Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom tror jag att det gifves ett skäl, nedslående måhända, men likväl sant, hvarföre man måste göra antalet af ledamöter mindre i den öfre kammaren, nemi. att då man af dem fordrar högre egenskaper, har man äfven svårare alt finna så mänga individer. Samme talare har, såsom ett skäl alt förkasta Hr Åkermans förslag, yttrat, att de grunder, hvarpå Const.Utsk:s förslag sig stödjer, hafva af R. o. Ad. blifvit godkända, icke allenast vid föregående rikdagar, ulan äfven vid denna. Jag erkänner, att detta -skett vid föreg:de riksdag, men det är mig icke möjligt att återföra i minnet när sådant skulle skett under denna riksdag. Skulle man dit vilja tyda beslutet d. 28 Äng., så får jag deremot protestera. Det är för mig, oell säkerligen för mänga, angeläget, altman icke mätte söka förvilla nationens ögon derhän, all alla som deltogo i detta beslut, dermed skulle hafva ovillkorligen förklarat sig för representationens bildande pä fem Ständ. Detta beslut innebar endast ett förkastande af det från förra riksdagen hvilande förslaget. Slutligen hafva åtskilliga talare anfört, alt detta sträfvande till en förändrad nationalrepresentation vore, om icke förräderi, åtminstone ett försök att upphäfva det n uvande samhälsskicket, att försvaga Konungamakten och mera dylikt. Jag ber att här högtidligen få förklara, att, långt ifrån att af sådana afsigter yrka en förändring, yrkar jag den derföre, att jag är innerligen och uppriktigt de monarkiska principerna tillgifven, och derföre att jag anser ett återgående på denna bana, och under den splittring i sinnena, som för närvar, äger rum, skulle blifva, minst sagdt, den största påkänning för det monarkiska statsskicket. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr:
Hr Gr. o. Landtm., som härvid erinrade att R. o. Ad. icke återremitterat, ulan afslagit lista mom. af denna §, samt derjemte beslutat, alt prival-bankerne borde erlägga bevilln. efter samma grund, som i nu gällande bevillms-förordn. finnes stadgad, yttrade derjemte att jemväl vid sådant förhållande syntes nödvändigt, att R. o. Ad. nu antingen fattade beslut om ifrägavar. §:s redaktion, eller också för vidtagande af den rättelse, hvartill R. o. Adis röride lista mom. fattade beslut borde föranleda, återremitterade de öfrige momme. Frih. Palmstjerna: På del att icke möjligen något misstag mätte äga rum vid redaktionen af denna §, så anhåller jag också, att den måtte .återremitteras med anmodan till Utsk., alt rätta ordalydelsen efter det beslut, som R. St. fattat. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge 2, 3, 4 och 5 momme af 35 § böra återremitteras till Bevilln.Utsk. för vidtagande af den rättelse i samma §, som af R. o. Adis beslut angide bevillnin af privatbanker påkallades, blef denna propos. med ja besvarad. § 37. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt R. o. Ad. afslagit 37 § samt fästade derjemte uppmärksamheten på denna §:s omedelbara sammanhang med den nästföljande §:n hvilket ej syntes medgifva alt den förra afslogs utan att den sednare förfölle. § 38. Frih. Palmstjerna: Då den 38 §. egentligen blott härleder sig från den 37 §, och då R. o. Ad. i afseende på 37 § redan fattat sitt beslut, att afslå densamma; så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte, såsom en följd deraf, besluta att äfven § 38 skall afslås. R. o. Ad. afslog den ifrågavar. 38 §. § 46. Frih. Palmstjerna:
