Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle i sanning erfordras Hr Rosenblads utomordentliga minne för alt rikligt kunna ihågkomma och till besvarande nptaga allt hvad som under ett par limmar härstädes blifvit emot nyttan och ändamålsenligheten af jernvägars anläggning i vårt land framfördt och anmärkt, isynnerhet af nämnde värde talare, hvars långa och vidlyftiga anförande närmast kan förliknas vid den expanderade ångan oti en ångmaschin, hvilken ånga till slut Den 27 Augusti f. m. kondencerar sig lill några få vattendroppar. Af liela lians långa föredrag finnér jag endast några få saker förtjenla alt till besvarande uplagas. Hr Rosenblad har till en början uttryckt sin saknad deröfver, att vi icke i dag se ibland oss Gr. Anckarsvärd och Hr von Hartmansdorff såsom deltagande uti denna debatt; äfvensom Hr Rosenblad påmint R. o. Ad., alt dessa 2:ne värde ledamöter, hvilka länge varit de förnämsta kämparne uti de 2:ne fraktioner, som fordom delat detta lins, vid förra riksdagen förenade sig för att bekämpa det då å bane bragta förslaget om en jernvägs-linie emellan Örebro och Hult. Jag delar helt och hållet denna Hr Rosenblads saknad, ty då hade jag äfven denna gång, ifall det nu ifrågavarrde förslaget anlages, fatt vara vittne lili det glädjande skådespelet, alt R. o. Ad. icke låter någon fremmande opinion, den må nu komma från hvilket häll som helst, å sig inverka, när del gäller att fatta en öfvertygelse om hvad fäderneslandets sanna väl klafver. Hr Rosenblad har börjat sitt anförande med att i mer eller mindre förtäckta ordalag framkasta en mängd stickord sä väl emot mig som andra deltagare uti detta företag. Dessa lemnar jag alldeles ä sido och skulle hafva önskat att Hr Rosenblad mera hållit sig till sak än till person. Jag vill i förbigående fästa upmärksamln ten på ett af de många misstag, Hr Rosenblad i sitt anförande begått, det nemi. då han säger att uti England Entreprenörerna endast uplänna planen för jernvägsanläggningarne. Så är alldeles icke förhållandet, ty de utföra äfven företagen.
Låntagaren skall återlämna lånet § 23 Skulle auktionskamrar mottaga sådana varor, är de förbrutna och den som mottagit dem bötar 100 riksdaler. Även den som lämnat varorna till försäljning straffas. § 25 Den som inkommer i landet kan inte tilltalas för sådana persedlar, som hör till hans klädedräkt eller personliga bruk. Utländsk resande som inte är främmande makts sändebud bör låta uppteckna sitt olovliga gods, för att återfå det när han lämnar landet. Nu menas inte skeppare eller besättning. Är det varor som förskäms eller blir odugliga står den resande för räkningen. Art II Om beslagare och deras rätt och andel. § 1 Den som upptäcker lurendrejade eller tullförsnillade varor, så att verkligt beslag följer, är beslagare och skall njuta hälften av böterna och 50 % av varornas värde. Grips förbrytaren och värdet är över 400 riksdaler skall beslagaren förutom andel i böter och varornas värde även erhålla 75 % av tullvärdet. Angivare och beslagare skall njuta samma skydd som tullbetjänter. § 2 Förbrytelser mot denna författning må inte angivas av föräldrar och barn eller av syskon mot varandra. Detsamma gäller tjänstehjon mot husbondfolk. § 3 Styrman, som inte är i skeppares ställe, skeppsfolk eller passagerare som anses för beslagare skall genast efter ankomsten till hamn, uppgiva vad otillåtet gods, han vet är ombord. Upptäcks detta gods vid visitation njuter angivaren beslagarerätt. Art III Om försäljning av förbrutna dömde varor. § 1 Sedan gods genom utslag blivit dömt förbrutet, skall det säljas till högstbjudande på auktion genom Generaltulldirektionens försorg. § 2 Det gods som är till införsel förbjudet skall föras till sådan utrikes ort där svensk konsul är förordnad och försäljas. Innan export sker skall värderingsmän och beslagaren närvara då tullbetjänterna noga besiktigar godset. Det skall förtecknas och inpackas i förseglade fastage. Ett exemplar av den upprättade och undertecknade förteckningen skall med posten översändas till handelsagenten. Fartyget skall bevakas av tullbetjänt till öppen sjö. § 3 Så snart försäljningen på främmande ort utförts skall beslagaren få sin andel av tullmedlen.
Det är utan all fråga, att hemmanet Berga, som utgör en mindre lägenhet på Lofön, icke kan, i afseende på dess afkastning, anses vara af särdeles betydenhet, men såsom boställe för en sådan Den 3 Juni e. m. tjensteman ur det af verkligt värde. Jag får ufven nämna, alt vid den föreslagna förändringen eller sammanslåendet af Färentuna Härad nied Sollentuna oell Wallentuna härader samt Danderyds skeppslag, har det ingått i väsendtlig beräkning att kunna hafva en expedit.-kronofogde i Färentuna, utan hvilken det nästan icke vöre möjligt, att sakerna kunde gå sin jenina gång. 1 anledn. af hvad jag nu haft äran anföra, förenar jag mig i hvad Frih. Cederström anfört, med anhållan, alt betänk, mätte återremitteras och Utsk., på grund af hvad som blifvit framstäldt, måtte taga i öfvervägande nödvändigheten och nyttan af Berga hemmans anslående till boställe för expedit.-fogden i Färentuna härad. StatsUtskts utlåt. N:o 124 återremitterades. Till pröfning företogs StatsUtskls den 27 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt. N:o I2Ö, i anledn. af väckt motion om rättighet för åtskilliga rotehållare vid Westerbottens K. Fäll jägare-regHe, att återbekomma dem oriktigt påförd vacance-afgift för åren i83o och i83t. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den summa, som nu är i fråga, är ringa och obetydlig, men den grundsats, som StatsUtsk. här öfverträder, är af betydenhet för statsverket. StatsUtsk. vill nemi. att prasscriptionsliden för fordringars bevakande hos statsverket skall tillintetgöras, och det för 43 r:dr 5 sk. 4 r:st. Man kan säga, att detta är att börja med knappnålar; men ordspåket torde gälla äfven här, att man ej vet, med hvad summa man slutar. I nästa betänk. stiger summan till 3g5 r:dr 24 sk.
Jag hemställer derföre, att denna § måtte få följande lydelse: ”Den sora till Banken inlemnar bevis, utfärdadt af Bankens i Hamburg antagna bankiershus, att vexlar å högst 90 dagars tid,” (Jag har nemi. salt dessa 90 dagar, derför att denna tid numera lärer vara på vår börs vanligare, än den på 67 dagar, och så att säga den vanligaste; hvarjemte här äfven förekomma vexlar dragna på längre tid.) ”eller annan valuta i H:br b:co, blifvit kostnadsfritt för Banken hos samma hus deponerade och godkände, erhåller motsvarande summa i Svenska bancosedlar efter 128 sk. för hvarje r:dr ll:br b:co, sedan fem proc:s discont till vexelns förfallodag blifvit afdragen.” Jag torde för sammanhangets skull äfven få uppläsa den andra §, som i Hr Skogmans reservation lyder sålunda: ”Vid de tillfällen, då Bancostyrelsen finnér godt att afgifva vexlar, hvilket hvarje gång på börsen kungöres, erhåller den, som till Banken inlemnar attest öfver insättning i depositionsafdelningen af bancosedlar, motsvarande minst 500 r:dr fl:br b:co, vexel eller vexlar å samma myntsort 30 dagar ä dato, efter 129 sk., under April t. o. m. September, samt 130 sk. under October t. o. m. Mars månader.” Jag gör i afseende på beloppet här samma anmärkn., som jag gjorde vid den förra §, och anser, att här bör discont äfven komma Banken lill godo. Hvad dernäst beträffar årstiden, så borde man väl, i st. f. att hålla sig till vissa månader, AprilSeptember och October—Mars, blott hålla sig till skillnaden emellan den tid, då ångbåtsfarten är öppen och då lion är afbruten.
iwr i~; iil t111; 1Cca~ltir. 11 l ~i ~ 1ii1.y ~ ~ I !ik; +~lriil. p i:: ~ ~. rlpll s. k.] 1 5 ~re * ~ollttl.ii~lgliga l~t-&amp;; ifft.l~l / rt ~lliii !i: ~; is PIL xi111 Il11rl11t~ll1.11-tr, - ning, och s \ - tsttclr lyqtsngea oc.11 nftlm~sra~. ut: ln: ~ t t 1lirgo11 i i f !iyl~: iil~: I? mycket luplnndt! 11; ~ nt !~ \ ' ~~: ' teiliet 0~11 l1: i1.iln: - i i~i;:: .r; * 1111 i. 1 tai~l ' ~~~; tt~l:. allllall fijr (Ip1. best&amp;r dpri, att dell fiirra, el~~tvlun i *. /, c * 1,. t a ri; / r. - ~; r l .s; Z,i&lt;t *. ib# ' ~nrii~ ' sill gellollltriillglight !t. lueckln: if \ .e~~ clr * n 112s: l4~ * .lirrli~1 ' ~ 1,. sll~t] igt * ll, &lt;ri;, .,y * / ~ t, / / l, t, i - j / t a, .I! t. * b! m t *; l; ~;. ~ ' l; /! ;!; I,. J J,; I I, ~ I I I,; h-li. f InDwt * 1xi. Stackl~olm. 24 Ilrott nilrggnt a11 24- l X l i ~ P t I. OBS! l ' r * i.
Maj:ts Befallningshafvande icke mätte ega rättighet »att, utan vederbörande socken-nämnders medgifvande, utfärda pass ät personer, som idka en dylik gårdfarihandel.« Utskottet, sorn finner betänkligt att den allmogen, genom särskilda författningar, tillerkända rättighet, att å hvad ort som helst inom riket afyttra sina egna och grannars tillverkningar, göres beroende af socken-nämnders godtycke, har likväl, enär erfarenheten visat, att, pä sätt motionären uppgifvit, berörde rättighet blifvit missbrukad till försäljning jemväl af andra varor, bestående merendels af värdelöst utländskt kram, samt vid betraktande af svårigheten att handhafva i ämnet redan befintliga författningar, trott någon ytterligare kontroll emot ifrågavarande missbruk vara af behofvet påkallad, hvadan Utskottet vördsamt hemställer, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes föreskrifva, att, för erhållande af pass, för att kringvandrande försälja ortens slöjdalster, erfordras en af vederbörande socken-nämnd utgifven förteckning å de varor af ortens alster och tillverkning, som den pass-sökande ämnar till försäljning medföra; hvilken förteckning, efter skedd granskning, passet vidhäftas. Stockholm den 7 Februari 1854. Häremot anmäldes reservationer af hr Silfverstolpe, Fr. Otto; grefve Wachtmeister, Hans; af Dahlström, Guslaf Jacob; lFahlström; Kistner och Sundblad. 14 Allm. Bese.- oeh Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 39. Auk. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om bestämmelser i afseende ä tillsättning af Klockarelägenhclerna i Skäne, Halland, Blekinge, samt Bohus Län.
Jag föreslår som devis under den: » Gloriosse memorise! » VÅRBLOMMOR. J A G Ä R en gammal man, min rygg är krokig och mina ögon skumma, all min längtan har somnat, all min saknad dött, jag känner bara lugn och frid. När vårens glada solstrålar dansa in genom rummet, leka på mitt bord och g ö m m a sig i gardinvecken, när jag kan slå upp mina fönster och känna den varma vårluften strömma in, då klappar mitt gamla hjärta fortare än vanligt; jag sätter mig vid det öppna fönstret, lyssnar till fåglarnas sång, njuter af att se himlen så blå och att se människoströmmen nere på gatan färdas förbi mitt fönster. Men då solen går i väster och skuggorna sänka sig öfver gatan, då syrenhäcken nere i min trädgård doftar så mildt och luften blir svalare, då ser jag par efter par vandra därnere. De gå långsamt, se blott hvarandra, höra blott hvarandra; och ibland tränger ett jublande, glädtigt skratt upp till gubben, som sitter tyst II FlUL X IWI A iVI Q 1 I Yl M 11 O i fönstret. Då lutar jag mitt hufvud mot handen och minnes med tacksamhet min ungdom. Jag tänker då på er, I solstrålar och blommor i min lefnadsvår, I sjungande - fåglar och skimrande fjärilar, och jag längtar då att få tacka eder alla. Det är eder, som kommit mitt hjärta att klappa, mina ögon att stråla, mina läppar att le, jag tackar. Jag skänkte eder icke kärlek, jag ville endast leka med eder en enda dag af min soliga vår, jag ville endast känna mig glad, jublande glad, och jag ville, att äfven I skuUen känna glädjen, ungdomens klara sol; vi skulle i fröjd följa hvarandra några steg på lifvets långa väg. Jag ser eder alla! Som i en ram af sippor, guldvifvor och förgätmigej med stora klasar af hvita syrener ser jag eder träda för min syn en och en, unga och glada, friska som vårens blommor. A h, hvad jag minns dig väl, lång och smärt, med kalla ögon och rosig mun! Och du, lilla guldlockiga fjäril, med grop i kinden och den lockande, lekande rö- sten! Men hvem var d u?
Ständer vid 1810 års Riksdag heslutit, att, emedan Tofta är ett skattlagdt Kronohemman med fastställd ränta, kan denna lägenhet icke kehandlas på samma sätt som Kongsgårdar, utan bör, såsom varande utan åbo, på auction till Skatte försäljas med bibehållande af dess nu varande ränta, att dels till Kronan, dels till Indelnings-hafvaren utgå; men att detta beslut, hvartill Kongl. Maj:t gifvit Nådigt bifall, icke, efter dess med Rikets Allmänna Lag enliga föreskrift, gått i verkställighet, i det en skog med derå beläget torp vid försäljningen blifvit undantagen: att nu varande egaren hos Kongl. Maj:t gjort underdåniga ansökningar om skogens återställande till hemmanet, antingen emot Skatte-lösen eller ny ränta, eller ock emot arrende; men att ansökningarne blifvit afslagne, på grund af vederbörandes underdåniga anmälan, alt skogen blifvit afrösad till Kronopark för Kongsgårdarne Drottningholm och Svartsjö; hvarföre Motionairen, på grund af Stadgandet i 4 Gap. Jorda-Balken, att den, ”sorn å skattskyldig jord sitter, ej må genom Desv. och Oecon. Utsk. ”köp, skifte eller på annat sätt,något söndra el”ler minska afthet, som thertill med rätta hö”rer; gör tiiet någor vare ogild!;” och som, enligt en förliden sommar verkställd besigtning, den ifrågavarande skogen för dessa Kongsgårdar skall vara af nästan ingen nytta, samt den, med Tofta hemman, vid dess försäljning, företagna styckning strider emot Rikets Höglofl. Ständers Beslut, har Motionairen yrkat; det Rikets Höglofl.
Af denna anledning skall jag afhålla mig att emot Herr Dalmans anförande yrka hvad, i annat fall, både min känsla och min pligt hade af mig fordrat; men då det icke kan vara öfverensstämmande med Ståndets värdighet och anseende, om ett så högst obehörigt anförande, som Herr Dalmans, skulle belasta Ridderskapets och Adelns P10- tocoller; så inskränker jag mig att hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken begära proposition, till inhemtaiide af Ridderskapets och Adelns tanka, om icke, med den anledning 3i § 3 Mom. RiddarhusOrdliingen lemnar, Herr L. J. Dalmans ofvanåberopade Anförande af den 25 sisth Januarii må, såsom i hög grad förnärmande och anstöteligt, utur Ridderskapets och Adelns Protocoll uteslutas. Många yttrade härtill deras bifall. Herr Hjerta, Gustaf: Sorn jag icke ser Herr Dalman nu närvarande, anhåller jag att Grefve af Wetters(,edts anförande må hvila på bordet. ?3q Den 19 Fe lutia r i i f. ni. Häruti förenade sig Grefve Horris Claés Fredrik. Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claés: Oberedd att tala, emedan jag anela till sistlidne afton varit i okunnighet om det ifrågavarande anförandet, sorn blifvit infördt i en Tidning, den jag . icke läser, föranlåtes jag likväl af känslan för mitt Fädernesland att icke stillatigande nu åhöra delta anförande.
Fyllnad i anslaget till kok-inrättningskostnader 900: _ Husar-regementet Konung Carl XV dito dito 900: — Svea Lifgarde dito dito 500: — Andra Lifgardet dito dito 250: — Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen med Fyrverkare-korpsen dito dito 2,275: — Gotlands National-beväring dito 250: — 5,075 — | För Artill er {-behof: Till skjutförsök 20.000: — „ anskaffning af refflade kanoner och spetsprojektiler, ammunitionsvagnars inredning, rikt-instrumenter, m. fl. mindre utgifter —■ „ ammunitionsvagnar 4,470: — „ fältsinodjor 4,800: — „ sjukoch medicinal-vagnar 3,400: — „ reservlavetter 2,200: — „ trossoch expeditions-vagnar 1,000: — „ fourage-vagnar 3,200: „ ridoch anspanns-persedlar 50,373: 40. . positionsoch belägrings-ai tilleri — 1 * infanterigevär 320,250: — „ modeller för tändnålsgevär 15,000: — 516,443 40 För Fortifkations-behof: Till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad 100,000: —. „ förstärkning af Waxholms fästningsmurar 90,000: — ,. en skansanläggning vid Oxdjupet . 100,000: — 190,000: — ,. befästningarne vid Carlskrona, uemligen: till skansen å Vestra Hästholmen 00,000: — „ försänkningar derstädes 24,000: — 84,000: — 374,000 Transport 895,518 40 Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, 1865—1866, N:o 51. Stats-Utskottet föreslår.
Stockholm den 18 December 1862. Auk. till Eip.-Utsk. den 22 Dec. 1862, kl. 1 e. m. Memorial, * anledning af väckt motion om inrättandet af en pensionsfond för handelsflottan. Omförmälda, af Herr Eneqvist väckta motion, hvari föreslås, att Rikets Ständer måtte besluta bildandet ef en pensionskassa för handelsflottans skeppare, styrmän och öfriga sjömän, till hvars åstadkommande, förutom den så kallade föringen, som redan skulle, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut, vara för ändamålet tillgänglig, borde dels anvisas den så kallade plåtafgiften, dels ock, derest dessa medel icke försloge, tillhandahållas fyllnad af tullmedlen, har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Men som förslaget innebär förfogande öfver och användande af statsmedel, samt följaktligen ej faller inom det i 34 § Riksdags-ordningen utstakade område för detta Utskotts pröfningsrätt, får, med densammas återlemnande till Borgare-Ståndet, Utskottet hemställa till samtlige Riks-Ståndens pröfning, till hvilket Utskott motionen rätteligen bör öfverlemnas. Stockholm den 22 December 1862. 24 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 30. Auk. til! Exp.-Utak. den 22 Dec. 1862, kl, i e. tu. Memorial, i anledning af väckt motion rörande manufakturdiskontens upphörande.
Af sådana beslut må Konungen låta Konstilutions-Utskottets Memorial N:o ii. 15 till Stats-Rädets kunskap komma, hvad Honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna riksstyrelsens gren måtte hos Stafs-Rådet finnas. § 53. Vill Konungen afhandlingar och förbund med främmande magter ingå höre deröfver enligt föregående §, Stats-ministern för utrikes ärendena och någon annan tillkallad Siats-Rådets ledamot. § 54. Kommandomål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af högste Befälhafvare öfver krigsmagten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, och hvilkas omfång skall bestämmas genom särskild lag, må Konungen, då Han sjelf förer riksstyrelsen, afgöra i närvaro af den bland Krigs-departementens chefer, till hvars departement ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, hvars rigtighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanue. Finner nämnde embetsman dessa företag vara af en vådlig riktning eller omfattning, eller grundade på ovissa elier otillräckliga medel att dem utföra, tillstyrke han jemväl, att Konungen ville kalla, till ett Krigs Råd deröfver, tvänne eller flere af de närvarande högre militära embetsmål); Konungen dock obetaget, att å denna tillstyrkan och, der den bifalles, åKrigsRådets till protokoll anförda tankar göra det afseende, Honom godt synes. § 55. Alla frän Konungen utgående expeditioner och befallningar, utom i kommandomål, skola, för att blifva gällande, vara försedda med Konungens underskrift och kontrasignation af vederbörande föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda protokoll. Föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af Departements-Chef omedelbarligen kunna till vederbörande expedieras.
Det betiiukaude i ämnet, hvarmed Kammarrådet Cassel, efter fulländad! uppdrag, tiH Kongl. Maj:t inkom, innehåller dels beträffande arbetseller hofveriskyldigheternas upphof och beskaffenhet samt hvarpå de sig grunda, dels i afseende å frågan, huruvida några eller hvilka närmare bestämmelser må anses vara af behofvet påkallade, hufvudsakligen: att arbetshemmanen under Öfverste-bostället vid Vestgötha Regemente Lilla Bjurum i fordna tider varit dels torplägenheter, belägna inom boställets rågång eller vid egoskiilnaden mot bostället, dels upptagna krono-nybyggen å den till bostället angränsande förra krono-allmänuingen Koihymarken; att de å dessa torp af kungsgårdens innehafvare antagna åboer, tid efter annan, förvärfvat enahanda åbooch besittningsrätt derå, som, enligt Förfatlningarue. tillkommer deta, hvilka uppodlat lägenheter å kronomark, men med hvilken besittningsrätt blifvit förenad skyldighet för alla att utgöra dagsverken och arbeten vid kungsgården till dess bruk och skötsel, emot stadgadt afdrag å hemmansräntan, under hvilket förbehåll allena åboerna tillåtits att köpa hemmanen till skatte, och skatterätten dertill allt sedermera af dem innehafts ; att beskaffenheten af detta arbete tili förenämnde Öfverste-boställe vore bestämd genom Kongl. Maj:ts Nådiga resolution den 22 Juni 1798, hvilken tillika innefattar det arbets-kontrakt, som under förflutna tider tjenat till efterrättelse emellan Bostäilshafvaren och arbets-bönderne; att de kungsgårdar och boställen i Skåne, vid hvilka ifrågavarande arbetsskyldigbeter ännu fortfara, under Danska herraväldet och innan Skåue med Sverige införlifvades, antingen tillhört Danska Kronan el|er under densamma lydande andeliga eller verldsliga stiftelser och inrättningar, samt, jemte underlydande lägenheter, blifvit, med den rätt Danska kronan iil! dem egde, ölverlåtna på den Sveuska, såsom vederlag för den af Sverige till Dannemark nfträdda öu Bornholm, eller ock varit Danska och Skånska adeliga familjers sätesgårdar, hvilka, med underlydande frälsehemman, dels i följd af egarnes affall från Sverige under de elter fredsslutet med Danmark i provinsen uppstådda oroligheter, af Svenska kronan indragits, dels ock genom bylen kommit i kronans ego och besittning, samt före, vid och efter indelningsverkets upprättande anslagits till de Civila och Militära allöuingar, hvartill de ännu användas; att de hemman, som nu utgöra arbeten och dagsverken till dessa kronogods, innehafts, under Danska Styrelsen, af Kronoeller Frälsebönder, skyldige till det den liden vanliga arbete till butvudgårdens bruk och skötsel samt jordegarens betjenande,
Ett elen 10 December remitteradt Memorial, af Riksdags-Fuilmägtige J. P. åndersson och Olof Olsson från Östergöthland, deruti, bland åtskilliga andra framställningar, blifvit föreslaget, att Discontfonderna måtte afdelas i tvanne classer, en för Egare af Landt-egendomar oell den andra för Borgare, Bruks-idkare samt Embetsoch Tjenstemän; Ett den 18 December remitteradt Memorial, af Riksdags-Fullmägtigen Anders Persson från Östergöthland, som, jemte gjorda framställningar i andra ämnen, yrkat, att en viss summa af Banco-Discontens fond, icke understigande det belopp, som för närvarande i Landsorterne utestår, måtte afsättas till lån endast åt Landtbrukare. De undersökningar, angående Discontfondernas lämpligaste fördelning emellan de trenne Låne-Districten, som på Banco-Utskottets föranstaltande skett af Banco-Discont-Directionen, i samråd med härvarande Ledamöter af Låne-Contoirens Directioner, hafva lemnat det resultat, att, under fä sta dt afseende dels på folkmängden och dels på egendoms-värdet inom hvartdera Districtet, Banco-Discontens och Malmö Låne - Banco-Ulskottets Betänkande N.-o 5i. 91 Contoirs fonder kunde anses proportionell vara mindre tillräckliga än fonden vid Götheborgs Låne-Gontoir; och alt följaktligen, i händelse tillgångar gåfvos för en millions ökning på det hela, den billigaste och rigtigasle fördelnings-grund svntcs vara, att Ba nco-Discontfonden, för Lån på namn-säkerhet, blefve 5| millioner; Malmö LåneContoirsfond i~million, och Götheborgs LåneContoirs fond, såsom hittills, 3 millioner Riksdaler; men att deremot, om Wermland skulle öfverflyttas till Götheborgs-Districtet, den för Banco-Disconten anvisade fond då borde lemnäs oförändrad, och Götheborgs Låne-Conloir, i följd deraf, kunna disponera i ett för allt 2^ millioner.