Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då min ifrågavar. motion i sista plenum bordlädes på Hr Dalmans begäran, trodde jag i sanning, att intet annat motiv skulle ligga till grund derföre, än hvad vi nu af Hr Frih. o. Landtm, blifvit underrättade om, ty jag trodde nemi., såsom Hr Dalman då uppgaf, art BorgareSt. önskade upplåta en local, tillräcklig för ändamålet; men då nu blifvit upplyst, att förhållandet icke är sådant, utan att BorgareStrs Talman endast liar inbjudit R. o. Ad. att såsom gäster besöka BorgareStrs klubb, instämmer jag med de talare, sorn önska frågornas afskiljande, samt att BorgareStrs inbjudning icke må föranleda till annan påföljd, än att Hr Frih. o. Landtm, vid tillfälle behagade frambära R. o, Adrs erkänsla derför. Jag yr - iG6 Den ig Februari f. m. kar således att min motion måtte, afskiljd från alla andra frågor, varda företagen. Fördelen och nyttan af en allmän klubb är tillräckligt vitsordad af flere talare, och jag har således intet att tillägga, anhållande blott, alt R. o. Ad. läcktes erinra sig, huruledes jag afsett min motions bringande till resultat, nemi. derigenom r.tt Ståndet skulle anmoda sin Landtm, alt i samråd med de öfriga Slåndens Talmän och genom deras Cancelliet’ åstadkomma en tjenlig gemensam local för alla 4 Stånden. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfver lägg ningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade finna, att, i afseende på det tillkännagifvande soln BorgareSlrs Talman gjort, ingen annan åtgärd erfordrades, än det svar Landtm, genast gifvit, att han vore ölvertygad, det R. o. Ad. med nöje skulle begagna sig af BorgareSlrs inbjudning. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff, A u g.:
En dag då de båda sutto vid middagsbordet, började donna Micaela plötsligen tala om järnvägen. Hon hade vunnit seger, sade hon. Hon hade ändtligen vunnit seger. Han måste höra hvilka nyheter hon fått i dag. Det skulle ej blott bli en ångspårväg mellan Catania och Diamante, såsom hon först tänkt sig. Det skulle bli en järnväg rundt om hela Etna. Genom Falcos död hade hon ej blott sluppit Falco själf, utan nu trodde folket äfven, att det stora Mongibello och alla helgon stodo på hennes sida. Och så hade det uppstått en folkrörelse för att skaffa järnvägen till stånd. Det tecknades bidrag i alla Etnastäder. Ett bolag var bildadt. I dag hade koncessionen kommit. I morgon började arbetet på allvar. Donna Micaela var upprörd. Hon kunde ej äta. Hennes hjärta svällde af lycka och tacksamhet. Hon kunde ej låta bli att tala om den mäktiga hänförelse, som gripit folket. Hon talade med tårade ögon om Kristusbarnet i San Pasquale. Det var rörande att se hur hennes ansikte lyste af hopp. Det var, som hade hon, utom den lycka, som hon talade om, en hel värld af lycksalighet i förväntan. Denna kväll kände hon, att försynen styrt väl och lyckligt för henne. Hon insåg, att Gaetanos fängslande varit ett Guds verk för att föra honom åter till tro. Han skulle blifva befriad genom den lilla bildens underverk, och detta skulle omvända honom, så att han skulle blifva en troende som förr. Och hon skulle få tillhöra honom. Hvad Gud var god! Och medan denna stora lycksalighet brusade inom henne, satt hennes far midt emot henne alldeles stel och likgiltig. »Det är ju ganska märkvärdigt,» sade han blott. »Du vill väl vara med i morgon på grundläggningsfesten?» »Jag vet ej, jag har mina forskningar.» Donna Micaela började smula sönder sitt bröd tämligen häftigt. Tålamodet förgick henne. Han hade sluppit att taga del i hennes sorger, men hennes glädje! Han måste taga del i hennes glädje! Och med ens brast den boja af undergifvenhet och fruktan, som hade bundit henne alltsedan hans fängelsetid.
