Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förslag, som af de tvenne Högsta Domstolens ledamöter framställdes, gick derpå ut, att orden »med våldsamma medel» skulle framflyttas, så att §:n, i stället att lyda: »hvar som, i uppsåt att bryta rikenas förening, eller med våldsamma medel upphäfva eller ändra den emellan rikena stadgade föreningsform, eller någon af deras grundlagar, gör uppror» etc., skulle komma att lyda: »hvar som, i uppsåt att med våldsamma medel antingen bryta rikenas förening eller ock upphäfva eller ändra den emellan rikena stadgade föreningsform, eller någon af deras grundlagar, r gör uppror» etc. Mellan dessa båda förslag är en icke ringa olikhet, och allt missförstånd vore genom antagande af de tvenne ledamöternas förslag undanröjdt. För öfrigt tror jag att det vore tillräckligt, om raan läte orden »gör uppror» qvarstå och, på sätt Hr Olivecrona föreslagit, ur §:n uteslöte orden »annan gerning.» Gr. Sparre: Det är en stor skillnad mellan ett försök i allmänhet och ett försök till brottets fullbordan. Och då på detta ställe omnämnes försök till brottets fullbordan, kan straffbestämmelsen icke hänföras till ett förslag om föreningens upphäfvande, ty ett förslag innefattar icke elt fullbordadt brott, Den 13 Juli. 439 utan är endast en förberedelse dertill. Härtill kommer att, såsom H. Exc. Hr Frih. De Geer redan sagt, uti uttrycket »bryta» finnes tillräcklig antydan att handlingen först då blifver straffbar, om den företages på olagligt sätt. Inom Utsk:t gjordes åtskilliga försök att åstadkomma en lyckligare redaktion, och man hade t. o. m. en gång förenat sig om en annan lydelse, men vid närmare besinnande fann man att det var långt ifrån en förbättring, och jag befarar att hvarje nytt försök icke skulle aflöpa bättre. Gr. Mörner: Då jag förenade mig med Hr Olivecrona, gaf jag icke akt på den omständighet, att orden »annan gerning» etc. kunna hafva vidsträcktare tillämpning än blott på morn:t 2. Detta är ett ytterligare bevis på faran af att under diskussionens lopp i en riksförsamling på fri hand omredigera författningar.
Vid morgonbönen höll botpredikanten Bring ett religiöst föredrag med anledning af dagens betydelse, hvarefter lärjungarne afsjöngo verser, författade af en af skolans forna lärare, prosten R. Kihlberg. Riksantikvarien H. Hildebrand, äfvenledes en af skolans förra lärare^meddelade därefter, att konungen tilldelat fröken Ahlin medaljen » Illis quorum meruere labores » af 5:e storleken. Under dagens lopp anlände blommor, bref och telegram i massor från vänner, forna lärare och lärarinnor o c h elever vid skolan, hvilken öppnades för ej mindre „ än 43 år sedan af den då 17-åriga fröken Karin Ahlin. 3£L Teater och musik. Kungl. operan. D:r Bottero afslutar i kommande vecka sitt ovanligt framgångsrika gästspel vid k. operan, enär han inom kort måste tillträda ett engagement i sitt hemland Italien. Hans senaste parti, toreadoren i » Oarmen », står ej de föregående efter i helgjuten tolkning. Så ypperligt har, åtminstone i dramatiskt hänseende, detta parti näppeligen förr här gifvits. Och att den klangfulla stämman, stödd af en förträfflig sångkonst, ej sviker, vet en hvar som haft tillfälle höra honom. Vid aftonens abonnementsföreställning uppföres » Figaros bröllop », i morgon gifves » Romeo och Julia » och på söndag » Konung för en dag ». K. Dramatiska teatern, som under innevarande sä- song redan framfört ett par, tre nyheter, däribland tvänne svenska originalarbeten af framstående värde, är redan färdig med ytterligare en nyhet, denna gång ett tyskt skådespel af ovanligt intresse. Hermann Sudermann har, såsom vi förut meddelat, genom sitt första dramatiska stycke » Die Ehre » med ens blifvit en ryktbarhet i sitt fädernesland, där detta hans arbete gått öfver alla något så när betydande scener och vunnit afgjord framgång. Författaren har i dagarne ock hos kejsar Vilhelm anmälts till erhållande af det Schillerska priset, därtill varmt förordad af Paul Heyse. Förväntningarna voro således spända äfven här, och de svekos ej heller. Ja, skådespelet rönte vid dess första uppträdande här i måndags formlig succés.
