Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spanmåls vägning, om föreskrifter angående hvad iakttagas bör vid 8 61 b. 10 Mars b. 11 Mars b. 10 Mars b. 11 Mars 50 63 Spel, angående skärpta stratf-bestämmelser för olotligt — 7 i 86 — b. 1 Mars b. 1 Mars b. 1 Mars g. 1 Mars 255 49 Spökfallets och Spökhällans kronofisken, om upphörande af minimi-arrende för, se Norrforss. Stapelslads-rätt, om beviljande af, se: Falkenberg, Kungsbacka, Wadstena Stapelstädernas Jernvägar, om upphörandet afTulltjenstemäns anställande vid, m. m — 6 2 3 — b. 3 Oct. b. 3 Oct. b. 30 Sept. b. 26 Sept. Statistiskt embets-verk, angående inrättandet af .. 25 4 1 122 7 Se Sjette HufvudTiteln. — 62 - »3 ! cr? 1 g *2 8 S5 w 73 GO i-1 03 | cp > s n 1 “ O CD* ai SS O etRiks-Ståndens Beslut. 2FÉL C-I SD 09 03 s. <* o CC ~0 1 5T O Cb M. Cp P* p g C O° & - EL % 0> oT w cd 03 C Ridd. o. PresteUorgareSlåiidet. BondeStåndet. Stats-bidrag, angående allmänna N:0 N:o Sid. Adeln. Ståndet. nTcT 8 ' stadganden för erhållandet till vägförbättringar,vatten-aftappningar, hamnbyggnader m. m. af 4 1 159 — 7 De c. b. 7 Dec. b. 8 Dec. b. 5 Dec. 213 20 » angående medel för anvisande till vägars anläggning och förbättring, hamnoch kanalbyggnader m. m. af 4 1 158 — 5 Dec. Svar på återremiss 4 1 249 — a. a. 10 Febr. a.a. 10 Febr. a. a. 10 Febr. a. a. 13 Febr.
Fru Ankarfelt har sedan år från år vetat att förvärfva sig en allt mera ansedd plats i både den svensk-amerikanska och engelskamerikanska pressen, inom hvilken hon är en högt värderad medarbetare såsom novell-författarinna och lycklig poet. När Linnéstoden för ett par år sedan aftäcktes i Lincoln park i Chicago, väckte en engelsk dikt från hennes hand ett synnerligt erkännande. Hennes poetiska begåfning har också särskildt rönt hyllning af den amerikanska kritiken, och » Chicago Tribune » utbrister i det smickrande omdömet, att » de högstämda tankarne och det formfulländade språket äro nästan värdiga en Longfellow och ha väckt rättvist uppseende i literära kretsar. » Men icke minst är den roll, som vår landsmaninna spelar genom sin intagande och älskvärda personlighet, kring hvilken i den fjärran världsstaden gärna samlar sig, hvad som där lefver och reres af svenskt ursprung och svenska intressen. Sitt fädernesland är hon icke blott trogen i minne och kärlek, utan ock i verksamhet och handling, så ofta hon det förmår — en heder på den post, där hon ställts, för sitt svenska kvinnonamn. Sommar. * \ ^i an flyktat ändtligen, den, stränge ^Spjfi vegent, som våren höll i hand; på sälgen lyser guldgult hänge, och grönska kläder solljus strand. Det doftar sommar ifrån, skogen af örter och af kådig bark; röd, smultronkart, som snart är mogen, framskimra, ?- uppå daggvåt mark. En bäck, som sorlar mellan fjällen. sig kastar ifrån, djup till djup; klart solen strålar öfver tjällen, de hvita, nedom höjdens stup. Små sparfvar tätt vid taket kvittra med, fröjd, beständigt samma ton; en söderns son hörs spela zittra, en, gumma säljer anemoji. Snabbt måsen kretsar öfver fjärden, hvars våg ses skumma lekfullt yr; en vimplad farkost lätta färden fram mellan skär och holmar styr. I villans slingrande alléer ses flickor vandra hand i hand med ljusa dräkter, lika feer från sagans undersköna land. Hvad stim af glada sommargäster med ungdom, som i teten, går!