Utlåtande. i anledning af rättighet för Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Contoreträtt emellan Riksdagarne fä bebo och begagna Riksgälds-Contorets förra hus. (RG-s A ) Till Statsoch Banco-Utskotten har Bonde-Ståndet, medelst Prötoeolls-Utdrag af den 6 innevarande November, remitterat ett aj Riksdag*. Fullmägtigen Nils Strindlund från Westernorr ands Län afgifvet anförande, att, sedan till Statsoch Banco-Utskoltens förenade beredning l iw öfv rlemnad en motion om förhöjning t arfvodena för Rikets Ständers Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Conloret samt för D.recteurerhe vid Låne-Contoren, så, och på grund af 56 §. t R.ksdags-Ordnincen, ville Strindlund fästa Bonde-Ståndets uppmärksamhet å samma amne oell till grundlagsenlig behandling väcka den motion, alt då de rum Rikskälds-Contorets förra hus, som blifvit inredda och använda till de ofrälse Ståndens och åtskilige Utskotts sessioner under Riksdagarne, deremellan eljest skulle stå obegagnade hvarigenom rummen och eldstäder ne, i brist på tillsyn, kanske icke obetydligt komrae att m.ssfaras, det måtte till Fullmägtige i Banken och Riksgäldskontoret ofver, låtas, att, såsom något bidrag, jemväl till vedergällning för deras moda, emellan Rikdagarna få begagna och bebo dessa rum; hvilken motion blifvit understödd af Anders Brisman från Skaraborgs Län och Nils Månsson från Malmöhus Län, jemte flere bland Ståndets Ledamöter. Vid öfvervägande häraf, har förekommit, huruledes inredningen af ifrågavarande rum icke kan vara passande både för enskilda personer och till begagnande för offentliga sammankomster. Och då härtill kommer, att. om rummen skulle emellan Riksdagarne bebos, de samma troligen behöfde repareras före Rikets Ständers sammankomst, så afstyrkes motionen. Stockholm den 20 November i834- lih. till R. St. Ankom till Exp.-Utsk. den a5 Noyember.
Utskottet ej funnit anledning till någon annan hufvudsaklig förändring ide för Låne-Contoren allt sedan år i8a3 gällande stadganden, som igenfinnas under §. 3, §. 5 sista punkten samt §§. 6, 7, 8, 9, 11 och. 18 i det för Låne-Contoren då utfärdade Reglemente, än att, till följd af den sistlidne Riksdag inrättade Ilandels-Discont-Rörelsen, det i §.: 8 intagne förbud för Låne-Contors-Directionerne, alt emot ränta emottaga insättningar af enskildes penningar, bör försvinna och sålunda samma §. erhålla följande lydelse: Directiönerne emottage icke i inbetalningar af Contorens lån och räntor andra medel, än det i Riket fastställde gångbara mynt samt Låne-Contorens egne assignalioner. Och vill Utskottet, efter emottagandet af Rikets Ständers beslut, i anledning af dess under N:ö 1 o5 afgifne Memorial, för Rikets Ständer framställa resultatet af Utskottets granskning af nu gällande reglementariske föreskrifter, dels för belåningen af actier och publike papper, dels för Bankens Discont-rörelse på namn och reverser samt med omsätlningsrält, dels slutligen för Handelsoch Närings-Disconten. Någre Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den Febr. i835. Baxco-IJ' ikattets Memorial AT!o iö6- Reservationer: af Herr C. Stuart: "”Det inom Banco-Ulskoltéfs Räicnskaps-Afdelriing vackla och af Ulskoltet godkända förslag, att vederhäffighels-betyg, som af tillförordnad Domhafvande utfärdas, skaij, för alt vara antagligt., v erid ceras af Presten i församlingen, synes mig i hög grad olämpligt.
Reaerings.Formen säger att Krono tilibörigheterne stola förwaltaS efter de grunder som Riksens Ständer föreskris, wa, och deraf dragas den flulsatts att de ej kunna till Skatte försäljas. Mig torde lillätaS derwid ärindra, att ordet förivalta, bär en dubbel bemärkelse; Dä frägan är om Ägendo. mars skötsel, förutsätter den ena att Egendomen ej stall säljas, deremot dä fräga är om en Äi. gendoms bästa anwändande, kan med ordet förmasta, lika sä wäl förstäs nyttjande Rättens öfwerlätande pä obestämd, som bestämd tid. Till all Krono Skatte Jord anser jag Kronan ännu bibehäila ägande rätten pä sjelfum fun dus, duS, sä wida räntans ärliga utgörande är un. derpant för b-sittnings. rätten. Skillnaden e. mellan Krono.Skatte och Kungs. Gärd har hit. tils förnämligast bestädt derut!, att den förra gädt i arf emellan BrukarneS arfwingar, och de senare gädt i arf emellan förre Regenters Gunstlingar och deras faworiter, hwilken still. nåd genom Riksens Ständers förra beslut welat uppbäfwas. Desiutom dä Riksens Ständer, hwilka säsom Fullmyndige Rikets Ombud ej kunna anns säsom Förwaltare, utan somPrin. cipaler, dä efter mitt begrepp med Rike ej kan förstäs den Jord detsamma innehäller, utan do Jnnewänaro sanuya Jord bebo, och hwilkaRepresentanter Riksens Ständer äro, dä säger jag, Riksens Ständer beflutit att försälja Kro. no Domainerne till Skatte för Stats skuldens minstnil.g och hopp om framtida lindring i be. skattningen, syneS mig deraf följa, att förr än ett nytt Riksens Ständers beslut ändrar det förra, ingen Arrendering af Krono Domainerno kan äga rum. Jag wägar säledes föreflä, att jämte det Högloft.
