Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att intaga den i figuren angifna ställningen fordrar mycken öfning, men man kan till en början flytta räcket så lågt ned, att tåspetsarne kunna lätt stödas mot golfvet. h) Sträckhängning med höftvridning verkar särskildt på sidooch ländrnusklerna och har, liksom de flesta rörelser på räcket, en förmånlig inverkan på andhemtningen, blodomloppet och nervsystemet. När kroppen hänger fullkomligt stilla i sträckhängning, vridas höfterna långsamt starkt till venster, hållas i denna ställning i fem sekunder (Fig. 14) och vridas Fig. 14. derefter på samma lugna sätt lika starkt till höger, hvarefter sträckhängning åter intages. Hufvudet skall hållas fritt från armarne, axlarne få ej skjutas upp och benen icke korsas. I figur 15 framställes dörr-räcket. Genom ett IP ' 1 Fig. 15. förbiseende kom denna afbildning icke med i föregående nummer, der den egentligen borde haft sin plats. ||H3Kan knäppte utan vidare upp knapparne och .JIlCp hängde upp den. » Hatten ta vi också af, och så utbeder jag mig den äran, att ni behagade fungera som värdinna vid ett glas lemonad och några präktiga blodapelsiner. » Han gjorde skämtsamt en vördnadsfull bugning. » Ja, den tjensten skall jag gerna göra er. » Hon reste sig upp. » Hvar har ni bricka och glas då? » » Ska ' strax komma fram. Här äro glas — och här bricka. » » Så klibbig den är. Hvad har ni fått på den? » » Punsch, allernådigaste fröken, » sade doktorn ödmjukt. » Då tar jag den här trasan och gnider med. » H o n hade dragit af handskarne, och nu flögo de små hvita händerna snabbt fram och åter öfver brickan. » Nej det är för styft arbete för er. Låt mig öfvertaga det medan ni skalar apelsinerna. » Doktorn tog brickan, och gned den med kraftig hand. » Blir den inte utmärkt, ni, » frågade han förnöjd. » Jo tack, nu är det nog bra. V i kunna sätta fram det nu. — Men Doktor YVeiss, är det här passande? » Doktorn skrattade.
SJlajtt funnit ffätigt förorbna, att ffolan bör flå unber infeenbe ide af görentngend SDireftion, utan af en färffilbt utfebb ffolflprelfe, pivaruti orbförattben nämned af Äoitgl. SDlajit ocp blanb be tre lebamöterne ben ene utfed af ©ommerce-Soflegium, beit anbre af ©tocfpolmd 9Jta @tt ide obetybligt antal inbuf!ri Slftiebolagö 2>e ftörfta beloppen äro tednabe för beltaganbe i jernroägö* ocf> förfäfringö Dernäjl fomma 12 bomuHöfpinneris od) wäfmeti 65 beflöto att imber pioartbera af åren 1858, 1859 od) 1860 förmiuffa meb 150,000 9i:br, Rafina imber åren 1856 — 1858 följanbe Mopp bliftoit, fåfom lån i lönnlig biffontioäg, utbetalbe, nemligen: pioarjemte till få fallabe förlagslån från famina fonb imber nämnbe tre år begagnats emtring 750,000 3l:br. Huber åren 1857—1859 par lånerätten i benita biffotit onnoerlat mellan 94 ocp 11 procent för i:fta flåtens tillioerfningar, mellan 74 od) 84 procent för 2:bra IlapeuS, fatnt medan 4f od) 54 procent för 5:bjc flåtens. Sif UH*25iffontfonben paftoa imber åren 1856—1858 lån till ua-s&iffontfbljaitbe belopp utgått, nemligen: f0IIben' ©eban 9iifetS ©tanber för fin bet beflutat, att be få fadabe gamla od) npa Hd
Efter denna förklaring mot sjelfva gruudsattsen, lärer det lika litet här, som uti förra Betänkandet, erfordras att upptaga och bevisa alla de svårigheter i verkställigheten, sorn möta den föreslagna röstningsmethoden, och i de Respective Riks-Stånden varit föremål för discussioner. Hvad Utskotten redan anmärkt om bristande controll vid en sluten votering å en frånvarande röstegares rösteutöfning, har icke blifvit bestridt och lärer icke kunna bestridas, enär en Fullmägtig alltid skulle kunna missbruka det honom lemnade förtroende att aflemna en sluten Valsedel, att förtiga, det antecknandet af Hemmantal å sjelfva voterings-sedeln, enligt Herr Prosten Afzelii förslag, ofta kunde upptäcka den röstande personen, samt att mängden af voteringssedlar, som, i följd af Herr Cederschjöld! förslag, skulle aflemnas för hvarje större röstegare, då den minsta hemmansdelen, eller minsta årliga afgiften till Prest-aflöning, skulle tagas till enhetj måste göra Valet både för de väljande, helst om de icke kunna skrifva, och för Valförrättaren, högst besvärligt och långsamt, om ej alldeles omöjligt att verkställa. I afseende på de serskilda föreskrifter, som i denna §. innehållas, har för öfrigt 54 Zfigs. Allin. Besv. o. Oec. Utsk.Utl. N.o 60. blifvit anmärkt, ”att den lumpna handling, hvarigenom en röstegare afgifver sitt votum, icke behöfver förses med vittnens intyg under Edelig förbindelse, när denna formalitet icke ens erfordras på den handling, hvarigenom man afhänder sig sjelfva egendomen, för hvilken voteras; den edeliga förbindelsen ansåges visserligen vid Prestval med lika lättsinnighet, som alla andra medel dervid att vinna sina ändamål; —Meneden horde då icke af lagstiftaren inbjudas, att öka de öfrige Intriguens hjelpmedel.” Utskotten kunna dock ej gilla uteslutande af den klandrade formeln utur skriftliga voterings-sedlar.
