Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta kreditiv-belopp skulle Kommers-Kollegium äga att, mot afgifvande skuldförbindelse till Riksgälds-Kontoret, i mån af hehofvet lyfta, och blefvo, genom Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Reglementen för Uil-Diskontfondens förvaltning af den 19 Mars 18oi och den 19 December 1835, de föreskrifter och vilkor bestämda, under hvilka lån ur samma Diskont finge meddelas åt ”producent af ull, eller den sorn genom köp blifvit ägare deraf.” Enligt Rikets Ständers vid 1840 års Riksdag fattade beslut, ökades nämnde kreditiv till 300,000 Ridr Banko, under förbehåll, bland annat, att räntan å Ull-Diskontlånen bestämdes till 4 i stället för 5 procent, hvarefter vid derpå följde 1844 års Riksmöte räntan till Riksgälds-Kontoret å de medel, som å uli-kreditivet lyftades, nedsattes från 4 till 3 procent.
En Notarie i Skånska HofRätten 264: 8. - 44°: 440: — med 25 T:r Sp:L En Actuarie och en Registrator i Svea och Gotha HofRätter, och i Skånska HofRätten en Actuarie 35o.- 46.5. 386: 32. - 38o: — med 33 T:r Sp:l. En Cancellist i alla 3 HofRätterne med 25 T:r Sp:I. En Vaktmästare i Svea och Götha HofRätter 162: 24. - med i5 T:r Sp:I. En D:o i Skånska HofRätten . 121:24. - med 11 T:r Sp:I. En HofRätts-Post i Svea o. Götha HofRätter med 11 T:r Sp:l. En D:o i Skånska HofRätten med 7 T.‘r Sp:I. Götha HofRätt har derjemte, till årligt arfvode för en Läkare, som vid ■186:32. - 180: - • 119: 8. - 80: 24. - ■i33:16. - i3o: — Betänkanden, N:o 138. 75 undersökningar går Hofupptager loresjagu ker Den nu gäl landf» St.atpn Utskottet ♦ lil etitrj»,. Ratten tillhanda med Medicinska och Chirurgiska kunskaper, sedan längre tider tillbaka ett anslag af 5o: 53: 16. - 5o: sorn år 1816 på Stat uppfördes. Enligt förenämnde reglering af HofRätlernes Personal samt de sålunda i rund Summa för dem föreslagne löner, uppgå totala anslagsbeloppen ifrån den nu varande Summan 36,681: 38. 6. i stället för de i den K. - För Gotha HofRätt: ifrån dess nu varande Summa 33,694: 3o. 6. inberäknade Presid. Taffelpgr iooo Rd. i stället för de i den K.
Förutan de ojemnheter, hvilka föranledt dessa undantag, hvarigenom rösträtten än beräknas efter hemmantal och än efter be v ilin. belopp med dervid stående särskild taxation, uppkomma äfven undra förhållanden, hvaruti den rältsenliga grunden synes vara temmeligen aflägsen från Utsktns förslag. En gästgifvare t. ex., sorn äger 1 mantal af 4,öoo rtdrs värde och i fråga om lön lill klockaren har samma rösträtt som annan ägare af helt hemman till lika välde, skall, enl. Utsktns förslag, i fråga om lön till skolmästare hafva för sitt hemman 5 och för bevillningen å sin rörelse måhända också 5, summa 10 röster, dåden andre hemmansägaren har blott 5. En ägare af flera fastigheter inom samma fögderi, men spridda uti åtskilliga socknar, och som derjemte äger annan känd egendom, hvarför han enl. Utsktns förslag taxeras till afgift, han får hela sitt bevilln.belopp på en debetsedel. Skall lian då erlägga afgiflen derför i den socken, der han bor, och intet uti de andra socknarna, der han äger sådan utan att vara bosatt ? Jag tror ej att någoldera häraf varit 12 H. 54 4? Den 39 Augusti f. m. Utskms mening, men ett förslag bör vara så nppstäldt, att ej någon tvetydighet finnes, som kan göra oreda niir tillämpning skall göras. För verkställigheten af Utsktns förslag erfordras nödvändigt årliga uppgifter från häradfskrifvaren uppå hvarje persons bevillning enl. 2 art., men hvilka uppgifter ej skola tjena till efterrättelse förr än från Maj månad året efter det, hvarpå de hafva afseende.