Jag har visserligen sett pass, utfårdadt för dylikt folk, der det uppgifna ändamålet varit att besöka slägtingar, men det var dock något skäl. Att de nnder tiden uppköpa lumpor, kan icke förekommas. Men hvad som är mest anmärkningsvärd! i närvar, förhållanden är det, alt den nu gällande författningen uppkallat en särskild klass af medborgare, som slagit sig på ifrågavar. industri och det endast för att få föra ett nomadiskt lefnadssätt och derunder skaffa sig förtjenst både på lofligt och olofligt sätt. Man har sagt, att det skulle verka skadligt på pappersfabrikationen, ifall idkarne deraf ålades att hålla sig bofasta lumpuppköpare i socknarne. Jag tror att om man utbyter ordet ”skada” mot ”litet mera besvär”, så träffar man det rätta närmare. Jag yrkar fortfarande bifall ä betänk. Gr. Mörner, Carl: Då så mångå talande skäl blifvit anförde Den 8 Mats f. ra 99 till afslag å förevar, betänk., vill jag icke nu ingå i någon detaljerad granskning af hvad Ulsk. tillstyrkt. Men då, på sätt Hr Hammarberg omnämnt, inom Kronobergs län finnas 8 pappersbruk, hvaraf ett med machinverk, torde jag äfven kunna yttra mig om lämpligheten af berörde förslag. Jag får dä säga, att jag för min del icke finner den föreslagna nild. skrifvelsen fullt ändamålsenlig. Det är visserligen sannt, att lumpsamlarne icke alltid äro af bästa fräjd och att de sällan äro välkomne der de infinna sig. Jag får likväl upplysa, att under de sednare åren har någon större olägenhet af det nu brukliga sätt att samla lumpor icke försports. Jag hemställer dessutom till Hrnne, om det skulle vara lämpligt eller ens möjligt för dessa 8 pappersbruksägare, alt uti ett län, som består af 90 socknar, hålla ett ombud för hvarje socken. De som dertill sig anmälte, vore visserligen icke sådane som vore mindre arbetsföra, det blefve lösdrifvare som helst önskade en sådan befattning. Jag tror att församlingarne i sådant fall icke skulle finna sig särdeles belåtna med den vidtagna förändringen i sättet för lumpors insamlande.
14 210 — a — Rese-reglemente, i anledning af väckta motioner om ändring i nu gällande —: B. II. 322. 373, 414, A. 415. —, i anledning af väckt motion om rättelse i gällande föreskrifter beträffande ersättning åt läkare-korpsens medlemmar efter nämnde reglemente och för inqvartering: B. II. 209, 233, 236, A. 237, E. 324. Resor i tjenste-ärenden, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del sådane resor: III. 629, R. 631; B. VII. 98, 142, 156, A. 359, B. 229, 238, 244, A. 245, B. 288, 289, A. 289, E. 387. Revision af nu gällande Landshöfdinge-Instruktion, i anledning af väckt motion derom: B. III. 45, 85, 90, A. 100. — af jordeboken, i anledning af väckt motion derom: B. II. 374, 445, A. 445. — af Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1862, Banko-Utskottets Berättelse derom: B. V. 331, 353, A. 353. Revisions-Sekreterarne, angående alla för dem af Kongl. Maj:t föreslagna arfvodens bestämmande till ett lika belopp af 4000 Riksdaler Riksmynt; motion af Grefve Henning Edvard Taube: se Motioner.