Då Stockholms handelsförening, under d. 12 sistl. Nov., afgaf en dylik underd. anhållan, anförde hon, bland grunderna derför, de arbetande och fattigare folkklassernas ställning under dyrheten på hvarjehanda lifsmedel och oumbärliga förnödenheter, hvaribland sall. Att närvande dyrhet derå i hufvudstaden, förnämligast är deras eget fel, hade de förmodligen glömt under de 16 år, som de, genom Konungens nåd, varit från sina ifrågav:de skyldigheters fullgörande, tills vidare, befriade. Men om de, genom befrielsens återkallande, påmints om sitt åliggande; så skulle de otvifvelaktig! blifvit desto ifrigare att fullgöra det, som de icke allenast mätte hafva gjort betydliga besparingar pä underlåtenheten, utan äfven derföre att de, i sin nyss omnämnda underd. ansökning, uttryckt ej mindre sitt högsta deltagande för de fattige, än sin medborgerliga pligt alt fästa Konungens nådiga upmärksamhet på medlen att lindra dessas nöd. När ett af berörde medel låg i de handlandes och skeppsredarnes egna händer, samt hörde till deras borgerliga pligter; så kunde dess användande icke vara dem annat än välkommet, hvilket vi ulan tvifvel få höra vid öfverläggningarne om de motioner, som prosten Arosenius och jag väckt om de inställda salt-författningarnes återbringande i utöfning. Hvad jag yttrat derom, att förbrukaren icke får godt af den beviljade tullnedsättningen, gäller om ved lika väl, som om salt. Nedsättningen på annan slags ved, än björk, är likgiltig, ty hon upgår endast till 106 R:dr i årligt medeltal för hela riket, emedan tall och al icke pläga utifrån införas. För björk upgår hon till nära 2,700 R:dr och drabbar väl egentligen hufvudstaden allena, för hvad Finska och Åländska skeppare hitföra. ålen ved, serdeles af björk, säljes här icke annorlunda än till jemna eller halfva Riksdalertal.
Den värde talaren fästade äfven vår upmärksamhet derpå, att missbruken icke vanligen begås af husbönderne sjelfve, utan af inspektörer och sådana. När lagen är så beskaffad, att inspektoren på husbondens vägnar kan missbruka lagen, bör den, i min tanke, ändras. Jag ber att få uprepa hvad jag nyss nämnde, att liusagan icke bör helt och hållet borttagas ur lagen. Jag yrkar blott, att en förbättring af lagens stadgande derom måtte göras och det är derföre som jag anhåller om återremiss. Frih. Creutz: Den siste värde talaren har sagt, att han icke vill hafva husagan bortskaffad utan endast förbättrad och ställd på en kristlig grund. Jag kan icke fatta detta, jag vet i sanning icke, hvad en kristlig husaga vill säga. Jag för min de! önskar, att husagan, såsom både onyttig och orättvis, måtte helt och hållet afskaffas. Gr. Löwenhjelm har yttrat, att de, som här ifra för husagans uphäfvande, hysa ett alltför högt begrepp om tjensteklassens sedlighet. Jag har stödt mitt yttrande på ett alldeles motsatt motiv, derföre att jag tror, att husagans uphörande skall förbättra både tjenaren och husbonden, göra den förre bättre och den sednare mindre brutal, än som nu tyvärr är fallet. Likasom både befälet och manskapet vid arméen kommit i ett vida bättre förhållande, sedan man uphört att slå manskapet, skall förhållandet emellan husbönder och tjenare blifva bättre, om strykrättiglieten uphör, och jag tror, att man då icke beliöfver applicera några rapp öfver ryggen på sina drängar för tillfälliga förseelser. De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev-.de punkt framställde propos:ne besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå förstnämnde propos. förnyades, och sedan härvid svaren utfallit med starka Ja jemte många Nej, Hr Frih. o. Ordfln förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Hjerta m. fl. ledamöter hördes begära votering.