Utskotten hafva ock derigenom förekommit vådan af coursens hastiga förbättring och jag tillstyrker så* ledes hvad Utskotten föreslagit, ty, om roan vill saken, måste man vilja medlen. Den, som i framtiden vill hoppas, att få en realisation, mäste vil*, ja medlen dertill, och det enda är, att Banken får inlösa silfver efter en bestämd cours. Jag anhålleratt Ridderskapet och Adeln täcktes ihogkomma, att jag här blott talar om den i detta Betänkande nämnde silfverinväxling för nya sedlar, ej om det silfver-uppköp , som skall ske för Bankens gevinst, och som måste göras efter dagens cours. Skulle ej detta ske; tror jag, att realisationen komme att uppskjutas, som en värd Leda-t mot yttrat^ till våra Barnabarns efterkommande. Herr Mannerstam, Johan: Den förevarande discussionen synes närmare utmärka 5 hvad jag i går tog mig friheten nämna, men då ej ansåg mig behöfva fullständigare utveckla, emedan det föreföll mig oemotsägligt, att nemligen detaillefrågorna af sammansatta Utskottens Financeplan stå i så nära samband roed hufvud-grunderne, Den 15 Julii e. ni 839 att de icke lämpligen kunna, utan i ett sammanIlang, pröfvas och återremitteras eller slutligen afgdras. Jag kan icke neka,' ätt det forsta alternativet uti det bifallna Betärikandet är mera enligt med den plan, som af Utskotten blifvit uppgjord ; helst den grund , som bestämmes för en framtida realisation, bör blifva densamma, som för silfver-inväxlingarne utsattes, om ändamålet, som sökes , eller stadga i myntvärdet, möjligen skall kunna vinnas; men sedan det andra, alternativet nu blifvit antaget, uppstår den frågan, hvad beslut som bör. fattas angående silfver-inväxlingen. I afseende på denna fråga får jag först nami? na; att Betänkanderne N:ris 21 och 22 äfven synas stå i nära sammanhang med hvarandra.
- a l ~ i l l a Djnrskydds.föi * eiiiageiisa uppfostrande verksainhet är icke lyckligt illiistrerad g eiiom de unga iiledleinmarrias upptriid.ande vid saiuinan koiiisteii, da bariien yttra sig ined allt för ~ngclzen själfkiiusla, soin t. ex.: wjag liar sa.$ iniii iiioi., a t t jag aiiser det oriitt, a t t l i o n ~ o. s. v. A t t dkr x oologiska riaiiiii fö~ekorniria af ven meddela (len latinska ben8ii1iiingei.i alB .., ' nog riktigt, men alla sådana uppgifter böra vara fullt exakta och inga tryckfel (som har Emeriza i st. f. Emberiza) få kvarstå. Ofversättningen är ovanligt ledig och i betraktande af det behjärtansvärda s ~ f t e t kan man ju önska, att boken mhtte. : f en vid sträckt spridning. Clover. En berättelse för flickor af Sz~an. CoolEdge. Ofversättning från engelskan. Pris l y j o. ~ICaty » är en gaminal bekant sedaii flere å r tillbaka. Vi lra lart kanna » lCaty i hemmets och vi lia till sist fatt veta,:) hvad hon gjorde sedan » - hon gaf bort sitt hjärta åt en mycket dnktig och förtrafflig sjöofficer. När Katy lämnade Iieniniet, blef det heiines yngre syster Clover, som skulle fylla den toinina platsen hos far och syskon. Clover gör det på ett förträffligt sätt, utan att på iiilgot vis söka efterapa syster Katy; hon ar rida mer Iniitig och oförfärad än sin syster. Det ar egentligen i den fjamaii västern, i (. ' olorado, vi lära kanna Clover. Hennes yngre broder, Filip, miste niiidigeii för sin halsa vistas ett år i ett bergland - f$ liögfjällsliift - och Clover ledsagar sin bror till vastern. Resan dit och vistelsen i S: t Helen ar friskt, varnit och roligt teckiiad.
