Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då postporto-räkningarna granskas i sistnämnde verk, kan något fribrefsmissbruk svårligen upptäckas, så framt ej afsändaren haft den ©försigtigheten att derå upptaga något bref, adresSeradt lill en person, som ej i någon egenskap bör kunna emottaga ett fribref, eller med hvilken någon officiel brefvexling ej kan underhållas. Föga sannolikt är det dessutom, att den ena tjenstemannen skall uppträda såsom angifvare emot den andra, enär förlusten, som miss - Den 26 Maj f. ra. bruket förorsakat, icke ens träffar det verk, hvarvid de begge tjena, utan ett främmande. Jag tror altså, att genom antagandet af Utskts förslag det dermed åsyftade ändamål, en bättre controll emot missbruk, icke kommer att vinnas. Utvidgning af fribrefsrättigheten Jemnar ovedersägligen tillfällen till flera missbruk af denna rätt och är så mycket mera skadlig, som troligen de flesta sådana missbruk icke blifva upptäckta, hvartill orsaken måhända bör sökas äfven deri, att anledning att dem misstänka ofta icke förefinnes. Följderna häraf äro icke obetydliga förluster för staten, hvilka, enligt min tanka, endast på det sätt skulle kunna förekommas, att hvarje Kronans verk eller embetsman, som ansågs böra åtnjuta portofrihet för bref i tjensten, betalade porto för sådana bref och deremot fick en efter behofvet lämpad summa till postpenningar af staten sig anslagen. Men jag vill nu öfvergå till en ännu vigtigare anledning till anmärkning vid Utsk:s förslag, rör:de ifrågavar. ämne. På sätt ofvan nämndt är, har Utsk. calculerat bruttoinkomsten af postmedlen till 460,000 r:dr. Jag skall dock beräkna den ännu högre. För år i832, hvars posthufvudbok är den sista, som blifvit afslutad, har denna inkomst vid brefpost-inrättningen uppgått till 479)668:47* 3. om härtill lägges förslagsvis beräknad uppbörd vid paketpostinrättningen J^^LZLZ:494,668: 47.
Presten blef förundrad, hvem som kunnat tilltala honom så förtroligt, helst han nyligen kommit till stället och der ej hade någon annan bekant än Lindow. Inkommen till denne, frågade han, om det varit honom möjligt att ropa så högt, att det kunnat höras ut i salen? Frågan var nästan öfverflödig, enär L. icke på en längre tid orkat tala, utan hviskat fram sina ord. Naturligtvis blef F. snart öfvertygad, att den sjuke kamraten icke kunnat frambringa ropet, men ingen annan menniska hade varit i närheten, och F. lärer ännu i denna stund antaga att det varit en “anderöst“ han då hört. Härmed må nu förhålla sig huru som helst, det säkra är, att det varit oskadliga krafter som här varit i rörelse. Hvarken Hammar eller jag led af dem det ringaste.“ Vid de eldar, som af allmogen i många delar af landet upptändas aftonen före den 1 Maj (den s. k. Walborgsmessoaftonen) berättas stundom besynnerliga spökelser förekomma. Så omtalas, att år 1830, då en stor mängd menniskor var samlad vid Arlaberget i Westmanland, plötsligt ett spöke i skepnad af en lappqvinna stod vid elden. De närvarande blefvo så förskräckta, att de hufvudstupa och om hvarandra rusade ned från kullen. Det dröjde derefter i tio eller tolf år, innan någon vågade tända Walborgsmessoeld på detta ställe. – Vid ett annat dylikt tillfälle på Selaön i Mälaren blef man också varse ett verkligt spöke, som åstadkom lika stor förskräckelse bland de der församlade. – Man berättar likaså, att år 1835, då några invånare från Wol i Upland samlat sig kring en sådan eld, trollet uppväckte en sådan storm, åtföljd af regn, att elden slocknade. Spådomar. Hos menniskan finnes ett lätt förklarligt begär att blicka in i framtiden och erhålla någon kännedom om de öden, som densamma har henne förbehållna. I detta begär måste förklaringsgrunden sökas till den fordom liksom ännu, särdeles hos de mindre upplysta, befintliga benägenheten att låna sitt öra åt sådana personer, som påstå sig kunna förutsäga tillkommande ting.
