Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att desta Kongs, och Kongs Ladugärdar komma, enär nu gällande Contract tili ända lupit, pä allmän Auction till Arrende mbjudas i enlighet med de grunder, som i Kongl. Förordningen af den 17 December i?99 finnas utstakade: dock, till erbällande af större winst för Kronan, i förening med en ökad befolkning och widsträktare odling, böra de större Kongseller Kongs-Ladugärdarne, klufna i mindre delar af ett eller tmänne Mantal, till arrende utbjudas, pä det sätt, att wid samma tillfälle egendomen mä utbiudas bäde ostyckad och efter stedd klyfning, sä att det af dä gjorda a bud, hwilket tillskyndar Kronan den största winst, niä kunna antagas. Arrende Summan mä, antingen i spannemäl in natura, eller i penningar, efter ortens ärliga markagäng, fä erläggas, eller ock, der omständigheterna sä erfordra, i hö, hwilket al ti!> bör lösas efter ortens ärliga markegängs pris. Den 12 Nowember. 355 pris. De särskilda Kongsoch Kongs Ladugärdar manligen ätföljande skyldigheter mä upphöra och ifrän arrende, wilkoren uteslutas. De Kronodagsmerken, som warit Kongs, och KongsLadugärdarne anflagne, stola af Hemmansägaren sjelf fä lösas, och sedan de blifmit reducerade i spannemäl efter det ärets markegäng dä Contractet derom ingecks derefter till Kronan betalas i penningar efter ärligt markegängs-pris. Äberopandes Wi Ost för öfrigt, hmad mindre omständigheter beträffar , Wär till Kongl. Maj:t härom asgifna underdäniga strifwelse af den is sistlidne October. I anledning af hos Kongl. Mast gjord underdänig ansökning, hwilken till Märt Stats. Ulckotl blifmit remitterad, hasme Wi bewstjat Arrendatorn af Eldgarns O i Färenttma Sockn af f. d. Sivartsjö
Ekonomiska författningar, om nedsättning af en comité, för granskning och förbättring af nu gällande. Se Comité. Ekströmer, Carl Johan, yttranden. III. Electorsafsägelser, angående. Se Afsägelser. Electorsval, angående. Se Val af Electorer. — förrättadt. Se Lista. 61. — angående afskrifning af de i och för revisionen deraf utbetalde förskottssummor. Se Afskrifning. Elfkarleby gästgifverihemman i Upsala län, angående ersättning till, för mark, i anledning af en väganläggning. Se Ersättning. Embetsmannapersonal, Bankens, om förändrad reglering af. Se Bankens embetsoch tjenstemannapersonal. Embelsoch tjenstemän, om rättighet för sjuklige, att tidigare än nu är medgifvet, taga afsked med åtnjutande af full pension. I. R. 414. III. B. 427. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 42. — om befrielse för, från utgörande af bevillning å löner. Se Bevillning. — hvilkas löner utgå gemensamt af Svenska och Norrska fonder, angående. Se Bevillning. Embetsverken, de militära, civila och ecclesiastika, om nedsättning af en comité, för utrönande af dessas inkomster under sistförflutna 10 år. Se Comité. Emeritilöner för Consistoriinotarier, angående. Se Consistoriinotarier. Emmån, angående det vid sista Riksdag beviljade understöd till upprensning af. I. 456. R. 595. C 47 ) Enkedrottningar, angående det vid 1818 års Riksdag af Rikets Ständer fastställda anslag till. Se Anslag. Entreprenad af tryckning för allmänna verks räkning. Se Tryckning. Ersättning af hästar och persedlar, sorn vid ruslhållsregementena under krig gå förlorade, angående. I. R. 181. VI. B. 280. A. 604. VII. E. 335. VIII. U. 391. A. 428.
