Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fädernas missgerningar straffas på barnen, en ämbetsinnehafvares sätt att förvalta sitt ämbete bestämmer detta ämbetes anseende äfven i blifvande innebafvares band Så förklaras det oerhörda faktum, att ett allmänt möte i Stockholm, sammankalladt af en del framstående män och uttryckande opinionen hos den mogna del af vårt folk, som icko Till offra faderneärfd frihet och ära för låga intressen, anser sig böra offentligen till riksdagens nuvarande justitieombudsman hemställa, att han måtte med oväld sköta sitt ämbete. Det är icke mycket troligt, att historien skulle intressera 8ig för herr Thomasson, men den skall säkerligen stanna så undrandeoch spörjande inför detta fenomen, att justitieombudsmannen ansetts behöfva en så eftertrycklig och offentlig maning att rätt sköta sitt kall, att den i följd deraf måste anställa undersökningar. Historien skall då träffa på herr Thomasson — senare medlem af konungens högsta domstol. Deputé. RÄTTELSE: I förra häftet, uti den politiska årsrevyen sid. 39 inflöt genom okorrigerad misskrifning namnet prins Valdemar i stället för prins Kristian. Red. får anhålla om tillgift för denna lapsus, hvilken härmed rättas.Andrassy och Bismarck. På morgonen den 18 sistl. febr. afledgref ve Julius Andrassy, således måhända alldeles samtidigt med dr Arvid Ahnfelt. Mellan den österrikiske statsmannen och svenske tidskriftsut-gifvaren forefinnas väl inga andra beröringspunkter, ehuru gemensamma lynnesdrag, otvunget erbjudande sig till jämförelse, ej saknas; men i samma tidskriftshäfte hade deras min-nesrunor väl ändå åtminstone fått plats, om redaktionens krafter ej varit så hårdt ansträngda. Under förberedelsen till detta häfte har nu ett nytt uppslag af väldigaste art skett. På Andrassys död följer som en den mest gripande knalleffekt Bismarcks utträde ur det politiska lifvet — med eller utan » spöken » efter döden. Där åtföljas två högst remarkabla personer, hvilka under någon tid hafva som två jämnlöpande, om än ej jämnstarka parhästar dragit den europeiska storpolitikens triumfvagn, där tidsenligt moderniserad absolutism åkte.
Konungen, vid rådets ytterligare vägrande att sammankalla ständerna, förklarade sig i en så olycklig belägenhet för riket ej kunna sig vidare med regeringen befatta. På vägen att utgå ur rådet kvarhölls han ännu af några rådsherrar, när dörren öppnades af kronprinsen, och hela scenen framstäldes för allmänhetens ögon, som trängdes i förmaket. Beslutet kunde ej mera ändras. Konungen reti(re)rade sig i sina rum, hvarefter kollegierna en corps det ena efter det andra uppträdde i rådssalen och förklarade sig inaktive. Händerna blefvo bundne på rådsherrarne. Hvarken kunde de eller vågade sig att längre envisas. Riksdagskallelsen beviljades, hvarefter konungen återträdde i rådskammaren, och regeringen återtog sin vanliga ordning. Denna revolution, som ej verkstäldes af krigsknektar, utan af skrifvare, är ett mästerstycke bland alla dem, som senare blifvit utförde i anseende till snillet i uppfinningen och är utan exempel i historien. Glädjen i allmänheten var obeskriflig. Oket af demokraternas regering hade blifvit olideligt att bära. Af lidna förluster och utan hopp att dem ersätta hade all handel och rörelse medborgare emellan, all cirkulation af myntet afstannat. Rikskroppen var fallen i en dödande vanmakt, men började åter att andas i väntan på lyckligare tider. Demokraterna voro förtviflade. De sågo, de hörde allmänhetens missnöje mot dem utan återhåll eklateras. Nation skulle nästa riksdag sättas i tillstånd att återställa konungamakten i dess förra anseende och för eviga tider tillintetgöra deras despotiska välde. Rådet nytjade dess ringa öfriga makt att åtminstone i en del åtlyda förra ständers beslut, som utnämt Norrköping till samlingsort för näst efterföljande riksmöte. Ständerna kallades att den 17 april 1769 sig i förenämde stad infinna, och riksdagskallelsen kungjordes på vanligt sätt så väl i hufvudstaden som i landsorterne. Den, som skyller vår nation att vara flegmatisk, komme han vid en publikation af en riksdag; han skall fatta andra tankar om svenskarne. Knappt skall han kunna följa dem med ögonen. De försättas i en rörelse, som ej tillåter ett ögonblicks hvila.
