Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende härå åberopa och instämma Revisorerne uti hvad 1837 års Revisions-Berättelse i en dylikartad fråga innehåller. 5:o Angående det i 1837 års Revisions-Berättelse omförmälte förhållande med förhöjningen för de under lönerna vid Post-Verket anslagne 2,559 Tunnor Spanmål, hvilken årligen kommit 2:dra HufvudTitelns allmänna besparingar lill godo, få Revisorerne meddela, att rättelse nu mera äfven för åren 183Ö och 1837 blifvit tillvägabringad genom Kongl. Majrts Nådiga Bref den 23 Mars 1838, som förklarar att samma förhöjning dädanefter icke borde i de årliga liqviderna emellan Stats-Verket och Riksgälds-Contoret upptagas, såsom, lika med den öfriga aflöningen vid Post-Verket, directe af dess inkomster bestridd. 6:o Å 3:dje Hufvud-Titeln visar sig för år 1837 en brist af 29,741 R:dr 7 sk. 3 r:st., som dock i Riks-Hufvudboken uppgifves kom - — 23 — ma att betäckas med de å denna Titel gjorde reservationer, de der betydligt öfverskjuta nämnde belopp, hvilket förhållande Revisorerne bort nu anmäla, till framtida iakttagande. 7:o De för de tre bär i hufvudstaden förlagde Gardes-Regementerne för åren 1836 och 1837 fastställde Lönings-Stater upptaga oförändradt de aflönings-belopp, sorn den af Kongl. Maj:t i Nåder utfärdade Inlerims-Staten bestämmer; — och har Kongl. Maj:t i anledning af så väl Rikets Ständers ofvannämnde underdåniga skrifvelser den 6 October 1834, som äfven underdåniga skrifvelsen den 6 derpåföljde November, hvarigenom Rikets Ständer förmält sig ej kunna bevilja äskadt förhöjdt anslag, i enlighet med merberörde Interims-Stater, uti Nådigt Bref till Kongl. Stats-Contoret af den 16
Hvar och en jordägare, som med denna Stat har någon befattning, lärer ojäfvigt med mig kunna vittsorda, att, örn jag vill ruinera min högskog, kan sådant lätteligen ske, helst en Kronoskogvaktare, som i allmänhet till uppsigt har ifrån 10 till 12 Socknar i sitt District, omöjli, gen kan förekomma åverkan eller träffa åverkaren på färska gerningen, men åter om han traffas, är saken lätt på stället afdömd, endast den da skarpsynte Jägaren får med åverkaren activitera orri trädets värde, och dessutom hafva åverkans-böterna i sin ficka; men åter är för den slösande skogsägaren en annan uträkning, som äfven aldrig slår fel: han söker en mera så kallad laglig utväg till stämpling, kanske under sken jDen 3 Jani. siren till Byggnirigsvirke. Den beordrade betjeningen infinner sig utsatt dag på stället, densamma att verkställa, men innan förrättningen företages, skall en nöjaktig douceur stickas i deras fickor, så vida det åsyftade ändamålet skall vinnas, och ju krafiieare dessa mm fyllas, ju flera och bättre träd blifva den dagen märkta med Kronans stämpel. Jag ber öm utsagt, jag talar här efter egen erfarenhet. Ty skogsägaren tänker, efter jag ej har frihet hushålla med min E» keskog, som jag vill. får jag nu, medan jag har vederbörande på stället och min kostnad är gjord, söka till få stämpladt något som duger; hvilket tänkesätt aldrig uppstode hos en skogsägare, om han ägde den oinskränkta frihet, honom med rätta borde tillhöra, som Skatte - Bonde. Då hvar och en hushållsoch skogsägare visst intet toge denna så i det hela skadliga utväg, utan visst hellre tillgrep och nyttjade den gamla och mest aftynade Ekeskogen, men hvilken nu blir stående och till intet annat lemnad, än förruttnelse. Detta allt har Högstsalig Konung Gustaf III, Glorvördigst i åminnelse, nogsamt funnit, hvarföre den utväg togs, att befria allmogen från detta hinder, och derföre gjort härmed ett ändtligt slut genom Dess Nådiga förordning af år 1789-