Åtskilliga skatteköp hafva, särdeles i Helsinglands norra fögderi, inträffat, hvarigenom Krono-hemmanens antal blifvit minskadt och Krono-skatte-hemmanens i samma förhållande ökadt. Under nämde tid halva 179 hemmansklyfningar blifvit verkställde. Inom Länet finnas 4o gästgifvaregårdar och 53 posthemman med Olika skatt. ^ n c i nr c I anledning af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 Mars i83o hafva undersökningar blifvit verkställde, huruvida någre postgårdar voro så aflägset belägne från allmänna landsvägen, eller p<j så långt afstånd från hvarandra, att postföringen borde flyttas till andra, närmare landsvägen belägna hemman, eller nya postgårdar utses; men dervid hafva endast å trenne ställen 1 anseende til o mils afstånd emellan stationerna för ombytet, samt svår och backig väg, nya postgårdar blifvit föreslagne, samt ett och annat utbyta af gamla postgårdar emot nya ansetts lämpligen kunna ske; hvilken förändring likväl ännu icke är bestämdt afgjord. Vid de genom Kon°d. Förordningen den 16 Maj 1827 utsedde fyra Lotsplats^- inom Gefleborgs Län äro lotsar anställde, utan något Statens betungande med ersättningar för åt dem leornad jord, samt Lotsjordebo upprättad och insänd. e Tjugutre Laga Skiften hafva blifvit verkande, hvaraf 16 erli»1 lit fastställelse, som för de öfriga 7 förhindrats, dels af, demi väckte — 17 — väckte ännu oafslutade rättegångar, dels ock deraf att tiden för anförandet af besvär emot Skiftes-förrättningarne ännu icke tilländalupit. Vid Kongl. Skiftes-stadgans tillämpning inom detta Län, och der i synnerhet i Helsingland, har det visat sig, att i sådane skiftestag, som hafva många' delägare samt vidsträckta och skiljaktiga ägor, ^t större antal ägo-skiften till hvarje hemman erfordrats än 12 Cap. 10 § uti nämnde Kongl. Stadga, utan underställning till Äg-odelnings flätt, medgifver.
Och ehuru Utskottet anser redan dessa tullsatser, i förhållande till den nedsatta råvaru-tullen, innebära tillräckligt skydd för den inhemska lin-spånads-industrien, hvilken i 1835 års och äldre tulltaxor icke var med högre afgiiter skyddad, oaktadt lintullen då utgjorde 1 R:dr 8 sk. lisp., samt det vore önskligt, att' linneväfnadstillverkningen, såväl den fabriksmessiga som hus-slöjden, åter kunde beredas tillgång på, linnegarn emot nyssnämnda tullafgifter, har dock Utskottet, för att icke framkalla, om ock ogrundade, farhågor för beståndet af den husslöjd, som med linspånad sysselsättes, och då åtminstone för visst kan antagas, att den af Kongl. Maj:t för oblekt linnegarn, af större finhet, föreslagna tullsats, hvilken ännu i 1841 års tulltaxa, oaktadt den då stadgade högre tullen å lin, var antagen för allt ofärgadt linnegarn, jemväl nu skall innebära fullt betryggande skydd för den gröfre garntillverkningen, funnit sig böra tillstyrka, att, på sätt Herr Hjerta och Johannes Nilsson föreslagit, införselstullen å Linnegarn må bestämmas för ofärgadt till 12 sk. och för färgadt till 18 sk. per skålp. Garn, SegelDå Segeloch Rindgarn utgör, bland annat, för fartygs utrustning erforderligt ock Bmdmaterial, föreslår Utskottet, Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 3. 23 att införsels-tullen å Segeloch Bindgarn nedsättes ifrån 8 till 6 sk. pr skålp. Gevär, alla slag, eller delar deraf, som nu äro åsalte tullafgift till 33.y procent Gevär. af värdet, men, i följd af detta förtullningssätt, icke på långt när lemnat den tull-in komst, som skäligen bordt utgöras, torde, på sätt Bevillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag ock föreslog, böra i taxan specificeras och åsättas införsels-tull, sålunda: Dubbelbössor, 1 st. 4 B:dr. Enkla Bössor, 1 st. 2 B:dr.