Det torde således vara alldeles obehörigt alt af det klandrade beslutet vilja draga någon slutsats ang:de obenägenhet hos Styrelsen alt låta hvarje sak blifva fulleligen belyst, ilian var detta rätt och slätt en rätts-fråga, som i besvärsväg var K. M:s pröfning underställd, och som naturligtvis mäste afgöras i öfverensstämmelse med de författningar, som i detta afseende äro gällande, enl. hvilka resolutionen, enl. min öfvertygelse, icke kunde blifva annan än den blef. Huruvida det för framtiden borde blifva annorlunda, derom var icke då fråga, och derom blir tillfälle alt besluta vid en blifvande stadfästelse af ny Landshöfd.-instruktion. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff: Jag tror hvarken, alt Konungens Rådgifvare föitjenat alla de> anmärkn:r, som emot dem blifvit gjorda, eller alt Consl.Utsk. förskyllt allt del klander, som det här fått upbära. Enl. 107 § R.F. är det Ulsk:s pligt att för R. St. tillkännagifva de anledu.T, del kan hafva haft att mot Konungens Rädgif - 80 Ben 5 Juli f. m. vare anmärka eli eller annat utan att deraf nödvändigt följer det någon ålgärd skall af R. St. beslutas. I § slår nerol, att om de tinna Rikeis väl det kräfva, kunna de hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkn. blifvit gjord. För min del tror jag, att somliga af dessa anmärknrr icke varit obefogade, och jag vill säga mina skäl dertill, ehuru jag också är af den tanke, som andre lalare förut yttrat, att dessa anmärkmr dock icke böra till någon åtgärd å R. St:s sida föranleda.
2. enligt 1821 års bokslut, ehuru bemäldte Collegium för denna Discont kunnat disponera 1 million R:dr, efter 1818 års Riksdägs-beslut» Jern-Contoirets CreditiV-Fond, hvars Creditiv på Banquen kan utsräckas till 600,000, Statsoch' Banco^VishoUentt Utlåtanden. tfxxxtx hade endast till belopp 304,^05: 16 varit begagnad den 31 Dec. 18ai» Bevillningen uppgår vänligen till R:dr B:cO 2,580,000. deraf till Statsverket 1,666,6G6| Banquen - 500>°00 Rgds-Con toirfet - 2 18>3 3 3 I H. M. Man ser tydeligen att derest Statsverkets 'skuld till Banquen skulle afskrifvas, Bevillningens belopp kunde nedsättas med denna — million, efter som 1818 års Bevillnings-för'Ordning Uttaxeras 1823, således ingår 1824, hvadan denna afbetalning för år 1824, kunde användas att betacka Riksgälds-Contoirets behof , sorn i öfrigt endast Uppgår till 289,000, i summa under åren 1825, 6, 7, och 8, då deremot Contoiret at Bevillningen här ofvan åtnjutit 213,333! tl:dr B:Co årligen. Det häraf uppkommande öfverskott hos Riksgäldskontoret, torde likväl behöfvas på sätt här nedan kommer att visa sig. Denna nedsättning af Bevillningen förutsätter likväl att de Banquens fordringar, till hvilkas gäldande ingen fond finnes, saint de årliga behof, hvarifrån R. H. S. icke kunna skilja sig, til! allmänna Arbetfehs bestridande-, och hvartill endast fond kan finnas i Banquens ränteoch Capital-inkomster, icke genom bevillning katt komma att fyllas.