Han fick till och med för hennes skull sälja hästen och köpa juveler, ty hennes anspråk på lyx voro långt större, än räntorna på hennes kapital tilläto. Men detta var inte det värsta. Strax efter bröllopet märkte de med fasa, att de voro » omaka makar ». Allt hvad hon tyckte om, hatade han, och allt hvad som fröjdade henne, fann han dåraktigt. Följden blef, att de hjertefröso vid den egna härden. Ja, der fans ej värme nog föv att normalt utveckla deras arma små barn. Nej, de blefvo pessimister i fråga om lifvets lycka, allrahelst den äktenskapliga. Deras ende son är f. n. en gammal » knarrig, bitter ungkarl », säga damerna; men egentligen är han den syndabock, som, med ett försakande enstöringslif, blifvit offret, som fått försona sina föräldrars lättsinniga ingående af äktenskap. Och ännu ett liknande fall. Den excentriske A., artist af själ och hjerta, hade fått i sitt hufvud, att han skulle gifta sig med den mest Venusliknande qvinna, han kunde träffa i sin väg. Han fann henne. — » Se der mitt förkroppsligade ideal, » tänkte han. Och ett, tu, tre var han fastlänkad med en varelse, som till hela sin själsriktning var en komplett motsats till det drömda idealet. Allt, hvad hans skönhetstörstande ande fann sublimt, väckte hennes löje och de små priffepartier, som roade henne, fann han i högsta grad oqvinliga. Och när hon så började röka cigarr, ja, då föll » Venus » med ens från piedestalen. Och hvarje fiber i hans nervöst känsliga organism vibrerade af olust, när han hörde hennes småsinnade sqvaller, värdigt en skandalkrönika. bl. I P \ I I U U I M Annonser I &lt; spalt, m o t t a g a s petitrad Men till detta kom den själsnjutning han hvarje gång erfor vid sammanträffandet med andra, af bildning och själsadel genomandade qvinnor. Då kändes hans ok som störst.
Det fins en kostlig tafla, på hvilken man ser en äldre man och madam af den lägre borgarklassen stå stilla utanför ett hus,mot hvilket madamen stält sitt paraply for att få händerna lediga till att knäppa mannens hvita glacéhandskar. Det skulle icke vara möjligt att förstå meningen med dessa hvita glacéhandskar en vinterdag på gatan, såvida icke Raffaélli hade skrifvit med stora bokstäfver öfver en dörr på huset » Salle des mariages *. Det är alltså ett ålderstiget par, som, medan det ännu är tid, vill försöka lyckan bakom denna dörr. Jag beundrar i ach for sig sjelf icke sådana smådrag af en på konstens område med raffinering använd intelligens. Jag skulle till och med finna det temligen upprörande, om den förste och bäste målare bjöde mig bokstäfver och inskrifter i stället för bildlig skildring, ty man förutsätter ju likväl gerna, att målningar skola ses och icke läsas. Men med Raffaélli är det en annan sak. Dels sätter han aldrig åskådningstaflans vägledande påskrifter i stället för utan på köpet till karaktäristiken. Dels gör han det i allmänhet på ett sådant sätt, att sjelfva påskriften antingen är naturlig eller förklarlig på det ställe, der den finnes anbragt. Dels och slutligen är han ett geni med rätt till en massa friheter, som äro hårdhjertadt förnekade för konstens kälkborgare. Han hör till de lyckans utkorade, som medgången förföljer. Han drar ej niter, äfven om han griper bland motiv, som kunde synas ligga utanför hans område. Han har t. ex. på det novellistiskas område en gång funnit ämnet till en af sina kostligaste taflor, och jag frestas tro att han denna enda gång började med den ram, som man annars nöjer sig med att till sist antyda. Ramen var ett hvardagsrum typiskt för sin egare och typiskt ända till den minsta enskildhet — ända till den grad, att Raffaélli denna enda gång icke kunde försaka och nöja sig med att antyda, utan måste taga allting med. Sålunda måste han också hafva dem med, hvilka gifvit rummet dess prägel — en gammal borgerlig ungkarl med hvita lockar vid öronen och en svart kalott på hufvudet.
Den länga interwall som war emelian Ridderstapets och UdelnS första öfwerläggning rörande Bränwins-srä. gsrna, och den sista har ästadkommit naturligtwis, att ber äldre bestulet fallit i glömsta. Sedan saken nu blifwit uplyst, och da man besinnar, an om sä. dant stelt när det sednare Beflutet fattades, detsamma aldrig kunna rågås, lärer ej någon fraga kunna upstä, att icke Ridderstapct och Adeln bör förblifwa wid det första, arr Vränwi^iet Tullfritt mä fä in. föras. Pä derom af Herr Grefiven och Landtmarstalken gjord proposition blef denna Friherre klannerdeims ranka gillad och bifallen. Derefter företogs den z:dje puncten rörande wise för oloflig Bränwins-försäljning. Grefwe Oe la Qaräie. Nar Utstotket häröfwer afgaf sitt förstag, sarres detta wlte lågt. emedan Ukstotter ansäg att ett högre wike skulle allenast werka flere förbrytelser och färre angifwelser. Hans Excellence Herr Grefwe kuut!» trodde att ett wile af 16 R:d. Z2 fl. Banco wore lämpeligast att förestrifwa. Herr Grefwe» och Landtmarstalken gjords proposition arr ett wike af i6 R.d. 32 fl. BaneK stulle utsättas för oloflig Bränwins-försäljning. 8?o - 4I4 Den Zebruarii, N 'pades Ja och Nej Herr Grefwe» och Landtmarffalken gjordtz derefter proposition cm detta wete till-z R:v. i6 tzmätte bestammas. Beswarades äfwen med Ja och Nej. Herr Grefwe» och Landtmarstalken förestog siuteligen såsom en medelwäg att detsamma till ro Riksdaler mätte utsättas. Ropades äter Jer och Aej.
Revisorer, för granskning af Låne-kontorens räkenskaper m. m. om utseende af. II. B. 98, 105. A. 106. Riddaresyne-rätter, om indragning deraf. Se Kämners-rätt. Riddarhus-Direction, dess riksdagsberättelse, angående. II. 614, 732. III. 103. A. 109. — med förslag till ett förändradl låne-reglemente för de under dess förvaltning ställde fonder. Riddarhus-Direction, angående dess utväljande. Se Val. Riddarhus-gården, angående derstädes varande byggnaders ombyggnad. Riddarhuset tillhörande uthus, om nedtagande af. I. 440. A. 573. Se Lista. Riddarhus-Utskottels Memorialer: — N:o 1. angående tryckningen af Ridderskapets och Adelns protocoll vid innevarande riksdag. I. B. 136. A. 142. — N:o 2. angående en särskild uppgång till läktaren för corps diplomatique, m. 11. I. B. 295, 377, 547. A. 550. — N:o 3. angående en medalj till Herr Professorn Anders Fryxell. II. B. 98, 107. A. 132. ( 118 ) Riddarhus-Ulskottets Memorialer: — N:o 4. angående Friherre von Stedingks motion om böter för uteblifvande vid Bänkmansval. II. B. 99. A. 100. — N:o 5. med ett memorial ifrån Riddarhus-Directionen, angående pension af 83 R:dr 16 sk. banko lill aflidne Vaktmästaren Sundbergs enka. II. B. 220. A. 222. — N:o 6. i anledning af Herr C. G.
Och som Utsk. derjemte finner R. o. Ad:s rättighet obestridlig att bestämma de villkor, under hvilka directtn må kunna åläggas att fullgöra de af testator meddelta föreskrifter, har Utsk. i sådant hänseende icke funnit någon betänklighet alt tillstyrka bifall till de af direct:n i dess mern. föreslagna, här ofvan upptagna villkor för donationens emottagande, med den enda förändring, att, till förekommande af allt framtida afbrott i pensionsutdelningen i följd af nedsatt räntefot och svårigheten att alltid äga hela capitalet räntebärande mot 5 proc., de i 4;de punkten af testamentet stadgade pensioner till oskylde icke må bölja att bortgifvas, förr än donationens capitaler genom besparda räntor vuxit till ett belopp af 31,200 ndr b:co, hvaraf räntan ä 4$ proc., )4°4 b:co, ungefärligen motsvarar fondens årliga utgifter, och torde H. R. o. Ad:s blifvande beslut i detta ärende böra genom Utsk. communiceras executorerne af Frih. von Liewens testamente, Hr Gen.lieutm m. m. Frih. B. Cederström samt Hr Landshöfd. m. ra. Gr. Fr. Posse. Den 19 BI a j f. tn. Hvilket (lock allt till H. R. 0. Ad:s egen ompröfning vördsamt öfverlemnäs. Stockholm den i3 Maj ■ 84• - På RiddarhusUtskottets vägnar G. F. Taube. W. F. Dalmar., Hörsamste Memorial! Genom testamente af den 19 November t83g har numera aflidne Krigsrådet Frih.
Stockholm den 17 Juli 1851. N o 54. Alik. till Exp.-Utsk. d. 18 Juli 1851, kl. 9 f. m. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottens Utlåtande N:o 3, angående kronobrefbäringens vfverlagande af postverket eller dess bestridande af postmedel, m. rn. Vid föredragning hos Riks-stånden af nämnde utlåtande har detsamma blifvit af Hedervärda Bonde-ståndet den 4 sistlidne Juni återremitteradt, men deremot af de öfriga riksstånden bifallet, nemligen hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 14, samt hos Högvördiga Preste-ståndet den 4 i samma månad och hos Vallöf]. Borgare-ståndet den 28 näst förutgångne Maj. Då frågan sålunda, enligt 75 § riksdags-ordningen, är genom tre Stånds beslut afgjord, kan någon vidare behandling deraf hos Utskotten ej ega mm. Stockholm den 17 Juli 1851. STOCKHOLM. Östlund & Statsoch Banko-Utskottens Betänkande, N:o 35. 1 N:o 35. Ank. till Exp.-Utskottet den 28 Juli 1851, kl. 6 e. m. Betänkande med förslag till vissa förändrade föreskrifter, i fråga om godtgörande af kostnaden för koppanmjnlningen m. m.
Men dessa repräsentationer äro inga tomma allegorier: lika verkligt, som vi här lefva, kringvandra vi såsom små Universa, och bära så Himmel, som Verld, inom oss i sammandrag. Alltså är det Högsta Väsendet, sjelfve Helighetens Fader, med sitt lif, verkligen tillstädes i det af vår själ Ursprungliga; hans Enfödde, eller vår sanna Kärlek, med sitt lif, verkligen tillstädes i vår viljande Tanksjäl; och Verldsfursten, med sitt lif, verkligen tillstädes i vår Sinnesjäl. Härvid bör märkas, att om vår varelse är i rigtiga förhållanden eller i sitt rätta skick, härbergeras den sistnämnde gästen utan olägenhet och oordningar; ty af den Kärlek, som då äger och uppfyller allt det högre af själen, är han bunden, och begagnad såsom en portvakt, med skyldighet, att dels slå första bryggan mellan det Yttresinnliga eller Naturliga, och det Inre-sinnliga eller Andliga, dels genom natur-medel befrämja de för högre ändamål uttänkta och anordnade orsaker, hvilka honom af viljan åläggas att försätta i verkningar, såsom nyttor ledande till himmelska syftens vinning. I sådan egenskap bindes han af en sträng nödvändighet; hvarvid han dock, om han insåge sin sanna fördel, skulle befinna sig bäst. Verklig frihet att vilja, göra och låta, kan ej finnas annorstädes, än inom lifvets högre rymder, – och således inom de högre af själens; under dem, finnes blott laglydnad – eller uppror. Besynnerligt kan synas, att de gamle Hedniske Vise klarare, än i allmänhet de Christne, insågo vår själs och kropps egenskap att vara liknelse och sammandrag af Universum. Men det är ett mästardrag af den list, hvarmed denne skuggornas höfding söker förblinda själens ögon; att de hvarken må rätt skönja Guds himmel, eller hans afgrund, och allraminst närheten af båda. Ty ehuru tjenstvillig och underdånig han visar sig, i vår själs sunda skick, är han dock aldrig att lita på.
2fftaj:tö ‘tftåbtga goD* kämtattbe, täcfteé låta allmän författning i ämnet utfärDa. §. 17. $5}eD bibel)ållattDe bufmuDfafligen af De grmtDer, font wiD feDnafte £ull* tapaö upprättattDe bltfmit följDe, bäfwe 92Bi Dock anfett åtskilliga föränDtingav, få träl i wiga Der förekontmanDe bejlämmelfer, font i UnDerrättelferna om broaD wiD Sapattö werkftälligbet bör iakttaga^, erforDerliga, hwilka föränDringav 9JBi, titt unDerDåtttg jkrifwelfe Den 26 Slugujti innewaranDe år, l)oö ÄJongl. 9ftaj:t anmält od) föreflagit. §. 18. ©e för ^ojlbewilinittgenö utgöranDe bittid* ftabgaDe grunDer bäfwe (2Bt bibehållit utan bufwubfakltg föränDring. §. 19. #ufwubfafligen bibebållanbe förut fiabgabe grunDer för ©tärnplaDe s]3ap* peröatfgiftenö beräkning och tttgåenDe, bäfwe hiBi Dock funnit åtjkiliiga för* ättDringar bärt böra ega rum, nteD attleDning af $Bårt bejTut om utbptanDe 9Dtf gDagg»$5eflut 1851. 37 mot Storta @igiUata af De till QBaDftena ^riggmanöhugfafla nu utgåenDe afgif» ter för borgarbref od) för utnämningar tid Dvifetg högfla märDtgheter, äfmenfom ärftliga od) orDengmärDigheter, famt en»per»mille»afgifter, De 2lmtra!itetg»frigg» mang
Har Kronan inte lidit skada förfaller tilltalet. § 25 Krigs Kollegium ansvarar för att de godkända varorna sänds till det förråd där de hör och förordnar vad som skall iakttagas både vid avsändandet och emottagningen. De varor som blivit upphandlade i Stockholm för Flottans behov emottas av materialförvaltaren vid Förvaltningen för Sjöärenden som ansvarar för vård, kvantitet och innehåll till dess avsändningen kan ske. Allt skall förses med fastställd stämpel eller sigill. § 26 Skulle gods som godkänts vid besiktningen, vara otjänligt eller inte motsvara beställningen vid framkomsten, skall undersökning ske om felaktigheter uppstått under transporten eller under tiden i förvaringsrummet. § 27 Denna undersökning kallas överbesiktning och skall utföras av 5 i Vår tjänst kunniga män, 3 militära och 2 civila, som innan besiktningen avlägger följande ed: " Jag N N lovar på min heder och tro, att efter samvete och bästa förstånd vid nu förestående besiktning avgiva mitt yttrande, så sant mig Gud hjälpe till liv och själ. " § 28 Då artilleristycken, ammunition, gevär eller krut levereras gäller särskilda instruktioner. Blir inte leverantören nöjd med förrättningens beslut, skall han genast med första postgång insända anhållan om överbesiktning hos Krigs Kollegium. Då sammankallas skyndsamt 3 sakkunniga män som tillsamman med en magistratsperson utför den nya besiktningen. Särskilda författningar gäller vid hastigt uppbrott eller under krigstid, då man inte kan iakttaga vad som är stadgat. § 29 Vid besiktningar av leverantörer för de rustandes räkning och besvär däröver, förhålles enligt Indelta Kavalleriets beklädnad, beväring och utredning av den 11 maj 1795. Vid proviant och fourage persedlarnas besiktning gäller reglementet från 26 oktober 1815. Stockholm den 20 december 1825 CARL JOHAN Reglemente varefter vederbörande vid Kronauktioner för Lantoch Sjöförsvaret hava sig hädanefter att i underdånighet rätta. Stockholm den 20 december 1825 Artikel I Allmänna föreskrifter.
Utskottet har emedlertid icke föreslagit Rikets Ständer att, i afseende härå, meddela någon föreskrift, utan endast att till Kongl, Maj:t i underdånighet öfverlemna att saken pröfva och bedöma, samt, ifall Kongl. Mai:t skulle finna någon åtgärd böra för detta factoris nedläggande ega rum, derom till Rikets Ständer aflåta Dess Nådiga Proposition. Vid sådant förhållande, och då Utskottet icke anser lämpligt, att, innan Kongl. Maj:t, i anledning af denna underdåniga framställning, Sig yttrat, Rikets Ständer ingå i pröfning, på hvad sätt för framtiden må förhållas med tillverkningen af det antal gevär, som enligt contract för närvarande är Norrtelje Factori tillförsäkrad t, anser Utskottet sig endast böra åberopa, hvad i delta afseende i det förra Utlåtandet blifvit tillstyrkt. 4:o Utskottets tillstyrkan, i afseende på befästnings-arbetena å Waxholm och uti Stockholms skärgård, har dels föranledt den anmärkning, att anslaget borde ställas icke på 3, utan på 5 år, eller till nästa Riksdag, dels blifvit mött med den invändning, att, så länge en fullständig plan till hufvudstadens befästning icke blifvit Ständerna förelagd, eller intilldess Konungens Stats-Råd vore fullständigt tillsatt, anslag till detta föremål ej bordt komma i fråga, hvarjemte slutligen blifvit yttrade tvifvelsmål, rörande lämpligheten af någon befästning af Stockholm åt sjösidan, enär en fiende ansågs kunna landstiga bredvid fästningen och sedermera anfalla hufvudstaden från landsidan, eller ock sjelfva fästningen, om den folie i fiendens händer, blifva en punkt, från hvilken Riket kunde tillskyndas oberäknelig skada, utan troddes Stnts-Utsliottets Utlåtande, N.-o 435. 25 troddes då snarare, att en väl ordnad skärgårdsflotta, i förening med hufvudstadens eget lyckliga läge, utgjorde dess säkraste och starkaste försvar.
303 inskränkta egovidd, men likväl ganska högt uppskattade och åsätta mantal, fått sig en roleringseller rustningsskyldighet ålagd, som nära nog omöjliggör dessa hemmans bestånd och ovedersägligt hotar med skuldsättning och slutligen utarmning för de åboer, hvars lott det blifvit alt dem besitta. De utgöra 20 å 50 rotar, som, i stället för effektif rustning, för närvarande utgifva rotevakans-afgifter. För att i någon mån lätta den tryckande börda, som vidlåder dessa hemman och lägenheter, torde Rikets Ständer för sin del medgifva: att dessa 20 å 50 roteeller rustningsnummer, vid beräknandet af å dem utgående rotevakans-afgifter, måtte få tillgodonjuta samma förmån, som igenom Kongl. Maj.ts nådiga Bref af den 50 Maj 1057 blifvit de hemman af båtsmansindelningen i Blekinge beviljade, som äro ålagde utgifva såkallade öfverskoltsräutor; samt alt Rikets Ständer täcktes för detta ändamål anslå ett förslagsanslag, motsvarande den brist, som igenom denna förmåns beviljande komme att uppstå. Då detta anslag icke kan uppgå till någon synnerlig summa, enär det hela icke utgör mera än, som ofvan förmälts, 20 å 50 rotar, må det väl anses för en obetydlighet för statskassan, men för de få individer, på hvars utgifter det ej så litet inverkar, skall det utöfva ett lugnande inflytande, alt de linna sina betryck och bekymmer af Stalsmagterne uppmärksammade och behjertade, samt villighet alt låta dem vederfaras rättvisa. Om remiss af denna vår motion till vederbörligt Utskott få vi vördsammast anhålla. Stockholm den 26 November 1862. Häkan Pellersson Nits Svensson, genom Ola Olsson. Jöns Pehrsson, Ola Olsson, 304 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Håkan Pettersson från Blekinge län. om anslag af allmänna medel för uppförande af eli kapell och anskaffande af eli boställe ät en kapellpredikant för de öfra rolama inom Augerums socken.
Från Borgareoch Bonde-Stånden har Utskottet erhållit återremisser å 5:te punkten, deruti Utskottet afslyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om ett anslag af 14,452 R:dr 16 sk. för öppnande af kanal genom Kalfvesund i Bohus läns skärgård. Såsom skäl för återremissema har blifvit anfördt, att öppnandet af en segelled genom Kalfvesund, hvilket, ehuru beläget utmed sjelfva farleden för sjöfarande emellan Götheborg och Strömstad, icke kan, såsom varande högt uppgrun dadt, Stats-Ulskottets Memorial, Af 226. 9 dadt, begagnas af andre än smärre skärgårds-båtar, skulle medföra en stor nytta och lättnad för trafiken, enär åtminstone alla mindre fartyg, sorn gå inom-skärs, då kunde passera derigenom, och undvika betydliga omvägar; varande, på grund häraf yrkadt att det ifrågavarande anslaget borde beviljas. Då Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet bifallit berörda punkt och Utskottet icke finner skäl anförde, som deruti kunna föranleda ändring, får Utskottet sitt afgifna utlåtande vidblifva. Från Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återreiniss å 6:te punkten, angående anslag till kanaloch sluss-anläggning emellan Philipstad och Sjöändans lastageplats; men då de 3:ne öfriga Riks-Stånden bifallit denna punkt, hvadan, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig dermed icke kunna taga vidare befattning. Uti 7:de punkten hade Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om ett anslag af 39,486 R:dr för fullbordande af hamnbyggnaden i Calmar och i förening dermed anläggande af en ny inkörsväg till staden.