Hvad Utskottet i utlåtandet N:o 37, samt dithörande bilagor Litt. A, B, C, i afseende på stats-verkets ordinarie inkomster, jttrat och hemställt, blef af Ståndet godkändt; och som hvad beräkningen af statens extra ordinarie inkomster beträffar, frågan derom beror på framdeles skeende pröfning., ansågs Utskottets yttrande derom nu icke erfordra någon åtgärd. S. D. Fcredrogos och biföllos Stats-ntskottets utlåtanden: N:o 43, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition lili Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från indragna mönslerskrifvare-bostället vid f. d. adelsfane-regementet Selleberg Börje Olofsgården till byggnadsplats och omgifning för ett skolhus i Rackeby församling inom Skaraborgs län; N:o 44, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om eftergift af kronans rätt till ett efter trumpetaren Mårten PVippel fället dana-arf; N:o 45, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af den häradsskrifvaren i Gestriklands fögderi J. E. Engström ådömde ersättning af för ringa beräknad kolnings-frihets-bevillning för Forssbacka bruks rekognitions-skogar N:o 46, i anledning af väckt fråga, angående afskrifning af f. d. kronofogden Öhr. Öhboms balans; N:o 47, i anledning af väckt fråga, att det Arvika köping belägna öfverjägmästare-bostället Gate må vid nuvarande innehafvarens afgång öfverlutas till nämnde köping; N:o 48, i anledning af väckt fråga, angående mantals-räntans af hemmanet Hallsnäs användande såsom bidrag till underhållande af Hallsnäs bro. N:o 49, angående fältkamereraren H. Canons sterbhus-delegares befrielse från ådömd ersättnings-skyldighet; 64 Prof.-utdrag den \6
Hon satte glaset bort, flyttade sig hän till det stora fönstret och betraktade gapskrattande de stackare, som sprungo der ute för regnet.Och nu kom karavanen, som haft tjära till staden. Häst^me satte nosame i vädret, och oxame riktigt trafvade. Tjärböndema gingo nu inte bredvid vagname, utan suto uppe hos qvinnoma, som de höllo om halsen. Och hela sällskapet hojtade, skrålade och tjöt. Konsuln kastade en snabb blick på Sven Jonsson. Han, som annars var så nykter, tycktes nu alldeles döddrucken. Han hade lutat sig mot den der megäran, som på morgonen lofvat se till hans häst. Armame hängde slapt åt sidan, ögonen voro half-slutna, läppame blåbleka, och från kinderna tycktes hvar enda blodsdroppe ha flytt. Fingrame orkade ej längre hålla fast om tömmame, utan måste megäran, som var pionröd och hvars öga glödde som ett eldkol, gripa tag i dem. Konsuln drog sig tillbaka i soffhörnet, när Sven Jonssons slöa blick föll på kaféfönstret. — Usch, så fulla de äro, utbrast konsulinnan. Till och med qvinnoma ha fått mer än de tåla. — Riktiga svin allesamman, utbrast konsuln och fylde champagneglasen på nytt. Tänk, om de kunde ’ spara, de kräken, som annat folk, utbrast konsulinnan, så kunde de må som perla i guld, ty de få ju så glupskt betaldt i år. A propos tjära — fick du de der tunnorna, som de haft till staden? - Ja! — Och förtjenar du mycket? — Nej, rakt ingenting, gnälde konsuln — konkurrensen är så stark i år. Skål! — Skål! Hela rummet upplystes af ett blåaktigt sken. Konsulinnan gaf upp ett anskri och spilde ut hälften af champagnen.o — Ah, Jesus — en sådan blixt! Hon böjde hufvudet ner, slöt ögonen och räknade halthögt: — Ett — två — tre — fyra — fem När hon väl sagt fem, kom knallen. Den var så våldsam, att den stora rutan skallrade, och bakelsefatet klingade mot flaskan.
Jag vill först nämna alla artiklar, som igenfinnas ifrån sid. 35 — 39, ang:de exporttullarne. Gr. Cronhjelm har i sitt förslag föreslagit, att öfverlemna helt och hållet åt K. M. att reglera om exporttullen, med erkännande af hvad K. M. i denna fråga täckes förordna. Således förfaller nu all fråga om dem. Derefter kommer man till alabaster, hvaraf icke är införskrifvet mer än för 401 R:dr. Af apotheksvaror är visserligen en mängd införskrifne, men de hafva varit fria under mänga föregående år, och har Utsk:s majoritet föreslagit alt belägga deni med införselstull. Bark är subsummerad under Gr. Cronhjelms förslag. Jag vill icke besvära Hrnne med att gå igenom alla punkterna, utan endast fästa mig vid några få. — Af plommon äro införda endast 149 få. Coeffurér: här är endast fråga om att förtulla dem efter vigt i st. f. efter stycke alt bestämma, värdet per få af damernas coeffurer. Käppar äro af den största obetydlighet och hafva endast blifvit införskrifna för 2000 r:dr. Afven om de hädanefter komma att förtullas skålpundvis i st. f. styckevis, så kan skillnaden icke blifva mer än ett par tusen r:dr, och införskrifningen af denna artikel är en bagalelle, som icke kan trycka pä handelsvågen. Hro von Hartmansdorff har också misstagit sig om cider, ty Frih. Åkerhjelm har upptagit denna artikel i sitt förslag. Jag vill icke trötta med att genomgå flere ibland dessa artiklar, hvilka jag tror samtelige, med undantag af ladugårdsproducter, icke årligen införas till Riket för mer än 100,000 r:dr, äfven med ett ökadt värde mot hvad som förut för dem varit beräknadt. Den 11 Januari e. m. 213 Medan jag har ordet vill jag likväl besvara en anmärkn., sorn på förmiddagen af Hr Hjerta gjordes emot mig.
Om deremot en enskild man har för afsigt att inkasta sig i något större företag: huru noggrannt går han icke tillväga vid bedömande deraf och af sin förmåga att utföra detsamma! Och om han genom underlåtande af denna föregående beräkning går sin ruin till mötes, säger icke enhvar, att det är rätt åt honom och att han icke bör hafva något medlidande att vänta? Om åter någon i ett sådant företag nedlägger andras val och bestånd, t. ex. deras, för hvilka han är förmyndare, samt detta företag sedan går olyckligt, hvad namn ger man då åt ett dylikt handlingssätt? Vi böra ihågkomma, att vi just nu befinna oss i en liknande ställning. Då jag talar om behofvet af en utredning, menar jag icke ett nogare bestämmande af de blifvande kostnaderna för banan, ty jag har svårt att föreställa mig, att icke dessa, med ledning af den under fleråriga förberedande arbeten vunna erfarenhet, skulle vara noggrannt och samvetsgrannt beräknade. Jag talar icke heller om den financieila sidan af frågan, ty i detta afseende har jag icke hyst någon farhåga, och jag instämmer i nästan allt som Hr Gripenstedt deröfver yttrat. Detta dock under 2 förut - Den 9 Juni e. m. sättningar. Den ena är, att dessa banor på det ändamålsenliga^te sätt anläggas och att en noggrann utredning måtte ske, huruvida de verkligen komma att medföra det gagn som åsyftas; ty i annat fall, om de skulle anläggas i en trakt, som icke upbär dem, så blifva de för kommande tider en tärande kräfta. Jag hade önskat, att man upgjort tillförlitliga beräkningar deröfver, huruvida de orter, der banorna äro föreslagna att framgå, äro de lämpligaste i och för trafiken, huruvida på den rayon, de komma att bilda, en tillräcklig mängd varor vore att uphämta. I Betänk, finner man deremot endast några beräkningar öfver folkmängden, sorn dock intet egentligen bevisa. Man har äfven talat om dessa trakters produktion af spanmål; men hvad bevisas derigenom, om man ej kan ådagalägga, att denna produktion har fördel af banan? Hvad betyder äfven det, såvida icke öfvertygelsen kan visa, att afgiften kan erläggas.