Regerings-Formen, i afseende på ulländnings naturalisation; Elef oek antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; och N:o 4o, med förslag, som åsyfta Tryekfriliets-Förordningens återbringande, i vissa delar, lill dess ursprungliga skick; Återremitterades, på grund af anmärkningar, hvilka förklarades utgöra Ståndets gemensamma tanka. S. D. Vid förnyad föredragning, lades till handlingarna Förstärkta Stats Utskottets följande Memorial; N:o 262, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande mantalspenningarnes beräkning; Pt:o 263, angående anställd omröstning, öfver åtskilliga till Slatsregleringen hörande frågor; och JNT:o 204, angående provisoriska utbytet af den för General-Assistanee-Contoret begagnade egendom, emot den Stockholms stad tillhöriga £* d. så kallade Hessensteinska egendomen.. Den 6 Oct. i834,< Från Hö glo fl. Riddeiiskapet och Adeilw. S. D. Remitterades lill Bancö-Utskottety en denna dag afgifren mo« tion af Herr V, Troil} Emil, angående uppgörande af en specificerad uPP8ift ^ publika papper, hvilka böra såsom belåningsbara uti det nya Banco-Reglemenlet uppräknas, tillika med ett i anledning deraf afgifr vet yttrande. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 3 dennes e. m. på bordet lagda Utlåtande, N:ö u56, i anledning af erhållen återremiss å i5:de punkten i Memorialet, N:o 25ö, angående Riks-Ståndens olika beslut i fråga om anslaget till Arnae'ens materiel, blef det af Utskottet Iram - Fröt. TJidr. d. 6 Och, 1834. S ställ cl »• förändrade förslag tili voteringsproposition af Ridderskapet ock Adeln god kändt. S. f). Vid förnyad föredragning af Ståts-Utskottets den 2 dennes* e, m. på kördel lagde Memorial:
Antagom att Ståndets ledamöter voro 3oo: dela vi detta antal med 5, sa fä vi 60 personer i hvarje afdelning; inom hvarje afdelning fordras 3i personer för alt utgöra pluralitet derinom, och som 3 afdelningar göra pluralitet på det hela, så fordras g3 personer af 3oo att kunna bereda pluralitet bland electorerna. Skulle vi tänka oss fördelningen gjord i 3 afdelningar, så hade vi 100 personer i hvarje, och som 5i personer inom hvar och en af dessa utgör pluralitet, och 2 afdelningar är pluralitet på det hela; så erfordras det 102 personer för att afgöra valet inom dessa 3oo, som utgöra hela Ståndet. Gå vi uppföre och öka afdelningen.? antal, så blir alltid förhållandet, så fort man ingår på principen af flera afdelningar, alt minoriteten alltid kan komma att bestämma utgången; och det är först då valen äro fria, när afdelningarna blifva så många som Ståndets ledamöters antal — då först kan Ståndet uttrycka med verklig pluralitet sitt val. Om nu Ståndet utgjorde 3oo ledamöter, så skulle naturligtvis plnraliteten utgöras af i5i personer, och då (liefve det platt omöjligt, alt någon annan lista, än plural i tete ns, kunde gå igenom; ty 151 ledamöter voro i pluraliteteri och 1^9 lågo i minoriteten. Hvad R. o. Adis fördelning i afdelningar angår, blir förhållandet sådant, som jag 1111 haft äran alt arilhmetice demonstreia, ocdi det låter icke demonstrera sig på något annat sätt; och det är en gammal erkänd sak, att trcttondelning är den, som är mest gynnande för minoriteten, d. v. s. der den minsta minoriteten kan hoppas besegra den verkliga majoriteten. I den gamla Fransyska representationen, der hofvets fördel afsågs, agde niodelningen rum. Denna delnings grundsats försvarades alltid af dem, som ville beherska valen, ty man behöfde endast förskaffa sig majoritet inom 5 afdelningar af de g. AfdelningS-systemets afskaffande var fordom i Frankrike en bestämd önskan hos dem, som ville hafva valen fria.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag erkänner de goda syftemålen med den siste talarens framställning. Han önskar att förringa fylleriet och minska menedarnes antal i landet, men deremot öka tillgången på bröd för den fattige. Om sådant kunde åstadkommas på det sätt, talaren föreslagit, så vore det skäl att i noggrant öfvervägande taga hvad han anfört. Men jag befarar att dessa ändamål ingalunda stå att vinna genom de medel han upgifvit. Jag tror nemi. icke att fylleriet i vårt land minskas derföre, att mera vin hit införes; ty de som äro begifne på fylleri, äro i allmänhet icke fallne för att dricka vin. De anse det ungefär så, som öldrinkare upskatta svagdricka. De finna det alltför lätt och obetydligt; ty de vilja hafva någonting som rifver i halsen. Då delta icke åstadkom mes af vin, så förmodar jag, att de icke begagna det vid andra tillfällen, än när de vilja göra sig förnäma. Men hvilket slags vin dricka de då? Jo, troligen sådant, som icke kommer från Frankrike, utan som landlhandlarne, eller de nya köpmännen på landet, i allmänhet erbjuda, upblandadt med bränvin, färgadt gult och rödt, samt försedt med hvarjehanda vackra benämniugar! Att i Frankrike få på Svenskt jern nedsättning i tullen mot minskning deri pä Franska viner, som här skulle införas, befarar jag icke komme att lyckas. Länge har man gjort försök i den vägen, genom en så skicklig och nitisk underhandlare som vår nuvar. Minister i Frankrike, fast förgäfves. Måhända finnes icke heller något land, hvarest det är så svårt att öfvervinna motståndet hos nät ingsidkarne i allmänhet, som der. Huru ringa är emedlertid icke det belopp af vin, som från Frankrike hitföres, jemförelsevis med de qvantiteter, som derifrån utföras lill andra länder. Det är ungefär 400,000 k:r, som pläga årligen inkomma till Sverige. (Min granne här bakom mig kan lätt kontrollera om jag misstager mig på siffran.) Icke ens detta belopp kommer från Frankrike allena.