tvertom tror jag del vara af största vigt att vi just med Englands exempel lill rättesnöre, bibehålla den af detta land så länge begagnade stabilitet i tull-lagstsiftning; och dertill hörer äfven att bibehålla lull* lindringarne, hvilka icke åro mera än 35 år gamla, enär de infördes 1815. Då de icke visat sig hafva medfört någon skada, utan tvertom våra skeppsbyggerier blifvit i betydlig mån utvidgade, så att handel bedrifvits med våra fartyg direkte mellan Transatlantiska orter och fäderneslandet, månne man dä icke bör fästa upmärksamhet å dessa lyckliga förhållanden och låta just den lag, som bidragit till dem, fortfarande blifva gällande. Man har sökt att från reciprocitets-förhållanden samla stöd för det framställda förslaget: för min del känner jag icke alt några sådana äga med denna fiåga det ringaste sammanhang; de traktater, som mellan Sverige och England blifvit afslutade, supponerar jag grunda sig på den reciprocitet, som kunnat med bestående lagar förenas. Om England i senare lider gjort åtskillige koncessioner till fördel för utländska fartyg månne vål England derföre äger rätt att fordra, det utlänningen skall, om han icke finner det för sig nyttigt, gå på samma sätt tillväga? Jag kan ej föreställa mig möjligheten häraf eller att England först vidtager en åtgärd till fördel för andra länder och sedan fordrar, nära nog med maktspråk, att samma förhållande skall i utlandet äga ruin. Skulle, såsom Frih. Bonde förklarat, ett så beskaffad! medgifvande som tull-lindringarnes uphörande vara nödvändigt, emedan det innebure en reciprocitet och emedan man icke borde reta det mäktiga landet till någon slags represssiv åtgärd; hvaraf kommer det sig då, att Frih:n icke dessmindre yttrat, såsom ett gifvet faktum, alt, likasom det i allmänhet är händelsen, att man ej gerna vill handla med den som är fattig, emedan denna ingenting har att sälja, så skulle man i England hafva förklarat, att man alldeles icke fruktade för någon skada genom navigationsaktens uphörande, så vidt den rörde handeln med Sverige och Norrige, emedan dessa länder icke hade serdeles många artiklar att till England aflåta.
Beträffande slutligen de föreslagna redaktionerne af de ifrågav:de §§:ne, så hade R. o. Ad. redan derom, såvidt §:n 20 angick, fattat sitt beslut, och blefvo Utsk-.ns i afseende på §§:ne 21 och 61 samt den nya §:n 49 afgifne förslag, efter deras upläsning, af R. o. Ad. bifallne. §■ 23. Efter upläsning af Utsk:ns förslag till redaktion af denna §, blef den föreslagna förändringen af R. o. Åd. bifallen. §§ SS, SS, 27 och 28. Efter upläsning af Utskrns förslag till förändrad lydelse af dessa §§, yttrade Frih. Raab: Den förändring af §:n, som Utsk:n föreslagit, bar jag visserligen intet emot, då den icke kan missleda någon bränvinsbrännare, och icke heller de personer som skola tillämpa författnm; men härvid förekommer en annan omständighet, som är värd upmärksamhet. R. St:r biföllo vid förra Riksdagen hvad Utsk.-n föreslagit, att äfven den större redskapen skulle upmätas, icke derföre att man befarade underslef, utan ur statistisk synpukt, emedan man ansåg nyttigt att veta hvilken redskap som användes. I andra hänseenden gör man stora upoffringar för statistiken, och då man nu kan vinna en sådan ganska intressant upgift utan kostnad, vet jag icke hvarföre man skulle försumma det. Hr Braunerhjelm: I afseende å mätning af redskap i större bränneri är jag förekommen af den sista talaren. Det kan vara af ganska stor nytta att känna redskapens beskaffenhet och storlek. Vidare får jag i afseende å 27 §:n 1 morn. anmärka, att der står: »Vid den enkla redskapens mätning iakttages: att bränvinseller destillerings-panna är försedd med" löst bröst, då sådant finnes, äfvensom med hatt eller stängselskifva, rör, afkylnings-redskap och mäskvärmare.»
Men den förkofran och den för och genom praxis mognade insigt, som examinanden i dem vunnit, synes dock lämpligare kunna ådagaläggas i disputationsform, än genom förnyadt undergående af ett direkt förhör. Blifver omfångel för den egentliga pastoral-examen på nyssnämnda sätt inskränkt, så är emedlertid naturligt, att icke blott denna utan ock de vitsord, som vid piest-examen erhållits uti de theoretisk-theologiska ämnena, hvilka för hvarje prest äro af utomordentlig vigt, böra läggas lill grund för den kommande befordringsrätten; och just denna, omständighet är det, som isynnerhet synes Utskotten göra den föreslagna inskränkningen önskvärd. Då nemligen, såsom nu, Prest-examen är för befordringsrätten betydelselös, och ali vigt i detta hänseende ligger på pastoral-examen; så föranledas deraf tyvärr cj sällan de ynglingar, sorn vilja' egna sig åt prest-embetet, att söka så fort och knapphändigt som möjligt undansköta sin akademiska kurs och alt dervid trösta sig dermed, att studierna för pastoral-examen skola ersätta det sorn nu försummas. Men derigenom vålla de sig sjelfva en stor och oberäknelig skada för hela lif vet. Det som försummas i ungdomen, hvilken dock är den rätta bildningstiden, låter sig sedermera icke så lätt - ersätta och blifver gemenligen aldrig ersatt. Tillerkändes deremot prestexamen i sine bufvudsakligaste delar af sjelfva författningarna enahanda vigt, sorn pastoral-examen, så vore derigenom en uppmuntran gifven åt eli grundligare theologiskt universitets studium, hvilken svårligen skulle undgå att medföra goda verkningar. Doktor Nordlanders förslag, att dispulations-pröfvet vid pastoralexamen må, när den speciminerande sä önskar, få på modersmålet afläggas, innehåller ej annat, än hvad redan länge från flera håll yrkats och hvarom väl ock numera meningarne torde vara temligen ense.'
»Jo, hvad jag orkar, ty i detta svinhus skulle jag förgås öfver helgedagen,» sade Stina för sig sjelf sedan hennes man stängt dörren; och nu städade hon fort och flinkt bort allt hvad som var framdraget, satte alla orena kärl i spisen för att tvätta dem, bara hon fick vatten varmt, tog derefter en ny björk-qvast, med hvilken hon hastigt och lustigt afsopade stugan, under en liten munter trall. Hon hann detta, hon hann att kasta upp hufvudgärden ordentligt i sängen, och hon hann slutligen äfven att slänga en liten halfsekunds blick i den fyra tums höga spegeln, och stryka ned håret med tvenne fuktiga händer, innan den unga soldaten återkom med ämbaret och vattnet, ty de hade långt till den lilla källan borta i skogen. »Det slottar på med regnet,» sade den inkommande. »Gud gifve oss en klar och vacker dag i morgon, och en i öfvermorgon, se’n ska det få regna året ut.» »Undantagande en dag,» sade Stina halfhögt och rodnande, fastän hon stod med ryggen vänd åt sin Johan. »Ja så,» smålog den nya äkta mannen förnöjdt, »ja nu vet jag när du vill ha’ upphållsväder. Det blir när Kajsa-moster ska’ fara till presten med » »Sch!» tystade Stina, och lade sin hand på hans mund, »säg icke »pojken,» för då blir det bara en tös, det kan du lita på. Det har gamla Annika försäkrat mig slår aldrig felt, att när en vill ha’ en pojke, så får man en tös, och så tvärtom.» »Kanske du kan få båda delarne,» genmälte mannen skämtande. »Åh skäms!» svarade Stina harmset, och gick ifrån honom, fast han ville qvarhålla henne. »Nej, det säger jag en gång för alla, att så gerna jag vill ha en, så ogerna ville jag ha två. Nej, se det hör till nådig Grefvinnan och de rika att få tvillingar. Det är godt att det lilla vi kunna samka ihopa, räcker till en! – sedan då till två!
Delta utgiflsbelopp komme dock att endast småningom blifva för ofvan antydda nya behof disponibelt, i den mon upplösningen af förenämnde regementen och korpser hunnit i behörig ordning verkställas, samt det befäl, * som nu tillhör samma trupper och icke genast kan på annat sätt i rikets tjenst användas, samt alltså måste tills vidare qvarstå på indragnings-stat, genom transport, befordran eller dödsfall afgått, hvarförutan ackords-amorteringen för alla de beställningar vid Lif-bevärings-regementet samt Wermlands och Jemtlands Fältjägare-regementen, som indragas lärer foitfarande höra utgå af aflöningsanslagen för dessa regementen, så framt icke anslaget å 4:de hufvud-titeln till ackordsförskott och ersättningar, 6,000 R:dr årligen, skulle i sislberörde afseende få anlitas. Vid jemförelse af berörda nja årliga utgifter} å ena sidan, och minskade årliga utgijterj å den andra, täcktes Eders Kongl. Maj:t i Nåder finna, att då de sednare utgöra omkring R:dr 65,600: — —■ och de förra •— 64,631: skillnaden blir således R:dr 969: hvarmed 4:de hufvud-titelns ordinarie anslag framdeles skulle komma att minskas; härvid har likväl ej lagils i beräkning det belopp af . R:dr 58,000: hvarmed i händelse förslagsanslaget, 80,000 R:dr årligen, för beväringsmanskapets vapenöfningar, såsom af mig föreslaget blifvit, förvandlas till bestämdt årligt anslag af 138,000 R:dr för endast armeens beväringsmanskaps behof, alltså borde förhöjas.
Vi vete, huru mycket denna säkerhet i våra tider gäller. Vi hafva i dag afgjort ett Betänkande från StatsUtskottet, som visar, huru Borgesmän för Borgesmäns Borges-* Den 12 Junii e. m. män, hela raden igenom, cederat Lonis', och Staten slutligen måst accordera med de sista för att få något i stället för intet annat än rätt att bysätta. Detsamma kan inträffa för en frånvarande person i afseende på hans arfsmedel, och göra den lidande föga belåten med Utskottets förslag. För öfrigt har Utskottet äfven föreslagit en så obegränsad och i afseende på hvilka arfvingens slägtingar så obestämd rättighet att mot borgen lyfta Capitalet, att jag fruktar, det den skall föranleda till processer, i synnerhet som lyftningen är särdeles förmonlig, då, så vidt Betänkandet gifver vid handen, den får ske utan ränta. Sexton årsränta gör, som man vet, ett fördubbladt Capital, och förmånen af lyftningen är följaktligen så stor, att flere slägtingar säkerligen skola täfla derom och söka att blifva delaktige deraf. Men dessa mina senare anmärkningar röra detaljerne af Utskottets Betänkande. Jag återvänder nu till den första anmärkningen, och hemställer, om icke Riddarskapet och Adeln, i betraktande af de skäl, som tala för bibehållande af det gamla Lagstadgandet, skulle finna lämpligast att afslå Betänkandet, men anhålla, att det i annat fall åtminstone må återremitteras. Herr von HartmansdorffAugust: Som jag ämnat yttra mig i samma mening sorn Herr Ribbing, och ingen talat för motsatsen j så afstår jag. Den 12 Junii e. ra. 77 > Friherre Ehrenborgh 3 Casper Willielm: Jag kan icke rätt fatta grunden för den värde Talarens ena anmärkning, nemi. vådan af Utskottets förslag, att tillåta fjermare arfvingar rätt till lyftning af arfvet emot borgen, då detta är ett ordagrant återgifvande af det nu gällande stadgandet. Jag tror således, att detta varit ett misstag af Herr Ribbing.
Dessutom hade Krigs-Collegium, enligt derom erhållen befallning, i ainna anhang med uppgiften om Fortifications-Afdelningens behof vid nu Stats-Ulskottets UtlåtandeN:o 221. förestående Stats-Reglering, öfverlemna t specifika förslag å kostnaden, dels för uppförande i Malmö af en Gasern för arne Sqvadroner af Kronprinsens Husar-Regemente, hvilken kostnad skulle uppgå till 55,100 Rrdr, men ökas med 15,900 Rrdr, eller lill 71,000 Rrdr, om Casernen inredes för 3:ne Sqvadroner, dels för uppförande af en Casern i Helsingborg för der förlagde Husar-Sqvadron 3o,ooo Rrdr, hvarvid anmäldt blifvit, att Kronan egde tomt för Casern-byggnaden i Malmö, men ej för den i Helsingborg. Utskottet bar, efter tagen kännedom af hvad handlingarne i denna fråga innehålla, och då någon bestämd framställning om de för tillvägabringandet utaf den förändrade förläggningen af Kronprinsens Husar-Regemente i Skånska Städerna erforderlige anslags anvisande icke blifvit af Kongl. Majrt i Nåder gjord, trott sig kunna antaga, att denna reglering må kunna utan olägenhet för närvarande anslå, tilldess sig visar, i hvad mon de, enligt hvad Kongl. Majlis Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof gifver vid banden, ifrågaställde förändringar uti landtförsvarets ordnande i allmänhet kunna i afseende härå inverka; i följd hvaraf och enär, enligt hvad i Utskottets utlåtande N:o 220, angående Inqvarteringen i Stockholm, äfven blifvit utredt, nödige medel för de uti de Skånska Städerne erforderliga Casernoch Stallbyggnaders uppförande icke kunna af RiksgäldsContorels nuvarande tillgångar påräknas, Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, det ingen åtgärd uti det ifrågavarande afseendet nu kunnat af Rikets Ständer vidtagas.
Detta har ej skett, och ehuru jag gör mig fullt förvissad, att, när R. St:s skrifvelse derom kommer till K. M., äfven om den möjligen skulle föranleda en contra-propos., för hvars handläggning riksdagstiden blifver tillräcklig, Regeringen gör sig all möda och omsorg att kunna gå Ständernes önskan till mötes, så att möjligen Riksarchivet må kunna få en local; så har jag likväl icke velat undandraga Den a Maj e. m. io3 mig att äfven framställa några åsigter, såsom en utveckling af det förslag, sorn StatsUtsk. framställt. StatsUtsk. har det synts icke så alldeles olämpligt, örn, efter de betydande kostnader Staten användt för att anlägga fullständiga sjukhus och medicinska undervisnings-anstalter på Kungsholmen, Sundhets-coll:m, som icke är ett särdeles vidlyftigt verk, skulle i någon af dessa inrättntr kunna inrymmas. Carolinska Institutet blir också sannolikt vid denna riksdag reglelädt; men i detta fall torde en tillbyggnad deraf vara nödvändig. Om en sådan tillbyggnad sker, bör det icke vara särdeles svårt att finna utrymme för Sundhets-collan i samma local, likasom det icke heller bör vara svårt att finna utrymme för Fältläkare-contoret i Garnisons-sjukhuset. I sådant fall blir Sundhets-eollegii hus ledigt, och då blir det latt, ifall Sundhets-eollegii lius ej vore för det nu afsedda ändamålet tjenligt, att der inrymma något annat embetsverk, hvars local vore mera passande för Riksarchivet, och sorn då blefve ledigt att lill detsamma upplåtas. Jag tillåter mig icke nu att ingå i någon speciel pröfning, hvarpå jag icke heller nu är beredd, huruvida det må vara möjligt, att Riksg.cont., som icke är något vidlyftigt verk, kunde inrymmas i Sundhets-eollegii hus; i hvilket fall en ganska ypperlig local skulle kunna beredas för Riksarchivet, som der äfven kunde jemte sig lemna plats för VitterhetsHistorie och Antiqvitets-academien.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till §:n utan förändring, dels af Hr von Ehrenheim bifall till densamma med uteslutande från sista mom. af orden: såsom vanfrejdad ansedd och förthy; och dels slutligen återremiss af §:n. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till §:n oförändrad, hvartill svarades många ja, blandade med nej, sedermera propos. på §:ns antagande med den af Hr von Ehrenheim föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja, och vidare propos. på §:ns återremitterande, hvilken propos. besvarades med många nej jemte ett eller annat ja; hvarefter propos. på bifall till §:n utan förändring förnyades, samt besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Dalman begärde votering samt att kontra-propos:n dervid skulle innefatta bifall till §:n, med den af Hr von Ehrenheim föreslagna förändring. Efter förmälan att R. o. Åd. borde afgöra, huruvida kontra-propos:n vid den blifvande voteringen skulle omfatta bifall till §:n med den af Hr von Ehrenheim föreslagna förändring, eller återremiss af merberörde §, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att bifall till §m med den af Hr von Ehrenheim föreslagna förändring skulle utgöra kontra-proposm vid voteringen. Ropades ja. Härefter uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: 408 Den 11 Juli e. m. »Den som bifaller 19:de §:n i 2:dra kap. af Lag-Utsk:ts förslag till ny strafflag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. §:n med uteslutande af orden: såsom vanfrejdad ansedd och förthy». Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 23. Nej — 16.
