Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
F. § 55. dets ledamöter i de fall, då dem enligt regeringsformen uppdraget är att med konungslig makt och rätt styra. § 102. Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, skola ega tillträde i utskotten, dock utan att i öfverläggning eller beslut deltaga. I utskott, der tysthetsed fordras, böra de sådan ed aflägga. § 103. R. 0. § 58. Utskott må ej fatta beslut, derest ej minst tre fjerdedelar af ledamöternas antal äro tillstädes. Kongl. Maj:ts Nåd. Dä inom utskott omröstning med slutna sedlar anstiilles, bör en sedel alltid R. O. § 58. uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna vid sammanräknandet befinnas lika delade. Hvarje närvarande ledamot är pligtig att i utskottets omröstning deltaga, så framt han icke är af laga jäf hindrad. Ledamot, som i utskotts beslut ej instämt, är obetaget att i protokollsR. O. § 37. utdrag jemte utskottets yttrande lemna kamrarna del af sin skiljaktiga mening, mom* som i sådant fall bör till utskottets protokoll skriftligen afgifvas. Dock må utskottets betänkande härigenom icke uppehållas. § 108. Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden. R. O. § 72. D. Ärendemas behandling i Kamrarna. § 106. Å hvarje lagtima riksdag låter Konungen inom åtta dagar efter riksdagens R. O. § 27. öppnande, jemlikt 60 § regeringsformen, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag, rörande sättet att genom bevillniugar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Vill Konungen å urtima riksdag sådan proposition aflåta, gäller derför enahanda stadgande. Skrifvelser och propositioner i andra mål, än här ofvan nämnda, må Konungen, när Han under riksdagens lopp så för godt finner, riksförsamlingen meddela. Konungens skrifvelser och propositioner till Riksförsamlingen tillställas begge kamrarne genom en statsrådets ledamot.
Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M lil. 15 § 6. Svensk Undersaat kan icke sagsoges ved Dansk Domstol, undtagen i de Tilfaelde, hvor saadan Sag kunde anlsegges, om Sagvolderen var Dansk. Opholder han sig her i Isengere Tid end 8 Uger, kan han under dette sit Ophold saggives for Gjseld eller anden Förpligtelse, uden Hensyn til Tiden, naar den er stiftet. § 7. Ovcr-prsesidenten i Kjöbenhavn eller vedkommende Amtmsend havé, naar det af den private Fordringshaver forlanges, at afgive de Bevidnelser, som ere förnöden, for at en Dom, Kjendelse eller Resolution kan fuldbyrdes i Sverrig. Paa Domme afgives Bevidnelse om, at de ere afsagte af en Domstol i Kongeriget og udfserdigede i den Form, som fordres till Exsekution. Paa Forlig meddeles Bevidnelse om, at de ere indgaaede for en Forligelses Comraission eller Domstol i Kongeriget og udfserdigede i den Form, som fordres til Exsekution. Paa Resolutioner, afgivne af Over-praesidenten i Kjöbenhavn eller en Amtmand, hvorved Bidrag paalsegges til fraseparerede eller forladle Hustrur, segte eller utegte Born, meddeles Bevidnelse om, at de ere afgivne i den Form, som fordres til Exsekution, og at de efter Dansk Lovgivning medföre Adgang till Exsekution. Dog maa saadan Bevidnelse ej meddeles, naar Bidrag til et uaegte Barn er fastsat ved en Resolution, der grunder sig paa vedkommende Barnfaders Undladelse af at aflsegge en harn paalagt
I öfverenstämmelse med hvad Rikets Ständer vid flere föregående Riksdagar i denna fråga beslutat, nemligen att de Städer, uti hvilka rättighet att utan afgift införa och försälja kött, bröd och dricka ännu icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den genom Kongl. Kungörelsen den 30 November 1810 för dessa Städer stadgade salu-accis-ersättnings-afgift, intilldess införsels och försäljningsfrihet af nämnde förnödenhetsartiklar uti någon af dessa Städer medgifves, då året efter det införselsfriheten beviljats, samma Stad skulle befrias från berörde afgifts utgörande, har Bevillnings-Utskottet, som inhemtat att fri och obehindrad införsel och försäljning af kött, bröd och dricka blifvit sedan sista Riksdag i Nåder medgifven för följande Städer, nemligen i Askersund den Bih. lill It. Sl. Brot. 1SS3 8; ISSi.
T följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således be slutat, att Inkommande Tullen borde bestämmas till 25 procent å de grofva , 20 procent å de fina, samt 15 procent å de finaste Vinsorteme , äfvensom, att ej mindre sjelfva vin - Den 22 Augusti J. m. 979 sorterne, än orterne, hvarifrån de äro, borde i Tulltaxan, med tillämpning af nyssberörde procent , intagas. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter , om icke Utgående Tullen å alla de i Utskottets första förslag upptagne Viosorter borde till i procent bestämmas. Ropades Ja. ”YVindrufvOr, alla slag; Winsten; Win”stens-Salt; Inkommande Tullprocent lo.*’ Friherre Cederström: Då ingen utförsel tull blifvit bestämd på Windrufvor, Winsten och Winstenssalt, får jag hemställa, om icke någon sådan borde bestämmas; åtminstone mellan Sverige och Finland kan en sådan ofta komma i fråga. Herr af JVingard: Man har antagit som principe, att utförsel tullen är en procent, när den ej är utförd; men den kan visserligen utföras. Herr Grefven och LandtMarJkalkin hemställ” de , att Utgående Tullen å Vindrufvor , Vin” sten och Vinstenssalt mätte till t procent bestämmas , och i Tulltariffen införas. Ropades Ja. ”Wäfnader, Ylle, Filtar, alla slag; In - 98o ©en 22 Augusti f. m. ”kommande Tullprocent 3o. Utgående Tull”procent i. Grefve Cronhjelm: Jag känner väl att här finnas fabriker för filtar, men tillverkningen deraf är så obetydlig, att jag tror tullen å inkommande filtar böra nedsättas. Herr Grefven och Landt-Marskalken fråga; de , om Ridderskapet och Adeln önskade , att Inkommande Tullen å Yllefiltar borde ifrån 30 till 20 procent nedsättas.
Jag vet icke, hvad det har att göra med den här saken, husfriden. som rör en helt praktisk fråga, nämligen RICHARD. ödmjuka henne. Och så vill du använda mig för att förTORSTEN. någon förödmjukelse att be om ursäkt, då man förgått sig. Förödmjuka? Jag inser icke, att det är Jag vill minnas, att det var åtskilligt sent, Det är icke något missförstånd, minns Det är en sak, som jag själf vill bedöma. denna sak på detta sätt. 86 RICHARD. göra det till. Detta är icke en sådan småsak, som du vill TORSTEN. tycker, att en ursäkt är för litet? Hur långt sträcker sig då dina fordringar? RICHARD. än att du låter saken vara. Jag fordrar intet, hör du, intet annat TORSTEN. annat än hvad jag vill, att den skall vara. Du menar, att jag låter saken vara något RICHARD (ser på honom). att draga ned, förringa? Det skall icke lyckas dig, Torsten! Är det så du tänker bekämpa mig? Genom Aha, är det där skon klämmer, du TORSTEN (möter hans blick). kommer från fonden). Vi talade just om dig, Helena. HELENA. Om mig? TORSTEN. din mening att såra honom i går. Nu kan du själf säga detsamma. Ja, jag sade Richard, att det icke var Så får jag väl bära skammen då! (Helena 87 HELENA (ironiskt). Har Richard beklagat sig för dig? TORSTEN. att vilja glömma det hela. Det är jag, som ber dig göra det godt igen. HELENA. icke, hvarför jag behöfver upprepa det. Richard.) Jag ber dig om ursäkt. Om du redan har talat för mig, så vet jag Men Nej, han var till och med nog ädelmodig om du ovillkorligen vill det så (Vänd till (Richard bugar sig tyst.) TORSTEN (skrattar). Nu räcker ni hvarandra handen, så, och så kysser du ridderligt Helenas hand. (Richard ser på Helena, böjer sig så hastigt öfver TORSTEN. vill du icke säga mig, hvad det egentligen är, du har att förebrå Richard? HELENA. Ingenting för min del.
