Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han frågade, och hon teg, han befalde och hon stod ännu orörlig framför honom i sin mörka klädning, tvekande, rädd att han skulle gå. Och så kom det, hårdt, kallt. ”Vill du inte?” ”Jag skall göra allt hvad du vill, bara du lofvar att jag får se dig. Bara en minut om dagen!” ”Ja, ja,” sade han afvisande. Hon kände hans händer hastigt knäppa sig samman med hennes. Han bröt henne ned, nästan kastade henne handlöst på mattan. – Köpa dessa minuter köpa dem från hans likgiltighet, köpa dem med armarne kring hans hals i sin gränslösa, lidelsefria dödsdömda hängifvenhet! Och hon log, derför att han tyckte om att se henne le; hon log i denna stulna, brottsliga, hopplösa lycka. – Fordra och underkasta sig – Hon stod stilla framför honom på golfvet i sin mörka klädning. Hon var brydd och osäker. Så vände hon sig skälfvande om och fäste upp sitt hår, som fallit ned. Så hade det kommit in, – detta råa, grofva, föraktalstrande mellan dem, detta som hon vikit tillbaka för. Så hade hon gifvit ut sitt sista stackars kopparmynt och stod der bankrutt. Hon visste det. Och nu var det slut. De smögo in i hennes arbetsrum, de satte sig tysta. Nu kände hon att han skulle gå, nu hade hon intet att betala med. Nu återstod intet annat än gälda sin skuld till samhället och moralen. ”Så dumt att gå och älska mig. Hvad i all verlden ser du på mig att älska? Jag är ju rent af ful.” Han gick bort och såg sig i spegeln. ”Allting i mitt ansigte är ju snedt. Har du inte gifvit akt på att det är snedt?” ”Hvad hjelper det, om jag ser det eller inte!” ”Men din stolthet bör ju vara nog att hindra dig från det. Tänk bara på, att det fins omkring ett dussin andra qvinnor, som gå och älska mig.” ”Jo. Men jag har ingen stolthet längre.” ”Du är verkligen ett allt för godt hufvud att gå och älska mig. Jag är icke ett föremål att älska.” ”Hå!” ”Och vid dina år! Det är ju rent vanvett!”
Ja, var det för mycket, det — när jag STKRNER. I det här fallet kan det gärna vara var så trött, och när Anna hade gått och lagt sig? fem! (Kysser henne en gäng till.) Och dina verser, de va ' j u så dumma! LYDIA. Nå, ser du det! STERNKR. Å h, förlåt! — STKRNER. Ja, på det viset! » Den bästa skatten i min hydda Ä r du, min egen lilla Lydda! » LYDIA. Således medger du, att två gånger två kan vara fem? IDUN 410 STERNER (tar ännu en kyss). Nej sex! Nej (ajlägsen ringning utanför). Hvad nu då? Alltid skall det komma någon I LYDIA. Kära du — det är bestämdt A d a! STERNER. Usch då! Hvad vill hon? LYDIA. Minns du inte det? Hon kommer ju Kr att presentera sin fästman! STERNER. Hvilkendera? LYDIA. Fy A c k e! Inte vara stygg! Den sista naturligtvis. STERNER. A r det säkert, det? LYDIA. Tills vidare åtminstone! Häradshöfding Hult! STERNER. Nåja, han är då tillräckligt korkad! LYDIA. Nu skall Acke vara en snäll gosse! Där ha ' vi dem! (Går emot de kommande i ytterrummet). Nej, hvad ser j a g? Å h, så roligt! STERNER (för sig). Så hon ljuger, ni I DE FÖRRE. HÄRADSHÖFDINGEN. ADA. LYDIA (kommer in ined dem). Rysligt välkomna! Å söta A d a! hvad det var snällt af dig! ADA. Goda Lydia! Här får jag presentera min fästman, häradshöfding Hult! Fru Sterner, min bästa väninna! LYDIA. Fägnar mig särdeles, herr häradshöfding. Har den äran att gratulera! Axel och jag sade just nyss ADA. Å h, nej, se löjtnanten är hemma! K o m, Hinke lilla! (För honom fram till Sterner).