(TIGS. Ä.> Berörde Utlåtande, hvaruti Utskottet tillstyrkt, att till förre tillförordnade Öfver-Corn missal?ien Pehr Isaac Åhman må, lills vidare, från Riksgälds-Contoret utbetalas en årlig Nådegåfva af 3oo R:dr Banco, har blifvit bifallet af Preste-Ståndet, afslaget af Borgareoch Bonde-Stånden samt å— lerremitteradt från Bidderskapet och Adeln, med anmärkningar af Grefve Horn och Herr Dalman, hvilka, med afseende1 å Ahmans personliga förhållanden, ansett olämpligt att honom tilldelas någon Nationa I-belöning, samt således yrkat afslag å Utskottets Betänkande. Utskottet har, med föranledände af dessa inom Ridderskapet och Å— deln gjorda anmärkningar, icke funnit sig föranlåtet ira frångå dess förra, här ofvan upptagne tillstyrkande, utan får. detsamma till RiketsStänder» bedröfvande ånyo framlägga.. Stockholm: den 1 April i833v StMS-Uishttett Memorial A': o 4^8. Ankom till Exp.-Utsk. den a April. Memorialj t anledning af erhållen återremiss å Utskottets Utlåtande N:o 4]9- (RGS. A.) Ifrån Bonde-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess under N:o 4*9 afgifna Utlåtande, i anledning af väckt motion om de vilkor, hvarpå Fullmägtige i Riksgälds-Contoret ega att upptaga lån; men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Ulåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet den 12, och af Borgare-Ståndet den 17 sisth Mars, anser Utskottet, till följd af 78 §. Riksdags-Ördningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den i> April i835. STOCKHOLM, i835, hos J. A. Wutoeif.
Då den inskränkning, 2 kap. 5 § kyrkolagen i förevarande hänseende medgåfve, så helt och hållet blifvit förbisedd, att alla slags kungörelser uppläsas i omedelbar följd med de Kongl, påbuden, samt detta publicerande på landsbyggdeu urartat Lill ett andaktsstörande missbruk, hvilket under vissa årstider, då kungörelser hopas i större mängd, orsakade en sådan tidsutdrägt med sjelfva gudstjensten, att en längre tid derför åtginge än för en vanlig predikan, ansåge motionären en gräns för detta missbruk vara af behofvet högeligen påkallad. I anledning häraf och då ett vigtigt stöd för en lika allmänt önskad som lätt verkställbar förändring i detta hänseende förefunnes uti komitterades för kyrkolagens öfverseende ”förslag till kyrkolag och serskilda lagar rörande kyrkoväsendet samt kjMkostadgar”, har motionären hemställt, att det derutinnan framställda speciella förslag ”om kungörelsers afkunnande och vård” måtte, med några få, härnedan anmärkta, förändringar, till Rikets Ständers ompröfning och Bih. till B. St. Besv. och Ekon.-Utskms Betänkande, iY:o 14. bufvudsakliga antagande framställas; varande det åberopade förslaget så lydande: ”§ ”De kallelser, påbud eller beslut, hvilkas uppläsande från predikstolen grundlagen bjuder eller Konungen serskildt anbefaller, skall prest afkunna, innan han, efter slutad högmesso-predikan och bön, från predikstolen nedgår” ”Alla andra författningar, påbud eller kungörelser, hvilka offentlig myndighet till församlingens kännedom meddelar, skall prest i kyrkan afkunna genast efter hÖgmesso-gudsljenstens slut. Lag samma vare om enskild mans kungörelse, dock att den, om personer derigenom sammankallas för annat ärende än bouppteckning, auktion eller auktions-uppbörd, skall vara af offentlig myndighet påtecknad, så ock prest derföre ansvara, att sådant ej må i kyrkan offentligen uppläsas, som till allmän förargelse leder.
Det är nemligen ej antagligt att. bland de utaf skiftesdelegarne föreslagne flere Landtmätare, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle förordna den mindre lämplige framför den lämpligare, der verkliga hinder för den sednares förordnande ej förekomme; och ej heller att, dä de mera erfarne och förtjente samt derföre jemväl mera kände Landtmätarnes tid vore hårdare anlitad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle underlåta att förskaffa jemväl de yngre och för allmänheten mindre bekante Landtmätarne tillfälle till verksamhet. Utskottet föreslår således att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att 2 kapitlets 1 § Skiftes-stadgan, sådan den lyder efter Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, må erhålla följande förändrade lydelse: Ansökning om förordnande för Landtmätare till förrättande af laga skifte eller annan landtmäteriförrättning skall inlemnas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, och bilägges dervid, då laga skifte är i fråga, en förteckning på hemmanen i skifteslagef, deras natur och egare samt de sednares vistelseort. Ar ansökningen ej underskrifven af samtlige i förteckningen upptagne delegare i skifteslaget, bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med föreläggande af viss kort tid, och vid äfventyr af (orklaringsrättighetens förlust, infordra delegarnes yttrande i afseende å den förrätt - Siammans. Statt-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 29- 11 ningsman de önska. Åro samtlige delegarne i detta afseende ense, eller angar förrättningen blott en persons rätt, utfärde Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genast förordnande för den föreslagne Landtmätaren, der denne, enligt hvad särskildt är föreskrifvet, eger landtmäterigöromål pä eget apsvar förrätta, och annat hinder emot ansökningen ej möter.