De wista Landshöfoingar såsom löne-sstr» bättring ansiagne Kungsgårdar, hwilka wäl endast borde pä stadgad arrendetid uplätas. 2:0 Att wid händelse af fadane Krono »Lägenheter, hwilka sakna a yggnad eller nödig skog dertill, äfwensom till nödig gärd-äng och »vedbrand, mä det ankomma pä Kamm-r-Colleaii ytterligare pröfning, att, efter inhämtade underrättelser fran Landshöfdingen och gode män i Länet, bestämma, huruwida be ritt en början endast pä Arrende i Zo ärs tid mä upläras, eller genast till skatte försäljas. Skul - Den i6 December. icr;z Skulle ater Riksens Högloft.
Som likväl erfarenheten visade, att denna förmodan ej uppfylldes; så täcktes, Kongl. Majit, ledd af en oalbruten omsorg för näringarnes och handelns förkofran, samt hvarje enskild familjs bästa, och öfvertygad om nyttan att inhemta råd af män, kände för insigter, redlighet och nit för fosterlandets väl, sammankalla en Committé, åt hvilken uppdrogs, att till Kgl. Majit inkomma med upplysningar och förslag, som kunde tjena till ledning för Rikets Ständers öfverläggningar om Penninge-Verkets reglering. Kongl. Majit öfverlemnar nu de af Committéen afgifna underdåniga betänkanden till Rikets Ständers Stats-Utskott, sorn vanligen, i förening med Banco-Utskottet, behandlar de Rikets Financer rötande angelägenheter. Enär Regerings-Formen åt Rikets Ständer förbehållit, att utan något Kongl. Majlis deltagande besluta i ett ämne, sorn så högeligen reier Nationens väl, sa afhåller Kongl. Majit Sig Proposition om Rikets Penninge-Verk. 347 ifrån alla anmärkningar om de åtgärder, som i detta afseende böra vidtagas. Kongl. Majit önskar blott med en innerlighet; som säkert af ingen enskild medborgare öfvertraffas, att Rikets Ständer må finna tjenliga utvägar, att på en gång befästa den allmänna förmögenheten och det enskildta förtroendet, att bereda större liflighet i penninge-rörelsen, och att afhjelpa den förlägenhet, hvari särskilde medborgare-Classer råkat genom äldre financiella anstalter eller tillfälliga orsaker ; och Kongl. Majit skall anse för ett nöje och en pligt, att med Rikets Ständer medverka till dessa ändamål vid alla tillfallen, då Rikets Ständer af Kongl. Majit begära råd eller biträde. Kongl. Majit förblifyer Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen». Datum ut supra. CARL JOHAN. C, S. Skogman. Bilaga» Underdåniga Betänkanden af en utaf Kgl. Maj:t i Nåder tillförordnad FinanceCommitté, med dertill hörande bilagor.