Maj:ts Nådiga Proposition af den 17 December 1817> angående Götha Canal-arbetets fortgång och befrämjande; tillstyrkan de Utskotten att det vid 18if års Riksdag beviljade Byggnads - Lånbiträde må fortfara , att frårt Banquen utgå med 300,000 R:dr årligen ifrån och med innevarande år 1 g 1 g till och med år 1820, eller, om Riksdag då ej inträffar, till och med det är, då nästa Riksdag efter år 1820 infaller; äfvensom att någon annan inskränkning i arbets-pianen icke må äga rum , än den Kongl. Maj:t kan godt finna att, efter Canal-Bolagets hörande, stadga; hvaremot Bolagets rättighet till Discontering skulle komma att upphöra utan ersättning; ifrån hvilket Den 21 April. 103 v - , 1 - Pluralitetens beslut flere Ledamöter varit skiljagtige. Ifrån Statsoch Oeconomicc Ut skotten : den 16 dennes , i anledning af Kongl* Maj:ts Nådiga Proposition angående inrättandet af allmänna Arbetsoch Corrections hus pa Borgholms Slott och i Wadstena} och hafva Utskotten, som funnit de uppgifna kostnaderne af de föresfagne 'imättningarné vida öfverstiga hvad Stars Verkets tillgångar medgifva , hemställt, att Riksens Ständer, med underdånig anmälan härom , må till Kongl. Maj:t öfverlemna att till ifrågavarande ändamål disponera en årlig Summa af 20,000 R;dr > hvartill Stats-Utskottet utsett medel. Ifrån Sanca-Utskottet: » Af ilen 13 dennes, om nödvändigheten af en förbättrad reglering rörande de från Banque* utgående Lane.-biträden till understöd för nyttiga odlingar; i hvilket hänseende Utskottet öfverlemna! ett Förslag till ändringar och tillägg i Kongl. Författningen ?f den 27 September igiy örn Bane o-Låra, till understöd tor nyttiga uppodlingar i Lar» Jsomrne. Ifrån Constitutions.Utskotut: Af den 13, dennes, i;o Med ett alternativt förslag till ändring i 4 §. Regerings-Formen.
Borgareoch BondeSt:n, bifallit denna § i Utsktns förslag, och deremot det tredje Ståndet, PresteSt., antagit en redaetion, som är nästan i alla hänseenden förkastlig, så tror jag att R. o. Ad., på det att ett R. Sirs beslut må åstadkommas, både kan och bör antaga §:n, sådan som den i förslaget lyder, och jag anhåller följaktligen om Hr Frih. o. Landtm:, propos. på bifall till densamma. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Sedan jag fått en när mare kännedom örn det förslag lill redaetion af denna §, som PresteSt. antagit och hvilket i hufvudsaken öfverensstämmer med mitt, d. v. s. i de sex månader, som PresteSt. antagit, inom hvilken tid den solidariska ansvarigheten icke får sträcka sig till hvar och en person inom bolaget, och på det att tiden icke må upptagas med alltför många propos:r, får jag förena mig uti PresteSt:s redaetion i denna del och anhålla att deli må blifva så förändrad, som jag tog mig friheten föreslå i början af denna discussion. Det fägnar mig alt i en privatbankstyrelse så sakkunnig person som Hr Ribbing ändtligen öfvergått på min sida, äfvensom flere andre värde talare följt hans exempel. I början tyckte jag mig hafva alla emot mig, och man förklarade, att denna enskilda ansvarighet för bankens directeurer ej skulle vara tryckande. Hr Ribbing har klart ådagalagt, att deras enskilda credit och deras anseende kunna, om också icke komma i fara, dock blottställas, och då tillika i betraktande tagas de stora svårigheter, hvilka en bancodirecteur efter den nu föreslagna lagen skulle vara underkastad, tror jag att banken blefve u'an dugliga directeurer om ifrågasatta försigtighetsmått föreskrefvos. Man har sagt, alt bankerne icke haft förtroende eller icke få förtroende med ett mildare lagsysteme i de föreslagna ansvarighetsformerna. Jag tror att detta varit ett misstag.