Kongl. Maj:t, som i Nåder gillat de af Stats-Contoret härvid i underdånighet yttrade åsigter, öfverlemnar nu till Rikets Ständers pröfning och bifall följande förslag, till afhjelpande af de olägenheter, som vid spanmålsräntornas emottagning in natura kunna för Statsverket uppkomma: 1:0 alt vid de årliga markegångssätlningarne må, till rättelse för räntegifvare och räntetagare, bestämmas minimi-vigten å hvarje spanmålssort, samt tillika i Markegångs-Taxan utmärkas sädens öfriga beskaffenhet efter de allmänna bedömanden, sorn legat till grund vid prisens bestämmande,} äfvensom att räntegifvare må vara förbunden att från damm, stof och frön rena sin säd, så vida densamma för afradsgild skall kunna anses; 2:0 att det uti 48 §. af Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 2g Junii 1^52 stadgade afdrag af 4. lösa kappar per tunna, då liad eller torkad säd af räntegifvare levereras, må förhöjas till ett belopp, som motsvarar omkostnader och arbetslön vid spanmålens torkning, samt derutöfver lemnar någon lämplig vinst åt producenten, och förordnandet härom intagas i de årliga markegångs-taxorne, samt att, genom en allmän Författning må stadgas ett visst förhållande emellan riad eller torkad och oriad säd vid emotlagningar eller ullevereringar för Kronans räkning; och 3:o alt, under tillämpning i öfrigt af de vid sista Riksdag beslutade och af Kongl. Maj:t i Nåder gillade grunder för dispositionen och förvaltningen al Kronans spanmålsränlor, ej mindre den räntesäd, sorn för Statsverkets årliga behol icke erfordras, än äfven häst-vacance-spanmålen, då Kong!.■ MajusNådiga Proposition N'.o T försäljning deraf finnes af nöden, må, till undvikande af ökade kostnader genom magasins-utgifter, afskrifnings-procent m. nr., kunna, då omstämlig heterne sådant fordra, afyttra* älven till lägre pris än den för Hvarje ort fastställda markegång, eller från* 12 till högst 24 sk.
Uti sitt sedermera afgifna Betänkande har sistnämnda Kommitté, dels med afseende på befintliga terrängförhållandeu samt behofvet af en lättare kommunikation för den ej obetydliga bruksrörelsen i vestra delen af Nerike, dels ock för att i möjligaste måtto förkorta den blifvande järnvägsförbindelsen fiiyi Wermland och Norrige både till Stockholm och Göteborg, ansett banan böra utgå från vestra stambanan vid Djupbäcken i trakten af Porla; och då i Norrige företagna ytterligare undersökningar rörande utsträckningen lill riksgränsen af den frän hufvudbanan mellan Kristiania och Eidswold utgående jernvägen till Kongsvinger bekräftat 1855 års Jernvagskommittés antagande alt de Svenska och Norska banorna borde sammanträffa på riksgränsen nära Eda glasbruk, hur Kommittén funnit sig sakna skal att härutinnan föreslå någon förändring, helst några betydande lokala svårigheter icke heller på Svenska sidan mota för banornas sammanbindande vid nämnda ställe. Kommittén har derföre låtit utstaka och afväga nordvestra stambanan mellan berörde ändpunkter förbi Hasselforss, Svartå, Ölsbodu, Degeforss och Björneborgs bruk till Kristinehamn samt vidare förbi Olmehärads, Wäsehärads och Fogelviks kyrkor till Skottkärrs lastage plats och Karlstad, på sidan om studen, hvarifrån banan framdragits i nordvestlig rigtning öfver Norselfven vid södra ändan af Frykarnes vattendrag, förbi Frykeruds och Boda kyrkor, öfver sjön Wermeien och den deruti belägna Hästön till Arvika vid nordliga ändan af Byelfveus segelled. Från Arvika sträcker sig linien förbi Kyrkbyn, öfver Jösse elfven nära Rud, utmed sjön Flagans vestra strand, öster om Bysjön, förbi Eda bruk till riksgränsen utmed Wrangselfven. Denna stambanans rigtning afviker obetydligt från den af 1855 års Jernvägskommitté föreslagna; och utgör banans hela längd 19 mil 26,000 fot.
Konstnärens lif är uslare på jorden än den fattigaste skoflikares. Denne betalar man för sitt arbete och lämnar honom i fred dervid. Men den som vågat förråda Gudomligheten han bär inom sitt bröst, honom tro sig alla berättigade att öfverfalla, klandra, rätta, mästra. Hans lif är en oändlig kamp med verlden, sig sjelf med. Ju högre mål, ju större kamp ju större kamp, ju härligare seger. Och när han gjort sitt bästa när han vakat och kämpat och arbetat, och likväl hans verk ej lyckas hvad återstår? Edvard. Aline. Edvard. Aline. Att göra bättre! Att icke vara så ömtålig för några sår, utan våga sig ånyo i kampen och fullborda segren. O, Edvard! huru skönt, hur ädelt är ej konstnärens mål, hur värdt att lefva för till sista andedraget! Må han äfven förbli fattig. Må samtiden ej rätt uppskatta hans förtjenst, det har vederfarits de ädlaste och största den gör sig dock väg en gång, och välsignar menniskolifvet i mångfaldiga riktningar. När menniskan vill fastna i de jordiska bekymrens mull, då upprullar konstnärn för hennes blickar lifvets idealer, och påminner henne om sitt ursprung och sitt rätta hem! Så står han i verlden ett medlare-ord som försonar himmelen och jorden 11 och låter evighetens ljusstrålar tränga igenom vår töckniga verld. O, Edvard! hvilket härligt mål att lefva för!! Edvard. Härligt i sanning Aline! Men du glömmer den svåra törnbeklädda stigen dit. hört honom? Han var god mot mig. Aline. Mins du Bernhard Crusell? Edvard. Hvem mins ej honom som Aline. en gång Nå väl! Han gick fram på denna törnbeströdda väg. Han var fattig en gång som du, hade motgångar som du, men han kämpade med dem och segrade. Så blef han en af sitt fosterlands älsklingar, och spridde lif och hugnad så i de högas som i de lågas boningar. Ty ädelt använde han sin konst, sin Gudagåfva.
Då Utskottet i 7:de punkten föreslår, att, i hvad som rörer penningars insättning för räkning i VexelBanken samt orofäring från den ena räkningen till den andra, det hittills brukliga Expeditionsoch Bokföringssättet hufvudsak ; ligen må bibehållas, med de förändringar, som blifvit en följd af de större Sedelvaleurernes emottagande lika med småsedlar uti Bankens Cassör, så hade jag trott, alt den värde Talaren deraf skulle funnit ytterligare t 60 Den 1 Februarii f. in. garantier deremot, att fråga ej vore em en större omstöpning i Bankens inre organisation. Jag vet, att Utskottet tillstyrkt det näsrot definitivt beslut i afseende derå nu ej måtte fattas, utan endast föreslagit, alt till BancoStyrelsen borde öfverlemnas att under tiden göra hvad den kan, för att förbereda nödige förenklingar; men ej ingått i några definitiva föreskrifter i afseende härå. Slutligen har Utskottet föreslagit att, i afseende på detaillerne af vexling, expedition och bokföring, Fullmägtige uppdragas att vidtaga sådane åtgärder och stadga sådane föreskrifter, som pröfvas bäst uppfylla det åsyftade ändamålet samt medföra de säkraste controller. I anledning af den häremot framställde anmärkningen, att detta alltför generella stadgande borde utbytas mot sådana allmänna föreskrifter, såsom hittills ägt rum, får jag endast nämna, hvad jag förut antydt, att det är alldeles olämpligt att Ständerne befatta sig med att i alla dessa fall lemna bestämda föreskrifter. Det är icke möjligt för Ständerna att bedömma alla förhållanden; och det är icke en gång möjligt för BancoUtskottet under en vanlig Riksdagstid, utan att frånskilja sig alla andra göromål.
