Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kjöllerström, medelst serskilde hos vällofl. Borgareståndet ingifne och till Ståts-Utskottet remitterade memorial. Den förre har nemligen yrkat, att Rikets nu församlade Ständer må besluta, att staten hädanefter skall underhålla dem, som i städerne häktas för brott; hvaremot den sistnämnde blott anhållit, att städerne Ulricaehamn och Falköping måtte varda befriade från den underhålls-skyldighet, som, enligt 1816‘ års bref, tillkommer dessa städer, enär de ej hafva någon jord samt äro små och mindre bemedlade. Dessa motioner, för hvilkas behandling Stats-XJtskottet sammanträd! med Lagutskottet, synas emedlertid ej eller nu kunna föranleda den af motionärerne åsyftade följd. Visserligen har herr Engzell anmärkt, att rättelse i hvad som finnes vara orätt ej bör ställas i beroende af förhållanden, som tilläfventyrs aldrig torde inträffa; men då städerne af ålder haft den underhålls-skyldighet, hvarom nu är fråga; då fångvården för närvarande med afseende härå är ordnad; då fråga vid detta riksmöte blifvit väckt om inrättande af serskilde brottmåls-domstolar, som ovilkorligen skulle påkalla en genomgripande förändring af fångvården i allmänhet; och då, enligt hvad föregående Ständer yttrat, det i allt fall ej är lämpligt att, då en total förändring i afseende på ransaknings-fångars förvarande och underhåll förestår, vidtaga partiella förändringar i ämnet, hvilket måste i ett sammanhang bedömas; få Utskotten vördsamt hemställa, att förevarande motioner ej må till någon åtgärd föranleda. j Stockholm den 27 Juni 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 18S1. Statssamt Allm. Best/draoch Ekon.-Vith. Ankom lill Exp. Utsi. den 28 Juni 1851, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckte förslag till en förändrad organisation af Landt försvaret. Till Stats-Utskottet hafva från Ilöglofl.
Det måtte stå fast, att Stadgan är tillämplig i alla de orter, der förut enskiften ägt rum; och voro Rikets Ständer ej derom öfvertygade, borde Stadgan belt och hållit undanrödjas. Det lärer väl icke vara lämpligt att infordra utlåtanden om Stadgans tjenlighet för Skåne, Skaraborgs Län, med flere orter, der EnskiftesFörfatillingarne varit gällande; men för de Norra Länen, äfvensom för Gottland, hvilket på visst sätt varit undantagit Den 27 Augusti e. ni. från Storskiften, kan, om man så vill, en sådan undersökning ej vara olämplig, efter de egen teliga klagomålen och anmärkningarne emot Stadgan kommit ifrån desse orter. Det är förmodligen också denna åsigt, som i afseende på den föreslagne undersökningen bestämt BondeSlåndets beslut, att någon underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t icke derom borde aflåtas, utan att de orter, somför sig Önska undantag från Stadgan, äga livar för sig sådant hos Kongl. Maj:t begära, hvarvid man troligen haft afseende å de Norra Länen, hvilkas Fullmäktige också förut till Kongl. Maj:t inkommit med anhållan i ämnet; då deremot Riksdagsmännen från de andra Länen i allmänhet yrkat Stadgans bibehållande. Beträffande åter hvad jag tyckte mig höra Herr Hjerta yttra, att åtskilliga föreskrifter i Stadgan skulle strida emot allmänna lagen; så är icke förhållandet sådant, hvilket äfven Utskotten upplyst. Det finnes ej i Stadgan andra förändringar i Lagen än de, som redan varit i de förra SkiftesFörfattningarne gjorde, och hvilka således icke kunna såsom afvikelser ifrån Lagen numera anses. Jag är fullkomligen ense derom, att flere af föreskrifterne i Stadgan böra lia ett runi i allmänna lagen; men jag tror ej det vara behöflligt, att den gamla lagen serskildt undergår någon förändring i detta afseende, utan kan den gerna blifva härutinnan sådan den är, intill dess den nya blifver antagen, helst det icke är att Den 27 Augusti e. m. 2l5 förmoda, att ifrågavarande Lagstadganden blifva rubbade och förändrade. Friherre Anckar swärd:
