Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga förordning om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843 och Kongl. Majtts nådiga förordning om sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847, i hvad dessa författningar röra ordförandeskapet i sockenstämma; N:o 29, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg vid de uti Kongf. Majtts förnyade nådiga kungörelse för husbönder och tjenstehjon den 23 November 1833 meddelade föreskrifter i afseende på orlofssedlar; N:o 33, i anledning af väckt motion om indragning af korrektions-inrättningen å Långholmen. N:o 34, i anledning af väckte motioner om ändring i nu gällande föreskrifter, dels i afseende å läkarebetygs bekräftande med edelig förpligtelse, och dels om användande af edgång i allmänhet; samt N:o 35, i anledning af väckt motion om förbud för utländingar att med handelsvaror kringresa i landet.J Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständer den 13 dennes, om beviljande af ett särskildt kreditiv, blef samma Kongl. Proposition, jemte ett anförande af Herr Ekholm, med hvilken Herr Cassel, med flere, instämde, till Stats-Utskottet remitterad. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial, Nto 6, angående förändradt tryck å Bihanget till Riks-Ståndens protokoll, blef samma Memorial af Borgare-Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: Nto 8, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för inträdande af mannens myndighetstillstånd; Nto 9, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden och vilkoren för rätt att ingå äktenskap; och . Nto 10, i anledning af väckt motion, angående förklaring eller förändring af Lagens stadgande om giftomannarätt. Den 18 Februari. Från Högloft.
I anledning af Ridderskapets och Adelns vid sista Plenum fattade beslut, och hvaruti de öfriga Respective MedStånden instämt, rörande Hans Kongl. Höghet, Prins Oscars uN öfvande af KonungaMagten , vid tillfälle af Hans Maj:t Konungens och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens inträffande sjuklighet , får jag ödmjukast föreslå , att underrättelsen derom måtte , till Hans Maj t Konungen , Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, och Hans Kongl. Höghet Prins Oscar , genom en stor Deputation, hvartill de öfriga MedS,tånden skulle inbjudas , i underdånighet frambäras. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde att, i anledning af hvad PresteStåndet beslutat samt Herr Hjärne äiven föreslagit, Rik* 124 Den 5 Januarii. sens Ständers ifrågavarande beslut måtte ge: nom en stor Deputation till Hans Maj t Konungen samt Deras Kongl Högheter KronPrin. sen och ArtPrinsen i underdånighet framföras, samt att de öfriga RiksStånden måtte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Bifölls. Upplästes följande från de andra Respektive RiksStånden ankomna ProtocollsUtdrag. Ifrån PresteStåndet: Af den 23 sistl. December: Om Remiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af Hr Prosten HasselrothsgMemorial, om befrielse ifrån erläggande af Stubbelön för virke, som utsynas til! de Hus, Presterne sjelfve å sina Boställen hålla. Af den 27 December: Innehållande att Ståndet, i anledning af BondeStåndets inbjudande till MedStånden att instämma uti det tillägg , hvarmed BondeStåndet bi fallit StatsUtskottets Betänkande, angående de inställda KronoUtskyldernas utgörande, ej funnit skäl att frångå sitt, den isisamma månad, fattade beslut, hvarigenom berörde Utlåtande blifvit utan tillägg antaget. Af den 27 December: Innefattande bifall ej min - ) . t. Den 5 Januarii, 125 dre til!
St:rs egen värdighet; aktningen för den Regering, hvaraf angifvaren är medlem; likasom äfven den aktning, hvilken R. St:rs Fullmäktige så fänge de fortfarande bekläda detta vigtiga förtroende, aldrig må hafva förverkat,— allt bjuder att låta sanningen i denna fråga få framträda i sin fulla dager, på det att den brottslige, om någon sådan finnes, må blifva i laglig ordning tilltalad, men den oskyldige deremot få i fullt mått njuta sin oskuld till godo. Ehuru det är klart, att Hrr Fullmäktiges förvaltning under den tid, för hvilken de redan erhållit décbarge, emot deras bestridande, ej må blifva föremål för undersökning, tror jag dock med den kännedom jag om dem äger, mig böra antaga, att de uti en sådan fråga som denna, ej vilja begagna sig af nämnde invändning; men om jag, mot förmodan, skulle misstaga mig uti denna förutsättning, så får jag fästa upmärksamheten derpå, att Hr Gripenstedt uttryckligen tillkännagifvit, att de pligtöfverträdelser, som ban lagt Hrr Fullmäktige till last, skola hafva ägt rum efter den tid, som den redan lemnade déchargen afsett, hvaraf således följer, att någon undersökning om och pröfning af dessa nu angifna öfverträdelser af Hrr Fullmäktiges pligter ännu ej försiggått. Jag anhåller vördsamligen att denna min motion måtte till StatsUtsk. remitteras och att Hr Gripenstedts förutnämnde yttrande jemväl måtte dit öfverlemnas, för att tjena till ledning vid ärendets handläggning. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, och Frih. Stael von Holstein förklarade, att de förenade sig sig med Hr Cederschiöld; hvarjemte åtskilliga ledamöter begärde den nu väckta motionen på bordet. Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s d. 11 och 15 dennes på bordet lagda Mern.
