Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Rikets Ständers vid sednaste Riksdag utsedde JustitieAdvokat-nOinbudsman, Häradshöfdingen, R. N. O. Garl Wester, den 4 sistlidne skaUn Fr.°~ * • lii ro i p ninn i • mans msattan Augusti, med döden algatt, hatva Banko-r ullmäktige gemensamt* * justitiemed Fullmägtige i Riksgälds-Kontoret, till åtlydnad af föreskrifterne i 98 § Regerings-Formen och 63 § 4 mom. sista punkten Riksdags-Ordningen, den 15 i samma månad uti Justitie-Ombudsmans-Embetet insatt Häradshöfdingen Westers af Rikets Ständer valde efterträdare i Embetet, Sekreteraren i Justitie-OmbudsmansExpeditionen, Advokat-Fiskalen, R. N. O. Nils August Fröman, och såsom följd deraf för honom utfärdat förordnande att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsman. § 6. Den efter 1860 års bokslut uppgjorda, till trycket befordrade öfversigt af och med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela Sa”t,cåel"’^eln ställning utvisar, att Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder vid nämnde års början, efter afdrag af det af Rikets sednast församlade Ständer anvisade bidrag till Riksgälds-Kontoret, stort 1,000,000 R:dr, utgjorde
St:r uppskjuten, ty förr eller sednare måste den väl ändå företagas. — Jag vill i sådant fall hafva äran framställa ett annat förslag, lätt verkstäldt och för landet af oberäknelig nytta, nemi.: Medicinska Fakultetens i Upsala förflyttning till Stockholm och införlifvande med Carolinska Medico Cbirurgiska Institutet till bildande af en fullständig och öfter tidens fordringar lämpad medicinsk akademi. — För att visa nyttan och nödvändigheten deraf, vill jag i största möjliga korthet hafva äran framlägga de uppenbara bristerna vid den medicinska undervisningen, såsom den nu bedrifves och huru de, enl. min upfattning kunna och böra undanrödjas. Då man betänker hvilka ofantliga framsteg naturvetenskaperna årligen göra och huru många af dessa ingå och ligga lill grund för den medicinska vetenskapen, så är det lätt att finna huru vidtomfattande denna sednare numera måste vara och huru omöjligt det är att tillegna sig djupare insigter i många af dess särskilda grenar. — Den medicinska undervisningen fordrar derföre för att vara tidsenlig, ett stort antal lärare, såsom jag längre fram skall hafva äran visa; emedan en lärare, som har flere ämnen att undervisa, oaktadt den bästa vilja, nödvändigt måste åsidosätta ett eller flere af dem. Detta är den väsendtligaste bristen uti den medicinska undervisningen vid universitetet i Upsala, alldenstund den Medicinska Fakulteten endast består af 4 lärare, hvilka hafva att examinera uti anatomi, fysiologi, pharmaci och fysiologisk kemi, teoretisk och praktisk medicin, teoretisk och praktisk kirurgi, oftalmiatrik, obstetrik, rättsmedicin, farmakodynamik, medicinens historia m. fl. olika ämnen. Detta öfverstiger menskliga krafter, hvarföre åtskilliga af dessa ämnen måste blifva högst styfmoderligt behandlade. — Deribland vill jag endast nämna den för så många sociala förhållanden och för hela landet så vigtiga rättsmedicinen, som nästan kan sägas blott till namnet ingå uti den medicinska undervisningen vid våra universiteter. En annan ännu väsentligare olägenhet har sin grund uti bristande material, isynnerhet för de anatomiska och rent medicinska studierna.
