Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å denna punkt, sorn blifvit bifallen af Ridderskapet ocb Adeln samt PresteStåndet, bar Utskottet erhållit återremisser från Borgareoch Bonde-Stånden, inom hvilka sistnämnda tvänne Riks-Stånd framställning blifvit gjord om antagandet af en vid utlåtandet fogad, af Herrar Gråå och Norin m. fl. afgifven reservation, innehållande förslag att för fortsättande af ifrågavarande fästningsbyggnadsarbeten ett anslag af 225,000 R:dr måtte beviljas, att, med afdrag af de 75,000 R:dr, som för innevarande år redan blifvit bifallne, under åren 1852 och 1853 från Riksgälds-kontoret utgå. Då tvänne Riks-Stånd bifallit berörda punkt och Utskottet icke finner sådana skäl anförda, som kunna föranleda till ändring deraf, får Utskottet sitt förut afgifna utlåtande vidblifva. Alla öfrige punkter uti Utlåtandet N:o 161 äro af samtelige Riks-Stånden bifallne. Ank. till Eip.-Utsk. d. 11 Juli 1851, kl. 2 e. m. Memoriali anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet JM 162, angående extra Statsanslag till föremål tillhörande Sjöförsvars-Departementet. (U. A.) l.sta punkten, deruti Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning, angående linieskeppens förändring till fregatter, är af BorgareStåndet återremitterad; men som Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch BondeStånden bifallit Utskottets utlåtande i denna punkt, hvadan, jemlikt 75 § Riksdagsordningen, ärendet sålunda är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning.
Klingspor hemställa, örn han ej skulle vilja tillåta, att det sårande uttryck, som här blifvit anmärkt, får ur prot. utgå, öfvertygad som jag är, att ban skulle kunna gå härifrån med särdeles tillfredsställelse att hafva, med bibehållen sjelfständighet och karakter, uppfyllt sin pligt, om han visar Ståndet den aktning att förklara uttrycket hafva tillkommit af förhastande. Gr. Posse: Det förundrar mig ej att höra den K.propos:n nu först påyrkas, då det kommer från det håll, som ej vill hafva något lån; och detta har jag ansett mig böra anmärka, på det ingen af detta yrkande måtte missledas. För min del skulle jag hafva instämt häri förut; men numera förenar jag mig med dem, som begärt propos. på antagande af PresteStls beslut. Hr Cederschjöld: Innan vi nu skrida till den votering, som lärer förestå, anhåller jag få framställa deti begäran, alt i contrapropos:n matte intagas en clausul, som jag anser nödvändig. Det är nemi. gifvet, att den, som ikläder sig borgen, äfven mäste vara beredd att få betala. Jag hemställer således, om icke i contraproposm bör inlagas, att den brist, som i följd af detta lån kan uppkomma, skall betäckas genom särskild bevillning. Frih. af Nordin: Ehuru jag motsätter mig Hr Cederschjölds förslag, hemställer jag, om detsamma icke, i fall något afseende derå skall göras, bör blifva föremål för särskild öfverläggning. Gr. von Fersen, Hans: Jemte det jag förenar mig med den siste talaren, som i Hr Cederschjölds förslag sett en ny motion, torde jag få upplysa motionären, att Preste 19 H. 17 )3o Den S Februari c. m. St. i sitt beslut redan gått hans önskningar i möjligaste måtto till mötes i förebyggande af all farhåga för förlust å Riksg.contts sida. För att ytterligare lugna honom, torde jag få uppläsa 2:dra punkten af PresteSt:s beslut, så lydande:
Till hvilket bröst mitt hufvud stilla luta? I hvilken våg få svalka åt min glöd? Till Dig, Försonare! vill hän jag ila, Att bada mig i Ditt Bethesdas dam, Att vid Ditt hjerta, som Johannes, hvila, Och mina frågor sakta hviska fram. Ja, jag vill knäppa mina händer samman, Som droge jag min brudgum intill mig, Och fromt bekänna, hvad den heta flamman Inom mig vill, Förbarmare! för Dig. Då – vet jag visst – skall sig Din ande sänka Till Chaos ned, välsignande och ljus, Att kraft åt tron, åt viljan renhet skänka, Åt längtans dufva oljolundens sus. Se! efter sanning, törstande, jag söker: Ur friska källan vill jag dricka den; Ur någon rännil ej, som grumlad kröker Sin väg från henne – och förtorkar se’n. Men kan jag än förirras till de brunnar, Som men’skor gräft sig uti dy och skarn, Gud, så förlåt mig! Ordet ju förkunnar, Att ingen dryck skall skada dina barn. För men’skors slägten ville fram jag träda Med sanning, klädd i himmelsk skönhets skrud; Med helga tankars klarhet ljuft dem gläda, Och saligt röra dem med lyrans ljud. Ditt bifall jag i deras läsa ville, Ditt pris befrämja med min lånta glans. Är synd deri, – min låga, Gud, Du stille, Och lär mig taga mot Din törnekrans! Så spräng dem bort, de alla stötestenar, Om ej ditt tempel byggas kan derpå! Ransaka mig; förnim, hur’ jag det menar, Och gör med mig, som Dig det täckas må! Soluppgången. Herre! Sången stammar Bruten än och half; Bönens låga flammar Oviss mot Ditt hvalf. Lifvets morgon randas Än blott svagt för oss, Skuggors skiften blandas Än med ljusets bloss. Skänk Din verld, som famlar, Lifvets fulla dag! Skänk den sol, som samlar Strålarnes behag! Tryck så Ditt insegel På din skapelse; Gif i vänlig spegel Oss Ditt anlete! Se! Din älskling viga Till vår prest vi då; Och vår sång skall stiga Salig mot det blå.