Och låt oss se nu! Här är ströborsten och viskeduken och skrapan ... och här ha vi foderpåsen och drickesflaskan. Det är som det skall vara. Lodformen och kulesaxen och stöpeslefven ligga i kistan. Ulrika stod bakom dem, utan att någon gaf akt på henne, och hon sade helt sakta: – Axel Fredrik, när det blir sommar, skall jag gå ut en afton och binda glädjetråd och sorgetråd på rågen och se hvilket, som växer högst till morgonen ... – Nu är det i ordning! – afbröt morfadern, som icke hörde henne. – Och Gud vare med både dig och Elias! Rundt omkring stodo gårdsfolket och dagsverkarna på sidorna om vägen. Men just som Elias höjde piskan, lade Axel Fredrik handen öfver tömmarna. – Denna resan ändar kanske slätt! – sade han. – Illa skulle det väl ändå se ut, – svarade Elias, – att nu spänna från och sela af. Axel Fredrik stack handen tillbaka i pälsärmen, och mellan raderna af tysta människor rullade vagnen bort. Veckorna gingo och träden slogo ut. Det blef en långsam färd med Nerikes regemente genom Sveriges obygder, och Axel Fredrik satt i sin päls och sof bredvid Elias, het om pannan och med yfviga vantar af getragg. Ett stycke från Landskrona hade bruna långvagnen blifvit efter regementets tross, och hästen stod i solgasset och betade dikesrenen. Både herre och dräng somnade in med skuldra mot skuldra. Hästen slog efter en broms, och vattnet porlade i diket, och ett par vägstrykare kastade sina skällsord efter de sofvande, men de sutto alltjämt i samma bekymmerslösa ro. Då kom bakom dem i fyrsprång en tarfligt klädd ryttare med stor lingul peruk och tvärstannade sin fux bredvid vagnen. Elias knuffade Axel Fredrik i sidan och drog till sig tömmarna, men Axel Fredrik ville icke öppna ögonen utan sade bara: – Ja, kör du, Elias! Jag behöfver hvila ut mig till strapatserna. Elias stötte honom åter igen i sidan. – Opp med sig, opp med sig! hviskade han. Dåsigt öppnade Axel Fredrik sitt ena öga – men i detsamma blef han blodröd öfver hela ansiktet och reste sig och gjorde ställning midt i vagnen.
Loisel ägde 1 8, 0 0 0 francs, som han ärft efter sin far, det öfriga måste han låna. 1,000 francs lånade han på ett håll, 5 0 0 på ett annat, 5 louisdorer af en, 3 af en annan, han drog växlar, skref förbindelser på hårda villkor, gjorde upp affärer med procentare och alla möjliga slags ockrare. H a n utblottade sig för hela lifvet, skref under sitt namn, utan att ens veta, om han skulle kunna göra rätt för sig, och — uppfylld af fruktan för den dystra framtiden, för det gränslösa elände, som drog sig samman öfver honom, för alla de yttre försakelser och alla de förödmjukelser han skulle komma att lida — gick han och köpte diamantsmycket och räknade upp 3 6, 0 0 0 francs på boddisken. N ä r fru Loisel återlämnade halsbandet till sin väninna, sade denna med en iskall ton » D u borde ha lämnat igen det förr, jag kunde ju ha behöft det. » H o n öppnade icke etuit, fru Loisel hade varit så ängslig för det. Om hon märkt utbytet, hvad skulle hon då ha tänkt? H v a d skulle hon ha sagt? Skulle hon icke ha ansett henne för en tjuf? Mathilde Loisel kände väl till fattigdomens tunga lif. H o n fattade sitt beslut med ens — hjältemodigt. D e n n a oerhörda skuld må- ste betalas, hon skulle betala den. Tjänstflickan fick afsked, våningen blef uppsagd, och en vindskupa hyrdes i stället. H o n var förtrogen med de grofva hushållsgöromålen, de motbjudande kökssysslorna. H o n d i s k a d e själf och fördärfvade siua fina, skära naglar på smutsiga stenkärl och kaSSX^J^Z^r^^J^ K, ^ N y d a M &amp; _c.o 1894 IUUIN OlO struller. H o n tvättade både kläder och handdukar och hängde dem till torkning på ett streck; hvar morgon bar hon ned sophinken och tog upp vatten och måste då stanna flere gånger om i trapporna för att pusta ut.
Slutligen fur Lag-Utskottet yttra, att det ické ansett sig tillständigt, att grunda något omdöme -på gissningar om hvad Stads-Rådets Ledamöter möjligen må hafva tillstyrkt, rörande den nya HofRättens inrättande, eller att taga i beräkning den ■möjliga förmodan, att detina HofSätts bestånd i framtiden' skulle kunna gifva anledning till flere •dylika Domstolars inrättande. Detta allt har icke verkat på den i Betänkandet yttrade öfvertygelse,- att deö riya Hofrätten médförpr nytta och är af behofvet påkallad, hvilket omd ärne Lag-Utskottet, under åberopande af de sa val deri sorn de nu ytterligare anförde skäl, härmed förnyar.* Sedari Lag-Utskottet salund i besvarat och utredt de aflrnärkninguf som blifvit gjorda emot dess i detta ämne me.ldeldte utlåtande och det på afgörandét af denna del utaf frågan ankommer* huruvida de för den nya HofRatténs Ämbetsoch Stats-Utskottets Reta rikanden - Tjenstemanna-Personal bestämda löner samt hust 1 yres-ersäitnirgen för de runi, sorn till bemäld’*. HofRatf äro uppl itr.e tn. ni., skola a Stat uppforas eller ej, anser Stats-lJtskoftet sig en.iäst bora vördsamt namna, det. Utskottet a iva x ta r Riksens San" ders härom fattande beslut, och skall, i hant eisa Uag-Utskottets tillstyrkande vinner biLl, vid dea 1 Ju vande RiksStatetts upprättande, ä Andra Titela iagttaga och Uppföra deri tdlökta utgift, sorn deraf hillver en följd.
– Ack, kära Didrik, – började, med bekymrad ton, den gamla amman, – det var rätt väl att jag råkade Didrik, och får tala ett ord med honom i förtroende att här aldrig hänger rätt ihop, det ser jag grannt den stackars kära Edvard är visst mycket sjuk, och om mina gamla ögon icke allt för mycket mistat förmågan att, liksom då han var barn, se hvad som fattas honom, så är det just hjertat som lider Didrik nickade blott, sorgligt med hufvudet, och gumman fortfor: – Ja, ja, så är det men hvad har händt? Han var så lycklig och glad när han var här uppe, och sade mig att här skulle komma en ung matmor i det här gamla huset, som stått öde så länge jag väntade mig så mycken glädje af deras ankomst men vi spår och Gud rår Jag tycker hans unga hustru ser ut som en riklig Guds engel och vet Didrik, det var för underligt, när jag såg henne sitta der inne så blek, i sängkammaren, i samma stol, som salig grefvinnan brukade sitta, tyckte jag riktigt att hon liknade henne, som en dotter sin mor. Didrik spratt häftigt till vid gummans sista ord, och sade hastigt: – Tyckte fru Gertrud verkligen det? – Ja, gu’ tyckte jag så hon har alldeles hennes stora blå ögon och hennes vackra hår, och när hon talar så der matt och långsamt, så är det som jag hörde salig grefvinnan sjelf men kanske tycker jag bara så, efter jag tänkt så mycket på henne de här dagarne, på hur lycklig hon skulle varit, om hon fått lefva och se sin vackra sonhustru. Didrik suckade och tycktes vilja afbryta samtalet, men gumman fortfor, torkande sig i ögonen: – Men hon skulle icke få se sin son en gång komma tillbaka innan hon dog Ja, ja, herren vet hur det nu står till med lilla Edvard han hvarken äter eller annat och när han tog mig i famn, som vanligt, då han kom, så sa’ han aldrig ett ord, utan kramade bara min hand så hårdt, så vet inte Didrik hvad som är åt honom? – Nej, jag vet inte, men hoppas att det nog blir bra igen vi ska’ emellertid icke låtsa om något. – Nej, det förstås
Hed anledning åter af motionärernes framställning om det mindre lagenliga sätt, hvarpå hemmansåboerne skola esomoftast blifva af kuratorerne för stipendii-inrättningen, samt af gynmasii-fogden behandlade, finner Utskottet sig icke sakna skäl tillstyrka Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan, att undersökning måtte anställas till utredande af Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningens samt åboernes ömsesidiga förhållanden, och. i händelse dervid skulle sig visa, att åboerne icke få tillgodonjuta de rättigheter, hvilka, genom oftanämnda testamente och sednare stadganden, blifvit dem tillförsäkrade, Kongl. Haj:t d å täcktes vidtaga sådana åtgärder, att åboerne blifva försatta uti den belägenhet, sora med rättvisa och billighet öfverensstäramer. Stockholm den 1U Juli 1848 Hit), till K. St. Ko 250- Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Juli, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående dels reglering af dagsverkskyldigheten till boställen och kungsgårdar, dels upphörande af hofveri-skyldigheten i Skåne. Cl. AO Till Stats-utskottet har Hederv.