Till Kongl. Majit underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse. ( 27 ) Sto rmägtigste Aller nå di g s t e Konung l Sorn EdetKongl. Majit i Nåder behagat alt öfver ett Transsumt af Rikets Ständers Revisorers år fS35 afgifne Berättelse affordra underdånigt utlåtande ifrån Eder Kongl. Majrts och Rikets KammarRätt, samt dertill hufvudsakliga anledningen synes vara att HufvudBoken för Stockholms Stora Barnhus år 1833 skall sakna antekning det granskning i Kongl. KammarRätten blifvit verkstäld; så har jag häröfver infordrat och får härhos i underdånighet öfverlemna vederbörande Revisionsskyldigs till KammarRätten ställda förklaring i ämnet. För egen del får jag utur den bos ÖfverCommissarien i KammarRätten hällne Gontrollbök underdånigst upplysa, det Allmänna BarnhusHufvudBoken för år i833 blifvit till KammarRätten ingifven den a5 Maj 1835 och att anmärkningarne vid berörde Hufvudbok ingåfvos den 26 October samma år. Då 42 § a^r Eder Kongl. Majrts den i5 October 1831 för KammarRätten utfärdade Nådiga Instruction stadgar, det gransknings-åtgärden vid en räkenskap skall vara fulländad inom ett år från den dag räkenskapen blifvit hos KammarRätten anmäld, så lärer ock Eder Kongl. Majit Nådigt finna, det icke mindre granskningen af ifrågavarande HufvudBok än ock Revisions-påskriften derå, blifvit ganska tidigt verkställda. Med undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärdar Sto rmägtigste Aller nådigste Konung Eder Kongl. Majrts allerunderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte J. E. Berggren. D* ( 28 ) Till Kongl. 3Iaj:ts och Rikets Kammar Rätt. Till följe af Herr ÖfverCommissariens Remiss dea 2 dennes, får jag ödmjukeligen afgifva följande upplysning.
DÄ vid frågan om indragning af Bankens rörelsecapital, möjligt endast för den händelse, att rörelsens behof ersättes af andra creditpapper, Bancostyrelsen isynnerhet bör söka förekomma, alt denna indragning icke träffar landsortens possessionaler, utan capitalerna i hufvudstaden, der utvägarna äro så mycket flera att anskaffa penningar, anser jag det medel, som för detta ändamål i första rummet bör användas, vara: a) upplåning af penningar emot Bankens obligationer, för att, i mån af productionens och rörelsens behof, åter i låneväg utsläppas; b) derefter försäljning af Bankens grundfonds-obligationer, samt c) i sista rummet försäljning af Bankens inteckningar. Genom de två första utvägarna träffar man de capitaler, som söka namncredit, men genom den sista utvägen dem, hvilka söka realcrediten, d. v. s. den förra drabbar hufvudstadens rörelsecapital och den sednare landsorternas. Deremot anser jag föreskriften, att Bancostyrelsen skall äga minska eller inställa Bankens utlåningar, fullkomligt öfverflödig, onödigt uppskrämande och endast tjenande dertill att sätta vapen i händerna på dem, som direct eller indirect motarbeta den goda saken. Jag anser det nemi. gifvet, att om, såsom Utsk. förutsätter, rörelsecapitalet kommer att ökas utöfver behofvet genom privatbankernas och hypotheksföreningarnas sedlar m. m., så faller naturligtvis jemväl räntan; och en väl administrerad Bank måste fördenskull, utan svårighet, kunna få upplåna dessa öfverskott. För alt pröfva, huruvida begreppet om denna öfverproduction af mynt är falskt eller sannt, behöfver Banken endast afbida, huruvida nya lånesökande anmäla sig för att utbekomma nya lån eller icke. Anmäla sig sådana med vederhäftighet, visar sig deraf, att rörelsen i sjelfva verket icke har öfverflöd af capitaler, och så tvärtom. Deraf följer ock, att många af de gamla lånen inbetalas.
Beträffande härefter det af Kommitterade uppgjorda förslaget till ny förordning, angående mantalsoch skatlskrifningarnes förrättande, så och ehuru Kongl. Maj:t uti sin ofvanomförmälda nådiga Skrifvelse förklarat sig vara betänkt, att, efter inhemtande af Bikets Ständers beslut i afseende å bestämmelserna rörande allmänna bevillningens beräkning, påförande, uppbörd och redovisning, till nådig pröfning företaga frågan om nya stadganden rörande mantalsoch skattski ifningarne, har Utskottet likväl, då dessa förrättningar ligga till grund för bevillningens utgörande, ansett sig böra, i ett sammanhang med uppgörandet af sitt förslag till Bevillningsstadga, tillse, huruvida det af Kommitterade uppgjorda förslag till mantalsoch skattskrifnings-förordning i berörde hänseende innefattade fullt tillräckliga bestämmelser; och får Utskottet nu, efter verkställd granskning deraf, härbos till Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till förordning, angående mantalsoch skattskrifningarnes förrättande, under hemställan, att Rikets Ständer, för deras del, ville detsamma godkänna, hvarefter förslaget, sådant det varder af Rikets Ständer antaget, torde till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas. Det återstår för Utskottet nu endast att till besvarande upptaga tvänne inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta motioner, hvilka Utskottet haft att behandla i sammanhang med nu ifrågavarande ärende, och hvilka icke i det föregående finnas omförrnälde.