Uti samma redogörelse utbalanseras skulderna vid sistlidet års slut med R:dr 16,432,623: 73. nemligen: det dessförinnan å jernvägs-lånet influtna belopp, 5,920,024 Thaler 10 gr. 11 pf. Preussisk kurant, och sista fjerdedelen, eller 47,500 Thaler, utaf det i lånekontraktet utsatta samt hos Bankirhuset Baur i Altona deponerade och af Riksgälds-kontoret lyftade vite, efter beräkning af 2| IV.dr R;mt för hvarje Thaler, R:dr 15,913,398; 30. samt rånte-och amortissements-fonden » 519,225: 43. Beträffande nyssnämnde fond, anse sig Revisorerne böra upplysa, att, enligt denna fonds konto i den räkenskap, hvarom nu är fråga, har utaf det årliga ränteoch amorterings-anslaget, R;dr 1,166,666: 67. för sisth års amortering af obligationer å tillsammans 75,600 Thaler påförts ett belopp af R;dr 201,600: — och för årets ränteliqvider en summa af » 445,841: 24. » 647,44i: 24. hvadan fondens återstående behållning vid årets slut således utgjorde ofvan uppgifna belopp, eller ?.
Banko-sekreteraren, en Notarie och en Kanslist, samt denna tillstyrkan gillats af Presteoch Borgare-stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet stannat i det beslut, hvilket ock genom omröstning i Förstärkt Banko-Utskott blef Rikets Ständers, eller att nämnda personal skulle utgöras af »Banko-sekreteraren och en Notarie, som tillika Banko-Utskottets Memorial M 73. 13 bestrider kanslistbefattning»; så, och enär Rikets Ständer vid samina riksdag förordnade, att Notarien vid Banko-fullmäktiges expedition, som derförinnan tillhört andra tjenstegraden, skulle hänföras till tredje tjenstegraden, hvadan innehafvaren af notariebefattningen icke erhöll någon lön-förhöjning och således ej heller kunde åläggas att tillika bestrida kanslist-tjensten, har denna tjenst måst af Kanslisten Maechel fortfarande besörjas, ehuru han blifvit, med bibehållande af allenast lön enligt ganda staten, på Indragnings-stat upförd; hvarigenom, då det i sådan egenskap ålegat och åligger Maechel att förrätta icke allenast de göromål, som tillförene tjensten åtföljt, utan äfven dit hänvisade nya bestyr, inträffat att han, utan ringaste tillökning i inkomst, hvarken vid denne eller sistförflutne riksdag, erhållit strängare tjenstgöring.
Enär säledes för Staten pä inkomsternas sida intet wore att winna, men wid möjligen inträffande eldswädor mycket att förlora, har Landshöfdingen ansett omständigheterna i alla hänseenden tala för ett förändradt stick med brännings, friheten i Carlscrona, sä framt bräm wins tillwerkningen derstädes finnes oundgänglig; och om Staden winner den förmonen, att emot en witz gifwen Summa fä, säsom hittills, utöfwa den i ett sammansatt Werk, anlagdt, som det nu befindtliga, pä en frän Staden afstild holme, har Landshöfdingen trott, att Staten dcrwid ej stall gä i mistning af sin trllständiga rätt, men deremot ett möjligt tillfälle till oersättliga förluster undanrödjas. DL bewrljandet af ifrägawarande anhållan förutsätter en förändring i anseende till CarlsBihang. N:o 58, S4> 418 Den iz September. crona Stad, uti Riksens Ständers wid sistled. ne Riksdag fattade Bestut om Brännwins brän. nings afgifternes utgörande, har Kongl. Maj t funnit Sig föranläten att öfwerlemna detta Ärende till Riksens Ständers pröfning, med framställande af de skäl, pä hwilka ett sädant undantag för nämnde Stad blifwit sökt och tillstyrkt. Kongl. Maj.t förblifwer Riksens Ständer med all Kongl. Näd och Annest wäl. bewägen. Or suprs. lUsas ^ssrts. Utdrag Den iz September. 419 Utdrag af Protokollet öfwer Handelsoch Finance Ärenden, hältet inför Hans Maj:t Konungen pä Orebro Slott den iz Sept. igro. Närwarande: Deras Epcellencer Justitiä Stats. Ministern Herr Grefwe Gyl, lenborg och Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre von Engeström. Stats. Räden Hans Epcellence Herr Grefwe von Essen. Friherre Rosenblad. Friherre von Platen. Friherre Adlercreutz. Stats.
Jag tillåter mig dock fästa den värde Friluns uppmärksamhet deruppå att det är just Frihm sjelf, som förmått StatsUtsk:t att frångå K. M:s i detta fall framstälda förslag. Alltså, om det är Frih. af Ugglas, som begär en ändring uti ett K. M:s förslag, då är det rätt. När åter någon annan önskar en sådan ändring, då är det orätt. Samma talare har vidare erinrat om de uti denna fråga väckta motioner, samt omnämnt att Gr. Mörner i så fall föreslagit 170,000 rdr, samt att jag förordat en förhöjning af 50,000 rdr. Det är på grund af Ilr Finans-Ministerns till Stats-Rådsprot:t algifna yttranden, som jag föreslagit denna summa. Detta skedde dock under den af mig dervid tydligt uttalade förutsättning, att något misstag skulle hafva insmugit sig uti den kalkyl, på hvilken Ur Finans-Ministerns beräkning blifvit fotad, och har jag för sådant fall önskat, att Stats-Utsk:t skulle utreda detta förhållande, och, i öfverensstämmelse härmed, förklarat mig beredvillig, att, — om sådant skulle för ändamålets vinnande vara nödvändigt, — bevilja ända till det af Gr. Mörner uppgifna belopp. Frih. af Ugglas har sagt, att det är Hr Stjornsvärds förslag, som jag omfattat. Jag vet icke om det varit Friluns mening, att derigenom minska sympathierna för af mig nyss framlagda förslag. Uti så fall får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att Hr Stjernsvärd uti en sednare motion tydligen tillkännagifva att det icke fanns någon allvarlig mening uti den af honom i nu afhandlade fråga väckta motion. Troligen behöfver jag icke påpeka att den af mig nu omnämnda, utaf Hr Stjernsvärd sednare väckta motion, är det i åminnelse temligen sorgliga lörslaget om den der »utredningen,» hvilken motion gaf all anledning till det antagande, att han ångrat sitt i detta ämne förut väckta förslag. Vidare har samme Frih. sagt, att ändamålet vore vunnet genom det redan af R. o. Ad. beviljade anslag, stort en million.
De som reserverat sig emot förevande Betänk, hafva, i likhet med de reservationer, som vid förra Riksdagen afgåfvos, fästat upmärksamheten deruppå, att: ”K. M., uti resolut, på allmogens besvär den 20 i\ov. 1786, ansett vägrödjning och brobyggnad vara en hemmantalet åtföljande skyldighet, deruti bruk och qvarnar icke kunde inbegripas, hvilket, hvad qvarnar beträffade, blifvit ytterligare bekräftadt genom Kongl. Brefvet d. 10 Okt. 1793: att, då den stadfästelse på befrielse från deltagande i detta onus, som sålunda blifvit gifven innehafvare af brukoch berg-verk, samt sågar och qvarnar, naturligtvis ökat värdet af sådane egendomar, hvilket vid inträffade arfskiften eller köpe-afhaudlingar tagits i beräkning, skulle en rubbning i dessa friheter, utan att på samma gång bereddes lämplig ersättning för den bortmistade fördelen, hvarken vara med rättvisa eller billighet förenlig.” Jag skall laga mig friheten, att med några ord beröra de begge serskilda kategorier, som här äro omnämnde. Hvad bruken beträffar, så är det vintertiden, och på isbelagda floder och sjöar, som deras flesta transporter ombesörjas, således nöta de icke så mycket sommarvägarne. Beträffande åter qvarnar, så är del just de hemman, hvilka hafva spannmål att mala, som draga fördel deraf, all väg finnes till „ qvarnen. Utsk:n hafva förklarat, att fördelen vore ömsesidig, men om så är förhållandet, hvarföre anse Ulskm, alt det ifrågavande åliggandet skall tagas från hemmanen, och läggas på bruk och qvarnar?
Konungen kan naturligtvis icke så noga känna de förhållanden, som kunna och böra inverka på en säkerhets antaglighet eller förkastande, som den embetsmyndighet, hvilken är i den ort, der bolaget eller den enskilde finnes, som vill komma i åtnjutande af dessa statsmedel. Jag tillstyrker således samma förändring som Hr Lefre'n. Frih. Sprengtporten: Då det i alla fall blir Konungen, som i sista instansen, och i hvarje särskildt fall då anslag är i fråga att beviljas, skall upptaga och pröfva, huruvida för ett företags fullbordande alla förberedande åtgärder äro vidtagna och alla förhållanden utredda sa att ett anslag må beviljas, kan jag ej se huru Konungen kan undgå alt pröfva, om den säkerhet, man vill ställa för medels erhållande, är sådan som Konungen anser böra äga rum. Alt tolka detta mom. så ordagrannt, som att Konungen skulle sätta sig ner enkom för att granska alla vederhäftighetsbetyg ocb se till all de vore alla i vederbörlig ordning rn. m., bar visserligen icke varit min eller StatsUtsk:s afsigt, utan endast att, innan Konungen beslutar ett anslags utgående, Konungen bör känna att alla villkor äro iakttagna sorn böra iakttagas. Jag vill dock medgifva, alt det må endast hela — godkänd och pröfvad säkerhet, i stället för af Konungen godkänd och pröfvad säkerhet. Utsk. har ej tänkt sig något annat, än att Regeringen skulle äga i hvarje fall att pröfva säkerheten, sorn kan vara af mångfalldig beskaffenhet, såsom t. ex. den som kan erfordras då en stad Den 29 Mars e. ra. 543 begär elt Ian för en hamnbyggnad, eller dä fråga är 0111 elt odlingslån &c. Hr Lefren: Nog tnedgifver jag, ali Frih. Sprengtporten har rätt deruti, alt Konungen slutligen skall afgöra saken, då alla omständigheter, som vid målets afgörande måste vara utredda, tagas i betraktande som grunder för beslutet; men då komma också tvifvelsutan just dessa af vederbörande myndigheter pröfvade säkerheter att öfvervägas.
Jag tillstyrker således indragningsmak tens upphörande, utan villkor; inea efter här har kommit ä tal angelägenhelen af controller mot tryckfrihetens missbruk, så anhåller jag att äfven mig må tillåtas tillägga några ord, under det jag, till förekommande af vidlyftighet, förklarar, att jag är beuägen att förena mig uti hvad Frih. Roye, Ludv. Johansson, anfört, och att jag äfven gör det. Hvad jag i öfrigt vill nämna afser ett yttrande af Gr. Frölich. Hr Grefven vill nemi., att man skall stämma i stället för att draga in; att man skall stämma den smädande i stället för att yrka införande af ett försvar uti hans tidning. Jag hemställer, huruvida i vårt närvar, skick stämning medfört den följd som åsyftas. Jag lägger på Const.Utskts samvete alt bereda något i den vägen till skydd för den allmänna och enskilda säkerheten, hvilken är så mycket angelägnare, som man tyvärr ser, att till och med den känslan är borta, sorn säger att jurymannen bör vara fredad från allt tilltal, vare sig i skrift eller tryck. Efter den ed han aflagt att samvelsenligt afgifva sitt votum, borde han vara fredad från alla omdömen. Håller man det i helgd? Nej! Frånvaron af denna känsla, som borde åligga en hvar att hålla jurymannen i helgd, är ett olyckligt tecken och kommer en gång att förstöra vår tryckfrihet, som jag ärligt älskar. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Frih. o. Landtm, yttrade derefter, att R. o. Ad. lika med honom torde finna, att många af de sednare taJarnes yttranden gatt ett stycke utom det ämne, som vore föredraget; men då detta stycke likväl icke varit längre, än att hvarje talare med en skicklig vändning af sitt tal kunnat komma tillhaka till 4 §‘n, 8 mom.
Prot. 1841. to Sami. 1 A/d. 117 g3o Expedilions-Utskottets Förslag till lind Skrifvelsej N-0 38 r. 23 Febr. 1835, gjorda underdåniga anhållan, alt det hittills varande ConvoyCorn missa lia tet mätte, så snart sig göra låler, blifva indraget och dess befattning, lill besparing i de hittills dryga förvaltnings-utgifterne, i allo öfverflyttas på Comtnerce-Collegium, helst, om nödigt anses, att Norrska Regeringen, genom Ombud, hädanefter deltager i förvaltningen af dessa medel, E. K. M. är oförhindrad sådant förordna, äfven sedan den nu i underdånighet föreslagna förändringen blifvit verkställd; och torde, i händelse af Nådigt bifall till berörde underdåniga hemställan, E. K. M. täckas anbefalla bemäide Collegium att öfver förvaltningen af ifrågavarande fond låta föra serskild Hufvudbok samt alt, efter dess årliga afsluinnde, till E. K. M. afgifva underdånig berättelse om fondens ställning; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhålla, alt berörde berättelse målte genom tryck befordras till allmän kännedom, samt i öfrigt räkenskaperne för fonden , likasom händelsen är med Convoy-Cassans, tillhandahållas Rikets Ständers Revisorer och Stats-Utskolt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Juni 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juni j84 r• Preste-Ståndet den g Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utdelning af Bonde-Ståndets Förhandlingar i Representations-/rågan. (Stats-Utsk. Mern.
Nej, mä n frå n plogen, bergshandteringe n J Je t tyckes, so m o m begreppe t foster - och verkstade n va r det, so m följd e Engel - ' landskärle k oc h dyrka n fö r militaris - brekt, Sturarn e oc h Gusta f Vas a oc h längr e men all t fö r oft a förblandas, oc h so m o m fram e n herti g Karl, e n Stenbock; oc h ja g en all t fö r trån g uppfattnin g i allmänhe t har aldri g hört, at t de beskylldes fö r feghe t eller veklighet, oc h doc k had e säker t inge n fästes vi d själfv a orde t fosterlandskärlek. Innefattar ick e dett a or d kärleke n til l all t af de m fåt t til l lif s e n bråkde l a f d e krigshvad vår t fol k frambragt, godt, ädel t oc h historier, so m vår a bar n läs t vi d e n 1 4 — 1 5 skönt, vår t språk, vår a sträfvande n fö r veårs ålder. Svenska kvinno r kunn a no g älsk a sit t tenskaper, kons t oc h industri, likavä l so m kärleken til l de n torfva, dä r v i är o född a land oc h sit t folk, uta n at t hör a til l var e och so m buri t mä n oc h kvinnor, til l hvilk a sig freds - elle r försvarsföreningar. Me n in - vi kunn a blick a up p me d stolthe t oc h kär - gen kvinna, so m hyse r e n san n fosterlands - lek?
Tor vadar på väg till domareplatsen vid Urds brunn. 182. Kerlaugar, två älfvar, öfver hvilka Tor på sina färder till Urds brunn vadar. Kile, dvärg. Kjalar, binamn till Oden. 166. Kolga, personifikation af böljan. Koll, jätte dödad af Egil. 49. Kon, binamn till Halfdan, den förste konungen. Kvaser, personifikation af mjödet, ursprungligen ett af namnen på Mimers källa. Poesien kallas i en strof af Einar Skalaglam »Kvasers saft.» En i kristen tid diktad berättelse i pros. eddan säger, att när asar och vaner slöto fred, bekräftades detta därmed, att de spottade i ett kar och skapade, till ett försoningsmärke, af spotten en man vid namn Kvaser, som var utomordentligt vis, men föll offer för två dvärgar, Fjalar och Galar, hvilka, när de voro hans värdar, dödade honom, läto hans blod rinna i ett kar, blandade det med honung och däraf gjorde skaldemjödet. Denna pseudomyt om »försoningsmärket» Kvaser har sin enda grund däri, att en halfstrof af Einar skalaglam blifvit missförstådd eller afsigtligt misstolkad af pseudomytens tillvärkare. Jämför Son. Lack (Hlökk), valkyria. Ladgun Svanhvit, benämning på Slagfinns svanemö Auda, Ivaldes dotter, Iduns syster. Laudver, Lödeer (Hlaudverr), binamn till Ivalde. Laufej, Löfö (Laufey), Lokes moder, äfven kallad Nal (Nál). 31. Leifners eldar, en underbar dryck. 154. Leiftraser, den i Mimers lund boende stamfadern till en följande världsålders människoslägte. 83, 85, 89, 129, 196. Leikin, Lokes dotter, sjukdomsandarnes drottning. Leipt (Leiptr), en älf, som med klart och skinande vatten, vid hvilket eder svärjas, genomflyter underjordens lycksalighetsfält. 186.