Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonden skall kontinuera som han börjat, draga sig ifrån det politiska, sköta sin egendom, icke gå ifrån kronprinsen, ty han är den enda ärliga karl der finnes. Han måste nödvändigt bli qvar hos kronprinsen. Han är den enda af alla der är, som älskar sitt fädernesland, och som kan gifva honom principer i religionen. Han är än ett barn och bör uppfostras i religionen, och han får derför skörda belöningen, då han blir hänryckt härifrån. Jag lägger detta på hans samvete. Men detta får ej sägas mig när jag vaknar. Mitt och kronprinsens öde är för nära förenadt. Silfverhjelm. Kan Silfverhjelm gifva Reuterholm några råd, som äro honom nyttiga? Hertigen. Ja. – De gå ut på att vara kall, och derför bör han alltid emottaga dem såsom gifna af en vän. Silfverhjelm. Blir Reuterholm någonsin i betydlig mån sitt fädernesland nyttig? Hertigen. Ja. – Den tiden kommer, då han blifver det rätt nyttig. Jag sade det i går. Men mina och hans öden äro så nära förbundna, att jag ej får veta något deraf när jag vaknar. (Efter en liten tystnad fortfor hertigen:) Jag skall nu säga eder förut, huru det skall gå till, när jag vaknar. – Det kan hända, att jag då blir kurjös att veta hvad jag talat; men det bör ni för ingen del visa mig. Jag frågar då derefter. Då skall ni läsa upp de stroferna för mig som jag begärt att veta. Mera skall ni ej låta mig se, utan derefter skall någon börja en indifferent konversation, då jag straxt glömmer bort att mera fråga; derefter stiger jag straxt upp och går ut. Ni borttager då protokollet, men skrifver det sedan af och gör det in duplo, så att i det som visas mig de strofer äro uteslutna, jag ej bör se. Förvara sedan väl detta protokoll. Förr än efter 6 år får det icke visas för mig. Hör ni nu väl hvad jag säger eder om detta. Det är högst angeläget att det noga iakttages. Nu får jag icke sofva längre, ni måste väcka mig. Kanske är det också sista gången jag mera får sofva. Skynda eder nu att väcka mig.
Lånen blifvit af T SPannm^Is-tll!§ällS fi‘»>es för utlåning sterne af Ränt0r„e ^ändas val til? SVaf,sk?d«n de men för det t» i 1 , eu för Fondernes successiva ökan «'stE sora det ina ^ ftr Fatli«vården och andra sådana norn dessa anstalter mcr Socknarne att gemensamt bekosta. Då gern dessa anstalter således molunda bildas några upplag från de U&. skör - 31 skördarne för afhjelpande af förlägenheten då skörden misslyckas, torde det synas, som om omtanka!! borde framkalla annorlunda ordnade Inrättningar för detta ändamål, särdeles efter det de senare årens olyckor dertill gifvit så allvarsam väckelse; men så väl vid Socknestärmuor, som i della ämne blifvit på mili uppmaning hällne inom alla Länets Socknar, sorn vid den till underdånigste följd af Kongl. Maj:ts särskilta Nådiga Föreskrift baillie öfverläggning med Deputerade frän alia orter af Länet, bar man yttrat sig obenägen för sådane Inrättningar, dertill ett giltigt skäl igentinnes i den billiga farhågan att i samma mån Jordägarne, hvilka uteslutande måste bilda sådane besparings-upplag, derigenom sökte på förband afvärja bekymret för de svårare åren, måste lätlsinnigheten ökas hos den obesutne delen af befolkningen, för hvilken dessa bekymmer utgör deli enda hufvudsakliga väckelsen till omtanka och varsamhet. Inga Krogar för vägfarande behof äro anlagde, emedan de ansetts ieke behöflige, då inga mera allmänt besökte vägar linnas, sorn icke äro försedde med Gästgifvaregårdar, der mat och bränvin hör hållas lill salu.
Jag får härvid nannia, att bade jag varit ledamot af BancoUlsk., skulle jag hafva gått tillväga på samma sätt som BmcoUtsk. gjort, så att jag med denna relation af saken icke velat kasta någon förebråelse från directln på Utsk. ; tvertom får jag säga, det jag, åtminstone för min del, tror, att Utsk. förfarit som sig bort; ty i elt ögonblick, då medel finnas i bankens cassör och dessutom fonder äro tillgängliga, hvilka icke kunna åtgå, vore del olämpligt, då Sländerne sjelfve, bankens egne principaler och herrar, finnas på stället, att icke vilja afhjelpa ett tillfälligt behof. Ytterligare får jag återkalla i minnet, — man kan visserligen icke veta hvad som kan ske, 0111 dessa 460,000 r:dr beviljas, — hvad som har inträffat, (man säger, att om denna summa nu gifves till discontrörelsens bedrifvande, så blir det omöjligt att en annan gång kunna draga denna summa tillbaka}, att variationerna i behofven äro ganska stora; ty som jag förut nämnt, var tilloppet af lånesökande så stort, alt de under November lingö vänta ända till io och 11 veckor, innan de beviljade lånen ulföllo , då deremot i påföljande Februari 1819 den lånesökande ej behöfde vänta mera än >4 dagar, innan länet utföll, ja, det liar funnits tider, då väntan på ett discontlåns utfallande inskränkt sig till några få dagar. Vi böra äfven ihågkomma att det icke blott är Banco-discönten som meddelar lån, ut m äfven privatbankerna, och att påkänningarne i den förra blifva starkare i den mån privatbankerne ej kunna fournera sina lånesökande , hvaraf också följer att Banco-disconten ej kommer att lika starkt anlitas, då privatbankerne äro i tillfälle att till någon större del kunna utgifva lån. Hr Mannerskantz’s yttrande är, som Frih. Stjernstedt redan anmärkt, framkommet för tidigt, och att tala derom, vore att ingå i pröfning om livad
Säljas på förmånliga betalningsvilkor i Stockholm endast i Angenäm och helsosam såväl sommarsom vinterbostad med utmärktaste läge invid botanisk trädg. Tillträde 1 april Upplysn. jämte fotografi på Iduns byrå. Frågor. H u r u mycket i penningvärde kunna de förmåner årligen representera, som åtnjutas i en finare familj af en tjänarinna, som har en eller tvä kamrater, en kontant årlig inkomst af minst 150 kronor, bostad i ett ordentligt möbleradt, samt väl upplyst och uppvärmdt r u m, lika kosthåll m e d familjen samt m i n s t tre månaders vistelse å landet sommartiden? H u r u mycket torde årligen kunna förtjänas af en i enklare sömnad något kunnig, trettiofem-ån g kvinna, s o m ämnar sätta sig pä kammare i Stockholm och skaffa sig sitt uppehälle medels s ö m n a d? O m ett snart svar på dessa frågor heder Ida. Vill någon af Iduns läsarinnor i Stockholm gifva mig anvisning på en kunnig och billig skräddare att sy kläder ät s m å gossar, som vuxit ifrån sin m a m m a s färdighet i denna konst, vore j a g särdeles tacksam. H v i l k e t är bästa sättet att m e d två färger virka en underkjol randig på längden? C — j. Jag har två vackra » F i k u s - t r ä d », å hvilkas blad blifvit gulbruna fläckar, liknande rost. H v a d skall j a g göra för att förekomma detta? Lina. H u r finna pä något originelt sätt att använda begagnade frimärken? Ellen. Fråga till » Maja », som gifvit b e - skrifning på » trefligt och starkt bomullstyg till gosskläder »: 1). Väfves det m e d 3 eller 4 skeft? Tvinnadt eller otvinnadt garn? E. Ville någon af Iduns läsarinnor godhetsfullt lemna upplysning om, huru vi, tvänne systrar, hvilka sakna umgängeskrets, kunna finna en trefiig sådan? V i äro mellan 2 0 — 3 0 år gamla, bo i Stockholm hos v å r moder, som är enka efter en tjänsteman, samt ha ett litet godt och trefligt hem.