Län icke, före slutet af nästinstundande Mars månad, besvarat de af Advokatfiskals-Embetet i ofvanberörde konkursoch redovisnings-mål aflåtna flera skrifvelser, sådant Kollegium tillkännagifva, då Kollegium icke vill uppskjuta, att Eders Kongl. Majlis Befallningshafvandes förfarande hos JustitieKanslers-Embetet anmäla, till den åtgärd, sorn af omständigheterna påkallas. 3:o. Sedan äldre förhållanden med förrymde Fortifikations-Uppbördsmannen å Carlsborgs Fästning, Kamreraren K. N. Hallströms balans redan blifvit, i den af Kamreraren vid Krigs-Kollegii ForlifikalionsAfdelning Nisser, den 5 Oktober 1843, afgifna och af Revisorerne bifogade berättelse, uppgifna, återstår för Kollegium att i underdånighet upplysa, det Kollegium, sedan Advokatfiskals-Embetet, under den 3 innevarande Februari, med sitt Utlåtande i berörde balansmål inkommit, den 14 i samma månad anbefallt Kamrerarne vid Kollegii Fortifikationsoch Utrednings-Afdelningar att balans-räkning, på grund af räkenskaperna samt de vid Krigs-Rätt hållna undersökningar, uppgöra; hvarefter och sedan balansens belopp blifvit, genom Resolution af Kollegii berörde Afdelningar, på för handen varande skäl bestämd, målet kommer att till vidare behandling öfverlemnas till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, i den ordning 11 §. af Eders Kongl. Maj:ts för detta Embetsverk utfärdade nådiga Instruktion den 15 Oktober 1831 föreskrifver. 4:o. Slutligen och då Revisorernes uppmärksamhet blifvit fästad dervid, att för Advokalfiskalen N. Lindbergs erhållna lån ur En per mille
Denna framställning hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; o«h då billigheten synes fordra, att allmogen inom Ölands södra Mot må, lika med norra Motels inbyggare, ega tillfälle att å ön afleverera sin afrads-och Krono-tionde-spanmål, så vida sådant utan förlust för Statsverket kan ega rum, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M„ efter föregången fullständig utredning af alla ärendet rörande omständigheter, måtte täckas till nästsammanträdande Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om de åtgärder, som kunna vara att vidtaga, till beredande af lindring för räntegifvare inom Ölands södra Mot uti de besvär och olägenheter, hvilka med levereringen af deras ränle-spanmål äro förenade. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. N:o lil. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 19 Febr. 1845. Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den aa Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongh Maj:ts Nådiga remiss af åtskillige underdåniga ansökningar om restitution eller afkortning af bränvins-brännings• bevillning. (Stats-Utsk. Uti., N:o 141.) S. A. K. Sedan Kongl. Maj:t, sora vid utfärdandet af nu gällande Bränvinsbrännings-Förordning ansett billigt, att vid de tillfällen, då, i följd afbränneriers förstöring genom vådeld eller annan olyckshändelse, hinder uppslår för bränvinsbrännings-rättighetens utöfning med till begagnande anmäld bränningsredskap, den skattskyldige må, i förhållande till den längre eller Expeditions-Utskottets Forslas, till und. Mortare tid, ett så beskaffadt hinder fortfar, njuta afkortning eller eftergift af hevillnings-afgiften för den bränvinsbränning, hvartill han sig angifvit, af sådan anledning, medelst Circulär-Bref den 4 September 1841, i Nåder förständiga!
Om någon till bränvins-bränning berättigad, bränner eller distillera».’ bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än hvartill han eger rätt och slämplings-beviset innehåller, eller under tillverkningen, genom hvad medel som helst, anbringar mäskning i redskapen, utöfver det kanne-tal, hvartill den är stämplad och anmäld, eller begagnar andra utvägar till bränvins-bränning, än han vederbörligen uppgifvit, bote han, ehvad redskapen allians egen eller andras, hvarje gång tvåfaldt det belopp, hvartill afgiften för den dervid ololligen brukade bränvins-redskap, efter behörig mätning, skolat uppgå, om den lofligen varit nyttjad; dock när, efter sådan beräkning, böterna icke stiga till IG R:dr 32 sk. Banco, pligtfälles förbrytaren till detta minsta belopp. Beträdes någon, som till bränvins-bränning ej är berättigad, eller icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller distillering af bränvin anställt eller anställa låtit, bote han tre gånger beloppet af afgiften, enligt här ofvan stadgade beräknings-grund; men om, efter sådan beräkning, böterne icke uppgå till 25 R:dr, pligtfälles förbrytaren till detta sistnämnde belopp. Befinnes någon nyttja en eller flera bränvins-pannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver den högsta tillåtna panneryrad, beräknas böterne till tre gånger afgiften för den högsta pannerymden, och dessutom till 15 R:dr för hvarje öfverskjutande kannerum.
—* station af Flottan « 128—133. -— stifts Konsistorii räkenskaper . » 217. 317—319. Haga htstparks räkenskaper » 184—185. 310, 312. 342 - Revisionsberättelsen. Haga lustslotts räkenskaper sid. 183—184. Hamnoch kanalanläggningar Handelsoch sjöfarts-fond, Sveriges enskilda » 79—82. Sveriges och Norri ges gemensamma » 78—79, 80—81. Haparanda köpings jord » 15—16. Hingst-depot, Flyinge .. « 167—169. Holländerier, Stam» 169—170. Hospitalsoch barnhus-fonden, allmänna . » 196—198. Hufvudbok för Stats-kontoret . » 3. Hufvudtitel, riks-statens 4:de, anslagen derå, Bilagorna litt. D. och E. vid » 87. Ilvitfeldtska stipendie-fonden » 224—226. Höganäs stenkols-grufvebolag » 21—27. Jagtkasse-medlen »' 50—51. Jemtland, gfvittringarne derstädes ... » 174—176. Jemtlands' län, bosättning å dervarande öfverlopps-mark » 14—15. Jemtlands reservmedelseller roterings-kassä » 117—119. Inkomster, stats-v erkels, bilagorna litt. A. och B. vid » 3. Inventarie-värden enligt rikshufvudboken . » 10—11. Inventering af de i Räntekammaren förvarade säkerhetshandlingar Kammar-rättens aktorats-räkningar » 228—231. Kanslistyrelsens handkassa » 38, 39—40. Kapitalräkningar, rikslmfvudbokens, tabellerna Kds 1 och 2 vid » 3. Karantäns-kommissionerna i Stockholm och Götheborg » 70—75. Kolonien S:t Barthelemys räkenskaper » 238.
Vägrar han att för fränder årligen redogöra; varde ock, vid vite, tillhållen att sin pligt fullgöra.” af Herr Eklund, som instämde i Herr Lagergrens yttrande. af Herr Gunther: ”Jag instämmer till alla delar uti de af Herr Lagergren uttalade grunderna för hans reservation, men anser den af honom °föreslagna lag-texten icke vara fullt ändamålsenlig, och har derföre försökt att uppgöra en annan, i vissa afseenden mera fullständig, och uti andra, efter mitt förmenande, mera befordrande det åsyftade ändamålet. Olikheterne emellan dessa serskilda .örslag utfinnas lätteligen vid deras jemförande sins emellan, utan att någon vidlyftigare analys deraf här synes vara erforderlig; och jag inskränker mig således till att för min del vördsamt tillstyrka antagande af följande förändrade redaction af i och 2 §§. i a3 Cap. Ärfda-Balken. §• '• ”Förmyndare skall författa vigtig räkning öfver det, han under händer häfver, så att lian, vid hvart års slut, för nästa fränder må kunna redogöra, om så fordras; och vare ändå skyldig att hvart tredje år till Räts ten ingifva sluten räkning, med de bevis, som dertill höra, så ock upplysning, om och hvad säkerhet för den omyndiges tillgångar i reda pennin^gar tagen är. Af den räkning läte Rätten, genom förmyndarens försorg, nästa fränder undfå del, för att den inom viss tid öfverse och återställa. Äro fränder ej till, eller aflägset vistande, eller vägra de att räkningens granskning sig åtaga; förordne Rätten, der så nödigt pröfvas, någon i deras ställe. ”Har i de orter, der förmyndare-kammare ej inrättad är, Stad, socken eller annan menighet utsett Gode Män, en eller flere, att hafva tillsyn öfver förvaltningen al dithörande omyndigas egendom; varde räkningen till dem öf”verlemnad, för den åtgärd, sagd är.
Malins rättsmedvetande uppreste sig mot deras vandalism, och då hennes nåd snart lärde sig inse, att det var en plikttrogen själ som hon kunde lita på, hade hon med förtjusning vältat hela hushållsbördan på Malins skuldror, och denna hade så små- ningom, då barnen kommit till världen, avancerat till den föga afundsvärda befattningen af hushållerska och öfverbarnsköterska. Det blef annan ordning af i huset, det var icke längre lönt att betjänten drack ur punschen eller att jungfrurna gingo för hårdt på kaffet. Malins stränga inkvisitionsblick räckte till öfver allt. Att hon gick i en beständig mellanhand mellan husbondefolk och tjänare, det fäste 0 5 G&amp;J £l fin C \ • ß Bidrag mottagas med tacksamhet. Kära Marie! Ü.BS A F - » B M. O » HL 3.S * I H| B BC 5 1 I B Ju ve le rare K. O N ver min bästa hatt samt min långa Gudmars trandränkta sjöstöflar i sidenkåsösen. En dyrbar opalvas, trattar och rifjärn om bvartannat. När Fredrik kom tillbaka hade han att förmäla rent af fasliga saker. I hela kvarteret ej ett hus kvar — nakna skorstenar öfver allt. Det brann ännu under asklagren. Naturligtvis bjödo vi Vesters talrika familj att bo hos oss — vi kunde ju ej låta dem frysa ihjäl. Marengerna du sände skall du ha tack för. Jag skickar med budet till påsk alla vikterna du glömde kvar, äfvensom Pierre Lotis målande skildring af färden genom öknen. Din Sibylla. P. S. Ursäkta staffelet! FYRKANTGÅTA. a a k 1 m j t t 0 högtidsstunder, när hon fick gå med honom alldeles ensam och besvara hans frågor om hästar och hundar och allt hvad han såg — samt tala om för främmande, hvems det söta barnet var m e d de guldgula lockarna. När de kommo hem igen, var hon som ett strålande solsken och gick genast in till hennes nåd för att tala om, hvilket uppseende han väckt öfverallt och alt det inte fanns maken till barn i hela Stockholm.
Åtskilliga Motionairer hafva visserligen yrkat, alt Folkskolor skulle inrättas på bekostnad af allmänna medel; men, utom det att detta förslag svårligen tolde kunna verkställas, i anseende till de dryga kostnader, sorn dertill måste användas, och härtill kommer, att frågan derom redan vid denna Riksdag blifvit af Rikets Högloft. Ständer afslagen, genom bifall lill Stats-Utskottets Betänkande N:o 221 i denna del, så våga Utskotten uttala den öfvertygelse, alt detsamma, äfven om det vore verkställbar!, hvarken torde vara det rätta eller det lämpligaste för ändamålet. — Då Utskotten å ena sidan erkänna den goda mening, sorn ostridigt ligger lill grund och föran led t ett sådant förslag, kunna Utskotten å den andra icke instämma i den åsigt, hvarigenom Föräldrarne skulle liksom frånkännas en skyldighet i afseende på deras barns uppfostran och bildning, som både natur och Christendom föreskrifva, och hvars uppfyllande utan tvifvel i allmänhet måste betraktas såsom en samvetssak. Väl medgifva och inse Utskotten , att menigheterue på flere ställen kunna vara så medellösa, att svårighet för Skolors inrättande bos dem kan möta, äfvensom alt omsländigheterne kunna mångenstädes vara sådana, att Staten, sorn sorgfälligt bör vaka öfver verkställigheten, äfven 3 Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk. Betankande N:o 34- bör mellankomma med bidrag, rid de serskilda tillfällen, då ändamålet icke kan på annat sätt vinnas; men att, med antagande af en motsatt grundsats, fritaga inenigheterne från skyldigheten att sjelfve besörja Skolornas inrättning och deremot lägga densamma på Staten, för att genom anslag eller allmän beskattning utgöras, skulle, i Utskottens tanka, icke en gång till alla delar gillas af Sveriges upplysta allmoge, som e<4r en tillräcklig känsla af sitt moraliska värde, för alt ej vilja undandraga si" ett åliggande af sådan beskaffenhet.
Just den omständigheten, som Hr Hjärne har anmärkt, nemi. svårigheten ali få detta Stånds ledamöter inom Utskui fu 11 la 1 ig c, synes mig bäst lala för suppleanters väljande. Förmodligen är det icke hans mening att afstyrka suppleanters väljande för R. o. Ad. till förstärkt StalsUtsk., eller andra förstärkta Utsk., för att derigenom vinna deu fulltalighet, som de eljest saknat. Det säges vara öfverklagadt af de andre Stånden, alt R. o. Ad:s ledamöter icke äro tillstädes. Sådan klagan bar jag icke hört aug:de de egentliga Utskm; ty derpå kuuua de öfrige Ståndens ledamöter icke annat än vinna ett större inflytande, och deröfver hör man sällan någon klaga. Det enda som jag hört öfverklagas, är att R. o. Ad:s ledamöter icke varit fulltalige i förstärkt StalsUtsk. Om någon annan än Ståndets egna ledamöter förer en sådan klagan, så borde han ihåg - 110 Den 7 Augusti. komma, att R. o. Ad:s ledamöter, då de kafva embeten i hufvudstaden, icke äro tjenstledige derföre att de äro riksdagsmän, och dels att de icke eller derföre äro betalte, såsom de öfrige Ståndens medlemmar. Jag tror likväl icke, att det någonsin inträffat med R. o. Ad:s ledamöter af förstärkt Utsk., att de, fastän tillstädes i staden eller ännu närmare Riddarhussalen, hafva afbållit sig ifrån att deltaga i förstärkta Ulskts omrösning; men månne icke sådane exempel finnas hos andre Stånd? — Jag tror således icke, att Ståndet bör göra afseende pä Hr Hjärnes anmärkntr till afslag å motionen. Hr Westfelt, Nils: Jag har icke begärt ordet för att förlänga en discussion, sorn redan varat nog länge, utan blott för att svara på Hr von Hajlmansdorffs sista yttrande, hvaruti han åberopat, att i förstärkt StatsfJtsk. det ena eller andra Ståndets ledamöter uteblifvil vid voteringar.
Edelsvärd, Adolf Wilhelm, dess yttrande: I. 134. Eder, angående förändring af föreskrifterna rörande eders afläggande samt af edsformulären; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. Edgångar, angående förändring i föreskrifterna derom: B. XI. 5, 119, A. 119. Edholm, Erik Wilhelm af, dess yttraude: VIII. 11. Edsformulären, angående förändring deraf samt af föreskrifterna rörande eders afläggande; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. Eftergift till någon del af återbetalnings-skyldighet å ett åt jordbrukare inom Malexanders socken af Östergöthlands län beviljadt undsättningslån, eller anstånd med inbetalning å samma lån, angående: B. III. 86, 135, A. 135. — af eller anstånd med arrendet för bostället Örum i Christianstads Län, angående: B. IV. 312 A. 489. — af arrende för £ mantal N:o 2 Hårstorp i Dörby socken af Kalmar Län, angående: B. IV. 6, A. 39- — af Lands-Kamrereren S. Lindberg Adömd ersättnings-skyldighet, angående: B. III. 313. 457, 526, A. 526. — af skatterna å socken-allmänningar, hvilka mellan intressenterna skiftats, angående; motion af Herr Johan Mauritz Palmcrantz: se Motioner. —, angående föreslagen sådan och afskrifning af ett Markaryds församling i Kronobergs Län beviljadt kyrkobyggnadslåu: B. VIII. 90, 165, A. 165. — å ett Knäreds församling i Hallands Län beviljadt kyrkobyggnadslån, angående: B.
Undantag från Lagen kunna val ske, och kunna ej hindras, då alla de högsta auctoriteter, som äga att deröfver yttra sig, äro derom sammanstämmande ; men i annat fall icke. Då således Ridderskapet och Adeln genom sitt praeliminaira beslut icke är hindrad att utlåta sig i hufvuds3kea , sedan ett Ständ frångått sitt förra beslut, och tvenne Stånd icke vilja frångå deras förra beslut , att öfverlemna frågan till Kongl. Maj:ts afgörande, så skulle jag för min enskildta del tro , att den utväg Särskildta Utskottet föreslagit , att hänskjuta till Nämnd , då det ena alternativet i voterings-propositionen skulle blifva frågans hvilanda till nästa Riksdag , icke är laglig , utan att det åligger Riddhrskapet och Adeln, att antingen afslå, eller bifalla , Betänkandet. Om Ridderskapet och Adeln skulle besluta afslag, och Preste-Ståndet deruti instämmer, komma två Ständ att stadna emot två. Då kan åtminstone något svar afgifvas på Konungens Proposition , att Riksens Stander för närvarande icke kunna afgifva annat yttrande , än att tillkännagifva , i hvad skick saken befinner sig. Om deremot Ridderskapet och Adeln instämmer 63o Den 14 December. med Borgare-Ståndet, att . öfverlemna frågan till Kongl. Maj:t, så underställer jag, om ej Riksens Ständer skulle tillkännagifva , att Riksens Ständer, efter emottagande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, remitterat densamma till Särskildta Utskottet, att detta Utskotts arbete icke hunnit vid innevarande Riksdag i detaille pröfvas, och att således Riksens Ständer ej kunna annorlunda förfara, än att, med åberopande af bufvudgrunderne, öfverlemna alltsammans till det afseende Kongl. Maj:t täckes derå fästa. Herr von HartmansdorffAugust:
Vid efterseende huru denna Rotehjelp tillkommit, har Stats-Utskottet funnit, att sedan åtskillige Bytes-hemman inom Kronobergs Län, efter föregången Refning och Skattläggning, blifvit taxerade till mindre Mantal än de vid första Kneckte-indelningen varit i Rote uppförde, samt andre Kronooch Skatte-hemman, till säkerhet nödvändigt behöft någon penningelijelp, så vida de icke skulle råka i ödesmål, så har Kongl. Maj:t, medelst Nådiga Bref af den i4 Maji i6g3 och den i3 Fehr. 1696, i Nåder beviljat contant bidrag härtill af 372 D:r 2i| öre S:mt, som af Länets Mantalspenningar borde utgöras och, enligt hvad Riksdags-Fullmägtige uppgifvit, nu mera lärer utgå med 16 sk. B:co, till hvarje af de för svage ansedde Rotar i Länet, sorn till Soldat-Rotering äro indeldte, dels vid Kronobergs och dels vid Calmare Regemente. Att detta bidrag nu mera föga uppfyller det ändamål, för hvilket detsamma ifrån början blifvit anslaget, synes väl utan tvifvel, och Utskottet har jemväl inhemtat, att Roterings-besväret inom Kronobergs Län är tryckande och dessutom ojemnt fördeldt, men då sådant inträffar i flere orter, hvarföre ock fråga om jemnkning i så väl desse sorn öfrige Hemmanen åtföljande onera vid denna Riksdag blifvit väckt, anser StatsUtskottet den af Riksdags-Fullmägtigen Pehr Ericsson gjorde Motion icke föranleda till 4.jo StatsUtskottets Betänkatiden. särskild åtgärd, utan vara af en sådan jemkning beroende, eller ock ärendet böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, som, efter anbefalld undersökning om förhållandet, lärer till Riksens Ständer i Nåder Proponera den vidare åtgärd, hvilken derefter kan finnas erforderlig och af Riksens Ständer hero. Hvilket till Riksens Högh Ständers bepröfvande vördsamligen öfverlemnas.
Men nu tycktes Bella beslutsamt sätta sig öfver det oundvikliga lilla krånglet och bemötte den lillas vrede med stora systers värdiga lugn. Så obetydligt detta lilla drag än var, kunde Bellas mor ej undgå att glädja sig öfver det bevis på växande fasthet det gaf. Och hon tillskref det Hannas inflytande, på samma gång hon tyckte sig märka, att den hårda skorpan kring dennas väsen småningom mjuknade och begynte falla af. När théet var drucket, drogo flickorna sig in i Bellas rum och kröpo upp i den gamla obeqväma soffan för att ännu få en liten pratstund. Dessa „pratstunder“ hade blifvit Bella allt kärare och oumbärligare. Hon tyckte sig ösa med fulla händer tankar och intryck ur dessa samtal, och hon bearbetade dem sedan när hon var ensam, tills hon fått det ena eller andra klart för sig. De blefvo henne ett dagligt sällskap och hjelpte till att utveckla och mogna hennes sinne. Hanna å sin sida, som aldrig haft någon förtrogen, aldrig känt sig omfattad af en väns tillgifvenhet, hängaf sig småningom allt motståndslösare åt det tröstande och ljufva i Bellas vänskap. Hon blef mindre förbehållsam och framlade stundom sina tankar och funderingar med en öppenhet och en öfvertygelse, som hänförde Bella. Och då stundom hennes reformifver var alltför hänsynslös eller hennes uttryck för stränga, kunde en skrämd blick ur Bellas ögon eller ett förebrående tonfall i hennes röst komma Hanna att hejda sig och inse sin öfverilning. Nu sutto de åter i den kära pratsoffan i hvar sitt hörn och småhviskade om skoloch kamratintressen. Lampan var släckt, och endast gaslyktan utanför fönstret spred ett svagt skimmer i rummet. Bakom skärmen hördes Lisis lugna andetag, hon hade nyss somnat i sin lilla bädd bredvid Bellas. I dag, hviskade Bella, förtrodde mig en af kamraterna, jag vill ej säga hvilken, för att icke förråda ett förtroende, att hon var förtjust i en gosse. Jag visste ej rätt hvad jag skulle svara till detta, jag kände mig så osäker och tror jag sade någonting i allmänhet. Det är dumt att gå och inbilla sig sådant, innan man ännu vet ut och in på sig sjelf. Det kom något retligt i Hannas ton.