Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna tid soto ofta Varit 12 a j5 år, fördröjes ålven mycket derigenom att många Tjenstemän dels få ständig tjenstledighet, med bibehållande af lönen , dels förordnas till andra befattningar utom Canzliet ratan att derigenom från detta verk skiljas. Man invänder att det år hvar och ens fel sorn ingår i ett sådant verk och som emottager eu sådan befordran; den förra invändningens besvarande lemnar jag åt den kännedom man bör hafva om en ynglings erfarenhet och förutseende vid första inträdet på Tjenstemanna-banan; den andra åter besvaras af ett gammalt ordspråk, bättre något än intet, och en Fullinagt år dock något; vidare kunde man såga; når staten af så många tjernäs frivilligt, för intet; så kunna flere löner vara onödiga-; ingen enskildt man vill låta tjena sig för intet, Ur det då staten värdigt att begagna sig af denna hushålls-princip; Jag tror det icke. Med anledning af hvad jag nu haft den äran anföra, och då jag af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, inhämtat att Kongl Majit redan beviljat och nu till Riksens Ständers anslående på Stat föreslagit 2:ne Protocolls-Secreterare, och 2:ne Csnzlist-löner vid Kongl. Justitiee-Revisions-Expedition, har jag ansett min pligt fordra att till Riksens Ständers behjertande framställa Den 3 Martti. 387 behofven inom de öfriga fördelningarne af det Verk på hvars Embetsoch Tjenstemäns större eller mindre skicklighet och nit Rikets inre angelägenheter så våsendteligen bero; Jag får derlöre nu ödmjukeligen föreslå: det matte de i hvarje Stats Expedition anslagne löners antal ökas med fyra eller en inom hvarje grad: andra tjenster torde i det stället kunna indragas, såsom Riks-Historiograf, Riksgeogrnf, RiksHeraldici samt de så kallade Translatores Regii Tjensterne, Fäderneslandet komme säkerligen ej att sakna män som arbetade i nämnde vettenskaper, om ån staten icke lönade dylika Em» betsmån.
Använder man tvertom medlen till förekommande af farsoten, så kan man val ej hindra en till sin natur smittsam feber att uppkomma hos en eller annan, men man hindrar dess vidare spridande derigenom, att man afstänger de förste sjuke från dem, som kunna smittas. Yi hafva i sednare åren ofta haft härjande koppfarsoter, oaktadt vaccinationen, som blifvit till en del af oskickliga eller vårdslöse personer förrättad. Desse farsoter skulle hafva blifvit förekomne, och flere tusende personers död eller ofärd förekommen, om man hade haft publika medel att afstänga det första koppsmittade barnet från all gemenskap med sådana personer, som kunnat smittas. Så förhåller det sig äfven med andra elakartade febersjukdomar, t. ex. rödsot. Manbar haft exempel på, att flere tusende personer deraf blifvit angripne genom smitta. Hade de förste sjuka blifvit afstängde från gemenskap med de icke smittade, och tillgång till dem blifvit lemnad endast åt personer, nödige för deras vård, och så ålderstegne, att de ej så lätt smittas, hade man uträttat mycket mera än man, då farsoten redan uppkommit, kunnat göra genom äfven de bästa Läkares och Apothekares biträde. Jag tillstyrker derföre den förändring, att öfver - Den t3 November e. m. 241 öfverskotten i stället att användas särdeles md uppkommande järsäter, användas särdeles till förekommande af farsoters uppkomst. Af denna anledning anhåller jag om återremiss. Herr af Billbergh: Herr Tham har förklarat, att då det verkeligen kunde blifva utredt, alt Lazaretterne voro i behof af understöd, skulle han dertill bifalla. Det lär hafva undfallit honom, att i sjelfva Konungens proposition ligger en så fullständig utredning af behofvet af understöd, som man kan begära; men att det är ännu mera tilt sina detailler constateradt i SeraphimerOrdensGillets tryckta underdåniga utlåtande af år 1828. Jag anhåller att få uppläsa den del af Betänkandet, som utreder detta ämne, hvaraf Ridderskapet och Adeln kan finna, om någon upplysning brister.