Pannan var hoprynkad, kring mun låg hans allra försmädligaste grinmin och sedan han gjort en knapphändig knyck för värdinnan, drog han sig undan i ett hörn utan att se sig om hvarken till höger eller vänster. Och han, som hade varit så glad att få komma! »Vi brukar alltid ha sittande bord», upplyste den gamla frun, »men i dag var det omöjligt. 70 personer bjudna och bara 15 återbud!» Det var riktigt roligt att sitta och titta på alla utmärkt väl klädda, hyggliga människor, som kom in. »Söta», hviskade jag, »hvem är den där bleka, porösa, feta, flintskalliga äldre herrn, som just nu bockar sig och som blir så innerligen väl emottagen?» »Det är brukspatron Hägervinge», svarade den gamla frun med en suck. »Han är mycket, mycket rik!» »Det kan han just behöfva, stackare», sa jag medlidsamt. »Det måtte inte vara roligt att gå omkring och se ut som en fiskfärs i all sin tid!» Mitt sällskap gaf mig en konstig blick, men nu började gästerna att röra på sig. Värdinnan fördes af en herre, som hade så mycket ordnar, att jag inte begriper, hur en enda människa kunnat hinna få så många meriter. Brukspatron ledde systern, och doktorn konvojerade en gammal »hennes nåd», brukspatronens för detta svärmor. Jag började just att känna mig litet öfvergifven, men så kom doktorn strax därpå tillbaka och hämtade mig. »Se så, fru Petterkvist», sa han, »nu ska vi ha trefligt! Vi har ställt i ordning ett riktigt litet bra Norrlandsbord i den ena fönstersmygen.» »Kära doktor», sa jag, »ni skämmer alldeles bort oss.» Men nu skrattade han sitt bullrande skratt och sa något vackert, som jag nog tror att han menade, ty han är nu en gång så genom hygglig den karlen, att han bestämdt menar hvad han säger, åtminstone när han säger något vackert. Gustaf hittade vi vid bordet, som var prydt med blommor. Strax därpå kom Villy ledande en ung flicka i krem, och kort därefter Krycke ensam. Alla damer och deras kavaljerer fick sitta – de andra måste reda sig bäst de kunde.
Jo! att göra höger om och vänster om, möjligen äfven helt om, men icke alt göra front mot rikets fiender, ty de lära icke alt bruka det vapen som härför är ett vilkor. Allt bör således gå ut derpå, att kunskapen härom mätte fullständigt blifva meddelad, icke någre enstaka individer, utan hela massan af den manliga befolkningen, hvars kraftiga upträdande endast kan gifva någon tillit när det gäller — icke lill alt demonstrerande npträda i andras tvister, utan till alt strida för sanning och rätt, frihet och tro. Det är för delta ändamål jag föreslagit inrättandet af allmänna skjutföreningar inom Den 7 December. 61 alla rikets socknar, icke allenast för bibringandet af skjulfärdighet åt de beväringsskyklige, utan åt livar och en vapenför mansperson. Inrättandet af dylika skjut föreningar, sorn de af mig härföreslagne, hafva ända frän 1810, lid efter annan, blifvit påyrkadt, men har aldrig kommit lill verkställighet. Får man söka skälet härtill uti en viss fruktan att sälta vapen i händerna på allmogen, hvilket af den fashionabla pressen blifvit benämnd! såsom ”revolutionärt och sanihällsstörtande”, — så vågar jag påstå, att detta skäl är sårande och otacksamt; att den som använder det trampar historiens vittnesbörd under fötlerne. Har man glömt hvad denna allmoge uträttade, när den kallades till vapen af en Engelbreckt, en Wasa, en Stenbock ? Jo 1 den räddade Fäderneslandet från påtaglig undergång; och sedan detta var gjordt, återvände den stilla och fredligt (ill sina torftiga hem; till de aldrig hvilande bekymren för det dagliga uppehället. Har man glömt de försakelser och lidanden, som den tåligt underkastade sig under Carl XIl:s krig, under 1808 års landtvärnsutskrifningar? Aldrig har en Svensk Konung, som med kärlek och oskrymtadt förtroende förlitat sig på Gud och Sveriges allmoge, blifvit sviken i sina bemödanden för Fäderneslandets bästa.
