Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att sistnämnda boks utarbetande och spridning, i denna motion tagits såsom en bisak under emigrationsfrågan, förklaras deraf, att bekostandet af en sådan bok är för Staten verkligen en bisak, men som uti ifrågavarande fall påtagligen skulle lemna de mest hufvudsakliga och verkliga fördelar. Det omedelbara sammanhanget med emigrationsfrågan kan icke heller förnekas. Säkert är, att hade en sådan bok, som nu åsyftas, funnits för 20 år tillbaka, och tidsenligt efter behof förbättrats, så hade månget offer för emigrationen ännu sutit qvar, bergad på egen torfva i det gamla Sverige, och hela vårt land hade sett annorlunda ut än det nu gör. Jag får vördsamt anhålla om remiss till vederbörande Utskott. Stockholm den 29 November 1862. A. W. Edelsvärd. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 178. 457 N:e> ns. Af Grefve SparreJ Erik} angående låne-understöd för anläggning af en jernbana från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla. Sedan Sverige numera uppnått den grad af utveckling, att det icke blott med sina råvaror af jern och skogs-éffekter, men äfven med sin spannmål och, vi böra hoppas inom en icke alltför aflägsen framtid, jemväl med alstren af de industrigrenar, till hvilka våra naturförhållanden erbjuda tillfälle, kan uppträda på verldsmarknaden, framstår mera kännbart än förr behofvet, så väl af flera mera betydande exportorter på vår vestra kust, hvarifrån denna handel företrädesvis bör utgå, som äfven af kommunikations-leder till dessa export-orter. Det var en tid, då under fiskeriernas blomstring Uddevalla, gynnadt af sitt läge, i grannskapet af Westergötlands och Dalslands bördigaste delar, och derjemte af Sveriges största insjö, som underlättar kommunikationerna med en betydlig del af riket, med Göteborg försökte en tällan, vid hvilken likväl öppnandet af Trollhätte kanal, och i sednare tider jemväl den vestra stambanan åt den sistnämnda staden erbjöd alltför öfvervägande fördelar, för att kampen länge kunde uthärdas.
Hamilton och anhåller om bifall till det af honom framställda förslag. 206 Den 13 Juni e. m. Gr. Mörner: Jag kan icke dela den siste värde talarens glada öfverraskning. För min del anser jag, att ett af de förnämsta vilkoren för ett samhälle är att der finnes god ordning, och tror derföre alt förslag, hvilka gå ut på att göra en sådan ordning omöjlig, icke kunna vara för en god medborgare en glad öfverraskning. De Hrr, hvilka voro missbelåtna med den utgång voteringen tog på f. m., kunna, enligt min tanke, vara fullkomligt nöjda, om de jemföra hvad som nu finnesiden l:sta §:n med hvad som der icke finnes. Sedan Frih. Cederström sagt, att allt hvad som der icke finnes upptaget af den gamla författningen, skall uteslutas i den nya, kan jag icke finna annat än att man mycket väl skulle kunna tå se en vördig prost mot betalning tillhandahålla sina sockneboar både med andlig och lekamlig spis. Det blir mycket angenämt för dem, som aflöna skollärare på det dessa må besörja barnaundervisning, att i stället få se dem hålla krögerier eller snushandel eller något dylikt. Enligt denna § skulle äfven statens embetsmän kunna få drifva minuthandel. Det kan då blifva en, med afseende på vårt närvarande föreställningssätt, ganska egen syn att få se Konungens Rådgifvare på lediga stunder stå och minutera ut svafvelstickor eller andra brännbara ämnen åt landets innevånare. Allt detta kommer att utgöra nya prof på ordning, hvilka säkert blifva mycket hedrande för det Svenska namnet och mycket gagnande för det allmänna. Man har sagt att en anmälan borde ske vid mantalsskrifningen; men huru skall det gå till under den öfriga delen af året med dem, som efter mantalsskrifnings-förrättningen besluta sig för att öppna bod eller drifva någon annan rörelse? Jag kan icke med min röst biträda ett förslag, som skulle helt och hållet vända upp och ned på all ordning inom sam hället, utan anhåller derföre om afslag å såväl den redaktion, som Gr. Hamilton föreslagit, som den, hvilken Frih. Stael von Holstein proponerat. Hr Fahnehjelm, Gustaf:
N:o 170, ang:de indelningen och tullafgifterne för oberedda pelsverk. 78:o Häktor, Hakar och Hyskjor, Hängslen och Ingefära. R. o. Ad. godkände de i fråga om dessa artiklar föreslagna voter:s-propos:r N:is 171, 172, 173 och 174. 79:o Instrumenter. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. i afseende på Musikaliska instrumenter vidblifvit sitt förra beslut, förklarade Hr von Hohenhausen sig deruti instämma, samt fann R. o. Ad. för godt att med vidblifvande af sitt förut i fråga om sådane instrumenter fattade beslut, godkänna de i ämnet föreslagna voter:s-props:ne N:is 175 och 176. Beträffande sedermera den under rubriken Musikaliska Instrumenter i nu gällande taxa befintliga föreskrift om förtullning af serskild! inkommande tillbehör, godkändes Utsk:s yttrande att Den 15 Juli f. m. 109 redakt:n af denna föreskrift borde oförändrad bibehållas; äfven som sedan Hr Gr. o. Landtm, upplyst, att PresteSt. vidblifvit sitt rör:de tullbestämmelsen å sagde tillbehör fattade beslut, samt Hr von Hartmansdorff förklarat sig deri instämma, R. o. Ad. med vidblifvande af sitt i afseende på denna tullbestämmelse förut fattade beslut, godkände den derom föreslagna voter:s-propos. N:o 177. SO:o Ister. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att Utsk:s ifråga om denna artikel till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, blifvit af sistnämnde Stånd antagen, hvarefter äfven R. o. Ad. med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut godkände den af Utsk. föreslagna införselstull å ifrågavar. artikel till följd hvaraf voter:s-propos:n N:o 178 ansågs hafva förfallit. 81:o Jern.
Föredrogs, meddeladt Utdrag af Högv. Preste-Ståndets Protokoll den 16 och 20 uti innevarande månad, med inbjudning till Med-stånden att instämma uti Preste-Ståndets beslut, i anledning af Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43, i anledning af motion, angående ändring i Kvrko-lagens 25 kapitel, om Prestmöte; hvilken inbjudning af BorgareStåndet antogs. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, N:o 294, i anledning af återremisser å Utlåtandet, N:o 189, angående uppbörds-arfvode till Skepps-ombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för derstädes sedan år 1848 debiterade och redovisade krono-utskylder. Den af Utskottet i Utlåtandet, N:o 189, gjorda och i Memorialet, N:o 294, förnyade hemställan a/slogs. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden och Utlåtanden: N:0 15, i anledning af väckt motion om tillhandahållande på allmän bekostnad af ett oificielt dagblad å vissa uppgifna ställen. N:o 16, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande, N:o 2, angående väckt fråga om inrättande af ett statistiskt embetsverk samt anslag dertill. Bifölls. Nto 17, i anledning af väckta frågor om vidtagande af åtgärder till lindring i rustnings-skyldigheten. Bifölls. N:o 18, i anledning af väckta frågor, att rustningsoch roterings-skyldigheten i Småland måtte nedsättas eller lindring deri ega rum. Bifölls; och N:o 19, i anledning af väckta frågor att krono-brefbäringen måtte bekostas af postmedlen eller bestridas af allmänna medel. Yttrandet, pag. 9, lades till handlingame och den, pag. 10, gjorda hemställan godkändes.
Ailrrj.äs neli Kronans rätt ti!! ett Dana-art 95 <)/jo dl:dr Kaneo ester aflidne ^rdetskarlen lulvs lerssons esterlemnade enka /Vnn9 8ojoiria ^.nder sdol ter, som i ^Irrlmö lien 12 Oetoder >835 med döden asnätt, utrrn ätt ester si" lemna nänra kändrr la^li^a aisvinzar; oelr lratva 8tadens 3-Ia^istrat 89n>t Konungens lkesall n i n "sira s va nde i lillst, uti underliäniKr» skrifvelse,' ef den 2 oelr 2.3 danuari nästdrlns är, sörordat dvad Lorlrerska^ets äldste, sä i 6N9 80IU andru asseendet, sälundu i underdänindet deAär t. Ilti därölver infordradt utlåtande us den ic) der^asöljde Itlars, dar 8tats-6onto> et underdäniASt anfort, att, edrrruväl 8toeklrolm oell Lailskrona 8läder, us förekomna serskilda omstänrlinlretei-, sör deras sattiAvard urliven atnjöto stats-ansln^, den förstnämnda ornkrin-; 3,ooo K:dr oell den senare 3,000 Il:dr> samt landskrona likaledes /joo Krilr, syntes sädrrnt (loek ej Iröra verka till uisträekande as 8taten8 lrrttiAlöisörjnin^s-sk^ldiAdet i allmäniret, oed fastän
Landshöfdingen yttrade den 28 Julii 1831 sig anse öfverenskommelsén i Hablingbo antaglig, och den i Marlebo ofullständig; samt att han om de öfriga, hvilka ej blifvit honom meddelade, följaktligen icke kunde Utlåtande meddela. Den 17 September ig31, öfverlemnade Kongl. Majit till Dess och Rikets Kammar-Coliegium aila till detta mål hörande handlingar, så väl rörande den allmänna löneregleringen, som de serskilda föreningsfrågorna, för stt sig deröfver, i ett sammanhang, utlåta; hvilket Collegium unner den 21 Februarii i832 verkställde, och anförde hufvudsakligen 1 Att, under calholska tiden, Kyrkofonden på Gottland, såsom 1 andra christna länder, innehades af Kyrkorna, Biskopen och de fattiga till 2f$: delar, oell af Kyrkoherdarne till i/iidel; att vid reformationen förstnämnde ?J
Betänhanäen. i6g pad orsaker, slitningsmarkerna skulle anses ej böra upptagas vid Bergsoch Uppstadsvigtens reduction till Victnalievigt, så vöre vid beräknandet af skillnaden imellan Victualieoch Bergsvigt, den samma e] mera invecklad än att förstnämnda vigt förhölle sig till den sednare, som 25 till 22 eller 100 till 80, sä att Bergsvigten vore jemt 12 proCent tyngre än Victualievigten och kunde således dertill förvandlas, om 12 proCent af ett gifvet Qvantum Bergsvigt afdrogos; att enär Uppstadsvigtens förhållande till Victualievigt vore, slitningsmarkerna oberäknade, som 21 till 25, eller 84 till 100, och Uppstadsvigten följ. akcligen ägde 16 proCents större tyngd än Victualievigten, kunde äfven Uppstadsvigtens reduction utan synnerlig svårighet ske; Stapelsiadsvigten åter gjorde vissa delar af Victualiévigten, så att 20 lispund af den förra utgjordd 16 lispund i den sednare, och bestode alltså skillnaden dessa vigter imellan endast i sjelfva räkningssättet, vid hvars förändring hvarken svårigheter eller olägenheter kunde möta; Tackjernsvigten vöre grundad på Bergsvigten, så att 26 Lispund af den sistnämnda räknades för ett skeppnnd Tackjernsvigt, och Råkopparvigten, som, efter 1759 års förordning oril Mått, Mål och vigt, borde vara alldeles lika med bergsvigten, torde ej hafva annan skiljaktighet derifrån, än som åstadkommes genom bruket af något tyngre likarevigter vid Råkopparens vägning,'lärn. padt efter afgången vid dess ytterligare beredande, men dertill skulle ej serskilda vig. ter behöfvas, utan kunde skillnaden genom vis* lyas Besv. och Ekon. Utsk, Bctiinkanäen, sa procents afskrifning lättare utsättas, och således vöre vid denna Vigtreductioo ena-* handa grunder användbara, som i anseende till bergsvigten blifvit åberopade.
