Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofstallet; i fråga om nödvändigheten af krönta Kohlskrindor och angående Kohlmåtare; samt rörande dels väckt fråga om rättighet att för de till Extra Rotering indeldte Soldat nummer anställa värfning inom Bevårings-åldern; dels yrkad tillåtelse för Rotehållare att sjelfve besörja anskaffningen af Beklädnad åt sine Soldater. 1 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Retånkanden, nemligen:. ConstitutionsUtskottets ; Om tryckningen af en uppgift på de hvi - 618 Fjert 27 Maji f. m. lande Förslag till ändringar i GrundLagarne, som vid denna Riksdag tiil afgörande förekomma. StatsUlfkottets: Med anmälan om ankomsten af Kungl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående SlatsVerkets tillstånd och behof, samt hemställan, att Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , det vederbörande, som besörjer Riksdags-utgifterne, må undfå Nådig befallning att betala kostnaden för tryckningen af nämnde Proposition; om tillstånd att, utom det i RiksdagsOrdningens s4 § bestämda Canzli, jemväl få antaga en särskild Secreterare för Riksgåldsafdelningen, en Kamererare och till en början a;ne Canzlister; rörande bestridandet af kostnaderne för innevarande Riksdag; om fortfarandet af den utaf Kongl. Majit inrättade provisoriska Låns_styrelse på Öland; angående de fleste LandsKamererares underdåniga ansökningar om tillökning i expenser och Skrifvare-lön; om inrättande af ett nytt Fögderi i Wermlands Län; rörande trycknings-kostnaden för Ridderskapets och Adelns samt PresteStåndets Protocoll vid innevarande Riksdag samt utdelning af sistnämnde Stånds Protocoll för nåstförflutne Riksdagj om ytterligare antagande af 2:ne Canzlister; angående Landshöfdingens i Skaraborgs
I hän delse någon af dem, som gjort anmärkning mot ConstitutionsUtskottets redactionsförslag, skulle yrka, alt dess anmärkning måtte komma under votering, så måste voteringspropositionerne blifva flera, ty de som ej god - Den 17 F e b r u a r i i f. in. i65 känna hvarken Herr Rosenqvists eller Herr Rosenblads mening, kunna annars icke votera. För att undgå så många voteringar, hemställer jag, om icke Herr Rosenqvist skulle vilja instämma i Herr Hjertås förslag. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att vid Hr Rosenblads förslag egentligen tvänne anmärkningar blifvit gjorde, den ena af Hr Munck af Rosenschöld, och den andra af Herr von Troil, och att det visserligen ankom på Ridderskapet och Adeln att bestämma, om Herr Rosenblads förslag skulle, antingen oförändradt, eller ock med dessa båda begärda ändringar, i contrapropositionen intagas —; Hans Excellence trodde sig dock först böra fråga, om Herr Rosenblads förslag oförändradt fick i Contrapropositionen intagas. Ropades starka Ja jemte några Nej. Herr Hegardt: Jag anhåller, att den af mig föreslagne propositionen äfven måtte framställas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att, enligt hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ridderskapet och Adeln hade bifallit, att Herr Rosenblads förslag skulle i contrapvopositionen intagas; detta kunde dock, enligt Hans Excellences tanka, ej hindra, att sederme - 166 Den 17 F e b r u a r i i f. m. ra pröfva Herr Hjertås och Herr Hegardts förslag. Herr von Troil: Jag anhåller om proposition på Herr Rosenblads förslag med den förändring jag yrkat. Herr Cederschjöld: Om jag ej miss minnes, så fann Herr Grefven och LandtMarskalken ej längesedan, att något alternativ ej hör äga rum i Contrapropositionerna rörande anmärkning vid ConstitutionsUtskottets Grundlagsförslag, utan att en anmärkning hör pröfvas i sender. Om så var, så hör väl samma princip äfven nu följas.