Vöre denna rättighet dem betagen, vore de icke mera fria; de ägde dä mindre rätt än en Redacteur af Dagbladen, som enligt Tryckfrihets-Förordningen äger omnämna allt hvad sorn kan och bör komma till mänsklig kunskap, blott det är sanning och skrifsättet icke smädeligt. Hvarken i Grundlagen eller i begreppet om ett fritt Folks rättigheter finnes således något hinder uti upptäckandet af missbruk samt deras bevisande genom tilldragne händelser. Allt bestridande häraf leder till minskning i en fri yttrande Rätt. Herr Strussenfelt, Michaél, förenade sig med Friherre Stael von Holstein. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham.- Jag anhåller få erindra, att vi, såsom mig synes, kommit alltför långt ifrån saken derigenom, att vi ingått i öfverläggning om innehållet af en anförd Reservation. Att emot ett fattadt beslut reservera sig, är utan tvifvel hvar Ledamots rätt, och kan således ingen förnekas: Men att, i anledning af gjord Reservation, åter discutera ett ämne, hvaröfver beslut redan är fattadt , är åtminstone öfverflödigt och kan ej 38 Den 2 FebruariL medföra något Resultat, jag anhållet derföre att Herr Grefven och LandtMarskalken ville låta i Protocollet upptrgr de anmälde Reservationerna, men att all vidare Discussion måtte härom upphöra. Herr von Qvanten, Carl Gustaf, och Herr 'Anckarsvärd., M. Gustaf, förenade sig med Grefve von Schwerin. Friherre Boye, Ludvig. Annat.är Reservat tion och äter helt annat är tydningen af go § i Regerings-Formen. Det förra kan hvarje Riksdagsman enskilt göra; men det sednare tillhör icke ens ett helt Riks-Stånd ensamt Till stöd för mitt bestridande emot den alldeles nya tydning man nu vill göra af 90 §. i Regerings Formen har jag ännu ett för nu f ts-skäl, enkelt, men, sorn jag tror, tämmeligen starkt. Enkla förnuftet säger, att det man ej får pröfva, det får man ej heller bedömma, emedan allt bedömande förutsätter pröfning.