Hon blygdes att gå sysslolös på fritimmarne, när hon såg denna rika, finbildade fru sjelf lägga hand vid de enklaste göromål. I detta hus hörde hon det simpla arbetet äras, den äkta qvinligheten vördas. Och slagget föll sä småningom, ty unga sinnen renas lätt nog — blott de falla i rätta händer och ställas inför det goda exemplet. Det är hjertats uppfostran, som ofta, tyvärr, forsummas under jagten efter vetande, och de många andefattiga hemmen göra, att den unga flickan först hos främlingar kanske lyckas få lära, att hufvudets kunskaper äro döda ting, om de ej i hjertat kunna inympa godhetens och kärlekens oförvanskliga skönhet. Tio kafferegler. Utrustningen gjordes i hast, och en vacker morgon stod Selma på ångfartygsdäcket, än gråtande, än vredgad på ödet, som låtit henne födas att tjena andra. Mor och dotter taga ett sista farväl — och så ut i verlden. Selma gungade fram öfver böljorna, försjunken i drömmar, och dagen gick. Kloekan sex lade ångfartyget i land vid den lilla stadens hamnkaj, der en kusk i enkelt livré med en vacker droska väntade för att föra » lilla fröken och hennes koffert » till det en mil från staden belägna bruket. H v a d vä- gen var vacker, och hvad skogen doftade! Selma böljade känna ett visst välbefinnande, fastän hjertat klappade af oro. Kusken pekar med piskan mot hufvudbyggningen, som skymtar fram; nu svänger droskan uppför vägen, öfver gården och i en grann krok fram till trappan, der hela familjen står samlad, brukspatronen, frun och de tre barnen. Selma hoppar ur, hon är röd i ansigtet ända till hårfästet, det svartnar för ögonen. Då känner hon ett par mjuka armar, som omsluta henne, en kyss på pannan, och hon hör en varm, klar stämma säga: 1) Man bör ej bedöma kaffet efter bönornas färg, utan efter deras smak, emedan kaffet ofta är fårgadt. 2) När man rostar kaffet, bör man endast rosta det kastanjebrunt: blir det svart, mister det sina finaste beståndsdelar, de flygtiga oljor, det innehåller.
I Handelsoch FinanceExpeditionen. den 22 Maji 1819, att, till förstärkande af Arrnéens förråd och oundgängliga Krigs förnödenheters anskaffande, 10:,000 R.dr skulle, på mindre Crediti. vets, för utomordentliga händelser och behof, anvisade tredjedel i Riksgälds Contoiret lyftas. 2:0 I Krigs-Expeditionen, den 27 Maji 1819, att af denna summa, 30,000 R dr borde användas till Gevärs Reparation, 30.000 R dr till upphandling af Commisskläde, 30,000 R dr till fyra Fregatters, fyra Rriggars och sex Canonslupars försättande i utrustnings-gilh stånd, och 10,000 R:dr till oförutsedda militaire utgifter. 3:0 I samma Expedition, den 6 Februarii 1821, att, till åtskilliga arbeten och anstalter för Rikets försvar, ytterligare 100.000 R:dr komma att på mindre Creditivet uttagas; 4.0 I samma Expedition, den 20 Martn 1821, att, för Militaire behof, hvartill å ordinaire Stats-anslaget saknades erforderliga medel, och för hvilkas betäckande, efter Föredragandens uppgift, någon tillgång ej heller var öfrig i den redan fullt disponerade behållningen af öfver - Consbitutions-Utskottets betcinhnnden. 104 skotten pä inkomst och besparingarne på. utgifts-titlarna till 1815 års slut, ännu £200,000 R:dr af mindre Creditivet skulle användas, 5:0 I Handelsoch Finance-Expeditionen, den g Januarii 1822, att de till utomordentliga försvars anstalter på mindre Creditivet anvisade 400>000
Huru bedöma yrkad ersättning för liden skada genom dålig gång eller för tidig nedblåsning vid en Bergsmansliytta, der inbrukarne hafva olika rede och olycka kan uppkomma genom skärande malmer, sura kohl eller Hyttearbetarnes försummelse vid arbetet i MasugnsStället, Blästerns och Formans skötsel m.m.? Huru afgöra tvister emellan Smeder och Bruksägare angående bortsmidt jern eller Den io December f. m. 33g bortsmidde kohl, hvartill orsaken kan finnas i mer eller mindre oartadt tackjern, ovigtig ställning i härden, med flere dylika frågor, alla lika främmande för den rena Juridiken. Dessa exempel torde vara nog; jag vill icke fylla Protocollet med uppräknande af flere, icke eller med införande af de åberopade Fprfattningarnes ordalydelse, men den, som vill göra sig mödan genomläsa dem, skall besanna hvad jag anfört. För alt hjelpa Kongl. Svea HofRätt från den förlägenhet man förutsett, anbefalles i den Kongl. Förordningen, att upplysningar skola ifrån Kongl. Bergscollegium inhämtas, då HofRätten saknar de kunskaper, som fordras att afgöra frågan, och samma härliga utväg att döma om det man icke begriper, kan tillämpas för Häradshöfdingarne, att nämligen rådfråga Bergmästarne, om desses domsrätt på de förre skulle öfverflyttas. Man har på detta rum yttrat, att då Högsta Domstolen utan andra än juridiska kunskaper måste afdöma de från Bergscollegium till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning d ragne mål, Svea HofRätt, äfven utan fara för misstag, skulle kunna bedöma dem; men man har härvid glömt, att Högsta