Den 31 okt. F. Hbg. Konsertsalen. Konst och literatur. Ingen annons införes under I krona. Red. D kontor nekat mottaga prenumeration på » Skanvisa vederbörande å klagomål dinavisk ranter, från flera håll Modetidning », bedja ingått, att postv i de prenumes o m mötas a f dylik v ä g r a n, att häntill Generalpoststyrelsens cirkulär n:r 3 8. som när pappa Rebolledo för första gången hälft motvilligt tummade det mellan sina svarta fingrar, vågade sig i ostyrigt koketteri likt en gloria kring hennes hufvud, en glänsande ram, genom hvilken beständigt ljuset bröt sig i skimrande färgspel. Det ovala ansigtet med sin fina hudfärg, mjell som blommans frömjöl, lystes upp af de blåa ögonens glädje och en röd kanske något för yppig mun med ett drag af hälften skälmskhet, hälften trots. Den spänstiga, ännu en smula flickaktigt kantiga gestalten lät dock redan ana den utvecklade jungfrulighetens mjuka linier. På våren hade hon slutat sin skolgång, och nu hade äfven sommaren glidit förbi, under hvilken hon som vanligt varit pappa Rebolledos trogna hjelpreda bland de kära blommorna i trädgårdstäppan, hvilka ingen bättre än hon E t t s t o r s t a d s b a r n. förstod att ordna till de mest smakfulla buketter, dem blomsterhandlaren vid Slussplanen, som B e r ä t t e l s e f ö r Idun hvarje morgon hos pappa Rebolledo lät afhemta af Johan jJctfdling. dagens skörd, prisade högre än någon annans och — betalade bättre. V. Men Ruth var icke nöjd med det dagdrifvarVid. lif, som hotade henne, när hösten stod för (Forts.) dörren; så hade hon fått i aitt envisa lilla T * j (' appa Rebolledos lärareförmåga sträckte sig hufvud, att hon skulle bli fleurist, för att äfven «8 Det goda viljan icke visste af några gränser.
Hos Högvördiga PrästeStåndet, Arfvode för Secreteraren i Månaden 3 00 R:d B:o Traftamenteför en Notarie, om Dagen 3 R:d 24. D:o för 2ine Ordinarie och 3‘.ne Extra Ordinarie Cantzlister om dagen hvardera 3 R:d 3:ne Waktmästare, om dagen hvardera x R:d 16. Hos Wallo fl. BorgareStändet. Arfvode förSecreteraren i Månaden 300 R:d B:o Traktamente för en Notarie om Dagen 3 R:d. 24. D:o för 2 ine Ordinarie och 3me Extra Ordinarie Cantzlister, om dagen hvardera 3 R:d. D:o för 3:ne Waktmästare om Dagen hvardera - 1 R:d 16 sk. Hos Hedervärda BondeStändet. Arfvode för Secreteraren i månaden 40 0 Rid Bio Traktamente för Vice Secreteraren, Eagmannen Georgii och 2ine Notarier om dagen hvardera -. - 4 Rid. Dio för 4 Ordinarie samt 6 Extra Ordinarie Cantzlister, om dagen hvardera 3 R:d. Dio för 3ine Waktmästare, om dagen hvardera 1 Rid 16 sk. Hos Constitutions Utskottet. Arfvode för Secreteraren i Månaden 166 Rid 31 sk. Traktamente för 3 ine Cangzlister, om dagen hvardera 2 Rid 24 sk. Dio för En Waktmästare - 1 Rid 16- sk. Hos StutsUtskottet. Arfvode för Secreteraren för StatsWerkets Arender, i Månaden 200 Rid Bio 34? StatsUtskottets Betänkdndcn. D:o för Secreteraren för RiksgäldsWexkets Är render, i Månaden 133 Rid 16 sk Dio för deri i StatsUfskottet biträdande Ka, mereraren, i Månaden 133 R:d 16 sk.
Men detta hindrar icke, att de kunna vara lika förälskade i hvarandra, som någonsin deras föräldrar och farföräldrar varit, och denna föreställning, att kvinnans större själfständighet skall medföra ett upphäfvande af all erotik, gäller blott i abnorma fall, då kvinnan utvecklar sin intelligens på bekostnad af sitt hjärta. S ldun att och Iduns finnas hos alla edra Ä Modebekanta! IDUN 1894 Lemadsvett. J f ä ett nyligen utkommet månadshäfte af en af g f g de förnämligaste tidskrifter, som utgifvas i Amerika, förekom bland illustrationerna äfven en till en föregående novell. Denna illustration har gifvit en annan New Yorktidning anledning att taga till orda. Teckningen framställer en ung man och en ung kvinna i ifrigt samtal öfver ett för dem båda viktigt ämne. Flickan är framställd stå- ende, den unge mannen sittande eller nästan hälft liggande på en soffa. Om flickan föredragit att stå, är därom intet att anmärka, säger kritikern och tillägger: » och som mannen brutit armen och bär den i band, så är detta en tillräcklig ursäkt för den bekväma ställning han intagit. » Men, fortfar han, armbrottet är ej uågon antaglig ursäkt för att ena benet kastats öfver det andra och ej heller för fötterna, som sväfva i luften. Sådan ban är framställd, visar han tidehvarfvets unge män en bild af, hur en ung man ej bör uppträd », då han talar med en kvinna. Tidehvarfvets unge man är ej så synnerligen nogräknad om, i hvad ställningar han presenterar sig. Det är icke alls ovanligt att i en salong tillsammans med damer se honom långt tillbakastadi enbekväm stol med benen antingen utsträckta eller slängda öfver hvarandra och foten en meter (!) från golfvet. Denna ställning har ban ej intagit af någon afsiktlig ohöflighet, utan endast för att han ej förstår bättre. Ingen vänlig hand grep honom öfver nacken i hans barnaår och inplantade i honom att iakttaga en o m aktning vittnande ställning, då hans mor kom in i rummet. Hans ben sakna lefnadsvett.
Till likhet med den förhöjning, sorn för IngenieurCorpsen blifvit vid nu verkställda Statsreglering beviljad, hafva R. St. å denna HufvudTitel uppfört för Flottans ConstructionsCorps( en tillökning af 85o R:dr, nemligen: för 1 Capitaine eller Major 3oo: 204 Exp. Utsk, Förslag till und. Skrifv. N:o 285. för arne PremierLieutenanter eller Capitainer å 200 Rrdr 4oo: *“ 3:ne UnderGonstructeurer å 5o Rrdr i5o: Tillsammans Rrdr 85or • Anslaget för Försvarsverket till Sjöss i all mänhet, eller, såsom det i årliga Staterne heter, till Flottans Underhåll och Arbetsplan_, hvartill vid förra Statsregleringen anvistes å Stat tillsammans Rrdr 585,000: kommer således, med ofvanstående öfverflyttning af 20,000: —• — att nu utgöra i penningar och Spannmål tillsammans Rrdr 6o5,ooo: Till oförutsedda utgifter har å denna HufvudTitel blifvit afsatt en Summa af 10,000 Rrdr, och hafva R. St, jemväl bifallit, att fyllnaden i behofvet för Flottans IndragningsStat må tills vidare af anslaget för materielen, såsom hittills, utgå, dock ej till högre belopp än 3o,ooo Rrdr årligen; börande hvad derutöfver möjligen kan erfordras anvisas att utgå af anslaget till oförutsedda utgifter, I afseende på de öfriga anslagen i penningar på denna HufvudTitel, hafva de vid denna Statsreglering oförändrade blifvit bibehållue , nemligen: Till Spannmålsupphandling och Bageri-kostnader Rrdr 20,ooor Skrifmaterialier och Expencer samt Ved ExpeditionsUtskottets Memorial SJ:o 286. 205 och Ljus för Förvaltningen af SjöÄrendena och GeneralAdju tanlsExpeditionen Rrdr 2,5oor Reseoch Tractaments penningar 3,333r 16.