Middagssolen strålar n e d öfver glittrande Neglingevik, den blågula flaggan fladdrar h ö g t u p p på villans tak, hälsande drotten v ä l k o m m e n o c h bjudande stilla pingstfrid öfver land o c h sjö. D E T Ä R AFTON. Stilla, fager pingstafton. Ej en vindfläkt höres, ej en krusning synes på sjön, s o m ligger spegelklar o c h d r ö m m e r. G ö k e n har tystnat i skogen, björkarna stå i ljusaste vårgrönska på V ä r m d ö l a n d e t midt emot, månens bleka silfverskära seglar sakta öfver blank östersjövåg, o c h det minnesrika Stakets gamla vallar kasta en mörk skugga öfver dalen därnere. Vi äro samlade ute på den lilla verandan o c h jag vänder mig just till Gustaf o c h ber den unge mannen tänka på, att det nu är tid för h o n o m att krypa till kojs. M e n han h ö r mig inte. » Nu k o m m e r kungen! » ropar han plötsligt m e d ett högt jubelskri, kastar pil o c h båge o c h knif långt ifrån sig o c h rusar af s o m en blixt ner åt bryggan. — H a n har ingenting sett, m e n han har hört bruset af skofvelhjulen samt af svallvågorna kring &gt;Sköldmöns » silfverhvita b o g. H a n har redan på en gång lärt sig känna igen den framfarten, o c h först af oss alla står han väntande därnere. Ljuset från lanternan blixtrar fram mellan de mjuka späda grenarne på stränderna. Kungsvimpeln fladdrar ej mera, den faller tätt ned utefter den smärta masten, o c h ur alla hyttfönsterna glindrar ljuset från salongen på » S k ö l d m ö n ». » hviskar pysen vid min sida. Stilla glider kungsslupen framåt i fager majnatt. Östersjön, Oscar Fredriks vän sen ungdomsåren, bär den fram på villiga armar. V i stå tysta i spänd väntan. Där, där sitter kungen på mellandäck, något afskild från de andra.
Detta gjorde likväl icke StatsUtsk., utan det syntes vilja att saken icke skulle blifva slut, utan söka sig en anledning alt med henne återkomma. För att göra delta möjligt, så vidtog Utsk. den utvägen att anse R. o. Ad. samt PresteSt:s ogillande af åtskilliga voter:s-propos:r för att vara en återremiss. Det ansåg följaktligen saken icke vara afgjord, utan ännu stå öppen för Utsk. Men alldenstund ingen återremiss var gjord, hvarken ifrån PresteSt. eller från R. o. Ad., så kunde Utsk. icke anföra några skäl till frågans ytterligare behandling hvarken från det ena Ståndet eller det andra. Men då hittade Utsk. på den utvägen att förmoda det Stånden hade haft vissa skäl, och säger så här ”anser sig Utsk. under förmodan, att en befarad rubbning af presterskapets privilegier utgjort det väsendtligasle hinder emot godkännandet hos R. o. Ad. samt PresteSt. af vissa utaf de föreslagna voter:spropos:ne etc.” Utsk. synes således hafva haft någon förmodan derom, att det äfven fanns andra hinder än det väsendlligaste. Emellertid upptog det endast detta hinder. Det är klart, att när man får förmoda, så kan man sträcka sin förmodan till så många eller till så få skäl, som man behagar. R. o. Ad. torde erinra sig, alt skälen för detta Stånd lill att ogilla voter:s-propos., voro väsendtligen 3:ne, nemi.: dels att de angingo PresteSt:s privilegier, hvarom icke fick voteras enl. 114 § Reg.F., dels att de innefattade lagfrågor angående drätseln, om hvilka icke får voteras enl. 85 § i Riksd.ordn., och dels att de innefattade opröfvade delar af Utsk:s betänk., ty hvarken R. o. Ad. eller PresteSt. hade ingått i pröfning af sådana verkställighetsåtgärder, som föreföllo derigenom, att sjelfva lagstiftningsfrågan blifvit afslagen.
Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag af prostetunna från Borås pastorat till Prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län; Gifven Stockholms Slott den 2 Februari 1866. Sedan, jemlikt föreskriften uti Kongl. Brefvet den 29 April 1859, Borås pastorat af Skara stift blifvit deladt uti två särskilda pastorat, bestående det ena af Borås stad jemte Torpa och Brämhults socknar, och det andra af Fristads, Borgstena och Gingrids församlingar, har nämnda stifts konsistorium uti skrifvelse den 31 nästlidne Maj med förmälan att vid delningen prostetuna icke blifvit anordnad för det förra af de begge nya pastoraten, hos Kongl. Majit underdånigst hemställt, det nådig Proposition måtte till Rikets Ständer afiåtas om,anslag för sådant ändamål af 9 kubikfot 4,5 kannor kronotionde, eller samma belopp som för öfriga pastorat inom Åhs kontrakt utgö - 6 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 79. res; öfver hvilken framställning Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs län samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-kontor, efter det upplyst blifvit, att prostetuunan för det odelade pastoratet utgjort en tunna 16 kappar kronotionde, hvilket belopp dock icke utgått från något af de till Borås nuvarande pastorat hörande hemman, afgifvit infordrade underdåniga yttranden. I anledning häraf vill Kongl. Maj:t i öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegium och Stats-kontoret tillstyrkt, af Rikets Ständer äska, att ett årligt anslag af 9 kubikfot 4,5 kannor, '/3 råg och 2/3 korn, må beviljas att, efter årlig medelmarkegång för Elfsborgs län, såsom prostetunna för Borås stads samt Torpa och Brämhults församlingars pastorat till Kontraktsprosten i Åhs kontrakt utgå.
Hon riktigt vurmade för att göra det godt och bra åt honom och brukade studera alla kokböcker, hon kom öfver, och pricka för och tänka ut det, som hon trodde, han kunde tycka om. Hon hade tagit de här långa åren som en riktig beredelse, men ibland, när äfven hennes tålmodighet kunde finna leda vid allt det eviga enahanda, behöfde hon bara riktigt stadigt tänka på all den fröjd, som väntade henne, när han väl kom tillbaka, för 198 IDUN 1898 Det är Georg. — Dortha märker det spetsiga, svarta skägget och pence-nez ' n, som han ej haft förut. Han är ej heller så lång, som hon tänkt sig honom, han är bredare öfver axlarna och äldre, mycket äldre, eller kanske är det bara penc-enez ' n och skägget, som göra det. Men alla de där småsakerna, som hon ser nu i ett flygande ögonblick, alla drunkna de i den enda tanken: nu har han kommit, som hon väntat på i så många, långa, tysta år. Och hon känner sitt hjärta slå hårat, som aldrig någonsin förr, så att det nästan gör öndt, och med återhållen andedräkt följer hon nu i verkligheten med hvarje hans rörelse, såsom hon i fantasien så ofta tänkt sig d e t. Dortha har klädt sig i hvit, stärkt klädHan tummar på det gamla låset, kommer ning med ljusblå band, det är för att hon efter några ögonblick ihåg dess mekanik, minns Georg en gång ha sagt, att hon såg 1 juft grinden knarrar, fastnar litet och s å. kvinnlig ut, när hon var klädd i hvitt och så står han i trädgården midt i solen. ljusblått. Hon sitter vid det öppna fönstret All den ömhet, hvarmed Dortha under och broderar på bårderna som vanligt. Men väntans alla år närt och ansat hans bild i ögonen äro ej ofta vid de röda och blå sitt inre, strömmar i ett nu inpå henne, och stjärnorna, oupphörligt lyfter hon upp hufhon öppnar munnen för att ropa hans namn, vudet för att se ut genom fönstret, bort då i samma ögonblick en klar, hög flickmot den lilla gröna trädgårdsgrinden. Hon röst ljuder.
Preste-Ståndet, som fann sig förhindradt att lemna bifall till Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition, afslog hvad Utskottet i detta Utlåtande tillstyrkt och föreslagit, med undanlag allenast af Utskottets hemställan å 6:te sidan rörande dels Riksdagsfullmäktigen Nils Larssons, dels Riksdagsfullmäktigen Gustaf Bjerkanders der omförmälda motioner, hvilka hemslällanden af Ståndet biföllos. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Högloflige Ridderskapet och Adelns, medelst protokolls-utdrag N:o 272, till Med-stånden gjorda inbjudning att instämma uti Ridderskapet och Adelns, med afseende på 19 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, fattade beslut, hvarigenom berörde punkt blifvit bifallen 384 Prot.-Utdrag den 22 Juni 1857. med den förändring, att å 5:te raden näst före ordet ”industri” tillädes orden: kommunihations-väsende och å 6:te raden, näst efter ordet ”anställda” tillädes följande mening: dervid de frän Göteborg och Malmö utgående redan påbörjade banornas jemte deras bibanors lämpligaste sträckning torde förtjena särskild uppmärksamhet-,” fann Preste-Ståndet för godt att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets prokoll den 25 sistlidne April, hvaraf inhemtades, att bemälde Itiks-Stånd beslutat bos de öfrige Riks-Stånden framställa den önskan, att samtlige Stånden må, sedan Statsutskottets Betänkanden, angående regleringen af Riks-statens 4:de och 5:te Hufvudtitlar inkommit och hvart för sig blifvit i något
B:co; eå få Riksens Ständer, i anledning häraf, hos E. K. M. i underdånighet anmäla, att Riksens Ständer, under innevarande Riksmöte, i anledning af särskilde derom väckte frågor, vidtagit det beslut, att ali rätt till betalning för f. d. Filial' Disconternes ännu utelöpande Skuld-förbindelse-t är såsom försuten att anses* hvadan Riksens 340 Underdåniga Skrivelser. Ständer icke eller kunnat fästa något afseende å hvad OFvetste-Lieutenanten Hjerta i förrberörd® måtto anhållit. Riksens Ständer framhärda etc, N:o 463, Uppl. o, godk. hos Saratl, Riks.St. d, ä2 Dec, 1823, Förordnande för de till Fry cl:frihet ens vård utsedde Committerade, i afseende pa Grundlagarnes och Riksdags-Beslutens fel-» fria tryckning, "Vi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å Allmän Lagtima Riksdag församlade äro, göre vetterligt: Det håfve Vi härmed åt de af Oss, under denna Riksdag, till Tryckfrihetens vård förordnade Committerade velat uppdraga, att tillse det, så väl Samtlige Grundlagarne, som ock Vårt förafskedade Riksdagsbeslut må varda till felfri tryckning befordrade. Underdåniga Skrifvelser. 341 N:o 464* Upplo. godk. hos Samtl. Riks-St, d. 23 Dec, 1823. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, med anhållan om undersökning i en fråga om ersättning får uppburne Trycknings-medel, S. A. K, TJnder öfverläggningarne i en vid denna Riksdag väckt fråga, att Ridderskapets och Adelns Protocoll för sistlidne Riksmöte mätte bland detta Riks-Stånds nu närvarande Ledamöter utdelas, har det förhållande yppats, att, oansedt 5,248 R:d. 36 sk.
«Det är väl Nils Svenssons tidning?» kom det borta från soffan. Redaktören blickade halft dithän, men nog för att åter se det der leendet inne i en mungipa. «Ja,» svarade han kort och vände sig till Per Larsson igen. «Men att inte kandidaten vänder sig till någon i styrelsen med fordran om besked!» sade denne. «Ja, jag tänker, det förstår landstingsmannen nog, att jag inte gör.» Landstingsmannen tappade helt plötsligt leendet; men bara för ett ögonblick; derpå log han igen, blott en smula surare än förut. «Men hvarför skulle då jag precis kunna ge upplysningar?» «Ryktet säger, att landstingsmannen skulle vara särskildt med om att göra det hela.» «Så, det säger ryktet. Ja, kandidaten tycks ju ändå veta rätt god besked. Och så vidare mycket mer har jag egentligen ingen rätt till att säga ännu så länge.» «Ja, jag ville egentligen bara veta, om det är sant, som man säger, att «Landtmannabladet» skulle inköpas och uppgå i den nya tidningen.» «Ja–a–a ...,» drog Per Larsson på det igen, «tycker då kandidaten sjelf, det vore klokt att ha två protektionistiska tidningar på platsen?» «Nej, naturligtvis inte ...» «Och då nu «Landtmannabladets» bolag inte vill utvidga företaget, och vi behöfva ett stort, dagligt blad, och andra män funnit sig, som vill sätta in pengar på att skaffa orten ett sådant, så tycker jag, «Landtmannabladet» kan inte göra nånting bättre, både i sitt eget och den gemensamma sakens intresse, än att sälja sig in i det nya, större företaget.» «Det är alltsammans rätt. Men jag menar bara som så, att en tidning, sådan som den jag redigerar, inte är en vanlig handelsvara, som afyttras utan vidare till lika godt hvem. Och det ar just det, att de personer, som ryktet nämner såsom ...» «Tänk, hvad Nils Svensson alltsammans vet,» kom det borta från soffan. «Så, dem kan kandidaten inte li,» inföll Per Larsson med sitt obestämliga smil. «Ja, derom handlar det ju inte, hvem jag kan li eller ej,» genmälte redaktören helt sorgset.
Höskuld föreslår då den rika och lagkloke Mård gigas dotter Unn. Dagen derpå gingo bröderna tillsammans mellan de thingbesökandes bodar och kommo derunder förbi Rangå-bornas, utanför hvilken bland andra qvinnor äfven Unn satt. Höskuld frågade brodren, hvad honom tycktes om henne; han svarade: “godt; men icke vet jag, om vi passa tillsammans.“ På aftonen gingo bröderna ty en friare kunde icke gå ensam till Mårds bod, trädde der in och helsade honom. Mård stod upp, tog Höskuld i handen och satte honom ned vid sin sida. Rut satt bredvid brodren. De talade mångahanda, tills Höskuld sade: “jag är kommen att köpslå med dig. Rut vill blifva din måg och köpa din dotter och jag skall icke spara på mitt.“ Uttrycken köpa, köpslå, brudköp (liktydigt med brudlopp, bröllopp) voro den tiden vanliga, ehuru de icke få tagas fullkomligt efter orden. För öfrigt afsåg köpet icke brudens person, utan rättigheten att bestämma öfver henne. Mård svarade: “att du är en stor höfdinge vet jag, men din broder känner jag icke.“ Höskuld sade: “han är bättre än jag.“ “Mycken egendom“, sade då Mård, “torde du få lägga fram med honom, ty han får hela arfvet efter mig.“ “Jag behöfver ej besinna mig på“, genmälde bonordsmannen, friarens förespråkare, “hvad jag skall lofva. Rut skall få Kamnäs och Rutstad och ett köpskepp.“ Då började Rut: “håll så före, bonde, att min broder månde hållit fram mig mycket för det jag är honom kär, men om I viljen öfvertänka saken, då vill jag att I säger vilkoren.“ Mård svarade: “jag har tänkt derpå, hon skall hafva 60 silfverhundraden och derutöfver tredjedelen i din gård och om I fån arfvingar, skolen I dela jemnt mellan er.“ “Derpå går jag in“, svarade Rut och togo de så vitnen derpå. De stodo upp och Mård fästade Rut sin dotter med handslag. Brölloppet skulle stå hos Mård om ett par veckor.
Angående manskapets vid GarnisonsRegcmenterne underhåll. med 12 öre för Distinktions-korporaler och, vid Värfvade arméen, de soldan ter, som der berömligt tjent i femton år och derutöfver. Denna utgift torde böra bestridas, vid Indelta arméen: från anslaget till dess vapenöfningar, och vid Garnisons-regemcnterne såsom vanligt utaf manskapets i staten beräknade gage. Vid garnisonsregementerne förekommer särskilt en fråga af särdeles vigt för manskapet, nemligen den om manskapets dagliga underhåll, hvilken fråga jemte de af mathållningen föranledda kostnader, nu jemväl torde få blifva föremål för Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande.» »Redan vid sistförflutna Riksdag anmältes hos Rikets Ständer angelägenheten att förbättra den ställning, hvaruti truppen vid den i garnison förlagda, värfvade arméen sig befann. Rikets Ständers uppmärksamhet fästades på svårigheten att, vid stigande pris å lifsförnödenheler, med det stadgade gaget 6, 7 å 8 sk. banko om dagen, hvarå dessutom den i kontant utgående portionseller tobaksskillingen förut måste afräknas, besörja soldatens mathållning.
RegeringsFormen ... Anmärkningar mot Utskottets Förslag vid 9 §. Regerings-Formen 122, N:r 49. Ridderskapets och Adelns återremiss å Utskottets förslag vid 7 §. Regerings-Formen . 123. Ridderskapets och Adelns Anmärkningar vid Utskottets förslag till ändring af 107 §. Regerings-Formen 124. Ridderskapets och Adelns Anmärkningar vid Förslaget tili ändring af 107 §. 2 Mom. Regerings-Formen . 126. Ridderskapets och Adelns återremiss å Förslaget vid 14 §. Riksdags-Ordningen 127, N:r 53. Ridderskapets och Adelns förulifvande vid Beslutet att antaga sednare Alternativet af Förslagetotill ändring af 4 § Regerings-Formen 128. N:r 54- Aterremisser å Utskottets Förslag i Representationsfrågan . i3o. Åtskillige med Representations Förslaget gemenskap ägande Grundlags-ändringar . r33w N:r 56. Prest-Ståndets Anmärkning vid Utskottets förnyade Alternativa Förslag till ändring i 38 §• Rikjdags Ordningen i35. Ridderskapets och Adelns återremiss på Förslaget vid 102 §. Regerings-Formen 137. Anmärkningar vid Förslaget om tillägg till Riks-Akten emellan Sverige och Norrige . 140. -o -•O»—o - till Riks-Ståndens Protokoll Vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1817 och 1818- 4:de Samlingen, Innehallande Riksens Ständers Statsutskott® Eetänkanden och Förklaringar. stockholm, Tryckt hos Samuel Ramstedt4 1818- N:r 1. E, Wördsamt Memorial! /nligt 24 §. i Riksdagsordningen, af den 10 Febr. 1810, äga Riksens Ständers Utskott i allr mänhet att antaga blott en Secreterare, utom CantzliBetjeningen.