Anmäldes och emottogos 2:ne K. M:s Öfverste-Kammarjunkare, Grefvarne Ludvig Ernst von Stedingk och Erik August Lewenhaupt, hvilka, å K. M:s höga vägnar, kallade och bjödo R. o. Ad., att i morgon bevista Gudsljensten i Storkyrkan samt derefter begifva sig till K. M:s rum å K. Slottet för att beledsaga II. M. till Rikssalen. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Ofverste-Kammarjunkare att till K. M. framföra R. o. Ad:s und. vördnad samt försäkran att R. o. Ad. skulle efterkomma K. M:s nådiga befallning. Efter del Hrr Ofverste-Kammarjunkare blifvit på vanligt sätt utbeledsagade, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att K. M. behagat inbjuda 4S ledamöter af R. o. Ad. samt Ridd.Secret. att i morgon efter slutad ceremoni på Rikssalen, intaga middag å K. Slottet; hvarföre Hr Landtm, anmodade de ledamöter, som önskade begagna denna nåd. bjudning, att dertill låta anteckna sig hos Ridd.Fiskalen. Äfvenledes anmälde Hr Gr. o. Landtm., att (ill honom blifvit öfverlemuade 50 biljetter till inträde i Storkyrkan och lika mänga biljetter till inträde å Rikssalen för bevistande af morgondagens högtidligheter, samt att Ridd.Fiskalen ägde utdela dessa biljetter till de ledamöter, som till erhållande deraf ville sig anmäla. Ankom och emoltogs en Deputation från Välluf). BorgareSt., anförd af Borgmästaren i Stockholm Johan Fredrik Eklund, som yttrade; Vid detta lagtima riksmöte, hvartill R. St., jemlikt grundlagens bud, sammanträdt, frambär till H. R. o. Ad. BorgareSt., genom oss dess deputerade, sin vördsamma och vänskapsfulla helsning jemte lyckönskan. Härigenom fullgöres ej blott en föreskrift, utan dermed förenas jemväl uttryck, förhoppning om kraftfull medverkan för beredande af de till fäderneslandets väl säkrast ledande
Skulle han deremot, såsom lagligen fullmägligad eller konstituerad lärare, inlrädt i sin tjenst vid läseårets början, såsom t. ex. fordom i början af Februari, så borde det väl göra föga till saken, om hans fullmagt är daterad i Januari eller nästföregående December månad. Hans åligganden såsom lärare äro precis desamma och börjas i båda fallen på samma dag; hans lön blir äfven densamma lör året, efter som han tjenst - iloiioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 354. 565 V gjort liela läseåret; men på grund af ordalydelsen i ofvannämnda nådiga Dref, får har. väl i sednare fallet, mea ej i förra beräkna någon lönelur för det förslå Ijensteåret. Nu bände del stundom fordom, då det icke låg någon vigt vid denna omständighet, ali fullmagtens utfärdande af någon tillfällighet fördröjdes några dagar eller veckor, hvarigenom en och annan lärare, som ganska väl kunde blifvit befulimägtigad i December månad, först blef det i början af nya året och härpå fåstades då intet afseende, enär det ej förändrade bans lönetur, som nu mera är fallet, och han i alla jall inträdde såsom ordinarie lärare vid iäseårets början i Februari månad. Genom ofvannämnda Kongl. Cirkulärbref har deremot inträffat, att en sådan lärare, fastän han ända från Iäseårets början på samma sätt, rom den på gamla året kon-* stituerade läraren, fullgjort allt hvad som med stadgandet i ofvannämnda Kongl. Bref måste vara afsedt, det oaktadt gått miste om hela det årets lönetur, blott emedan hans fuilmagt några dagar blifvit fördröjd. Härpå förlorar lian då för hvarje gång han uppflyttas i högre lön 500 R:dr R int eller inalles, ifall han tjenar qvar, till dess han upphunnit fjerde lönegraden, 1,500 R:dr, en ganska kännbar förlust för en ofta fattig skollärare. Hade händelsevis bans fuilmagt utfärdats den 5 1 December i stället för den 2 Januari, så hade den förlusten ej drabbat honom.
Den förra, försedd med ångkraft, kan lika såval sorn den sednare strida i skärgården, der den i allmänna farlederna och. blott nödig lokal-kännedomKfinnes, äfven mångenstädes utanför dessa finner tillräckligt djup och utrymme. Nutidens ångkanon slupar äro genom sina dimensioner och kraftiga machiner i stånd att med de större skeppen deltaga i krigs-operationer så väl på hafvet som i skärgården och höra derföre till samma: klass som dessa Så långt historien går tillbaka, så långt saga minnes, har sjölifvet (infattats med en särdeles örknrh k i Sverige. Derom vittna våra minnesmärken: steusättningarne, hällristningarna och jern ringarne i bergen, vikinga-borgarn-e, bauta-stenarne, sjelfva namnen på en del härader m. m., allt påminner jorn hafvet och npmanar oss att ej öfvergifva det. Det finnes väl ännu qvar en flägt af den gamla vikinga-atidan, enär det bästa sjöfolk allmänt anses komma från Noiden Att hos ett sådant folk, sorn varit och fortfarande borde vara en sjöfarande nation och borde hysa kärlek till hafvet, röster kunnat höja sig för att »vi skola öfvergifva detta haf och hädanefter utföra våra sjökrig till lands», det förefaller oförklarligt. Det är |) en 14 A pril e. m. en psykologisk företeelse, hvartill man ej funnit motstycke i något annat land. Inga Ryska roddkanonbåtar hindrade Engelsmännens härjningar långs Finska kusterna. Den gamla Ryska roddkanonflottan lärer för riärv:de slopas. Danmark med sina öar och sund, Norige med sina djupa fjordar, båda dessa länder erkänna nyttan af en skärgårdsflotta, men aldrig har der några så radikala åsigter i detta afseende framstiilts, som man hört hos oss. Nyttan af en mindre, men tidsenlig flotta har så många gånger blifvit bevisad, att derom torde man i allmänhet vara öfvertygad. En sorglig sanning är emedlertid, att Sverige lör närv:de är det enda laud, som ej har någon ångfregatt. Det är derföre hög tid att ej låta värt sjövapen stå för långt efter andra nationers.