"LJpplästes och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uiskottets i gar afgifna Memorial , angående ersättning af den till Tjugusex B.d 40 sk. Banco uppgående kostnad för tryckningen af Utskottets Betänkande, i frågan om Allmänna Magazins inrättningen i Riket. Ut Supra. Ex Protocoll® Oloj Werlin. S. D. I anledning af Vällofl. Borgare-Ståndets, uti nu uppläst Protocolls-Utdrag af gårdagen, gjorde inbjudning, beslöt Hedervärda BondeStåndet for sin del, att det uti ExpeditionsUtskottets förslag till underdånig skrifvelse, angående straffet för Skogsåverkan, influtne tillägg wm vittnesrätt i berörde mål för uppsyningsman, uti hvilken fråga två Stånd stadnät mot två, må af sådan anledning ur Expeditionen försvinna. Ut Supra. 1 Ex Protocollo Olof Werlin. * S. D. Afslogos Allmänna Besvärsoell Oeconom mie-Utkoltets den ao Juli på bordet lagde Betänkande af den 17 nästföregående, i anled-. ning af väckt fråga om jemkning uti extra Roterings-skyldigheten ; samt Utskottets öfver gjorda anmärkningar vid detta Betänkande den 3 den nes - Hen 7 Augusti 353 nes afgifrie och deä 5 på bördet lagdo utlåtande. Ut Supra. Rx Protocollö A. G.
De utgöra således icke på långt när så myoet, att det för deras skull, skulle löna mödan för jordegarne att söka åstadkomma en Den 7 September c. m. 73 statsbankrutt, ty man måste taga i betraktande att äfven jordegarne på en sådan betydligt förlora genom rubbningen uti den allmänna krediten oell att denna förlust på intet sätt skulle uppvägas genom den lilla vinst de skulle kunna göra igenom någon nedsättning af värdet på en sådan liten del af räntorne; likasom äfven, om också silfvervärdet i tidernas längd skulle något falla, så skall man likväl finna, då man betraktar huru liten del af räntorna, som efter Frih. Palmstjernas förslag skulle utgå i silfver, att ingen synnerligen märkbar förlust för statsverket kunde derigenom uppstå. Hvad man deremot egentligen ville åstadkomma, eller en förenkling af skatteväsendet, genom hvilken räkenskaperna skulle kunna göras åskådliga och begripliga äfven för den mindre upplyste, en förenkling hvarigenom den skattskyldige sattes i tillfälle att kontrollera om honom rätt sker eller icke, hvilket under nuvande förhållande för den i kameralverkets mysterier oinvigde är nära omöjligt, detta kunde vinnas, i händelse man antog Frih. Palmstjernas förslag. Man har sagt att detta förslag är så nytt att det kommer öfver oss på en gång, att det icke går an att vidtaga ettt beslut i en så vigtig fråga innan man hunnit tänka sig före. Frih. Palmstjerna sjelf har anmärkt att denna fråga är öfver 100 år gammal. Hvad serskildt beträffar Friluns förslag, så torde dervid äfven böra tagas i betraktande, att detta förslag icke utgör någon ny lagstiftning, utan endast är en utveckling af det gamla skattesystemet, ty det gör icke någon förändring med hufvudräntorna hvilka skulle qvarstå. Det förvandlar endast de smärre persedlarna, så att i st. f. bråken ^ får, -J höna o. s. v., en fix penningeränta skulle bestämmas. Redan nu går det så till alt desse persedlar utgöras i penningar efter markegång, och markegången på dessa persedlar förändras ganska sällan. I st. f. att uträkningen nu måste göras hvarje år, skulle den efter Frih.
