Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att f ö r v a r a citronsaft. Sedan skalen äro afrifna, skäras citronerna itu och pressas en halfva i sender öfver en hårsil. Saften ställes att sjunka ett dygn och hälies sedan på en glasburk, som rymmer 4 gånger så mycket. Deri nedröres med silfversked fint socker så mycket, att det blir som en härd gröt. Kan förvaras länge och är myckel användbart. Corinna. Bakning-. Mjuka pepparkakor. 1 qvarter sirup uppkokas jemte ' / s skalp, socker och kryddor, 1 tesked ingefära, 1 dito nejlikor, 1 dito kardemumma och 4 matskedar finskurna pomeransskal. Detta upphälles derefter i ett fat, och när det något svalnat, iröras 4 hela ägg, 1 ' lz jumfru grädde, 1 jumfru smält smör, för 12 öre sodabicarbonat samt till sist 1 / 4 skalp, hvetmjöl. A f denna deg kan man genast sätta små bollar på plåtar, som sedan insättas i ej för svag ugnsvärme. En mandelstrimma kan läggas på hvarje pepparkaka. Man profvar en, och om den blir platt, iröres mera mjöl. Plåtarne böra ej vara uppvärmda. Alma. 3 K ä k s. Sats: 3 matskedar fint socker, 3 hela ägg, ' / z jumfru tjock grädde och en liten nypa hjorthornsalt samt mjöl, så att degen blir lagom. Augusta. Mjölkstöpt tunnbröd. Till 1 lisp. fint skrädt kornmjöl tages 2 kannor ljum mjölk. Detta arbetas tillsamman till en deg. Till hvarje bröd tages så mycket deg man behagar; denna utkallas så tunn som möjligt med randig kafle samt naggas på båda sidor, helst med en fjedernagg, lyftes på en brödspade och skjutes in i en riktigt uppeldad bakugn att gräddas. Detta bröd, ehuru simpelt, är mycket välsmakande till filmjölk eller annan mjölk, samt till smörgåsar. Hanna. Köket. Snabb-kaka (jästpulverkaka). 3 teskedar jästpulver röres torrt tillsammans med 70 ort hvetmjöl.
Sedan vi vid ingången helsat på värdfolket och uppehållit oss en stund med vexlande af artigheter, kom en flicka och bjöd i knäfallande ställning främlingarne på japanskt te, hvilket alltid kringbjudes i mycket små, endast till hälften fylda koppar. Derpå togo vi af oss skodonen Ginrikischa. och fördes sedan in i gästrummen. Dessa äro i de japanska värdshusen vanligen stora och bländande rena. De sakna fullständigt möbler, men golfven äro täckta med mattor af flätad halm. Väggarna prydas med för ställets läge afpassade qväden eller tänkespråk och med japanska målningar. Rummen skiljas från hvarandra medelst tunna skjutväggar, hvilka löpa i falsar, som äro anbragta i golf och tak, samt efter behag kunna borttagas eller tillsättas. Man kan derför, såsom det en gång hände mig, lägga sig i ett mycket stort rum och, i fall man sofver tungt, om morgonen uppvakna i ett helt litet. Rummet vetter vanligen åt en japansk trädgårdstäppa eller, om det är beläget i öfre våningen, åt en smal balkong. Strax utanför finnes alltid ett vattenfyldt fat och en skopa. Oftast är ena sidan af rummet försedt med ett väggskåp, i hvilket sängkläderna förvaras. Dessa, de enda husgerådssaker i rummet, bestå af en tjock matta, som utbredes på golfvet, en rund hufvudkudde, eller i dess ställe en på öfre sidan stoppad träkloss, afsedd att under sömnen stödja halsen, samt en tjock stoppad nattrock, som tjenar till täcke. Så fort man kommit in, utdela tjenarinnorna fyrkantiga sittkuddar, hvilka fördelas på golfvet rundt om en trälåda, i hvars ena hörn står ett litet fyrkärl, i det andra ett högt jemnbredt lerkärl med vatten i bottnen, hvilket tjenar till spottlåda och tobakskopp. Derjemte inbäres å nyo te i de förut beskrifna små kopparna, med fat ej af porslin utan af metall. Piporna tändas, och ett lifligt samtal påbörjas. Jemte te inbäras äfven sötsaker, af hvilka dock en del äro onjutbara för europeer. Fyrkärlen utgöra japanesernas vigtigaste husgerådsartikel.