Bergs-Collegii upplösning beträffar, så och då den domsrätt, som förut tillhörde bemäldte Collegium, redan genom Kongl. Majlis Nådiga Förordning af den 17 April 1828, är vorden upphäfven, samt de ärenden, hyilka Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utshottets Betänkande, JY:o 65. 3 numera taga i anspråk Collega vsrksamhet, endast bestå i enskildes ansökningar, eller allmänna statistiska frågor, som, i Utskottets tanka, lämpligast kunna af Civil-departementet behandlas, anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:t frambära sin underdåniga önskan, det Bergs-Coliegium mätte i sådan egenskap upphöra, och i dess ställe en, under Civil-departementet lydande, bureau, af Kongl. Maj:t varda Nådigst organiserad, i och för utredningen af de ärenden, hvilka det, efter 1828, ålegat Collegiurn alt besörja. Hvad åter angår motionärens hemställan om Bergs-Collegii förändring till en Bergs-Vetenskaps-Academi; så bar Utskottet ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, till vinnande af det ändamål, motionären åsyftat, eller spridandet af de för Bergsbruket nyttiga och nödiga kunskaper, dels högre Bergs-skolor redan finnas inrättade i Fahlun och Philipsstad, äfvensom vid Universiteten undervisning meddelas i det theoreliska af Bergs-vetenskapen, dels oek alt de undersökningar och försök, ledande till framsteg i Bergsvetenskapen, som i andra rummet skulle utgöra föremål för en sådan Academies verksamhet, liitt lis blifvit med upplyst frikostighet och stor sakkännedom verkställde genom Bruks-Societeten, som dertill årligen använder betydliga summor af de under JernContoirets förvaltning ställde medel; och då man eger allt hopp, att detta äfven framdeles, med största nytta för saken, kommer att ega rum, finner Utskottet den föreslagna Bergs-Vetenskaps-Academien icke vara af beliofvet påkallad.
Wainahée de milda sjöarnas mö har icke badat i det salta vattnet, som skys af öarnas tärnor; men hon kan simma, hon kastar sig i hafvet, hon strider med oceanen, den svaga kämpar med den mäktige och snart ligger den hvite på den hvita korallsanden vid Wainahées fötter. „Fremling från fjerran, hvarföre skulle du lemna ditt land, för att dö i Tongatabus våg? „Fremling från fjerran land, egde du på hemlandets kust ingen, som älskade dig? egde du icke en moder, egde du icke en maka? „Hvite fremling från fjerran, flickan från Oceanens ö gråter ensam din död, hon, som ville rädda dig ur hafvets våg, men ej kunde det, förrän din ande flytt“. „Fremling från fjerran, en fremmande flicka gråter ensam vid din graf“. „Hvi gick du från hem och vänner? Det var din mäktige gud, hvars röst du lydde; han sände dig till oceanens ö, för att dö!“ „På stranden af fjerran ö sitter hans moder, hon flätar en korg med konstfull hand; den skall sonen få till välkomstgåfva, när han kommer hem, att han må se, huru hans moder tänkt på honom. Moder till fremlingen, moder till fredsbudbäraren, fåfängt spejar din blick öfver hafvet, din son sofver på den hvita sanden på Tongatabus strand“. „På stranden af fjerran ö sitter hans maka, hon smyckar den matta, hon arbetat åt sin älskling; dess färger äro sköna, dess prydnader täcka. Maka, kasta bort mattan, din älskling sofver på Tongatabus strand“. „Hvem skall odla din yams, hvem skall slå ned dina kokosnötter, hvem skall vårda dina plataner? Din yams skall förstöras, dina palmer stå oskördade, din jord skall stå oskött på fjerran strand“. „Fremling från fjerran, flickan på oceanens ö skall strö blommor öfver ditt stoft; din moder, din maka skola sörja mindre, då du hvilar bland blommor“. Vid hyddan under palmerna satt Wainahée.