Ehuru jag visserligen icke har något egentligen att yttra i afseende på contra-proposm, såsom tillhörande den mig motsatta sidan af Ståndet att uppgöra, får jag likväl hemställa till Hr Frih. o. Landtm., om ej det skulle luta sig göra, då BorgareSt. icke gjort någon annan förändring i afseende på i morn., an hvad som angår nummerordningen, men i r mom. förändrat räntan till 6 i stället för 8, att Hr von Hartmansdorff kunde få hvad lian begärt, att 8 må förändras lill 6, och jemväl hvad Iian begärt ur Hr Sluarts reservalion, hvilket allt gör ingenting hvarken till eller ifrån. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då förut under detta måls afgörande ja-propos. alltid blifvit framställd på ett moni. i sender af Ulskttis förslag, ansåg han icke öfverensstämmande med den ordning, som borde iakttagas, att contra-propos. nu vid ett tillfälle stöddes på flera moment på en gång, och hemställde Hr Landtm, således ånyo, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga BorgareStis beslut i afseende på i mom. i Ulsk:ns förslag till i4 §:n. Bifölls. Upplästes till justering och godkändes följande voterlsproposition: Den som, i stället för Utsk:ns i mom. af i4§'Uj antager PresteStls redaction, voterar ja; den det ej vill, voterar .nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. det beslut BorgareSt. i afse^ ende på ofvannämnda mom. fattat. Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 17. Nej - 6. 56(5 D c ri 20 Februari c. m. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, efter del beslut R. o. Ad. nu fattat, Ståndet torde finna, att propos. icke kunde framstiillas till oföriindradt bifall af det 2 morn., som Utsk:n föreslagit. Hr von Hartmansdorff:
Beträffande åter 2:dra punkten, så bör General Tull-Styrelsen i underdånighet upplysa, att enär under de första månaderna af året, någon betydlig Tull-Uppbörd icke inflyter, Tullkammarne måste dels af föregående årets i behåll varande medel, dels medelst förskotter, sättas i tillfälle att derunder besörja löpande årets utgifter; Och emedan någon fullständig liqvid för ett föregående års uppbörd icke kan uppgöras innan samma års Hufvudbok blifvit afslutad, hvilket, enligt gällande föreskrifter, bör ske inom påföljande årets utgång, så följer äfven deraf alt de slutliga lefvereringarna af det förflutne årets återstående medel icke kunna af General Tull-Styrelsen utassigneras innan berörde Bokslut blifvit fullbordadt. ■—Revisorernes anmärkning i denna del innebär sålunda det vittnesbörd att Tull-Verkets Hufvudböcker för ifrågavarande tvänne år kunnat afslutas omkring 2:ne månader före den tid som derför finnes bestämd. General Tull-Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts undcrdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter ARV. ARV?^ POSSE. J. F. FÅHRAUS. ISR. TAUVON. Stockholm den 20 Januari i838. JY. Karström. Till Kongl. Maj:t underdånigst med utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers Berättelse i fråga om Tull-Verkets förvaltning. — 5 — Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelnings und. utlåtande. Underdånigt Memorial!
Då jag i öfrigt delar Hr Cederschiölds yttrade åsigter, anser jag mig icke tillständigt att uptaga R. o. Ad:s tid genom deras återuprepande, men jag ber att få påpeka åtskilliga smärre förhållanden, som jag åtminstone icke lyckats få för mitt begrepp fullkomligt utredda, hvarföre de äro på detta sätt framställda och icke på ett annat. Först och främst vill jag fästa mig vid följande uttryck, som förekommer i 39 §:n 1 morn.: »Konungen befatte sig ej med Rikets Styrelse eller utöfve den konungsliga makten, så länge Han utom Sina Iliken vistas.» Jag vill här hemställa såsom endast en redactionsförändring, huruvida det icke vore mera förenligt med det konstitutionella språket om det stöde: »så länge Han utom de förenade Rikena vistas.» I samma mom. förekommer äfven: »föres RiksStyrelsen under Hans frånvaro af den till Thronföljden närmast berättigade Prins, om Han upnått den ålder som i 41 §:n sägs.» Jag har icke riktigt gjort mig reda för hvarföre det icke står Kronprins i st. f. den »till thronföljden berättigade Prins», isynnerhet då förslaget i öfrigt är genomträngdt af den tanke, att icke någon annan än Kronprins skall föra Regeringen för så beskaffade fall. Då Just.Ministern redan gjort anmärkn:r emot förslaget, hvilka, såsom jag förmodar, utgöra en stor anledn. till dess återremiss, anhåller jag att dessa mina påminnelser äfven måtte få åtfölja till Utsk.
Han skall med sine hand bärat fram till Herrans offer, nämliga det feta på bröstena skall han frambära, samt med bröstet, att de skola varda ett veftoffer för Herranom. Och Presten skall uppbränna det feta på altaret. Och bröstet skall höra Aaron till, och hans söner. Och den högra bogen skola de gifva Prestenom till häfoffer af deras tackoffer. Och hvilken ibland Aarons söner offrar blodet af tackoffret, och det feta, han skall ock hafva den högra bogen på sin del. Ty veftebröstet och häfvebogen hafver jag tagit af Israels barn, af deras tackoffer, och hafver gifvit det Prestenom Aaron och hans söner, till en evig rätt. Detta är Aarons och hans söners vigelse af Herrans offer, på den dagen då de öfverantvardade vordo till att vara Herranom Prester; Då Herren böd, på den dagen, då han dem vigde, hvad dem af Israels barnom gifvas skulle, till en evig rätt, allom deras efterkommandom. Och detta är bränneoffrens lag, spisoffrens, syndoffrens, skuldoffrens, fyllooffrens och tackoffrens; Det Herren på Sinai berg Mose böd, den dagen då han böd honom till Israels barn, att de skulle offra deras offer Herranom uti den öknene Sinai. Och Herren talade med Mose, och sade: Tag Aaron och hans söner med honom, samt med deras kläder, och smörjooljon, och en stut till syndoffer; två vädrar, och en korg med osyradt bröd; Och församla alla menighetena inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Mose gjorde såsom Herren honom böd, och församlade menighetena inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel;
– (Pechlin faller i talet:) «Till den qvinliga linien deraf, vill Ers Durchlaucht säga, och den får ingen orsak att beklaga sig, om hennes furstliga krona förvandlas i en kunglig.« – (Hessenstein mönstrar sig med välbehag i den väggfasta spegeln midt emot soffan; antager en rakare ställning och en betydelsefull beskyddande min.) «Jag hoppas, min baron, att detta hugskott blott är ett infall af er sjelf, som kommer att stadna oss emellan. Att blottställa mig för faror, hvilka som helst, det har jag ingenting emot; men för åtlöje – (Pechlin, afbrytande.) «Ers Durchlaucht tror då, att jag skulle åsyfta öfverhölja mig sjelf med åtlöje?« – «Bevars, visst icke I alla fall anhåller jag af er, min general, som ett vänskapsprof, att detta vårt samtal må stadna oss emellan: än mer, jag utber mig derom ert löfte.« – «Hjertans gerna. Fyra Giftermål STOCKHOLM, K. R. LOOSTRÖMS BOKHANDEL. Den så kallade bildade menniskan bär sig ofta åt med glädjen, som en fint smuttande fruntimmersläpp med champagnern – hon njuter några droppar, utan att rätt veta, om det passar sig att dricka mera, och då dessa droppar litet eldat modet och hon glömmer konveniensen, så är tillfället till glädje förfluget, såsom musten ur det ömtåliga vinet. Naturmenniskan deremot flyger glädjen till mötes, så snart den visar sig, vinner så halfva vägen och tiden och njuter utan fruktan. Men bjuder sorgen på gästabud, då försvinna bildningens råmärken, och den på skogens dunkla stigar bland råmande kor och bräkande får uppvuxna bondtösen lyssnar till kallelsen lika villigt, som den i pensionen tillskrufvade frökensjälen. Mannen är väl af lifvets mångfaldiga bestyr mera hindrad att hörsamma bjudningen, men äfven han hänger med hela sin själ vid olyckan, medan han kallt mottager lyckans håfvor, såsom vore de en skyldig tribut åt hans vishet och kraft.
Gonstitutions - Utskottets, den 36 sistlidne Maji, under N:o 3o, aflåtna Memorial, med tillstyrkan af underdånig framställning, rörande Allmänna Beredningens grundlagsenliga åtgärd vid Regerings ärenden, har af Ridderskapet och Adeln blifvit den 9 i förra månaden återremitteradl, på grund afåtskilliga anmärkningar, hvilka förnämligast åsyfta, dels afslag å hela Belänkandet, dels endast i så måtto bifall till detsamma, att underdånig önskan framfördes om utstakande af en gräns emellan ärenden, som böra eller icke böra i Beredningen förekomma, dels den tillstyrkta framställningens utsträckande derhän, att icke några rättsfrågor må föredragas i Stats-Rådet, dels ock föreslåendet af en ändring 1 nuvarande Grundlagsföreskrift, enär denna ej kan bokstafligen följas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 27 Vidkommande derefter, hvilka medel, som dertill skulle kunna disponeras, hade kollegium ansett