Vid innevarande Riksmöte har samma Riksdagsfullmäktig, dertill af sina kommittenter ånyo uppmanad, för ljerda gången bos Rikets Ständer gjort framställning om ett särskildt" stats-bidrags, anvisande för sänkningen af ofvannämnde sjö, hvarvid han Stals-Ulskolte/s Utlåtande N:o 158. 75 med afseende å hvad nu anförda yttrande innehåller, bland annat erinrat och upplyst: att genom den föreslagna sjösänkningen kunde icke blott 70!) tunnland ny jord vinnas, utan eu vida större, förut befintlig, jordrymd betryggas emot öfversvämn ngar ; att det begärda stats-anslaget knappast utgjorde 6 R.dr för hvarje vunnet eller lörbättradt tunnland; att i den beräknade kostnaden för detta företag inginge en betydlig lösen för vattenverk; alt, oaktadt de förväntade framtida fördeiarne af den genom sjösänkningen förbättrade eller vunna jordens odling, det skulle för många heinnians-innehafvare vara omöjligt på en gäng åstadkomma ett deras andelar i företaget motsvarande kapital; afl strandegarne vid Hosjön stundom ledo större förluster till följd af sjöns utskärningar, hvarvid hemmanens bästa jord förlorades; samt att, genom verkställandet af sjösänkuingsföretaget, sådane förluster skulle för framtiden förekommas och både staten och jordegarne betryggas mot den befarade möjligheten, att större delar af hemmanen försvunne i sjön. Den, i fråga om samma företags understödjande med allmänt bidrag, under denna Riksdag väckta motion innefattar det förslag, att Rikets Ständer mätte för Ilo sjö sänkning bevilja ett lån å 30,000 R:dr B:ko, att från Riksgäldskontoret utgå emot de återbetalningsoch öfriga vilkor, som Slats-Utskollet, med ('åstadt afseende å förelagets nytta, funné skäl tillstyrka, samt att Rikets Ständer derjemte, vid anmälandet af sitt härom fattade beslut, måtte hos Kongl. Maj:t hemställa, att Kongl.
I ovisshet om Utskottets mening, gör jag detta förbehåll vid antagande af Utskottets Betänkande, att alla de ExtraRoteringsskyldige, som med nuvarande Extra Rotering åtnöjas, måga vara betryggade att någon förändring deri icke må äga rum; men om detta förbehåll icke medgifves, yrkar jag att Betänkandet må afslås. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig: Anledningen, hvarför Skåne blifvit ålagdt permanent Rotering, uppgifver Utskottet vara den, att Skåne för den orsaken blifvit från Utskrifningspenningarne befriadt; häruti har Utskottet miss - ♦ Den 7 Augusti. 213 tagit sig. Dessa så kallade Utskrifningspenningar ålades hvarje Bonddräng i Skåne och Hahlund, sedan dessa provinser voro blefne tili Rusthåll och Båtsmanshåll indelta, och hvarigenom den förut brukliga utskrifningen , vid påkomamande krig, upphörde; mer» då denna frihet för utskrifning, genom Riksens, Ständers beslut, vid 1812 års Riksdag, upphörde, var en följd deraf att Utskrifningspenningarne borde upphöra, hvilka crlades för en förmon, som icke vidare kommer att åtnjutas. Denna skatt var personelle och angick alldeles icke jorden , på hvilken likväl Roterjngsskyldigheten ar iaggd. Man kan härom vidare upplysas af StatsUtskottets Betänkande rörande StatsregLeringen vid ofvannämnde Riksdag. Herr Berghman, Ambrosius Magnus : En jemkning i Extra eller Nya Roteringen är på många ställen nödig, och detta har gifvit anledning till härom väckta motioner. Att jemka är annat än .helt och hållet upprifva. Det förra påsyftar motionen; men Utskottet föreslår det sednare. Om jag ej hört eiler fattat Betänkandet orätt, reslagna RotermgsCommittéen skulle uppdragas att rotera hemmanen efter affattnin-ggr och uppskattningar.