Sluteligen och vid öfvervägande af Herr Grefve Plåtens gjorde framställningar, om vådan och olägenheten för i,edamöterne af Bilectionen, då dess fattade beslut och vidtagne åtgärder i ett eller annat hänseende af BancoFullmägtige ej blefre gillade, men Fullmägtlge funne sig böra hänskjuta slutliga bedomandet deröfver till Rikets Ständers Revisorer, eller ett blifvande BancoUtskott, att möjligen kunna underkastas ansvarsoch ersätt, ningsskyldighet vid en kommande Riksdag, och sålunda efter en rédan förfluten tid af 5 ir äfventyra deras välfärd och förmögenhet; har Utskottet ej kunnat undgå att erkänna billigheten af något närmare bestämmande i denna del; och Utskottet har i sådant ändamål härigenom ansete sig böra vördsamt föreslå, att vid alla hos Götha CahalDirection eller hos CanalBolaget förekommande frågor, orri företag eller utgifter, hvarom anmälan hos BancoFuMraägtige, genom Eanquens Ombud roed någon slags reservation blifver gjord» Banco-Utsiottets Betäfkandeil. 37^ eller hvaröfver Fullmäguge, i anledning af inkomne berättelser och handlingar, sjelfve kunde finna skäl att någon erinran meddela, BancoFuIlmägtige må icke allenast vara berattigade, utan jetnnväl pligtige, att bestämdt, antingen gilla eller förkasta beslutet, och sådant inom en tid af irenne månader från den dag tle deraf erhållit del ; samt i händelse afseende å ett sådant deras förklarande ej göres, begagna den rätt som Rikets Ständers beslut, rörande Götha Canal, af år 1815 dem tillagt, att innehålla utbetalning af anslagen intilldess rättelse följer. Dock att det må vara BancoFuIlmägtige öppet lemnadt, så framt
I anseende till försäljningen af Böcker och i ryckta Skrifter, som Utrikes ifräu införas, upphöra, likasom i anseende till Tryckets inhemska frihet, alla hittills warande inskränkande Stadgar. Warandes alla Utländska böcker, Skrifter och Periodiska papper, af hivad art och Spräk de mä ivara, till införande och försäljande tillätna, sä snart de ej kunna till iunchällct pätagligen hänföras under hwad i första puncterne af Irsta och 2:dra Momenten, samt i 4:dc Moni. af detta Förordnandes 3:djc §, såsom högst brottsligt anses och förbjudes, eller eljest, i förhällandc till något bland de öfriga Mom. af samma 8/ innefatta saker af den särskildt swära beskaffenhet, som skulle göra deras utspri - Bilaga till Mem. 227 dande högeligen obehörigt och skadligt. Pä hwad sätt nied »värden derom förhällas bör, skall i nästföljande Z tillkännagifwas. 7 8- Såsom förfogningen till nödig »vaksamhet, dels pä Tryckfrihetens bruk, dels pä försäljningen af Utländska Böcker och Skrifter, samt till behörigt handhafwande af hwad Lagen i desta afseenden innehaller, stadgas och förefkrifwes: 1:o Att Författare, som icke pä Titulbladet utsätta sitt namn, skola utan gensägelse till Boktryckaren skrifteligen uppgiftva det, tillika »ned deras hemwist, htvaraf intetdera ma af Boktryckaren, emot Författarens »vilja, röjas eller kungöras, utom dä det i Laglig ordning af Domaren ästas. ^ Boktryckarens »ramn, jemte Tryckningsorten och Artalet, mäste deremot alltid a Skriften utsättas. Underlates af Boktryckaren denna sistnämnda skyldighet, skall han derföre plikta, första gängen, Etthundrade Riksdaler, och ware andra gängen förfallen till samma böter, jemte rättighetens förlust. 2:o Att dä kännedom af Författarens namn »vid Domstolen äskas, och Boktryckaren ej gitter uppgifwa det, stannar han, wid sädan händelse, i hela answaret.