Cronhjelm upplästa K. br. fullkomligt passa, och sådane gamla frälsehemman, hvarå skallemannarält åt åboen blifvit upplåten mot högst ringa penningeafgifter, stundom så obetydliga, att fall finnas, då frälserältsägaren icke på åratal funnit det löna mödan uppbära afgiften; och i så fall hemställer jag, om det ej skulle vara hårdt, all han genom executiva åtgärder för belalningen af rustljenstmarken blefvc erinrad örn tillvarelsen af cn så föga lönande äganderätt. Frih. Palmstjerna: Min anmärkn. var ingen annan, än den Gr. Lagerbjelke upptagit och Hr Rosenblad understödt. I allmänhet är det visserligen sant, att det är ränteägaren, som svarar för rusttjensten och således äfven får svara för be vinningen; men det finnes undantag, och derföre skulle jag Iro, ali 22 § — när man ändrar ordalydelsen och vill hafva den fullständig, ehuru den gamla lydelsen nog kan slå qvar, då efter 30 års förlopp man nog vet huru den skall tydas — borde ytterligare completterus med orden: der icke annorlunda öfverenskommet är. Frih. Cederström, Jacob: I de köpslut om frälseränlor och skatterätt till frälse, som tid efter annan uppgöras emellan frälsehemmansägare och åboer å hemman, bestämmas, på ena sidan, räntan och skyldigheten för köparen och rättigheten för säljaren, å den andra. Det faller af sig sjelf, att om delta conIract innehåller, att köparen till räntan skall svara för ruslljensbevillningen, så är han efter köpecontractet dertill förbunden; finnes åter icke något sådant villkor i conlractet eller köpebrefvet, så följer ock af författningen, alt de rusltjenslmarker, som på den ordinarie räntan äro beräknade, skola utgå af ränteägaren, men ingalunda af den nya jordägaren. Detta är någonting så klart som det möjligen vara kan, och jag tror icke, alt någon bevilln.författn., den må skrifvas när som helst, deruti kan göra någon förändring.
Hemman, om skyldighet för privilegierade, att deltaga i allmänna byggnaders uppförande, s. 314—517* Ytterligare Utlåtande, s. 708—712. —- enstaka. Se egare. Hemmansegare, om yrkad befrielse för Göthlanda, att in natura lemna skattetjära, 8, 321—324. Ytterligare Utlåtande, s. 114»—1146. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 1862 och 1863. Bee^-gwo» AMIRA SAFLINGE \T. 2:<lra Af delningen: Kongl. Maj:1a Befallningshafvandes Kmbets-Berättelser. Länens ordningsföljd. Stockholms stad. Stockholms län. Upsala d:o. Södermanlands d:o. Östergötlands d:o Jönköpings d:o. Kronobergs d:o. Calmar d:o. Gotlands d:o. Blekinge d:o. Christianstads d:o. Malmöhus d:o. Hallands d:o. Göteborgs och Bohus d:o. Elfsborgs d:o. Skaraborgs d:o. Wermlands d:o. Örebro d:o. Westmanlands d:o. Stora Kopparbergs d:o. Gefleborgs d:o. Wester-Norrlands d:o. Jemtlands d:o. Westerbottens d:o. Norrbottens d:o ■ •> v ijg < 0> R-illSij;. -T; Vi ! ■. :!i .'■ f ;j r• ■ ■ . iyl XTifoiti ; i,f ,o:h 'hc-ilEisH • ” <-2 ' .tiyJöt5 <!'); OOfOT ■ i.; '■ . '» a&ixd; - o5k a T/ - o: iJifijo' ■ .'loi; ■•::.) -to:V ■• > : |t :0)fj j-r-jfO OOvTSOiW ti Hl ijtfioi, : ?.
Huru har det varit med utförandet af Beaumarchais ' » Figaros bröllop »? Förträffligt! svaras på hela linien. Det har således varit en mönstergill framställning, till hvilken de unga kunna och böra se upp och af hvilken de skola lära sig, huru den verldsbekanta komedien måste återgifvas. Detta är det farliga, djet för konsten förderfliga mål, till hvilket man kommer, emedan man låter udda vara jemt för att icke möjligtvis såra aktningsvärda och i många afseenden verkligen framstående konstnärer, som dock icke äro ofelbara. Låt oss först taga hufvudrollen i skärskådande. » Hr Älmlöf är utmärkt, men kanske något för gammal », harman sagt. I sjelfva verket är han ingalunda for gammal, blott allmänheten hade förut sett honom i denna roll, for tio eller femton år sedan t. ex., ty då hade man blifvit så van vid Figaro-Almlöf, att man alldeles icke märkte, att den senare åldrades, under det den förre blir alltid lika ung. Nu är det en ny skapelse af samme skådespelare, som man sedan årtionden sett uppträda i den ena gubbrollen efter den andra, och detta är onekligen farligt, men det är icke för-derfligt. Icke är han den förste skådespelare öfver femtio år som spelar Figaro. Men det finnes anledning till mera grundade anmärkningar. Hr Almlöf återgifver Figaro icke nog omedelbart. Man märker for mycken reflektion hos honom, nästan som ville han påpeka, att Figaro vore en riktig revolutionsman. Det är icke rätt. Figaro var nog en revolutionär, men det var han helt och hållet utan att veta det, ännu mindre utån att reflektera öfver något sådant. Han var företrädesvis spektakelinakaren som grinade åt alla gamla fördomar och sökte lura alla gamla perukstockar. Gjorde han det med öfverläggning, var det visst icke för att ställa till franska revolutionen, icke ens för att göra några små förarbeten i den riktningen, utan endast för att bereda sig sjelf några fördelar. Det bör icke glömmas, att Beaumar-chais skref » Figaros bröllop » före revolutionen och således icke kunde låta sin hjelte vara medveten om den stora samhällsomstörtning som skulle komma.
26,070: — uti anslaget till beklädnad för nämnde Regemente och Korpser samt Kanonier-Korpsen, hvilket anslag derigenom från 90,240 R:dr till 116,310 R:dr R:mt förhöjes 3:o. Under Diverse Anslag. för tillvägabringande af utsträckning i öfningarne med Flottans Befäl och manskap enligt de i Departements-Chefens omförmälda betänkande framställda och af Kongl. Maj:t godkända grunder, tillökning i anslaget till exercis med Flottans bemanning med 150,787: 50. 489,910: 20. 145,648: 45. Majas Nåd. R:dr 50 öre bestämda anslag Olifver till 360,000 R:dr förhöjd t; för bestridande af kostnaderna för SkeppsgosseKorpsens inkasernering, tillökning i anslaget till Diverse behof med 2,000: — hvarmedelst detta anslag från 17,025 till 19,025 R:dr förhöjes; till förekommande af brister i nuvarande anslaget 3,300 R:dr till skrifmaterialier och expenser för Förvaltningen af Sjö-Ärendena m. fl., hvilket en längre tid visat sig vara för dermed afsedda utgifter otillräckligt, en tillökning af 1,700: — hvarigenom anslaget kommer att höjas till 5,000 R:dr 154,487: 50. För öfrigt kommer, i händelse Rikets Ständer bifalla Kongl. Maj:t,s begäran om uppförande af ett särskildt förslags-anslag, derifrån kostnaderne för Gemenskapens vid Flottans Korpser natura-underhåll eller mathållning efter de i Departements-Chefens merberörde betänkande antydda och jemväl af Kongl. Maj:t gillade grunder bestridas, detta anslag att här upptagas och medelst öfverförande från vederbörliga anslag af nedannämnde förslagsvis beräknade natura-portions-värden eller portions-kostnads-belopp, nemligen:
Grefve Hård, Carl Gnjlaf; Herr Hjertås motion, som föranleclt det nu till pröfning företagna BancoUtskottets Betänkande, går derpå ut, att Bankens tillstånd mätte inför nu församlade Ständer i alla dess delar framläggas; och jag anser Utskottet hafva bordt inskränka sitt utlåtande tili hvad i de tvänne första punkterne innefattas, utan att nu sätta i fråga något afgörande af Bankens publicitet för framtiden. Detta är ett särskilt ämne Här är frågan, huruvida Bankens ställning nu må för Rikets Ständer yppas, för att grundlägga deras beslut om en förändrad organisation af Bsncoverket. En annan fråga är, huruvida med antagandet afen förändrad inrätt, ning står tillsammans eller icke, att Bankens ställning och förändringarne deruti allmängöras. Beträffande hufvudsaken, anser jag uppdagandet af Bankens ställning vara ett nödvändigt vilkor för beslutet om Financeregleringen, hvilket icke kan medföra någon menlig följd; hvarken för verkets credit, eller för de en - Den 7 Maji f. m. 97 enskildes, genom opinionens verkan till nedsättning eller förhöjning af Bancosedelns varde. Det har ofta blifvit sagdt och det är ganska troligt, att man i det närmaste känner Bankens ställning, så vidt den af dess Böcker kan bedömas. En bestämd uppgift måste således endast obetydligt skilja sig från hvad man redan vet, och om än skiljagtigheten skulle vara större, ånman förmodar, kunna verkningarne derutaf göras oskadlige, om Riksens Ständer lämpa sine beslut efter omständigheternes kraf. I alla fall synes mig följderne kunna blifva vådligare derutaf att Rikets Ständer skulle på osäkra grunder bygga sitt beslut i financefrågan, än ds kunna blifva det af ett beslut, som grundar sig på fullständig kännedom om Bankens ställning. Jag anser alltså Utskottets Utlåtande böra bifallas i hvad första och andra punkterne deraf innehålla, och afgörandet af den tredje böra uppskjutas tills fråga blir om en ny Finance-reglering.
Krono-brefbäringen samt åtskilliga med densamma förenade olä» genheter; samt Ytterligare Utlåtande, N:o 60, i anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkande, N:o 3i, om behofvet af ny Provincial-Läkares tillsättande i åtskilliga delar i Riket. S. D. StatsLag. samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden : N:o j'!, i anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospital-Hemman att dem uppbjuda och inteckna , och N:o 55, i anledning af väckt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar, blefvo, vid förnyad föredrag» ning, af Preste-Ståndet bifallne. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Lag*Utskottens Utlåtande, N;o 57, i art" «4 P ol. Utdrag ilen lo Augusti i82g. ledning af väckt fråga, angående ersättning åt enskilde, vid yppad brist bos Uppbördsman, af allmänna medel, blef Utlåtandet af PresteStåndet bifallet, S, D. Påfter uppläsning af Kongl, Majit# Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Hennes Majit Drottningens Kröning, blef densamma till Handlingarne lagd. S. D. Preste-Ståndef, som vldblef sitt tilt Betänkandet Nio 14 gifna bifall, lade tilt Handlingarne Dagsamt Allmänna Besvärsocb Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o '>8, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N;o i4, öfver Kongl. Majus Nådiga Proposition, att Kongl. Förordningen den ig
Ridderskaret och Adeln rrenne Kongs. MasttS Rädiga propositioner, hwilka nedanföre i delta P 0- tocoll finnas intagna; hwarefter Hof-Ean z eren äier afträdde beledsagad likasom wid ankomsten. Upplästes ett af Grefwe 6)'IIsndor§, folran jläenninZ inlernnadt Dictamen, sä lydande: Om, allmänna Oeconomifka stadganden ofta äro dlämpelige i detta Land, sones mig dock as en förändrad F yklningStid för Tjenstefolk, en allmännare nytta wara att förwänka, och om, med afseende pä egen fördel, Landlmannen, Brnksidkaren och Stadsboen stulle emot förmodan .vid bestämmande af den, dertill lämpeligasie tid icke alldeles instämma, bör likwäl Jordbrukets fordran såsom huswudnäringen derwid äga wnSord. Att nuwarande flyktningsliden, ben i Ookober icke är lämoelig förmodar jag att Höglost. Ridderstapet och Adeln nu likasom wid r8«o ars Riksdag, af enahanda anledningar och under otöränorade omständigheter medgifwer, i grund Hwaraf Ridderstapet och Adeln dä tillstyrkt fyttningSx ti» »SZ4 Den 28 Zebruarn lidens förändring rill medlet af Junii manad och torde således Oeconomie-Utffoltets deruti hufwudsakeligen instämmande Betänkande äfwen nu förstena Ni öerffape.s och Adelns bifall. Skalen som tala för en sadan förändring arv sä allmänt kände att jag blott derom will i korthet, erindra: I wärl Land, i synnerhet de Nordlige Provineerne ar liden för de angelägnaste göromälen, Höbärgning, Skörd och Särling, sä kort, ait hwar och en för gli g