Om ock det senare ännu icke hunnit blifva allmänt antaget, skall omförmälde erkännande ofelbart förr eller senare arbeta sig fram till tillämpningen.» »Exempelvis må anföras ifrån Länsagronomens verksamhet för sista året af berättelse-perioden (1860), att anvisningar lemnades och planer uppgjordes för afdikning af åker, sval och äng 2,496 tunnland, omläggning 265 tunnland, nyodling (kärr och mossai') 634 tunnland, cirkulationsbruk 609 tunnland, ängsvattning 32 tunnland, sjösänkning till vunnen areal 294 tunnland, summa 4,330 tunnland. Att detta och föregående arbeten af dessa arter under berättelse-perioden vunnit allmänhetens förtroende bör få slutas deraf, att 1861 års verksamhet derutinnan med ungefär lika inbördes förhållanden omfattade 4,640 tunnland. Länsagronomens och ett biträdes oafbrutna verksamhet upptogs sålunda år 1860 i 75 sommardagar, oberäknade efterarbeten med planer och beskrifningar under påföljande vinter.» »Med någon uppoffring för Sällskapet har det äfven, efter att först af alla hafva erkänt förträffligheten af den s. k. Gussanderska methoden för mjölkens behandling, haft förmånen att se dess upphofsman nitiskt och välvilligt meddela sin undervisning i nästan alla delar af länet.» »Ibland de egenskaper, som detta län delar med de öfriga nordliga i afseende å ladugårdsskötseln, förekommer kokreaturens redan oinförinälda vallning till ofta på långa afstånd (ända till 5 å 6 mil och derutöfver) belägna skogsbeten, benämnda fäbodar. Att deruti ännu återfinnes en qvarlefva af det äldsta nomadlifvet är lika påtagligt, som det äfven inom länet, i anledning af de frågor, hvilka derom till öfverläggning framställts, af de fleste erkänts i hög grad hindra ladugårdarnes bringande till egentlig afkastningsförmåga.
Utskottet har jemväl erhållit remiss å Kongl. Maj:ts den 30 Oktober 1856 aflfltna nådiga proposition (N:o 16) om förhöjning af den pension, som blifvit Kongl. Räntmästaren m. m G. D. aj Wåhlberg tillerkänd; och innefattar denna proposition att af Wåhlberg, efter uppnådda 69 års ålder, af hvilka 51 år varit egnade åt Statens tjenst, begärt och den 10 November 1855 undfått nådigt afsked från Kongl. Räntmästare-tjensten, hvilken han från år 1833 förvaltat, men att, enär af Wåhlberg, enligt interims-stat för Kongl. Stats-kontoret, uppburit i lön 1,314: och i arfvode , 1,286: Tillsammans 2,600 R:dr B:ko, Kongl. Maj:t ansett högre pension å allmänna indragnings-staten icke kunna af Wåhlberg för det då varande beviljas, än det belopp, som motsvarade ofvannämnda, redan före år 1841 bestämda lön, eller 1,314 R:dr B:ko. 14 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. Då emellertid Kongl. Räntmästaren af Wåhlberg före Stats-kontorets sednaste iöne-\ reglering egt, jemte lönen, åtnjuta icke blott remisslage, hvars belopp i medeltal fullt motsvarat det för honom uti nu gällande interims-stat utförda lönefyllnads-arfvode. utan ock, såsom innan år 1841 till Kongl. Räntmästare utnämnd, tillökning efter årlig markegång för den under lönen inbegripna spanmål, 114 tunnor, samt följaktligen af Wåhlberg icke genom ofvanberörda lönereglering för Stats-kontoret vunnit någon tillökning uti inkomst, hvaremot han gått i mistning af förmånen att beräkna förhöjning för spanmålen, hvilket åter föranledt, att pensionen måst till omförmälda summa af 1,314 R:dr, utan spanmåls-förhöjning, bestämmas, har Kongl.
