Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom verkställigheten häraf och geRom den af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag föreslagna sammanflyttning af alla StatsDepartementens Expeditioner uti ett enda hus, förmodar Utskottet, att en både lämplig och tillräcklig local för Riksgälds-Contoret skall, inom något af Statens nu egande hus, kunna erhållas, i hvilket fall således antalet af dessa hus icke skulle för ifrågavarande ändamål behöfva ytterligare ökas genom en ny egendoms inköpande. För denna förmodan anser sig Utskottet kunna hemta en serskild anledning från Kongl. Majrts, vid Riksdagens början, meddelade Nådiga förklarande i afseende på en förestående förenkling af den inre förvaltningen; hvilken förenkling möjligtvis äfven torde komma att medföra en framtida minskning i behofvet af embetsrum för de förvaltande Verken. För öfrigt och i allt fall synes närvarande tidpunkt, då högst betydliga förändringar i Riksgälds-Contorets verkningskrets och åligganden blifvit ifrågaställde, vara mindre lämplig för bestämmandet af beskaffenheten och tillräckligheten af den local, som för framtiden skall motsvara behofvet af utrymme för detta Verk. I betraktande af nu anförda omständigheter, och då härtill dessutom kommer, att Utskottet vid tagen kännedom om husens läge och beskaffenhet m. m., funnit mer eller mindre väsendlliga betänkligheter emot lämpligheten, för oftanämnde ändamål, af någotdera utaf de hus, hvarå försa 1 jningsanbud blifvit lill Utskottet ingifne, så och enär Utskottet deremot erhållit - Stats-VtsJcoltets Utlåtande, N:o 211, 9 hållit anvisning på ett annat, framlidne Commerce-Rådet L.
I afseende på vidsträckheten af denna rätt var 1847 års förslag, på sätt redan är antydt, i så måtto afvikande från gällande lagstiftning, att dels någon skilnad ej blifvit gjord å beskaffenheten af den handtering, till hvilken förlaget lemnats; dels ock, med afseende derpå att allt förlag, till hvilkendera af ifrågavarande näringar det gifves, hade till syftemål att sätta idkaren i stånd att densamma utöfva och bedrifva; att för alla sådana näringar, utan afseende å deras skiljaktighet eller idkarnes olika stånd, fordrades inventarier oeh redskap, och för de flesta äfven råa ämnen, såsom nödiga förlag till tillverkningars åstadkommande eller yrkets utförande; och att slutligen beträffande bruk, fabriker och andra dylika inrättningar, deras egares fordringar hos arbetare eller andra för sådana förskott i penningar eller varor, som till inrättningens drift blifvit gifna, jemväl i viss mån kunde anses hafva genom förlaget och för handteringens skull tillkommit, — förmånsrätten i allmänhet utsträcktes till de flera nyss uppräknade föremål. Det var dock endast i vissa fall, som förslaget innebar en utsträckning af samma rätt. Deremot inskränkes den i flera hänseenden; och då antaglig grund saknas till de skiljaktigheter, som i denna del förefinnas i gällande lagstiftning samt föreslagna bestämmelsen härutinnan innefattar en säkrare ledning för urskiljande af den egendom, deri företrädesrätt eger rum, än den som är lemnad i de särskilda oftast obestämda stadganden, hvilka nu måste följas, lärer, då berörda bestämmelse hvilar på rättvisans grunder, någon betänklighet emot antagande deraf ej heller böra uppstå.