Till bestyrkande af mina uppgifter bifogas Herr Majoren Backlunds förrättningsprotokoll och kostnadsförslag, protokoll rörande inlösning af Boo qvarnverk, afskrift af Kongl. Majrts nådiga Bref af den 4 Mars 1804, Löjtnanten Lewijns kostnadsförslag och yttrande samt det af Chefen för Östra Vägoch Vattenbyggnadsdistriktet, rörande denna fråga afgifna utlåtande; och torde det tillåtas mig "att hos Höglofliga Stats-Utskottet, dit min motion torde komma att remitteras, förete de till Majoren Backlunds förrättning hörande profilritningar. Stockholm den 15 November 1865. Samuel Johnsson, från .lönköpings län. Uti motionen instämmer: ' J. ./friekzon, från Jönköpings län. Af (Ha Hössön Olsson från Christianstads län, om indragning af kronofogdetjensterna och iifverflyttning af de. med dessa tjenst er förenade göromål, på häradsskrifvare och länsmän, m. rn. Hedan vid föregående riksmöten har det blifvit framhållet, att våra kronofogdetjenster utan olägenhet skulle kunna indragas och deras göromål med lätthet öfverflytta» på kronolänsmannen, enär dessa i alla fall äro de egentligen verkställande. Det kan icke vara något tvifvel underkastadt, att vid dessa tjensters indragning Statsverket skulle göra en icke obetydlig besparing. Då man gör beräkning 502 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 338 af 112 kronofogdar, med hvardera i Ion 2,500 R:dr, får man en summa af 280,000 R:dr, utom den behållning, som skulle uppkomma, om kronofogdeboställena indroges till Statsverket, som säkerligen skulle uppgå till 500 R:dr på hvartdera eller omkring 56,000 R:dr. Af denna behållning, som antages utgöra i rundt täl 336,0C0
R:dr 3a sk. i silfver, och att den å sädana Capital i allmänhet belöpande renta, den Utskottet föreslagit till 5 procent i Banco sedlar, och hvilken skulle utbetalas icke af Banken utan af Riksgälds-Contoiret, för hvars räkning dylika depositioner skedde, ina nedsättas till 4 procent, samt den rättighet vara Riksgälds-Contoiret förbehållen, att pär somheldst slika capital uppsäga och summan i Banco-sedlar till behörig person utbetala, och slutligen, att i anseende till de olägenheter, sorn möjligen vore att befara, derest något större antal främmande Judar skulle få vistas i Städer och på landet, utan att antingen kunna ställas under den närmare tillsyn, sorn omständigheterna tili äfventyrs kunde fordra, eller förut vara till deras frägd tillräckligen pröfvade, rättigheten för dem, att få bosätta sig i andra, an de till deras - 508 Den 5 Juli. ras etablerlng redan utsedda Städer, ma inskrä*-' kas till de Städer, der Landshöfdinge • Residenser äro, och att ej eller någon allmän tillåtejse för Judar att köpa fastigheter på landet må meddelas, utan att sådant bör vid hvarje förekommande fråga hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas oöh dess nådiga förordnande afvagtas, och hvarvid, i händelse af nådigt bifall, de vilkor och föreskrifter torde i öfrigt böra iakttagas, som Utskottet i dess förslag uppgifvit. Med tillämpning af dessa grunder jemnförde med hvad det förut afgifne Betänkandet i Öfrigt innehåller, har Utskottet, på HöglofiL Kidd. och Adelns begäran, författat ett fullständigt project till förnyadt Reglemente för Judiska JNationeri , hvilket , härjemte bilågdt, till Riksens Höglofl. Ständers granskning nu vördsamt öfverlemnas. De i ämnet yttrade särskilte maningar medfölja. Stockholm den 5 Juli 1814» På Särskildta Utskottets vägnar. -Er. Ruuth. Rudvie Mörner. Carl Sjöbohm. Eric Ericsson. ' C. Klintberg. Project till ett förnyadt
Om lagen tillät förbigående i prestbetyg af begånget brott, sedan den straffade i 10 år ådagalagt ett godt uppförande, lande sådant för den felande till en förtjent uppmuntran och till stadfästelse i det gotia, på samma gång en sådan lagstiftning skulle blifva ett kärleksfullt, ständigt talande medel till väckelse och upprättelse hos den fallne och alldeles öfverkorsa det hos fångar sä vanliga talet: ”det är ej värdtnatt försöka; jag är ju nu förskjuten; ingen vill kännas vid mig”. Ständigt bibehållande i prestbetygen af begånget brott har ju — och det mer än en gäng — ledt till ett nytt brott, förfalskning, kan städse vara och har i sanning mången gång varit ett hinder för inträde pä sanningens väg. ty i detta förfarande saknas kirlck. Och bristfällig är den lag. som ej har kärleken tili ögonmärke. Om denna brist ej är så insedd, som den behöfver, för att utplånas, är det en dyr pligt för - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\/f 62. 119 hvar och on, sorn möter den, att påpeka densamma, hvarföre ock det ej torde illa anses, att jag ett ögonblick stadnat vid denna omständighet”. Rätteligen utdraget ur den af inig till H. Domkapitlet i Upsala afgifna berättelsen, rörande religionsvården vid Upsala länshäkte för år 1860, intygar J. W. M. Wessblad, Fångpredikant. Utdrag ur kyrkoboken vid Upsala länshäkte år 1860. ,JW 388. Drängen Johan Lundblad född 1826 i Rasbo församling af Upsala län. Föräldrar: Sadelmakaren Johan Lundblad, boende i Rasbo och dess hustru Charlotta Lundblad, död ibid. 1841, nattvardsgång, m. m. Uste nattvardsgången 1841 i Häsbo; sista 1849 i Ost. Hanninge af Stockholms län; haft tjenst som dräng sedan 1841; ogift. Mantalsskrifven i Stockholmslän, Näs församling. Inkom på häktet den 21 Juli 1860 för förfalskningsbrott, kristendomskunskap hjelplig.