I sådant fall kommer hon för 3:ne år alt utgöra omkring 2 i millioner. Efter afdrag af Bankens nyssnämnde skulder, återstode blott 1 million r:dr, hvilken lämpligen torde böra användas till inköp af räntebärande papper. I händelse Riksg.cont. icke för närvar, har mera tillgångar än som jemnt behöfves för alt dermed bestrida de anslag, som R. St. redan beviljat eller bevilja, så nödgas detta verk att försälja sina räntebärande papper. Hvad vore då enklare, än att Banken köpte dem af Riksg.cont., hvarigenom de penningar, som Banken indragit genom sin räntevinst, åter giuge ut i allmänna rörelsen. Banken hnge deremot ett för sin rörelse högst användbart bytesmedel, hvilket när som helst kunde försäljas, .lag får således för min del afstyrka Utsk. att till en början fästa ringaste afseende på Hr Nordenanckars motion. Frih. Cederström, Jacob: Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag Hr Nordenanckar hafva saknat anledning af någon under riksdagen inträffad händelse att väcka den ifrågavar. motionen, och fråga kan således lämpligen och lagligen uppstå om remitteras skall, såsom i 49 § Riksd.Ordn. finnes nämndt. Intet hinder för att nu derom debattera ligger deri, att frågan en gång blifvit lagd på bordet. Det är klart, att frågan om bancovinst.ens tillvaro och belopp icke kan af R. St. pröfvas förrän Bancolltsk. inkommit med sitt betänk, i ämnet, och det är ännu icke ens tryckt; först sedan detsamma inkommit, kunna vi bedömma om någon vinst (innes och huru den bör användas. Jag måste således för min del helt och hållet bestrida remiss utaf Hr Nordenauckars ifrågavarar. motion, eller propos. derå, då densamma icke är föranledd af någon under riksdagens lopp inträffad händelse. I öfrigt och om, emot min förmodan, remiss beviljas, så vill jag fästa det Utsk:s uppmärksamhet, som med frågan kan få befattning, på det besynnerliga misförhållande, att då vi nu veta, alt Staten saknar tillräckliga medel att sätta det activa för - 504 Den 26 Mars e. m. svaret i rict skick, att
Här rullade sig några spänstiga, svartbruna barngestalter i sällskap med ett par raggiga getter, hvilka tydligen tillhörde familjen, och här stod en mormor vaktande »lillans första steg», under det hon med snabb hand snodde sin slända, hvars tråd glänste som silfver i solskenet. Det var, som om en af Michel Angelos parcer stigit ner ur ramen. Jag har sällan sett ett mera karakteristiskt ansigte än detta skarpa, skrynkliga gumansigte, omgifvet af en hel skog gråsvart stripigt hår. Längre bort höllo männen på med sitt tunga arbete. Det fordras stor försigtighet och stort tålamod att få, blocken att släppa utan att gå sönder. Sedan lassas de på stora vagnar, förspända med oxar, hvilka föra dem till en annan afdelning arbetare, som såga och bearbeta dem, till dess de fått den form och tyngd, som beställaren önskat. Jag steg in i en sådan der grotta, nyss bruten djupt in i berget. Det skimrade och bröt sig så underligt derinne; väggarne glänste som af ett fosforartadt sken, men jag drog mig likväl hastigt tillbaka. Det föreföll mig, som om jag våldgästat hos bergets jettar och som om stenarnes dofva rullande från branten varit ett hotande varningsrop åt den djerfve besökaren. Först sent på aftonen återvände vi till Taormina, lastade med marmorbitar och sällsynta blommor, som vi funnit der uppe bland bergskrefvorna, förtjusta åt vår utförd och mer än någonsin beundrande sicilianarens spänstiga och lätta lynne, som kommer honom att äfven i det enformigaste mörker se strimmor af ljus. Behöfver någon litet i alla afseenden för att kunna lefva, så är det i sanning han. En af mina bekantskaper i Taormina måste jag få presentera för läsaren. Det är en liflig och orolig piemontesare, som kommit till Sicilien med Garibaldi och sedermera dit återvändt för att gifta sig med sin nu varande hustru, en fet, sömnig Taorminaflicka, som gjort honom till husegare och rentier, ehuru båda af ytterst anspråkslös art. Han talade alla möjliga språk och hade pröfvat lifvet i alla dess skiftningar.