I allmänhet är det ett besynnerligt skådespel, att hädanefter, hela detta århundrade igenom, se motsatsen mellan all den nitälskan för modersmålets renande, hvilken gång efter gång yttrar sig i Litteratörernes uppmaningar, med biträde af Konungars, Ministrars, Riksoch Akademi-Cancellerers påbud, och det icke dessmindre oafbrutna förhållandet, att både de sjelfve, och alla andra, ständigt fortsatte samma språkmängeri. Ty äfven de förnämste vitterhets-idkarne öfverläto sig deråt i det alldagliga bruket; fastän de eljest, i sådana skrifter på hvilka de sjelfve lade någon författare-vigt, gjorde sitt bästa att undvika det. Bland de högsta myndigheterna må här fyra exempel vara nog, att nämna: Oxenstjerna, som ville att Svenskan skulle hållas i lika anseende som Fransyskan; Christina, som redan hade i sinnet att stifta en ”Svensk Akademi”, men ej medhann det före sin thron-afsägelse; Carl XI, som utfärdade en förordning 1683, och en ny 1684, mot bruket af utländska ord i allmänna handlingar; Carl XII, hvars ifver för modersmålets sjelfständighet, ära och renhet är allbekant. Man jemnföre nu med dessa grundsatser deras eget taloch skrifsätt! Lika förunderligt är, att alldeles samma motsats vidmakthöll sig äfven under det följande århundradet: blott med den skillnad, att Latinismerna och Germanisinerna undanträngdes af Gallicismerna, som nu blefvo enrådande. Gustaf III, Kellgren, Leopold, Svenska Akademien stodo – härutinnan – både till allmänheten och sig sjelfve i ungefär samma ställning, hvari Stjernhjelm, Spegel, Svedberg m. fl. hade befunnit sig; om än de Gustavianska litteratörerne visserligen framryckte betydligt längre, än de Carolinska, i det öfverklagade barbariets afskuddande. Ännu i dag är det långt ifrån utrotadt.
Sjöstedt, såsom RiksdagsFulImägtig för Staden Carlstad, i anseende till de dryga utgifter, som denna Stads innevånare måste vidkännas, i och för skjutsningen, hvilken skall blifvit på Entreprenad upplåten, yrkat dubbel skjutslega från Staden mot hvad ä landet betalas, eller 04 ®kBanco för milen. 6:0 Likaledes har Herr Martin Thunell uti ingifvet Memorial sökt visa otillräckligheten af den skjutslega, som nu erlägges, och föreslagit en tillökning deraf, så för Staderna, som på Landet, någorlunda svarande emot de besväroch olägenheter, som de skjutsskyldige äro underkastade. 7:0 Af Herr C. F. Linde, såsom Fiksdag. Fullmägtig för Städerna Fahlun, Hedemora och Säter, är anfördt, huru som Skjutsningsbesväret tid efter annan blifvit för Städerna fn.er och mer tryckande, samt att den för dem gemensamma svårigheten att bestrida skjutsningen i synnerhet är af känbar verkan uti Fahlun, af de flera skäl, hvilka han uti sitt Memorial anfört, 1 anseende hvartill han ock yrkat rättighet för Städerne att åtnjuta Skjutslega till dubbelt” belopp emot hvad ä landet erlägges. Häruti hafva åtskilliga af Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamö - Best. och Ekon. TJtsk. Bctänhanden• 721 ter instämt, oell Herr Malmberg, uti serskildt anförande till Protocoilet, i egenskap af Fullmägtig för SöderTelje, yrkat, att skjutslegan derifrån, som, i förhållande till de stegrade utfodringspriserna, billigast bestämdes till 32 Sk. Banco milen, alltid måtte utgå till lika belopp, som från Hufvud;,taden, enär skjutsningen, relatift, i intet fall skall vara lindrigare för SöderTelje, än för Stockholm. 8:0 Uti Hedervärda BondeStandet bar Riksdagsfulimägtigen Johan Earsson Filduncl från Vesterbottens
Cyrs lörsorg och hufvudsakligen pä bekostnad af Upperuds bruksbolag; en af Brukspatron C. F. Waern på egen bekostnad utförd nv väganläggning från Ödskoldsmoar till hemmanet Tingvall af ungefärligen mils längd, samt ett annat af Wedbo häradsboer anlagdt nytt i mils vägstycke, som förbinder landsvägen vid Sandåker i Eds socken med den öfver Töftedahls-fjällel, vid Sandklef; omläggning af den särdeles backiga landsvägen vid Rådaneforss bruk, företagen och utförd af Wahlbo härads invånare; omläggning af landsvägen emellan staden Borås ochBovgstena gästgifvaregård, för undvikande af der förut befintliga svåra backar, hvilket vägarbete blifvit utförd t af enskildt bolag, med rättighet att uppbära v ägtull; omläggning, i lika ändamål, utaf åtskilliga delar af landsvägen emellan Borås och Alingsås samt anstalter för utförande af det hela, på bekostnad af Kullings, Wedens och Bollebygds häraders invånare, med vissa understöd af allmänna medel. Vidare: de till utvidgande och ombyggnad af Trollhätte kanal och slussverk genom derför organiserade nva bolaget företagna stora arbeten, som redan äro för det mesta fullbordade emellan Wenersborg och Trollhättan samt lära blifva öfverallt färdiga inom 2 ä 3 år härefter; hvarförutan Lennartsfors^ bruksegare och brukspa Femars-beratteise fran Elfsborgs Län. 4 26 tron M. Sahlin, pä gemensam bekostnad, men isynnerhet genom den sednares omsorg, dels omlagt gammal och anlagt ny väg från de öfra sjöarne till Christinedahls nya bruk vid sjön Erren, dels, för öppnande af båtfart från denna sjö, anlagt ett slussverk af träd invid den närgränsande sjön Ånimmen, derifrån farten kan fortsättas till Upperuds vattnet och Wenern.
