Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter denne sednare beträffar, så är han genom Förslaget beredd en betydlig ersättning genom den förökade aflöning han på grund af förlängd tjenstetid erhåller och som han äfven såsom permitterad åtnjuter. Hvad det upgifna beloppet af 7,000 r:dr angår, och då enl. hvad här anmärkts, blott minskningen angår de indelta trupperna, så upgår det endast till 5,222 r:dr 4 sk. b:co, nemi.: Under Mötena: För Exercis-kompanier ne: Soldater 1,200 man Hornblåsare 48 , Trumslagare 96 , S:a 1,344 man, å 2 rst. per man, gör under 60 dagar 161,280 rst. Under Stockholms Kommenderingen : Soldater 1,408 man Hornblåsare 16 , Trumslagare 16 „ Den 16 Juli. 443 Dragoner 348 „ Trumpetare 8 n Hofslagare 4 „ S:a 1,800 man, å 2 rst. gör för 403 dagar 1,450,800 rst. Omslut: För mötena 1,395,840 rst. „ Exerciskompanierne 161,280 , „ Stockholms kommenderingen 1,450,800 , S:a 3,007,920 rst. eller 5,222 r:dr 4 sk. li:co. Hvad ralionsprisets beräkning rörer, så finnes det i förslaget uptaget till 16 sk. på den grund, att detta är det pris, som nuvar. Stater för värfvade Kavalleri-regdene uplager, nemi. 120 r:dr om äret för befälets rationel-. Att priset i följd af markegång kommer alt variera, inses lätteligen; men, detta oaktadt, kommer genom de föreskrifter, hvilka i förslaget intagits för Förvaltnings-direkt.-ne, en tillfällig brist att kunna ersättas genom öfverskott på andra håll, hvarföre denna Utskrns anmärkning äfven bör förfalla.
Uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, N:o 38, har Doktor Thyselius, med hvilken flere af Ståndets ledamöter hufvudsakligen sig förenat, fästat uppmärksamheten derpå, att billigheten syntes fordra det äldre Adjunkter och Kolleger vid läroverken, som blefve till Lektorer befordrade, icke måtte derigenom tillskyndas någon ekonomisk förlust, utan åtminstone få bibehållas vid de inkomster, hvaraf de redan vore i åtnjutande, med någon utsigt till framtida förbättring i sina lönevilkor, i händelse deras helsa och krafter tilläte dem så länge verka i läroverkets tjenst. En sådan utsigt skulle, i motionärens tanke, kraftigt mana Adjunkter och Kolleger till oförtrutet nit i sin verksamhet och till fortsatta studier i de dem tillhörande vetenskaper. Dessutom skulle Statsverket derigenom komma alt göra icke obetydliga besparingar, ty om äldre Adjunkter uppmuntrades att söka lektorater, klefve deras tjenster åter besatta med yngre lärare, som började med yngsta adjunktslönen, då nu deremot de äldre Adjunkterna nödgades bibehålla sina platser och lektoraterna blefve med yngre personer beklädda. På grund häraf har motionären föreslagit, ”att de Adjunkter eller Kolleger, som hädanefter blifva till Lektorer befordrade, må, om de redan uppnått den fjerde lönegraden för Adjunkter, få hörja med den andra lönegraden för Lektorer, eller, om de uppått den tredje lönegraden för Adjunkter, få öfvergå till den andra lönegraden för Lektorer det år som de, om de qvarstadnat såsom Adjunkter, skulle hafva tillträdt den högsta för desse bestämda lönegraden. I enahanda syftning har Herr F. A. Rinman, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 85) föreslagit ”att Adjunkt eller Kollega, som innehar högsta lönegraden vid elementarläroverken, må, om han erhåller lektorsbefattning, få bibehålla sin förut innehafda lön, likväl utan rättighet alt uppflyttas till 3:dje lönegraden för Lektorer förr än efter 10 års tjenstgöring som Lektor.”