sig underdånigst höra gifva vid handen, att, till följd af föreskriften i Kongl. Brefvet den 14 September 1814 till f. d. Allmänna Magasins-direktionen, hvarigenom förklarats att, i anseende till slottsbyggnadens begagnande till spanmålsupplag för kronans räkning, de å slottet såsom behölliga då uppgifna reparationer skulle till två tredjedelar bekostas af magasinsinrättningen, ej mer än en tredjedel af kostnaden för de sedermera å slottet verkställda reparationerna utgått af det för reparationerna å under kollegii inseende ställda kronans hus och byggnader i landsorterna afsatta årliga statsanslag, hvaremot de öfriga två tredjedelarna bestridts af andra statsmedel, och efter hvilken beräkning, om densamma jemväl nu komme att följas, endast tredjedelen af ofvanomförmälda summa 16,765
Hr Westfelt, Nils: Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag till alla delar. Jag beklagar att på förmiddagen taxeringstariffen antogs, och erkänner att jag icke kände hvad betänk. N;o 5 innehöll; ty hade jag det gjort, så hade jag motsatt mig det beslut, som fattades. Det är en besynnerlighet att Utsk:n, från ett taxeringsvärde af i5,ooo r:dr för begagnande af högsta parinerymnden, kunnat föreslå ett taxeringsvärde af ända till 80,000 r:dr för begagnandet af samma högsta qvantitet af pannerymd. Hvar och en bär finna orimligheten häraf, och jag kan ej annat än Den i j Mars e. m. 47 beklaga att jag varit så glömsk att jag ej observerade detta, anhållandes jag alt i R.„o. AtJ:s protocoll få nedlägga min protest emot beslutet. Men sedan detta beslut blifvit fattadt, förenar jag mig visserligen med Hr von Hartmansdorff i hans begäran; ty då högsta pannerymden är nedtryckt, så är det icke svårt alt finna, alt en egendom, som har i5,ooo r:drs taxeringsvärde och förut fått begagna en 90 kannors panna, nu är nedsatt till begagnande af en i5 ä 20 kannors panna. Således, då högsta pannerymden är nedtryckt, bör ock den tariff, som R. o. Ad. antagit, vara den som bör blifva normen för de pannor, som hädanefter komma att begagnas. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Den siste talaren har uttryckt sin förundran öfver alt Utsk:n kunnat framkomma roed ett förslag så afvikande ifrån existerande förhållanden, som den ifrågavar. tariffen. Jag får derpå svara, att R. o. Ad. samt BorgareSt. icke fattat något beslut i detta fall, ithy att dessa Stånd hade antagit fullkomlig frihet i afseende på pannerymden, då deremot de andra Stånden härutinnan fattat beslut och sammanstämmande antagit denna tariff. Ulsk:n voro således pligtig» alt inbjuda de
StatsUtskottet, jag för miu del, tilt vinnande af för - V - Den 17 Juli f. m. 753 förbättrade och förökta ScholirrKitr,ingar , titlstyrkt understöd af indragna Ptestvederlag och ForläningsSpannmål. Högloft. All manna Besvärsnoll Deon. nomieUtskottfts Betänkande i ämnet är ganska vidlöftigt, och kunde åtskilligt dervid vara att anmärka. Till Konpl. Maut tyckes i underdånig skrifvelse egentligen böra anhållas om en Nådig anmaning till UppfostringsCommitteen att, med det första möjliga, inkomma med sitt underdåniga förslag till Allmänna undervisningsverkets reglering, samt att de medel, som Rikets Ständer, till ändamålets vinnande af en förbättrad uppfostran för trogna Skattdragares barn, underdånigst an vist, rpå Landsfaderligen till en snar verkställighet befordras. Herr Grefven och LnndtMarskalken gjorde proposition till bifall å Betänkandet, hvilken med Ja besvarades. Vid förnyad föredragning, godkändes till den påföljd 56 §. RegeringsFormen stadgar, följande, från ConstitutionsUtskottet inkomna, och den 14 dennes på Bordet lagda Memorial; Ridd. o. Ad. Protoc. 95. 9& 774 Den 17 Juli. f. m. t:o Af elen 13 Juli, angående åtskilliga förändringar i Tryckfrihets Förordningen. S:o Af samma tlag, med försl ag, att 1 händelse den nu antagna Jury ej skulle befinnas uppfylla sitt ändamål, den förut fastställda Rättegångsordningen måtte kunna återinföras. 5:0 Af samma dag, angående en tilläggning, om uteslutande privilegier, i 60 §. Regeringsformen» Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf•’ I'anledning af det nu upplästa Betänkande från ConstitutionsUtskottet, om dess föreslagna förändringar uti Grundlagarna, Irvilka till nästa Riksdag böra hvila, torde mig tillåtas att Högloft.