De utsträckningar af postväsendet, som ske för brefväxlandes allmänna nytta, synes rättvisligare och lämpligare böra helt och hållet bekostas af Postverkets medel, än öka åligganderne för de skjutsande, hvilka icke hafva den aflägsnaste nytta hvarken af den förökade postgången eller af den beredde lättheten att från och till hufvudstaden finna snabb lägenhet för modets och litteraturens dagliga nyheter. Förökningen uti fångskjutsen härrör för det mesta af den vidtagne sednaste författningen, hvarigenom det åtgår två hästar för transporterandet af en enda ransakningsfånge, eller för en enda persons befordrande till afstraffningsstället eller till kyrkopliktens undergående. Förutan de häraf betydligt ökade fångskjutskostnaderne, förorsakas jemväl oftare påkommande skjutsning för reservbonden. När väglaget är drägligt, synes likväl hästantalet utan olägenhet kunna vara inskränkt till hvad det varit förut. Kronobrefbäringen är ordnad på det minst betungade sätt, genom bestämde tider för den vanliga brefgången till och från kronobetjeningen, samt vidmagthållande af noggrannhet emot missbruken. Väghållningen faller olika tungt på olika orter, genom vägarnas olika mängd och deras bredd. Antalet landsvägar är ej större än det väl behöfves för vägfarandes någorlunda beqvämlighet, och antalet häradsoch socknevägar äro uti vissa trakter alltför inskränkte mot verkliga behofvet. Uti södra delen af länet besväras vägarne särdeles mycket af backar, hvilkas undvikande vore en för denna orten högst önsklig sak. Dertill erfordrades dock en nästan helt och hållet ny omläggning af största delen utaf dessa vägar, hvilkas sträckning är alltför betydlig för att orten skulle förmå vidkännas alla de ett sådant företag åtföljande kostnader, helst större jordersättningar på många ställen komma i fråga.
Ty att, enligt hvad Herr Polismästaren uppgifvit, Polisbeljeningen, vid de ofvan omnämnda ropen på Brunkeberg, fått befallning att genast åtfölja folkhopen, och inträffat ”ungefärligen samtidigt med folkmassan” uti Stoi’kyrkobrinken, det hade icke hindrat de upproriska att ”börja inkasta stenar genom fenstren” i R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år J8J9. 109 det anfallna huset; och det syntes hafva varit alldeles förgäfves, sorn ”Polis”betjeningen gjort allt det motstånd, som varit densamma möjligt, till våld”samheternes hämmande, innan militärslyrkan ankom”. Under denna tid af trefjerdedels tima, som våldet således blifvit ohejdadt fortsatt, hade en sqvadron af Hästgardet stått overksam i slottsvakten, belägen mindre än två hundrade steg från det anfallna huset, och detaschementet al Kongl. Svea Lifgarde kanske 50 steg längre bort. Ändamålet med denna militärstyrkas tillkallande hade synts liksom bortglömdt; den hade stått oanlitäd, medan oväsendet på så få stegs afstånd oåterhållet fortfarit tre fjerdedels tima. Ty den myndighet, som föranstaltat militärstyrkans förläggande till stället, i beredskap att emot det väntade oväsendet användas, och hvilken ensam kunde förfoga om dess användande, hade icke varit tillstädes, när detta bordt ske. Denna myndighet hade funnits i Herr Öfverståtbållaren Friherre Sprengtportens person; men Herr Friherren hade befunnit sig på spektaklet och fått, såsom han yttrat, ”emot sin väntan och förmodan” erfara, att en händelse inträffat, som dock svårligen då kunnat vara honom oväntad, när han lät ställa trupperna i beredskap till dess afstyrande.