SDfot Staten f;ar lagfiiftarcit flräjtga pligtcr att fylla; mot genera* tioner fjär tan cnbaft rättmifa odf) billighet att iakttaga, öjroarje tibö förftånb tiff fjor att bcjTuta troab Staten n?ib en gifven tib ounbgängcfigen forbrar; börbanå rättiuifa förbelning blir en fcnare åtgärb. Sitt ej längre fträcfa för* binbelfen att pröfva, bcjTuta ocfj orbita än be tillgångar räcfa font ftnnaé för fjanben, fFafl ofelbart Ija oorbning tilt följe. Dorbtting är liftväl af alla jfnlbbörbor beit mell trycfattbe. Öfter ttppjlällanbe af befe fatfer, går jag att fränt* fälla min taitfa om be åfgärber, tnvilfa i anlcbning af be gf Ä. 2J?:t äffabe flere eftra airflag böra lyibtagaä. görljöjning i beit årliga besättningen bel, öfwer ej od) fan ej i fafcrnaå nänvaranbe jTicf fomina i fråga. Sultan bet gångbara myntet erhållit ett flabgabt roärbe, äfmentyrar utan tvib Invar ;e föränbring, mate ftg i affc5 pnbc på ffatternaé belopp, eller i affeente på fättet för ffattentat utgöranbe, att förfela bet mål font åfyftaS. llvpböra från od) mcb benita StiBbag myntförfäin* j-ingé> S)?en för ©taten 5ro ännu anbra, utom bcfFatfnnigé>
Sedan jag nu i afseende å formen besvarat de anm:r, som deremot blifvit gjorda, får jag anhålla att den af Frih. Cederström afgifna reservation måtte få upläsas, innan jag fortsätter vidare. Sedan den begärda upläsningen försiggått, upropades ånyo och yttrade Hr Cederschiöld: Jag har med Frih. Cederström instämt i den af honom uttalade åsigt, beträffande förevarande anm. Jag befinner mig dock i en särskildt jäfvig ställning i denna fråga, emedan jag får betala mer än 3 rdr för hvarje dag för äran att vara ledamot af R. o. Ad. i Konst.Utsk. Det torde dock icke vara alla, som äro i tillfälle till en sådan upoffring, och det kan då, synnerligen med hänseende till LagUtsk., blifva nästan omöjligt att få detta Utsk. besatt med personer, som ega tillräckliga insigter och erfarenhet. Det är visserligen en utväg att göra R. o. Ad:ns representationsrätt omöjlig; men jag tror icke att den år den rätta. Beträffande 2:dra punkten, har jag visserligen icke i densamma deltagit, emedan den framställdes i Utsk., innan jag i detsamma blef invald. Jag kan dock icke neka, att Norrmäns anställning i UtrikesDepit icke står i öfverensstämmelse med 28 § R.F., der det uttryckligen heter att »Konungen eger att i Stat-s Rådet utnämna och Den 10 Mars f m. befordra in föd de Svenske mån till alla de embeten oell tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka åro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar.» Men då det anmärkta förhållandet egt rum under långliga tider och då, på sått H. Exc. Frih. Manderström anfört, det äfven är för årendernas gång alldeles nödvändigt att Norrmän anställas i nämnde Dep:t, finner jag visserligen, att anm:n bort behandlas med så lindrig hand som möjligt. Men jag kan dock icke med Frih.
Då de utomordentligt stora spannmålsbehoven upphört, som uppkom på grund av förra årets misslyckade skörd och ansenliga spannmålsförråd blivit införda till riket har beslutats att den nedsatta tullavgiften åter kan höjas till normalt läge. Denna tullhöjning träder i kraft omedelbart. Stockholm den 4 oktober 1813. O. E. LAGERHEIM Kungörelse om inskränkning i rättigheten att sälja rom och s k toddy. Haga den 5 oktober 1813. Då vi nu kunnat tillåta fri husbehovs bränning av brännvin, har Vi funnit skäl att inskränka bruket av de utländska drycker, som användes under saknandet av brännvinet. All försäljning av rom eller s k toddy är förbjuden och näringsidkare förlorar sina rättigheter. Försäljning av rom är endast tillåten för verkliga handlare och inte till mindre partier än 2 kannor. Den som häremot bryter bötar lika som för olovlig brännvinsförsäljning. Den som köpt rom får inte på stället i salubod eller på gata utdela eller förtära den. Detta vid 10 riksdalers vite, både för köpare och säljare. Haga slott den 5 oktober 1813. CARL. Kungörelse angående förhöjning i tullen å utländska stenkol. Stockholm den 6 oktober 1813. För att uppmuntra och främja den inhemska stenkolsbrytningen har Kongl Maj: t i skrivelse meddelat att så länge Skånska Stenkolsverket drivs och vidmakthålls skall tullavgiften på utländska stenkol höjas från 6 runstycken till 12 skillingar per tunna. Stockholm den 6 oktober 1813. OLOF E. LAGERHEIM. Kungörelse angående förbud mot s k provbränning av brännvinspannor av större rymd än den uppgivna och som vid mantalsskrivningen blivit antecknad. Stockholm den 11 oktober 1813. Med anledning att en hemmansägare för 1811 anmält vid mantalsskrivningen en brännvinspanna av mindre volym än den han uppger året därpå. Han bedriver då provbränning. Förklaring ges, att han skall betala avgift för den större pannan så länge han använt den och endast till provbränning. Annars skall han bestraffas för missbruk enligt nu gällande författningar. Stockholm den 11 oktober 1813. O. E. LAGERHEIM.
Då, på sätt Trädgårdsföreningens styrelse förmält, föreningens elevskola icke kan utan det årliga extra anslaget vidmagthållas i sin nuvarande utsträckning, har Utskottet, biträdande de åsigter, som legat till grund för anslagets beviljande vid föregående riksdagar, ansett Trädgårdsföreningen jemväl för år 1867 böra komma i åtnjutande af enahanda extra anslag, likväl emot samma vilkor som hittills, nemligen att föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare och, jemte behörig redovisning för det erhållna statsbidraget, till Landtbruks-akademien årligen afgifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd samt om öfriga föremål för föreningens verksamhet; hemställande alltså Utskottet, a) att Rikets Ständer måtte jemväl för 1867 bevilja det för Svenska Trädgårdsföreningens elevskola begärda extra ansla get 4,500 R:dr, under nyss uppgifna vilkor. Yidkommande derefter det begärda anslaget för beredande af undervisningslokal och bostäder åt ett ökadt antal elever vid föreningens elevskola; så enär upplyst är, att större antal personer anmält sig till inträde vid skolan, än som kunnat emottagas, samt det onekligen är af vigt, att så många elever som möjligt beredas tillfälle till inhemtande af den fullständiga undervisning i trädgårdsskötsel, som vid denna anstalt kan meddelas, har Utskottet ansett det önskligt, att Trädgårdsföreningen, som hittills icke utan framgång verkat till trädgårdsskötselns förkofran inom fäderneslandet, allt framgent på samma fält kunde i vidsträcktare mån gagna; hvadan och då kostnaden för vinterträdgårdens förändring i angifna syfte, vid granskning af det uppgjorda förslaget, icke synts vara för högt beräknad, Utskottet tillstyrker, b) att Rikets Ständer, för beredande af undervisningslokal och bostäder åt ett ökadt antal elever vid Svenska Trädgårdsföreningens skola, måtte för en gång anvisa ett belopp af 10,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå. 41:o.
Maj 1739 stadgadt blifvit, att förlagsman är den, som förskjuter till manufakturer, fabriker och handtverkerier rudimaterier, viktualievaror och penningar, att derför njuta och taga dess ersättning uti tillverkade varor, samt att han bor hägnas och skyddas vid den rätt, som, enligt 17 kap. 7 § handelsbaden tillkommer förläggare i gemen, förordnades dels i reglementet för handeln i Stockholm den 27 Oktober 1749, att den, som åslundar att der ”träda i en sådan förlagshandel,”bör dertill erhålla Magistratens tillstånd, med skyldighet likväl att hos samma myndighet uppvisa och låta anteckna sitt slutna förlagskontrakt, så framt han vill åtnjuta den rätt, som nämnde lagrum tillägger förlagsman, dels i 5 art. 5 § af Kongl. Hallordningen den 7 April 1770, att den, som förlägger ordentligen inrättade manufakturverk och fabriker, njuter säkerhet i verkets effekter, om förlaget blifvit lagligen intecknadt vid Hallrätten, dels ock, genom reglementet för Eskilstuna fristad af den 2 Mars 1833, att den, som åt tillverkare af såkallade fristads-aibeten meddelar förlag af verktyg, rudimaterier, födoämnen eller penningar, samt åstundar njuta säkerhet i manufakturverkstadens effekter, skall ställa sig till efterrättelse, hvad Hallordningen i sådant afseende föreskrifver. Den förmån, som följaktligen är vorden tillagd förläggare af manufakturier, fabriker och handtverkerier, har sluteligen likaledes blifvit förunnad den, som lernnar Nordsjöfiskare i Götheborgs och Bohus län förlag i penningar eller varor. Jemlikt Kongl, stadgan den 21 Juni 1774, njuter nemligen denne, derest han låtit förlaget hos vederbörande Magistrat eller Häradsrätt lagligen inteckna, ”förmånsrätt i fiskarens fiskefångst, fartyg och fiskredskap till 8 Lag-VIskotlets Betänkande j N.-o 26. sin fulla förnöjelse på samma sätt som förläggare till bergsbruk och manufakturverk en sådan säkerhet och förmån åtnjuter.”
Herr Cederschjöld3 Pehr Gustaf: Jag tror lika med den sista talaren, att det skulle vara betänkligt, att indraga Assistancen i synnerhet vid den tid, då realisationen börjas; men jag tror visserligen att det borde tillkomma Stockholm, att sjelf underhålla en sådan inrättning; då det likväl kanhända icke låter sig göra inom den af Utskottet föreslagna tid, är det väl bäst att låta inrättningen fortfara till nästa Riksdag; så mycket heldre, som dess upplösning skulle vara förknippad med större kostnader, än dess underhållande, i anseende till de expectancelöner, som borde utgå vid inrättningens upplösning. Men jag hemställer i händelse af återremiss, om man ej borde vidtaga några mått och steg för att i framtiden minska kostnaden af Verkets upplösning, nemligen att de tjenstemän, som hädanefter tillsättas, ej blifva försedde med fullmakter, eller erhålla hopp om expectancelöner, utan få det vilkor sig förelagdt, att lönen kommer att upphöra med Verkets upplösning. I sådant fall blefve det kanske nödvändigt, alt fastställa större arfvoden; men det vore i alla fall en ren vinst för framtiden, då Verket skulle upplösas; ty jag hoppas att den tid måtte snart inträffa, då Stockholm åtager sig underhål - Den u Ju ni i f. m, 39 let af en inrättning, hvaraf staden ensam har nytta. Herr von Hartmansdorff_, August: I sjelfva hufvudsaken skall jag ej yttra mig, utan blott upplysa, att den åtgärd, sorn Herr Cederschjöld önskat med Assistancen, att nemligen hela lönen icke måtte belasta Staten, i händelse af Verkets indragning, redan är vidtagen, och i närvarande ögonblick har StalsUtskottet också föreslagit, att åt de tjenstemän, som hädanefter tillsättas, blott en gratification måtte lemnäs, då Verket upplöses. Herr Tham, TVolratli: I likhet med Friherre af Nordin tror jag, att det icke kan åläggas Stockholm, att på egen bekostnad och med egen förlust inrätta en låneanstalt; men jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, om det kan åläggas de öfrige delarne af Riket, att inrätta en sådan ensamt för Stockholm.
I den nion samhället utvecklas, folkstocken ökas, jorden klyfves och odlas samt näringarne tillvexa, måste dock behofvet af realcredit blifva lifligare kändt och af allmänheten uppfattadt, och i samma nion måste äfven behofvet af rättelse i lagen härom göra sig gällande. Den menlösa tro, alt med stadgandet af den tysta förmonsrätten, all säkerhet åt omyndige vore försäkrad, har gifvit anledning lill utevaro af all verklig control å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, och de flere ofta invecklade tvister om förmyndare-redogörelser, som förekomma vid Landtoch Stads-Domstolarne. För den redlige, fastän mindre bemedlade förmyndarn skall, om inteckningsoch införselsrätten blifver fullständig, men ock endast med sådant vilkor, blifva lätt, att med visshet emot förlust förvalta och redogöra ao Ltio-U:iknttets Bet. /V:0 7r. omyndigs egendom och för den oredlige är all lag otillräcklig, så vida icke stränga controier för redovisningen stadgas och efterlefnaden deraf tillses. Förslag till dylika controier har blifvit i motion ifrån Rådman Holm afgifvet, och om ej delta, ehuru, efter min åsigt, lätt verkställbart och kraftigt verkande, på sätt som skett, kunnat af Utskottet antagas, tror jag Utskottet haft pligten uppgöra något annat, äfven af den anledning dertill, som gifves ifrån Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om tysta förmonsrätternes förflyttning näst efter inteckning.
Af sådan anledning och med öfvertygelse tillika derom, att Filial-banker, inrättade efter de förändrade grunder, som af Utskottet här ofvan blifvit föreslagna, skola bättre än nuvarande Filial-banks-inrättningar komma att uppfylla sin bestämmelse och sålunda motsvara de anspråk, som både Riks-banken och allmänheten å desamma ega, har Utskottet ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer, såsom försträckning åt sådana Filial-banker, som hädanefter kunna varda oktrojerade, deribland företrädesvis åt en Filial-bank i Luleå och för öfrigt åt Filial-banker i orter, der annan Bank-inrättning förut ej finnes, måtte anvisa 1,000,000 R:dr, hvarigenom Riks-bankens hela anslag till Filial-banker komme att utgöra 10,000,000 R:dr. I afseende å den företrädesrätt lill försträcknings erhållande, som Utskottet för den tillämnade Filial-banken i Luleå tillstyrkt, torde likväl, till förekommande deraf, att medel för detta ändamål må behöfva under en obestämd tidrymd i Riks-banken reserveras och såmedelst undandragas Filial-banker, som i andra orter kunna bildas och fullgöra vilkoren för undfående af kreditiv frän Riks-banken, det förbehåll böra fästas, att omförmälda företrädesrätt kommer all fortfara endast under någon viss tid, som synes kunna lämpligen bestämmas till den 30 Juni 1861, hvarförinnan den ifrågasatta Filial-banken i Luleå alltså bör för kreditivs erhållande i Riks-banken hafva ställt godkänd säkerhet. På grund af det nu anförda hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, rörande försträckningar till Filial-banker, måtte besluta följande: 46:o A/om.
Dec. 2 A. P. 180,218. — memorialer, om deras inlemnande hädanefter till RiddarhusUtskottet. Riddarhuset, om reparation af dess Lastbrygga. Dec. P. 724* B. go. P. 791,817. Riddarhuset, angående dess brandförsäkrande. Aug. P. 942. B. 3o5. RiddarhusOrdningen, uppläsning af. P. Jan. 7. — angående rätta förståndet af någre §§. deruti. P. Jan. 14, 71. — om förändringar deruti. Mars P. 87. B. 34g. Aug. Nov. 2 A. P. 3. Dec. P. 352. RiddarhusSalen, angående dess begagnande vid Concert Långfredagen. Mars P. 5o2. Dec. 1 A. P. 42. 489 RiddårliusSecreterare, angående förbud för framdeles blifvande att innehafva annan Statens tjenst. Oct. P. 428. B. 92. RiddarhusSecreteraren, angående förhöjning i dess löne-inkomst. Nov. P. 643. Dec. P. 724. B. 89. RiddarhusUtskottets Betänkanden, Memorialer och ProtocollsUtdrag: om rättighet för RevillningsUtskottet att begagna SecretaUtskottsSalen. Febr. P. 229, 259, 272. — om offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Mars P. 381. B. 674. 510. — om ändringar i det för utlåningen af Riddarhusets medel nu gällande Reglemente. April P. 65. B. 22. P. 218, 234» — om utdelning bland Ridderskapets och Adelns vid denna Riksdag närvarande Ledamöter af Ståndets Protocoll vid 1789, 1810 och 1812 årens Riksdagar. Mars P. 642* B. 876.