Men den bäde kan och bör pä annat sätt afhjelpas, an med et botemedel, fom är mida wärre än sielfwa sjukdomen, emedan det gör et rngrep uti enffillda personers lagliga afhandlingar. Med hwad rättwisa kan en fordringsägare af et Lapiml i Speoio - mynt, emot sin willja och ttvärt emot Sweriges Lag, twingaS ak för sin fordran emottaga betalning i annat mynt än pä god tro slutet och öfrverenskommet är. En sadan fordringsägare kan ju sjelf wara skyldig karwo-eller Lpecw-mynt til sadana xriviloxisraäe Werk, som - ifrån den nu föreslagna Lag aro frikanda. Det skulle således igenom en sadan Lag öfwergä en sa dan fordringsägare et uppenbart mäld. Det är besynnerligt, at en tanka af dennä art kunnat upstiga i et Rike, som nyligen desin tit at med stora upoffringar återställa ordning och stadga i myntwärdet medelst realisation as Ricsg. ilds - SedlaEna, hwärtil Hemliga Ustkottets nu gjorda motion more en wacker förberedelse.
Huruvida denna föreskrift kan vara iakttagen med den brist, som yppats uti mot Skulderne svarande Tillgångar, kan jag lika så litet begripa, som att fråga om undersökning och åtal å denna Förvaltning ej längesedan blifvit af vederbörande Actieägare, BancoStyrelsen eller annan Autoritet väckt. Art. i Bolags^ Reglorne äfven tydligen tillkännagifver, att årJ liga Discont-vinsten var det enda, som af Discont-rörelsen under Arbetstiden borde tillfalla den allmänna Cassan. Det måtte ursäktas mig, •m jag har svårt att förstå, huru ett Verk till Den 17 Martu, e, m. den grad kan ansvarslöst få öfverträda sina Föreskrifter och Stadganden, att det under utöfningen af sin rättighet att af enskilte upptaga Lån till lindrig Ränta, under föibindelse af återbetalning efter en Månads uppsägning^ uraktlåter den i R glcmentet föreskrifna försigtighet, att alla anvisningar eller förskrift nmgar, sorn till Discontering iulemuas, bora af Directeurerne profvan , om ele med behörig ga Cautioner försedde dro , och att alla dessa förbindelser icke tå vara ställde på längre tid än 6 MånaderOm detta i DiscontReglementets 12. ■§. befintlige Stadgande finnes vara iakttagit vid de gjorde löcsträckningar till Canal-arbetet, är hvad jag askar måtte, genom BancoUtskottets försorg, blifva besvaradt, ehuru all anledning af Utskottets Betänkande hämtas, att sådan Reglementets föreskrift icke blifvit iakttagen, emedan dessa 1,19.0,000 R:dr i Catculen icke anses såsom någon tillgång.
Minskning genom indelta räntornes rättande till verkliga förhållandet . 323: 9. 7. d:o genom TiondeSpanmålens d:o och nedsättning i förslagspriset , 18: 44> 3. 342 5 10 Gästgifvares Dito . 8860 33 1 Minskning genom indelta räntornes rättande till verkliga förhållandet 240: 4* 9- d:o genom TiondeSpanmålens d:o och nedsättning i förslagspriset ... i3. 6. 240 18 3 Färjor och Färjekarlar 252 4* — Minskning genom indelta räntornes rättande till verkliga förhållandet , . i4o: 2. 10. d:o genom TiondeSpanmålens d:o och nedsättning i förslagspriset 1: 3g. 9. 1084 8 5421 31 7 Hästafvelns förbättrande, hvaraf iooo R:dr iå användas till Lö- ■ neförbättringar åt Tjenstemännen 8000 Hingstpreraier i allmänhet ... i85o 21 — Tillkommer, ränta å den till RiksgäldsContoret aflemnade Hingstmedels-Cassan 5a5 9’* 4 11 Kungsängarnes bergning 6i56 i5 9 Minskning genom hela anslagets uteslutande från RiksStaten 6256 i5 9 Extra Utgifter .. 100000 Jordförluster genom Canal-anläggningar, förut utgångne på g:de HufvudT iteln .. 5ooo Barnmorskors underhåll, TiondeSpanmåls värde som förut under anordning utom N:o g. Nionde H u fi) ud-T it e In. 1823 års Anslag. Tillökning. Minskning. Åkerbruket, Handeln och Näringarne ( Tillökning i Penningar till understöd vid ägoskiften, samt till fortskyndande af Afvittringsverket i Rikets norra provincer 20000. Dito genom indelta räntornes upptagande efter verkliga beloppet 1347: i4-10. Dito genom Tionde-spanmålens d:o d:o 741:36. 6.
Vid den af mig sålunda uppgjorda calcul öfver Landt-försvarets behof, jemförde med den af StatsUtskottet dertill föreslagna tillgång, och under förutsättning att kostnaden för Carlskrona Fästnings-byggnad, samt Arbets-Compagniernes derstädes underhåll, såsom mera lämpligt, påföras Flottornes Stat, uppstår icke desto mindre en brist i behofven för Landt-försvaret af 155,ooo Riksdaler, I en sådan sakernas stallning, och i händelse tredje HufvudTiteln icke skulle blifva ökad, finnas för Regeringen blotttrenne utvägar: 1) Indragningar. <2) Begagnandet af lilla Creditivet, så vidt en del af utgifterne skulle kunna anses såsom ojörutfedde, hvilket troligen icke är fället, 3) Kallelse till Urtima Riksdag. Indragningar till erforderligt belopp kunna ej göras annorstädes än: För/ia Alternativet: Medelst upphörandet af BevåringsManskapets vapenöfning. Andra Alternativet: Inställandet afWanäs och Carlscrona Fästningsbyggnader. Den 1 Julii f. ml 239 Tredje Alternativet: Minskning af värfvad» eller indelta Arméen, Forjia Alternativet. Nationen har, medelst Bevaringens årliga vapenöfning, öfvervunnit den af Landtvärnets olyckliga öden väckte farhåga för Beväringspligten. Skall man nu, då andan är färträfllig, låta den försvinna, samt återgå till den fordna motviljan ? Skall man bortskänka den opinions-styrka dessa vapenöfningar ingifvit utländningen om Sveriges förmåga att försvara sig? Skall man sakna den ofantliga fördel, att efter hand få Rikets hela manbara generation öfvad i vapen, och, förenad med den reguliera Arméen, kunna bidraga till Landets försvar? Andra Alternativet. Skall den nyss begynte stödjepunkten för alla defensiva krigs-operationer afstanna i sin upprinnelse? Skall Riket alltjemt förblifva utan att äga en enda befästad Depot för sin Krigs Materiel, för Banken, samt Rikets öfrige dyrbarheter? Skall Landets öde bero af utgången af ett enda Fältslag?
Konungens Af Chefen för Konungens värfvade (f. d. Kronprinsens) Hussar-regemente rärfmde (f. d. har blifvit ifrågasatt förhöjning uti en del löntagares å detta Regementes Stat vid Hussas^Rei ^rra Riksdagen bestämda aflöning. Jag anhåller att i anledning häraf fä i underdånighet erinra, att sedan Eders Kongl. Majit, i betraktande af de vid Regementet förut varande lönernas betydligt ringare belopp än vid öfriga Garnisons-regementen, funnit aflöningen vid ifrågavarande Regemente i allmänhet äfven kunna bestämmas något lägre, sä yttrade Rikets Ständer, att, enär lefnadskostnaden i Skåne och särdeles i Malmö, der största delen af Regementet finnes förlagd, syntes vara i det närmaste jemförlig med den i hufvudstaden, samt Officerarnes förflyttning emellan de olika garnisons-orterna otvifvelaktigt mäste ådraga dem ökade utgifter, billigheten fordrade, att Subaltern-officerarne och deras vederlikar finge tillgodonjuta enahanda lönförmåner, som för motsvarande grader vid öfriga Garnisons-regementen blifvit beviljade, i öfverensstämmelse hvarmed ock aflöningen för nämnde löntagare förhöjdes, dä deremot den lägre aflöningen fastställdes för Regements-Qvartermästaren, Sqvadrons-Cheferne, Fanjunkarne, Sergeanterne, Regementsoch SqvadronsHästläkarne, Regementsoch Sqvadrons-Trumpetarne samt Corporalerne.