När man går i bodarne för att köpa något betydligare, måste man sätta sig upp, röka en pipa, dricka en kopp kaffe, derpå börja handeln och prutningen, samt sedan läsa fatheh tillsammans med köpmannen. När man antar en tjenare, läser man äfven fatheh med honom och hans förhållande till dig är sedan oftast blott såsom en vän i ditt hus, men ofta och i flera fall mycket ödmjukare och tjenaraktigare än hos oss. Att afgöra och bestämma priset med någon, vare sig på en vara eller tjenst eller hvad annat som helst, är svårt, ofta omöjligt; man upprepar på ömse sidor kol eller kallim inte akhbar och sedan börjar man åter räsonnera, utlägga och bevisa att den andre bör känna priset bättre. Härunder upprepar som oftast den säljande valla belash eller inta ragil tajib in sha allah och dylikt. Då slutligen någondera parten sagt en summa, ventileras ännu mycket derom, tills slutligen handeln afgöres eller helt och hållet uppgifves af den uttråkade köparen, såsom ofta händt mig. Tålamod behöfs här mer än allt annat och någon här tillbragt tid måste göra hvar och en till en Job. Med allt detta ser man folket här alltid lätt och snart förifra sig, skrika och gråta harmtårar öfver den obetydligaste sak. Då må den främmande ej bli rädd och fälla tonen, utan skrika ännu dubbelt högre och regera med händer och fötter, men dock med ett visst lugn och värdighet, så vinner han lätt öfver folkets skrik, om han har rätt och talar ett förnuftigt ord om allah eller så. Man kommer mycket lätt till rätta med dem, om man går deras väg och känner dem rätt, men i annat fall, om man vill tvinga dem in på sina åsigter och ej uppfattat deras lynne, kommer man ingen vart. Jag har, under det jag gjort dessa observationer på lifvet och folket, ofta blifvit utledsen öfver deras opålitlighet i löften, deras eviga bukra in sha allah och keman shoajeh och deras ofta obegripliga lättsinnighet, vid sidan af deras gravitet och allvar. Jag bodde dessutom i ett qvarter af blott kristna, aflägset från de egentliga äkta Araberna; mina Arabiska vänner kallade det akhir eddynja och mahall-i fesad vaniges.
»Derom får framtiden döma.» Richard svarade ej, utan vände sig om, som om han velat vädja till någon. Så såg han i boken. »Nej, du får inte läsa!» ropade Axel plötsligt, for upp och ryckte den ifrån honom. Deras ögon möttes en sekund, men intet ord vexlades. Så gick Richard. När han var borta slog poeten upp sin bok igen och läste halfhögt hvad han med många öfverkorsningar skrifvit: »Får jag ej hata? Du fega slägte, du kalla fromhet, din lära spar Dig ödets stormar ej omildt väckte och deras makt du ej pröfvat har. Du tror dig varm, när din is kan tina och smälta trögt några tårar ned; glödheta qval hafva torkat mina, och du ej anar, hvad tyst jag led! Du arma dåre, som tror och hoppas, när solen tittar ur molnen fram, kanske din lycka ej hinner knoppas förr’n ödet bryter dess späda stam. Jag trott – som du – och är nu förskjuten, jag vågat hoppas, och hopplös är ... Min ungdom, härjad, min bana, bruten, blott skörd af törne och tistlar bär. Ej himlens englar min kosa leda, af mörka andar jag jagar fram: ett redlöst skepp, som af vågor vreda i djupet slungas från skumhöljd kam. En fyrbåks sken nyss mitt öga mötte – vid denna åsyn blef faran lek – jag narrad var och på blindskär stötte: den klara stjernan var blott ett svek. Så vill jag hata den hand, som tände det sken som vilsnat min skumma stig! Så vill jag trotsa den makt, som sände den här af själsqval, som gripit mig! Hvad gör det mig om jag lifvet mister när blott en önskan jag ännu när, – att återse, innan hjertat brister, den falska stjernan. – Hon är mig kär!» Hans pulsar slogo och det brann i hans hufvud. Ja, äran skulle komma – ändå, ty Sverige hade fått en ny Lidner; han kände det nu. På annandagen skulle det först vara familjefrukost i prestgården, sedan supé med dans hos de nygifta. På morgonen, då Selma vaknade, blef hon liggande en lång stund och bara tänkte.