I afseende på linien emellan Orebro och Askersund andraga deputerade, att om också en stor del af den trafik, som nu äger rum i denna rigtning, hvilken erbjuder kortaste landväg för varubytet emellan Örebro läns landsoch bergslag, Göteborg och norra Wenerdalen, kommer att öfverflyttas på jernvägen emellan Orebro och Kristinehamn, så måste dock förbindelsen emellan Wetterdalens rika bygder samt södra Sverge och det öfra landet, jemte Örebro läns landsoch bergslag, medelst jernväg otvifvelaktigt föranleda en ny trafik af nu knappt anad betydenhet. Såsom skäl för förbindelsen med Norrköping yttra deputerade: »Norrköping kommer, genom denna linie, att blifva den naturliga stapelorten för en stor del af riket; och denna linie skulle äfven sätta Orebro läns nordliga och malmrika bergslager i en önsklig förbindelse med bruk och masugnar i Södermanland och norra Östergötland, af hvilka cn stor del redan nu från Orebro läns bergslager hämta sitt behof af malm och tackjern. Den betydliga omsättning af spannmål, ladugårdsprodukter och foderväxtfrön af flere slag, hvilken redan nu äger rum från Södermanland och stundom äfven från Östergötland på Orebro och vidare såväl på länets bergslag som Wermland, skulle genom denna linie underlättas och utvidgas. Upplysningsvis må äfven erinras, att Norrköping sedan en mängd af år förser en stor del af mellersta Sverge med sill och fiskvaror (ensamt på Orebro gå årligen omkring 4000 tunnor sill), äf - 68 vensom med flera utländska importvaror. En del af den export, som från Svenska hamnar äger rum på Östersjöländerna, torde genom denna jernväg äfven komma att ledas öfver Norrköping; hvarförutan nämde stads nuvarande och växande betydelse såsom manufakturoch fabriksstad icke hör förbises”.
Beträffande detta kreditiv är i en inom Vällofliga Borgare-Ståndet af Herr A. O. Wallenberg väckt motion, N:o 209, föreslaget, “att Rikets Ständer, i ända - Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. 7 inål att bereda Manufaktur-diskontens upplösning, behagade besluta, att af Riksbankens åt Manufaktur-diskonten lemnade kreditiv skall, till en början, under hvarje af åren 1864, 1865 och 1866, ett belopp af 250,000 R:dr till Riks-banken återbetalas.” Så länge den s. k. Manufaktur-diskonten bibehålies, lärer det väl ock vara nödigt, att densamma får begagna kreditiv i Riks-banken, emedan, i annat fall, och med afseende å den jemförelsevis obetydliga egna fond, Manufaktur-diskonten innehar, denna låneinrättning ej skulle kunna bereda den nytta och fördel, som deraf kan vara att påräkna. Kreditivet från Riks-banken, tillförene uppgående till belopp af 2,700,000 R:dr, är redan förrninskadt till 2,250,000 R:dr och ytterligare förminskning, på sätt motionären föreslagit, komme sannolikt att leda till den nedsättning i de från Manufaktur-diskonten utgående lån, att desamma förfelade dermed afsedt ändamål. På grund häraf har Utskottet, med hemställan 9:0 att Herr Wallenberga ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende; skolat tillstyrka 10:o att stadgandet i 147 § må bibehållas oförändradt; så lydande:
Ständers Stats-Ucskott remitera H. H. Greswens och LandtMarskalkens samt de öfrige Refl» pectiwe Talemännenö sörftag tig aflöning för Riks, Ståndens Secreterare, Cancellier och Wakt.Betjening med den anmärkning, akt genom misitog uti detta förslag influtit, dec Preste.Standek blott har sme Wakt» 72 Den z Januari!. Waktmästare, da det likwäl af z:ne sadane betsenas, och hwilkct således uti UtskoctetS asgifwande betänkande torde benait iakttagas. Härom skulle de Respectiws Med Sränden samt Staks-Ulskotlet wördsamt och manligen underrattas.kkt supra. Lx protocollo Lric Agrell. S. D. Föredrogs Riksens Högloft. Ständers jag Utskotts utlåtande öfwer de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Wällofl. Borgare Ständer gjorde anmärkningar ivid Utskottets den 26 sjstledne Ocro« ber akgifne Betänkande om Sjö- ecb Gränse-Tulls samt Accis Rätters upphäswande, tillika med samma Betänkande.
