Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Riks-Stånden, enligt ankomne Protocolls-utdrag, vid pröfningen af Utskottets Betänkande N:o 13 och utlåtande N:o 29, angående stämplade Pappersafgiften, godkänt hvad Utskottet i detta ämne yttrat och föreslagit, utom i här nedan omförmälde delar, deruti ett eller flere Stånd, med afvikande från Utskottets förslag, stannat i skiljaktiga beslut, får, till sammanjemkning deraf, Utskottet nu afgifva förslag samt tillika, för den händelse att samma förslag i hvad de afse bevillningens belopp eller fördelning icke antagas, föreslå de voterings-propositioner, hvarefter de tvistiga frågorna må, genom omröstning i Förstärkta Stats-Utskottet afgöras. Hvad Utskottet i utlåtandet N:o 29 hemställt, i afseende å 2 §. och 1 mom. 3 §. samt utbyte af orden ”skrifvas på” emot orden förses med i flere följande §§ af Chartöe-Sigillatse-Förordningen, hafva samtlige Riks-Stånden godkänt, utan annan förändring, än att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, beslutat, att början af 2 §. skulle erhålla en så lydande redaction: ”Stämpladt papper skall vara att tillgå af följande värden, nemligen hela ark å tre, fyra, sex, åtta och tolf skil lingar, samt biläggnings-chartor å 3, 4, 5, 6, 8 etc. Då emedlertid den af Utskottet föreslagne redaction af 2 §., hvaraf bevillningens belopp icke är beroende, blifvit utaf trenne Riks-Stånd antagen, lärer dervid böra förblifva. Med ogillande af Utskottets förslag i Betänkandet N:o 13 till stämplad pappersafgift enligt 4 §. för Bouppteckningar, har Ridderskapet och Adeln beslutat, att nu gällande stadgande om chartering af bouppteckningar skulle oförändrad t bibehållas; hvaremot de öfrige Riks-Stånden antagit denna afgift böra utgå sålunda: Bih. lill R.
Sannolikt har han också funnit sin samling innehålla både » naturbilder », » stämningsbilder » och » tankar » — att döma af registret. Om det kan ha inverkat eller ej — ett synes mig visst: att herr Ring på sin tid fick för mycket beröm för sin Heineöfversättning. Den var ett aktningsvärdt stycke handtverksarbete, vittnande om mycken flit och energi. Men mer var den ej heller. Att försvenska Heine, denna subtilt formfulländade, ytterst individuella, lättparodierade och svårtillegnade skald, skulle kräfva — jag vore frestad säga en svensk Heine, för att originalet skulle komma till sin fulla rätt. Fel funnos nog i herr Rings öfversättning, men hans egentliga fel synes ha varit det mycket förlåtliga att han ej var någon svensk Heine. Detta kanske borde ha sagts honom, innan han fattade det ödesdigra beslutet att ge ut egna dikter, så kanske att de stannat i skrifbords-lådan eller åtminstone framträdt med något mindre pretention. Just anspråksfullheten i herr Rings skald edebut har vållat, att denna kritik af hans » till prosa skurna » fantasi-barn blifvit mera oförbehållsam och mindre öfverseende än som med vanlig recensentpraxis och kristlig kärlek öfver-ensstämmer. Jag har icke kunnat som den anonyme kritikern Justus i somras gjorde vis å vis några yngre poeter » lyfta på hatten och gå tyst förbi *. Jag har tvärtom trott mig » göra både allmänheten och författaren den största tjenstem med att säga herr Ring rent ut, hvarför han ej bör skrifva vers. Han bör ej göra det af det skäl, att han kan det icke. * Pegasen får vagnshäst bli Och köra på gamla gator Med arbetsåkdon omkring Och lunka uti sin cirkel Beständigt i maklig ring. » Efraim R.K§j sarvaneinne och kungsidioti. Ahnfelt, Herskarmakt och sjilssjukdom. Romantiska drag ur dynastiernas historia. Sthlm. Looström A C: o. I alla tider hafva furstefamiljerna erbjudit ät psykiatrien ett rikt fält för stadier och iakttagelser, ty » herskarmakt ooh själssjukdom » hafva verkligen ofta följts ät ända frän Nebnkad-nezars dagar ända till Ludvig ILs.
Tagep nian kännedom om Ekon.-Utsk:ts nu föreliggande förslag, finner man, att det icke, såsom några påstått, endast innehåller en önskan, utan ett bestämdt beslut om prebendepastoratens indragning vid deras nuv:de innehafvares afgång. Något beslut i sådan rigtning lär dock numera ej kunna med någon effekt fattas, sedan Preste-St. afslagit Utskffs hemställan. Antager man åter Hr von Ehrenheims reservation, som går ut på en und. anhållan att K. M:t ville taga frågan i öfvervägande och derefter göra den framställning, hvartill han kunde finna sig föranlåten, kommer det beslut, R. o. Ad. kan fatta, ej i kollision med l!4:de §:n R. F. Jag yrkar fortfarande bifall till Hr von Ehrenheims reservation. Gr. Björnstjerna: Blott ett enda ord till Gr. Mörner. Hr Gr:n har sagt, att Domprostarne äfvenledes äro TheologieLektorer vid gymnasierna. 1 så fall måtte jag hafva alldeles origtigt uppfattat förhållandet, ty, så vidt jag vet, äro Dornprostarne blott kyrkoherdar i de städer, der domkyrkor finnas. Skulle på något ställe en Domprost äfven vara Theologie-lektor, vore detta ett märkvärdigt undantag, sorn jag åtminstone ej kän - 90 Den 13 Januari. ner till. Deremot vet jag mycket väl, att en Theologie-professor i Upsala har hondkyrkoförsamlingen till prebende, men detta torde väl ej utgöra skäl att bibehålla 40 å 50 andra prebendarier. Gr. Mörner: Åtminstone eger detta förhållande rum på två ställen, nemi. i Upsala och i Lund. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utskits Betänk., dels att R. o. Ad. skulle antaga det af Hr von Ehrenheim i hans vid Betänk:t fogade reservation framställda förslag, hvilket lydde sålunda: »att R. St:r må hos K. M:t i underdånighet anhålla, det K.
Då jag all. deles icke kan instämma med hvad Friherre Cederström nu anfört, får jsg i stället förena mig med Herr Munck af Rosensköld, samt tillika underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om, då Staten årligen behöfver omkring 20,000 tunnor Stenkol, samt Fyrbåkarne hvilka å Rikets kuster underhållas, nära 3000 tunnor, utom det vida större quantum som till enskilte Verk och Fabrikslnrättringar erfordras, det vore för Statett gagneligt, att till dessa behof införskrifva Stenkol från England, i stället för att använda de. som inom Riket producerasJag har med förundran hört, att namnet af monopolium gifvits åt den åtgärden, att genom högre tu 11—afgift å utländska Stenkol gynna afsättningen af de inhemska. Då de Engelska Stenkolen, ehuru endast såsom barlast införde, likväl äro till priset dyrare, 522 jDen 29 Maji. än de Svenska, så frågar jag, om man icke bör gora allt för att uppmuntra <Je inhemska näringame, och sådane foretag, hvilka bereda en allmän nytta, och sålunda förekomma, att icke penningar må utgå ur landet för sådant som der inom kan produceras. Af dessa skäl får jag ödmjukeligen hemställa, om icke Betänkandet må bifallas, tillika med det af Herr Munck af Rosensköld föreslagne tillägg, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig anhållan, det Kongl. Majit i nåder täcktes höja tullen å utländska Stenkols införande, i den nion som Kongl. Majit pröfvar omständigheterne kunna fordra. Herr Munck nj Rosensköld: Jag förmodade, att Utskottets Betänkande för andra gången här förevar, ty då Riksdagen är så nära sitt slut, hade jag ej kunnat tro, att Utskottet sä länge dröjt med dess Utlåtande. I alla fall utgör mitt förslag en anmärkning, som vid målets återförvisande kan blifva ett ämne för Utskottets pröfning. Jag utbeder mig att få besvara hvad Friherre Cederström emot mitt förslag behagat anföra. Det mesta, i stället för att vederlägga, talar för detsamma. Friherre
I anledning af Riksdags-Fullmägtiges från Blekinge.Memorial, om tillökte Compagnie» Mötesplatser för Länets Båtsmans-Indelning. 8:0 Angående Herr Borgmästaren Cederborgs hemställan, om tryckning af åtsk ilige Handlingar, i frågan om hämmande af Luxe och Öfverflöd, m. m. 9:0 Angående Riksdags-Fullmägtigens, Olof Månssons från Blekinge Memorial , om rättighet till Skattelösen af Lots-Hemman. 10:0 Angående de i Borgare-Ståndet väckte Motioner, om Postfrihet för Städernes Magistrater för deras Embetsbref samt vid afsändande af Krono-Uppbörden och Räkenskaperne, m. m. u:o I anledning af Herr Borgmästaren och Lagmannen Kjellanders Memorial, angående ändring i nu gällande Föreskrifter om Magistraternes skyldighet att förvara en Nyckel till Landt-Ränteriernes Cassa-Kistor. Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets den 26sistledne Januarii afgifne, samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af erhållen Remiss om präglandet af en Skådepenning till Åminnelse af den dag, då Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen uppnådde myndige år. Ridd. och Ad. Prot, lil. B. 29» 3°* 226 Deri § Felruarii. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den 23 sistledne Januarii afgifne, samt den 27 i sam. ma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjord anmärkning vid Utskottets den 24 sistledne December meddeldte Yttrande, angående afskrifning utaf värdet med flere kostnader i och för åtskillige på Kungsholmen belägne till Curhus upplåtne BränneriByggnader; och blef uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, samma Utlåtande tillika med Utskottets sistnämnde Yttrande af Ridderskapet och Adelö bifallet.
Intet af allt detta har blifvit iagtlaget vid stiftandet af detta lagbud eller så kallade Påbud, utan detsamma har, i rak strid härmed, först tillkommit flere år efter, sedan Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjort ofvanskrifne framställning. Man har påstått, att domaren hvarken är skyldig eller behörig alt pröfva, om de lagbud', hvarefter han dömer, äro tillkomne i grundlagsenlig väg'eller ej, blott fösordningarne derom äro undertecknade af Konungen och contrasignerade af Föredraganden. Jag medger gerna, att alla åtgärder, hvilka af Konungen i administrativ väg blifvit anbefalda, och af vederbörande contrasignerade, ovilkorligen äro lill efterrättelse ländande, de må i öfrigt vara beskaffade huru som helst; men så är ej förhållandet med fundamental-, civiloch criminal-och kyrkö-lagar. Dessa kunna ej blifva bindande, med mindre de äro stifiade af begge Stalsmaglerne gemensamt, samt måste derföre vara bekräftade genom ett i vanlig ordning utfärdadt Riksdagsbeslut. Och just häri ligger borgen för den Svenska friheten. Skulle Konungen kunna med ett enda penndrag kullkasta alia dessa lagar och stifta U}'a, hvilka blott derföre, att desamma vore contrasignerade, blefve lill eftersättelse ländande, så farväl då med alla våra garantier för conslitutionel frihet, densamma Vore då blotta ord utan betydelse, enär den första Konung, som ej anser sig bunden af dessa i Grundlagarne stadgade former, skulle, liksom en samtida utländsk kraftfull Regent, kunna på en gång 6 Lag-Utskollets Betänkande, W\o 124. upphäfva den gällande ordningen och stifta nya lagar, hvilka troligen skulle lära folket att veta, huru ringa förstånd detsamma halt och har i lagstiftningsfrågor. Intet skulle hindra en dylik Konung att' låta författa en ny Grundlag och tvinga de personer, som af honom kallades att bilda Rikets Ständer, till densammas antagande, om en på detta sätt tillkommen lag vore lör
Uppå derefter framställd propps, blef den föreslagna voter:s-propos:n af R, o. Ad. godkänd. Frih. Boye: Jag anser temmeligen likgillligt, hurudan proposm och hurudant beslutet blir, men i kraft af min öfvertygelse i principfrågan, anser jag mig skyldig att reservera mig emot delta beslut. På enahanda grunder, som Frih. Boye sednast tillkännagifva, tager jag mig friheten att emot det nu fattade beslutet äfven anmäla min reservation. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. N.'o 435, i ani. af erhållna återremisser å utlåt. JN:o 354- 34t d e punkten. Gr. Posse, Fredr. Salomon: StatsUtsk. harvid delta tillfälle anfört ett skäl, som jag ej kan ogilla, eller deremot framställa någon anmärkning, men Ulsk. har alslagit den propos. på 25,000 r:dr, som af Sloramiralsembelets tredje afdelning har blifvit tillstyrkt. Grunderna dertill äro, att Utsk. ansett en och annan undersökning böra ske, eller rattare sagdt en större plan böra verkställas. Jag medgifver fullkomligt det rikliga i denna åsigt, men jag får tillika tillkännagifva, det jag anser alt StatsUtsk. liar vid delta tillfälle ej känt de förhållanden, som localkännedom kan gifva vid handen, nemi. att uppgrundningen 1111 oupphörligt fortgår, och alt den uppgrundning, sorn nu dagligen sker vid hamnen, skall blifva allt kostsammare att afhjelpa, ju längre man dröjer att företaga den stora planens verkställande. Det är af detta skäl, som jag anser alt man bör söka bibehålla hvad sorn finnes i det skick som det nu är, och då icke den blifvande planen på något sätt hindras genom utfö randet af det nu framställda projectet, så tror jag att det vore skäl att nu bifalla det af Storamiralsembelets tredje afdelning framställda förslag om ett anslag af 25,000 r:dr.
De innefatta nemi. förslag till ändringar i Grundlagen, och således sådana frågor, som icke få väckas i RiksSt:n, utan direkte hos Konst.Utsk:t. Då nemi. 72 § R. F. stadgar: »R. St:rs Bank förblifver hädanefter, som den hit tills varit, under R. Stms egen garantie och vård, så att den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige, hvarje Stånd dertill förordnar», så måste motionärens förslag uti 3:dje punkten, att aktier till ett belopp motsvarande Bankens nuv:de kapital skulle blifva för allmän - 2X2 Den lä November f. m. heten tillgängliga, göra en ändring af den citerade §:n nödvändig, emedan i sådant fall det icke längre vore en K. St:rs Bank, utan en It. St;rs och aktieegarnes, eller allmänhetens. Vidare heter det i 4:de punkten af Frih. v. Schwerins förslag, att Banken skulle förvaltas af en Direktion, bestående till hälften af Fullmäktige och till hälften af aktieinnehafvarne; och detta är lika litet förenligt med Grundlagens niirv;de stadgande, som förslagets 5:te punkt, hvilken är en följd af de föregående. Jag hemställer derföre till motionären, huruvida han icke vill ur sitt förslag utesluta dessa 3 punkter, och å de öfriga begära remiss till vederbörligt Utsk. Hr Flach, Johan Fredrik Philip; Den motion, hvilken nu utgör föremål för B. o. Ad:s öfverläggning, är ett ytterligare bevis till de många, vi redan haft på den allmänna upmärksamhet, hvarmed hela landet följer en fråga, som är måhända den till sina följder vigt igaste i närv:de ögonblick, nemi. den om KiksBankens förvaltning och dess förmåga att uprätthålla myntvärdet. Det ligger i sakens natur, att i en fråga af denna vigt, måste, i afs. å detaljbestämmelser för framtiden och hvad som med hänsigt dertill bör göras för att bota det onda, åsigterna vara högst skiljaktiga; men i ett fall tyckas de dock sammanstämma, nemi. i fråga om otillräckligheten af de hittills använda medlen för ändamålets upnående. Hr Frih. v.
Men ic7 åter har afseende på de händel er, då en StatsRåds Ledamot uti Rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller någon StatsSecreterare icR© Den 21 Maji. 465 med ovald, nit, skicklighet och drift sitt förtroende Embete utöfvat. Nu hemställer jag, om Friherre Cederströms underlåtenhet att jäfva sig varit ett rådslag mot Rikets sann,' skyldiga nytta? Jag kan gerna lemna derhän, om jäfs skyldigheten är lika vidsträckt för Ledamöterne i StatsRådet, som för Domare, men i afseende på den form anmärkningen fått i Betänkandet, förnyar jag mn anhållan, art Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition, att anmärkningen mot Friherre Cederström må förfalla oviD korligen och utan tillägg, men deremot atfc anmärkningarne mot StatsSecreteraren Quiding och ExpeditionsSecreteraren Bergström må förfalla endast af det skäl, att Rikets väl ej klafver någon vidare åtgärd. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Högst ogerna höjer jag min röst för att upptaga Riddenkapets och Adelns tid, och kanske är detta i dag mest öfverflödigt, då ingen kan med mera lugn och skicklighet framställa ämnets sanna förhållande, än de Herrar som redan yttrat sig; också instämmer jag nästan i allt med Herr Rosensköld, Friherrarne Wirsén och Åkerhjelm, samt Herr Haussvolff, men i stöd af min erfarenhet, torde jag få tillägga några ord Jag hemställer, huruvida den anmärkning som blifvit framställd emot StatsRådet Friherw ?e Cederström bör kunna äga ruin, då man ej kunnat framvisa den föreskrift, som ålagt jäfvet. Jag tror ej att detta varit Friherre Ce« ^erströms pligt; eå mycket mindre synes mig 464 Den 27 Maji. anklagelse kunna äga rum, sorn det står i Re2 gcringsformeo, att det fe) sorn föranleder till anklagelse, bör vara en åtgärd, sorn länder till Rikets skada, hvilket efter min tanke nu ej är förhållandet; Lagen ålägger
Herr von Hartmansdorff'; Jag instämmer med Grefve Löwenhjelm deri, att det är organisationen till trots , som krigsväsendet i Sverige kunnat uppbringas till den höjd, det verkeligen hunnit. Ifrån 1634, då vår Statsförvaltning fick en bestämd form , och Riket, under Drottning Christinas minderårighet, styrdes af de 5 höga Embeten , föredrogos Krigsärenderna 1 Rådet, hvarest Riks-Cancelleren ledde öfverläggningarne af hans underordnade , eller civila Embetsman af Kongl. Cancelliet. Det gick dock någorlunda an emedan Riks - Marsken och Riks-Amiralen tillika sutto i Rådet. Sedan dessa embeten voro afskaffade, qvarblefvo likväl Krigsoch Amiralitets-Collegiernas Presidenter bland Rådets personal, intill dess de genom 17.20 års Regerings-Form derifrån uteslötos. Sedermera, och så länge Rådet delade Konungens magt , föredrogos Krigsärenderna af en Stats-Secreterare, genom hvilken civile Embetsman cornmandomålen äfven expedierades; Då Gustaf III Den 1 December j. ra. 47 hade återtagit en vidsträcktare Konungamagt, afsöodrades commandomålen småningom från Stats-Secreterarens befattning, och tjenstgöran^ de General-Adjutanten för Arméen samt Flottorna uppkonimo. Men derigenom styckades äfven , för hvardera vapnet , målens föredragning emellan 2:ne särskilta myndigheter, nemligen General-Adjutanten hufvudsakligen för personalen , och Stats-Secreteraren egenteligen för materialen. Dessa bägge befattningar äro dock i sjelfva verket oåtskiljeliga , emedan intet kan företagas med personalen, utan material, hvadan de ock i embetsutöfningen synas böra förenäs.
Statsreglering påräknades såsom behållen inkomst af Nummer-Lotteriet. ( "3 ) Revisorerne hafva äfven granskat 1827 oell 1828 årens Hufvudböcker Bruilför den så kallade Brudgåfve-Fonden, och enligt desamma utgjorde: 8(lfve~ Foti** Behållningen från år 1826 Contant 6,507: 35. 11. Inkomster år 182,8. Årliga Anslaget, lika som föregående aret ... Utgifter år 1827, Brudgåfvor 2,150. — Gratifi ca tioner och Discretioner af Intresse Medlen 800: 3a. 2 9jjQ' 32 — Utgifter år 1828, Brudgåfvor 2,053: 16. Vid granskningen af Fondens Lånehandlingar hafva Revisorerne funnit säkerheten för de utlånta Capitalerne i allmänhet utgöra: ställd borgen af 2:ne personer; men att för 2:ne Lån, på sammanräknade 3ooo R:dr löftesförbindelse blott af en person antagits, samt för ett lån på 2000 R:dr icke en gång sådan säkerhet blifvit lemnad. i5 ( m4 ) Vederhäftigheten lios de personer, som iklädt sig betalningsskyldighet för sistnämnde arne Summor, hafva Revisorerne ansett icke kunna ifrågaställas; men då det ändock synts Revisorerne vådligt, att Fondens medel, i annan ordning än den som i allmänhet vid utlåningen af allmänna medel iakttages, förräntas; hafva Revisorerne ansett sig böra hemställa, om icke hos Kongl. Majrt må i underdånighet anhållas, det Kongl. Majrt täckes i Nåder låta för Brudgåfvo-Fondens förvaltning upprätta ett Reglemente, innefattande sådane föreskrifter för Fondens fruktbargörande, alt säkerheten för utlånta medel derigenom fullkomligen betryggas. Kongl. MyntVerket. Enligt dess Räkenskaper for åren 1827 och 1828, hvilka i Kongl. KammarRätten förut undergått Revision, har Cassaförvaltningen blifvit sålunda redovisad:
Hvad den förra angår, torde det vara nödvändigt att fästa uppmät ksamheten på vårt jordbruk, ty det blir ej lått, att i Slitö controllera, om Spannernålen år en Gottlåndsk éller Utländsk product, och hvad salt angår skulle det möjligen betaga våra Stapelstäder åtskilige förmoner, och orsaka missämja med ett grannrike, der Saltet är elt Kronans regale, och på hvilket Land smyghandel dermed kunde id - JDrn 57 Augusti e, 207 feas. Det Riket skulle således ej med röje se, att vi der anlade en inrättning, som befordrade smyghandeln, likasom vi med våra Qeconomiske Lagar icke med nöje skulle se, om man i Norrige fortfore att göra transito upplag uppe uti Landet, mot vår gräns, beräknade på att till oss föra de varor, som hår åro förbudne. På denna grund anhåller jag om återremiss, och instämmer uti Herr Bruncronas reservation. Deraf följer äfven en mängd af sårskilte Författningar, i afseende på tull-betjeningen, som, i fall hufvudsaken antages, måste åndras. Herr IAljeJirdle) Guftaf, anförde skrifte-; ligen: £Se Bilagan N:o 2,) Friherre Cederjirom, Jacob: Af Herr von Hohenhausen har det blifvit anmärkt, först i afseende på utsträckningen af porto-franco-rät-* tigheten till Wisby och Slitö, att grunden derföre skulle förutsätta lagar, stridige emot andra i Riket, och att sådant skulle medföra skadliga verkningar i afseende på esprit’n medborgare emellan. Jag får dervid fästa uppmärksamheten på det särskilta förhållandet med Gottland, i jemförelse med andra orter, i afseende på belägenheten af denna ö.
Riksdag stadgades lika förmåner för vårt olyckliga samhälle; men efter Bevillnings-Förordningen af år 1812, hafva vi icke allenast fått erlägga Bevillning efter första Articlen, utan äfven måst betala fulla afgifte.n för behållne Inkomsten af 500 R:dr, och derutöfver; (hvilket ^ troligen varit ett misstag, då Upsala och Åmåls brandskadade Innevånare, hvars förluster visserligen icke kunna jemnföras med Uddevalla, blifvit bibehållne vid samma eftergift, sorn de 1810 erhöllo, ) samt dessutom förlorat ett år i den af Kongl. Majit Nådigst bevilljade Skatte-frilrets-tid, hvilken först med innevarande år tilländalöper. ’’Af sådan anledning är det sorn undertecknade hos Riksens Höglofl. Ständer ödmjukeligen anhålla att Uddevalla Stads Innevånare matte åtnjuta den lindring i Bevillning - Den 3 5 Juli, 177 Minjgens utgörande, sorn i8og och. i 810 årens Förordningar medgifva, och att denna rättighet afven matté sträcka sig till innevarande års slut, samt att erhålla Eestitution för hvad efter 1812 års Bevillning är mera erlagdt. ”Det är för oss én glad pligt, att vid detta tillfälle, inför Bilt sens Höglofl. Ständer, få tolka, så väl våra hemmavarande medborgares, som vår egen vördhadsfulla tacksam-; het, för den lindring i Bevil klingen vi åtnjutit. Och hyse vi det hopp, att då de betydliga förluster, vårt samhälle lidit, så väl af den allt förstörande Eldsvådan, sorn genom Stadens nya reglering, hvarför en mängd hybyggde