Å nyo föredrogs Herr Crusenstolpes, Magnus Jacob, den 8 dennes eftermiddagen gjorde hemställan, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena uti Ridderskapets och Adelns beslut, att, på de i StatsUtskottets af samtelige RiksStånden redan bifallne Betänkande N:o 387 stadgade grunder, hvilka jemväl i afseende på de åt FörsvarsVerkets Materiel af Öfverskotten årligen anvisade 70,000 R:dr Banco böra tillämpas, ogilla StatsUtskottets uti dess, den 25 sistlidne Februarii under N:o 416 aflålne och den 26 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående ifrågavarande 70,000 R:dr Banco, gjorde hemställan. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, anhöll, att denna hemställan måtte ytterligare blifva på bordet hvilande. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag ämnar visserligen icke instämma med Herr Rosenqvist om denna inbjudnings ytterligare hvilande på bordet; men deremot skall jag Den 9 Mars f. ro. ii 7 anhålla om afslag på densamma. Redan i går yttrade jag den åsigt, att de, som yrliade Rifall till Friherre Silfverskjölds reservation , mera hidrogo till Regeringens säkerhet att få de ifrågavarande medlen, än de, som-satte sig deremot. Det är ofattligt, horn man kunnat förbise, att uti Friherre Silfverskjölds reservation låg den enda sakel het uti ifrågavarande ämne; nu deremot är saken ställd på samma osäkra fot, som förut; och just för det jag önskar, att Regeringen med mera säkerhet måtte erhålla de föreslagne 70,000 R:drne, önskar jag, att Riddetskåpet och Adeln mätte afslå ifrågavarande inbjudning. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Annat är sak, och annat är sätt. Öfver sjelfva saken hade hvar och en i går tillfälle att tillräckligt evspectorera sig, och Herr Riben begagnade äfven detta tillfälle.
Gubben Runnerström, Konsul f.d., bosatt i Lund, bad sina barn, som alla voro myndiga, skrifva under på att han skulle sitta i orubbadt bo. De gjorde det. Åtta dar derefter förlofvade han sig med en ung dansk enka, som såg bra ut och hade två barn. Man kan veta hur familjesämjan blef efter den affären. Gubben var kär, enkan sade sig ”aldrig förr än nu ha vetat hvad kärlek är.” Hennes barn voro gubbens barn, gubbens barn – ja de voro ingens. Der blef så ”trångt” i hemmet att sönerna måste hyra rum i staden. Sedan skulle ”pappa och mamma” dricka brunn och hålla diet, derför skulle sönerna äta på värdshus, ty ”det blefve för tråkigt för dem att sitta och äta sjukmat.” Dottren gifte sig med första, bästa friare bara för att komma ur huset, der hon förut varit enväldig herskarinna. Gubben vill passera för ett stycke helgon, men tillika salongsmenniska.219 Man säger att kamrer Nilsons hållit på att skiljas, sådana ovänner lära de ha varit, brodren – hennes – måste komma dit för att styra till rätta. De bodde i hvars sitt rum och intogo icke måltiderna tillhopa. Till slut skref herrn ett bref till frun och lade en tia uti, och så blefvo de försonade. Det påstås att han rätt ofta måste ”köpa” henne på detta sätt. I dag när vi skulle ha lection, fröken Seth och jag, kom der en trupp dragoner ridande just som vi stodo i begrepp att gå ut. Fröken drog sig in i förstugan bakom dörren ty hon var rädd att der kunde vara någon officer med. Än sen? Åh, i sjelfva verket kan det ju gå an att taga lectioner af postmästarfrun, men att visa sig i hennes hus, eller på annat sätt vidgå det! Ah, min fröken, ni vet icke hur stolt den postmästarfrun är, och äfven hon drog sig tillbaka. I går kom jag in i förmaket och dörren till postkontoret stod öppen. Jag såg i springan en skymt af ett par benkläder och en ytterrock.