I afseende å sättet för ifrågav:de äktenskaps upplösning, kan det icke nekas att tillämpningen af allmänna lagens stadganden medför några oegentligheter, t. ex. varning inför kyrkorådet o. s. v., men samma oegentligheter förekomma äfven vid upplösning af andra äktenskap, der blott den ena kontrahenten är lutheran, och det torde icke vara skäl att nu i detta afseende lagstifta endast för äktenskap, deruti en Den 17 December. 519 jude är den ena kontrahenten. Genom ett uppskof, som synes löga betänkligt, då i alla fall nu gällande stadganden under tiden kunna tillämpas, vinnes ock den fördelen, att man får inhemta någon erfarenhet om de nya förhållanden, för hvilka den nya lagstiftningen kan behöfvas. Jag förnyar min anhållan om bifall till Lag-Utsk:ts Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt ITr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till, och dels återremiss af Lag-Utsk:ts förevarande Betänk., framställdes propos:r å nämnde yrkanden och besvarades med många ja och nej i blandning; hvarefter förnyad propos. å bifall till Betänk:t gjordes, och då svaren derå utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarades ja nu haft öfvervigten. Sedan votering blifvit begärd, upplästes och godkändes följ. förslag till voter:s-propos.: »Den, som bifaller Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 8, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en författning ang:de giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder förenämnde Betänk., på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Lag-Utsk:t återremitteradt.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—87. Nej—48. Föredrogs och bifölls Stats-Utslcts d. 13 dennes bordlagde Mern. N:o 12, ang:de ytterligare tillökning af Utsk:ts kanslipersonal.
Ränta, och pä wist determinerad tid: sä wida likwäl denna utwäg kan befinnas lindrigare, eller ätminstone icke medförande drygare kostnad, än hwartill Silfwer In - eller Utrikes kan stä att erhälla. I sädan händelse kommo Ban* gurn i denna wäg till utgifwande obligationer att uti det tillämnade Riksdiscont - Werkct till Hdelar af deras runehäll blifwa Länbare. Sä wäl i afseende uppä hwad till Silfwers anfkafiande hörer, som wid andre inträffande omständigheter, hwilka pä Banquens säkcrket och Realisationens beställd kunde blifwa werkande, äro Herrar BancoFullmägtige berättigade, att med Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret, pä sätt som lämpeligast finnes, ingä uti samräd. § 24 En för betta Reglementes författande mycket in, ffränkt lid, samt swärigheten att nu med nägon stags pälitelighct kunna inse allt hwad härwld bordt komma under bfwcrwägande har ej Märit ost att, angäende den faststälde Credit - seblarnes Realisation, ost mrm bestämdt kunna utlära. I det föregäende hafwe wi emedlertid sökt in, nefatta, hwad i afseende pä märkets säkerhet och fort, farande sjelfbeständ, samt den fbr Bangucn nu före» stäende mycket wigtiga Operations utförande jämte wer, kels wanliga administration, för det närwarande icke bort undgä wär uppmärksamhet. Alla förut angäcnde Banco - Förwaltningen meddelte stadgar och förordnanden, som ej genom senare Författningar undergätt nägon förändring, warda härmed än ytterligare till 0- Tredje Band. N:c> 235. fel. 4314 Den Zo October. felbart iakttagande förnyade, och pä bet kraftigaste stadfästade.
Jord, polérFri. Juveler, oinfattade och infattade Fria. Jäst, alla slag Fri. Kaffe brändt och alla till kaffesurrogat användbara brända 1 skålp. 10 vexler 1 skålp. 15 Jern, pläteradt; hänföres under Metaller, sammanJufter; hänföras under Hudar och Skinu, bereddai sätta. andra slag. Jerntråd; se Tråd. Kalmus; hänföres under Apotheksvaror. 312 Förslag lill Tulltaxa. Kakao Kakel, alla slag Kalk, osläckt och släckt Kalksten Kamfer, oraffinerad och raffinerad Kanel, Kanelknopp och Cassia lignea Kapris Kardborrar eller Slråkardor Kardemumrnor Kardor och Kard läder hänföras till Redskap och Maskinerier, ej specificerade, eller delar deraf. Karkasser och Karkassband Kartor Kastanier < Kautschuk: oarbetad arbeten deraf, ej specificerade och som ej äro hänlörliga lill redskap och maskinerier eller delar deraf . Kaviar Kemiskt-iekniska preparater, ej specificerade för medicinska behof, hänföras till Apotheksvaror, ej specificerade. Kimrök Kli, alla slag Klorka/k Kläder, ej specificerade: nya gångkläder, äfvensom nya färdigsydda duktyg, handdukar, lakan, örngått m. fl. dylika hushåilspersedlar, oinärkta eller märkta, lörtullas med 50 procent förhöjning i den tull. som är bestämd för tvget, hvaraf klädeseller hushållspcrsedeln hufvudsakligen består. Anm. För gångkläder tages öfvertyget till grund för tullberäkningen ; inen uppslår svårighet att bestämma hufvudbeståndsdelen, tages till beräkningsgrund det material, sorn drager bogsta tullafgift. för kläder eller delar deraf, som äro försedda med guldeller silfverbroderier eller galoner, eller med Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 skålp. I skålp. 1 skålp. 1 skålp. Införsels tull. Riksmynt, R:dr. ore. 10 2 Fri. Fri. Kamelhår; hänföres under Hår.
Om än å ena sidan morgongåfva för senare tiders lagstiftning förlorat dess ursprungliga betydelse, och följaktligen ur sådan grund ej kan försvaras, så lärer man likväl å den andra ej kunna förbise att, då ett äktenskap af döden upplöses, den efteriefvande mången gång skulle förlora icke allenast ett stöd, utan ock den utväg till bergning, som fauns i det gemensamma begagnandet af makarnes egendom, derest den förre derefter ej egde annat än sin giftorätt. Då emellertid äktenskapet utgör en betydelsefullare och innerligare förening än ett sådant bolag, deri kontrahenterna väl hafva gemensamma StrafBih. till R. St. Prot. 1847 och 1848 j 7 Sarai. 1 Afd. 5 Hd/t. 2 Lag-Utskottets Betänkande, lV:o 16. vandel), meri enskilda intressen, synes det föga öfverensstämmande med naturen af denna förening, om den efterletvande makan, målet för den hängångnes kärlek och välvilja, i och med den större förlusten äfven undanrycktes alla medel mot hehofvet. Nyare lagstiftningar hafva ock erkänt detta; och lagkommitteens ofvanberörde lagförslag, deri morgongåfva ejnämnes, innehåller det stadgande att, om efterlefvande maka af sin enskilda egendom och giftorätt icke kan njuta tarflig bergning och ej eller eger tjenst eller näringsfång, hvaraf han kan sig försörja, den aflidnes arfvingar skola vara förbund ne alt af den egendom, som till dem öfvergår, lemna hvad i nämnde hänseende brister. Härmed skulle visserligen den hustru nu fbrbehållne ovilkorliga förmån framför mannen upphöra, men en till båda makarne utsträckt rättighet utöfver giftorätten, föranledd af samma grunder, hvarpå morgongåfva bibehållits, kom me deremot att qvarstå. Införandet af en sådan rätt skulle emellertid, hvad hustrun vidkommer, i sjelfva verket endast innebära en modifikation af hennes rätt till morgongåfva; och om ett helt och hållet upphörande deraf, annat än till namnet, bhfve således ej då fråga.
Memorial, i anledning af ålerremiss utaf vissa punkter i Lag-Utskottets Betänkande 29, om förändring af gällande konkurslag. Vällofliga Borgare-ståndet, som godkänt Utskottets i förevarande Betänkande förekomna yttrande, beträffande väckta motioner om förändring af konkurslagens 68 §, har deremot, på grund af framställda anmärkningar, till Utskottet återremitterat öfriga frågor, hvilka i samma Betänkande upptagas; dock som till Lag-Utskottet ankomna protokolls-utdrag visa, hurusom Betänkandet i sin helhet blifvit bifallet af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-ståndet den 22 samt af Hedervärda Bonde-ståndet den 15 sistlidne April, och tre Riks-stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet, jemlikt 87 § Regeringsformen och 3 punkten af Riksdags-ordningens 49 §, utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande i anledning af framställda anmärkningarne ej erfordras; hvilket härmed hos Vällofliga Borgare-ståndet vördsamt tillkännagifves. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj 1857, kl. G e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Helänkanden JV:is 12 och 13, det förra, öfver väckta förslag till dels upphäfvande eller inskränkning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälserälls-egares lösningsrätt, och det sednare öfver väckta motioner om förändring af lagstiftningen angående testamen/s-rätten samt gåfva af fast egendom. Då Lag-Utskottet gjorde frågorna om testaments-rätten och gåfva af fast egendom samt om börds-rätten med vissa denna rätt underordnade ämnen till föremål för särskilda Betänkanden, antyddes redan, att emellan dessa frågor förefanns ett inre sammanhang. Utskottet följde emellertid ett vid föregående riksmöten ölligt bruk.
Såväl atelier som angränsande rams artistiska dekorering och smakfulla inredning vittna fördelaktigt om ägarinnans konstoch smaksinne. Här återfinner man äfven dukar af andra mästare, med hvilka hon står i vänskapliga förbindelser. Under en lång följd af år var fröken Lindgren anställd som första lärarinna för de kvinnliga eleverna vid musei ritskola, hvilket värf hon skötte med både skicklighet och nit. Det var genom hennes bemedling ett par af samhällets framstående personer skänkte medel till anskaffandet af en mängd gipsmodeller efter antiken till skolans nytta. Likaledes var konstnärinnan många år en verksam medlem uti styrelsen för Göteborgs konstförening, och är hon, e g o t n o g, den enda kvinna, som vederfarits denna utmärkelse, fastän statuterna inte, såvidt vi veta, lägga något hinder i vägen härför. Konung Oscar IT och drottning Sofia hafva flere gånger hedrat fröken Lindgren med beställningar af sina porträtt och skriftligen låtit uttala sin belåtenhet med utförandet. Konungen hade nämligen vid ett besök i Göteborgs musettm en gång genom grefve Ehrensvärd, som intresserade sig för målarinnan, blifvit uppmärksamgjord på ett porträtt af förre ministern i London, grefve Wachtmeister, utfördt af konstnärinnan efter en liten fotografi. Konungen hade då frapperats öfver dess stora porträttlikhet och ypperliga utfö- rande och sedan genom professor Boklund lå- tit beställa sitt eget porträtt, hvarefter drottningen likaledes lät beställa först ett af sig, som hon förärade konungen till julklapp, och därefter ytterligare ett af sig själf. Ett af dessa drottningens porträtt var förlidet år utstiilldt på Handarbetets vänners konstoch .slöjdutställning i Chicago, där endast kvinnliga händers arbeten expouerades. Till denna utställning, hvars höga beskyddarinna drottningen var, lånades detta porträtt från k. slottet för att upphängas i expositionslokalen. Att ens tillnärmelsevis våga säga, huru många porträtt som utgått från denna flitiga kon stnärinnas pensel, ej blott inom Sverige, utan också till andra länder, tilltro vi oss icke, och själf säger hon sig aldrig ha räknat dem, men säkerligen kunna de beräknas i hundratal. Många dukar äro alltid under arbete i ateliern.
Jag hemställer äfven, om icke Bankens fordringar må uppgifvas, och uppgift af dem och sedelstocken vid Revisionerne ineddelas. Grefve De la Gardie, Jacob: klå det tillåtas mig, att, med den farhåga jag alltid skall hysa för Bankens publicité, äfven nu afstyrka den, yi hafva sett Banken sedan I30 är ej allenast vinna egen förkofran, utan ock flere gånger bispringa Riket med betydliga försträckningar. Detta nyhetsbegär, att förändra, att upptäcka, hvad Författningarne från långliga tider velat dölja, anser jag ganska skadligt, och afstyrker för min del all publicitet uti ifrågavara«de afseende. Friherre Boije, Ludvig: Om förfäders 0^ kunnighet vare ett skäl tor oss, att förblifva alltid lika okunnige; och om detta skäl fatt alltid gälla, så stodo vi verkeligen nu på en olyckligare punkt af all upplysning, än vi göca. Jag tillstyrker antagande af Herr Mannerstams särskilta mening, så att sedelstockens belopp må blifva allmänt kändt; och fruktar så mycket mindre, att derigenom skada Banken, sotn Sedelstockens proportion till silfverfoildetl icke derföre blir kunnig. Den : g M.iji. 601 Friherre Cederström, Jacob: Genom Högloflige Ridderskapets och Adelns förtroende har jag haft tillfälle, att såsom Fullmägtig i Banken förskaffa mig en närmare kännedom om detta Verks angelägenheter, och deruppå grundar sig min öfvertygelse, att hemligheten i intet afseende är för BancoVerket nyttig, men j många afseenden högst skadelig, derigenom att åtskillige oordningar, som inom Verket tid efter annan inträffat, icke kunnat, sorn vederbort, rättas. Bankens historia, författad af framledne Banco-Commissarien Silfverstolpe, pch som i Banken förvaras, upplyser åtskillige gådane förhållanden samt missbruk, hvilka genom bibehållen hemlighet möjligen kunna äga rum.