Men vid en sådan förändring få Utskotten erinra, att hela stadgandet uteslutande afser den händelse, att Banken kommit i concurs, och att detsammas ändamål är att förordna, huru, i sådant fall, med bevakningen af credilsedlar och invisningar skall tillgå. 3 mom. är uteslutet af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, och bör, såsom egentligen afseende creditsedlar och invisningar, icke numera bibehållas, så vida dessa fordringsbevis, enligt stadgandet i den ofvan till. styrkta 8 §., erhålla företrädesrätt till betalning. Utskotten hemställa således, alt den blifvande 12 §. må erhålla följande lydelse: Den genom Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, för bevakning af fordringar i allmänhet, stadgade pr anseriptionstid af 10 år, ege ej rum i afseende på Bankens tryckta eller graverade creditsedlar och invisningar; ej heller skall bevakning deraf, uti sådan ordning som Concurs-Lagen föreskrifver, erfordras i Bankens concurs eller i anledning af ärsstämning, som, vid Bolagets upplösande, utfärdas ä dess borgenärer; hvaremot, när Bolaget upplöses, vare sig i följd deraf, att tiden för privilegium tilländalupit, eller att detsamma af annan orsak upphört, hvilket Konungens Befallningshafvande bör, utan dröjsmål, till Kongl. Maj:t inberätta, Kongl. Maj:t låter utgå Nådig Kungörelse derom, med föreläggande för en hvar, som någon så beskaffad förbindelse af Banken innehafver; att, viel förlust af all betalningsrätt, förbindelsen till inlösen uppvisa i Banken, inom två år ifiån den dag, hvarunder Kungörelsen utfärdas; börande under tiden samma Kungörelse årligen från predikstolarne uppläsas. Kan inlösen ej ske, i anseende till af Banken iråkadt concurstillstånd, vare ändock förbindelsens innehafvare skyldig att, inom sagde tid, till bokföring och erhållande af påskrift derom, uppvisa förbindelsen inför den eller dem, Rätten i sådant afseende förordnar. 11 $. finnes väl icke hafva något motsvarigt uti Ridderskapets och ABih. till R. St.
Om den samma skall ske på det nu angifna sättet, synes följande svårighet framträda. Det har i det föregående påståtts, att tänkandet af frihet är ett i sig själft bestämdt tänkande, sålunda obetingadt; här skulle det däremot vara betingadt af ett tänkande af objekter o. s. v. Denna svårighet löses genom sättande af en distinkt skillnad mellan den filosofiska spekulationen och det naturliga själfmedvetandet. Den förra utgår från det senare och uppsöker det konstitutiva i detta (den analytiska sidan af metoden). Därefter undersöker den, under hvilka betingningar det ändliga medvetandet kan tänka detta konstitutiva och syntetiserar de förra med det senare (den syntetiska sidan af metoden). Då nu det ändliga medvetandet till hela sin realitet är genom den analytiska regressen uppvisadt vara konstitueradt af det konstitutiva, är därmed också uppvisadt, att de betingningar, under hvilka detta är för det ändliga medvetandet, äro af det samma konstituerade. Alltså: i det att det uppvisas, att det ändliga medvetandet (»vi») kan tänka det det samma konstituerande frihetsbegreppet endast under förutsättning, att det tänker ett objekt, har därmed icke det förra begreppet (för filosofen) förlorat sin obetingade karakter, emedan (för filosofen) förutsättningen är betingad af det uppvisade konstitutiva. Den dogmatiska spekulationen anställer världsförklaringen på det sätt, att den omedelbarligen ur det konstitutivas begrepp härleder den ändliga verkligheten utan att fråga, huru detta begrepp är möjligt för ett ändligt medvetande; den transscendentala härleder ur begreppet om det konstitutiva medelbarligen den ändliga verkligheten genom att uppvisa betingningarna för det ändliga medvetandets sättande af detta begrepp och anknyta det till dessa gifna betingningar såsom deras grund31. Den första satsen i Fichtes deduktion säger, att ett förnuftväsen icke kan tillskrifva sig förmåga af frihet utan att tänka något utom sig, hvarpå den är riktad. Denna sats bevisar Fichte genom att hänvisa därpå, att ett förnuftväsen ej kan tänka sig såsom förmåga af frihet utan att tänka sig såsom en förmåga att välja mellan flere verkliga handlingar såsom möjliga hvar för sig genom frihet.
Beträffande de ordinarie ledamöternas tjenstgöringstid och afgång galle hvad i § 30 sägs. Suppleanterna omväljas till hela antalet hvartannat år. § 55. Då det stundom lärer inträffa, att cn person, som af Nämnden kallas till inställelse, håller sig undan enkom för att undgå kallelsen, har Utskottet ansett denna § böra innehålla något stadgande om huru i sådant fall bör förfaras. Allmänna lagen föreskrifver för dylika händelser uti 11 Kap. 7 § Rättegångs-Balken , att om någon håller sig undan, förthy att han väntar stämning och veterligt är, att han i häradet eller staden vistas, varde då stämning fästad å husdörr hans. Detta förfaringssätt torde äfven här kunna anses lämpligt, hvadan Utskottet i §:n intagit en hänvisning till åberopade lagstadgande. Enligt de Kommitterades förslag är don kallade skyldig att komma tillstädes två dagar efter kallelsens delfående. Denna beredelsetid synes vara något för kort, helst nu gällande såväl Sockennämnds som Kyrko-råds förordningar i detta afseende medgifva åtta dagar. Utskottet föreslår derföre fyra dagar såsom en måhända lämplig medelväg. Paragrafen torde således böra lyda som följer: Kallas någon, som inom kommunen bor eller sig uppehåller, till inställelse inför kommunal-nämnden, för att höras i ordningsmål, eller i ärenden, för hvilka han inför nämnden redo skyldig är, vare han pligtig kallelsen hörsamma, såvida han minst fyra dagar förut deraf erhållit del på sätt om stämning i 11 Kap. 7 § Rättegångs-Balken stadgadt är. Uteblifver etc. § 58. Erån skyldigheten att bidraga till kommunens tarf, äro enligt denna §, sådan den af de Kommitterade föreslagits, fritagne alla som innehafva anställning i enskild mans tjenst, såvida de ej tillika tillhöra någon annan skattskyldig kategori.
Efter att häröfver hafva inhemtat underdåniga yttranden af ej mindre Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten, än äfven Konsistorium i Strengnäs stift och Landshöfdinge-embetet i Nyköpings län samt gemensamt utlåtande af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Stats-konlor, vill KonglMajit, med afseende å de härvid förekomna omständigheter, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att åt Trosa stads-församlings kyrka för ofvanberörda ändamål anvisa ett årligt anslag, motsvarande - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 94. 17 rande tre tunnor spantnål, hälften råg och hälften korn, att utgå i penningar efter länets årliga medel-markegångspris. De ärendet rörande handlingar komma att till Rikets Ständers vederbörande Utskott öfverlemnas; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCA R. L. .4. Anjou. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådel på Stockholms Slolt den 12 Maj 1857, 1 närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes ärendena Friherre Lagerheim, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Departements-chefen, Stats-rådet Anjou, uppläste slutligen till justering de, i öfverensstämmelse med Kongl.
Vid de närmast föregående riksdagarne, då ifrågavarande anslag ännu voro nya, kunde skäl förefinnas för vidtagande af nämnda åtgärd, men numera, sedan tvänne statsregleringsperioders erfarenhet blifvit vunnen, synes intet hinder möta för att en del af de ifrågavarande anslagen å ordinarie stat uppföras, samt att de öfriga anvisas å Riksgälds—kontoret, utan att vid anslagens bestämmande den halfva personliga skyddsafgiflens belopp behöfver hufvudsakligen afses och ulan de invecklade liqvider mellan Stats-kontoret och Riksgälds-kontoret, som a! skyddsafgiflens användande til! visst bestämdt statsbehof blifva en följd. P.i grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet, som bär nedan kommer att i särskilda fall meddela utlåtande, hvilka anslag, enligt Utskottets tanke, böra å ordinarie eller extra stal uppföras, hemställa, a) att hvad i ofvanomlörmälda hänseende blifvit af Kongl. Maj.t och af enskilde motionärer föreslagit, icke må vinna Rikets Ständers bifall. Likaledes anser sig Utskottet icke kunna hos Rikets Ständer förorda det af Kyrkoherden Otterström väckta förslag, att Slaten måtte återtaga den del af den personliga skyddsafgifteu, som hittills varit anslagen alt utgå till kommunerna under namn af folkskoleafgift, och alt Slaten deremot, under förutsättning att lönen för en examinerad folkskolelärare vid fast skola skulle bestämmas till 400 R:dr, för hvarje sådan lärare lemnade (örsamlingarne ett understöd af 500 R:dr årligen. Då nemligen Rikets Ständer, uti skrifvelse den 21 Juni 1848 förklarat, att den vid nästföregående riksdag i sammanhang med nedsättning till hälften af personliga skyddsafgiften, beslutade afgift till folkundervisningens befrämjande af 12 sk. R:ko för raan och 6 sk.
Då nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 3o sistiidne October under N:o 2o3 afiåtne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Hemställan, om Riks-Ståndens serskildta - Den 10 November c. lii. 449 skildtc beslut, i frågan om jemkning af Extra Roteringen i Riket; fann Ridderskapet oell Adeln för godt, att, under förblifvande vid dess i detta ämne förut fattade beslut, samt med godkännande af de utaf Utskottet föreslagtie voterings-propositioner , öfverlemna frågan till Förstärkta Oeconömie-Utskottets afgörande. Ut Supra* S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, Samt den 6 dennes på bordet lagde» Utlåtanden: Pr ån Siats-Utskottet.* Äf den 3o sistlidne Öctober: N:o 578, angående Stats-Regleringen i allmänliet, samt Förslag till Riks-Stat för år 1824 och följande åren intill nästa Riksdag* Pråm Statsoch Banco-Utskoiten: Af den 4 dennes : N:o 579, angående medel lill förkott å anslaget till Götha Canal-byggnad för nästkommande år* Från Bevillnirtgs-Utskottei; Af den 3o sistlidne October: N:o 5a, med Förslag till en ny FörBidd. o. Ad. Brot. X Band. 29 Den 10 November e. m. fattning angående Bränvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter. Ut Supra. Utdrag af Protocollet hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen , den i o November iSaö. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 6 dennes på bordet lagde, Utlåtanden: Frän Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten:
Herr?rintr8clrölst förnyade stn erindran, at tydligen mätte ursätlas, hwilkens skyldighet det wore 6i6 Den 14 Mars. wore at göra anmälan afLanLo-Fullmagtigesmöjliga förbrytelser. Herr von k^auswolkk trodde, at derom more något yttradt i Ucffottets försiaget atföljande Betänkande. Herr 8ilver8tolps, 6ugtaf skräll »IN, ansäg et sadant bestämmande öfwerflödigt. Det wore en afgjord sak, at denna ratt tilkomme wid Riksdagar banco-Utskottet; defiemellan banco-tte V!80i-Lrns, altid ^u8tttjD-Ombudsmannen och stute ligen de öfrige banco-Fullmägtige, hwilka borde waka öfwer hwarandra, emedan de äro answarige en för alla och alla för en. Herr Itt-rm, kekr, trodde, at detta aliggande borde tilhöra en betona kublica, hwilken dertil ej blott ägde ratt, utan äfwen wore förpligtad. Herr von k^au8woIkk yttrade, at i sadant fall en ny lHc»l8-Syhla behöfve inrättas, emedan de allmänna åklagare, som för det narwarande finnas, ej aga eller kunna äga kännedom af hwad som passerar inom Landen. Herr 8iIvei'8toI^e, Ou8tak ^brakam, uprepade hwad han förut rörande detta ämne anfört, tillaggandes, at således ingen ny Embetsman behöfdes, och at densamma i alla fall såsom en helt främmande person ej kunde fa utträde i Landen. Herr Grefwen och Landtmarskalken erindrade, at öfwer denna staga tilrackeligen torde finnas Den 14 Mars. 617 finnas stadgadt i Answarighets-Lagen och justitia:. ÖmbudsMaNMNs InstruÄion.