Pigan Maja Jonsd(otte)r, som hittils haft sitt tillhåll i sold(at) Ståls torp och är 71 år gammal, hade den förmon, att få intaga det lediga rummet i fattighuset. $ 11. Eric Ersson i Hudviken, på 80 året gl. (gammal), fick rum i 3dje classen. § 12. Brofogden framkallades och tillsades återigen, att bättre skjöta sitt kall. § 13. Sochnstugu byggningens rödfärgande kommer att företagas för(e) Midsommar af Eric Erss(on) i Remna soldattorp och han förmentes ej behöfva mer en en dagvärkare om dagen till hjelp. § 14. Så snart det blifver så warmt, att påstruken färg kan wäl torka in, lofvade Klockaren Nylin, att företaga fönsterlogarnes öfverstrykning i sochn byggningen i Prestg(årde)n. § 15. Sochnmännen begärte, att Kyrkans cassa måtte få gå i förskott, tills vidare, att betala materialierna til nystnämnde arbeten och arbetslönerna. § 16. Församl(inge)n åstundade, att smeden Landin vid Ericsberg måtte anmodas, att laga de söndriga rutorna i kyrkofönster och äfven för-hjelpa, att fönstren omkring Julfors grafven blifwa så fasta, att de af blåst icke skallra. § 17. Beslöts, att den skall böta 16 s (sk), som hädanefter går öfver kyrkog(ården)s murar, hälst alle böra gå till och från Kyrkan genom Kyrkoporten. § 18. Förnyades sochnstämmo beslut af år 1785 d.(en) 8 Maij, att ingen allmoge må släppas på orgel-läktaren, utan endast ståndspersoner innom och utom församl(inge)n, och nu med det tillägg, att Orgel-tramparen kommer at böta 8 s (sk), om han upsläpper någon obehörig. § 19.
Nu har såsom visats det rena varats konkretion och reflexion i sig i begreppet en tvåfaldig karakter, beroende på de båda synpunkter, ur hvilka den begreppet konstituerande negationens negation måste betraktas. Å ena sidan har det rena varat i begreppet tillvaro såsom en i sig fullständigt bestämd, sig på sig hänförande systematisk verklighet, i afseende på hvilken negativiteten och motsatsen är något intigt, då negationens negation har alltigenom positiv betydelse och sålunda involverar den nämda verklighetens positiva reflexion i sig. Men å andra sidan har det rena varat i begreppet tillvaro såsom en efter mekaniska lagar bestämd objektiv verld, i hvilken hvarje objekt i sin reflexion i sig utesluter från sig sin konkreta bestämdhet, då negativiteten är det konkreta i negationens negation. Ett liknande förhållande inträder i afseende på sedligheten, i det att den i och för sig fria viljans konkretion och reflexion i sig i den samma har ur en nödvändig synpunkt förnuftig, ur en annan lika nödvändig synpunkt sinlig karakter. Det afstrykande af den sinliga själfständigheten eller den negationens negation, hvarigenom den subjektiva viljan i reflexion i sig öfvergår i konkret i sig reflekterad i och för sig fri vilja, har å ena sidan på grund af sitt begrepp positiv betydelse, då sålunda negativiteten vid den subjektiva viljan är intig, och denna vilja genom dess afstrykande icke förlorar i konkretion, utan tvärtom i sin fullständiga bestämdhet hänför sig på sig. Ur denna synpunkt har den i och för sig fria viljan i sedligheten konkretion och reflexion i sig såsom en i sig fullständigt bestämd, sig på sig i denna bestämdhet hänförande vilja, i förhållande till hvilken negativiteten i alla dess sinliga former såsom skillnad, motsats etc. är intig Men å andra sidan är ur en annan lika nödvändig synpunkt det konkreta i negationens negation negativiteten såsom förutsatt, då den subjektiva viljan genom afstrykande af sin negativitet i sin reflexion i sig utesluter från sig sin egen konkreta bestämdhet, hvarigenom denna blifver en den subjektiva viljan i dess abstrakta reflexion i sig bestämmande objektiv makt. Ur denna synpunkt har den i och för sig fria viljan i sedligheten konkretion i den nämda objektiva makten och reflexion i sig i den in abstrakto i sig reflekterade subjektiva viljan.
