Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I DU N 60 En vintermorgon i Paris ' hallar. Några studier från franska kökets förrum af A l v a r Arfwidsson. (Forts, och slut.) Hfljjag går in i den fjärde hallen, blommornas värld, där man nu kommit i ordning. Ah, hvilka vällukter! De bedöfva! Lyckliga land, som i disig vinter kan framtrolla rosor, så glödande, liljekonvaljer och fuktiga syrenbuskar med sin friska vårdoft! Oranger finnas i öfverflöd, likaså äpplen. Man skulle tro sig förflyttad till en sydländsk sommar med den skönhet och poesi, hvarefter vi alltid längta, hvarom vi alltid drömma, om. inte. Men se då på dessa kvinnor, som sitta där bakom! Kvinnor, är det kvinnor? Bära verkligen dessa axelbreda, muskulösa individer med sina jättehänder, sina uppsvällda ansikten och sitt grofva tungomål — » hallarnes språk » är världsbekant — namnet kvinna? Jag tviflar ej, men jag frågar ändå. De äro i alla händelser ej att leka med. Minns, att det var torgkvinnor, som en gång tågade till Versailles och skreko med knutna näfvar efter bröd — den gången då Marie Antoinette gaf det beryktade svaret: » Bröd? Men hvarför äta de då icke bakelser? » Ingen — utom Marie Antoinette måhända — undrar väl ändå öfver, att hallarnes kvinnor äro så blottade på alla kvinliga behag — dessa varelser, hvars materiella lif från morgon till afton förflyter inom hallarnes fyra väggar, och livars andliga föda på sin höjd utgöres af brottmålsreferaten i Petit Journal. Men nya vagnar rulla fram och medföra nya dofter — det blir en » symfoni » af dofter, såsom Zola uttrycker sig. Plats för fisken! Paris är som bekant ingen stad, där man fångar fisk. Ty metarne, de stackars metavne vid Seinen kan man inte taga med i räkningen. » Jag hyser till och med den lifliga öfvertygelseu, att det icke finns några fiskar i Seinen, » skrifver en bekant författare.
Jag påstår ej att Disconter borde inrättas för jordbrukaren; men om tillgång på pennin, gar finnas i landsorterna, så kan köpmannen köpa och contant betala Jandtmannens varor, afsättning fortgå, och rörelsen åter iifvas: finnes den deremot ej, så blir afsättningen trög och varorne måste falla i pris. Detta tror jag Vara händelsen nu, Deri io Februarii. Jag kan ej öfvertyga mig om att närvarande Bevillning är för hög—blott p?nningarne i omlopp, som befordrar afsättning och rörelse, så utgör dan säkerligen utan svårigheter. Om Laadtmannen får ett pär R:dr mer för en tunna Råg, en Ridr me? fcr en tunna Tjära, 24 sk, mer för en tolfs Bräder och så vidare, så hr? han deraf vida större behållning än huru B: villningen skulle nedsättas. Taflan af landets Oeconommka ställning är ej höijd a£ någon slöja; jag tycke* den ligger öppen och klar för hvilken soni epa”tiskt vill se den; något serskildt Utskott, för att bedöms den, finner jag åtminstone för min del, således visst icke be höfves. Förlägenheten är orsakad genom den hastiga indragningen af alla penninge-tillgång?. ? i landsorterna. Förre Riksens Ständer beslöto den; de närvarande lära ej underlåta att afhjelpa de olägenheter, som deraf härflutit. Herr von Qvanten, Cart: I sistledne Pleuum den 6 Februarii, uppstod delade tankar om jordbrukarens förmonliga eller oförmonliga ställning, och resultatet häraf torde blifva, att ett serskildt Utskott tillsättes.
Ständers upplysta ompröfning vördsatnt öfverlemna: om icke det i nu gällande Bevillnings Förordnings V Art. 4 §• 17 Mom. stadgade Minimum af den vid Brundförsäkringen faststalde summa för värdet af Brandförsåhrade hus i Städerne mä fortfara med det förbehåll, att i händelse af minskning i den allmänna Btvillningen, vissa procent mant afsts lill nedsättning af Taxering af sådane Brandfnrsäkrade hus i Städerne, hvilka Taxeringsrnännen, enligt td och samvete pröfva vara efter inträffade omständigheter af ett mindre värde än Brandförsäkringen, hvilket äfven blfver gällande for de i V Art. 2 §. j i Mom. omnämnde dbyggnader pä Landet, 3:0 Värdering af Stångjernsoch Manufactur - Smide* - rättigheten, samt Bergverken. 3a 4 Betalnings-Utskottet» Betänkanden. I afseende på denna å en af Rikets huf* vudnäringar utgående beskattning bär en i eå måtto ftan den allmänna principen eller försäljnings - priset afvikande uppskattningsgrund blifvit genom V Art. 2 §. 23 och 24 Worn. uti 1818 års Hevi Inings-Författning godkänd, som deruti föreskrifves att vid Bruksoch Bergverks vätdering bör egetiteliga uppmärksamheten fästas vid lill verknings • pris, hvilka forändras genom olika nära ti Igång och olika höga pris på malm, kol, arbete och gpannemål vid olik, belägenhet för afsättning, vid säkra för Aete år slutade contracter, om större elier mindre del af tillvetkningen, vid onera , olika hammarskatt m. m.; att af des.-e omständigheter må afgöras, samt med egarens uppgift jemföra* den af Bruket (särskildt från hemmanen såsom för sig sjelf uppskattade) erhållna inkomst för det förflutna äret, hvarvid alltid sålunda bör tillgå, att hvarje Bruks tillåtna tillverknings hela belopp upptages och af vederbörande beräknas till lika värde, som
Och var härvid fogadt Utdrag af Utskottets Protocoll för berörde dag, innefattande åtskillige Ledamöters reservationer. Ifrån Stats-Ut skottet : Af den 2 uti innevarande Månad. 1:0 Ofver gjorde anmärkningar vid Utskottets ytt ande angående Wadstena Klosterkyrkas upplatande på vjssa villkor åt Wadstena Stads samt dermed förenade St Pehrs Landsförsamlingar, hvilka anmärkningar Utskottet Dm ig April. likväl icke ansett föranleda till ändring af dess förut afgifne Utlåtande. 2 0 I anledning af innom Preste-Sråndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande öfver Hetr Adlerbeths Förslag, om bidrag af Allmänna Medel till kostn3derne vid Isländska Handskrifters öfversättande; men Utskottet har ansett sig icke kunna frångå hvad berörde Utlåtande innehåller, hr list mälet redan blifvit af de öfrige 3 Respective Stånden afgjordt. 3:0 I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Majoren Florus Tölls ansökning otn innestäende Accords-ersättnings-utbekommande; deruti Utskottet tillstyrkt att Majoren Toll må utbekomma sin Accords-ersärtningsfordran utgörande 544 R.-dr; hvartill Utskottet, i händelse af bifall, skulle föreslå t I'gång i sammanhang med de flere ledan beviljade dylika restitutioner. 4'0 Öfver gjorde Motioner om bestämmandet af Hennes Maj:ts Drottningens underhålls-Summa, i händelse af Enke - tillstånd, samt om dispositionen af Rosersbergs Kungsgård efter Hennes Majus nuvarande EnkeDrottningens frånfälle ; och har Utskottet dels föres’agit en årlig Summa af 60,000 R:dr, att af Hennes Maj:t Drottningen uppbäras, om Hennes Maj:t i Enkestånd skulle (blifva försatt, samt Ulricsdals Lustslott måtte till Enke-Säte utses, och dels tillstyrkt att Riksens 6 Dm 18 April.
Tjärnoch Potlaske-bränning, kolning och tillverkning af ylleoch Jinncväfnader äro i aftagande; tillverkningar af jern, såsom årrbillar, hästsKor, liar, yxor m. m., samt af träd, såsom laggkärl, hjul, kistor m. m. sysselsätta allmogen från skogsbyggden och gifva dem en ej obetydlig inkomst; tobaksoch . humble-planteringar samt linoch hamp-odling fortgå till Länets behof och till någon afsalu äfven till andra orter. Af förenämnde yrken ega visserligen flera medel till förtjenst, men att ens närmare bestämma den inkomst dessa binäringar lemna deras idkare är svårt, om icke omöjligt, helst det är allmogen, som sysselsätter sig med dem och ulan att ens för sig sjelf göra några beräkningar deröfver. Handel: inskränker sig hufvudsakligast till landthandel, med afsättning i Länets släder och på landlmarknader. Den betydligaste exporten till andra orter är spannemål och brännvin, som finna afsättningsplatser i sjösläderne så väl inom Länet, som i nästgränsande Län. Brännvins-exporlen bereder visserligen en ej obetydande penningelillgång inom Länet, hvilken dock ej skulle minskas i fåll Författningen rörande brännerihandteringen utgick ifrån den princip: att, medelst minskning i varans qvantitet, öka varans försäljningsvärde. Det kan ej helier undgå Länsstyrelsens uppmärksamhet, att brännvinshandeln, i dess nu varande förhållande, börjar från flera håll alt urarta, hvilket ej sällan förråder sig så väl å en del köpares, som säljares sida. Dels utvidga spekulationerna sig till lättsinniga beräkningar och derå följa betydliga förluster, dels bereder öfvermåttet af lill gå n - garne, spridda på nästan alla händer, tillfällen att både. köpa och sälja på kredit eller mot förskotter på framdeles skeende lefveranser.
Med hågkomsten fästad å föregående tider, finner jag mig smickrad, då dessa anmärkningar blifvit anförda af Herr Grelve Adolph Göran Mörner, som för 13 år sedan, under dess då endast varande Landtmannatillstånd, ofta inom detta Ridd rhus talte för folkets väl och till befrämjande af dess fördelar, med en styrka, som var genomträngande och en vältalighet, som ingaf öfvertygelse om dess motiverfulla värde. Det är en verkelig förlust, att numera sakna den tidens lyckliga Talare, som då endast ömmade folkets fördelar. Herr Grefven har anmärkt, att Sverige vöre det land, som minst agde att beklaga sig öfver sitt tillstånd: jag medger det och in stämmer deruti fullkomligen, politiquement betragtadt. men derföre hafva vi endast att tacka vår älskade Konung, hvars existence är vår skyddctnyr. Men Sverige borde och kunde äfven blifva lyckligt i CDconomiskt afseende, hvartill jag önskat, att detta Riksmöte Den 10 Februarii« matte föranleda, enär det af Konung och Ständer gemensamt beredes. Uti min väckte motion har jag endast nämnt utlagor eller contributioner i allmänhet, icke bevillning i synnerhet, ehuru den äfven är medverkande. Jag har sagt, att dessa utlagor äro hardt tryckande, samt penningenöden förvånande och jämt stigande, derföre, att vahruvärdet såväl å landtmanna, som andra inhemska producter fallit, till största delen 40 å 50 procent, och att rörelscCapitalet, som 1810 af välviljan till väckande af industrie i alla näringsgrenar, extenderades må hända för hastigt, i synnnerhet, då strypningssystemet 181? påföljde så brådstörtande. Dessa äro de synbara anledningar, sorn orsäkat svårigheten, ja äfven omöjligheten för Svenska folket, att med så inskränkta inkomster, nu kunna fortfara med lika contributioner. Då enligt min afgTne Tabell Öfver Sollentuna Socken, densamma betalar årligen Utt Bevillning
Ständers rätt besluter, två tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter vara närvarande. §. 39. I alla Riksens Ständers Utskott före den bland Ridderskapets och Adelns närvarande Fullmäktige ordet, som, enligt Riddarhus-Ordningen, dertill berättigad är. §• 40. Landtmarskalken och Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, njute oför - §. 33. Alla omröstningar i Nämnd eller Utskott skola ske per capita emelton samtliga ledamöterna utan afseende på stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna, vid uppsummerandet, skulle befinnas lika delade. Ar pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras. Ej må Riks-Niimnden lagligen kunna öfver något ärende beslut fatta, derest icke minst Etthundradejemtioen af dess ledamöter tillstädes uro. §. 34. I alla Riksens Ständers Nämnder, med undantag aj Riks-Nämnden, före den bland Ridderskapets och Adelns närvarande fullmäktige ordet, som, enligt Riddarhus-ordningen, dertill berättigad är. (§. 40 uti nu gällande Riksdagsordning skulle utgå.) Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 35 vägradt tillträde i Utskotten; dock utan röst eller deliberalions-räll. I hemliga och Banco-Utskotten, der Tyslhets-ed fordras, aflägge äfven de en sådan. §• 41. Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom JustitieCansleren och Justitie-Omhudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda Ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-Rådets Ledamöter de särskilda Jall undantagna, då dem, enligt Regerings-Formen, uppdraget är, att med Konungslig makt och rätt styra. / Utskott eller val till UtskottsLedamöter må icke någon af förenämnda personer deltaga.
Och vöre icke äfven den uppoffring stpr, som en och annan 176 Den 29 Man. kunde nödsakas göra a t' sin ära, för sin nöd» torhiga beigningr Men. kunne vi undra öfver, om Man, oftast uian egen förmögenhet, merändels utan eget törvallande, kan hända blott gerom föräldrars fåfänga försatte i Embetsmanna-carrieren, då de, genom sina usla löner och ofta genom drygt actords betalande, finna sig ej vara i stånd att underhålla lifvet, ännu mindre att njuta det med någon beqvämlighet kunne vi undra, säger jag, oin någre af dessa män slutligen skulle anse sig så orättvisligen behandlade af Staten, att de tro sig, åtmindstone enligt naturlagen, kunna och böra, genom efterlåtenhet och ensidighet i Lagars och Författningars verkställande, förskaffa sig en nödtorftig bärgning? De hafva ju utomdess anledning tro, att Regering, Ständer och hela Nation med ett tyst b fall gifva dem anvisning, på detta sätt, att sjclfve löna sig, helst de skola ju med så otillräckliga löner ändå, för att undgå hopens förakt, hålla en viss train. Och de fortfara då kan hända att af alla classer af Medborgare likaväl anses och aktas, ja ibland i samma förhållande dess mera aktas, ju mera deras yppighet öfverstiger deras kända lagliga inkomsterSamma personer skall man ofta finna i allt annat visa en liberalité mot enskildte, en uppoffring af förmögenhet när Fäderneslandets väl det påfordrar, som omöjligen kan stå samman hos en låg, egennyttig själ. Och bör man väl kunna pretendera, att sådane män alltid skola kunna eller just böra - Den 29 Mart< tå bemöda sig att inse, det ofta genom efterlåtenhet i tjensten ej blott undanhålles en viss summa för Staten, utan ock skadas hvar enskildt medelbarligen derigenom, saint att Staten sjelf ej blott förlorar den summa enskildte vinna, utan ofta 20 gånger mera.
Ständer vid förra riksdagen beviljade anslag af 100,000 R:dr årligen till fästningsbyggnadens fortsättande arbetet bedrifvits hufvudsakligen på slutvärnet, hvarmed ock så långt medbunnits, att hela denna byggnad under år 1865 komme under tak, dervid dock för byggnadens fullständiga kompletterande återstode en betydlig del af inre hvälfningen och inredningen, dels att nödiga hvalf och lokaler för förvarande af större eller mindre del af Bankens redbarheter numera blifvit i norra borgen inredda, dels att, i anseende till nödig befunnen förflyttning af alla kaserner och öfriga byggnader för kronoarbetskompanierna, en särskild kostnad derför af 25,000 R:dr blifvit i kostnadsförslaget upptagen, dels att, sedan nödige upplysningar från Krigs-kollegium erhållits om mängden och beskaffenheten af de persedlar och effekter, för hvilka utrymme borde å fästningen beredas, ritningar och kostnadsförslag blifvit upprättade till sådana byggnader, beräknade till en kostnad, för artilleri-afdelningen af 863,667 R:dr 49 öre med en arbetstid af sex år och för fortifikationsoch intendents-afdelningarne af 1,623,012 Ridr 8 öre med högst tio års byggnadstid, och dels att ofvannämnda förslag omfattade allt, som ännu återstode för att bringa Carlsborgs fästning i fullständigt skick med undantag af bestyckningen. I betraktande af hvad chefen för ingeniör-korpsen sålunda andragit, samt med afseende å vigten deraf, att, denna centralfästning utan allt för lång tidsutdrägt komme i det skick, att den uppfyllde ändamålet med anläggningen, har Kongl. Majit ansett åtgärder böra vidtagas för möjliggörande af större skyndsamhet med byggnaden och af detta skäl äskat, till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, ett anslag af 200,000 R:dr samt till förrådsbyggnader derstädes 300,000 R:dr.
Och hur han var mot den vännen, a. g glad. Hurdan nog kinden bör kunna bli •as Om hårdt man nupit sig däruti. Hvad fasligt mycket man svälja får 3. S a Du kan ju ej ens komma ifrån att ge mig denna förhatliga titel. » » Kanske skulle jag ändå kunna vänja mig af därmed, om — om. » » O m? » frågade han, nästan andlös. » Om ni, på prof, bad mig att stanna som — er hustru. » » Mary, hvilken lycka — är det möjligt att du håller af m i g? » » Hur skulle j a g kunna annat, David, och — det var j u just därför, som jag ville bort ifrån eder. » » Sällsamma motsägelse! Men nu behöfver j a g ej längre frukta att förlora dig, min lilla Mary. Tror du, att Vivika skall bli glad, min älskling? » Mary slog till ett litet klingande skratt. » Kanske, » sade hon, » men berätta ej för henne, att jag friat själf. » » Gärna, David, o m ni önskar det. » Han slog sig ner i gräset bredvid henne, såg upp i hennes ansikte och sade: » Låt mig nu höra hvad bref vet innehåller. » » Det är från lady Dudley, » sade Mary, » hon uppmanar mig återigen att komma till henne — åtminstone ett år, på försök, och j a g vet ej hur jag skall göra därmed. Jag är j u ännu för ung att komma in som elev vid Sophiahemmet, och den tid som ligger emellan kunde j a g kanske. » » Är du trött på oss härhemma? » » Onkel — David — hur kan ni fråga så? » » Ja, hvad skall jag tro, när du vid första tillfälle som erbjuder sig strax är färdig att lämna oss. Ha ej Vivika och jag äldre rättigheter till dig än denna främmande engelska d a m? » Då Mary ej genast svarade, tillade han: » Ja, jag är en tölp, som påminner dig om detta, men när man drifves till det yttersta, tillgriper man också nödfallsutvägar. » Mary ryckte till sig några grässtrån och plockade sönder dem bit för bit. Bane hade stigit upp och gick fram och tillbaka för att dämpa sin sinnesrörelse. » Skulle ni verkligen ha någonting emot att jag reste, D a v i d?
Ett af Ofver-direktören vid Landmäteriet i anledning af Rikets Ständers skrifvelse afgifvet särskildt underdånigt utlåtande om ändringar i Landtmäteri-instruktionen är i underdånighet anmäldt den 6 Augusti 1864, då förnyad Landtmäteri-instruktion i nåder utfärdades. ]20:o af den 2 December 1863, angående ändring i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, rörande ersättning till och af boställsinnehafvare i anledning af verkställda egoskiften m. m. (198.) Sedan vederbörande häröfver afgifvit underdåniga utlåtanden, har denna skrifvelse den 21 April 1865 blifvit inför Kongl. Majit i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit förklarat sig icke anse skäl vara för handen att på föreslaget sätt disponera det af Rikets Ständer åt boställsinnehafvare anvisade låneunderstöd, och för det närvarande icke heller meddela nådig föreskrift om förändring i de genom ofvanberörda Kongl. Kungörelse gifna bestämmelser, utan i stället vilja till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet. 121:o af den 25 Juli 1863, angående kostnadsfri upplåtelse för den tillämnade jernvägen mellan Södra Stambanan och Landskrona af viss del utaf Kronans omkring nämnda stad befintliga fästningsverk (från Landtförsvars-departementet.) (103.) 1864 den 15
Några lösas i vatten, andra endast i salthaltiga eller svagt lutaktiga eller svagt sura vätskor och åter andra äro i dessa lösningsmedel olösliga. Upphettas en ägghvitelösning, så undergår ägghvitan i allmänhet en förändring, och vid lämplig reaktion hos vätskan samt i öfrigt lämpliga yttre förhållanden kan den därvid utfällas i fast form. Sålunda stelnar hönsägghvitan vid kokning. Nära besläktadt med ägghviteämnena är limmet, som erhålles genom ihållande kokning af ben, brosk o c h bindväf samt utgör h u v u d b e - ståndsdelen i buljong. I rent tillstånd, såsom i s. k. gelatin, är limmet ett färglöst, i tunna lager genomskinligt ämne, som sväller i kallt vatten och i varmt upplöses till en klibbig vätska, bvilken vid tillräcklig halt af lim vid afsvalnandet stelnar till ett gelé. D e n kemiska undersökningen af fettet har gifvit vid handen, att det är en förening af s. k. fettsyror o c h glyccrin. Behandlas fett m e d lut, så sönderdelas det, luten förenar sig m e d fettsyrorna till tvål ech glyeerinet blir fritt. Af 100 delar fett erhållas omkring 90 delar fettsyror o c h 10 delar glyccrin. Stärkelse och socker stå hvarandra m y c k e t nära ocli öfverensstämma framför allt däruti, att grundämnena vätet o c h syret i dem ingå i samma inbördes förhållande som i vattnet, på grund hvaraf de fått sitt vetenskapliga namn kolhydrat (hydrat kommer från det grekiska ordet hydör, som betyder vatten). D e t är mig naturligtvis icke möjligt att inom det omfång, som kan lämnas för föreliggande framställning, behandla näringsfrågan i hela dess vidd, utan skall jag därför här inskränka mig till några hufvudpunktor, som i praktiskt hänseende synas mig främst böra beaktas. Erfarenheten lär oss, att kroppen möjligtvis, ehuru icke till sin nytta, kan undvara fett och kolhydrat, blott han i sin föda får en tillräcklig mängd ägghvita, o c h att å andra sidan äfven de oerhördaste mängder fett o c h kolhydrat icke kunna uppehålla kroppen, om ägghvita saknas i hans föda.
Riks-slånden hafva uti dessa ämnen blifvit väckte och till Lag-ut alottet remitterade följande motioner, nemligen: i:a af herr Friherre DuvallAxel: att böter för ogild väg måtte lämpas efter vägstyckets längd och bestämmas till 3 daler för hvarje famn ogild väg, samt att hvarje delegare för en dylik underlåtenhet borde anses förfallen till denna plikt, ehvad vägstycket är deladt eller icke; 2:o af riksdagsfullmägtigen A. J. Sandstedt från Jönköpings län,’ med hvilken Petter Pehrsson från samma län sig förenat: alt alla, hvar inom sin församling, borde i lika mån bidraga till de inom socknen belägna byvägars underhåll; 3,-o af riksdagsfulimägtigen Erik Pehrsson från Gefleborgs län: att deså Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskotlens Betänkande, N.o 47- 3 kallade byvägar måtte byggas och underhållas af dem, som sig deraf vi'ja betjena; men alt, inom ett och samma skifteslag, dylika vägar borde efter delningsgrunden fördelas och vidmakthållas.
Just. Ombens Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. ligt Kongl. Resolutionen den 3 Februarii 1^48 uppå Städernas besvär, icke berättigade till någon vedergällning för af dem uti Städer och vid Fästningar för Kronans räkning förrättande syner, värderingar, inventeringar, m. m.: behagade i Nåder tillerkänna Magistrats-personer och Borgerskap i och för deras biträde vid dylika förrättningar utom Städernas eller Fästningarnas område, skjuts och tractamente till det belopp, Rese-Reglementet för Magistratspersoner utstakar, och alt sådan ersättning må Borgerskap af hvad yrke som helst tilldelas efter berörde Reglementes 9 Class. 6. — af den 12 Junii, angående planpen ningars utgörande. 1826 den i5 Mars föredr.; och då, hvad frågan om frivilliga öfverenskommelsers beredande äfven vid Båtsmanshållet vidkom, Rikets Ständers underdåniga önskan i denna del öfverensstämde med hvad redan genom Nådigt Bref af den 14 Februarii 1824 blifvit för Båtsmanshållet i allmänhet stadgadt, ansåg Kongl. Maj:t något ytterligare förordnande härom nu icke vara af nöden; hvarjemte, beträffande Rikets Ständers underdåniga hemställan om påbjudande, att, der såda.ne öfverenskom - Bil. t. R. St. Just. Omb;ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. 9 inelser icke kunna triiffas, vid Soldats eller Båtsmans afgång, den jord, torpet utöfver Kneckte-Contractet innehafver, bör utläggas och till hernmansegarnes disposition återgå, Kongl. Maj:t icke fann lämpligt eller nödigt att ett så beskaffad! allmänt påbud låta utfärda, enär redan, i händelse af Soldater eller Båtsmän iilkräktningar vid deras Boställen blifvit gjorda eller göras utöfver det, som i Kneckte-Contracten och förordningarne beslås, Kongl.