Till Capital afbetainingar på Lån, meddeldfe från Götheborgs Discont, må användas Riksgälds - Contoirets för denne Disconts Skulder utgifne Obligationer, hvilka beräknas till fulla beloppet; hvarvid dock iakttages, att Obdgations-Summan icke får öfverstiga den , som, i afräkning å ett Lån, erlägges. Och derest dylika Obligationer skulle komma att utgifvas med Ränta, godtgöres denne Ränta, intill Liqvid atio ns-da gen. Vid slutlig Liqvid otn de Discont-papper, hvilka vid Götheborgs Discont blifvit emottagne, endast såsom Hypothek, komma Assignationerne och 3 Procents Reverserne, att beräknas till fulla beloppet, äfvensom med Räntan å 3 Procents Reverne förhälles, enligt deri föreskrift, som, i afseende härå, bl ifver till efterrättelse gällande. För öfrigt iakttages, att, derest RiksgäldsContoirets Obligationer för 'Götheborgs Disconts Statsoch Banco Utskottens Betänkanden. 1975 Skulder komma att utgifvas utan någon deri förskrifven Ränta, bör Innehafvaren af dylika Obligationer, när de, antingen såsom förfaPne inlösas, eller ock, under löpe-tiden, användas uti Liqvider af Skulder till denne Discont, undfå ett tryckt Bevis öfver den upplupne, men icke liqviderade Räntan, som framdeles af Discont Bolaget skulle komma att godtgöra!. 9 Mom.
Deremot, och vidkommande frågorne orri tillåtelse för rus t hållar* att under krig, och emot en bestämd afgift i penningar, vara befriade från skyldigheten att remontera och att ersatta förlorade bevärings-, remlygsoch utrednings-persedlar, m. m., hafva Utskotten icke kunnat med likgiltighet betrakta de lidanden, sorn, genom krigstillfälligheter, mången gång drabba.» vare sig en eller annan rustande, eller också flere vid samma regement# eller corps, genom förluster så väl af hästar, som af meranämnde persedlar; och då dessa förluster skulle lättare bäras i den moii, de j.e tunare fördeltes, hafva ÖLskolten ansett sig böra hemställa, om icke Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse anhålla, alt Kongl. Majit täcktes infordra vederbörande ruslhållares utlåtande, huruvida de skulle vilja ånga den öfverenskommelse sins emellan, alt vid infallande Staissami Allm. Bese.- och Ekon.-UcsRottens Betänkande, N:o io5. 3 krig, ifrån krigets utbrott, en för alla och alla för en proportionaliter ansvara för <1 e skador, som kunde träffa regementets eller corpsens hästar, bevärings-, remtygsosli ulrednings-persedlar, m. m., eller otti rusthållarne heldre önskade, att, emot en viss årlig afgift till Kronan, Staten öfverlöpe ansvaret för ersättningen af så väl hästar som persedlar, i hvilket fall likväl det skulle åligga Staten att, vid krigets slut, hålla både de förre och de senare i tjenstbart och dugligt skick de rustande tillhanda; hvarjemte Rikets Ständer torde framställa deras underdåniga önskan, att, sedan rusthållarne hörde blifvit och i ämnet sig utlåtit, Kongl. Majit, uti Nådig Proposition lill Rikets näst sammanträdande Ständer, läcktes föreslå den ändamålsenligaste, och således för de rustande minst betungande utvägen i förenämnde ersättningsfråga. Stockholm den 7 December 1840. Ant. till Exp. Ulsk. (ten 11 December, kl. 10 f. m.
Bönder som blott ibland kunna hafwa Lantmanna Produkter att aflata, och som da endast öro berättigade i ändamål deraf företaga resor; utan öfwen Drängar, Torpare och Backstugusittare hwilka aldrig hafwa egen waru-tillgang, flere sadane fran en och samma ort dufwa ständig handel med bade samköpte Landtmanna, och äfwen , fjermare fran sig belägne Städer uppköpte Köpmanna-waror, dem de a Landet utprångla. Defla ständige och till sin mängd mer och mer tilltagande samköpare, öfwergiswande och bliswande odugelige till sine egentelige yrken, förorsaka, genom detta deras förhållande ej mindre Landtbrukets wanffätscl och sin egen, genom lättja, liderlighet och okunnighet i handeln, bereda fattigdom och uselhet, än ock för Borgare i närmaste, serdeles smärre Stader, ben brist och dyrhet pa victualie, och andre Landtmanna. och den saknad af afnämare till Köpmanna-waror, hwarigenom Städerne ej kunna annat, än blifwa högst förorättade och undergräfne uti den dem priwilegierade Stadsmanna - rörelse, derföre de likwist mast och mäste widkännas swära beskattningar i och till det allmänna. Och emedan wid detta sanna förewettande, den bade Smds» och Landtmanna Näringarne förstörande sammanblandning af begge defla Näringar, som genom den i förewarande ämne sökte oinskränkta LandttupplagS - samt Oxe. och annan Kreaturshandel asystas, synes wara rakt stridande emot of, wan aberopade och ännu flere hittills gällande Lagar, Författningar och Priwilegier i allmänhet, emot den deri stadgade ordning och fördelning af rättightter och skyldigheter, Medborgare, Näringar sch Närings. Idkare emellan, samt, hwad dm fria Den 6 Julii.
I V100 UTSPÄDNING (1 PROCENT) FULLSTÄNDIGT HINDRA UTVECKLINGEN under-salvan. kräftartadt lidande. ENGELSK UNDERSALVA ÄR ETT VID DE SVÅRASTE, ÄFVEN GAMLA SKADOR MED DET BÄSTA RESULTAT ANVÄNDT MEDEL MED UTMÄRKT DRAGNINGSKRAFT. ENGELSK UNDERSALVA FINNER ANVÄNDNING VID: ONDT BRÖST HOS BARNSÄNGSKVINNOR, STOCKNING I MJÖLKFLÖDET, FÖRHÅRDNADER I BRÖSTET GENOM ROS, VID ALLEHANDA GAMLA SKADOR, ÖPPNA FÖTTER ELLER BEN, SÅR, EKSEM, SVULLNA FÖTTER, T. O M. VID BENRÖTA, VID BUGG-, STICK-, SKOTT-, SNITT-, KROSSÅR; FÖR UTDRAGNING AF ALLA FRÄMMANDE ÄMNEN, SÅSOM: GLAS, TRÄFLISOR, SAND, HAGEL, TÖRNE M. ; VID ALLA BULNADER, VÄXTER, KARBUNKLAR, NYBILDNINGAR, T. O. M. KRÄFTA; MOT FULSLAG, NAGELBULNADER, BLÄSOR, ONDA FÖTTER, ALLA SLAGS BRÄNNSÅR, FÖRFRUSNA LEMMAR, VID LIGGSÅR HOS SJUKA, SVULLNAD I HALSEN, MOT SPIKBÖLDER, MOT ÖRSPRÅNG, VID HUDLÖSHET HOS BARN M. JU ÄLDRE DEN ENGELSKA UNDERSALVAN BLIFVER, DESTO BÄTTRE RESULTAT! I HVARJE FAMILJ BÖR ALLTID FINNAS ETT FÖRRÅD AF DETTA ENDA HJÄLPMEDEL. MINDRE ÄN 2 DOSOR SÄNDES EJ; FÖRSÄNDES ENDAST MOT FORUTINBETALNING AF BELOPPET ELLER MOT EFTERKRAF.
Inom vårt land anses magsjukdomar nästan mera gängse än annorstädes, en åsikt som enligt min erfarenhet ej kan jäfvas. Flere kunna ju orsakerna till detta ogynsamma förhållande vara såsom ett kallt klimat, fattigdom, omåttligt förtärande af spritdrycker m. m., men jag tror dock, att af våra lefnadsvanor särskildt dieten spelar en stor roll vid detta beklagliga missförhållande. F ö r att i någon mån råda bot för det onda är spridande af kunskap om hvad som gagnar eller skadar af synnerlig vikt, ty här som annars är det oftast bristande kunskap, som vållar det onda. Fattigdom kan mången gång lägga oöfverstigliga hinder i vä- gen vid valet af lämpliga födoämnen, men långt oftare än man tror äro okunnighet och bristande omtanke den verkliga orsaken. Afven med ringa tillgångar kan en sund och tillräcklig föda anskaffas och kroppens behof tillfredsställande fyllas. Långt oftare torde öfverflöd och olämplig matlagning än verklig brist vara orsaken till magsjukdomar. Det gamla ordspråket, att flere människor äta än svälta ihjäl sig, saknar ej sin sanning. F ö r att gifva ett slående exempel vill jag endast anföra våra stora middagar och supéer med sina många, ofta onaturligt tillkrånglade rätter och vinsorter. Tyngdpunkten ligger här ej alltid på att det skall vara godt oeh, såsom tillbörligt är, tilltalande för gommen, utan snarare att det är så dyrbart, obegripligt och utländskt som möjligt. Mången värdinna och värd svälla af stolthet, om de lyckats bjuda sina gäster på några rätter, som de icke förstå, de må nu vara goda eller icke; den mänskliga fåfängan att vilja spela kännare gör att gästen äter, äfven om hans stackars mage skall plågas aldrig så illa efteråt. J a g blef för några år sedan rådfrågad fölen magsjukdom af en person, som var mycket mager och eländig. H a n klagade öfver sin mage, som ingenting kunde smälta. J a g frå- gade efter orsakerna och fick till svar, att han haft en mycket ansträngande vinter. J a g trodde det gällde ansträngande kroppsoch själsarbete, men gåtan fick en annan lösning. H a n hade under vintern inmundigat 80 ä 90 stora middagar och supéer.
383 man anser denna ärsättning endast kunna ske indirecte, genom påräknad allmän nytta, hvilken icke kan förvaras i en cassa. Af denna orsak hafva Utskotten tillstyrkt ett direct anslag. De hafva icke ansett möjligt, att någonsin återfordra en försträckning af 6,000,000 B;dr, och om än Grefve von Platen anser GanalBolaget blifva i tillfälle, att återgällda en så ansenlig summa, hafva Utskotten dock ej vågat hysa en sådan tanka. Med Herr von Hartmansdorff instämroei; jag deruti, att det icke anstår Riksens Ständer visa fruktan för Domaremagtens åtgärder. Saken har dessutom en annan sida. Det är nemligen en ärkänd sanning, att få bland oss finnas, som icke anse Canalens fullbordande af yttersta vigti Om Herr Stråles förslag vunne bifall, skulla blott en enda rösts pluralitet bland Actieägarne göra tillfyllest, att hindra hela fortsättningen af företaget. Jag hemställer då, ora man bör utsätta detsamma för denna fara, detta Hazardspel? Första känslan hos Bolaget måste nödvändigt blif-J va, att det äger rätt att fordra bidrag, eller ersättningar af Rikets Ständer, efter ett afsägande deraf kan sättas i ,fråga. Följden deraf blir troligen en omröstning, då anläggningens öde kan komma att bero på en enda rösts afgörande. Jag förnyar derföre min anhållan om proposition till bifall å första punkten; och torde, i händelse redactionen ej får blifva sådan Utskotten föreslagit, frågan derom komma att bero på den blifvande redan begärta voteringen. Herr Bergman aflemnade ett Memorial hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan Nio a,) 384 Den *5 Octobcr /. m. Hvarjemte, på Herr Berghman* begäran, upplästes Friherre Pheiff*, Adolph och Grefve Ankarsvärds, Michael, till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll den 16 Junii förmiddagen 18 tB rörande Götha Canal afgifne anföranden. Herr Rosenblad, Bernhard: