarande i Hr Stråles förslag; så får jag förena mig med Gr. Frölich i detta afseende. Om då, såsom jag förmodar, Hr Stråles förslag blir afslaget, så innebär detta R. o. Ad:s beslut, att de enskilda banker och disconter, som redan äro inrättade, blifva vid deras redan erhållna privilegier under den återstående tiden orubbadt hibehållne; derest de ej sjelfve önska att underkasta sig de förändringar, som genom den nya lagen komma att bestämmas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg propos. böra framställas å Hr Stråles förslag. Ropades ja. Hr Landtm, framställde derefter propos. till antagande af Hr Stråles förslag. Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja. Hr Landtm, förklarade, det han funnit nej hafva öfverrösta! ja. Hr Stråle: Då jag är ensam om min mening, så vill jag visserligen ej besvära R. o. Ad. med en votering, utan anhåller blott att emot det nu fattade beslutet få reservera mig till protocollet. Jag fruktar att i följe deraf, att någon bestämd lagstiftning för de redan varande bankerna ej kommer att äga rum, stora olägenheter i en framtid kunna uppstå; och får tillika förklara, att då härigenom den motion, jag i detta ämne väckt, är afslagen, så anser jag mig ej vidare böra deltaga i de discussioner, som vidare i detta ämne förekomma. Frih. Boye: Jag ber Hr Landtm, och R. o. Ad. vördsamt om förlåtelse, att jag begär votering. Ändamålet dermed skall jag loyal t uppgifva är, att yi må slippa att få D e ii 18 F e 1) r u a t i f. m den i §:n föredragen pä förmiddagen.
Svar till » N. N. », utbilda sig i hushållsgöromål. Har genomgått hushållskurs. Svar emotses tacksamt med jämnt och gladt lynne begåfvad läraSund, Ydre. vid hudlöshet hos barn m. m. m. m. Ju äldre den engelska undersalvan blifver, desto (288) till » A. 1899&gt;, p. r. Halmstad. bättre resultatl I hvarje familj bör alltid finnas ett förråd af detta enda hjälpmedel. Minrinna, önskas i höst för tvänne barn, 8 å (G. G. 3356) dre än 2 dosor sändes e j; försändes endast mot förutinbetalning af beloppet eller mot 10 år, å större egendom i Stockholms närTjiN BÄTTRE, medelålders flicka söker efterkraf. Kostar med postporto, fraktsedel och inpackning m. m. kr. het. Svar till » Barnkär », adr. S. Gumeelii • * 7 plats som hushållerska hos respektabel Annonbyrå, Stockholm. (G. 86473) p N UNG, KVINNLIG SJUKGYMNAST ungkarl på landet. Svar till » I. I. », Valla, %rW Talrika attester till förfogande. Ml önskar till hösten plats i enskild familj Flodafors. (289) eller hos läkare som massör antingen här Jag v a m a r mot inköp af värdelösa förfalskningar och ber att noga iakttages att på T ETT ENKELT PRÄSTHEM nära UpX sala önskas till hösten en allv., barnkär 1 Sverige eller utomlands. Goda betyg och N BÄTTRE, snäll och villig flicka önhvarje degel måste ofvanstående skyddsmärke och firma » Schutzengel-Apotheke des A. flicka, af bättre fam., som mot fritt vivre skar i höst plats mot fritt vivre, helst i referenser finnas. Vidare genom korresponThlerry In Pregrada » vara inbrändt. vill gå husmodern tillhanda. Kärleksfullt dens, adress » S. T h l e r r y bemötande utlofvas. Svar till » S. », Upsala deltaga i och lära alla inomhus förefallande (276) C l l U d lUKUpbbldlie.
Haglen smattra öfver slottets kopparklädda tak, piskas ned öfver borggården och ridbanan, öfver slottskyrkan, gardesstallen och ridhuset, öfver hofteatern och marmorbron mot Kongl. Palatset vid Kalleboe kanal. Bakom ett af de stora fönstren i detta palats – enligt gammal häfd ett slags annex till slottet, med rum för hofvets privilegierade gäster – står en högvuxen och skulderbred kavaljer med djärft buktad näsa och stora, blåa ögon, som blicka lugnt mot hagelskuren genom de grönskiftande små rutorna. Det är hofmedikus Johann Friedrich Struensee. Af sina vänner i Altona kallades han »den tystlåtne», därför att han till och med i deras krets oftast satt som en sfinx, rufvande öfver dunkla framtidsplaner. Sådan han nu står där bakom fönstergallret, en smula framåtböjd, med blicken skarp och de fylliga läpparna hårdt slutna, liknar han en vandringsman, som sträfvar framåt mot stormen, drifven af en rent fysisk verksamhetslust, utan tanke på sina krafters begränsning och utan att ana sitt mål. Han rör sig framåt därför att han icke kan vara overksam, luftens motstånd eggar hans fåfänga, och han spänner sin kraft till det yttersta; men den gnistan, han bär inom sig, kan flamma upp till en eld, som förbränner alla ädlare inre organ. Tankarna draga i en lugn, bred ström genom hans själ, utveckla sig ur eller vid sidan om hvarandra, liksom hvirflar i rök. Ibland skimrar där fram en glimt af ironi och ibland glimmar en gnista af vrede, men det finns ingenting nervöst eller nyckfullt i rörelsen och allt det mörka tecknar sig mot en bakgrund af ljus och stark själfförtröstan. Vintern i detta land har varit lång, men våren måste ju komma. Mer än tre månader har han nu bott här uppe i mörker och köld, och ofta har han under den tiden längtat tillbaka till det lilla huset med utsikten öfver Elbe, till det otvungna umgänget med vännerna, som samlades omkring hans bord i Altona ... Här uppe har han inga vänner. Det kommer sig af den tvetydiga ställning han för ögonblicket intager.
I fråga åter om den betänklighet, som Utskottet ansett, ligga i möjiigheten af propositionens förryckande, så erkänner Utskottet, att å andra sidan ej får förbises det en röstande, sorn ansåge en större olikhet i algifts-beloppet önskvärd, än den någotdera Ståndet beslut it, vore, i fall de båda olika näringarnes beskattning sammanfördes, förhindrad att rösta efter sin öfvertygelse. Derföre, och med afseende derå, att inom alla fyra Riks-Stnnden den mening blifvit uttalad, att frågan bordt delas, har Utskottet ansett sig böra i -denna del frånträda sitt förut afgifna förslag. De propositioner, för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, det Särskilda Utskottet alltså anser sig böra föreslå, äro följande: 4 Särskilda Utskottets Memorial, M 23. Den, som vill att, i öfverensstämmelse med Ridderskapels och Adlens samt Presteoch Borgare-Ståndens beslut, afgift vid minut-handel med och utskänkning af bränvin skall, så i stad som å landel, utgöras med ett visst penningebelopp för hvarje kanna af det bränvin, som af Bevillnings-Taxerings-Kommitlé beräknas komma att genom minut-handeln eller utskänkningen försäljas, eller för hvilket afgift antingen på auktion, eller af bolag ulan auktion, åtages, röstar Ja; den, som det ej vill, röstar Nej. Yinner Nej, kommer, i Öfverensstämmelse med Bonde-Ståndets beslut, icke annan afgift för minut-handel med eller utskänkning af bränvin att af Rikets Ständer åläggas, än den, som enligt Kongl. Förordningen den 10 Oktober 1851, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, kan af BevillningsTaxerings-Kornmitté bestämmas. I fall vid denna omröstning Ja vinner, torde beloppet af den sålunda beslutna afgifien ätt för hvardera försäljningen bestämmas genom följande omröstningar: A) afgiften vid minut-handel: JV2 2.
Då emedlertid bemälde tjenstemans åligganden, äfven om göromålen i sednare tider i någon män ökats, ingalunda lära vara jemförliga med dem, som tillhöra Kollegii sekreterarne, för hvilka aflöning till sistnämnda belopp i fråga kommit, samt innehafvaren af Sekreterare-beställningen vid Öfver-Inlendents-Embetet hittills kunnat och jemväl hädanefter torde med denna sin befattning kunna förena annan tjenst, anse Rikets Ständer, under sådana förhållanden, den föreslagna aflöningen skäligen böra inskränkas till 2,400 R:dr eller det belopp, som i Öfver-Intendents-Embetels underdåniga förslag til! ny aflönings-stat för verket finnes för Sekreteraren uppfördt och hvilket alltså blifvit af Rikets Ständer beviijadt. d) Enär Kamreraren vid Museum i årlig inkomst af Statsverket endast bade 630 R:dr i aflöning, jemte en hyresersältning af 675 R:dr, som bemälde tjensteman, jemlikt Kongl. Brefvet den 3 Oktober 1855 uppbär af Direktionen för Nya Elementarskolan, för hvars byggnad plats blifvit beredd genom rifning af Kamrerarens förra boställe vid Beridarebansgatan, och då det syntes lämpligare, att sistnämnda årliga utgift besparades Elementarskolan till lättnad vid hennes öfrige utgifter, bar E. K. M:t, under förutsättning att hvresbjelpen från nämnde skola komme att upphöra, föreslagit, att Musei-Kamrerarens aflöning måtte fastställas till 2,500 R:dr. Med afseende derå, alt bemälde tjenstemans åligganden icke äro af den trägna beskaffenhet, alt dessa uteslutande taga hans tid i anspråk, och Kamreraren således icke torde vara förhindrad att genom anställning i annan tjenst bereda sig särskilda inkomster, hafva Rikets Ständer, i betraktande jemväl deraf, att Ölver-Intendenls-Embetet för nämnde beställning föreslagit ett vida lägre belopp, bestämt aflöning lör Kamreraren vid Kongl. Museum lill 2.000