Reglementet den 23 November 1770 för Traktörs-societeten i Stockholm innehafva burskap å dylik minutering, äfvensom enkor efter sådana borgare må äga att sina i reglementet bestämda rättigheter oqvaldt utöfva, utan att derför belastas med andra utlagor, än dem, som i vanlig ordning tillkomma Kongl. Maj:t och Kronan eller ock skola till staden, i följd af deras borgerliga näring, utgöras; af Johan Johansson från Örebro län, om ett stadgande i samma syftning sorn sednare delen af sist anförda motion; samt af Friherre Cederström //., och Ephraim Larsson från Elfsborgs län, att stadganderna i den nu gällande förordningen må i allmänhet lemnäs oförändrade. Utskotten, som dessa motioner noggrant öfvervägt, föreslå vördsamt, att stadganderna i nu gällande förordning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, må, beträffande så väl beskattningen som i öfrigt, varda bibehållna, med de förändringar, som uti hilagda förslag till författning finnas med kursiv stil utmärkta och till hvilka skälen skola här nedan anföras. Då det för jordbrukaren är af vigt att kunna, medelst bränvinsbränning om hösten en kort tid, tillgodogöra sig sådana jordprodukter, som ej äro tjenliga att förvaras eller kunna med fördel föryttras, och, sedan fodertillgången blifvit knapp, genom bränvinsbränning om våren jemväl någon tid förskaffa sig drank till ladugdr - Hav/lin.-, Lag-samt Allvi.
Resolutionen redan den 7 Junii 1704» det blifvit efterlåtet Den 5 Januarii. 361 och uppdraget då varande Ägaren af Boo Säteri å Wermdön, hvars, ägor gränsa intill förenämnde Sund, att detsamma upprensa, emot utsatta vilkor, deribland, att af alla andra än Kronans Fartyg, som gingo derigenom och fordrade ett större djup än Sundet förut ägde, få uppbära Afgift efter en viss då fastställd Taxa, hvilken Afgift Säteri-ägaren ensam skulle i 3o år få njuta tillgodo; men derefter till hälften tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan. Tid efter annan har denna inbillade förmon af hela Upphörden, i anseende till de olyckor Boo Säteri fått vidkännas under förra krigen, blifvit förlängd och först med år 1808 upphört. Tillika har det under tiden blifvit ansedt för en skyldighet af Boo ägare, att på dess bekostnad hålla Hus, Bom och Lina åt en Bomvaktare vid Stäket; hvarjemte, sedan, vederbörande funnit nödigt der hålla en Tulluppsyningsman , den öfverenskommelse med Boo Säteri-ägare redan 1722 blifvit träffad, att dessa Tjenster skulle af en Person bestridas, hvilken af ÖfverDirecteuren vid Tullverket, i samråd med Boo ägare, borde tillsättas och få af Staten årligen njuta den åt en Tulluppsyningsman bestådda Lön, som skall utgjort 5o Riksdaler Banco. Dessa föreskrifua ömsesidiga skyldigheter och rättigheter å Kronans sida, att emot berörde Arfvode få emottaga halfva Uppbörden efter Frihets-årens slut, och å Boo ägares, att åtnjuta den andra hälften, mot förbindelse att 362 Den 5 Januarii. Jbestå Hus, Bom och Lina, finnes att närmare inhämta af närlagdeHandlingar.
Äfomitlif’" ®en fom för längre tiD feban förorbnabeö till öfmerfeenDe af FprFolagen, öfmerlemnaDe år 1828 i unberDånigbet till ^ongl. 9Jtaj:t ett af Fomtten uppgjorDt förjTag till np FprFolag. 9ften feDan pttranDen öfroer förjlaget blifmit afgifna ej minDre af ^onfijlorierna ocb flera enfFilba än äfmen utaf fDrejlejlånbet roiD 1828—1830 årenö / 7 rilébag, förorbnabe fongt. 3ftaj:t beit 27 december 1833, attbanblin» öarne fTuUe ånpo belgifroaö lomiten, forn egbe utarbeta fullfdnbiga förlag till Iprloförfattningar, inbelabe i Iprfolag, font ffuUe innefatta föremålen för fomtngené od) ©tänbernaö gemenfanuna lagfiftning, od> i Iprlofabga, beruti alla öfriga förejlriftet, font meb affeenbe å Iprlorodfenbet funnoö nöbiga, (lulle införaö. (Sfter rotbfräcfta fotjl* ningar ocb efter famlanbe af be många meb Iprfolagfiftningen gemen» jlap äganbe författningar, l)ar lomitén, ftrarö arbeten af fdrjlilba anlebitingar rnåf, tib efter annan, afbrptaö od) af npa lebamöter fortfättaö, i (lutet af år 1846 fullänbat ocb till fongl. ?9laj:t infdnbt för(Iag belö till Iprlolag od) belö till fdrjlilba lagar röranbe
St. beslutat. Huru förklara ett sådant sätt att tillvägagå i så alfvarsamma frågor? Jag afhåller mig från allt svar å denna fråga; men prisar mitt kära fädernesland lyckligt, der man, oaktadt allt visadt nit alt nagelfara regeringsåtgärder, icke finner större anlednir till anmärkmr än den förevar. Men mörk visar sig framtiden, då man varsnar alt den myndighet i hvars hand grundlagens stiftare anförtrodt det högst 334 Den 7 Maj e. m. grannlaga och ansvarsfulla kall att granska prolm öfver regeringsåtgärderne, tillåter sig, att, såsom jag nyss visat, framkomma till Ständerne med upgifler, hvilka icke öfverensstämma med verkliga förhållandet, och med tydningar af föreg:de Ständers beslut, som strida emot samma besluts klara ord och oförtydbara mening. Jag vågar i följd af detta mitt anförande vördsamt föreslå att H. R. o. Ad. behagade lägga denna anmärkningspunkt till handlingarne, såsom icke förtjent af vidare handläggning. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Raab: Med kännedom om det föga inflytande jag kan komma att utöfva på detta Stånds beslut, hade jag måhända bort afhälla mig från allt yttrande i detta ämne, men har likväl trott mig icke böra undertrycka mitt ogillande af det sätt, hvarpå Const. Utsk. fullgjort det i 107 § R. F. lemnade updraget. Jag tror icke att Utsk. hade bort nedstiga till mindre betydelsefulla anmärkn:r om formfel och smärre misstag, som hvar för sig svårligen ådraga sig det ansvar, som här är ifråga. Min öfvertygelse är, att Utsk. hade bort förstå nyssnämnde grundlags § så, att Utsk., med ledning af erhållne uplysningar och i öfrigt kända förhållanden, egde att gifva Ständerne en vägledning för sitt omdöme rörande rådgifvare-personalens förhållande under den förflutna tiden och huruvida 107 § på dem kunde tillämpas, eller icke. Denna åsigt delas också af flere reservanter, icke blott inom detta Stånd ulan äfven inom de öfriga och specielt bland dem alla nämner jag en bär närvar, ledamot Ur Tersmeden.
Hr Gyllenhaal har uppgifvit, att de skiljaktiga åsigter i afseende på den första bland de af honom yrkade förändringar i Skiftesstadgan, eller att skifte blott för skiftessökanderna skulle verkställas, hvilka Utsk:n vid förra Riksdagen yttrat uti svaret på återremissen af deras första betänk, emot dem, som förekomma uti detta betänkande, skulle hafva uppkommit genom ombyte af ledamöter i Utsk:n. Detta synes icke vara enligt med förhållandet. Emot Utsk:ns första betänkande, som föreslog en sådan förändring, som den motionären nu yrkar, reserverade sig ii af Utskrns ledamöter, hvilka instämde i Hr Berg v. Lindes i frågan afgifna, ganska grundliga yttrande, som afstyrkte denna förändring. Vid återremissens besvarande frångingo Utskm sin förra tanka och instämde i Hr Berg v. Lindes yttrande, hvaremot blott 3 ledamöter anmälde sin reservation. Då Lago. Oecon.Utsk:n bestå af 64 ledamöter, lärer det vara klart, att några nya ledamöter, som emedlertid i Utsktn inkommit, icke kunnat föranleda denna skiljaktighet i opinioner, utan endast en vunnen bättre öfvertygelse om det rätta i saken. Hr Gyllenhaal yttrar längre fram i sin motion: ”Utan förmätenhet vågar jag tro, att mina åsigter skola delas af många ledamöter, hvilka med uppmärksamhet följt samt af egen erfarenhet lärt både känna och värdera verkningarna af Skiftesstadgans tillämpning i dess närvarande skick. Men jag döljer icke heller, det jag med visshet förutser, att mitt förslag skall möta allvarligt bestridande af andra ledamöter, lika erfarna, lika upplysta, lika fördomsfria. Om öfvervigten stadnar på de förras sida, skall jag äga en dyrbar tillfredsställelse i medvetandet att hafva hragt denna fråga å bane.”
Utskottet anser nemligen, i likhet med hvad i motionen fullständigt är utredt, det vara ovedersägligt: alt en framflyttning i tiden för upptagandet af Kronans uppbörd skulle för Rikets inbyggare i allmänhet bereda lättnad vid skatternas utgörande; att tillförlitligheten af denna sats bäst bevises deraf, dels alt den nu till i November månad utsatte första uppbördsstämman på många ställen i sjelfva verket hålles senare och dels alt, detta oaktadt, uppbördsbeloppet vid samma stämma utgör en, jemförelsevis till uppbörden på det liela, högst ringa summa; att skatterna, som nu till hufvudsakligaste delen afbördas vid en eller den så kallade andra uppbördstämman, skulle, om den första framflyttades till nära den tid då den andra nu hålles och då de skattskyldige anses ega mesta tillgången, med mera beqvämlighet kunna utgöras och till jemnare fördelning på bägge uppbördsstämmorna ingå; att den eontrol, som af Häradsskrifvarne vid uppbördstillfället böv utöfvas, med mera noggrannhet, än som nu låter sig göra, kunde verkställas; och alt, om tiden för redogörelsers upprättande och aflemnande blefve något inskränktare än hittills, denna olägenhet motvägdes deraf, att restantierne tvifvelsutan komme att minskas och besväret med dessa medels utsökande och serskilda redovisande alt förenklas och inskränkas. I betraktande af dessa väsendtliga fördelar, och då en eller annan månads uppskof med ingåendet af det vid första uppbördsstämman inflytande - Siata-Utskoitcts
ConstitutionsUtskottet utsatt votering rörande 3 hufvudpunkter i projectet till ny Tryckfrihetslag. Herrar Tham_, WolrathNordenankarx Gustaf och Rothliebx Axelx anhöllo, att detta ProtocollsUtdrag mätte blifva på bordet ytterligare hvilande. Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken förklarade, att enär flere Ledamöter önskat, att detta mål skulle blifva på bordet ytterligare hvilande, kunde sådant, enligt 49 § Riksdagsordningen, ej förvägras. Å nyo föredrogos och, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde särskilde propositioner, biföllos följande StatsUtskoltets den ii och 14 dennes afgifne, samt den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden : N:o 432. Öfver väckt motion, att alla de under denna Riksdag, till Grundlagsenlig behandling vid den nästföljande, af Rikets Ständer godkände Grundlagsändringsförslag mätte tryckas, för att, innan närvarande Riksdag slutas, till hvarje nuvarande Representant utdelas. I anledning af väckt fråga om öfverlemnande till Kongl. KammarRätten af Inventarier öfver det Staten tillhörige och Den 18 Mars f. m. 3i3 af de Kongl. Hofven begagnade Silfver, Linne och Husgeråd m. m., samt om en fullständigare granskning af det till möbler m. m. åt Kongl. Slotten anviste anslag. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 14 dennes, under N:o 439 afgifne, oell den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets, under N:o 388, förut meddelade Memorial, rörande Charteringen af den Götha CanalBolags förbindelse, som uti Canalverket oell dess ägande fastigheter skall intecknas; och fann Ridderskapet och Adeln, att, enär berörde Memorial redan blifvit den 15 sistlidne Februarii förmiddagen af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne.
För fortfarande amortering af det för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptagna lån, till hvars liqviderande statsverket, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 April 1837, skall årligen under 19 års tid bidraga med Ettusenåttio Rik sdaler, hafva Rikets nu församlade Ständer, tili utgående från Riksgäldskontoret, anvisat detta bidrag för åren 1851, 1852 och 1853 med tillsammans Tretusen tvåbundrafyratio Riksdaler; och bör således samma bidrags årliga belopp, eller 1080 R:dr, under dessa år, efter behöriga reqvisitioner, utbetalas. § 92. Till nedannämnde kanalanläggningar hafva, under härvid fästade vilkor, följande anslag blifvit af Rikets Ständer beviljade, hvilka anslag, efter iakttagandet af de för dylika statsbidrags lyftning, enligt detta Reglementes § 100, meddelade och härvid tillämpliga allmänna stadganden, böra, i der föreskrifven ordning, af Riksgäldskontoret utbetalas, nemligen: l:o. till anläggning af en kanal med slussar mellan Philipstad och Sjöändan i Warnums socken af Wermlands Län, Sextiofemtusen Riksdaler, hvilken sum - Slals-Ulskollets Memorial, JY° 324, 11 ma får lyftas af det bolag, som Kongl. Maj:t finnér stalla lillfyllestgörande säkerhet för fullbordandet af detta företag; och mot skyldighet för samma bolag att till Riksgäldskontoret återbetala sagde anslagssumma, i fall arbetet icke fullbordas, äfvensom att sjelft bekosta kanalens framtida underhållande. 2:o.
Ridder skåpet och Adeln af Herrar Hammarhjelm, C. G., och Munck af Rosenschöld, N. B., samt inom Hederv. Bonde-ståndet af G. B. Appelqvist från Blekinge län, Sone Persson från Malmöhus län, C. M. Engström från Kalmare län, Ephraim Larsson från Elfsborgs län, Erik Ersson frän Gefleborgs län, samt Johan Bergström från Skaraborgs län. Uti dessa motioner yrkas, dels att Privat-bankerna måtte upphöra, och i desses ställe filial-afdelningar af Rikets Ständers Bank inrättas, och dels att, utan afseende derå om privat-bankerna komma att fortfara eller icke, lånekontor måtte anläggas antingen i alla landshöfdinge-residensstäder eller åtminstone i de städer, der privatbanker finnas. Enär sålunda en del motioner , såsom vilkor för inrättandet af flera lånekontor, förutsätta, att närvarande Privatbanker skola upphöra; men Utskottet destomindre kan ingå i bepröfvande af sistnämnde fråga, som, efter hvad Utskottet inhemtat, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet har under handläggning inom riks-stånden väckta frågor, angående nämnde bankers upphörande; så och då filial-kontor af Riks-banken, först efter det Privatbankerna upphört, skulle ifrågakomma, samt oktrojerna för närvarande privatbanker ej före nästa riksdag löpa till ända; Banko-ltskottets Betänkande, N:o 42. 31 54:o torde ofvanberörda motioner för närvarande böra lemnäs utan afseende.
Hon skref alltjämt och under 15-1 ' 7 ars Blderil var hon föïdjnpad i en stor roman, i hvilken hon nedlade såväl sina barndoinsminnen som sina religiösa intryck, Iivilka vid denna tid blefvo djupare, siirskildt genom konfirmationsundervisiiingeii för kyrlsolierden Rohtlieb. Romanen Iiette Forsatra prästgård, men som bröderna vanvördigt kallade den Fdr-satm, gömdes den noga för deras annars inycket intresserade blickar. D e båda, äldre brö- derna öfvade, enligt A. CIi. Lefflers egna yttranden, det inest bestaininaiide inflytande på hennes litterära utveckling. D e visade henne Imru ofantligt litet hon lart i skolan ocli riktade klokt hennes sjalfstudier; de afrådde henne a t t ge ut sina försök innan dessa blefvo inera färdiga, och sjalf tog hon ocksh fran början sitt författarskap p % ett mycket allvmligare sätt an unga dainer annars pläga. Både föräldrar ocli bröder uppiiiiintrade genom den lifligaste sympati henlies författarskap, och soin ett inycket ovanligt bevis p&amp; detta heinmets omlinldande af ett diktargry kan nainnas, a t t Iiennes far på egen bekostnad tryckte lieniies första anonyma novellsamling Häncielse2iis (1869). D e 500 exemplaren blefvo alla utshlda, och ej blott publiken utan äfven kritiken uppiniintrade till fortsättning. Denna dröjde eliiellertid flera år. Ungefär vid samma tid soin hennes fars lifslc2nga sjiikdoin började, bad en aktad nian, son till en Iieniies 1110ra gamla viinner, den då oinki ' iiig tjuguiriga Anne Charlotte bli sin Iiiistru.
Så t. ex. hänger nervsvagheten ej direkt tillsammans med den så vanliga blodbristen. Man ser ofta personer med ytterligt höggradig blodbrist, som ej visa spår af nervösa rubbningar, och å andra sidan ser man ofta stora, starka, blodfulla karlar med svåra symtom af nervösa lidanden. Dock bör det påpekas, att båda åkommorna, blodbrist och nervsvaghet, äro särdeles vanliga och därför ofta förekomma tillsammans hos samme individ. Nervsystemet är för sin näring i behof af en viss mängd fett, och vid dess arbete synes det som om särskildt fettämnen skulle tagas i anspråk. De s. k. dietkurerna begagnas för tillfället särdeles mycket, och särskildt komma ofta afmagringskurer till användning för hvarjehanda åkommor. Om sådana afmagringskurer ske hastigt, ser man ofta nervösa sjukdomar efter desamma utveckla sig, och dessa kurer, oförståndigt handhafda, ha just en sorglig ryktbarhet såsom framkallande svår neurasteni. Sjukdomar af hvarjehanda slag, isynnerhet om de äro svåra och långvariga, kunna nu under för öfrigt lämpliga förhållanden framkalla nervösa lidanden, men i allmänhet behöfvas dock därtill medvärkan af öfriga här nämnda orsaker, särskildt den nervösa dispositionen. De sjukdomar, som äro mest illa beryktade såsom framkallande nervösa lidanden, äro en del infektionssjukdomar, såsom tyfoidfeber och i all synnerhet influensa. Denna sistnämnda åkomma har på sitt syndaregister uppkomsten af en otalig massa nervösa symtom. Bland sjukdomar, som orsaka nervösa rubbningar, få vi ej förglömma en del själfförvållade förgiftningssjukdomar. Isynnerhet alkoholismen spelar härvidlag en stor roll, så mycket viktigare som den ej blott värkar på den individ, som är direkt utsatt därför, utan ock värkar i samma riktning på hans afkomlingar. Äfven den kroniska morfinförgiftningen värkar på samma sätt, men härvid är dock att ihågkomma, att de fleste morfinister redan förut äro nervösa, och att de börja använda morfin för sina nervösa krämpor; morfinet värkar dock i dessa fall i hög grad försämrande på de nervösa symtomen.
Rikets nästan helt och hållet indelta aimée, bland ungefär trettioferotusen uti bruk varande gevär, det öfverdrifna antalet af tretusen årligen skulle kunna undergå förstörelse. Slutligen, att R. Sl. uti underd. anhålla, det K. M. läcktes i nåder förbjuda all slopning af mindre brukbara gevär; åtminstone till dess så tillräckligt antal finnes upplagdt uti förråderna, att vid ett inträffande krig, så väl a i inden, som de eonsei iptionsskyldige och landets vapenföra manskap, kunna med sitt behof deraf förses. Ty R. St. kunna icke så helt och hållet frånkänna sig all insigt uti denna fråga, att de icke skulle kunna inse det aldra enklaste uti krigsväsendet och hvad som är klart för en hvar; det nemi. ’’alt ett dåligt vapen alltid är bättre än intet vapen;’’ och så väl andra landers som isynnerhet Rikets egen historia har flerfalldiga gånger visat, att äfven med mindre goda vapen kan ett tappert och för sin frihet och sjelfständighet fäktande folk besegra sin fiende; men alldeles vapenlös drog sällan någon till strids och säkerligen än färre gånger derifrån med seger. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Jag förbehåller mig tillika, att uti nästa plenum väcka motion om en ändamålsenligare vård om våra gevär och vapenförråder. Begärdes på bordet of Frih. Cederström, Jacob. Justerades pleni-prot. för den 3 dennes f. m. Fiih. Leijonhufvud, Abraham: Sedan Hr Frih .o. Landtm, i sista plenum behagat förklara, alt sammankomsten borde upplösas genast efter voteringen, och R. o. Ad. afven deruti instämt, ansåg jag mindre lämpligt att fördröja skilsmässans minut genom den reservation, jag ansåg mig böra nedlägga, i afseende på voteringens resultat. Jag anhåller således nu att i korthet få yttra några ord i detta hänseende. Jag deltog ej i början af discussionen om gevärsfabi ikationen, derföre alt sådant endast skulle hafva tjenat till att antyda min enskilda mening, hvilken för Huset kunde vara ganska likgilltig.
Jag får nu, i anledn. af StatsUtskrs refei ering af RiksStms särskildta beslut, lika med de föregide talarne, hemställa, att frågan måtte till Utsk. återremitteras, på det att, sedan 3 Stånd beslutat den verkställighets-åtgärd, att besparingar af manufacturdisconten skola öfverflyttas på Riksg.cont., sådant icke må komma att expedieras annorlunda, än med und. anhållan om K. M:s medgifvande dertill; ty icke kunna Ständerne ensamme besluta derom. Väl kunna de besluta att Tecknologiska institutets anslag icke kommer att utgå af statsverket, utan ensamt af manufactur-disconten, men alldeles icke att manufactur-discontens besparingar skola öfverflyttas till Riksg cont., med mindre K. M. dertill iemnar sitt nåd. samtycke. Jag kan deremot icke instämma med den siste talaren i fråga om inbjudning nu, utan skulle tro, att denna inbjudning lämpligare förekommer i sammanhang med Utsk:s svar på återremissen. Utsk. bör, såsom jag tror, jemväl fästa uppmärksamhet på det af honom anförda välgrundade Den 16 September e. m. 459 skäl, att man ej bör förminska de fonder och tillgångar, som för inhemska näringarna äro att påräkna, då man beslutar en längre utsträckt näringsfrihet, emedan i samma mån friheten blir rådande, kommer också behofvet af capitaler att ökas, långt ifrån att förminskas. Jag skulle derföre tro, att efter det CJtsk. besvarat återremissen, kan lämpligast den inbjudning, Hr Rosenblad föreslagit, blifva af R. o. Ad. beslutad. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att denna punkt, till följe af de anmärka: r, sorn dervid blifvit gjorda, borde återremitteras. Ropades ja.