Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Lefren> Johan Pehr: Sedan Grefve Posse och Friherre Cederström yttrat sig, behöfver jag ej vara vidlyftig, emedan desse Herrar till större delen förekommit mig. Jag får dock erindra, att frågan delar sig i 2:ne delar, om nemligen medlen skola utbetalas nu genast eller först fram i Julii månad. Orsaken till hela denna förvillelse är, att StatsUtskottet uti dess till Fullmägtige i RiksgäldsContoret expedierade ProtocollsUtdrag förändrat ett ord emot lydelsen i Sländernes beslut. Jag anmärkte genast i StatsUtskottet, alt fråga för närvarande endast knnde uppstå om Directionens qvittence för medlen, men icke destomindre inflöt i Pro - Den 4 Maji f. m. 43 tocollsUtdraget ordet förbindelse, i stället för ordet vilkor, som står i Ständernes beslut. Jag hemställer tillden höge Domare, hvilken citerades af Grefve Posse, huruvida han, såsom Domare, skulle tilltro sig att tolka ett document, sedan det blifvit till ordalydelsen förändradt, om äfven, såsom här, utan allt uppsåt till förvillelse, annorlunda än det lydde vid beslutets fattande. Grefve Frölich: Ju längre discussionen fortfar, ju mera invecklad blir den. Af Friherre Akerhjelms yttrande finner jag det likväl vara klart, att CanalDireclionen icke är af Bolaget berättigad lyfta det beviljade förskottet, eller ens att söka lån för Bolagets räkning. Måhända kan den anses berättigad, att söka erhålla en gåfva, och denna rättighet har den väl kunnat taga sig sjelf, utan någon slags autorisalion; men då frågan är om, att upptaga lån, måste rättigheten att afgifva förbindelse för den låntagande vara o vilkorligt gifven. Man har nu talat om en interims-förbindelse af Directionen; men jag hemställer, om Directionen har någon rättighet att afgifva en sådan förbindelse för Bolagets räkning. Eljest måtte den endast komma att förbinda Directionen, men ej Bolaget. Om man nu ändlligen vill vinna det älskade ändamålet af prompt utbetalning, må hvar och en taga på sig vådan, att anförtro
Eders Kongl. Majus underdånigste tropligtigste tjenare och undersäter På Prest - Ståndet* vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman, På Ronde - Ståndets vägnar Lars Olsson n. v. Talman. På Ridd, och Adelns vägnar Carl Mörner h, t. Landtm. På Borgare - Ståndets vägnar H. N. Schwan h. t. 1 alnian. Upp - Den 15 Juni. Uppläst lios samtcliga Riks - Stånden den i5 Juni. Stortnägtigste Allernådigste Konung! Ii ios Riksens Ständer hafva Fulimägtige i Rikgf gälds-Contoiret gjort en hernställau i afseende pl ersätining af Skjuts och Tractamenter för Ledarriöfer uti Compromiss-Rätter uti Bevillningsmål, och i delta ämne anfört, huruledes Riksens Ständer uti 8 Art. >j §. 9 morn. af i 8 lo års Bevill-' nings-Förordning föreskrifva, att skjuts och tractamente för Ledamöter i Bevillnings-CompromissHätter skulle af Kronans medel bestås; men då någon viss fond dertill icke blifvit anvisad, hafva Fulimägtige, uppå vederhörandes gjorda förfrågan, bifallit, att desse af Riksens Ständer beviljade utgifter väl skulle af Riksgälds Contoireis medel få förskjutas, men till framdeles ersättning elier afskrifning uti Räkenskaperna balanceras; i följd hvaraf några sådana poster likväl till ett ganska ringa sammantaget belopp, uti Renteri-förslageu, som till Riksgälds.Contoiret ingå, förts under Balance; dessutom vöre att förmoda, det utgifter af samma beskaffenhet uti andra
Ut« skottet rrodde deremot, der öfwerklagade Jnqwarte» rings beswäret för der närwayande lämpeligast kunna afhjekpas derigenom att i de Städer, hwarest ständig Garnison ar förlagd, pä Statens och det Allmännas bekostnad sä midt och sä sort desi tillgängar medgrf-' wa, Caserne byggnader, lämplige och rillräcklige för ändalmälet blifwa anlagde och underhällne; men att Riksens Högloft. Ständer tillika hos Kongl. Maj:t i underdänigher bords anställa, art lill lättnad i de Onera och Utstvlder, som med Inqwartering qf Ca» vallerie framför den af Jnfanterie äro förenade, Skallar och andre till Magasiner och fönvaringsrum för fourage m. m° erforderlige hus, i de Städer der CaValleri-Trouppe i Garnison eller Ständqwarter är för» sagd, genast pä Starens bekostnad mätte ward» anskaffade. Hwilka hock Riksens Högloft. Ständers Egen - *38» Den 27 Februari?» gen pröfning ^Vördsammeligen skulle underställas. II, 5uxra. Lx krotocollo. k. d^etLs!. Lgdes pä bordet.' Uplastes följande: Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Lag« Utskotts Protocoll, hällit den rz Februa» rii 1810. S. D. För Utskokret anmäktes och uplastes ett af Herr Hof-Marskalken Baron Uuäbeck, hoS Högloft. Ridderstapet och Adeln den r8 ststl.
Presten-prelaten tycktes ha god lust att servera, men öfverlemnade detta likväl åt Minin, som med högtidlig min förrättade sitt vigtiga uppdrag. Vi hade allesammans, så godt sig göra lät, grupperat oss omkring elden; sin dotter hade likväl biskopen skjutsat undan för att sjelf intaga hennes plats. Då jag nu uppsteg för att be den stackars flickan intaga min plats, utropade han förargad: "ah ni, låt bli att vara artig, hon är nog galen i karlar ändå! För det felet har jag pryglat tre af mina döttrar förut till dess de miste förståndet och den här skall väl gå samma väg!" Faktiskt, liksom allt annat i denna skizz. Till och med Minin såg förlägen ut. Jag nödgade likväl den unga flickan att taga plats emellan de båda schvveitziskorna som med ett visst deltagande omhuldade den öfvergifna varelsen. Theet dracks imellertid och vi afreste. Om morgonen voro vi i Dünaburg. Sjelfva staden är ett snuskigt näste, uppfyldt af rusiga ryssar, snuskiga polackar, judar och soldater. Nu var der dock mera lif på platsen, ty jernvägen härifrån till S:t Petersburg var färdig ehuru ännu icke upplåten till trafik. Efter några timmars uppehåll fortsatte vi vår färd genom det enformiga nordlithauiska landskapet, Vid Ostrowsk passerade vi likväl en öfverraskande ståtlig hängbro öfver floden Welikaja, som vid Pskow utfaller i sjön Peipus. Från denna sistnämnda stad var jernvägen till Petersburg redan i full gång och alla mina reskamrater hade blott köpt mallpostbiljett ända hit. Endast jag hade löst en biljett till S:t Petersburg. Det oaktadt lät jag öfvertala mig att åtfölja det öfriga sällskapet. Jag förklarade imellertid att jag ville fara i tredje klass. Härimot opponerade sig väl biskopen, men då jag sade honom att jag, för att åtminstone i någon mån få kasta en blick på det så kallade folkets sätt att vara och föra sig, föredrog tredje klassens träbänkar framför andra klassens resårsoffor, och att ju han gerna kunde ha en annan smak, förklarade han sig likväl beredd att på det "sällskapet icke skulle åtskiljas" jemväl fara i samma klass som jag.
Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 27 junii 1847. § 1. S.D. Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig kassornas räkenskaper för nyss förflutna året. § 2. Emedan bonden Johan Mattsson Strömlander i Österåsen mer än 30 år förestått fattigcassan, och nu begärde entledigande från detta besvär och denna befattning, kunde församlingen icke neka honom denna begäran, under yttrad tacksamhet för cassans redliga förvaltning, och valde, med enhällig röst till hans efterträdare, kyrko värden Jöns Ersson i Lassgård, hvilken således hedanefter kommer att förestå och förvalta både kyrkooch fattigcassorna. § 3. Anhöll bonden Pål Pärsson i Munkflohögen att blifva befriad från sexmans befattningen, hvilken han i 5 års tid förestått, hvilket honom beviljades och valdes till hans efterträdare, eller 6-man i andre kyrkorotan, bonden Pär Hemmingsson i Knutkaribränna. § 4. Yrkade kyrkvärden Jöns Ersson, att hvar och en, utom de utfattige, måtte sjelf hålla redskap vid grafvars öppnande efter dess aflidna anhöriga, men som nu ganska få bönder voro i sockenstämman närvarande, kunde inte vist beslut derom nu fattas. § 5. Beslöts, det skulle af fattig-cassan tilldelas nedanskrifvna utfattige inom socknen följande belopp nemligen Till Ingeborg Pärsd:r i Storgård 1 r.d:r Maria Ersd:r i Österåsen 1 Maria Mattsd:r i d:o 1 Brita Jonsd:r i Kougsta 1 Brita Nathanaelsd:r i Kyrkbyn 1 Kerstin Larsd:r i Kougsta 1 Anna Larsd:r i Österåsen 1 16 124 Alexander Krus i Huse 1 Pär Stark i Storgård 1 dess dotter Märet Pärsd:r i d:o 1 Olof Jönsson i Storhögen 1 Joh Ludv. Tenggren i Greningen 3 Fältj. Erik Bergs barn i Huse Pär Ed i Jonsgård 1 Till Mårten Blom i Munkflohögen för Pär Sands skjötsel och begrafnings kostnad 8 Summa r.d:r 24 In fidem 4 kpr korn N. S. Edlund
S:rs anhållan vid sista riksdagen hos K. M., att en komité måtte tillsättas att uppgöra en Bevillmsförordn. på billigare grunder än den nu gällande. Man erkänner allmänt olägenheterna af den nu gäll. förordn.-n; och det synes mig således temmeligen besynnerligt att, då ett nytt förslag uppgifves, man ändock vill, under erkännande af det gamlas orättvisa, bibehålla detsamma. Andra Art, 2 § innehåller: »För all inom Riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde». Då jag är fullt öfvertygad, att ingen inom detta hus vill frånkänna den i Utsk:s förslag angifna principen för fastighetsvärdenas bestämmande och dess riktighet, vet jag ej, om det är rätt och fördelaktigt att till nästa riksdag uppskjuta denna frågas behandling i de delar, som möjligen kunna gifva anledning till Den 9 Maj f. m. 35 anmärkningar och påkalla några förändringar. Ett totalt bortkastande af detsamma kan jag icke tro ligger i majoritetens af Huset mening. Jag kan icke föreställa mig att man från denna till nästk. riksdag skall komma på säkrare grunder för sin öfvertygelse än från den förflutna till nuvarande. Detta synes mig således blott vara en skenbar anledning till uppskof och således icke böra vara någon anledning dertill. Här har af en tal. blifvit yttradt, såsom invändning mot nu föreslagna förordning, att den skulle lemna en lättnad för framtiden att öka bevillningen till så hög procent, som för statens behof vore erforderlig. Hvad mig beträffar, så ligger enligt min åsigt deri en af de största fördelarne, som kunna tillräknas denna förordning, i det att den på säkrare grunder, än nu är fallet, kan förhöja bevillningen. Den företer dessutom den fördel, att man icke vid hvarje riksdag behöfver förändra författningen, utan endast procenten. Man har vidare invändt, att man genom tillämpning af den föreslagna förordmn kan lika lätt komma upp till en bevillmssumma af 3 å 4 millioner, sorn till 2, hvilka erfordras. Detta är dock något, som i ännu högre grad lärer vidlåda nuvarande Bevillms-förordn.
Inom konstens, litteraturens, sportens, ja, jurlifvet erbjuder ofta scener, hvilka på ett så slående sätt parodiera många själfva vetenskapens och religionens område företeelser i människolifvet, att man ersöka de tränga, knuffa, slingra och krypa sig far en oemotståndlig lust att blicka de i dylika fram till ryktbarhet; och nå dessa olyckliga, parodier spelande djuren in i ögonen för att förkrympta själar icke uppför backen till ryktets tämpel, så se de ändå en sidoväg dit: se, om icke skalken där tittar fram. I ett hem såg jag en gång en hund och » ett uppseendeväckande själfmord ». Jag har en gång sett ett dramatiskt anlagdt en katt, hvilka, att döma af deras dagliga lekar och gemensamma sofställe, måste vara djur af egen drift uppföra en parodi på denna riktigt goda vänner och kamrater. Men den afart af mänskliga sträfvanden. som kände dessa två nogare, visste, att Bella En gammal bokoch musikförläggare fick var en stor läckermun, som med lika stor fören dag besök af en varelse, om hvilken man siktighet smög sig in i hönsgården för att icke i första ögonblicket kunde säga, om det dricka ur de nyvärpta äggen, som somliga davar en misslyckad man eller dito kvinna. mer smyga sig till konditorierna för att äta Håret, hufvudbonaden, ytterplagget tydde på tårtor och glace. en manlig varelse; det vissna, skägglösa anOch sedan skrämde Bella sin matmor gesiktet jämte den omständighet, att människan nom att ställa sig, som om hon hade en myckom in i rummet med hufvudbonaden på, tydde på, att det var en kvinnlig, och den tunna ket klen matlust, det lilla fina kräket. I sin ömma omsorg för Bella fann matstämman tycktes afgjordt bekräfta detta senare. » Nå, fröken Ulla, är det ni! » hälsade henne modern ändtligen på att begagna afundsjukan för att förmå läckermunnen till att äta god, den gamle med ett kallt leende. » Jag beklagar, att jag icke mera har tid att genomläsa mänsklig föda.
Maj:t har, i icke obetydlig mohn, ökat det underhåll, som till Gratialister från Vadstena Krigsmanshus-Kassa och Amiralitets Krigsmans-Kas-' san utbetalas, och Krigs-Befälet, som innevarande år varit sammankalladt, har på ett sätt, som fullkomligen svarat emot Kongl. Maj:ts detsamma tillkännagifna Nådiga afsigter, icke allenast förhöjt de från Arméens Pensions-Kassa utgående Pensioner, utan äfven grundlagt en. serskild Pensions-Inrättning för Enkor och barn, efter delägare i berörde Pensions-Kassa. Kongl. Majit, som iakttagit alla tillfällen, att gifva Arméen prof af Dess Kongl. Nåd och Omvårdnad, har äfven för dess förmon, användt betydliga summor af sådane serskildta medel, som icke tillhört Statsverket. Öfvertygad om den skada, som föranledes af högt uppstegrade Ackorder, i det den verkliga förtjensten, som saknar tillgångar att dem erlägga, utestänges från högre och förmonligare Embeten, lich räntorne derå borttaga en ansenlig del af den Emi betet åtföljande Lön, har Kongl. Majit funnit högst angeläget, att afskaffa dem inom de högre - 32 Konungens Nåd. Berättelse. jri-c graderne, och till den ändan låtit utbeala ofver Fy ra hundratusen Riksdaler såsom er. pätitning för utgifne Ackorder til! redan afgårone, eller ännu i tjenst varande innehafvare <f sådana Embeten. Då Regementerne blifvit ansenligen förstärkte genom det tillslagna Beväringsmanskapet, har nödvändigheten fordrat, att äfven öka Befälet, och då några tillgångar till Jmner for dem icke funnits, har det varit oundgängeligt, att låta det tillökade Befälet tjena i högre grader, med de* inskränkta Löner, sorn för lägre grader förut varit fastställde.
Beträffande åter den af denna tjensts sednaste innehafvare, nuvarande Kamereraren Biörck, sökte och af Fullmägtige förordade serskilda gratifieation, så synes det Utskottet, såsom prasjudicat, betänkligt att, genom en sådan gratifications beviljande, i sjelfva verket bereda en retroactiv löneförhöjning för flera redan förflutna år. Utskottet får således, för sin del, afstyrka den uti ifrågavarande hänseende gjorda och af Fullmägtige förordade ansökningen. Stockholm den i4 November 1844. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Nov., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om alla bevillningsmedels samt öfriga Stats-medels ingående lill Riksgälds-Contoret. (1. A.) Till Stats-Utskottets handläggning äro ifrån Borgareoch BondeStånden remitterade nedannämnde motioner: af Herr Kjellberg, J. A.} som, med anledning af Rikets Ständers år i843 församlade Revisorers tillstyrkan, förnyat sitt vid nästlidne Riksdag väckta förslag, att Statens alla extra ordinarie inkomster, af hvad namn de än voro, måtte, lika med ali annan bevillning, ingå till Riksgälds-Contoret, för att af Fullmägtige derstädes, efter serskildta anordningar, Kongl. Stats-Contoret tillhandahållas och i mon af behof utbetalas för de af Rikets Ständer bestämda ändamål. Det vore, i motionärens tanka, olämpligt, att ett och samma Verk fungerade både som Bokhållare och Casseur. Dessa egenskaper förenade Kongl. StatsCon - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 66. toret hos sig, enär alla extra ordinarie inkomster af detsamma förvaltades, så väl i afseende på uppbörd som fördelning, och detta utan ansvarig redovisningsskyldighet, så vida utgiften kan styrkas genom ett Kongl. Bref, constrasigneradt af en vid inträffad Revision redan afgången Departementschef. Uti denna motion hafva flere Ledamöter af Borgare-Ståndet förklarat sig instämma. 2:0 Af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs
N:o 284* å Stat uppförda Generationer i penningar böra erhålla rättighet, att, lika med Landshöfgar och i enlighet med hvad Forfattningarne om afskedstagande Civila Embetsmäns pensionerande föreskrifva, vid 65 års ålder, efter erhållet afsked, till pensions åtnjutande för den Öfriga lifstiden uppföras å Allmänna IndragningsStaten; dock att på en gång ej flere än a:ne sådana pensioner bestås. Med bifall dertill, att E, K, M:ts Generaladjutant för Arméen hädanefter må bibehålla Lön på Stat vid den Corps, der han för Öfrigt är anställd» hafva R. St. fastat det vilkor, att härunder må beräknas endast den egentliga Lönen och ej Taffelpenningar, Fourragemedel m. m., hvilka böra tillfalla den, sorn i hans ställe den ordinarie tjensten förrättar; hvaremot för bemälde General Adjutant å denna Stat serskildt uppföres ett årligt arfvode, å 3oo R:dr i månaden, med R:dr 3,6oö* Det generela anslaget å denna Stat till Adjutanters Arfvoden, Ved och Ljus samt Skrifmaterialier, m. m., deraf förut utgått de nu indragna Taffelpenningarne för GeneralAdjutanten med 1,200 R:dr årligen, men hvaraf härefter äfven böra bestridas Fourragemedel för Adjutanters hästar och andra utgifter, som å Tredje HufvudTitelns besparingar förut måst anvisas, hafva R. St. funnit godt att oförändradt, dock emot redovisning, lika med andra allmänna medel, å Staten bibehålla med R:dr 4000. Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifa. JS:o 284- 183 Å IngenieurCorpsens Stat hafva R. St. beviljat Löne-tillökning för 2:ne Majorer från i,3oo lill 1,600 R:dr, R:dr 600; —* —. Och för 10 UnderConducteurer från 15o till 200 R:dr 5oo: Tillsammans
Hvad motionen slutligen innehåller, angående Rotehållarnes på Gottland befrielse ifrån Båtsmännens förseende med persedlar, emot skyldighet att derföre erlägga betalning efter Markegångspris, är, i Utskotten» tanka, elt Rotehållarne enskildt rörande ämne, som beror på deras egen underdåniga anmälan hos Kongl. Maj:t, och hvarmed det icke lärer tillhöra Rikets Ständer att taga befattning. På grund af hvad Utskotten sålunda anfört, hemställes vördsamt, att ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. O Hvilket dock Rikets Ilöglof], Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 19 Junii 1334- STOCKHOLM, hos Ludv. Westerberg, i834* Statssamt Allm. Besa.- och Oeconomie-Utslottens Betänkande JSf:a 5, t N:o 5. Ankom till Exp._Utsk. den 4 Julii. Betänkande, i anledning af väckt fråga om, förändring uti gällande stadganden, angående de till Brukens tjenst anslagne recognilions-skogar. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet har Vällofl. BorgareStåndet remitterat: 1:0 ett af Herr T. Petre' afgifvet memorial af följande innehåll: ”Statens och enskilde Bruksegares bästa fordrar, att i de aflägsna mindre hefolkade orter, der sådane till Brukens tjenst upplåtne recognitionsskogar finnas, som, i följd af gällande Författningar, böra lill hemman skattläggas, men icke kunna såsom hemman bestå , hvarken för sig sjelfve eller i förening med Bruken, undantag ifrån berörde Författningar, efter omständigheternas föranledande, tillåtes på det sätt, att för dylika skogar må, med befrielse från skatteköp, en, efter rättmätiga grunder, afpassad årlig afgift till Staten utgöras; öfver hvilken framställning jag anhåller, alt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet måtte, efter från vederbörande Embetsverk infordrade upplysningar, till Rikets
e&amp;vtdez cefi {cocì taw MODEVEHIaDEN Bihang till m i n i «ti P R A K T I S K VECKOTIDNING FÖR QVINNAN OCH HEMMET N:T November 11. Moder e V u. raden i Humlegården och Kungsträdgården stå kala; ett lätt frostlager täcker marken och hustaken tidigt på morgonen, då ni, min nådiga, tager er morgonpromenad. Ja, vi ha haft snö och kälkbacksåkning till och med. Trots det inträdda blidvädret — 3 å 5 grader öfver fryspunkten — måste vi erkänna, att det blifvit vinter. Vintern har kommit och — vintermoderna. Förtjusande, förstås! Och ej minst derför att de tillåta oss bibehålla " gamla former. Några små förändringar, litet mera besättning här, ett annat tyg till insats der — och vi hafva skattat åt modets kraf, och vår toalett är » chic ». De varma tygerna till drägter och kappor intressera oss mest. Och då träda oss sedan länge kända väfnader, om ock stundom under ett nytt namn, ständigt till mötes. Till de mest omtyckta hör bouelé, som till samman med ett enkelt garnityr användes till de mest af unga damer begagnade åtsittande drägterna. Särdeles verkningsfulla äro de silfverfärgade tygerna sibirienne och moscovite, af hvilka kappor med pelsgarnityr hufvudsakligen förfärdigas. Poil migé, garneradt med broderier, användes med förkärlek till de små paletots jemte matelass-tygerna, af hvilka ett rikt urval förts i marknaden. Om de klädeliknande tygernas användbarhet för promenaddrägter ha vi talat en föregående gång och vilja endast nämna, att starka chevioter, yllesatiner, plaidtyger, natlé och matelass mycket begagnas, dock till samman med tyger i andra färger. Pekinstyg betraktas som särdeles elegant. Utom till insatsdelar och garnering användes det till de omtyckta västarne — för ögonblicket toalettens nästan vigtigaste plagg — det må nu vara fråga om en sällskapseller matinédrägt. Till formen äro dessa skiljaktiga.
Jag instämmer således med Grefve von Platen, och kan, på de grunder han anfört, icke eller lemna mitt samtycke till den gjorda anhållan. Herr von HartmansdorffHugust: Jag förenar mig med den siste värde Talaren; och får blott tillägga , att då det är föreskrifvet, att Protocollerne skola tryckas, lärer ej något särskildt tillstånd uti förevarande afseende behöfvas. Jag afstyrker derföre all proposition. Herr HjertaGustaf: Jag förenar mig med den siste värde Talaren och anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att, sedan Protocollet blifvit justeradt, det beror helt och hållet af Herr Berghman, att låta trycka det när som helst. Hela olägenheten, hvarföre det nu icke kan bifallas, är, att det ännu icke är justeradt. För 346 Den 4 December e, m. öfrigt tycker jag det vore lämpligare, att icke ensamt trycka ett särskildt yttrande, utan tillika dein som förut och efteråt i ämnet afgåfvos. Friherre Cederströmj Jacob: Hvad de siste tvenne Talarne anfört om den rättighet en StåndsLedamot i dera-s tanka äger, att efter justeringen när som helst kunna trycka ett Protocoll, står ej rätt väl tillsammans med 4. mom. 2. §. Tryckfrihets-Lagen, der detta förbjudes, utan vederbörandes tillstånd. Om nu frågan är om en discussion eller ett helt Protocoll, så är Ståndet denna vederbörande; men om frågan endast är om en Ledamots enskildta yttrande» så kan väl den vederbörande icke vara någon annan, än denna Ledamoten sjelf, eller uti nu ifrågavarande fall, Grefve von Platen. Grefve von Platen: Jag tycker det vore bäst att låta hela saken falla. Herr Berghman: Det är blott Grefve von Plåtens modesti, sorn gör att han icke vill medgifva denna tryckning. Jag anhåller derföre ora Ridderskapets och Adelns bifall till min frami ställningom icke Grefve von Platen protesterar deremot.