Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot kan icke nekas, att ju jordeboksoch hemmantals-räntan, samt, jemte den, alla efter hemmantal utgående onera, träffat och träffa hemman olika, i förhållande till de mer och mindre lindriga eller stränga grunder, sorn vid skattläggningen varit gällande och vunnit tillämpning, samt, förnämligast, i följd af den större eller mindre förändring, hemmanen under liden genom odling, bättre eller sämre häfd och brukning, mistning af skog och fiske, eller på annat sätt, undergått, allt likväl olikheter som endast vid ny refning och skattläggning skulle kunna jernnäs; och dessutom måste man medgifva, alt ständige räutornes förvandlande lill penningar efter årligen faslstäl - 4o lande Markegångs-pris, medförer en osäkerhet i beräkningen af hemmanens utskylder, som vid missväxtår har för jordbrukaren menliga följder, synnerligen relativt till den förnämsta län te-persedeln: spannemål, och hvilken olägenhet måhända skulle aflijelpas genom för längre tid, till exempel 5 eller ioår, gällande Markegångs-sättningar. Det synes ock vara utan tvifvel att en betydlig lättnad skulle ernås för skattdragande hemman, som äro indelade till aflöning för Stater och Corpser, om desse hemman kunde få utgöra sine ständige räntor till Kronan directe, och aflöningarne utgå från Kronans Gassa, då likhet åtminstone härutinnan vunnes emellan alla hemman af lika natur; ty onekeligen äro indelte Skatte-hemman för närvarande mera betungade, synnerligen i afseende på Afradsoch Kronotionde-spanmålen, än de Skatte-hemman hvilkas räntor förblifvit Kronan belial Ine. Öfrige Stats-bidragen äro antingen tillkomne eller jemkade under sednare tider och passa således, i de fleste fall, närmare efter närvarande förhållanden, samt anses, i allmännhet, icke vara till hinder i någon näring genom den tyngd, de directe medföra, så länge de icke synbart inskränka närings-idkarens förmåga att, med utvidgande af sin verksamhet, öka näringen och förkofra sig i välstånd.
Riddcrstapets och Adelns Protccolll, wid Urtima Riksdagen i Orebro den z September isea. S. D. Beslöt Högloflige Riddcrffapet och Adeln, att, Onsdagen i nasta mecka, den 12 Sept., företaga ival till de Elcctorer, lmilka samma dag skulle äga att wäija Riksens Ständers Jusiitise-Ombudsman, och dest <LUplöant, bwarefter, pä de nästföljande dagarna, den Nämd, som bör gransta Justitia-Domstolens förhällande, samt Elcetorerna till TrpckfrihetsCommrtteens utnämnande, skulle komma att utses; i bwilkct beslut, dä de af desta mål beroende förrättningar tillhöra Riksens Ständer gemensamt, Ridderstapet och Adeln wille mänligen inbjuda stna Respective Med-Ständer, att instämma. Derefter afgeck med detta Protocolls - Utdrag Deputationen till de andre Ständen under anförande as Grefwe Kalting, Upplästes ett Memorial frän Lag-Utskottet af den 16 Augusti, med utlätande öfwer Justitia -Ombudsmannens Riksdags-Berättelse. Ladcs pä Bwdet. Upplästes ett Memorial frän BewillningsUlstottet af den Z Sept., med utlätande öfwer Handels L40 Den z September. Handelsmannen fränBoraare-Stän det remitterade Memorial, rörande Bewillningen för smärre hemmansdelar i Carlstads Län, samt Branwins afgiften för dylika derstädes. Ladcs pä Bordet. Upplästes twänne Protocolls-Utdrag frän Let Högwördige Preste-Ständet af den zo Augusti, mnefattgnoe, det ena hänwisning till Bewillnings-Utffottet af Kongl. Maj:ts.
Ridderskapet och Adeln har för ofta yttrat sin tanka om frihet i Näringar och handel, att det nu skulle behöfva idisla beviset på, att ökad liflighet i afsättningen, ökadt värde på varan, ensamt kan i längden befordra en sund hushållnings-principeJag vill der* före endast fråga dem, sorn befara skogs öda genom lössläppt Trädvaruhandel: är det allde* les omöj igt, att här localisera? om i en del Orter en möjlig Skogsbrist befaras, kunna ej de särskilta Stadganden, som för dessa äro nödvändiga, intagas i de provinciella SkogsOrdningar, om hvilka OeconomiaeUtskottet särskilt vid denria Riksdag har föreslagit ? Något dylikt, nemligen att låta vissa Provincer få åtnjuta Exportfrihet, t fall man ej ville göra den ali - Ben 21 Mnft 87 män, har äfven Herr Prosten Säve föreslagit. Jag tror det vara enligare med den rätta principen, att iåta de särskilta Stadganden, som åsyfta försvåring och tvång, vara undantagne frän deD allmänna regeln af frihet, och tror, att detta lättast upp öres i sammanhang med de nämnda förslagen till provinciella Skogsordningar. Att vissa hamnar måste, i anseende till Trädvaruhandeln, blifva ansedde, såsom hörande tillen annan Province ; att, till exempel, hvad som i Götheborg är contraband, bör bestämmas efter Wermelands, ej efter Bohusläns, Skogsordning, det är tydligt. Betragtandet påminner om en annan uppgifven orsak till nödvändigheten af Trädvaruhandelns im skränkning. Man säger nemligen, att de dyrbarare Skogseffecterna böra sparas till våra egna behof; ej genom afsalu lemnäs åt Utländningen, till hans nytta, som det heter. Om å ena sidan jag medger, att flera skäl tala för detta påstående, synes å den andra, billigen kunna frågas: om icke en sund sats är drifven tilt ytterlighet, då man låter de dyrbaraste Byggnadsmaterialer ruttna obegagnade, eller då de förträffligaste ämnen till Storverksträd i förtid förstöras af sina ägare, emedan de ej kunna sätta derå något värde.
Det tyckes mig, som skulle våra fruar i detta fall ha ett drygt ansvar på sina skuldror, och detta desto större ju rikare de äro, då ju i ett rikt hus frestelsen till slöseri och öfverdåd är större, och det behöfves stort förstånd och sjelfbeherskning till att med rika medel inrätta sitt hushåll så, att det, om ock taget i stor skala, dock ej länder någon till förargelse eller frestelse. — En vigtig punkt vid hushållets förande är slutligen en noggrann bokföring. Köpmän, som försumma att föra sina böcker ordentligt bringas under åtal, men hvarför skulle det då ej också vara en pligt för hvarje privatman att föra bok? Husmodern bör dagligen skrifva upp hvarje äfven den minsta utgift och vid månadens slut skrifva upp summan på de olika posterna i en särskild bok, så att hon vid årets slut kan öfverse, hur mycket hon förbrukat för hushåll, kläder, ved, extrautgifter e t c, och om ej en inskränkning på ett eller annat område bör ske. Utom dessa hushållsböcker bör hon hafva en särskild förteckning på sitt linneförråd, silfver, porslin, sina kokkärl, kläder, smycken m. m. och emellanåt räkna efter samt skrifva upp, hvad som gått bort eller kommit till. Det är klokt att åtminstone en gång i månaden syna hela sitt område, så att man sjelf öfvertygar sig om, att allt är som sig bör, och att det bristfälliga i rätt tid bringas till lagning. Det bör ej finnas en vrå i hemmet, som ej husmoderns öga öfvervakar och ej en halftimme på dagen, som hon ej vet hvartill den användes. Innan jag slutar denna uppsats, vill jag ännu en gång rätt innerligt bedja Sveriges husmödrar att lägga mina ord på hjertat, att ej blott flygtigt läsa dem, utan ock tillegna sig dem, så att de lefva derefter. Det tyckes till en del vara småsaker, jag här ordar om, men besinnen, att små orsaker ofta hafva stora verkningar, och att det ej blott är Ert eget väl ', I befodren, när I spåren och arbeten utan indirekt äfven det svenska folkets i dess helhet.
Uti häröfver afgifvet. underdånigt yttrande har Kammar-kollegium upplyst, att hemmantalet å de hospitalet tillhöriga ifrågavarande hemman rätteligen skulle utgöra 37l mantal och att, enligt hvad hospitalets Ombudsman uppgifver, räntorna tillkommit på flere olika sätt, dels genom Kongl. Maj:ts nådiga Utslag, Domar och Bref, dels genom Serafimer-ordens-gillets beslut, dels genom Kammarkollegii pröfning och stadfästelse ej mindre af skattläggningar än af Stockholms Politie-kollegii beslut, antingen för beständigt eller blott tills vidare, dels genom icke fastställda eller på vederbörandes pröfning beroende skattläggningar, dels genom Politie-kollegii upplåtelse eller stadgeoch besittnings-bref, dels ock genom Hospitals-direktionens besittnings-bref, i något fall med anteckning om föregången skattläggning, men att besluten för utgörande af räntorna från 3:ne lägenheter voro okända; och som, efter det besittnings-rätten redan blifvit åt enskilda personer upplåten och stadge-räntan en gång för alla bestämd, Danviks hospital, om de föreslagna vilkoren och förbehållen iakttagas, af skatteköpen endast skulle tillskyndas fördel genom den ej obetydliga skatte-köpeskillingen, men ingen olägenhet, enär hospitalet saknade tillfälle att medelst utarrendering uppdrifva sin inkomst på sätt Kongl. Brefvet den 7 December 1796 för hospitals-hemman i Skåne afser, har Kollegium i underdånighet tillstyrkt, att
Diverse personer, som ej höra till viss näring Sterbhus, Gåfvor, Testamenten och Fideikommisser särskildt värderade eller Hemmantal. *1 o: 5 O £- 09 Q - o o: B O cn O CD ET 5-S ° 'S S? 3 s.® CfQ Q ^ < CD 3 pr Utsäde af Mantal. Getter värde. EU •p St. St. St. St. St. 1 St. St. Summa. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. Arrendemedel. Kostnad för Rustning och Rotering. Klereci-Statens underhåll. Kronobonde. Afrad. Mantalspenningar. Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk samt andra verk o. Inrättn:r. Summa. Pastorers. Kapella ners. Kyrkobetjenings. Summa. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. R:dr sk. Väghållning. Diverse afgifter, ouera och allmänna besvär. Summa Statsbidrag. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. R:dr sk. JAC. WILH. LANGELIUS. Till Berättelsen öfver Westernorrlands Län för åren 1851—1855. Tabell för Städerna uti Wester-Norrlands Län. Hernösands Stad. Hus och Tomter Jord Summa Sundsvalls Stad. Hus och Tomter Jord Tullmjölqvarnar med 6 par stenar Sidsjö Såg » Tegelbruk Bresiljeqvarn och Kritförmalningsverk Manufakturverk as e St. 256; Jord. G Hus och Tomter. Jord. Bruk, Manufakturier, Qvarnar, Fabriker m. rn. Summa. Bränvins bränning afgift. sStändig e Räntor. Kostnad för Rotering. Kostnad för Städernas Styrelse. Klerecistatens unde rhåll. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning.
Då sade Konungens tjenare till honom: Hvad min herre Konungen täckes, si, här äro dine tjenare. Och Konungen gick ut till fot, med allt sitt hus; men han lät blifva qvara tio frillor, till att bevara huset. Och då Konungen och allt folket till fot utkommo, gingo de bortåt långt ifrå huset. Och alle hans tjenare gingo när honom; dertill alle Crethi och Plethi, och alle de Gitthiter; sexhundrad män, som af Gath till fot komne voro, gingo framför Konungenom. Och Konungen sade till Itthai den Gitthiten: Hvi går du ock med oss? Vänd om, och blif när Konungenom; ty du äst främmande; far ock igen till ditt rum. I går komst du, och i dag vågar du dig till att gå med oss? Jag går hvart jag gå kan, vänd om, och dina bröder med; dig vederfare barmhertighet och trohet. Itthai svarade, och sade: Så sant som Herren lefver, och så sant som min herre Konungen lefver, hvar som helst min herre Konungen blifver, antingen i lifvet eller i döden, der skall din tjenare ock blifva. David sade till Itthai: Så kom, och gack med. Alltså gick Itthai den Gitthiten, och alle hans män, och hela barnahopen, som med honom var. Och hela landet greto med höga röst, och allt folket gick med; och Konungen gick öfver den bäcken Kidron, och allt folket gick före, på den vägen som löper åt öknena. Och si, Zadok var ock der, och alle Leviterna, som med honom voro, och båro Gudsförbunds ark, och der satte de honom; och AbJathar steg upp, tilldess allt folket kom utu stadenom. Men Konungen sade till Zadok: Bär Guds ark åter in i staden; om jag finner nåd för Herranom, så låter han mig väl komma igen, och låter mig få se honom, och sitt hus. Men om han säger: Jag hafver intet behag till dig; si, här är jag; han göre med mig såsom honom täckes.
Utskottet icke kunna biträda motionärens förslag om inskränkning i giftomans rätt att göra äktenskapsförord å mös vägnar till det fall, att hon är omyndig. Så länge mö, äfven om hon är myndig, ej får sluta äktenskap utan giftomans samtycke, synes konseqvensen fordra, att det ock öfverlemnas åt honom att genom äktenskapsförord bestämma de vilkor, han anser vara för qvinnans framtid i det tilltänkta äktenskapet betryggande. Om han missbrukar denna sin rättighet och derigenom förhindrar äktenskapet, synes rättelse deri kunna vinnas på samma sätt, som om giftoman annars oskäligen hindrar det giftermål, som lagligen sökes. Lag-Utskottets Betänkande N:o 7.9. 3 För den händelse att hustrun icke är lämplig eller vill åtaga sig att förvalta den egendom, som genom äktenskapsförord blifvit undandragen mannens målsmanskap, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att Rätten skall dertill förordna god man; hvarjemte Utskottet funnit nödigt tillstyrka, att kungörelse om mannens skiljande från målsmanskapet varder till allmänhetens kännedom i allmänna tidningarne införd. Beträffande åter motionärens förslag om upphörande af mannens målsmansrätt för hustrun efter det äktenskapet inträdt, äfven om äktenskapsförord ej blifvit upprättadt; så ehuru Utskottet, i följd af sina här ofvan uttalade åsigter, i viss mån godkänner syftet i detta förslag, anser Utskottet sig dock icke kunna nu förorda detsamma. Utskottet befarar, att allmänna tänkesättet icke är nog förberedt, på den förändring, som derigenom skulle uppkomma, för att densamma nu skulle kunna genomföras. Dessutom synes det, som den ej heller läte sig verkställas utan en mera genomgripande förändring af hela den nu gällande lagstiftningen rörande makars egendoms-gemensamhet.
BancoSedlar böra motsvara 48 sk. Silfver, går Ridderskapet och Adeln nu att besluta öfver Statsutgifterna under förbehåll, att det föregående beslutet af de andra Stånden bifalles; ty om så icke sker, tror jag det vara Ridderskapets och Adelns rätt att säga, det dess villkorliga beslut skall förfalla. Jag tror, att den åsigt jag nu yttrat, tämligen öfverensstämmer med syftemålet af Herr Hjertås förslag, och jag hemställer således, örn icke den åtgärd jag föreslagit torde finnas lämpligast. 12 Den 21 September f. m. Friherre Cederström: Det så lia 11 a de princip-betänkandet, sorn Grefve von Schwerin begärt till föredragning före Tlufvudtitlarne, skulle, i händelse det bifalles, göra ali öfverläggning om hufvudtitlarne öfverflödig, just till följd af den upplästa meningen deri, som slutar med den förklaring af Utskottet, att de nja Statsutgifter Utskottet tillstyrkt liro nödvändige. Ty har Ridderskapet och Adeln en gång beslutat, att dessa StatsUtgifter äro nödvändiga, återstår helt enkelt, att de skola på Stat uppföras, och, i den mån Statens ordinarie inkomster dertill äro otillräcklige, genom bevillning utgå. Sådan är Grundlagens ordalydelse, och sådan skulle följden blifva af den ordning för föredragningen, som Grefve von Schwerin föreslagit. Det ifrågavarande princip-betänkandet innehåller för öfrigt endast generela reflexioner af Utskottets pluralitet, med åtskilliga reservationer i behörig form, och det står således hvar och en öppet, att vid hvarje serskild punkt af Statsregleringen följa den ena eller andra i detta Betänkande yttrade åsigten, och taga den tilt grund för ett yrkande af bifall, afslag eller förändring af Utskottets förslag uti de tio hufvudtitlarne. Men att företaga detta Betänkande till direct pröfning, finner jag oformligt; ty del kan hvarken bifallas eller afslås, enär man genom ett afslag skulle säga motsatsen af hvad Utskottet yttrat, eller att de nya föresiagne Den 21 September f. in.
Skrifvelse N:o 11. 15 kunde för Skolstyrelserne medföra kostnader och besvär, nemligen i de församlingar, hvilka äro från länets residens-stad aflägsna, hafva, vid öfvervägande af sättet att afhjelpa denna olägenhet, Rikets Ständer funnit den öfverklagade omgången med folkskole-afgiftens afhemtning kunna minskas, om medlen varda, efter det de blifvit utanorduade, från E. K. M:ts Befallningshafvande öfversända till Kronofogdarne, för att af dessa till vederbörande utbetalas, hvadan Rikets Ständer, som likväl ej trott det vara lämpligt, att en sådan ordning för afgiftens utbetalning ovilkorligen stadgas, utan att de Skolstyrelser, hvilka af en eller annan orsak vilja uppbära medlen å landtränteriet, äfven hädanefter böra få dermed fortfara, härigenom i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes meddela samtlige Dess Befallningshafvande Nådig föreskrift, att, sedan folkskole-afgifterne inom länet (ill ränteriet influtit och blifvit till skolstyrelsernes disposition anordnade, låta de skolstyrelser, som sådant önska och derom i behörig tid hos E. K. M:s Befallningshafvande göra anmälan, fä uppbära medlen hos vederbörande kronofogdar eller stads-uppbördsmän, efter det tiden, från hvilken medlen äro att hos desse lyfta, blifvit genom E. K. M:ts Befallningshafvandes försorg behörigen kungjord. Rikets Sländfer framhärda etc. Stockholm den 22 Februari 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 22 Febr. 1834. Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, äng. revision af föreskriflerne i afseende gå eder och deras användande. (Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utsk:s Bet:de N:o»34.) S. A. K.
om de öfrige Stånden i förstone, ined deras garantie och tillsyn grundlagt, och, det mä äfwen medgif, was, förökat Bankens förmögenhet; sä hade Bon, de-Ständer deremot, med dest personliga kraft, gistvik Banken ett försivar; och i de senare zc> arén genom oberäkneliga utlagor, en säkerhet, som den thy förutan vmöjeligen kunnat äga, om Statens ofta inträffande dryga behof deraf stokat fyllas; och dä 2288 Den > Augusti. samlelige Riksens Ständer en gäng hög tideligen godkändt Bonde-Ständets rätt, till oinskränkt delaktighets i detta Werk, tycktes ett förhatligt minne af föregående tiders obillighet icke hafwa bordt äterkallas; eller det Honorarium Bonde-Ståndets Fullmägtige derifrån åtnjutit, stämplas med anseende af cn betydlig känning i jämnförelse af de dryga uppoffringar, som Bonde-Srändet wid sa mänga wädeliga tillfällen sig underkastat: slutcligen yttraöden fullkomliga öswertygelse, att Banco-Utstoktet bade bordt pröfwa, de af en Ledamot i Bonde-Ctandet föredragne allmänna skäl, och pä grund deraf, bifalla desi hemställning; men dä widare pröfning häraf för det närwarande icke ägde rum, skulle Banco-Utskottet af de nu gjorde anmärkningar erhälla del, för akt ytterligare ullätande deröfwer med möjeligaste första afgifwa. Och har Hcderwärda Bonde-Ständer derefter, genom Protocolls-Utdrag af den 18 dennes ansett nödigt, att Banco-Utstottct, med alldraförsta, desi yttrande öfwer förrberörde anmärkningar meddelas.
Den skatt, som utgår af tackjernsblåsningen år den drygaste och lyngsta som ut - 252 Den 23 Octo ber f, m. gär af någon näring i vårt land, ja ganska få näringar gifvas i något land, som betala så härda skatter. Frih. Cederström har redan velat visa den stora skillnaden, som är emellan afgiften inom bergslag och landslag, och alt Staten skulle äga grundade anspråk alt uttaga de af bergslagen betingade skatter. Sä vidt jag fattade de handlingar, som upplästes från Carl lX:s lid, och såsom jag förstod det språk, som deruti begagnades, så stadgades deruti, att hytteägare inom vissa bergslager skulle betala, såsom orden lyda, ”efter som de kunna hafva ägor och bruket lill”; det måste väl betyda: efter som de hafva råd lill. Jag för min del tror icke att Sveriges hytteägare för närvar, hafva råd att betala till Staten 1 | proc. af brnttotillverkningen, och den jemförelse, som Frih. Cederström gjort emellan beskattningen på tackjernstillverkningen och de räntor, som utgå af jordbruket, är således olämplig i della läll. Den enda nytta, som en återremiss skulle kunna medföra, vöre måhända i det fall, alt inom StatsUlk. fnnnes någon majoritet, som gillade Frih. Cederströms åsigt i ämnet, men dertill har jag åtminstone icke funnit någon anledn., och jag för min del anser, att R. o. Ad. bör på de anförda skälen bifalla StåtsUtslås betänk. Ur Lagerhjelm, Pehr: Jag skulle icke upptaga R. o. Ad:s lid, om del blott vore för att anföra ytterligare skäl, utöfver dem som af StalsUtsk. och af flera ledamöter här blifvit anförda, för att tillstyrka bifall å detta förslag. Men under loppet af discussionen har af en värd talare blifvit framkastad en sats, som, om den vore sann, skulle verka derhän, alt alla de andra skälen icke försloge att komma lill delresultat man önskade. Jag menar den satsen, att man bör hjelpa tackjernsblåsningen genom alt sätta den i ständ alt söka afsättning utomlands.
Gabriel, sig vara af skiljagtigtara.— ka, och yttrade; De skäl på hvilka Höglofh Utskottet grund-at sitt afslag å Grefve von Schwerins väckta motion, om vidtagandet af någon ändring i afseende på tryckningen af Ridderskapets och, Adelns protocoli vid denne Riksdag, anser jag för min del iqke vara så talande sorn de, den värde motoeairen framställt, till vinnande af bifall åt dess förslag. Af det snta! prenuxnsrapter å dessa, pror to.coll , som jag hört sägas vara omkring 80 a 9®^ tror jag mängden hafva bestämdt sig föjr denna utgift, meta i hopp om, att med görligaste första, ur de samma hämta utvecklade, tankar i väsendteliga national frågor, innan besluten deröfver fattades, än af begär, att efter hand finna i hvad ordning och huru Riksdagsangeiägsnheterne inom Ståndet förekommit och. afgjordts; och då jag härtill lägger, det (om jäg så får sägaj) surrogat, de i detta sednare fall äga , i de deröfver i Tidningarne införda Bulletiner, är jag öfvertygad om, att hvar och Den 2 5 Jani i e. m. ?n af dem långt ifrån alt misstycka cn sidan åtgärd af Ridderskapei och Adeln, hvarigenom dem tidigt meddelades Ståndets discussioner, ide denna Riksdag till afgörande ännu återstående, och för medborgare af alla Classer vigtigaste ämnen, skulle de, på det högsta gilla och med tacksamhet emottaga, detta bevis af Ridderska,- pets och Adelns uppmärksamhet för allmänheten , hälst om Ståndet dertill i Tidningaroe, älven lät införa moti verne för dess beslut i detta fall.
Derigenom tror jag endast skulle upstå samma följder, som man nu söker förekomma. Skulle någon sådan ersättning lemnäs, synes mig den enda rättvisa grunden för beräknande af beloppet vara medium af den afgift, som under de 10 näst före 1854 förflutna åren tillfallit städerna. En sådan ersättning efter ungefär samma grunder, som gjorde sig gällande i afside å tolagen, skall jag således icke motsätta mig. För att visa, huru befogade klagomålen öfver de ifrågavide afgifternas ingående till stadskassan äro, tillåter jag mig anföra ett exempel. 1 en af våra städer väcktes fiåga om löneförhöjning för dess tjenstemän. Ärendet förekom på allmän rådstuga, och man beslöt då att vänta till dess man fått veta, till hvad belopp utskänknings-afgiften för året kunde upgå. Det befanns sedermera att denna afgift stigit till det önskade beloppet, och tjenstemännen finga då sina löneförhöjningar. Jag tror att detta exempel är ganska talande, och att ett sådant förhållande ingalunda är af natur att böra bibehållas. På de skäl, som redan blifvit anförda, anhåller jag om återremiss. Hr von Ehrenheim: Jag anhåller att få afstå från mitt förra yrkande, och förenar mig med Gr. Lagerbjelke i begäran om återremiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, i afs:de å Utskrts förev:de hemställan, yrkats dels bifall dertill och dels återremiss deraf; och hade, beträffande BondeSt:ts inbjudning, endast yrkats afslag derå. Härefter framställde H. Exc. först propos på bifall till Utsk:ts hemställan, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ut fö I lo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Sedan votering blifvit begärd, justerades följande voteringspropos. : »Den som, med afslag å från Hederv. BondeSt:t adalen inbjudning, bifaller Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm.- Besv.- och Ekon.-Utsk:ts uti Betänk.