Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndets eftersinnande, genom -hvilket mirakel productionen skulle halva ökats under krigsår, då handeln varit generad , afsättningen hämmad, en del af jernsmidet nedlagdt och tusendetals armar afen befallande nödvändighet ryckta från Jordbruket, ' Det lärer således vara temligen afgjordt, att poMtif penningebrist är ett af de orimligaste tankespöken, som kunna framställas, och att den, icke inbillade, utan ty värr ganska verkliga stagnation i allmänna rörelsen , måste sök;s i helt andra orsaker; men utredandet häiaf tillhörer det Särskildta Utskott, som H :g ofl. Ståndet lyckligtvis allaredan beslutit. J-g inskränker mig för närvarande till den anmärkning,- att då vid beräknandet a£ penningestocken förr och nu, Finlands andel deruti i bägge fallen oförändrad inbegripes, måste Finlands penningebehof, så mycket mindre bidraga till Sveriges så kallade pennmgenöd, som det vill vara föga troligt, att förstberörde Land är i större behof af Svenska Myntsorter, då Ryska penningar derjemte circulera, än då de Svenska ensamt voro i omlopp; samt att Svenska Bancosediar voro Den 24 April. 635 mera eller lika begärliga, då de icke med silfver inlösas — som den tid, då Finska Allmogen, (hvilken är känd att älska och kistlägga den redbara metallen) kunde hemföra i klingande mynt åtmindstone det öfverskott af bandelsinkomsten, som öfversteg årets utgifter. Jag vågar hysa det tvifvelsmål, att vare representative myntsorter beklagligtvis icke ärp till något betydligt belopp till andra främmande Länder utströmmade, men i alla fall ptår det fast, att ett säkert sätt till deras återkallande är försvagandet af deras värde, genom ett obetänksamt ökande af numerairerj. Agio kan icke äga rum emellan andra myntsorter än de, som synas i allmänna rörelsen. För att bedömma agio emellan Bancosedlarna och det klingande myntet, måsteman för närvarande rådfråga växejcoursen. Om på densamma flera tillfälliga omständigheter äga inflytelse, får man ibland dem icke förglömma allmänna opinionen.
Hr Reutersvärd, Patrik: Jag är till största delen förekommen af Gr. Lagerbjelke, som redan så tydligen ådagalagt fördelen af att afskaffa den ifrågav:de afgiften för stämpelpapper å lysnings-sedlar. Jag anser lika med honom, att man bör fästa afseende på det orimliga besvär, som, i och för dessa medels inkasserande, förorsakas presterskapet i förhållande till den obetydliga inkomst, som i sjelfva verket kommer staten till godo. Inom afdelningen yttrade några ledamöter af det Högvörd. Ståndet, att de hellre ville blifva påförda en beskattning motsvarande den förlust, som skulle drabba statsverket, ifall ifrågav:de afgift borttages, hvilken skulle ungefär belöpa sig på hvarje kyrkoherde inom riket till 3 å 4 rdr, än fortfarande betungas med denna uppbörd för statens räkning. Fäster man vidare afseende på det besvär och den ej obetydliga kostnad, den enskilte måste vidkännas för anskaffande af de handlingar, hvilka skola ligga till grund för afgiftens bestämmande, så inser man lätteligen olämpligheten af att längre bibehålla en afgift, som både för uppbördsmännen och för de skattdragande åstadkommer sådana besvärligheter. Jag yrkar bifall till TJtsk:ts i denna punkt gjorda framställning. Den 25 Maj. Hr Printzensköld: Som jag sjelf har den äran att vara civil tjensteman och just bekläder ett embete inom det embetsverk, som har att skaffa med granskningen af lysningssedlarne, och till och med är referent för de anmärkningar, som göras, så kan det naturligtvis ej vara annat än ganska glädjande för mig att erfara, att man är så ömsint mot statens embetsman att man vill rent af befria dem från en skyldighet, som hittills varit dem ålagd. Under den långa följd af år, som jag innehaft embete i statens tjenst, har jag städse antagit såsom regel att en embetsman icke är berättigad att göra afseende på sitt besvär, utan i första rummet tänka bå befrämjandet af statens fördelar. Det var således något för mig helt och hållet oväntadt, att Ständerna skulle här vara till den grad ömsinte om tjenstemännen, att de, blott för att bespara dem något besvär, skulle besluta borttaga en afgift, som obestridligen bildar staten en inkomst.