Bifölls. 42 punkten. Bifölls. 44 punkten. Bifölls. 45 punkten. Bifölls. Carolinska Medico-chirurgiska Institutet. 46 punkten. Första tillstyrkandet under litt. a. godkändes, utom det att lönerna för hvar och en af dc 8 Professorerne bestämdes till 5,000 R:dr Riksmynt. Andra hemställan under litt. a. bifölls. Hemställan under litt. b. godkändes. Tillstyrkandena under litt. c., d., e. och f. biföllos. Barnbördshusen. 47 punkten. Bifölls. 48 punkten. Bilölls. Orthopcediska Institutet. 49 punkten. Bifölls. 50 punkten. Bifölls. Veterinär-inrätlningarne i Riket. 51 punkten. Bifölls. 52 punkten. Bifölls. Vetenskaps-akademien. Lades lill handlingarne. 54 punkten. Bifölls helt och hållet. Vitterhets-, Historieoch Antiqvilets-akademien. Lönen för Akademiens Sekreterare bestämdes til! enda ,t 4,500 R:dr, så att allenast 2,020 R:dr 50 ore skulle i stat uppföras i detta hänseende. 56 punkten. Bifölls. 57 punkten. Bifölls. Akademien för de Fria konsterna. Bifölls. 59 punkten. Bifölls. 60 punkten. Bifölls. Musikaliska Akademien. 61 punkten. Bifölls. Naturhistoriska Museum. 62 punkten. Bifölls. Med afslag å Utskottets hemställan i 63 och 64 punkterna, beslöts, att aflöningen för Naturhistoriska Riksmusei Intendenter och Konservator borde utgöra, för hvardera af de 2 äldre Intendenterna 3,000 R:dr, för hvarje af de 3 yngste 2,500 R:dr och för Konservatorn 1,200 IV.dr, allt på sätt Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition, om anslag till Naturhistoriska Riksmuseum, äskat.
Vår Herre är kanhända litet barmhertigare än de talare som yttrat sig mot remiss af motionen, och genom Dess godhet skulle väl möjligen de arma värnlösa finna räddning; men skulle en sådan, hvarje hjerta krossande, händelse inträffa, så vill jag åtminstone förklara, att jag icke haft någon del deruti. Äran deraf lemnar jag åt de Hrr som äran tillkommer. Hr von Troil: Jag skulle visserligen icke ännu en gång upträda i denna fråga, om icke den siste värde talaren med så mycken lietta förklarat, att af Komiterades år 1850 till K. M. afgifna betänk. ingen uplysning kunde vinnas i afseende på Barnhusets financiella ställning. Jag ber då alt få tillkännagifva, att jag af en här närvarande person, som häst torde vara i tillfälle att bedöma saken, efter han deltagit i komitéens öfverläggningar och beslutets upsättande, erfarit, att komiterade, icke blott fullständigt utrett Barnhusets hela tillstånd, såväl till inkomster som utgifter och dess deficit, utan äfven hos K. M. föreslagit alla de åtgärder som sedermera blifvit vidtagna, äfvensom upgjort förslag lill det reglemente som K. M. sedan sanktionerat. Jag har endast velat lemna dessa uplysningar, på det alt Hr Rosenblad må finna, att mina upgifter torde i della fall mera öfverensstämma med verkliga förhållandet, än den värde talarens. För öfrigt hyser jag kanske lika stora sympathier för Barnhuset sorn Hr Rosenblad, men tror likväl, att grundlagens stadgande bör blifva en sanning, och anser icke Riksd.Ordnrs 56 § vara en §, som efter hvars och ens enskilda tycke kan utdragas eller hopsnörpas, d. v. s. som vid vissa tillfällen kan gifva anledn. lill remiss, och som man vid andra tillfällen kan begagna för att vägra en sådan, utan alt man måste tillämpa denna § lika vid alla tillfällen. Derföre anser jag R. o. Ad. handla orätt, om remiss nu medgifves, då R. o. Ad. på grund af samma § vid så många föregående tillfällen har vägrat remiss, der skälen kunde hafva varit lika talande och giltiga som nu. Hr F åhrscus: