Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad den nu föreslagna tullen af 3 öre beträffar, så är den visserligen jemnförelsevis en obetydlighet, men skulle dock vara till stor nytta för jordbrukaren, och då man klandrat att den är så liten, är det verkligen skada att Bevilin.-Utsk:t icke föreslagit den högre; landet skulle då haft ännu mera nytta deraf. Man har talat om de länder, med hvilka vi skola konkurrera, och man har särskildt framhållit Holland. Men jag förstår sannerligen icke huru man kan begära att vi skola kunna täfla med detta land, ty priset på en k:a mjölk är mycket mindre under betning, än utfodring. Man kan räkna 200 k:r mjölk på ett tunland under Juli månad. Dessa, förvandlade i ost, motsvara omkring 40 rdr. Men om jag bergar mitt hö, huru går det då? Jag får föga för min möda. Om jag räknar hö’et till 25 öre lisp., får jag på sin höjd 35 rdr, men sedan kommer dertill förlagskostnaden. Ensamt detta visar att fabrikation af ladugårdsprodukter är ganska svår i Sverige, och med anledning häraf anhåller jag om bifall till den nu föredragna punkten. Hr Gr. o. Landtm, tillkänuagaf, att anslag blifvit utfardadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Liljencrants: På sätt jag under föregående plenum yttrade, hade jag hoppats att vi i dag skulle slippa höra talas om den ömhet för de fattige, som man alltid i dessa irågor begagnat som käpphäst. De fattiga behöfva i främsta rummet arbetsgivare, och om sådana finnas, komma de ur sitt betryck, men icke om en mark ost kostar några öre mer elier mindre. Detta inverkar ingenting på hans ställning, åtminstone i jemnförelse med säkerheten att erhålla arbete, hvarföre man också gerna kan kasta den frasen öfver bord. Man har sagt att skälet hvarföre vi icke kunna tillverka lika god ost till samma pris som Holland är att söka i vår okunnighet i denna handtering. Detta är en orättvis dom, ty vi kunna sannerligen icke göra Sveriges magra betesmarker lika närande som Hollands och Belgiens.
Min tanka är i följd af allt delta att Rikets Ständer, om de vilja iakttaga medborgares lagliga rätt, icke kunna gifva annat yttrande i frågan än i likhet med det om Skånska jorden, att undersökning 1732 Stats~Utskottets Betänkanden. bör ske och egarne af jorden höras i ämnet innan nästa Riksdag; eller, om man ville vara ännu strängare och fä skatten för desse fattiga Innevånare uti en af Rikets minsta Städer förökad, Ständerne då högst kunna förklara att de anse skatten böra utgå i persedlar efter ymarkegång, men att då jordens nuvarande Innehafvare icke ännu blifvit hörde och fått försvara sin rätt, Kongl. Maj:t täcktes vidtaga nödige anstalter att sådant sker och att Staten derefter kommer i åtnjutande af sin Lagliga rätt. Det är visst sant, som Utskottet anförer, att räntans förvandling till persedlar redan år 1730 af Kongl. KammarCollegium beslöts, men man måste besinna att verkställigketen deraf allt sedan dröjt nära ett helt Sekel, derföre att befrielse år 1731 blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt och Nådigt utlåtande deröfver under tiden aldrig följt, på grund hvaraf alltså afskrifning af Kongl, Maj:t i afseende på differancen i skatterne redan är beviljad för en del af förflutne tiden; Man besinne ock alt om jordens innehafvare år 1730, då Skatten dömdes att utgå i persediarj, blefvo deröfver hörde, så äro nu helt andra personer innehafvare af jorden och desse hafva påjgod Stats-TJtskottctx Betänkanderu 1728 tro genom en okunnighet som vid det ofvannämde förhällandet är att anse invincibel , vunnit en egande rätt därtill, som icke med ett enda penndrag bör kunna dem ohörda till intet göras
Stånd antagit för bränvinstillverkning i mindre brännerier, och i dessa delar kan jag omöjligen lämpa mig efter Hr Braunerhjelms förslag. Hvad nu först angår skatten, ligger just häri hufvudfrågan. Utsk:t föreslår att distilleringen ej skulle draga annan skatt, än vanlig bevillning, och dertill så stor afgift, att den kunde ersätta Kronan kostnaden för kontrollen. Hr Braunerhjelm åter vill beskatta distilleringen lika högt sorn tillverkningen. Jag vet väl att Hr Braunerhjelm icke beräknat denna skatt att upgå till melan 4 sk. b:ko per kanna; men om det också skulle slå in efter Hr Braunerhjelms kalkyl, att den ej utgör mera, då bränvinet en giing distilleras, bör man ihogkomma att allt finare bränvin måste distilleras 2 gånger, i hvilket fall skatten skulle utgöra 8 sk., och det finasto t. o. m. 3 gånger, då skatlep gjorde 12 sk. b:ko kannan, hvartill kommer räntan på större förlager, som skulle erfordras så väl af bränvin som kärl, om distilleringen skulle forceras en månad i sender, än då den kan idkas mera efter beqvämlighet och i förhållande till efterfrågan. Jag har trott och jag fortfar tro alt man, långt ifrån att genom en hög beskattning lägga hinder för bränvinets förbättrande genom distillering, borde befrämja det. Och jag vill försvara min mening både ur moralisk, sanitär och ekonomisk synpunkt. Det är en känd sak, M. Hrr, att de, söm fått den olyckliga smaken för fylleri, föredraga finkel framför det finare bränvinet; den råa finkeln måtte ega någon ting i smaken retande och lockande, efter den begagnas äfven af sådana drinkare, som skulle kunna bekosta sig finare vara.
Majrts Nådiga Proposition: 0111 StatsVerkets tillstånd och behof, fogade Berättelse, trott sig böra föreslå, att den obetydliga Inkomst, som hittills varit påräknad af Djeknepenningar i VesterNorrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län, må från Riks-Staten, uteslutas och i stället upplåtas Dom-Capitlet i Hernösand, till användande i den ordning, som för dispositionen af öfrige inom Stiftet inflytande dyli - Stats-Utskottets Betänkanden. 5a5 ke medel, finnes föreskrifven; hvilket Riksens Högloft. Ständers närmare bepröfvande vördsamligen underställes. Slockholm d. iO April iSaS. Aukom ilen 14 April 1823. Utlåtande, i anledning af ett utaf Riksdags - Fullmågtigen för Hederv. Bonde - Ståndet, Jöran Jönsson, från Malmöhus Lån, till Stats-Utskottet ingifvet Memorial, angående inlösen vid Riksgålds-Contoiret af 12 stycken skadade CreditSedlar. u ti ett till Stats-Utskottet ingifvet Memorial, har, med bifogande af 12 bitar utaf Riksgälds-Contoirets Credit-Sedlar, hvilka bitar vid en hos undantagsmannen Pehr Johnsson i Allerydaf Säfvestads Socken timad eldsvåda, skola blifvit från förstöring räddade och, enligt uppgift, tillhört ett lika antal Sedlar hvardera på 2 R:dr; Riksdags-Fullmägtigen af Hederv. Bonde-Ståndet, Jöran Jönsson från Malmöhus Lån, å bemälde Pehr Johnssons vägnar anhållit, att, i likhet med hvad som är Pehr Johnsson af Högloft. Banco-Utskottct vid förra 526 Stats-Utskottets Betänkatiden, Riksdagen beviljadt för på enahanda sätt skadade Banco-Sedlar, nämnde Sedelbitar måtte till det värde desamma förut innehaft, eller 24 R:dr, af Riksgälds-Contoiret inlösas.
H elsovärds-afdel ningen skulle bestå af presidenten och 3rne läkare, samt. när sä behöfdes, af någon ledamot från de ö.riga afdelningarne. Skälet hvan öre motionären fö re.-loge blott 3:«e medlemmar pä helsö värds-afdelningen, ehuru han vid innevarande riksdag yrkat löneföihöjning ät de fyra nu befintliga ledamöterna af Sundhets-kollegium, vore, att de racdiko-legala målen, hvilka för närvarande upptaga en betyd] g del af Kollegii lid, .-kulle kunna, genom en bättre organisation, afsöndra» fiån det förvaltande em bets-verke t, Kollegium, till de vetenskaps-idkande professorerna vid Karo.in ka Institutet, eller ock någon af dem för sådana fall adjungera». Akademi-kanslerernes och Serafimer-gillets samt Sundhets-kollegii befattningar överflyttades på Eckl«»iastik-b »llegium, hos hvilket besvär öfver domkapitels, läroverks-direktioners och andra ecklesiastika myndigheters åtgärder, samt öfver Konungens befallningshafvande» beslut i iätfigvårds-mål. skulle anföra". och till hvilket, de egde att, både om kyrko-väsendet, läroverken, fattigoch helsö vården, afgifva sina em bets-berättelser. Universitetens Prokanslerer kunde, med bibehållande af deras nuvarande ringa befattning, fä Kanslerers namn. I stället fiir Serafimer-gillets advokat-fiskal, skulle en sådan anställa* gemensamt för Eckledastik-kollegii tvänne första afdeiningar, samt vid den tredje bibehållas den ombudsmansoch iiskals-tjenst, sorn lör närvarande finne* i Sundhets-kollegium. Inspektions-resor skulle, både i hänseende till kyrkoväsende!, läroverken, fattigoch helsovården, årligen anställas af Kollegii ledamöter, och vikarier för de frånvarande förordnas bland kyrkoherdar, lärare vid elementarläro verken, läkare och embetsman i hufvudstaden.
N:o 15, i anledning af väckt motion om tillstånd att alla tider af året fortsätta auktioner å landet till klockan 9 på aftonen. Hr Silfverstolpe, Fredrik Otto: På de skäl, som jag i min reservation anfört, vägar jag hemställa att K. o. Ad. ville afslå detta förslag Hr Printzensköld, Carl: När man läser de skäl, som Hr Silfverstolpe anfört i sin reservation och hvilka jag förmodar samtlige af R. o. Ad:ns ledamöter hafva sig bekanta, kan man icke undgå att finna dera särdeles öfvertygande om nödvändigheten att bibehålla förfaltuiugen i dess uuv:de skick, såvida raan vill hafva ordning och sedlighet i landet. Jag lör min del kan således icke annat än hemställa att K. o. Ad., just på dessa skäl, måtte förkasta ifrägav:de förslag, hvarom jag anhåller att H. Exc. Hr Grin o, Landtm, ville framställa propos. Hr Nordenfelt, Enar: Jag kan visserligen icke motsäga större delen af de skäl, som Hr Silverstolpe i sitt reservation anfört och som äfven blifvit inom Ekon.Utsk:t föredragne, och för min del är jag af den mening, att, om någon förändring skulle ske, vore nästan bäst att taga bort hela föreskriften och låta det bero af kommunen sjelf, af kronobetjeningen eller på hvad sätt det annars kunde ske, att bestämma auktionstiden. Om sommaren t. ex., då det är ljust nästan hela natten, tror jag det vara ganska riktigt att hålla på med auktionen, till dess den blir slut, och icke besvära folk med att gä 2:iie ggr för att uträtta en sak, som kan uträttas på en dag. Hvad sora är säkert är, att kronobetjeningen icke förmår vidmakthålla hvad som är befalldt i denna väg. Vid hösttiden hålles, som hvar man vet, auktion på ganska många ställen inom ett länsrnansdistrikt på samma dag. Länsmannen kan med bästa vilja icke vara på mer än ett ställe, ett par fjärdingsman kunna vara på ett annat, tueu något absolut hinder mot auktionens fortsättande kan dock icke åstadkommas.
Men 0111 man betraktar mångfalden af dessa ärenden, deras olikartade beskaffenhet samt de skiljda vägar, på hvilka, i fråga orri hvartdera slaget, förvärfvas den insigt och erfarenhet, som i ett kollegialt embetsverk i andra instans påkallas, torde man nödgas erkänna, att om än en dylik instans under äldre tider kunnat medföra utomordentligt gagn, helst när Konungen af utländska krig var hindrad att egna kyrkans foch den i hennes sköte dä ännu anförtrodda skolans) angelägenheter de omsorger, hvarpå hon af honom, i egenskap af hennes högste styresman, gjorde anspråk; så hafva likväl de ifrågavarande samhällsförhållandena utvecklat sig i en rigtning, som påfordrar helt andra åtgärder. — På sätt nyss är antydt, egde tillförene kyrkan den hufvudsakliga vården om folkundervisningen. Men numera stå de offentliga uppfostringsanstalterna ej mer under hennes omedelbara vård. Oell förvaltningen af de rent kyrkliga ärendena och af undervisningsväsendet lär aldrig mer kunna sammanföras. Annu mer främmande för kyrkan äro, med hänsyn till förvaltningsmethoden, fattigvården och helsovärden, hvilka begge i fordna tider voro ställda under kyrkans skydd. Den förra kunde, så länge den betraktades såsom ett barmhertighetsverk, i följd af sitt inre samband med religionen, hafva sin plats bland kyrkans angelägenheter; och emedan det oförskylda armodet vanligtvis härrör från sjukdom, fann man häri ett skäl att förena fattigvård och sjukvård. Men den förra har numera öfvergått till en beskattningsfråga, och den sednare intager i politie-väsendet sitt eget vigtiga rum. Hvar för sig kräfver också anstalter af väsendtligen olika art. Att nu ånyo sammanlöra, såsom under en central-förvaltning, alla dessa olika angelägenheter, de kyrkliga, undervisnings-väsendet (både det högre och lägre), fattigvården och den allmänna helsovärden, torde väl redan, pä grund af hvad ofvan är i korthet antydt, icke kunna befinnas lämpligt, äfven om man leinnar ur sigte de olägenheter, som ökandet af instansers antal i allmänhet medför.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets den 20 sistlidna Juli och 4 bordlagda Memorial N:o 32, angående föreskrifterna i lista, 2:dra och 5:dje Artiklarne af Banko-reglementet, stannade Ridderskapet och Adeln uti följande beslut: i:sta—4:de punkterna. Utskoltets bemställanden biföllos. 5:te punkten. Med afslag å Utskottets tillstyrkande, antog Ridderskapet och Adeln det uti Herr Riks-arkifvarien Nordströms reservation framställda förslag till beslut. 6:te punkten. Utskoltets hemställan bifölls. Prol.-Utdrag den 8 Augusti 1860. Utskottets förslag bifölls, dock med den af Ridderskapct och Adelns beslut vid 5:te punkten föranledda förändring, att de tillfälliga lörliöjnings-beloppen sammansloges med låne-summorna. Utskottets förslag biföllos. 11:te punkten. Till följd af Ridderskapel och Adelns vid 5:te och 7:de punkterna fattade beslut, ansågs det af Utskottet uti ifrågavarande punkt föreslagna stadgande böra utgå. Utskottets i slutet af Memorialet gjorda anmälan. Lades lill handlingarna. S. D. Efter föredragning af Konslitutions-Utskottets den 28 sistlidna Juli och 4 dennes bordlagda Memorial N:o 52, med förslag till ändring i 16 och 22 §§ Riksdags-ordningen, rörande vilkoren för valbarhet till Riksdagsman, antogs detta förslag alt hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
De hemställde således, om icke denna § må inskränkas dertill, alt, jemte ett hittills saknadt, men fullt rätlsenligt stadgande af förmånsrätt i fartyg och frakt för sjöfolks hyror, bestämma ifrågavarande fordringars inbördes betalniogsrält, och att de i punkten 2 förekommande orden: »andra lån etc.» till och med »deribland» må utgå. Häraf följde, att de så kallade andra lånen sammanfalla med fordringar, som omtalas i punkten 5. Äfvenledes hemställdes om den redaktionsändring af sista momentet, att efter de sex månadernes förlopp, förmånsrätten ej förklaras upphöra ovilkorligen, utan endast så vida fordringsegaren försummar att inom samma tid göra sin rätt gällande. Skulle dessa åsigter godkännas torde §:u kunna erhålla följande lydelse: Nedanstående fordringar skola, efter 17 Kapitlet 7 § andra punkten HandelsBalken, och sins emellan efter den ordning, hvari de här nedan förekomma, njuta betalning ur fartyget och bruttofrakten af den resa, hvarunder fordringarne uppstått, nemligen: 1. befälhafvarens och besättningens hyror; 2. fartygets haveribidrag, bodmerilån och fordringar för de till fartygets behof, enligt § 43, försålda andelar af lasten; 44 3. öfriga fordringar, för hvilka rederiet häftar endast med fartyg och frakt; 4. de af redarne för hvarandra gjorda förskott, som i § 8 omförmälas. De här upptagne förmånsrätter till fartyg och frakt upphöra, derest de ej göras gällande genom stämning eller lagsökning inom sex månader från fartygets ankomst till den Svenska hamn, der, efter fullbordan af den resa, under hvilken fordran uppstått, slutlig lossning verkställes, § 285. Justilieråden Qviding och Cramér erinrade, att orden: »när det blifvit försåldt» torde kunna utgå. § 289. Justilieråden Alexanderson, Qviding och Cramér, med åberopande af hvad de vid § 283 vttrat, hemställde, att början af § 289 må ändras till denna lydelse:
Marknader, så väl frisom kreaturs-, hållas till ett antal af 19 årligen, nemligen i samtlige städerna, i Ronneby och Christianopels köpingar samt å landsbyggden, vid Svarthöfdaryd, Hasselstad, Öljehult och Holje, men hafva förlorat en stor del af sin betydelse, utom hvad angår handeln med kreatur. Förutom salutorgen i städerna, der vid torgdagarne, 2 h 3 gånger i veckan, omsättningen af landtmannaprodukter för de dagliga behofven är ganska liflig, finnes salutorg jemväl i Ronneby köping med enahanda omsättning, utan att vissa torgdagar blifvit bestämda. I Holje by af Jemshögs socken hålles torgdag en gång i veckan. Hvad beträffar priserna å skogs-, jordbruksoch ladugårdsprodukter, hvilka äro de hufvudsakliga före * o målen för torghandeln, åberopas de i förra afdelningen meddelade uppgifter. Minuteringsoch Utskänkning sställen för spirituösa drycker, oberäknadt 22 gästgifvaregårdar och 6 ställen i städerna, der utskänkning ägt rum på grund af burskap eller särskild rättighet, hafva funnits till följande antal: 1856. 1857. 1858. 1859. 1860. Minuteringsställen 39 40 35 37 38 hvaraf å landet samt i köpingarne 7 8 3 3 4 och utskänkn ingsställen 21 20 22 21 22 hvaraf å landet 3 2 4 4 3 I Carlshamn hafva utskänkningsrättigheterna under hela perioden, med undantag af ett år, varit upplåtne åt ett bolag, hvars behållning, enligt med Magistraten träffad öfverenskommelse, användes till för samhället nyttiga ändamål. För öfrigt hafva så väl utskänkningssom minuterings-rättigheterna blifvit till enskilde personer å auktioner upplåtne. Af gift er na för försäljningen å dessa ställen hafva utgjort: Af detta belopp hafva, efter afdrag af redogörarnes procent, 467 R:dr 48 öre, tillkommit: länets Hushållnings-sällskap R:dr 46,657: 8 öre, städerna » 159,462: 70 » landtkommunerna » 27,675: 15 ».
Jag tror således att, med all aktning för den åberopade grundsatsen, förslaget att i nu omförmälde fall göra en billig jemkning, icke kan vara oriktigt, och jag tror också att ett undantag från grundsatsen här med fullt skäl kan göras. Hr Printzensköld; Enligt min öfvertygelse begingo K. St:r en bestämd orättvisa, då de anslogo en så obetydlig pension som 375 rdr åt enkan Sandelhjelm. Det plägar vara vanligt, att åt Landshöfdingars enkor anslå vida högre belopp. Men om Ständerna sålunda, för några riksdagar tillbaka, begingo en orättvisa, synes det mig icke vara mera än en skyldighet att söka godtgöra denna orättvisa genom att förhöja pensionen. Jag skulle anse samhället lyckligt, om det städse kunde påräkna sådana embetsman, som aflidne Landshöfding Sandelhjelm. Hr v. Koch, Nils Samuel: För hvar och en, som tjent samtidigt med Landshöfding Sandelhjelm, är det öfverflödigt att vitsH. IX. 21 322 Den 29 Angnst) i. m. orda, att lian var en utmärkt embetsman. När R. St-.r en gång pensionerat hans enka, förefaller det mig, som om vore det mindre värdigt af staten att bestämma denna pension så lågt, att lion måste lefva i armod; ty det måste blifva förhållandet, om lion skall kunna berga sig på 37 5 rdr. Jag kan derföre icke finna annat, än att R. o Ad. icke bör afslå, utan bifalla, den bär ifrågav:de af StatsUtsk:t understödda motionen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Idr Gr. o Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utskits förevule hemställan, gjordes propos. på bifall dertill, och då svaren utföllo med flere ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Utsk:ts hemställanden biföl los. Utskits yttrande lades till handlingarne. Utskits hemställanden bi föl los. 5 5:te punkten.
Den närmare kännedom af våra näringars tillstånd och behof, som genom en sådan centralbureau kunde vinnas, skulle säkerligen föra oss till en mer ändamålsenlig lagstiftning i tull fö ifa tini ilga i'n e in. m. Jag må såsom exempel anföra, huru fabrikerne för bomullsgarnsspånad hafva, under sednare tiotal af år, ökat deras tillverkningar, och det särdeles sedan skyddet till en del borttogs, hvilket var fabrikerne för utländsk medtäflan medgifvet. Månne det skett, om ej statistiska berättelser varit tillgänglige och upplysande jemförelse!- blifvit gjorde? Flera andra exempel skulle i detta afseende kunna anföras. Äfvenledes är det af vigt, att man må äga uppgift om, huru och på hvad sätt allmänna arbeten förrättas, i hvilket afseende man äfven har ganska mycket att önska. Jag får af dessa skäl vördsamt tillstyrka, att R. o. Ad. ville besluta återremiss af denna punkt, pä de grunder, som Frih. Tersmeden uti sin reservation har framställt. Frih. Tersmedens åberopade reservation upplästes, på begäran af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., som derefter yttrade: Jag skulle visserligen nu genast yrka bifall till den mening, hvarmed Frih. Tersmedens reservation slutar, nemi. att R. St. ville hos K. M. göra en så beskaffad tind. framställning, som han föreslagit; men pä det att det sammansatta Utsk. må komma i tillfälle att bos de öfriga Stånden bereda åt denna vigtiga fråga en fördelaktigare utgång, än som nu genom delta betänk., hvilket afslär Gr. Fröiichs motion, torde vinnas, sä anhåller jag, att Ståndet, på grund af Frih. Tersmedens reservation, matte lill det sammansatta Utskottet återremittera frågan. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Äfven jag anhåller om återremiss, och ber att dervid få fästa uppmärksamheten på någon brist i Utsk:s argumentation.
Då emedlertid största fördelen skulle ligga deruti, att communicationen öppnades så långt möjligt vöre och med Landets Gränsepunkter, utan att af annat än naturhinder kunna afbrytas, torde vara lämpligt, att, då den ene Beserv-Vagnen bör stationeras i Örebro, denne vagn, i händelse han någon tid icke der skulle behöfvas, ginge en gång i veckan, sommartiden, från Örebro öfver Christinehamn, Carlstad och Kongsvinger mot Christiania och åter; samt att, då Angbå* ten från Christiania arn hösten upphör att gå emellan Götheborg och Köpenhamn, denne vagn då stationerades i Götheborg, för att likaledes under sistnämnde tid gå en gång i veckan fram och åter emellan Götheborg, Kungsbacka, Warberg, Falkenberg, Halmstad, Laholm, Engelholm och Helsingborg. Den andre Reserv* Vagnen, stationerad i Jönköping, synes äfvenledes vintertiden, eller då Paquet-Jakterne upphöra att gå emellan Ystad och Tyska Vallen, böra rigtas till Helsingborg, för att, om möjligt, medtaga Utländska Bref Fasterne, som gå denna väg. (Tillhör Bevilln, samt Allm. Besv. och Oecon• Utsi. Betänkande No ai. ;v CO ■: 1 ■ ;. - ■■ -> \- -.- ■ ■ • p” ' — .7 ' -■ ■’ r " i ; js •. 1 ■ ' **~ rvj ,c„ *■’».( «•-*> rt< - ,-r» ■ i: • w .«/ *£« .1!^; I a "p ~ d V V> . .. ‘ rf -t » * •t r • - . •. •. «?•- . tu .'-.■■ -r * .1 « . ■■ a/.Ä» 'r r ;r'V r - ?- ■ fc i. i ^ '■ i~ 15 «, ■ •:r -.a . ti . 'b ji t■' t-’ : . c •> T ' . v ■ r-. 'V • r,.; ■■ T’ ■ • -:..c -•
Til aflöning för Lagberedningens arbetande Ledamöter och Secreterare samt derstädes erforderliga expenser, hafva Rikets Ständer, utom det serskildt beviljade och redan utbetalda tillskottet, 3,691 R:dr 3a sk., i 1844 års anslag för samma föremål, beviljat och å Riksgälds-Contoret anvisat ett årligt anslag af Tolf tusen R:dr, hvilket skall utgå, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, från och med början af innevarande år 1845 och till slutet af det år, då nästa Riksdag inträffar. Derjemte hafva Rikets Ständer, för tryckningen aj Lag-beredningens återstående arbeten, beviljat ett förslags-anslag af Tre tusen R:dr; hörande sistnämnde anslag, likasom det, vid sednast förflutna Riksdag, för enahanda tryckningskostnader beviljade, men ännu icke lyftade, anslag å samma belopp jemväl, enligt Kongl. Maj:ts Nå diga föreskrift, af Riksgälds-Contoret utbetalas. §. 6,. (Grundar sig på Rikets Ständers beslut, enligt Stats*-Utskottets Utlåtanden N:is 37, 71 och i33, samt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 162).