Hon såg det och eggades däraf, på samma gång hon kände sig förunderligt kall och likgiltig. Hennes bordsgrannar voro begåfvade män, med vidsträckta vyer och intressen, och när hon hörde dem tala, kände hon häpnad och sorg öfver att hafva fastnat i småtankarnas dvergnät och låtit tiden gå sig förbi, utan att följa med. Eädd att röja sin okunighet, dök hon liksom ned i sitt eget jag och fann där mer än hon anat. Åren gå ej spårlöst förbi. Ur lidandet framspringa knappast medvetna känslor och tankar, hvilka en dag — då den tändande gnistan faller — forma en karaktär. Hon visste ej själf, hvarifrån hon fick orden; men de lågo liksom färdiga att taga, och medvetandet af att lyckas födde säkerhet, själfmedvetande, aningen om att hon var en personlighet — eller kunde blifva det. » Eva får jag dricka med dig? » frågade direktören öfver bordet, och hon förstod af hans blickar och hufvudets böjning, att det var en hyllning och ett tack han gaf henne. Hon hade suckat och längtat efter ett så- dant erkännande, men när det kom, greps hon af en beklämmande förkänsla af missräkning och sorg. Handen som lyfte glaset darrade, men i ögonen låg ett uttryck af förebråelse, allvar och köld, hvilket han tydde som dåligt lynne eller reminiscenser af den föregående misstämningen och ej lade på sinnet. Knappast utredda tankar och idéassocialWoiOOO IQ lyiarScLlCl ^. i ^ w w *. P M S ^ / V A - W (q tioner tvungo henne att pröfvande betrakta den, för hvilken hon böjt och offrat sitt eget jag. Han var inte så vacker nu, som då hon såg honom första gången, ty nattvak, utelif och vällefnad hade satt sitt märke på de formsköna dragen, och dock fanns det ingen som i utseende kunde mäta sig med honom. Det gick en varm sprittning genom hennes hjärta vid tanken på, hur hon älskat, studerat och blickat in i detta ansikte, tills hon glömt allt annat i världen. » Var det hans utseende ensamt som fångade m i g? » frågade hon sig med flammande kinder.
ÄonungenS föefattning^afmanbe befämmer, få fort ftg göra låter, tet* minerne för £aperingö>£ommittéerneé fammanträben, få att be inom förr näram be tib må mara futabe. ©e fungörelfer bär om, forn öfmer f)ela Sanet böra utfärbaS odb uppläfaS, fola innehålla bcfämba förefrifter, få mäl i affeenbe på be uppgifter titt §apeting&€ommittéen, bmilfa bet åligger ben fattfplbige att aflemna, forn orf bmab af Committeen fjelf iafttagaS bör. £Då benna SSemiHning&fabga förila gången fatt (änba till efterrättelfe, bör af ^onungené £3efaUningöf>afmanbe t fungörelfen tittfännagifmaé, att ben rainiirmtatiff för fjemmanémärbet i bmarje Sätt, SRifetö @tänber år 1823 faffällbe, nu å npo fabfäfab odb mib S3emittningö Derefter, (fota allmänna focfenjKimmor tttlpfaé, till mai af lebamöter uti £apcringö
R:dr för utgifvande af Upsala Universitets årsskrift, för hvilken årsskrift enahanda understöd ä samma titel jemväl under åren 1861, 1863 och 1864 utgått; och hafva Revisorerne inhemtat, att under innevarande år ett belopp af 1,500 R:dr likaledes blifvit å 8:de hufvudtitelns besparingar anvisadt för utgifvande i Lund af en vetenskaplig tidskrift. § 14. Revisorerne få, i likhet med hvad föregående år egt rum, här nedan meddela uppgift å de vid revisionsårets slut balanserade och på anmälan hos Rikets Ständer beroende förskotter: Restituerade afgifter för laxfiske i Faxelfven eller Långsele-forssen ... 1,515: 73. Ersättning åt Edsgårdens byamän, i anledning af det invid byns strand i Indalselfven varande fiskes försäljning till skatte, 347: 72. För upprättande af formulärer till de förvaltande verkens räkenskaper 13,000: — Arfvoden m. m. åt Författnings-koinmissionens ordförande och ledamöter , 26,966: 80. Ersättning för upphörda hjelpedagsverken 21,667: 5. Dito för mistad indelning och för utgjord rotering m. m 23,838: 17. Resekostnads-ersättning och traktamente till Koinmissionerne för undersökning i afseende ä Kongl. Flottans segellinieskepp och fregatter 1,868: 9. Till Kommittéen för uppgörandet af förslag till rikets sjöförsvars ordnande efter tidens fordringar 12,499: 41. » dito till undersökning af grunderna för städernas i riket beskattning 10,000: — Ersättning för bristande prostetunnor 64: 43. Till Kommittéen för pensionsväsendets ordnande 500:
Ålderdomen. Sist du ville betrakta den aldrig hvilande tiden! Ungdomens år uti brunst rasa fort, som en ilande hvirfvel: Åldren i mjugg, omärkt, sakt-smilaude, smyger i stället. Hvarföre gif god akt uppå glaset, att tiden i hvimsko 36 Ej löper hän: men lär och gör, hvad godt är, i tida. Tänk, hvad ett osnyggt djur en gammal och dygdelös man är! Ålderen har sin vank. När stöd och stolparna bugna, Gaflarne luta fram-ut, och väggarna slå sig i remnor, Taket gistnar i dropp och huset begynner att braka; Qvarnen har ingen gång eller gny, och fensterne mörkna; Malört utur hvar knut, döfva nässlor i springorna växa; Hanen å gyllene brand37 springer inte mer om, lokar halsen, Lyder allsingen vind, men hänger och hotar att falla; Harpan hon är förstämd, ljuder illa; strängarne snarra: Då är i samma palats slätt lust mer; fröjden är ute; Gästabud, harpor och dans höra upp; både tjensthjon och husbond Tänka sig om, huru de må huset och härberget rymma. Sådan är mennisko-kropp, när åldren kommer, och åren Kröka din hals och rygg; både händer och hufvudet darra, Knän blifva styf’, din fot han vacklar; och måst’ du på siston’ Trefotad hjelpa dig hän, som barnen, i början, å fyra. Vinterblommor uppå din kind, som saftlösa plantor, Gro och gråna med hast; och hösten i hufvudet hyser38; Håren flyta dig af, som vissnade löf utaf aspen, Skallen snöd bliker ut, der nu spela krusade lockar; Tänderne fall’ och falna derhän; de qvarlefda stumpar Vinn’ inte mala sin mäld, men målet de märkliga stympa; Öronen döfna sin kos, och hörselen tappar och tyner, Ögonen dunkla sin kos, och synen molnar i mörkret; Rosen har ingen lukt, och vinet vill intet mer lika;
— Uti det utförligt utvecklade förslaget i detta ämne, hvarom närmare upplysning erhålles genom här bilagde Stats-Råds-Protokoll, har framställning blifvit gjord om följande aflönings-anslag, nämligen: för den blifvande Chefen för Fält-Läkare-korpsen, som, jemte det han i Sundhetskollegium vore Ledamot för militär-ärenden, tillika skulle ega säte och stämma i Krigs-kollegium, när sjukvårds-ärenden der förekomma, ett arvode för sistberörde befattning af Rdr 720: till löner å 1000 Rdr hvardera för de Fem FältLäkarne i Militär-distrikten, hvartill, efter afdrag af de å General-Staten för Fält-Läkarne redan anslagne (>00 Rdr erfordrades 4,-100: till löneförbättringar åt Regements-Läkarne vid Kronprinsens Hussaroch Wermlands Fältjägare-regementen samt åt 1 Rataljons-Läkare vid hvarje regemente, äfvensom vid hvarje af Kavalleriets korpser, hvarigenom lönerne för de sistnämnde, som skulle benämnas förste Rataljons-Läkare, komme att höjas till 400 rdr, tillhopa »i 5,080: samt till aflöning åt 2:ne Under-Läkare vid Allmänna Garnisons-Sjukhuset, i ersättning för de hittills åt dem disponerade 2:ne Fält-Läkarepensioner å 175 rdr hvardera, hvilka borde åter användas för det med dem ursprungligen afsedda ändamål, ett motsvarande belopp af w 350: ■ tillsammans bko rdr 10,550: —• — Kongl. Maj:t, som hufvusakligen i Nåder gillar de grunder, på hvilka Sundhets-kollegium stödt sitt omförmälda underdåniga förslag, och afven finner nyttan deraf att, till uppmuntran för Fält-Läkare-korpsens Transport rdr 18,712 30 Kongl. Maj:ts Nåd.
När det nu icke kan blifva svårt att upgöra debet och credit på båda hållen, alldenstund det å ena sidan lätt visar sig hvad hvar och en behöfver, och å den andra, hvilka tillgångar, som dertill kunna påräknas, förmodar jag, att, derest under frågans reglering, ett deficit skulle upstå, de män, som få ett sådant updrag sig ålagdt, icke skola deraf låta afskräcka sig, att för H. I. 29 450 Den 29 November i. m. E. St:r framlägga behofvet af större eller mindre understöd under det att regleringen verkställes. Hr von Koch: Jag anser mig skyldig förklara, hvarföre jag icke närmare, än som skett, inlåtit mig i några detaljer i den motion jag föreslagit. Anledningen är den, att då jag framför allt önskar framgång åt sjelfva hufvudsaken, har jag varit rädd att mista anhängarne härtill, i fall jag ingått i detaljer, som möjligtvis skulle framkallat motståndare. Dessutom har jag ansett, att ett detaljeradt förslag icke gerna kunde upgöras, utan en föregående noggrann undersökning af alla saken rörande förhållanden, och jag har icke heller af de talare, som i ämnet yttrat sig, funnit mig föranlåten att ingå i sådana närmare specialiteter. Jag tackar emellertid dessa talare för det bistånd de lemnat mig, och önskar att Utsk. måtte med all sorgfällighet behjerta det vigtiga ämnet. j Eemitterades till Allm. Bes v. o. Ekon.Utsk. Föredrogs Allm. Besv. o. Ekon.Utsfcs d. 26 dennes, f. m., på bordet lagda Mern. JVs 3, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om rättighet för Svensk man, att i två eller flere städer samtidigt idka handel. Hr Gr. o. Landtm, yttrade: att då K. M:s ifrågav:de Nåd. Propos. för E. o. Ad. föredrogs, hade han föreslagit dess remitterande till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. dels med afseende på sjelfva ämnets beskaffenhet, dels derföre att det utgjort föremål för CivilDepart:tets behandling.
Återstående beloppet, Tvåhundratretiofyra tusen fyrahundratjugusex R:dr 59 öre utaf den, för nationalrnusei-byggnadens inredning jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader, till Kongl. Maj:ts disposition å Riksgälds-kontoret anvisade summa af 540,878 R:dr 35 öre, skall, i mån af behof, i föreskrifven ordning utgifvas. § 130. Sedan Rikets Ständer, till följd af gjord framställning, till Kongl. Majrts disposition anvisat ett belopp af 30,000 R:dr, såsom reservationsanslag, att användas till förbättring af de svagast aflönade Komministrars, Kapellpredikanters samt Pastoratsoch Socken-adjunkters lönevilkor, tilldess de genom den pågående allmänna löneregleringen blifvit uppbringade till det belopp, som erfordras till anständig bergning, med iakttagande likväl att någon löneförbättring icke må komma dem till godo, hvilkas tjenster vederbörande nämnd, deröfver hörd, anser böra vid innehafvarens afgång indragas; så skall återstoden, Fem tusen R:dr, af detta anslag fortfarande för det dermed afsedda ändamål tillhandahållas. § 131. Det af Rikets Ständer, för upprätthållande af den Arméens Pensionskassa, enligt förut fastställda grunder, åliggande pensionering, för år 1866 å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv af Åttatiofem tusen femhundra R:dr, bör till sitt återstående belopp, Sextiofyra tusen etthundratjugufem R:dr, qvartalsvis till Pensionskassan utbetalas, dock med skyldighet för kassan att till Riksgälds-kontoret afstå det kassan för nämnda år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna, samt med förbindelse för kassans direktion att, så snart årets räkenskaper hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöflig, samt att, i händelse det lyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet återlemna. § 132.
I följd af detta lättsinne och denna beklagliga brist på historisk blick betraktade det icke heller trolldomen med den respekt, som borde tillkomma denna ärevördiga historiska institution. Det insåg icke, att den borde noggrant och opartiskt undersökas och så småningom reformeras, i fall den i en eller annan punkt icke längre motsvarade tidens kraf. I stället behandlades trolldomen med hån. Utan hänsyn till andras religiösa känslor drefvo Voltairianerna ett så ursinnigt gäckeri med denna del af folkets tro och lära, att den stackars gamla trolldomen tog döden deraf. Det fans inget troende hof, ingen väldig justitieminister till dess skydd och den begrofs i stillhet utan parentation för 110 år sedan. Men man trotsar icke ostraffadt den lugna utvecklingens eviga lagar. De som hånade äro döde och ställde i skamvrån men trolldomen har uppstått ifrån det döda. Dess adepter kalla sig icke längre trollkarlar och hexor utan spi-ritister och teosofer och äfven teorien är något ändrad eftertidens kraf. Men trots den nya kapprocken kaos dock den gamla syndaren lätt igen. I äldre tider var det som bekant ingen mindre an BeJ-zebub, H. Konungen i Helvetet, som var trollkarlarna huld och skydd och hvarje soldat i hela den här af mäktigt andar, hvaröfver de i hemliga konster invigde kunde förfoga, stod i närmare eller fjärmare beröring och lydnad * - förhållande till denne gudars och menniskors fiende. Genom aftal med honom kunde man skaffa sig en öfvernaturiig makt, frigöra sig från naturlagarnes tvång och erna kunskap om många för vanliga dödliga förborgade ting. Våra dagars teosofer sträfva efter och påstå sig vinn * just samma förmåga, som Lucifer i forna tider meddelade sina trogna, men då de frigöra sin från naturlagarna kanna de icke åberopa denne mäktige potentats hjelp. De befinni sig i ungefar samma ställning som de monarkiska partierna i Frankrike: de hafva q var sina gamla principer, men de ega icke längre någon antaglig person att uppbara dem.
Dct är dä, när wi fullkomligt inse,den nära och ouoplöstiga föreningen emellan wära och Nationens interctzcn, som wi handle enligt detta kall, som wi uppfplle de pligker förfäders minnen och samtidens fordran otz äiägga. I alla afsecndcn föreställa wi en del af Nationen och ägc att wärda betz högsta och wigtigaste interesse!,; att misskänna detta kall, att stilja Swensta Rldderstapet och Adeln ifrän Swensta Folket, är efter mia tanka pä en gäng sä origtigt och af sä wädeliga följder för sjclfwr detta Riks »Ständ, att om dct ett ögonblick kunnat wara en cnstild Ledamots tanka, bör dct alldrig k wära Protocoller annorlunda inflyta än säsom ogillat af Skändet samfäldt. M5 hända torde det wara nog att till den wärda Ledamotens egna bcprbswande hemställa, om han icke jemte egenstapett af Riddersman will äga ben af Swcnsti Öm de förfäder, hwarS minnen häk vlNgifwa otz, wunnik ära derföre akt de stridt för stg sjelflva eller för Nationen? Om det äe tvär pligt och wär rätt akt befordra enskildas eller ber Äli - 4ZZ2 Den 18 Vctsber. allmännafördelar? Om i stridens stund Nationen wäntar akt bland vtz finna anförare? Om bland FredcnS yrken ben wäntar att bland oh finna wäktare öfwer Lagarnes helgd och Nationens rättigheter? Om ! rädplägningarne öfwer Statens allmänna angelägenheter Vcn wä -tar af oh oegennyttiga efterdöme», werksamt nil för