Sedan detta skett, sammankalle Konungen den Norrske Stats-Ministern och de Norrske Stats-Råderne, tillika med de Svenske, till ett utomordentligt Stats-Råd, och förelägge dem ej mindre de grunder och omständigheter, som vid detta tillfälle böra komma i öfvervägande, än Norrska Regeringens förklaring om detta Rikes tillstånd, jemte en dylik om Sveriges. Öfver dessa föremål infordre Konungen deras Betänkande, hvilket de, hvar för sig, skola till Protocollet afgifva, vid den ansvarighet, Grundlagarne bestämma. Derefter äge Konungen rätt att fatta och utföra det beslut, Han anser för Staten gagneligast. 5 §• Så väl den Norrske Stats-Ministern som de tvänne Stats-Råd, hvilka åtfölja Konungen, skola hafva säte och öfverläggningsstämma i det Svenska Stats-Rådet, enär ämnen der förehafvas, hvilka angå bägge Rikena. I dylika mål skall den i Norrige varande Regeringens Betänkande inhemtas, så vida de ej fordra ett så hastigt afgörande, att tiden sådant icke medgifver. Då inför Konungen i det Norrska Stats-Rådet, enär och ehvar det är samladt, ämnen förehafvas, som angå båda Rikena, skola trenne Ledamöter af det Svenska Stats-Rådet der äfven hafva säte och stämma. 6 §• Dör Konungen medan Thronföljare ännu är omyndig, skall Svenska och Norrska Stats-Rådet genast sammanträda, för att gemensamt utfärda kallelse till Riksdag i Sverige och Storting i Norrige. Bilaga till Mern. Intill dess bägge Rikenas Representanter äro församlade och hafva förordnat om Regeringen under Konungens minderårighet, skall ett af lika antal Svenska och Norrska Ledamöter sammansatt Stats-Råd förestå Rikenas styrelse, med iakttagande af dessas ömsesidiga Grundlagar. Vid alla de tillfällen då, efter Sveriges och Norriges Grundlagar, Rikets styrelse föres af Stats-Rådet, skola bägge Rikenas Stats-Råd till lika antal sammanträda. Den Svenske Justitise-Stats-Miuistern och den Norrske Stats-Ministern skola, vid bägge Stats-Rådens första sammanträde, draga lott om hvilkendera der först skall föra ordet.
Och för öfrigt är enligt hans åsikt kriget i det hela ett kraftigt medel till folkens pånyttfödelse, när de blifvit försoffade af vällefnad och njutningar, ett desinfektionsmedel utan like, om de löpa fara att förkväfvas i lastens stinkande dy. » Väl må medgifvas, att, såsom ordspråket säger, intet ondt finnes, som icke har något godt med sig; och att, äfven krigen uti världshistorien haft sin mission att fylla. Men däraf » följer icke, att krigens fortbestånd bör af mänskligheten allt framgent tolereras. Med liknande argumentation skulle man ju ock kunna bevisa, att inga säkerhetsåtgärder böra träffas mot järnvägsolyckor eller teatereldsvådor. Äfven sådana omfattande olyckshändelser kunna vara egnade att väcka ett lättsinnigt samhälle till allvar och besinning. Och där de inträffa hafva säkerligen äfven de sin plats i försynens världsplan. Men hvem vill verkligen i våra dagar däraf draga den slutsatsen, att vi människor därför äro berättigade att låta därvid bero? Lika litet som vi därför anse försiktighetsmått mot olyckshändelser öfverflödiga, lika litet äro vi böjda att anse talet om internationella skiljedomstolar och neutralitetstraktater såsom blott fraser. Enligt vår åsikt syfta de moderna fredssträfvandena till ett mål, för hvilket det är allas vår plikt att intressera oss, låt vara att fredsvännernas tillit till medlen därför i mycket är dåraktig. Att med krig afgöra de internationella tvisterna är lika orätt, som näfrätten mellan enskilda människor. Och det är därför oförnekligen en framtids-uppgift för den civiliserade mänskligheten att upprätta en rättsordning mellan staterna, enligt hvilken internationella®tvister afdömas af någon sorts myndighet. Men att för närvarande sätta tillit till blott traktater och neutralitetsförklaringàr vore för visso ett brottsligt lättsinne. Vi gilla icke Fredrik den stores yttrande, att statens intresse är suveränernas högsta lag, och att väl en enskild man måste hålla sitt ord, äfven om det gifvits aldrig så lättsinnigt, men att en konung intet ögonblick bör tveka att bryta sitt, då statens bestånd det kräfver. Satsen, att » ändamålet helgar medlen », bör ej tillerkännas större giltighet i förhållandena mellan staterna, än i det enskilda lifvet.