Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ä r inte mycket ined mitt arbete nu för tiden, svarade hon, » nien man koinmer inte ur vanan, i alla fall gör det mer till än i f r h Någon liten ' styfver kan det ju alltid bli,. Styfverii, styfvern, ja, det ar lifvets hela strafvan)), utbrast jag och ryckte. opp den hvitbrokige katten, soin lag ocli kilrade på ullsacken och spann med halfslutna ögon. Nej, låt kattstackarn vara. H&amp;, fröken, lifvets hela sträfvan f %r det inte vara. », Får. livad gör det livad det far, när det ändå inte kan vara a.iinorlunda. Men låt iiu den saken vara. Tala om något roligt, Britta., några lieinska trollsagner eller skramme-gåtor eller. ja; hvad galenskaper som helst. tiink efter! » Trollsiigner och skrarninegåtor 2, upprepade Iion; 2 asch, då talar jag hellre o111 nggot, som ar sannt.8 reali is in, återigen realismw, tänkte jag, men jag sade leende, vhla om livad du vill, jag hör redan på! ; o. ~ H v a d skulle fröken säga, i fall jag talte om hin egen historia? s. frågade hon och trillade kardan tankfullt af ocli &amp; n mellan sina grofva händer. Jag skulle saga, att du hittade på det rätta&gt;, utbrast jag road. Så trefligt, .elden sprakar, katten spinner, vinden sl %r mot rutan och så börjas historien. det var en gång för längesen, när jag var 17 år. &gt;Vi gå mycket längre tillbaks&gt;, sade Britta leende, &gt;mycket längre., - Och när hon grundat en stund, började hon berätta långsamt, allvarligt:. : i: &lt;: &gt;Vid ktta års ålder blef jag faderoch moderlös och hade så intet annat stöd i världen än en bror. TTi hade varit många syskon, men de hade dött undan, så att endast den äldste och yngsta voro kvar. Min bror blef, som naturligt var, min förmyndare; hvad ri ägde var gården, den.
Lånemedel få, sedan behöriga handlingar aflemnats, lyftas på en gång, vid den tid de, som åtagit sig arbetets fullgörande, sådant åstunda. 7:o. Alia statsbidrag, som vid innevarande riksdag beviljats uti ifrågavarande afseende, skola från Riksgälds-kontoret utbetalas antingen omedelbart eller genom vederbörande Konungens Befallningshafvande eller den embetsmyndighet, som fält sig i nåder uppdraget att medlen reqvirera oell uttaga; börande, innan större eller mindre del af beviljadt statsbidrag utbetalas, hos Riksgälds-kontoret företes: a) del om arbetets utförande afslutade och godkända kontrakt; b) den af E. K. M:t godkända säkerhetshandlingen för samma kontrakts fullgörande eller medlens återbäring; c) behörigt intyg att arbetet är börjadt; samt derjemte, då statsbidraget skall utgå såsom lån: d) en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd, af Fullmäktige godkänd skuldförbindelse, som, i fråga om låneunderstöd för vattenaftappning eller annat odlingsforetag, skall innefatta vederbörandes betalningsansvar, intilldess sådant lån, jemlikt Kongl. Kungörelserne den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848, blifvit fördeladt på de hemman, hvilka för återbetalningen skola ansvara, samt fördelningen är laga kraftvunnen och uti jordebok, på föreskrifvet sätt, antecknad; e) af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret godkänd borgen eller säkerhetsbandling för den afgifna skuldförbindelsens uppfyllande. 8:0. De låneoch säkerhelshandlingar, som för statsbidragets utbekommande till Riksgälds-kontoret aflemnas, förblifva uti kontorets vård; dock skola sådane, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem, på behörig reqvisition, utlemnas. 9:o. I den händelse att afvikelse, utan vederbörligen vunnet, nådigt tillstånd skulle ske från den af E. K. M:l nådigst fastställda arbetsplan, eller arbetet icke inom den derför bestämda tid fullbordas, ankommer på E. K. M:t att låta inställa Eib. till R. St.