Rörande Bankens vaktbetjening, som sökt visa, att dess löneinkomst, vida understigande hvad som för närvarande betalas för karldagsverken i hufvudstaden, vore alldeles otillräcklig för tarflig bergning, åberopade Fullmäktige Understyrelsens infordrade yttrande, hvaruti anföres, bland annat, hurusom det för närvarande ålåge hvar och en af Bankens kammardrängar, att på särskilda tider, men sammanlagdt nära en tredjedel af året, förrätta ständig vakthållning inom Banko-husen, hvarest de således under nämnde tid måste vistas både dag och natt, och att under den återstående delen af året deras tjenstgöring påkallas hvarje söcknedag från tidigt på morgonen; att tillfällen till extra förtjenst för åtminstone de fleste ibland dem, vid sådant förhållande, vore sällsynta och svårligen kunde åt vaktbetjeningen bereda någon ständigt påräknelig inkomst; att den aflöning, Banken nu bestode kammardrängarne, vore allt för ringa, sedan prisen å de nödvändigaste lifsmedel efter den tid, då nuvarande lönestaten fastställdes, stigit öfver femtio procent, samt att göromålen för denna klass af Bankens betjening, till sin beskaffenhet ojemförligt mödosammare, än deras vederlikar i andra Verk, blifvit genom sednaste organisationen till omfånget förökade. Öfver fjenstemännens och vaktbetjeningens vid Banko-diskont-verkct i Stock - Uanlo-lJiskoltels Memorial N:o 42. 7 holm och Låne-kontoret i Götheborg ansökningar äro yttranden af dessa Verks Direktioner afgifna, innefattande, Banko-D iskon t-Direktionens: att, då en jemförelse mellan de vid Banko diskonten anställde personer samt tjenstemännens och betjeningens i Banken åligganden, enligt
En ledamot har yttrat, att man vid detta tillfälle borde göra hufvudsakligt afseende på den mening, som Borgareoch BondeSttn uttalat, emedan dessa egentligen representerade Svenska folket. Jag deremot tror, att i tryckfrihetsmål är det snarare R. o. Ad:s samt PresteSlts mening, hvarpå afseende bör fästas, emedan dessa begge Stånd mera sysselsätta sig med författareskap och tryckfrihet, än Borgareoch BondeSttn. Jag hoppas således, att R. o. Ad. icke gör mera afseende på dessa Stånds mening, än på sin egen öfvertygelse, hvilken alltid bör vara rättesnöret för ens handlingar. En talare har äfven anfört såsom en tröst Den 17 Octeber e. m. för dem, hvilka Iida af tryckfrihetens missbruk, att om juryn förklarar, det man verkligen blifvit förolämpad, innefattar det ali den upprättelse, man kunde begära. Detta påminner mig ett yttrande, hvilket någon fällt om det anfall af cholera, som en annan lidit, nemi. att han haft så verklig cholera, att han aldrig kunde begära henne bättre. Jag anhåller att få instämma i en del af Frih. Ehrenborghs yttrande för Constit.Utsk:s förslag och önskar, att R. o. Ad. måtte godkänna det till grundlagsenlig behandling. Om det skulle i afseende på redactionen vara mindre fullständigt eller felfritt, visar just den meningen i Utsk:s tnemor., sorn af Frih. Cederström blifvit tadlad, att, ora först grundsatsen af Stånden är antagen , det sedermera åligger Utsk. att uppgöra de särskilda bestämdare redactiousförslag, som deraf följa. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag har af en värd talare, till stöd för bibehållande af juryinrättningen och för juryinrättning i allmänhet hört skäl uppgifvas, som jag verkligen icke väntat att få höra, allraminst af den talaren eller från den sidan. Hr Dalman har stödt juryinrättningens företräde på den personliga auctoriteten af Lagcommitte'ens arbetande ledamöters omdöme. Jag hade icke trott, att man på sådant sätt skulle söka stödet för denna inrättning.
En person, som brukas till spion af den ena Statsmagten, kan icke med hvad Kongl. Bref eller Patent som heldst mera anses som hederlig karl, ty sedan det kommit så långt, att man skall behöfva, att med Kongligt Bref bevisa sin ära, så är en sådan bevisning den fullkomligaste molbevisning. En förrädare emot sitt fädernesland kan aldrig mera göra anspråk på någon redlig mans aktning, hvarken i det fädernesland, som han förrådt, eller det han med sitt förräderi gagnat, men det senare landet, hvars fördel han befrämjat, lemnar honom likväl skydd, och uppfyller de capitulationsvilkor han sig betingat, som lösepenning för den ära han afklädt sig. Den offentlige mannen, som talar för det allmänna bästa, om han förnedrar sig till den grad, att han med förgätenhet af den pligt han är skyldig sine medborgare, säljer dess förmåneruppoffrar sine landsmäns frihet och egendom, genom sin rösts lemnande åt magtens godtyckliga vilja, om .34 Den 11 December f. m. l.au derför betingar sig — oell erhåller titlar, stjernor och band; månne han af sine landsmän blir betitlad och benämnd för annat än en fal och föraktlig usling, och månne bandstumparne, i den upplystes och rättsinniges ögon, betraktas annorlunda än —. personen, pcb månne icke banden anses af mindre värde på en sådan usel kropp, än hvad de gälde, då de alntals uppmättes i bandboden. — Ifrån denna synpunkt hafva Rikets Ständer, då de stiftade de lill ändring nu föreslagne Ansvarighetslagar, ganska säkert utgått, och noga beräknat följderna af den rättighet, som nu vill öfverflyttas från den ena Statsmagten på den andra. Ändringen är således vådlig, och följ-, derna kunna blifva oberäkneliga. Hvilken belöning kan en Monark, äfven den mägtigaste på jorden, gifva, sorn öfverträffar — som ens kan compareras med den, alt äga hela Allmänhetens förtroende.
Landet genom en allmän Magazinslnrättning, och deremot hungersi nöd, örn spannmålshandeln öfverlemnas endast åt. den enskilda omtankan. Jag tror tvertom, att hungersnöd kunde blifva att befara , i hänj delse ingen mer än Staten hade förråd, emedan ingen Stat kart deraf hafva tillräckligt till brödföda åt en hel Nation. Öetta kan bevisas med deli minsta calcule. Allt hvad Magazinslnrättningen kunnat disponera, förslår ej till en enda månads underhåll för hela populationen. Vid ett sådant förhållande underställer jag hvars och ens eget omdöme, om det icke är nyttigt, att inrättningen upphör, såsom en allmän handels-anstalt, att dess functioner öfverlemnas till enskilda industrien, åt hvilken till en början man bör bereda förlag, på det ätt säden må kunna anskaffas från ert ort till en annaa, för lirtdrigSste pris. Äfvenväl hafva Utskotten afsett, att enskilda vinningslystnaden ej må taga öfverhand i de orter, dér spannmålsbrist yppas, och att gertom Magaztrters inrättande i dessa orter, spannmålsbehöfvet synnerligen till utsäde r förväg är fyllt till sit nedsatt pris, emot hvad de annars nöd^ Den 2 September fm. 131 igades betala, i händelse hela omsorgen vöre öfverlemnad åt privata speculationer, innan concurrencen hinner blifva fullkomligen liflig. Herr Munck af Rosenskjöld har vidare yttrat, att alla andra näringsidkare kunna sätta hvad pris dem behagar på deras varor, men att jordbrukaren är från en sådan förmån utestängd. Jag skulle tro, att alla varors värde bestämmes genom béhofvet af, och tillgången på degamma. Således kan jag ingalunda in-t stämma med den värde Ledartioten i deh tanka, att spannmålshandelns öfverlemnande åt enskilda speculationen skall verka lågt pria för producenten, och deremot högt pris föt consumentén ; ty jag förmodar, att då det står hvar och en fritt att köpa och sälja efter behag, skall deraf blifva én följd, att corisumehten skaffar sig vahran för så lågt pris, halt jmöjligen kan.
Olägenheterne af Skrå-ordningarnes upphäfvande i andra Länder hade varit märkbara och borde således undvikas ; 2:0 att, då Utskotten antydt, att de år 1823 till Kongl. Maj:t öfverlemnade underdåniga förslag till Författningar om Näringarne icke numera äro i dess helhet antaglige, så hade det tillhört Utskotten att deruti anmärka de brister, som föranledt ett sådant omdöme, emedan det inngfcure en oformlighet, att på samma gång anhålla om. utfärdande af en Författning, som förändring i förslaget dertill begäres. I öfrigt vore de åsigter, som yttras i Hans Janssons vid Betänkandet fogade reservation vida rigtigare än dem Utskotten godkänt, och innefattade egentligen hvad Riket» Ständer uti en underdånig framställning till Kongl. Maj:t borde i detta ämne uttrycka. I händelse åter bifall bärtill ej kunde vinnas, vore Herr Hjärnes, jemväl i afgifven reservation, yttrade mening förtjent af närmare uppmärksamhet. Hä förutan är, för vederläggning af hvad k forsta punkten finnes upptaget, anfördt, att om handelsoch näringsfrihet beviljades, skulle släde.ne, åtminstone vissa bland dem, framstå såsom det starkaste stöd för industrien , un - Lflgsamt Allm. B tiv. och Oecou..Vtihttim Memorial N‘.« 52. 5 en, under det andra möjligen gingo under, men det vore likgiltigt, om man egde flere eller färre städer, då det deremot vore af vigt att capital blefvo använda i näringarna, som eljest icke kunde täfla med utländningen, Skrå-ordningarne lade för närvarande binder i väge» för capitalisten, att understödja skickligheten, hvadan denna ofta saknade uppmuntran. Förlag fordrades alltid i hvarje rörelse, om den skulle stiga till någon höjd och förläggarne skulle i andra rummet åstadkomma afsättning, emedan deras interessen voro mångsidiga. Det vöre en origtig föreställning alt frukta Capitalistens inflytelse på näringarna eller att penningen skulle komma att betyda mer än den lefvande arbetskraften.
M 12, i anledning af väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende pastoraten; M 13, i anledning af väckt motion om kronofogdetjensternas indragning; J\s \4, i anledning af väckt motion om rätt till ersättning för flyttning af hus, som stå på mindre än 100 alnars afstånd från jernväg; M 15, i anledning af väckt motion om förbättrad hägnad utmed Statens jernvägar; M 20, i anledning af väckt motion om inskränkning i allmänhet af tjenstemännens antal, nedsättning af deras löner, indragning af embetsverk, m. m.; och J\° 2S, i anledning af väckt motion om upphörande för Statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd de omhänderhafva. Prot.-Vtdrag den 17 Januari 1866. 125 Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Jemlikt derom förut fattadt beslut anställdes nu val af den nämnd af tolf ledamöter med deras suppleanter, hvilka, jemte ett lika antal ledamöter från hvartdera af de öhiga Riks-Stånden, ega att, vid sammanträde i dag, enligt 103 § Regeringsformen och 64 § Riksdagsordningen, döma, huruvida Högsta Domstolens samtliga ledamöter gjort sig förtjenta att i sitt vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem utan bevisligen begångna fel och brott, likväl kunna anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Sedan Ståndets ledamöter i behörig ordning uppropats och voteringssedlar aflemnats, befunnos, vid dessas öppnande, följande hafva blifvit utsedde: Till Ledamöter i nämnden:
Ett annat kan icke tänkaS: och dä mäste ju Riksens Ständers mening hafwa warit, att hwar och en mätte äga tillfälle, att derwid göra nödiga anmärkningar. Herr von Lögeström, ftolmn Nätikms; Jag fär för min del hemställa, om det e) sk,ilte blifwa ett farligt präjudicat, akt gä emot Regeringsformens föreskrift, genom upptagande af ett förslag som Constitutions - Utskottet icke sjelf utarbetat, och om EonstitutionS - Utskottet genom dctz.rnlemnande gjort annat än plöjt med andras Oxar. Herr Silverstolpe, (rustak t^brajism: Jag har redan förut förklarat, och förnyar nu mitt förklarande, att jag i likhet med Grefwe Oe Is Lsrstie, tror att dek förewarandc projectet till Eonftrtutions - Utskottet bör äterförwisas: men jag ser intet som hindrar, att icke med denna remitz mä kunna följa de anmärkningar som wid ventilationen här förekomma. Det är hwar och en Ledamots rätt att yttra sig öfwer de mäl som här föredragas, och det more - Den 12 October. 4l49 re emot all ordning att wägra nägon benna rättighet. Jag anhällcr derföre akt Herr Grefwen och LandkMarskalkcn mätte förwara denna wär rätt att yttra Ost, och nu tilläta dem som anmält sig att framföra fina anmärkningar, hwilka ofelbart böra ätfölja äter» remissen. Härefter hördeS ätskillige tala pä en gäng, sä att ingen ting redigt kunde till Protocollct fattas: Friherre 8 t aeI von 14 oli k tein, Lorlits l^ucivi^: af discurscrne synes tydligt att här förekomma twänne saker hwilka man fruktar skulle kunna blifwa präjudicat. Den ena att Ridderskapet och Adeln skulle frängä ett redan fattadt beslut, den andra, att ett Utskott till Riksens Ständers pröfning insändt. ett proscct, hwilkct ej är dess eget.
Emot Utskottets tillstyrkande af en. samma pä det hela af 9,000.000 li.dr till försträckning åt Filial-banker: af Herr Montgommerie, G., Herr Riks-arkivarien Nordström samt Herrar Hesselgren och Ekman, hvilka ansett högre summa, än 7,500,000 R:dr R:mt, icke böra till försträckning åt Filial-banker användas; samt af Herr Bager, sorn jemväl ansett totalsumman af försträckningar till Filialbanker böra blifva högst 7,500,000 R:dr, samt tillika velat fästa uppmärksamhet derå, att den af Utskottet anförda grund för summans bestämmande till 9,000,000 R:dr — att nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet redan beslutat, hvad jemväl inom Borgare-Ståndet af en eller annan ledamot yrkats, att såsom lån till Filialbanker skulle anvisas 6,000,000 R:dr, hvilken summa Utskottet nu ansett böra för kreditwen ökas med hälften, eller 3,000.000 R:dr — icke syntes förtjena afseende, emedan Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet fattat berörda beslut om /«/?e-beloppet endast under den förutsättning, att summan af Filial-bankernes kreditiv skulle, på sätt Utskottet i Betänkandet N:o 37 tillstyrkt, lemnäs helt och hållet obestämd; men att, då, enligt Utskottets nu afgifna förslag, äfven kreditiven kornme att till siffran bestämmas, eller, med andra ord, en viss summa anslås både till lån och kreditiv, Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet numera icke lära af deras förra beslut, såsom afseende blott lånen, finna sig bundne vid bestämmandet af den totalsumma, hvilken må till försträckning åt Filial-banker anvisas.
Jag vågar således ännu ytterligare hemställa, om icke mitt förslag för närvar, är det bästa, icke blott såsom en nödfallsutväg att fylla behofven för tillfället, utan äfven såsom medel att öka rörelsecapitalet och tillika förbättra Riksg:scont:s ställning. Hr Dalman: Då Hr Stråle icke fullföljt sitt förslag om ouppsägbara obligationer, vill jag inskränka mig dertill att till prot. förklara, det jag anser en sådan method för upplåningen oriktig. Hvad åter angår Hr Rosenblads farhågor för obligationer med kort uppsägning, kan jag ej inse de vådor, han förespeglat. Jag är lika varm vän af realisationen som han, och har visat det; men sedan Riksg:scont. nu blifvit skildt från Banken, förmodar jag, att Riksg:scont:s rörelse kommer att hafva föga inflytande på realisationen. Det är väl sannt, som ordspråket säger, att vestilia terrent; men jag tror, att folket i allmänhet numera lärt sig att göra skillnad emellan Bankens och statens operationer. Långt ifrån således att finna sådana obligationers utfärdande kunna medföra någon skada för realisationen, tror jag, att de äfven i detta afseende kunde blifva nyttiga; ty det är ej obekant, att våra köpmän skulle kunna begagna dessa obligationer såsom hypothek till betäckande af sitt vexelbehof. I stället för silfver kunna de, till betäckande af skillnaden mellan export och import, skicka Riksg:scont:s obligationer, hvilka väl efter någon tid skulle komma att presenteras till inlösen, men emedlertid uppfylla ändamålet att under en temporär underbalance i handeln fylla vexelbehofvet och hindra coursens stegring. Jag fortfar således att yrka propos. på milt förslag; dock anhåller jag att dessförinnan få taga närmare kännedom af Hr Lagerhjelms, för att tillse, huruvida icke våra meningar kunna sammanjemnkas. Frill. Boye: Jag kan ej afhålla mig att fästa uppmärksamheten på den brist å urskillning, som ägt rum hos de 2:ne värda ledamöter, som lågt så mycken vigt på skillnaden emellan utländska och inländska lån.
Anm. Lefvande blommor, som sändas från söder, betecknas oftast på omslaget: fleurs sans valeur (blommor ntan värde), för att icke tulltjenstemännen skola rubba bomullspackniugen. e n ur i att, orden, trenne 1 ®M&gt; ^ hiyt i rester glöder, tåget sakta ni från sin perrong Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. då en simpel pappkartong och friska blommor fy 14 från söder. valeur ... de föras snabt mot Böra barn lyda? nord slutligt på mitt arbetsbord. Ett ord i en uppfostringsfråga *). och hamna njutning De n låter något tillfälle att lindra nöden-gå sig händerna, o c h som finner den ädlaste valeur! » Prinsessan Eugenie har derinnor — egenskaper, som göra dem till en för deras sans endast erinra om Eugeniahemmet kära, hvarje bilder, som pryda detta nummers första sida. Nej, vi hafva härvid i främsta rummet fäst o c h skydd. stiftelser » Fleurs utan egen familj, har hon bildat • » En helsning ifrån söder » — och derunder initialerna till hennes namn. Det var en fläkt ur lageräuugens famn, der nyss h,on gått i solskensrika. stunder vid stranden af den dunkelblåa sjö, som literspeglar mångbesjungen ö. Det var en fläkt från caperna, som lyfta isblanka Urinarne kring Lac Lemau, det var en fläkt, som leder ekos klang från bäckens sorl i bergets djupa klyfta, den bäck, som långsamt växer, att till slut som flod i mäktig fåra svälla ut ... Det var en vårfläkt i den ku / na dimman, som regntung sveper gatorna i vått, en fläkt från skyar, skiftande i blått ... Och, underbart! jag tycker mig förnimma en röst, som sakta hviskar: » Var vid mod, ty fast än fjärran är jag minnesgod. » 10 Af EL:XA T E N O W. följande lilla episod. Paul Petrowitseh, den från uppfostran, pietet och fördomar frigjorde mannen, maken och fadren, hemkommer till de sina och mötes i dörren af hustrun, som med trofast kärlek stått vid hans sida under frigörelsekampen och nu delar hans landsflykt.
Om man antager att en person af Taxerings-kommittéen anses ega följande inkomster: af kapital R:mt R:dr 300: af rörelse, näring eller yrke 400: af allmän tjenstebefattning eller pension 500: af enskild tjenst eller pension 100: eller tillhopa 1,300: så ar han följaktligen berättigad att njuta afdrag för 300: hvarefter återstår såsom beskattningsbar inkomst 1,000; derför bevillning bör honom påföras å en procent med 10 R:dr. Men om nu dessa 10 R:dr anses böra, på sätt i Presteoch Bonde-Ståndens ofvanintagne formulär förutsättes, fördelas på de ofvan uppräknade fyra olika inkomstbeloppen af 300, 400, 500 och 100 R:dr i förhållande till hvardera summans storlek, kan en sådan fördelning icke verkställas, utan efter en invecklad och vidlyftig räkning, hvilken det måhända för flere bland Taxerings-kommittéerne torde blifva rätt svårt att uppgöra. Efter det antagna exemplet, skulle bevillningsafgiften utföras i de särskilda kolumnerna sålunda: af kapital R:dr R:mt 2: 31. af rörelse 3: 8. af allmän tjenst 3: 85. af enskild tjenst — 76. Summa R:mt R:dr 10: — Det torde häraf vara klart att bevillningsafgiften icke utan alltför stora praktiska svårigheter, kan, på det sätt Presteoch Bonde-Stånden beslutat, fördelas; och då fördelningen dessutom är utan allt gagn, torde de tusental medborgare, som komma att få bestyr med taxeringsverket, åtminstone blifva förskonade från detta vidlyftiga och alldeles onödiga räknebestvr.» STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1860. fitvälnings-Ulskouels lUlähkatiile N:<> 48. 1 Åiik till Exp.-Utsk. den 23 Okt. 1860, fel. 9 e. lii. Betänkande, angående beräkningen af' Tullmedlen, Saluaticisen, Post1 medlen, Slämpelpappers-afgiften och Bränvinsbränningsmedlen. Sedan Rikets
Med förblifvande vid förut fattade beslut, lade Ståndet Memorialen N:o 27, 28, 29 och 30 till handlingarne. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid anstäldt val till ledamöter och suppleanter i Förstärkt Bevillnings-Utskott utföllo rösterna sålunda, att följande dertill utsågos, nemligen till Ledamöter: Herman Öbom från Norrbottens län Per Eriksson från Wermlands län . Per Östman från Wester-Norrlands län Per Nilsson i Alestad, Malmöhus län Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län Erik Malmin från Westmanlands län Johan Andersson från Kopparbergs län Johan Johansson från Orebro län Per Andersson från Gefleborgs län Magnus Månsson från Östergöthlands län Jakob Lindby från Gottlands län Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län . Sven Haraldsson från Blekinge län . Erik Carlsson från Stockholms län . Nils Svensson från Jönköpings län Carl Gustaf Cederskog från Östergöthlands län Anders Magnus Andersson från Kalmar län Nils Svensson från Blekinge län Rutström från Norrbottens län »51 „ Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län . »5(1 „ Anders Eriksson från Södermanlands län .. , 49 „ ; hvarom utdrag af protokollet skulle i vanlig ordning expedieras. Den 19 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstilutions-Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Memorial N:o 25, med anledning af Hiks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 13 framställda förslag till ändring uti 12 § Regerings-Formen, angående Stats-rådels börande öfver afhandlingar och förbund med främmande makter, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, afslå Utskottets uti förevarande Memorial gjorda hemställan.