Utskottet den 8 Augusti 1829; Betänkande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande förmånsrätt för Upsala Academie hos dess Uppbördsman, i afseende ä medel, sorn af dem, för Academiens räkning, blifvit uppbur ne eller förvaltade, samt Herr Professoren B. M. Bolmérs Motion om enahanda förmånsrätt för Lunds Academie. Sedan hös Kongl. Maj:t Consistorium Äca^ demicuin i Upsala, genom Academiens Clan. celler, i underdånighet anmält, att, vid tid io LagUltkotttts Betänkande N:o 88- efter annan hos Academiens Uppbördsman och Redogörare yppade balancer och deraf följande Concurser, någon förmonsrätt, i afseende 3 deras Uppbördsskulder, icke blifvit Academien tillerkänd, på den grund, att någon sadan rätt icke vore genom gällande Lag uttryckligen bestämd, samt derföre i underdånighet anhållit om stadgande af en författning, som tilläde Academien lika företrädesrätt hos dess Uppbördsman och Redogörare för Academiens uti deras händer komne medel , som blifvit Kronan med flere uti 17 Cap. 8 §. Handels-Balken tillagd ; sl och enär till Kongl. Maj:ts kunskap kommit, att under nu påstående Riksmöte fråga hos Rikets Ständer vore väckt och till deras LagUtskotts behandling öfverlemnad , angående Stadgande i allmänhet af alla de serskilda förmonsrätter, som i Concurser böra ega rum, i afseende på fordringar af olika beskaffenhet, har Kong). Majit, af denna anledning, efter att hafva i ämnet bort Dess Stats-Råd och Högste Domstol, genom Nådig Proposition af den 27 sistlidne Mars, föreslagit Rikets Ständer att, vid uppgörandet af Lagförslag, angående förmonsrätter i allmänhet, jemväl taga omförmälde af Consistorium Academicutn i Upsala väckta fråga i betraktande , så att
Gästgifveriet' på landet utgöra bevillning efter värdet, lika med öfrige hemman och lägenheter, men taxeras för näring och rörelse efter belägenheten, utom bränvinsminuterings-afgift, i åtta klasser: Första klassen B:ko R:dr 18: Andra d:o » 12: — tTredje d:o • » 9: Fjerde d:o a 6: ■ 48 BeriHuinysUtskottets Lilli! Mide. Femte <i:o B:ko R:dr •'!: Sjette d:o .. » 2: Sjunde d:o e.i s 1: lii. — Åttonde' d:o » 1: y—- -— På de ställen, der gästgifveriet emellan flere är fördeladt. delas äfven ofvanstående afgifter emellan dem alla. efter den andel, de i gästgifveriet ega. De gästgifvaregårdar, som icke hafva någon förtjenst af sin gästglfveri-rörelse, och hvarest bränvin icke i minut, försäljcs, ega taxerings-männen, om de så finna skäligf, att befria från all afgift för näring och rörelse. Handelsbetjenter, lika med dem i andra städer, an Stockholm och Götheborg samt dem af första klassen, se g 10. Inspektörer, Frälseoch Gärds-, samt Kassörer, Bokhallare. Fogdar, /'aklorcr och Skrifvare, i privat tjenst på landet, taxeras efter betydenheten af den egendom, de förestå, eller af den befattning och lön. de hafva, i åtta klasser: Första klassen * « « , • . .<• B:k>o R:dr 2f>: f-~ — Andra d:o . * 18: -tt_— Tredje d:o » 5) 12: — ‘—. Fjerde d:o » 0: Femte d:o , , » 6: 32.
Sedan Kongl. Maj:t, uti en vid sista Riksdag, under den 4 December i8a3, aflåten Nådig skrifvelse, ibland annat förklarat, att Kongl. Maj:t, på anförda skäl, icke kunde till efterrättelse utfärda en af Rikets Ständer antagen och, uti underdånig skrifvelse af den 10 föregående November, till Kpngl. Maj:t öfverlemnad ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer i afseende på deras befattning med Stats-Ver - 16 Bil. till K. M. Nådiga Skrif v. N. o 'f. kets grankning, utan att Kongl. Maj:t a ti* såg instructionen af den io Junii 1812 till sin kraft och verkan gällande, endast med den förändring, rörande tryckningen af Ri-, kets Ständérs Revisorers Berättelser, sorti högstberörda Nådiga Skrifvelse omfÖrmäler; så hemställde Stats-Secreteraren och SiatsRådet underdånigst, om icke Kongl. Majit, för att genom bestämda föreskrifter för framtiden undanrödja all skiljaktighet i meningar om föremålet för ifrågavarande Revision och sättet att densamma verkställa, skulle finna för godt att till Rikets Ständer öfverlemna Förslag till förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer. Efter härtill lenin ad t Nådigt bifall uppläste Stats-Secreteraren, med Kongl. Majlis Nådiga tillstånd, underdåniga förslag till så väl förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, som Nådig skrifvelse i ämnet till Rikets Ständer, hvilka förslag, lydande såsom de vid detta Protocoll bilagda, blefvo af Kgl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gillade, med befallning, att Kongl. Majits Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer skulle, i enlighet dermed, denna dag i vanlig ordning expedieras. Ex Protocollo IVils af Zellén. STOCKHOLM, tryckt i Écksteinska Tryckeriet, 1829. Kongl. Majds Nådiga Propos. N o 4^- 1 N:o 46. KONGL.
Eör öfrigt, den. som ieke åtnöjes med dessa vitsord, har ju domböcker och brottmålsprotokollerne att tillgå, hvilka viii icke kunna bestridas hafva mera tillförlitlighet än prestens omdöme. Då det är i lag stadgadt, att tjenaren, innan lian afflvttar frän sitt husbondefolk. skall vara försedd med intyg, huru han under tjenstetiden uptört sig, inser jag ej, då ett bevis kan företes i detta afs:de från tillförlitliga och trovärdiga personer, hvarföre, vid lysning till äktenskap, eller vid ingående i tjenster, Den 3 December e. m. ISft i handel, vid uttagande af pensioner m. m., äfven en presterlig fullmakt skall behöfva?. Hvad beträffar Hr Olivecronas sista yttrande, att min motion vore opåkallad, så iemnar jag till en hvar att afgöra, huruvida detta var så grannlaga dömdt. Frih. Schultzenheim, David: Ehuru jag fullkomligt gillar den ofta åberopade grundsats, att det föga lönar mödan att beledsaga motioner till Utsk. med vare sig argumentationer eller yttranden, och jag är fullt öfvertygad att mina här i största korthet framstälda anmärkningar icke skola komma att hafva något inflytande på Utsk:ts behandlingssätt, så kan jag dock ej afhålla mig att yttra några ord i denna fråga. Lika med Frih. Creutz, anser jag presterna i många fall vara öfverhopade med sysselsättningar, som kunna anförtros andra myndigheter, men, som några sådane organisationer ej ännu kommit till stånd, så tror jag att denna fråga ej är, som en föreg:de talare ansåg, opåkallad, utan endast för tidigt väckt. Jag för min del anser att dessa prestbetyg äro alldeles nödvändiga med anledning af gällande lagar i landet i afs:de på beväringstid, då det måste vara bevisligt hvarifrån en person är, och isynnerhet huru gammal han är. Eller huru ville Frih. Creutz komma till bestämd visshet härom, om icke den värde Frilen kunde föreslå ett sätt, genom hvilket man utan sådana betyg kunde urskönja en persons ålder och hvarifrån han kommit?
[2762] Aiisikts-Massage (Metzgers metod) meddelas af undertecknad, som i utlandet studerat äfven denna art af massage oeh här med bästa resultat utfört den samma. Fru Ch. Berggren, leg. Fältskär o. (G. 239S6) [2339] " •^ör en bildad, 23-årig flicka, huslig, arbetsam och musikalisk, hvilken i A ' h år berömligt förestått sin faders hem, sökes plats i bättre familj att gå frun tillhanda i förefallande gö- romål. Finfina rekommendationer. För vidare meddelanden behagade reflekterande nppgifva adress i biljett till » B. W. », Hudiksvall, pöste restante. får ett elegant utseende om den prydes af ett vackert skärp. Men om färdiga sidenoch spetsskärp af många LILLA VATTUGATAN 2 4. mödrar anses för dyra tillråda vi dem Mottagningstid 9 — 10 och 2 — 3. att nyttja sina konstskickliga fingrar till att själfva förfärdiga skärp åt sina Företrädesvis magoch hudsjukdomar. Till ylleklädningar väljer man allt efter klädningens färg hvit, créme, blå, rosa, röd eller laxfärgad kaschmir eller bastsiden, till sommarLilla V a t t u g a t a n 1 4. klädningar satin i passande färg. SkärTräffas alla dagar kl. 10 — 11. pets längd bör vara 200 till 300 cm., Behandlar företrädesvis Barnsjukdess bredd 30 till 40 cm. Skärpet FÖRdomar. [1343] ses på båda sidor med en smal fåll och på båda ändarne med broderi. Lätt att utföra är ett ' vackert korsstygnsbroderi i silke eller på satin i 49 Regeringsgatan 49, tvättäkta brodérgarn, hvartill man tråckbehandlar i n v ä r t e s sjukdomar, företrä- lar stramaljen på tyget, utsyr mönstret desvis m a g e n s och t a r m k a n a l e n s (medels massage i förening med medicinsk behandoch drager ut trådarne. Doktor A.
Tersmeden förutsagt och som äfven är sannolikt, att Utsk. icke medhinner att på dessa få dagar i ordentliga §§ utarbeta ett förslag till en ny Riddarh.Ordn., så skulle ju endast några nakna grundsatser blifva af Utsk. upställde. Kunna dessa göras till föremål för R. o. Ad:s beslut? Om de icke kunna det, hvartill tjena de då? Kunna de på förhand nu genast antagas utan att vara i formlig' ordalydelse upgjorde? Icke heller, ty ett sådant beslut skall underställas Konungens godkännande, hvilket icke kan gifvas åt blotta grunder utan åt fullständigt upställda lagstadganden. Afven om R. o. Ad. hade fått en sådan vallag färdig under dessa dagar, så saknades ju i aila fall ordningar för de öfriga Stånden. Hvad hjelper det R. o. Ad. att vidtaga en åtgärd, som icke sträcker sig till de öfriga Stånden, och som således icke kan medföra sakens framgång i det hela? Jag anser visserligen Hr Stjernsvärd hafva haft rätt i sin framställning, att en af det hvilande förslagets väsendtligaste brister är att vallag saknas, men alt nu i elfte timman vilja få en sådan lag färdig, och riktigt pröfvad är ju omöjligt? Sålunda begär man hvad som icke kan ske, eller, om det forsökes, icke leder till målet. Jag hemställer alltså till Frih. Raab och öfrige ledamöter, som yrkat denna åtgärd, om de icke vilja låta den, såsom öfverflödig och onyttig, förfalla. Frih. Tersmeden: Till svar på Hr von Hartmansdorffs 440 Den 8 Februari. anmärkn., att Riddarh.Utsk. skall till Ståndet ingå med några grunder, som af Ståndet icke skulle kunna behandlas, får jag nämna, att så tillgick vid förra Riksdagen då Utsk. inkom med sådana, fastän de icke då blefro af Ståndet gillade. Sådant har skett flere gånger och något hinder derför möter icke i grundlagen. Frih.
»Det var tidigt det», tänkte Jöns Isaksson, som annars tänkt vara den förste på platsen. Han smög sig uppför backen och lade sig på lur. »Derborta – jaha!» Jöns Isaksson stirrade i morgongryningen: der, bakom busken, rörde sig något svart. – Pang! – Ett rop. Jöns Isaksson upp och som en apporterande hund genom snåren – rakt på villebrådstjufven; högg honom i nacken: »Ja, du gjorde det bra, men smörj ska’ du ha!» – och smörj fick han, tills han lofvade bot och bättring och svor att aldrig göra så mer. Då blidkades Jöns Isaksson och började ett förhör med syndaren om hans sätt att jaga och allt dertill hörande. Jöns Isakssons intresse blef dervid allt lifligare och lifligare; till sist upplät han sin mun och sade: »Du är allt hemma, du, i dina stycken. Men – hm! inte ska’ du gå som krypskytt – hm! – du kan ju gå med mej». – Efter den dagen voro de ständiga och trogna jagtkamrater. Jöns Isaksson ville aldrig höra talas om den der orrjagten, då han fick jägaren i stället för fågeln; men hans trogne drabant och beundrare berättade gerna historien och skrattade hvarje gång helt godmodigt åt sitt missöde, menande att Jöns Isaksson var allt en karlakarl ändå. Som skytt hade Jöns Isaksson icke sin like i hela provinsen; hans träffsäkerhet gränsade till det otroliga och många voro de pris och hedersskänker, han dermed förvärfvat. På långa vägars omkrets firades icke en skyttefest, egde ingen klappjagt rum utan att Jöns Isaksson var med, och Skåne egde väl icke många verkliga jägare, som icke kände hans namn. – Fina herrar från städerna kunde i veckevis ligga ute hos honom för att jaga. Bland hans gunstlingar fans en ung läkare med ett muntert lynne och en säker hand. Denne unge man hade en älsklingsidé: att få se Jöns Isaksson skjuta en bom; och för att nå detta mål lade han ofta an på gubben i dryckesväg, fast utan resultat; ty Jöns Isaksson var en måttlig man, fast han hvarken var goodtemplare eller kostföraktare.
Vid elementarläroverken haiman antagit den lista maj såsom flyttningstid och följden deraf har blifvit, alt en afflyttande lärare vanligen icke läser den sista terminen utau skaffar sig en vikarie eller också uppskjuter han sin flyttning intilldess terminen är slut, hvarigenom olägenheterne af denna olämpliga flyttningstid undvikes. Då den visat sig så otjenlig der den finnes, hvarföre skall den då införas på andra ställen. Jag anhåller om ålerreraiss af betänk, i denna punkt. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: De olägenheter, Hr von Hartmansdorff, anfört, ronde skollärares flyttning den 1 maj, hafva icke undgått Utskis uppmärksamhet. Men del var nödigt, att en viss tid för tilloch aflyttningarna bestämdes, emedan sådane skollärare antingen genom transporter till andra för dem förmånligare beställningar eller ock, om de åro prester, genom befordran till sasellani eller pastorat, stundom ombytas. Utsk. ansåg således att någon tid borde vara bestämd för flyttningen och Dt! n 29 Maj. 177 och densamma icke böra ske olika tidigt på olika ställen, hvarigenom ännu större svårigheter ån dem, Hr von Hartmansdorff uppgifvit, kunna uppkomma, i allmänhet då en lärare blifver anställd vid en folkskola och der finnér sin utkomst, qvarblifver han der, sä länge krafterne det medgifva, men i annat fall måste lian söka sig till en annan skola, hvarest inkomsterne kunna vara högre. Då författningen medgifver, att klockarebefattningar fä med skollärarebefattningar förenas och inom de fleste församlingarna skollårarnes inkomster äro inskränkte, och föreningen således af behof, så påyrkade PresteSlåndets ledamöter inom Utsk., alt den 1 maj skulle bestämmas såsom flyttningstid för skollärare för att blifva samtidig med den för klockare bestämda.
Rödjande, svedjande och kolande fortfara lika förbistrat som i Konung Olof Träteljas tid, och de olycklige bekymmerfull syndare, som antingen genom sine fäders eller egen vårdslöshet bortmistat Sin skog, stjäla med ifver och utmärkt skicklighet från andra som sökt och hunnit bespara och behålla sin egen, hvarigenom ock sluteligerj en allmän för störelse skall uppkomma. Att uppräkna alla de sätt hvarigenom skogarne misshandlas cch förstöras, blefve alltför vidlyftigt att beskrifva. Jag är säker att hvarje kunnig och uppmärksam Landthushållare sedt och känner dem alla. Här är för mig endast den vigtiga fråga att framställa, huiu och på hvad sätt kan detta onda afhjelpas? skogarne bevaras, fredas och besparas , på det man i framtiden icke måtte blottställas för oberäkneliga olägenheter och försättas i den bekymmerfulla ställning, att i Nordens kalla climat vara uturståndsatt att freda sig för kölden, bereda sig föda, och förädla jernet till våra vapen? Jag får derföre vördsamt yrka. 1:0 Att lagen mot skogsåverkan måtteskärpas, och att stöld å den olästa egendomen Skogen, måtte bestraffas i likhet med inbrottsstöld. 2:0 Att uppsigteo öfver skogarne måtte Den 15 Februarii. blifva sträng och allvarsam, samt kraftiga åtgärder vidtagas till skyddande af denna både allmänna och enskilta egendom. 3:0 Att skogsplanteringen måtte uppmuntras och belönas med prasmier, eller sådane privilegier som i framtiden kunna skänka idogheten och omtankan någon nytta och fördel. 4:0 Att hägnader af 6ten och jordvallar till besparing af skogen, måtte genom lämplige författningar åläggas hvarje jordägare att årligen uppföra. 5 :o Att våra skogsallmänningar som till skoglöse hemman till årlig utsyning anslagne äro och ej till kronans behofver tjenlige, måtte i stället för till utsyning, hvilken alltid missbrukas, blifva indeldte till de hemman som def utsyningsrätt äga, med förbehåll, att under strängt ansvar vårda och årligen å de medtagne tracterne plantera eller uppbreda den der uppväxande unga skog.
Ränte-kämmarens hufvudbok, granskad i Kongl, Kammar-rätten för det år denna revision omfattar, utan att någon anmärkning dervid förekommit, har icke eller föranledt till någon erinran af Revisorerne, sora, lika med föregående Revisorer, anse sig böra uttala ett erkännande af den synnerliga ordning och noggrannhet, hvarmed ej mindre nämnde hufvudbok, än ock Kongl. Stats-kontorets öfriga räkenskaper befunnits vara förda. Med hänvisning .till de yttranden, som i föregående årens revisionsberättelser förekomma, beträffande det Katnereraren J. Th. Spongberg lemnade särskilda nådiga uppdrag, att upprätta formulärer för rikets räkenskaper, få Revisorerne rörande fortgången af nämnde arbete meddela, att samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande numera ut - Bil. Litt. A. till 1862 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 5. Sammandrag öfver samtlige i 1860 års riks-hufvudbok ingående medel. Debet. Ingående balans'. Statsoell Riksgälds-medel. Diverse medel. Medel, hvilka i riks-hufvndboken endast upptagas i balanserna. Summa. Credit. Ingående balans: Öfverlevereringar Återstående utgifter Skulder Statsoch Riksgälds-medel. Diverse medel. Medel, hvilka i riks-hufvudboken endast upptagas i balanserna. Summ». Inventariers värden Behållning af spanmål Litt. B. till 1862 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 5. Debet. Ingående balans: Fondens behållning vid 18(30 års början, bestående af: Behållning af spanmål och proviant 82,392: 17. Dito af bergseffekter 665,544: 94. Utestående krono-uppbörd den 31 December 1859: Fordringar: Hos riksgälds-verkets fond: Återstoden af 1812 års statsfyllnadssumma 675: Efter afdrag af: Öfverlevereringar 6,742: 97. Återstående utgifter, enligt riksstat 342,755: 3. Skulder: Till ordinarie statsregleringsfonden:'
sig tiden gick förvandlades böcker, de d e r a s lilla käcke att försäkra lifvet, j a, i själfva verket v o r o uppdragen, så väl k u n d e spara det. » finge icke vid sågo gladdes Sanningen togo de strängare än någonsin; ängslan han icke blefve sonen människa dåligt lynne, de talade aldrig förkroppsliga Om Allt kerna måste då af allt d e t b ä s t a, det, m a n k u n d e j u så väl bevara det. t i d p å sig att äfven förbereda bara föräldrar en jultiden köpte vore vänta, med, det, själf. tungt, det vara glädje. sig vid kunde de; kunde göra det! » andra, de de och dubbel hvem vet, o m emottagande. De het Gossarne m å s t e härdas o c h lära sig tidigt barnet såge att d e världsmedborgaren å andra sidan skulle de få omsorgsfull du kom uppsköto denna? Man här för g o s s a r n e, mycket » Hör du, » » hur kan ansvaret för en n y dem nästan dem uppfostrar men gode gjorde först hafva uppfostrat Och föreföll de fullproppas goda och på det sättet, t ä n k, o m Ty vara skyldig. skulle ofta det köpte resa barnet När skulle måste j u blifva på af d e m, p å i n g a v i l l k o r; aldrig kloka. skulle möjlig lärdom, t y det skadar kvinnligheten; förstående eftersom till h v a r a n d r a, skulle ärenaturinstinkt, hos hos mot af heller för finnas stränga föräldrarne tack Ej Och icke de som någon yrken de finge föräldrars våldsamma enkelt flickorna bli grannlåtsdockor kalla sina b a r n; den denna måste s a m t a l a d e m y c k e t ofta o m sitt b a r n, beslut den att hvarandra. till o c h m e d om sig, naturligtvis, m e n lystnad, oumbärskulle det blott icke vara, m a n blott dröfvade, 1897 Aritmogryf. Idun Stockholm, N:r 9 (324) Fredagen den 2 m a r s 1894. Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. pl.