Sedan Eders Kongl. Majit behagat i nåder inhemta Riks-MarskalksEmbetets underdåniga Utlåtande, i anledning af åtskilliga uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse förekommande anmärkningar vid räkenskapen öfver användande af byggnadsanslaget till Stockholms Slott, samt vid Drottningholms, Haga och Gripsholms Lustslotts räkenskaper, har Riks-Marskalks-Embetet, i afseende på anmärkningen vid förstnämnde räkenskap, infordrat Utlåtande af vederbörande redogörare, som deruti anfört: att årliga byggnadsanslaget tili Stockholms Slott utgör 25,000 R:dr B:ko, deraf likväl, jemlikt Kongl. Brefvet den 5 Mars 1831, 10,000 R:dr samma mynt årligen användas till kapitaloch ränteafbetalningar å de till Lejonbackens ombyggnad upptagna lån, så att effektiva byggnadsanslaget utgör endast 15,000 R:dr nämnde mynt; att det uti 1841 års räkning upptagna högre belopp uppkommit genom tillägg af den de! utaf 1840 års anslag, som vid 1841 års början ännu icke hunnit användas och utbetalas; samt att, då i sista månaden af hvarje år medel blifva uttagna, dels till betalande af arbeten, som varit påräknade att under året verkställas och af sådan anledning i det upprättade årsförslaget uppförda, men sedermera, af en eller annan orsak, icke blifvit verkställda, och dels tiil lemnande af förskotter på arbeten, som ännu vid årets slut icke hunnit fullbordas, det icke är möjligt att, vid årets slut, undvika större eller mindre behållning, hvilken det dock vore en, endast till tidsutdrägt ledande, omväg, att i Rikets Ständers Bank insätta, enär densamma genast i början af det följande året måste, till bestridande af då oundgängliga utgifter, användas; utihvilket allt RiksMarskalks-Embetet, för dess del, jemväl instämmer.
20 öre för innevarande års alla n:r. Prenumeration mottages å hvarje postanstalt. Gratispremie: en med l:sta pris belö- nad hönsbok. Om prenumeration sker direkt hos redaktionen på minst 5 ex. så erhållas de efter 1 kr. pr årgång. Afgiften bör med rekvisition insändas. De, som till Redaktionen, adress: H ö g - berjjsgatan 32. Stockholm, insända 50 öre i frimärken, erhålla årgåugarne 1888 och 1889 sig tillsända, [1540]; Teater-Premie-Obligationer på Vexelkontoret, Skeppsbron 3 6, Stockholm. Pris pr kontant 28 kronor. Obligationerna säljas äfven på månatliga afbetalningar på följ. vilkor: En Obligation erhålles mot 13 inbetalningar af kr. ; Två Obligationer mot 13 inbetaln. af kr. 5 i mån. ; Fem Obligationer mot 16 inbetaln. af kr. 10 i mån. Tvänne utlottningar årligen. Fullständig beskrifning sändes mot 10- öres porto. Hvarje obligation skall ovilkorligen utfalla med vinst från kr. 30 till kr. Vexelkontoret, [1511] Skeppsbron 36, Stockholm. nS ". Bidéer, starka och välgjorda, kr. 6: 50 med porslm, 1,000 ark bä- sta klosettpapper (G-leen Mills) 75 öre, expedieras till landsorten emballagefritt mot efterkraf endast frän Husgerådsmagasinet 5 Biblioteksgagal an. Två arbete af Marie $erldar Öfversättning af Emilie Kullman. Pris 3 kr. Hyresfritt. I ett ljust, stort, elegant möbleradt rum, med fri utsigt, tambur i första klassens hus på Blasiiholmen (alldeles nära Grand Hotel) kan ett aktningsvärdt fruntimmer få bo hyresfritt året igenom mot ett lån af 1,000 kr. på 3 år. Säkerhet och 5 procents ränta lemnas. Frankeradt svar, innehållande namn. adress och referenser adresseras: » Fru X. », Stockholm, pöste restante.