Och detta grufliga missförhållande, ökadt genom tiden, fortfar än i dag. Engelska kyrkan har på detta sätt i Irland fyra Ärkebiskoppar, (deribland Ärkebiskoppen af Armagh med en inkomst af 14,494 och Biskoppen af Derry med en af 12,159 L. St.), aderton Biskoppar 52, ett-hundratrettionio andra Prelater, etthundradesjuttioåtta Prebendarier och nio Kanonikater, utom presterskapet i soknarna. Ibland soknarna, som likväl alla löna Engelsk prest med tionde och oftast boställe, äro fyrtioett, i hvilka ej en enda ledamot af Engelska kyrkan finnes, nittionio, i hvilka antalet ej går öfver tjuguett, etthundradetjugufyra, i hvilka det blott är emellan tjugu och femtio, tvåhundradesextiofyra, som ej ha öfver femtio, fyrahundra tjugufyra, som ej ha öfver hundrade. – Invånarne i dessa församlingar äro för öfrigt mest Katoliker, som likväl måste underhålla Engelsk prest, och på de flesta ställen Engelsk kyrka, der, om någon predikan hålles om året, åhörarnas antal kan dömmas af det anförda. Också befinnas många soknar, ehuru med en prest, som tar inkomsterna, ej ena äga kyrka. Tvåhundratio sådana lägenheter räknas i Irland. I de tabeller, som åtfölja de åren 1833, 34 utgifna berättelser af de anställda Commissionerna till utrönande af Irländska kyrkans tillstånd ser man församlingar upptagna med en åhörare och två löntagande prester, och ingen kyrka 53. Och oaktadt alla dessa förtryckande anstalter för protestantismens valde (the protestant ascendency) i Irland, är det Katolicismen, som tilltagit, i en förvånande grad. På 1730 talet voro Protestanterna till Katolikerna i Irland, som tre till åtta. Nu förhålla de sig såsom ett till åtta och en half. – Af Irlands 7,943,940 invånare äro 6,427,712 Katoliker.
D, Till Stats-Utskottet remitterades Herr Rinmans motion (JVs 6), alt kostnaderna för innevarande riksmöte måtte, såsom hittills öfligt varit, utbetalas af Riksgälds-kontoret. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition af den 24 sistlidne Oktober, angående Statsverkets tillstånd och behof, blef samma Proposition lagd till handlingarne. • i '■ - >f| \ ! intVd p * v rit ; 4 r' ./• • Jf ijjMi.i (- * V.lÅ Från Heden. Bonde-Ståndet. ' 1 I* . 1* %i " • 1 i* - > I *■ S. D. Till Stats—Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: l:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för konstituerade Andre Balaljons-läkaren vid Svea Artilleri-regemente Fredrik Adolf Zettergren, jemte ett, i anledning af den nådiga Propositionen afgifvet yttrande i ämnet; 2:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Magasins-förvaltaren och Sjukhus-inspektoren vid Gotlands National-beväring Gustaf Lindström; 3:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Löjtnanten vid Westgöta regemente Carl Julius von Holten; 4:o angående Ofver-fältläkaren m. m.
Fjerde voterings-propositionen godkändes. § 27. Inbjudningen antogs ej och femte voterings-propcsiiionen godkändes. 8 29. Inbjudningen antogs ej, och sjunde, åttonde, nionde, tionde, elfte och tolfte voterings-propositionerna godkändes. §§ 37 och 38. Trettonde voterings-propositionen godkändes. 8 39. Yttrandet lades till handlingarne. § 71. Fjortonde voterings-propositionen godkändes. § 72. Yttrandet lades till handlingarne. § 122. Yttrandet lades till handlingarne. § 136. Yttrandet lades till handlingarne. § 145, 2 mom. Femtonde voterings-propositionen godkändes. 428 Prot.-Utdrag den 13 September 1854. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Enligt Ståndets förut fattade beslut, företogs val af de Ledamöter, hvilka, jemlikt 56 § Regerings-formen, skola förstärka Konstitutions-Utskottet; och befunnos, vid valsedlarnes öppnande, hafva blifvit utsedde till Ledamöter: F. v. Talmannen Nils Persson från Södermanlands län med 61 röster. Petter Gabrielsson från Kronobergs län .. Matts Persson från Stockholm län E. M. Falk från Skaraborgs län Joseph Holm från Stockholms län Erik Mallmin från Westmanlands län Måns Månsson från Calmar län Henrik Andersson från Orebro län Nils Andersson från Christianstads län Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län Jakob Lindby från Gottlands län Ola Månsson från Skåne Anders Persson från Östergöthlands län „ 55 , och Carl Nilsson från samma län samt till Suppleanter'. Per Erik Andersson från Westmanlands län med 56 röster. Johan Ersson från Upsala län ,56 , Anders Ersson från Stora Kopparbergs län .. , 56 „ och Anders Andersson från Wermlands län „ 55 „ hvarom Protokoll genast uppsattes och justerades.
Om Herr Gederschjölds satts är något skråaktig, så synes mig deremot Herr Hjertås alltför liberal. Jag är i alla fall öfvertygad, att ingen Domare kan tillämpa denna § efter lagens stränghet, der ej bevislig afsigt legat lill grund, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, örn Ridderskåpet och Adeln behagade, såsom dess gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet öfverlemna den af Grefve Frölich gjorda anmärkning, att, ur 4 Morn. 3 §:n af ConstitutionsUtskottets Förslag måtte uteslutas orden: ”vare sitt Boktryckeri förlustig ” och der i stället insättas: ”vare hans Boktryckeri confisqueradt.’’ Ropades Nej. Hvarefter Hans E.xcellmce Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adelil ansåg den gjorda Anmärkningen: att i 4 Morn. 3 § af ConstitutionsUtskottets Förslag, med uteslutande af orden: ”vare sitt Boktryckeri förlustig måtte insättas orden: ”vare sina Boktryckerirättigheter förlustig; böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstilutionsUtskottet hänvisas. Bifölls. Herr Cederschjöld: Om denna proposition antages, skulle en Boktryckare, som i alla fall ville nedlägga sin rörelse, kunna fela 3:dje gången alldeles utan ansvar. Jag hemställer derföre, om icke äfven böter höra utsättas. Grefve Frölich: Det enda skäl, sorn blifvit anfördt emot mitt förslag, är att en lärgosse eller gesäll, genom sitt förvållande att icke tryckningsorten utsättes, kunde vålla ansvar för Boktryckaren; men då ingen annan kan dömas för ett brott, än den, som är skyldig dertill, så anser jag detta alldeles icke farligt, och anhåller, på denna grund, att det måtte utsättas, att Boktryckeriet skall eonfisceras.
Uppläst hos Riddoch Adeln den 22 Junii. Prest-Ständct den 22 - Borgarc-Standct d. 22 - » Bonde-Standet den 22 Utdrag af protoeollct, hället inför Riksens ^öglofl. Ständers Allmänna Be, swärs, och Ekonomie-Utskott wid Urttma Riksdagen i Orebro d >8 Junii 1812. S D. Inlemnade Riksdags-Fullmägtigen Olof Bruhn frän Malmöhus Län ett sä lydande an, j förander Uti 8r6 Den 22 Junii Uti den fräga, som Högloft. Utskottet nu fö, rehar, angående Domkyrsooch a idea »ä piss usus anstagne heinmans lösande till Skatte, torde mig cillacaS yttra mina ta lar Da deste hemman ifrån början obestridcligen endast bifwit af Kongl. Ma-:t och Kronan anstagne, att med Tionde sch Ranta förbättra Clereciets löningswickor, eller till wista'Inrättningars bestånd, hafwa wal Innehafvare deraf icke heller pä grund af Lag kunnat handla med Äbo om besittningsrätten till deste hemma!, och uppstegra ärliga afgifterne efter godtycke; sadant har likwäl under tidernes lopp stedt och ster ännu; men att det warit och är Mistbruk tyckes wifaö derest, att ätstillige sädane hemman redan bliswit af Äboerne till Skatte in, löste, hwilkec icke möjeligen kunnat ste, om någon widstracktare rätt tillhört Räntetagaren.
Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 2 10 Slals-Ulskollels Utlåtande N‘-o 76. fört, hurusom de fattiges antal i Waxholm på sednare tiden ökats så betydligt, att uppförandet af ett nytt fattighus derstädes vore af behofvet påkalladt. Härtill funnes likväl icke andra medel än dels ett belopp af omkring 1,200 R:dr R:mt. som samlats genom frivilliga bidrag af personer inom staden och dess närmaste omgifning, dels ock den summa af omkring 1,500 R:dr samina mynt, som enligt ett af fru Magge upprättadt testamente borde för ändamålet användas; men enär dessa medel härtill voro alldeles otillräckliga, hade med anledning deraf att år 1859 i Waxholm aflidit Fiskareborgaren Grenqvists hustru utan att efterlemna några kända arfvingar, i följd hvaraf hennes qvarlåtenskap, något öfver 250 R:dr R:mt, skulle såsom dana-arf tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan, motionären anhållit, att berörda dana-arf måtte af Rikets Ständer anslås till bidrag för uppförande af ifrågakomna fattighusbyggnad i Waxholm.
N:o 109 anförde skäl, funnit sig ej böra tillstyrka, att omförmälde, Revisorerne hittills förbehållna rättighet må fö"r framtiden dem frånkännas, måste UtskoLtet jemväl vidblifva dess i 2:d& punkten af Memorialet N:o 88 framställde förslag, utan annan förändring, än att, till vinnande af större tydlighet och bestämdhet, de derstädes förekommande orden: ”Så vida Rikets Ständers beslut derigenom icke motverkas eller upphäfvas," må utbytas mot orden: ”Så vida de icke strida emot Rikets Ständers beslut.” I anledning åter af en Ledamots framställda önskan, alt Utskottet måtte taga i betraktande det sammanhang ifrågavaranhe Afd. af BancoReglementet eger med de Bancooch Lag-Utskottens gemensamma band - BancoUtskottets Utlåtande N'o 110. läggning tillhörande Lagstadganden, får Utskottet allenast upplysa, alt sedan Rikets Höglofl. Ständer, genom bifall till Råneooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 3, förklarat någon vidare Lagstiftning för Banken, efter 87 §. Regerings-Formen, icke under närvarande förhållanden böra ega rum, finnes ej numera något ärende, som står i samband med de uti Memorialet JNT:o 88 föreslagna reglementariska föreskrifter, vara på Bancooch LagUtskottens gemensamma pröfning beroende. Med fastadt afseende å de olägenheter, hvilka kunde uppkomma deraf, att Fullmäglige under Rikets Ständers och deras Banco-Ulskotls sammanvaro skulle i frågor, som hafva inflytande på Bankens säkerhet, kunna vidtaga åtgärder, stridande emot de af Rikets Ständer sjelfve eller deras Banco-Ulskoll i samma frågor möjligen redan fattade, ehuru Fullmäglige ännu icke lill efterrättelse meddelade beslut, tror Utskottet det i 8:e punkten föreslagna stadgande vara både nyttigt och nödvändigt.
Den som, i likhet med mig, nnder trenne riksdagar hört denna fråga vidlyftigt diskuteras, den bör vara så trött vid densamma, att han icke länge vill uppehålla diskussionen. Så är åtminstone fallet med mig, men jag kan dock icke underlåta att yttra en tanke, sorn tvingar sig på mig. Då man här talat vidt och bredt om de vilkor, under hvilka Konungen skulle kunna få mottaga en krona, har jag nemi. icke kunnat undgå att tänka på det berömda Frankfurterparlamentet, som lifligt diskuterade om huru de priser skulle användas, som man väntade att Tyska flottan skulle taga. — Någon särdeles chance synes mig icke finnas för kronor till Sveriges Konung. Jag tror hvarken att man i allmänhet bjuder ut kronor på lät eller att vi i synnerhet behöfva frukta något sådant. Lika med Frih. Stael von Holstein anser jag att frågan väl kunde hafva haft skäl för sig för några år sedan, men ingalunda nu. Dessutom måste jag tillägga, att då vi nu äro förenade med Norge under en Konung, kunna vi icke helt och hållet på egen hand vidtaga dylika åtgärder, i afseende på vilkoren för successionen. Hr Dalman säger visserligen att detta vore ett sätt att tvinga Norge till att antaga enahanda stadgande, men detta land torde nog handla efter sin egen opinion. Under alla förhållanden synes mig Regeringens skäl till alslag å Ständernas förut fattade beslut, eller att ändringen bör ske i sammanhang med revision af riksakten, var både giltigt och dikteradt af grannlagenhet. För öfrigt önskar jag att vi icke gifva den kommande representationen ett sista exempel af detta tummande och fnaskande med grundlagen, som ingalunda är på sin plats; ochanser jag det vara en taktlös åtgärd att nu ånyo framkomma med ett nyss af K. M:t forkastadt förslag, då vi inom kort hafva att vänta en revision af riksakten, dervid Regeringen lolvat taga saken i öfvervägande. Jag anhåller derför örn afslag å Betänk:t. Ropen på propos. förnyades. Frih. Stael von Holstein: Då jag nyss hade ordet, anmärkte jag att det nu föreslagna stadgandet vore ett förbud Den 4 April e. m. 51 mot Konungen personligen; och att derföre all garanti för dess efterlefnad saknades.
Ständer i grundlagen förbehållna rätt att lagstifta för Riksbanken, vara utan inflytande pä lagstiftningen för bankrörelsen, utom i fråga om upprätthållandet af myntvärdet, som fortfarande blifver föremål för Riksbankens verksamhet. I sammanhang med de föreslagna förändringarne af Riksbanken hafva Kommitterade gjort förslag om en ny lag för de enskilde Bankerne. Enligt detta skulle de Banker, som vilja röra sig med egna sedlar, vara berättigade att utgifva sådane till belopp af högst 75 procent af hela grundfonden, emot det att minst 20 procent af densamma skulle bestå i lätt säljbara obligationer. Tili följd af detta stadgande skall den mångfald af sedlar, sorn nu utgör föremål för klagan, komma att fortfara. För undanrödjande af denna olägenhet äfvensom ännu mera, för att sätta sedelemissionen i det förhållande till den metalliska kassan, sorn kan finnas hos Riksbanken förvarad, liar jag trott de enskilde Bankernes sedelutgifningsrätt lämpligen kunna och böra göras beroende af samma vilkor, som den Allmänna Svenska Banken vid sin sedelemission mäste underkasta sig och löija. Detta ändamål har jag ansett på ett enkelt sätt kunna vinnas derigenom, att Allmänna Svenska Banken älägges att tillhandahålla de enskilde Bankerne sina sedlar, hvarmed de alltså hufvudsakligen skulle komma att röra sig;, hvaremot förstnämnde Bank mäste berättigas att indraga sedlar, dä sådant erfordras, från de enskilde Bankerne i samma män, som Bankens egen sedelrörelse minskas. Det har härigenom blifvit nödvändigt att bereda Allmänna Svenska Banken säkerhet för de till enskilde Bankerne utgifne sedlar, och derföre har desse sédnares sedelutgifningsrätt blifvit förenad med det vilkor, att deposition af lätt säljbara obligationer skall ske till hela det belopp, hvartill sedelemissionen vill begagnas.
Beträffande omfattningen och gagnet i både allmänt och enskildt hänseende af det redan för mer än 100 är tillbaka föreslagna och i början af nuvarande sekel påbörjade, fastän sedermera Öfvergifnä,' sjösänkningsoch kommunikations-företag, för hvars fortsättning oell fullbordande ytterligare understöd utaf allmänna medel nu blifvit hegardt, får Stats-lltskottet hänvisa till de omständliga upplysningar härom, som förekomma i Rikets sednast församlade Ständers Sluts-Utskotts rörande detta företag under N:o 163 afgifna utlåtande, hvarvid Utskottet dock anser sig derjemte böra här anföra följande, frän samma utlåtande hemtade, uppgifter å de motsedda fördelarne af ifrågavarande företag. Genom den nu pågående sänkningen af ofvannämnde 7 sjöar skulle 3,450 tunland invid eller i närheten af dessa sjöar befintlig kärrmark förbättras samt 1,186 tunland ny jord erhållas. Efter uppskattning skulle den nya eller förbättrade jorden komma att med nära 2,036 tunland öfverstiga1 den förut varande uppskattade jordrymden ; kommande denna nya eller förbättrade jord att tillfalla 19lf mantal, belägna inom 10 socknar af Hanekinds och Kinda härader. Varufprslingen mellan sistnämnde härads skogsbygd, som nu endast kunde verkställas till lands på en mycket besvärlig och backig väg af omkring 7 mils längd, skulle hädanefter kunna besörjas med begagnande af en 4£ mil läng båtled.
December 1857, hvarvid tillika anfördes: »I sammanhang härmed och då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, de läkare, som genomgått lärokursen vid Carolinska institutet, icke äro tillerkände enahanda kompetens till läkarctjenster, som de, hvilka vid universiteten blifvit examinerade, få Rikets Ständer, enär den vid bcmälda institut meddelade undervisning måste anses icke allenast motsvarande utan ock i flera delar fullständigare, än den, som vid universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas, i underdånighet hemställa, att de läkare, hvilka genomgått alla vid institutet föreskrifna examina, måtte tillerkännas lika befordringsrätt med dem, som, efter aflagd medecine licentiatexamen vid ettdera universitetet, undergått den s. k. operationsexamen och erhållit kirurgie magister-diplom. » Härefter förordnade Kongl. Maj:t en komité, som den 30 Juni 1859 afgaf underdånigt betänkande angående medicinska undervisningens ordnande, hufvudsakligen af innehåll, att, med indragning af såväl de vid Upsala och Lunds universitet befintliga medicinska fakulteter, som af Kongl. Carolinska medicokirurgiska institutet, ett enda medicinskt läroverk borde inrättas i Stockholm, för hvars behof således alla de vid ofvannämnde undervisningsanstalter befintliga inrättningar och materiela hjelpmedel, så vidt möjligt vore, skulle komma att användas; öfver hvilket förslag underdåniga utlåtanden afgåfvos af ej mindre universitetens medicinska fakulteter och Carolinska institutets professorer än äfven af Akademie-kansleren och Sundhets-kollegium, hvarefter Kongl. Majit i ärendet fattade beslut och meddelade detsamma i nådigt bref till Sundhets-kollegium den 26 April 1861, jemte det »Stadgar för Carolinska medico-kirurgiska Institutet», af samma datum, utfärdades. Ur dessa sednare torde följande, såsom för den nu förevarande frågans bedömande af särskild vigt. böra återgifvas. O " O I lista §:n stadgas att
Här är yttradt, att det beror på Konungen alt jemka de ojemnheter, som lorefinnas i afseende pä procenten eller beräkningen inom olika län. 1 sådant afseende är det icke behölligt att Sländerne lätta något beslut. Frågan lii-egentligen den, som af städerne förfäktas; de vilja sjelfve bibehålla uppbörden och sin egen förvaltning, de vilja icke laga statsanslag i utbyte. Hvad uttrycker delta, om icke ett misstroende till de bevillningar, som göras för 3:ne är, och farhåga för nedsättning och hvarjehanda förändringar, som de ej vilja underkasta sig. De anse IVägan röra slädernes särskilda rättigheter och privilegier, för att ej säga BorgurcStis, med afseende pä J 14 § Keg.F. När nu fråga är, icke om statens rätt, ulan blott om ett förvaltningsoch uppbördssätt, sä synes mig, att om än Konungens propus, har förjenstcn af enhet och öfverensstämmelse i det helas behandling, sä är saken likväl icke af någon sådan för Regeringen allmänt vigtig beskaffenhet, all R. o. Ad. för den orsakens skull borde, i detta fall, träda ett annat Ständ närmare än della anser med sina rättigheter förenligt. Utur sådan synpunkt, och äfven derföre, att, om tolagen skulle ersättas genom ett statsanslag, städerna pä grund deraf kunde undandraga sig den aflöning till läroverk och hvarjehanda andra föremål, hvilka måhända borde af Slaten bekostas, och hvarigenom Staten åbriugades utgifter, som hon nu icke har och fortfarande kan slippa, enär städerne sjelfve vilja bekosta dem, emot bibehållande af sina nuvarande rättigheter; sä kan jag, för min del, icke annat än tillstyrka R. o. Ad. alt låta vid SlatsUtsk:s förslag bero. Hr Ro se n blad, Bernh.: Denna fråga är en bland dem, som kan betraktas utur llere synpunkter.
En annan del återfinnes i Fångvårds-styrelsens räkenskap, hvarest i redovisningen för straff-och arbets-fängelserna fångvårds-anslaget i allmänhet påfördes dels hvad under året blifvit utbetaldt, utan afseende derå, att en del af dylika utbetalningar afsåg behofvet först för ett kommande år, dels de belopp, Eders Kongl. Majit för dessa fängelser i nåder anvisat till Styrelsens disposition, utan att de derå uppkomna besparingar godtgjordes anslaget. Sedan Styrelsen år 1842 öfvertagit redovisningen för hela fångvårds-anslaget, har den grund vid bokföringen varit följd, att detta anslag, så vidt ske kunnat, endast påförts så stor del af de under hvarje år bestridda utgifter, som kostnaden för året verkligen utgjorde, till följd hvaraf ej heller några reservationer af uppkomna besparingar å de af Eders Kongl. Majit nådigst anvisade anslag ägt rum. Härigenom måste beloppet af fångvårdens vid hvarje års slut befintliga fordringar och tillgångar jemväl balanseras såsom fångvårdens skuld. Denna var likväl intill år 1849, till större delen, fördelad på samtliga Landtränterierna, hvarifrån kostnaderna för ransaknings-fängelserna förskjötos, och först, sedan de deröfver afgifna redogörelser blifvit i Styrelsen granskade, af fångvårds-anslaget godtgjordes; men då Eders Kongl. Majit, genom nådigt bref den 12 Juni 1849, i nåder förordnat, att Styrelsen skulle meddela Ränterierna nödiga förskott för bestridande af fångvårds-omkostnaderna i länen, blef härpf en följd, dels att större delen af berörde skuld måste påföras ^Stats-kontoret, dels att beloppet af densamma ökades genom de behållningar af fångvårdsmedel, som i Landtränterierna vid hvarje års slut lörefunnos.