Han bleknade ett ögonblick, men snart hade han sansat sig och beherskade sig väl under det följande. "Kapten Welam de Wyk, aflemna er värja." "På herr Amiralens befallning", svarade Welam med fattning, "men jag anhåller att få veta af hvad anledning." "Såsom saker till förräderi." Men hvarföre dröja vid denna mörka scen? I Welams kläder hade en tjenare på Amiralens förut meddelade befallning hållit undersökning. Misstanke var väckt, men ännu ägde man inga bevis. Sådana funnos nu till öfverflöd i Welams fickor. Bref från konungen, från fru Ebba och andra konungens anhängare, förhållningsorder och flere bevis på, det hans afsigt varit, att stifta myteri på flottan. Welam fann att allt var förloradt. Saken var klar. Några ord till försvar för sitt förhållande ville Welam anföra, men Peder Stolpe afbröt honom sägande: "Svek och myteri kunna ur ingen synpunkt försvaras. Har ni något annat att säga, har ni någon önskan, som jag kan villfara?" "Naturligtvis har jag varit beredd på möjligheten af detta slut; jag har derföre blott en bön: låt mig få dö snart." En båt utsattes, bemannades. Welam nedsteg på tillsägelse. I månget hjerta rördes djupt medlidande med den sköne ynglingen. Peder Stolpe sjelf kände sitt öga fuktas. Sedan alla man stigit i land, vinkade Welam åt en ung officer, att han önskade tala med honom. "Carl Lennartson, du har visat mig mången väntjenst, gör mig nu den sista. För till min moder min sista helsning, bed henne förlåta mig den sorg jag gör henne med min död, och säg henne att jag beder herren Gud gifva tröst åt hennes hjerta, som alltid varit så varmt för mig. För ock en sista helsning till jungfru Katharina Fleming, säg henne att jag villigt går i döden för hennes skull, och nu har jag intet i denna verlden mera att ombesörja, utan vill blott tänka på evigheten." Få minuter sednare hade fru Margaretha förlorat sin förstfödde, sin ende son, och Katharina Fleming sitt unga hjertas älskade. Allt närmare sitt mål syntes hertig Carl nalkas.
R:dr 2 sk. och att vid en år 1856 hållen ekonomisk besigtning å bostället, Sandels befunnits hafva under sin besittningstid fullgjort byggnader och förbättringar till belopp af 7,062 R:dr 28 sk., motsvarande efter årsberäkning byggnadsskyldigheten för ej blott de af honom uppburne husrötemedel och den tid han innehaft bostället, utan äfven 8'/2 år derutöfver; äfvensom han dessutom verkställt utdikning och odling af en del boställets mark för en uppskattad kostnad af 3,131 R:dr 1 sk., men det oaktadt ansetts böra fullgöra bristande byggnader för ett belopp af 5,294 R:dr 22 sk. allt banko, hvarjemte uti infordradt underdånigt utlåtande öfver omförmäldta ansökning Stats-Kontoret, med åberopande deraf, att Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 7 December 1858 förordnat, att den del af Sandels dittills innehafda domsaga, som utgjorts af Skinnskattebergs bergslag, skulle med Åkerbo härad till en domsaga förenas och alltså för framtiden frånskiljas den, som Sandels innehar, och att Sandels genom denna åtgärd tillskyndats en minskning i inkomster, uppgående, efter hvad han sökt ådagalägga, till 500 R:dr Runt årligen; på grund häraf och då Sandels icke kunnat med de högre inkomster, hvilka förut åtföljt hans innchafvande domarebefattning, fullborda det endast till stommen uppförda boställshuset. samt uppbygga öfriga nödvändiga och anbefallda Bil. N:o i lill Kongl. Majus