Att allmänheten will godkänna det förtjensterne hos en del Pensionairer smara emot sädana pensioners storlek, som här och der dem innehafva, blir ibland större delen af rättwisa granstare omöjligt, om änskönt jag derifrån också subtraherade all slags afund; och berodde det af mig, alt deröswer anställa läsför» hör och jemföra förrjenster, mötte oändeligen stora swärigheter, hälst en del gär för fluten bok, likt en handels-rörelse och komme jag säkerligen pä flere ställen att fräga: min män huru kommer du härin, och hafrver inga bröllopskläder^an man wäl kalla det ägande-rälten, och göra det till en stöld emot Nationens rättmätiga anfall wid granskningen af den nuwarande Pensions-Staten, som Gud bäst wct pä hwad för sätt det lyckas mängfaldiga a t af Mo. narkens näd ntwerka sig besia pä Nationens bekostnad sä tärande nädegäfwor. Dä jag nu delta nial får äran »vördsammast att underställa, borde jag lika ödmjukt fä namna det mitt ändamål ej någonsin kan bli, att förblanda de i Rike högt aktningSwärda Män, med de mindre förtjenstfulla af den för Riker frätande Pensious-Staten, ty blott man kafer igenom Pensions - Statems ligger det i full dager; twärtvm äro de sa wäl kända, att stmsörelser bli onödiga emot dem som uptaga stora Summok, och en del hafwa förlaningar destukom, och deras Meritlista blir endast den, att de ägt skicklighet, att förffafjftr sig en pension; och för åke nu före omma detta fä illa fördelia och wkdkagna pensionSjätt, önstade jag att den motion, en hög och wärd Ledamot Herr Grefwe ve !a Oarstie för någon någon tid kmbaka här siamstalde, kunde af Högloft. Riksens Ständers Utstött ytterligare fä granskas, hwaresser jag wägar hoppas hälsosammaste behallningae och glada följder för wär utarmade Stcus-Casta.
— Qvinnor förstå sig då aldrig på affärer, — sade gubben muttrande och skakande på hufvudet, då vi skildes åt, och jag var glad att sluta detta samtal, som plågade mig, och kände en oemotståndlig lust att komma ut i fria luften. Då jag väl sett juristens gigg försvinna i allén, skyndade jag att tillsäga om min vagn; jag ville göra ännu ett besök vid Aukwoodhouse, innan jag reste, dragen dit af någon dunkel aning, hvars betydelse jag sjelf icke uppfattade. Vagnen körde fram, jag satte mig upp, och en timme derefter stannade vi vid en liten skogsdunge utanför parken åt hafssidan till. Jag hade valt den längre men sällan besökta vägen vid hafsstranden, ty jag ville ensam och osedd ännu en gång återse denna vackra allé längst ned i parken, der Percy och jag vandrat tillsammans. Ingen, utom kusken som körde, följde med mig, och jag tillsade honom att vänta på mig under träden vid backen. Med snabba steg skyndade jag genom det busksnår, hvarigenom gångstigen till den lilla bakporten gick. Denna grind brukade vanligen vara öppen om dagarne, och så var den också nu. Just som jag ämnade gå in, ådrog sig ett prassel i häcken utanför staketet min uppmärksamhet. Jag stannade ett ögonblick, och såg en stor raggig hund, hvars breda fötter och utspärrade tår bevisade, lika väl som remmarne öfver hans bringa, att han begagnades som dragare för den vagn, hvilken stod bredvid, och som tycktes fullastad med smutsiga och otrefliga kläder och trasor. Bredvid hunden i gräset, under en hasselbuske, låg en sofvande gosse, hvars markerade drag och obehagliga utseende jag genast igenkände; han hade hvarken vuxit eller förändrat sig, sedan jag såg honom sist, det var densamme som åtföljde zigenarne, från hvilka Merton räddat mig. Jag kände ett ögonblicks rädsla att möta hans föräldrar, som troligen voro i grannskapet, men slottets närhet och lättheten att ropa åt min kusk, i fall de ännu en gång skulle taga min gifmildhet i anspråk på samma sätt, lugnade mig genast, och jag gick in i parken, utan att gossen vaknade, då jag passerade förbi både honom och hans morrande hund.
Det har nemi. blifvit uplyst, att Riddarh.-Direktm på sednare lider rönt allt större svårighet att förränta de kapitaler, kassan eger, hvarföre Direktionen funnit sig nödsakad, att just under innevarande år inlösa en stor mängd obligationer, sorn förut gått med 4| proc:s Den 15 November e. m. 91 ränta, för att få dem atlanta mot lägre ränta. Derigenom upkonuner en betydlig ränteförlust, och Jägges dertill, att en mängd af Riddarhusets byggnader äro i behof af reparation, äfvensom att Riddarh.-kassan måhända snart kommer att utbetala åtskilliga pensioner till Riddarhusets tjenstemän, hvarifrån skola då dessa penningar slutligen anskaffas, om icke ifrån den kassa, hvarifrån man nu vill taga förberörde 400 R:dr? Största delen af kassornas inkomster består af kapitations-afgifter, hvilka upgå. till omkring 2000 R:dr, och hvad som fattas för de löpande utgifternas bestridande, blir således en skatt på R. o. Ad. Denna skatt är visserligen icke betydlig, men den är dock en serskild skatt, som detta Stånd är underkastad, och enda sättet att öka inkomsterna är att höja skatten. Vid sådant förhållande förefaller det mig oriktigt, att från Riddarh.-kassan taga något, äfven en så liten summa sora 400 R:dr, emedan det icke kan ske på annat sätt, än genom en beskattning på R. o. Ad. * Det är ur denna fmanciella synpunkt som jag bestrider det förslag, Riddarh.Utsk. afgifvit, och som jag för min del yrkar afslag derå. Jag gör det destomera, som det är obilligt, att R. o. Ad. skall åtaga sig en serskild skatt för att trycka sina prot:r, pä den grund att kännedomen deraf är för allmänheten nyttig. Frih. Raab, Adam Christian:
Provisionen af 8 procent de laRue fr eres fordra, tycke* vara så högt till - Den 1 Martil. 10? tagen, att de med mindre böra åtnöjas. Fullmägtige öfverlemna till Hr CantzliRådets omsorg, att meddela Rue fréres reglera denna sak, hvarvid de förvänta af Herr Canzlie-Rådets vanliga nit för Contoirets förmon och bästa, att provisionen accorderas så lindrig som möjligt är. 1799, den 27 Dec. behagade f. d. Hans Maj:t Konung Gustaf Adolph från Haga skrifva följande: Ädel och Välbördig CantzliRåd och Chargé d’Affaires. Vi bafve af Eder underdåniga Skrifvelse under den 18 sistl. November med särdeles nöje och välbehag inhämtat, huruledes J genom edert nitiska bemödande utverkadt en förmonlig omsättning af de i Genua upptagne och nu förfallne Rikets lån, samt förnimme tillika, huru J ägen hopp att till någon del ännu ytterligare nedsätta de provisioner som dervid vanligen äskas. Vi håfve härigenom velat förklara eder det synnerliga nådiga afseende Vi håfve gjordt på den tjenst J vid detta tillfälle Oss och Riket bevisat, samt den välgrundade tillförsigt Vi hyse till edert nit, att J, på så billiga vilkor som görligt är, soken bringa detta omsättuings-verk till slut och stadga. Deri I Martti. Och vi hefalle Eder Gild Allsmäg® tig nådeligen samt förblifve eder val affectionerade Gustaf Adolph* ?8oo, den «5i Mars. Direötionen behagade jemte insändande af Statsobligationer lör 5 mill, yttra: ”Fullmägtige finna med fullkomlig aste tillfredsställelse, att lån^omsättningen i Genua haft den bästa framgång. De anse sig skyldige, att å nyo förnya sin tacksamhet för den utmärkta nit och osparda möda Herr Cantzli-Rådet i denna, för Riket i allmänhet, som för Riksgälds-Contoiret i synnerhet, vigtiga operation ådagalagdt. Äfvensom