Vägförbättring vid Borgs och Löths backar, mellan Norrköping och Brinks gästgifvaregård, 2,000. Dito förbi Fiskareoch Sandbackarne, mellan Brinks och Kumla gästgifvaregårdar, 1,523. Dito förbi Mjölbyoch Mula-backarne, i närheten af Mjölby gästgifvaregård, 843. Kalmar län: Vägomläggningar mellan Kårby gästgifvaregård och staden Westervik - 9,000. Jönköpings län: Vägomläggning mellan Ödeshögs gästgifvaregård i Linköpings och staden Grenna i Jönköpings län 19,746. in t _ jm Götheborgs och Bohus län: äggning vid Bohus fästning, i närheten af Kongelf, (anslag af 6:te hufvudtitein) I 800. Elfsborgs län Vägomliiggning förbi Hattås liar, mellan Ledhestra och Gullereds gästgifvaregårdar, 8,687. Carlstads län: Vägomläggning inom Wäse härad, i vägsträckningen till Christiania, 4,500. Christianstads län: Chaussé byggnad i sammanhang med brobyggnad öfver Bönne ä vid Tranarp 900. Carlskrona län: Vägomläggning förbi Grimsmålaoch Drottning-backarne in. m. i Bräkne härad, mellan Wexiö och Carlshamn, 3,684. Förbättring af landsvägen vid Näktergals och Sunnabac karne, i närheten af Carlskrona stad, 600. Vägomläggning förbi llejetorps östra backe, i Rödeby socken af Ostra härad, 1,000. Vatt en aftappning ar. Summa 152,842. eller omkring 8.} mil. Tunnland.
Men Utskottet ansåg, oaktadt den verkliga vigten af dessa skäl, en tids-inskränkning nödvändig i anseende till de faror, som oinskränkt eller till och med lång, bränningstid kunde medföra, under de i Sverige genom vanor och föregående författningar framkallade förhållanden. Numera torde dock farhågan för nämnde vådor, icke vidare böra uppehålla tillämpningen af den för näringarna i allmänhet antagna grundsats af största möjliga frihet i deras utöfning och medlen att förekomma en öfverdrifven bränvinstillverkning icke sökas uti dess inskränkning genom sådana hinder, som för både den enskilda och staten medföra förlust och olägenheter. En särskild af de nu gällande vilkoren för denna handling beroende omständighet, nemligen den betydliga bränvins-tillverknings-skattens nästan samtidiga dragande ur allmänna rörelsen, förtjenar i och för sig stor uppmärksamhet, och Kongl. Majit har, till förekommande häraf, under de sednaste tvänne årens tryckta penningeställning funnit sig föranlåten att medgifva bränvins-tillverkare i större bränneri en mera utsträckt frihet i valet af tid för tillverkningens ulöfvande. På nu anförda grunder anser Kongl. Majit bränvins-tillverkning i större bränneri böra i allmänhet tillåtas under hela den tid af året, då tillverkning kan med största fördel bedrifvas eller under de sju månaderna Januari, Februari, Mars, April, Oktober, November och December; dock så, att en månad blefve den kortaste tid, för hvilken någon skulle ega att sig till bränvinsbränning anmäla. — Genom den utsträckta tillverkningstiden uppkommer visserligen större kontrollkoslnad, men denna förökade kostnad lärer icke förtjena afseende i jemförelse med de mångfaldiga fördelar, som blefve att emotse genom upphörande af den för näringen tryckande tidsinskränkningen.
Utskottets afstyrkande af den föreva rande motionen, får jag mig vördsamt reservera. Den förlägenhet som Motionairerne på förhand befarat af de genom Cholera farsoten inträdde svåra förhållanden för Götheborg och kringliggande ort, har inträdt till en grad, som ej allenast rättvisar Motionairernes omtänksamma förutseende, utan äfven efter min tanka hade påkallat en helt annan behandling af frågan, än den llögloll. Banco-Utskottet nu gifvit densamma. Yid den tid, slutet af Julii och början af Augusti, som Cholera-farsoten utbröt i Götheborg, var handeln der som lifligast på året. — De Handlande hade då furnerat Uppstäderna och Laudsorterne, så sjö som Landet med si na behof för sommaren af Köpmanna-varor, och den vanliga tiden för deras liqviderande är Lars-Messo Marknad d. io Augusti, då plötsligt för farsotens hämmande och att hindra dess ytterligare vida kringspridande, denna Marknad inställdes; äfvensom snart derefter, af lika skäl, den för omsätt ning af varor till höstoch vinter-behofven ej mindre vigtiga Mats-MesseMarknad som efter vanligheten var bestämd till d. 12 September äfven indrogs jemte alla Marknader i de nästgränsande Länen denna tid. — Detta och lika hufvudsakligt de mångfaldige Spärrningar som af Städer och enskilda communer med större och mindre urskillning gjordes betog på en gång de Handlande i Götheborg tillfälle att erhålla sina fordringar och att afsätta varor på ny räkning, som ock de Handlande i Uppstäderna lika med alla tralikerande i orterna, alt kunna afbörda deras skulder, och de små capitaler Banco-Utskottets Bet. IV.-o Sy. dessa senare kunde ega eller åtkomma vändes vid dessa förhållanden åt andra håll, der, för att hörja upphandling af de varor af alla slag, hvarmed de eljest furnerat sig i Götheborg, nu erfordrades att betala Contant och således använda de penningar, som förut voro ämnade till de gamla skulder i Götheborg, der ny Credit stod dem öppen.
Det vore alltför illa ... Bekänn för mig att du ofta drömt om Kræmer på sista tiden?” ”Kræmer – hå hå – du kan aldrig förstå hur han älskade mig!” ”Nå, har du kanske ingen nu som älskar dig? Först och främst hustrun, sedan barnen och så vännen Boman, som du blifvit mera lif och själ med än du sjelf anar.” ”Jag har mycken Guds välsignelse, det är sant, men jag tror icke på någon varaktighet af den. Under sådana tider som de närvarande blir man fort och lätt ruinerad. Och när jag tänker mig dig i nöd och fattigdom med alla de yngre barnen, när jag är borta eller kanske en tiggare, då svider det i hjertat och bränner i hufvudet.” ”Herre gud, far, detta kunna vi då icke dricka på. Vänd om taflan, så får du se bättre målning ... Sönerna bergade, egna karlar med unga snälla hustrur, döttrarna försörjda efter eget val och du och jag lefvande i en vacker ålderdom med vårt lilla välstånd till döddagar. Då har du längesedan byggt färdigt huset här med öfvervåning och en liten frontespis, som du lofvat mig. Det behöfs icke vara mer än ett par rum, men dem skola vi finmåla och finmöblera, och de hvitrosiga brokatkjolarne, som jag fick det året, då det ryska fartyget förliste här med den kinesiska lasten, dem sätta vi till öfverdrag på möblerna. Se’n göra vi kalas för barn och barnabarn, och vid de kalasen skall hvarken sång, glädje, trefnad eller vin fattas. Munterheten skall stå så högt i sky som de uppvuxna trädtopparne då stå öfver bersån, der bålarne dofta ... Nå, duger det?” ”Ja, min skatt, att småle åt och tänka sig som en tafla ... Men hvar gör du af de yngsta barnen? För dem blir det värst.” ”Med dem gör jag hvad Gud vill, och han vill alltid hvad nyttigt är ... Men du har ej håg att släppa dina mörka griller – den mjältsjukan, den mjältsjukan, den verkar så mycket att jag till slut mister all håg jag också.”
Serafimer ordens-gillet utgående uppfostrings-hjelp för fattiga barn; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 6:o Herr Bildis, Knul, denna dag väckta motion med förslag till förändringar af den för Gottlands National-beväring af Kongl. Maj:t äskade stat; tillika med ett i anledning af denna motion afgifvet yttrande; 7:o Herr Ridderstads, Carl Fredrik, denna dag väckta motion om en grundlig revision af flottans och de till flottan hörande staters löner samt en derpå grundad behöflig förhöjning; 8:o Friherre Sprenglporlens, Jakob Wilhelm, denna dag väckta motion, om anvisande af ett årligt anslag af 6,000 R:dr Banko, till inköp af utmärkte Svenske konstnärers arbeten; 9:o Grefve Adlersparres, Carl August, denna dag väckta motion om ett årligt stats-anslag åt Skolan i Christinehamn; 10:o Grefve von Plåtens, Baltzar, denna dag väckta motion om stats-anslag till inköp af en tafla utaf målaren Larsson. BevillningsUIskottet: l:o Herr Ehrenborgs, Richard, den 26 dennes e. m. på bordet lagda motion om ändring af 23 § af nu gällande Kongl. Förordning, angående vilkoren för försäljning af bränvin; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden ; 2:o Herr Leyonmarcks, Evald Gustaf, denna ilag väckta motion, angående charleringen af diplomer för konsuler, general-konsuler och agenter. Lag-Utskottet: l:o Herr Ehrenborgs, Richard, den 26 dennes e. m. på bordet lagda mo tionj angående bestämmande af böter för kreaturs utsläppande till bete å skogs mark före
Ridderskapet och Adeln fattat det beslut i af« seende å silfver-uppköp lör Bankens räkning, att de anslag, som i Andra och Femte punctee* ne omtalas, borde användas till nämnde ändamål, jag för min del trodde, att Ståndets pluralitet vederlagt farhågan ; och det var således denna, pluralitet ■— icke min egenkärlek , sorn öfvertygade mig, att Friherre Björnstjerna var vederlagd, Herr von Hartmansdorff, August'- Jag fruk. tar, att närvarande öfverläggning fortgått estan eger.teligt ändamål. Örn Ridderskapet och Adeln nu åter skulle debattera igenom FitisnceBetänkandet, och möjeligerr äfven derom votera, ser jag ej, hvartill det skulle tjena, stt redan hafva pröfvat det ; emedan alla fyra Stånden möjligtvis kunde fatta nya, med de förra olika beslut,. Meningen med förevarande Betänkande kart endast vara, att gifva tillkänna Standert* beslut i hvad de ärq skiljaktige, och att föreslå votedngs-propositioner till deras sainmanjiemkande genom Nämd.. Jag får derföre tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln, utan att fortsätta discussionen såsom onyttig , endast behagade pröfva voterings-propositionerne; och, hvad denna punct beträffar, bifalla Herr Stråles. förslag, hvilket icke innefattar någon än* <lriug af Ridfjerskjpe.ts och ^A-tlelns förut vi.<i* Den 30 September f. rm tagne beslut, utan blott innebär ett förtydligande deraf. Herr Muncl af Rosenskjöld: I anledning af hvad Herr Lefren senast yttrade, får jag endast förklara, att då han anser pluralitetens mening vara en vederläggning af en motsatt mening, jag icke har något vidare att erinra, serdeles som han derigenom sjelf medgifver sig flera gånger hafva på detta sätt blifvit ve* derlagd. Men skulle ej Ridderskapet och Adeln vilja afslå proiectet att använda de 350,000 R:dr endast till silfverköp, så måste jag begära votering. Herr Stråh:
Ersättning gifves ej för mer, än för differensen emellan hvad fastigheten nu betalar i grundskatt, och hvad grundskattens medium utgör; differensens belopp förvandladt till kapital ä 100 för 5. 8:0 Ersättningen till de jordegare, som på grundränta eller högre sådan sin jord åsatt, sker uti af Riksgäldskontoret utfärdade 5 procent bärande obligationer, med till minimi-beloppet bestämdt årligt amortissement. 9:o Ersättningen till Riksgäldskontoret för derifrån till skattejemningens verkställande utfärdande obligationer utgår från de jordegare, som få grundräntan förminskad, på det sätt, att den grundräntas penningevärde, hvarmed grundskatten förminskas, förvandladt till kapital å 100 för 5, intecknas i egendomen. Å det sålunda intecknade kapitalet erlägges ej allenast ränta å 5 för 100:de, utan jemväl den amorteringsprocent, som kan komma att bestämmas. 10:o På storleken af den blifvande amorteringsprocenten, och på möjligheten att till lägre ränta än 5 procent omsätta Riksgäidskontorets utfärdande obligationer, beror, när den i föregående moment omnämnda inteckning kan, såsom till fullo inlöst, varda dödad, och den intecknade jorden sålunda komma i åtnjutande af de fördelar, som nedsättning i grundräntan afser. ll:o De i föregående moment omnämnde inteckningar blifva ouppsägbara å Riksgäidskontorets sida, men kunna, om så åstundas, efter .6 månaders uppsägning, inbetalas af fastiglietsegaren. Utskottet har åt denna motion egnat all den uppmärksamhet, som ämnets vigt påkallar.
Rödöns sockenstuga som ofvan. In fidem. Å pastoratsbornas vägnar Salomon Sahlin, J. Kerfstedt Öberg, Silje, Eric Nilsson i Bjerte. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 235–236, ÖLA. Protocoll, hållet i allmän sockenstämma med Rödöns och Näskotts socknemän d. 14 juli 1861. § 1 Inför en talrik samling af Rödöns och Näskotts hemmansegare, hvilka på lagenlig kallelse till städes kommit denna dag, framställde herr landshöfdingen och riddaren Bennich, som för ärendets vigt behagat hedra socknemännen med sin närvaro vid denna stämma, det planoch kostnads förslag, som, dels för vägens förbättrande ifrån Rödösundet till Trusta, dels för ny vägs anläggning ifrån nämnda by till Trållsås-grinden i Näskott, blifit af herr kapiten Nordbeck, på uppdrag af Kon. befalln:de upprättadt. På tillfrågan, om sockenmännen gillade det gjorda förslaget, begärde hemmansegaren Nils Nilsson i Hufvulsviken ordet, hvarvid han sökte visa att den nya vägen borde förläggas i närheten af den gamla, eller om sådant icke kunde verkställas, den gamla förbättras medelst utgräfning af backarna invid Storsjön. Ordföranden visade med ledning af det betänkande herr kapiten Nordbäck afgifvit, otjänligheten af detta förslag. Riksdagsmannen Nils Larsson i Tomte förordade deremot den nya väglinjen, erindrande om nödvändigheten, att släppa efter egna fördelar för befrämjandet af det allmännas gagn. Efter en stunds öfverläggning förnyades frågan då alla så väl i Rödön som Näskott godantogo det nya förslaget samt förklarade sig villige, att bekosta 1/3 af den föreslagna summan 34.865, om näml. 2/3 blifve dem af statsmedel i nåder anslagna. Häremot reserverade sig Nils Nilsson förklarande sig ej vilja deltaga i denna vägomläggning och med honom förende sig hans närmsta grannar i Sjöbygden. § 2 Vid fortsättningen af undersökningen för vägomläggningen genom
Det blef då genast ett så fasa väsen efter alla väfva, att jag och mor fick hals öfver hufve’ bege oss utaf till en an’ trakt, så ingen skulle få se henne här bort åt, i de dagarna straxt efter, för det va’ minsan allt dom som påstod att de sett henne da’n före stölda, men se de kunde aldrig bevisa’t, och mor neka abslut, och jag med inför rätten, och sa’ att den natta va’ vi i Lexeryd, två mil sörut, och väfva’ och allt fick vi låta ligga i skogen, och der ha’ vi gömt ’et så väl, och jag tror för visst att de ligga der än, för intet tror jag att mor vågat sig dit och tagit dem ännu, utan det gör hon väl framåt våren, när de litet glömt bort den der väfstölda, för nu vågar hon sig alls intet hit bortåt, utan jag skulle gå ensam hit åt trakten för att höra hur det låt, och jag skulle snart gå te’ mor, som ä’ uppe i Wassbo, när j tog hit mig, som bättre var. – Herre Gud! – suckade Elin – så förhärdad du ändå varit! Och der vet du att de arma menniskorne förlorat sitt, som de med svett och vedermöda arbetat ihopa, och som de ämnat sälja på höstmarknaden, och att det nu ligger i skogen och kanske ruttnar bort. – Ja, intet kunde jag tala om ’et – svarade Lotta – för då hade de ju tagit båd’ mor och mig, och väfva’ och allt ihop.