St:r för sin del besluta att, med ändring af hvad lag och särskilda författningar innehålla, samt med undantag endast för säterier i Skåne, Halland och Blekinge, till byggnad och underhåll af kyrka med hvad dertill hörer, såsom klockstapel, kyrkomur, sockenstufva, fattigstufva, begrafningsplats jemte skolhus, utgöras kostnaderna af egare utaf fastighet af hvad slag som helst efter det fastigheterna åsätta fyrktal; men samtliga de socknemän, som tillhöra Svenska statskyrkan, böra dock årligen till kyrkooch skolhusbyggnadskassan lemna bidrag med t. ex. 25 öre af hvarje 100 R:drs inkomst af kapital eller arbete, derför de samma år erlägga bevillning till staten». Med anledning af dessa mina anmärkningar, anhåller jag att R. o. Ad. i nu antydda syftning ville återremittera Betänk:t. Gr. Sparre Erik: Jag kommer äfven att yrka återremiss af Betänk:t, men alldeles icke i den syftning, den siste värde talaren föreslagit, hvilket jag på det bestämdaste måste motsätta mig. Hans förslag går nemligen ut på att en ständig afgift till kyrkobyggnad skulle läggas på inkomstbevillningen, således en utskyld påläggas somlige socknemän, under det de öfriga blefve derifrån befriade. Dessa skulle åter medjnaturaprestationer deltaga i kyrkobyggnad m. m. Jag hemställer huru ett sådant stadgande skulle upptagas i kommunerna? Desse sednare skulle då endast i händelse af byggande vidkännas någon utgift, men de öfrige årligen under 50, ja kanske 100 år, då kyrkobyggnad icke komme i fråga, betala sin afgift. Förslaget skulle derföre väcka ovilja, och synes mig oantagligt. Vidare har han yttrat några ord ang:de formen för Betänk:t. Derom behöfver jag nu icke utlåta mig, då jag i alla fall kommer att yrka återremiss. Jag anser mig endast böra nämna att formen för förändringar i Byggninga-Balken alltid varit densam - 604 Den 21 Februari. ma som blifvit iakttagen i delta Betänk., emedan man anser Byggninga-Balken falla inom den ekonomiska lagstiftningen.
Det har lyckats att bibehålla de för stambanorna fastställda lutningsoch krökningsförhållanden vid alla andra af dessa banor, men på linien emellan Norselfven och Arvika hafva stigningar af 1 på 80 måst antagas, emedan kostnaderna för dessa stigningars reducerande till det normala förhållandet af 1 på 100 befunnits vara så stora, att de olägenheter, som brantare stigningar förorsaka vid trafikerandet, dermed icke äro jemförliga. Kommittéen har derföre på nämda vägsträcka nödgats frångå det fastställda lutningsförhållandet för statens jernvägar. 109 Hela liniens längd är 19 mil 26000 fotDerpå förekomma, såsom tabellen Litt. Då man jemför dessa förhållanden med dem af samma slag på de öfriga stambanorne, inses också skälet till Kommittéens här framställda förslag att öka stigningarnes proportioner. Kostnaden för hela linien är beräknad till 19,941,863 H:dr, eller i medeltal 1,011,137 R:dr per mil. De särskilda delarne af linien utgöra från Porla till Kristinehamn ... 5 mil 8000 fot med kostnad af R:dr 5,527,999. Kristinehamn till Karlstad 3 » 34000 » 1 Karlstad till Norselfven 2 » 8000 » j eko af » 10,519,866.
N:o 294, I anledning af väckte frågor angående Kronans Fisken. N:o 295, Om ExpectanceLön för Cornettin Friherre Casimir Sparre. Fröt. Utdr. dSit) Julii 1823. 525 N:o 197, I anleduing, af KronoFogden Lindbergs underdåniga ansökning om Löneanslag för en ExpeditionsFogde. N;o 298, Om uppförande på lndragningsStaten af 3:ne Lårarelöner vid Skeppsgosseskolan i Carlskrona. N:o 300, Om Pensionsanslag för framlidne StatsCorrunissarien Videgrens oförsörjda Döttrar. EkonomiUtskottets 0:o 131, I frågan om sättet af och tiden för Hauioiarskattsjernets utgörande. N:o 132^ I frågan om yrkad vidsträcktare frihet 1 anseende till Tackjernstillverkningen och Tackjernshandeln. S. D. Då Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N;o 136, rörande jemnkning af Extra Roteringen nu åter föredrogs, blef detsamma återremitteradt, i hvad. det angår denna Roterings förvandling till andra Praestationer. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af StatsUtskottets under N:o 2^9 afgifne Ut - 526 Fröt. Vtdr. i. 19 Julli 1823. låtande, rörande Pension för Directeuren F. D. Löfving, blef detsamma till Utskottet återremitteradt. S. D. Vid åter skedd föredragning af Statsutskottets förnyade Utlåtande N:o 296, om jfrågastäld Lösen till Skatte af Jerkö Holme, fann PresteStåndet, som den 30 sistlidne Maji biföll Utskottets i samma ämne först afgifne Betänkande, att detta sednare ej fordrade annan åtgärd, än att läggas till Handlingarne. Från Wallo fl. BorgareStåndet: S. D. Föredrogs ånyo Statsoch BancoUtskottens Utlåtanden. N:o 21 Litt.
Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, anmälde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 16 September 1857, hvad först beträffade frågan om antagande af ett visst system, omfattande alla de jernvägsanläggningar, som uteslutande på Statens bekostnad borde utföras, dels att sådant vore alltför tidigt, enär undersökningarne i afseende på flera af de jernvägslinier, som skulle ingå i det föreslagna systemet, ännu icke hunnit företagas, än mindre afslutas, samt att det vore särdeles betäukligt att, då fråga vore om företag, hvilka komme att medföra högst betydliga utgifter för det allmänna, i afseende på sättet och ordningen för dessa företags framtida utförande fastställa ett system, hvars ändamålsenlighet och antaglighet så mycket mindre kunde med full tillförsigt bedödömas, som dess detaljer icke vore utredda; och dels att en utaf Rikets då församlade Ständer till iakttagande under en längre tidsföljd meddelad fastställelse å ett särskildt jernvägssystem, för utförande hvaraf flere riksdagars sammanstämmande beslut erfordrades, ingalunda skulle kunna anses betrygga detsainmas fortsatta tillämpning och fullföljande, enär kommande Ständer i allt fall vore oförhindrade, att, vid anvisandet af de anslagssummor, hvaraf jernvägsanläggningarnes fortgång och fulländning helt och hållet berodde, meddela sådana nya eller förändrade bestämmelser och föreskrifter, att derefter skeende jernvägsarbeten komme att i väsendtlig mån afvika från hvad härom vid föregångna riksdagar blifvit beslutadt. Rikets Ständer hade derför, oberoende af frågan om ett sådant allmänt system, tagit i betraktande, hvilka jernvägsanläggningar under närmaste statsregleringsperiod borde på allmän bekostnad bedrifvas, samt dervid beslutat, att för Yestra och Södra stambanornas fortsättande samt för anläggande af bangård och reparationsverkstad i Stockholm anslå ett sammanlagdt belopp af 19,600,000 R:dr Runt, hvaremot för öfriga af Kongl. Maj:t föreslagna stambanor några medel vid nämnda riksdag icke blefvo anvisade.
Upplysningar: l:o Endast 2:ne beväringsskyldige införas å hvarje sida. 2:« Under särskilta anteckningar införes: då någon styrker sig. hafva ingått i sådan beställning eller yrke, som medför befrielse från beväringspligten; år och dag då någon uttagit beväringsbesked för afgång eller flyttning utom stad eller distrikt och till hvilken ort; anmälan om återkomst till stad eller distrikt; ingången underrättelse om förändring i vistelseorten, i enlighet med inkomna rapporter; när någon ingått i krigstjenst vid Arméen eller Flottan; när någon uppvisat Kongl. Maj:ts nådiga resolution på befrielse från beväringsskvldigheten; när beväringsskyldig aflidit o. s. v. Upplysningar: l:o Då beväringsskyldig företer Pass eller Prestbevis, meddelas derom anteckning å passet eller prestbeviset. 2:o Begär han att få afgå till annan ort, än passet eller beviset innehåller, införes den förändrade ortens namn i sista kolumnen. A Bil. M 5. Litt. H. FÖRSLAG öfver det i Län befintliga till Arméens (Flottans) beväringsområden hörande Beväringsmanskap af alla fem klasserna vid Juni månads utgång år 18 l:a Klassen 2:a Klassen 3:e Klassen 4:e Klassen 5:e Klassen Summa Regemente Förstärk I nine. i M Corps M Båtsmanskompani Förstärk ning. cr 5 o er Förstärk ning. a. re ~ Clio Förstärk ning. a. cd Summa FÖrstär k - w X Cti CO Cl CD Förstärk ning. X CD x CD Co a. CD Lands-kansli den N. N. Mönstrings-kommissarie. Från exercis uteblifne. % Underdåniga Betänkande» och Förslag till Iso Förordning om Kommunalstyrelse på landet. 2:o Förordning om Kommunalstyrelse i Stad. 3:o Förordning om Kyrkostämma samt Kyrko» och Skolråd, 4:o Förordning om Landsting. Afgifna den 31 Oktober 1859 af Den dertill i Nader förordnade Komité.
Om skryt aldrig kan vara aktnings-värdt, så torde det dock i detta fall bestämdt vara efter-följansvärdt. “ Jag önskar att de vore rackare allesamman ", sade presten, som för en förrättning i mästermannens eller rackarens familj fått en oväntad, hederlig vedergällning. I Stockholm köper man i allmänhet icke taflor. Man vinner dem, i fall lyckan är god. I annat fall är man utan eller också går man pä en konstauktion, på hvilken “ icke uteslutande underhaltiga " arbeten från Tysklands tafvel-tillverkare hållas till salu, och man är kanske nog lycklig att för skapligt pris komma öfver en tafla med “ namn " — i katalogen, och med ram. För öfrigt finnas taflor alltid på Norrbro, och här och der säljas under hand " olje-målade “ taflor. Marknaden är således väl försedd och prisen i allmänhet “ facila “. Men konstnären, den verkliga konstnären, hvad har han för markfiad? Ingen annan än den som skimrar i det mycket svaga hoppet att någon enda gång få sälja till staten. För öfrigt får han hålla sig till konstföreningarna. Men i dessa är det stark trängsel. Der trängas icke blott konstnärer af olika slag och förmåga, och den mindre förmågan har stundom lika goda utsigter som den större, utan der kräla om hvarandra hela högar af dilettanter, en massa perditionis, som det heter i teologien, hvilken skulle vara hemfallen till fördömelsen, om det icke funnes en långmodig och nådig, gudamakt, annars kallad flertalet af inköpsnämden, som läte nåd gå för rätt, d. v. s. trampade all rätt under fötterna och köpte hvad dessa dilettanter utan all blygsel utbjuda. Det är hemskt. Hvilka synder ha icke konstföreningarna begått! Hvilket tungt ansvar hvilar ej på deras skuldror, gnager icke, eller borde åtminstone gnaga deras samveten, i fall de hanågra. Det är en gammal, mångårig medlem af en konstförenings inköpsnämd som bekänner detta, och han söker alldeles icke. ursäkta sig sjelf. Ty hvar finnes ursäkt i det fallet? Nämden är solidarisk, och det vore fegt att söka kasta skulden på några medlemmar och frikänna andra.
Jag tror det vara nödvändigt under vår närvar, splittrade representationsform, att Utsk:n få begagna den rättighet, de hittills ägt, att söka sammanjernnka Ståndens beslut, oell då sådant icke kan ske utan in b j lid n., när 2tne Stånd beslutat på ett sätt, men det 3:dje Ståndets instämmande deruti erfordras, för att vara R. Sirs beslut, så tror jag, att denna inbjudnrsiätlighet för Utsk:n måste finnas, och tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. lill grundlagsenlig behandling måtte godkänna Constit.Utskrs förslag. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag, för min del, är visserligen af den tanken, att sammanjemnkningsrätt för Utsk:n är nödvändig; men jag tror tillika, att somliga Utsk. vid denna riksdag alldeles öfverskrida sin grundlagsenliga rätt att göra sammanjemnkningar, då Utsk:n icke allenast gjort sammanjemnkningsförslag, der Ståndens beslut kunnat vara skiljaktiga, utan äfven i allmänhet tillåtit sig sammanjemnkningar, der 2 Stund stadnat mot 2. En sammanjemnkning af ja och nej bör val icke kunna äga runi. När således samina sak blifvit odeladt antagen af 2 Stånd och afslagen af 2:ne, ser jag icke, huru en sammanjemnkning är möjlig. Men då hafva Utskm tillåtit sig att göra inbjudningar, hvilket jag icke kati kalla sammanjemnkning. Om inbjudningar från Utsk. få äga runi, skulle äfven motsatsen af hvad Hr Dalman deraf hoppats, kunna uppkomma, i afseende hvarpå Hr Dalman torde erinra sig det gamla ordspråket: i dag mig, i morgon dig. Af dessa skäl, och då Representationen icke lärer quasi sanctionera det missbruk, Utsktn tillåtit sig att utsträcka deras sammanjemnkningsrätt till att föreslå Stånd, som förkastat en sak, alt antaga densamma, eller tvärtom, kan jag icke annat än instämma med Hr v. Hartmansdorff, att R. o. Ad. för sin gemensamma tanka måtte förklara, att ifrågavar. stadgande äfven bör utsträckas till Utsk. Hr Dalman:
Att lediga pastorater ofördröjligen åter förses med pastorer, så qvali ficerade, som motionären nu föreslagit; 7:o Att pastoraten således upphöra att vara lönings-anstalter åt biskopar, professorer och lektorer, äfvensom att vara pensions-inrättningar åt vetenskapsmän, •enkor och barn och framför allt att, genom arf eller hvad det vara må, göras till monopolier. För sådane ändamål måste ovilkorligen annan utväg beredas. Pastorater böra uteslutande betraktas såsom afdelningar inom den egentliga församlingen i sin helhet, lämpade efter en nitisk och omsorgsfull själavårds fordringar, så att själavården icke betraktas såsom en bisak, der den bör ensam fästa hela afseendet; 8:o Att i sammanhang härmed efter hand så bör ställas, att pastor befrias ifrån alla de statistiska, ekonomiska och komunala göromål, som på intet sätt tillhöra hans embete, men deremot ifrån detsamma borttaga hans tid och förlama krafterna för hans rätta verksamhet; 9:o Att, då en på samma grunder hvilande, fullt ändamålsenlig enhet och likstämmighet i allt hör eftersträfvas, och detta framför allt är af vigt i afseende på själavården, det är alldeles nödvändigt, att pastorsval förrättas lika öfver hela Riket. Fem olika sätt att tillsätta pastorer och tio olika slag af pastorater vittna mer än tillräckligt om huru liten vigt man fästat vid sjelfva kallelsen till det allvarliga embetet Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. 17 embetet och huru stort inflytande biafsigter haft derpå. Under sådane förhållanden vore det en omöjlighet, att stifta en på riktiga grunder stödd konseqvent lag härom; 10:o Att, i öfverensstämmelse med hvad nu sagdt är, efter hand så ställes, att patronats-rätt öfver och arfsrätt till pastorater försvinna. Begge hvilade nemligen på en falsk grund, enär ingen mensklig makt vore berättigad att bortgifva åt en tredje person, på hvad vilkor det vara månde, rättigheten att förfoga öfver en eller flera andra vid sina sinnens bruk bevarade menniskors själs-angelägenheter.
Besv. och Oecort. Utskottets Betankande. N.o 3l. 7 förändring i nu gällande försvars-system borde, i afseende å berörde Styrelse-verks organisation, medföra, funnit den af Motionairen föreslagne öfverflyttning af Förvaltningens af Sjö-ärendena göromål lill Krigs-Collegium, dels olämplig i anseende till det beroende förhållande, hvari den förra förvaltnings-grenen, till föga båtnad för Rikets försvar i allmänhet, skulle komma att befinna sig till den senare, dels omöjlig att verkställa, utan att ett nytt, af serskilde i ämnet kunnige Ledamöter sammansatt Departement för Sjö-ärendéna blefve i Krigs-Collegium inrättadt, hvarigenom åter de af Motionairen afsedde ändamål, enhet i Administrationen och besparing i utgifterne, skulle förfelas. På grund af hvad sålunda blifvit anförd t, anser sig Utskottet icke ega skäl, att å den i ofvanberörde måtto väckte motion tillstyrka bifall. Dock varder detta till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning Yördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 9 April 1834- lSf:o 3 k Ankom till Exped.-Utsk. d, g April kl. 6 c. m.
B:co eller 852 R:dr 16 sk. i penningar samt tillökningen för 1,466 Tunnor Spanmål, då riksmarkegången är öfver 6 R:dr Tunnan, mindre än livad sorn för Regementet blifvit afsedt, sedan den återstående sig successivt minskande numera icke å Riks-Staten uppförda personalen af f. d. Lif-Drabanl-Corpsen afgått. Som Revisorerne i likhet med hvad vid 1835 och 1837 årens Revisions-förrältningar skedde, jemväl nu ansett den Majoren Montelius af oförutsedde utgifts-anslaget på 3:dje Hufvud-Titeln beviljade årliga oaf 191 - kortade gratification. af 600 R:dr för åren 1836 och 1837 icke bordt af nämnde anslag utgå, åberopar Stats-Contoret dess, i afseende derå, den 25 Februarii 1836 till Eders Kongl. Maj:t afgifna underdåniga utlåtande i anledning af 1835 års Revisions-berättelse. Enär Eders Kongl. Maj:t genom serskildte Nådiga Bref tillagt arfvoden åt den person, som i Nåder förordnats, att Presidents-Embetet i Krigs-Collegium förvalta, hafva Revisorerne, med föranledande deraf, att Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse den 6 November 1834 anmält, det de icke kunnat bifalla uppförande å Stat af lön och taffelpenningar för Presidenten i bemälte Collegium, ansett sig böra sådant anmärka, såsom stridande emot Riksens Ständers Beslut. Då Riksens Ständer för nämnde