— Hvad jag med öfvertygelse antager, är det, at om Rikets Inre Administration icke skall sakna den drift, den enhet i upgjord plan för Allmänna Ärendernes behandlande, och den kraft i värkställigheten som bör åtfölja Regeringens vidtagande åtgärder; Så måste för hvarje Förvaltningsgren, endast en Embetsman vara stält i spetsen, hvilken för de til dess befattning hörande Ärender, kan ställas til ansvar. Det är ock intet annat, som Konungen genom Dess Nådiga Proposition om inrättningen af Stats Ministrar åsyftar. Utan at tilltro mig rätteligen kunna bedömma, om den enas nödvändighet framför en annans, anser jag, lika med Herr Regerings Rådet Hall enst ier na, det vara Konungens rättighet, at förordna dessa Ministrars antal, i ändamål at vinna den bästa möjeliga utväg för Ärendernes säkra och jemna gång; och jag tillstyrker därföre ' Sekreteraren har vid inskrivningen i protokollet på en punkt korrigerat Nordströms text; det heter sålunda i protokollet: » utan är min underdåniga tanka, att Kongl. Majt:t täktes, i likhet med hvad Utskottet till en enskild man yttrat förliden Riksdag utse ... en eller flere, att hafva öfversigt» etc. — Däremot har sekreteraren icke rättat den uppenbara språkliga felaktighet, som förekommer i första meningen. 5 Sandbergs yttrande är såsom bilaga n:o 3 fogat till protokollet. Denna bilaga utgöres emellertid allenast av en av sekreteraren gjord avskrift av en del av bilagan n:o 6 vid protokollet för den 13 aug., vilken senare bilaga Sandberg själv skrivit och där han sammanfört sina yttranden vid §§ 5, 35, 38 och 103. Texten ovan är återgiven efter Sandbergs egenhändiga skrift, bilaga 6 till prot. för 13 aug. Överst star: Sandbergs yttrande Yttrandet är indelat i olika avdelningar, var och en med sin rubrik, över den här avtryckta delen står: Vid 5:te §. Riksdagsmannen Anders Aberg: Jag tviflan ej på nyttan af det K. M. af Landsfaderlig omsorg föreslagit, men anser ej Grundlagens förändring helsosam, då ändamålet ändock torde kunna vinnas.
Jemlikt Kongl, brefvet den 9 September 1857, upprättades sedermera under nästderpåföljde November månad kontrakt med Motala mekaniska verkstad om förfärdigandet derstädes för Post-verkets räkning af ett nytt ångfartyg af jern, af omkring 1,000 skeppunds drägtighet, med propeller-maskin af 200 hästars kraft, att göra en fart af 12 till 14 knop, inredas med hyttoch salongs-platser för 50 å 60 passagerare, kunna apteras till krigsbruk samt till Post-verket levereras fördigt nnder loppet af Juli månad 1859 för en summa i ett för allt af 250,000 Riksdaler Banko, af hvilka omkring 10,000 Riksdaler afsågos för fartygets aptering till krigsbruk, och att i stället för ångfartyget »Nordstjernan» användas för post-föringen mellan Stockholm och Stettin. 8 8. Till åtlydnad af Kongl.
O! min nådigaste Friherrinna, framstammade jag nu, i alla afseenden vida öfverträffande allt, hvarom jag gjort mig begrepp. Jag är ju genom Friherrinnans ännu oförtjenta godhet, satt i den lyckliga belägenhet, att kunna, såväl med förstånd som hjerta, njuta af allt det Friherrinnans opåräknade omtanka erbjuder mig, och har redan med innerlig tacksamhet uppfattat alla de mångfalldiga beqvämligheter som dermed förenas. "Ja, icke sant?" inföll hon, "utsigten är herrlig; man påminnes ofta af den, om ett högre väsendes tillvaro, och jag är glad öfver att ni, som jag ock hoppats, fullkomligt vet skatta dess höghet." Sedermera efterfrågade hon min resas förlopp, timmen då jag anländt, huru jag hittat fram till hennes boning o.s.v., och då hon hörde, att jag ännu ej hos Hof-Rådet B s aflagt något besök, sade hon med tillfredsställd ton: nå, det var godt att ni först tänkte på mig, men ni skall ej försumma, att redan i morgon f.m. göra dem en påhälsning, höfligheten fordrar så. Jag måste nu för henne omtala, hvilka passagerare fartyget medhaft, huru de föreföllo mig m.m. Då jag vidrörde ämnet angående Geheimerådinnan, sade hon blott småleende: "ja, verlden beskyller henne för allt för mycket högmod, och till löjlighet gränsande andryghet, och måhända har den deri rätt; likväl skall man icke alltid för mycket lita på hvad verlden säger, hon dömmer merendels falskt, och förstorar ända till orimlighet, det ofta obetydliga." O! huru rätt du har, tänkte jag, och drog mig vid hennes ord till minnes de omilda beskylningar, för hvilka äfven hon varit utsatt. Sedan hon under thé-timmen, uti en beqväm ländstol något uthvilat, ville hon till mina rum, som hon kallade dem, ledsaga mig, för att se huru jag på beqvämaste sätt skulle inrätta mig der; mina effekter voro äfven ifrån fartyget upphemtade, och placerades nu på sina dertill utsedde platser.
Jag är fast försäkrad att ingen Riddersman finnes inom dessa murar, som ej af den på Predikstolarne i Söndags och i allmänna papperen i går lemnade Kungörelsen, med afsky, förakt och harm inhämtat da lika nedrige som straffbare företag, dem afgrundsfoster kringsändt i afsigt att slita de heligaste af alla band, de som fästa förtroendet emellan Sveriges Konung och Svenska Folket} jag har ej sedt desse brottslige bref, men per söner som dertill haft tillfälle hafva försäkrat mig och hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nu behagat säga oss, är för mig den säkraste borgen om sannfärdigheten af desse uppgifter, att de innehålla mordiska hotelser mot Konungen, KronPrinsen och Kongl, huset, att deras syftning är öfveråndakastandet af nu varande Styrelseformer, Regering och Regeringssätt, att uttrycken äro sådane att de hvarken kunna eller böra framläggas, att man faiskligen nyttjat namnet af en hög Embetsman i afsigt att förleda autoritefer till deras kungörande, att det vore på Konungens höga befallning sådant skedde, med ett ord en sammanläggning af de största brott. Jag vädjar till Ridderskapets och Adelns rättskänsla, till den i hvarje ädlings bröst högt talande känsla af pligt, af tillgifvenhet för Konungen, för Foster-, landet, för Friheten, för Regeringssättet, om vi med liknöjdhet kunna eller böra upptaga försök rigtade emot dem alla} om vi ej böra med den värma „ Den il Martu. 657 .värma, med det nit sorn ifrån Secler utgjort nf stämpeln af Svenske Riddersman af hvarje fri / Svenskman, hastaatt för Thronen nedlägga uttrycken af vår rättvisa afsky för, vår billiga förtrytelse öfver nidingens lika brottsliga sora vanmägtiga försök mot Nationens heder, lagarnes helgd och allmänna säkerheten.
Det förvånar i hög grad, att man med så mycken ihärdighet vill motsätta sig detta förslag, då man likväl medgifvit alt saken på de flesta ställen redan är till sin nytta erkänd och af församlingarne godvilligt antagen. Jag nödgas Den 10 Maj. 505 då, samt i anleda, af de gjorde invändningarne, återkomma till de betraktelser, jag vid elt föreg:de ämne baft äran anföra: alt det nemi. ville synas mig besynnerligt, det man föreställer sig, att blott för det elt stadgande aflåtes om någon sak, man skall röna missnöje med sjelfva saken oell röja benägenhet att upphöra med hvad man nyss godvilligt fann skäl alt utöfva. En sådan förutsättning kan af mig icke delas; ty jag älskar att lika litet i delta fall, som i det föreg:de, tro det en sådan brist på laglydnadskänsla och ordningssinne allmänt förefinnes hos menigheten, att en nyttig och till god ordning uppenbart ledande åtgärd, redan flerestädes frivilligt vidtagen, skulle, om den lagligen påbjödes, blifva mindre gerna sedd för det. Lika med Gr. Sparre, ber jag att få erinra derom, alt såväl BondeSt:s ledamöter inom Utsk., som, enligt hvad jag vill påminna mig, ledamöterna af PresteSt., hvilka hafva härmed så mycket att göra, ganska enhälligt voro böjde för atlålande af en und. skrifvelse uti ifrågavar. hänseende. På sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, torde visserligen vara möjligt, att ändamålet med skrifvelsen bordt vara tydligare uttryckt, ehuru jag för min del icke inser någon bristfällighet, så stor, vara i ordalagen märkbar, alt missledning derigenom synes i minsta mån att befara; men då denna skrifvelse i alla fall är ämnad alt till K. M., endast i egenskap af önskningsmål, öfverlemnas, ser jag intet binder för K. M., att, i händelse af bifall lill hufvudsaken, gifva åt ordställningen all den tydlighet, som kan finnas nödig, enär hela ärendet beror på Dess nåd. bepröfvande och slutliga afgörande.
RättegångsBalken; åberopandes Ståndet i öfrigt sitt till sistnämde betänkande förut lemnanade bifall. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos nedannämde betänkanden nemligen ; StatsUtskottets; N:o 327, Angående Rusthålls afgifternes vid Skånska GavallerieRegementerne utgjörande i spannemål. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekono miUtskottens ; 1 No 435, Om nyhemmans anslående till hjelp för svaga rotar. m. m. LagUtskottets: N:o 159, Om befrielse föt Banken, att i Concourser bevaka sine mot Lös fcin& egande fördringar. Trot. Uldr. d. £ Sfiptemb. xCsg. ggi Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : N:o 172, Angående nedsättning af Lots och Båk afgifterne för Ängbåtar rn. m. IM o 177, I anledning af föreslagne medel till förekommande af förmente missbruk vid PresLval. > m K:o 174, Om medel till sedlighetens befordrande hos lägre FolkClasserne. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades nedannämde utlåtanden, nemligen : StatsBancos3mt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens ; N;o 434, Om upphörande af Allmänna Magazinslnrättningen. BevillningsUtskottets: N:o 33, Om lindring i Bevillningen för Brandskadade Innevånare i Madängs by af Skaraborgs Län. S. D. Med anledning af Högled. Ridderskapet och Adelns inbjudning, uti Protocolls - 832 P rot. Vt dr. i. 2 Septemb. 1825. Utdrag den 27 nästlidne Augusti, fann BondeStändet för godt instämma uti Höglofl.
Här har under loppet af diskussionen af flere föregående talare blifvit ådagalagdt, hvilket äfven af flere reservanter blifvit yttradt, att det framställningssätt Consl.Utsk. valt, lika med föregående Const.Utskrs för framställning af dess belänk:n valda sätt, likväl icke är öfverensstämmande med andan af 107:de §, R.F. och jag delar fullkomligen den åsigten. Vid föregående riksdagar hafva visserligen dylika betänk:n blott blifvit lagda till handlingarna, men detta har likväl icke tyckts bidraga dertill, att Const.Utsk. vid påföljande riksdagar vidtagit ett annat sätt att behandla dechargefrågor. Enligt milt förmenande skulle derföre en återremiss af detta betänk, vara i så fall nyttig, att Ständerna derigenom uttalade den åsigten alt Const.Utsk. borde behandla denna fråga på annat sätt, icke så nemi., alt man framkastar till Ständerna några anmärkn:r af större eller mindre betydenhet, hvilka föranleda diskussion inom Stånden, men i formel t hänseende så upställda att de omöjligen kunna föranleda till någon åtgärd. Hade det varit Const.Utsk:s åsigt att Ständerna icke böra ingå lill K. M. med anhållan om rådgifvarnes entledigande, hvarföre har då Utsk. afgifvit ett så obestämdt och tvetydigt betänk, som detta, är det åter Const.Utsk:s mening att en sådan skrifvelse borde afgå, så hade Utsk. bordt bestämdare 6 II. 23 354 Den 7 Maj e. ro. framställa det. Tiden år så långt framskriden att jag icke längre vill uppehålla diskussionen, utan får endast, i allo instämmande med hvad Frih. Raab yttrat, anhålla om ålerremiss af denna belänk:s afdelning. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag har endast begärt ordet för att framställa den anhållan, att i prot. måtte antecknas alt jemte det jag med Frih.
Men sorn, enligt ankomne ProtocolIs-utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adelil samt Bonde-Slåndet den 3o:de sistIidne Mars, och af Preste-Ståndel den a innevarande månad, så anser Utskottet, lill följd af 75 § Riksdagsordningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den i5 April i835. Ankom till Exp.-Ulsk. den 16 April. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse till Stats-Utskottet, angående en uppkommande brist i StatsVerkets tillgångar för år i835 genom Rikets Ständers beräkning af Tulloch Bränvins-inkomsterne. (RGS. Afd.) (Den Nådiga Skrifvelsen är införd under N:o 77, uti 1 Sami. I Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o ^do. 5 Till närmare utredinde af den brist i Tull-iukomslerna föråri835» som kan föranledas af Bevilluings-TJtskotlets af Rikets Ständer godkände förhöjda beräkning, utöfver det belopp, hvartill denna inkomst sannolikt kommer att uppgå, har UlskoLtet ingått i undersökning om förhållandet med Tull-intägten under de sist förflutne aine åren, samt dervid, utaf Bevillnings-Utskottels Betänkande N:o 56, inhemtat, att brutto-behållningen af Stora Sjö-Tulls-Bevillningen år 1833 utgjort R;dr 2,786,342: 13. 4-5 och alt, enligt serskildt erhållen uppgift, densamma, år i834» med omkring 30,000 R:dr understigit nämnde belopp.
Den 22 Junii e. m. 393 cepist, åtminstone i förfärdigandet af nya ord, skulle vilja kalla pådrifnings-systemet, och till denna benämning kunna anföra åtminstone så mycket skäl som Utskottet, ty då säkerligen icke förlamandet af ärendernas gång varit afsigten hos dem, som grundlagt och utvecklatvåra nuvarande Collegiala inrättningar, synes det deremot af mångfalidiga anledningar, sorn om hufvudsakliga, om ej enda föremålet med den förändrade Styrelseformen, som man vill införa, skulle vara att få ärenderna, att, sorn man säger, gå friskt ur hand. Jag kan åtminstone ej på annat sätt förklara det utmärkta företräde, som Utskottet anser tillkomma organisation af LandtRegsringen, framföre den af de öfriga Embetsverken i Riket. Äfven jag tviflar visst icke på, att det inre administrationssättet genom Collegierne skulle på flerahanda sätt kunna förenklas och förbättras, jag ifrar endast för att man icke måtte obetänksamt förkasta hela den Collegiala principen, sådan denna visar sig i motsatts emot den ministeriella, och af denna sednare vänta sig så mycket fördelar, att man icke märker olä-4 genheterne. Då dessa motsatta principers användbarhet blir noga undersökt och utredd, tviflar jag icke på, att det ju skall finnas, det förbättringarne kunna ske, utan afskaffande af den Collegiala Styrelsens princip, som jag för min del tror Sverige böra räkna sig en ära af att ännu, längst af alla Nationer, hafva, oagtadt det råd?:nde modet i tidehvarfvets tänkesätt, bibehållit. Det är på det att en sådan undersökning mätte ske på så fullständigt sätt, 394 D«i 22 Junit e. m. som möjligt, och administrationen vinna snart den stadga, sorn den ej kan äga, då man beständigt talar om dess ändring, som jag för min del önskar, att den Comitté, hvarom fråga så länge varit, snart måtte sättas i verksamhet, och resultatet af dess arbeten snart underkastas Riksens Ständers granskning.
Vilkoren för denna skattelösen äroi a) i stället för erläggandet af skatteköpeskilling åsättes hemmanet en årlig span målsränta, motsvarande efter medelpris under det år, då skattelösen sökes, två femte delar af det från hemmanet utgående årliga landgille (eller fyra procent af det kapital, som uppkommer då landgillet för tio år sammanräknas); b) derjemte skall i den ordning och efter de grunder, som för bestämmande af maximi-arrende finnas stadgade i Kongl. Brefvet den 26 April 1826 och med fästadt afseende å öfriga hemmanet ålagda utskylder, en viss årlig, äfven i spanmål bestämd ränta hemmanet åsättas; c) kyrka eller prest, som ensamt åtnjutit landgille af hemmanet, får ock ensam, jemte landgillet, uppbära de i förestående moment omförmälda räntor, men, der landgillet är deladt emellan flera, åtnjutas räntorna i förhållandet till hvarderas andel i landgillet; d) genom skatteköpet sker icke någon ändring uti de till Staten af hemmanet utgående allmänna skatter, eller i de allmänna besvär hemmanet åligga, eller i de friheter detsamma förut åtnjutit; e) den, som till skattelösen finnes berättigad, eger att, sedan räntorna å hemmanet blifvit bestämda, af Kongl. Majits Befallningshafvande och Biskopen erhålla skattebref å hemmanet, dock att, då utarrenderadt hemman varder skatteköpt, de i arrendekontraktet bestämda vilkor angående afgälder, skola under den återstående arrendetiden förblifva gällande, så framt icke annorlunda varder öfverenskommet. 3:o. För sålunda skatteköpt hemman skola de nya räntorna, i afseende hvarpå de i Bia. lill R. St. Proposition N:o 100. allmänhet stadgade grunder för räntors utgörande tjena till efterrättelse, införas i Jordaboken under gemensam titel: ranta i följd af skatteköp, och, derest hemmanet varit i Jordeboken upptaget såsom krono, skall detsamma deri omföras till skatte. 4:o.