Huruvida dessa fordringar uppfyllas af förbud mot sådana Utländska Varors bruk. som icke äro till införsel i Riket tillåtna, öfverlemnas till Högloflige Riderskapets och Adelns upplysta bedömmande. För min del anser jag det svårt om icke omöjehgt att handhafva; underkastadt sa manga illusioner och åtföljdt »f så många chicaaer, att jag, afven tor den executiva tkn 37 April. 48J Magtens lugn, vördsameligen afstyrker dess antagande. Den åtskillnad sorn Utskottet antagit emellan förbrukning af Caffé i eget Hus med eller utan Sällskap, inser jag mindre redbar till dess påföljd. Den som är intagen af sann Patrjotisme och den deraf följande pligt, att, så vidt hos honom står, åter införa sparsamhet och tarflighet, skall också säkerligen äga den själsstyrka, att utan ihflytmde af andras fördomar, vidtaga dea utväg, han finner lämpeligast, hvaraf mångå exempel både i Hufvudstadeo och i Landsorterna redan äro att tillgå. Den åter, som icke mägtar lyfta sig till en sådan sinnes-stämning kan sartnerPgen éi genom tvångslagar dertill förbindas, utan skall, på sätt manga gånger tillförene handt, söka anledning att gäcka Författningens afsigt, och antingen skulle då Lagen hvila eller angifvelser och atal intränga sig i husliga kretsar. Att en Författning mot yppighet och öfverflöd möjcligen kunde åstadkommas , sora efter hvad Utskottet sig föreställt, utan att såra den allmänna Opinionen skulle medföra etj väsentelig båtnad , förekommer mig mera såsom en vacker tankeform än såsom en på erfarenheten hvilande rättsgrund. Alla tiders Exempel och de under Secler tillskapade Öfverflöds-Förordningars öde tala högt emot möjligheten, emot kraften och efter lefnaden af sådana förbud. Förr än deras Ht - 484 Den 2? April. färdande påkallas af tidens anda , förrän de gå i bredd med allmänna öfvertygelsen, skall dermed alls intet uträttas. Detta har ock Högloflige
Om å ena sidan Iggeströms nu varande mindre lyckliga belägenhet, i förening med hans omförmäldte besvär och ansvar vid en före detta lemnad tjenstebefattning, hvilken likväl, för att sluta af lika beskaffade bestyr vid DiscontVerken i allmänhet, ické torde böra räknas bland de minst fördelaktiga platser i samhället, ej kan lemnäs ulan allt afseende, så synas å andra sidan de uppoffringar, Staten, till hans fromma, redan gjort, böra tagas i en rättvis beräkning. Betänkanden, N:o 38g. 4'7 Att dä Iggeström genom R. St:rs vid sista Riksdag fattade beslut, kommit i åtnjutande af afskrifning, dels med R:dr 7000 å den Gassa-brist, som bao, under sin tjenstetid, såsom Kammererare vid Götha Canal f. d. Discont, sig åsamkat, och dels med ytterligare R:dr 6750 för misskrifningar å den så kallade 3-procents-Räkningen, utgörande sammanräknat icke mindre än R:dr i3,75o Btco, så synes Iggeströms belägenhet i afskrifningsväg icke hafva varit den mest vanlottades, enär ovedersägligt är, att han redan nju.- tit prof på en välvilja och frikostighet af R. St:r, sorn ej en gång Statens högre Embetsman torde kunna påräkna; samt det för öfrigt icke heller blifvit faetiskt och bestämdt utredt, att Iggeström och hans hustru sakna all tillgång att återgälda ifrågavarande, af honom förskingrade R:dr 872: 9. 6., anser Herr Uggla, vid sådant förhållande, den sökta eftergiften i denna del för närvarande icke böra beviljas, utan att krafvet härutinnan må tills vidare emot Iggeström hållas öppet till dess hans oförmåga att skulden betala blifvit fullkomligen ådagalagd och bestyrkt, då afskrifningen sedan gör sig sjelf. Hr Rosenqvist af Akershult Fredr.
Denna punkt antogs, med det tillägg, att de serskildt inrättade Curhusdistricten må berättigas att disponera och behålla de cui hus-medel, som inom districlet inflyta; äfvensom Ståndet förklarade, att, hvad sålunda är beslutadt, äfven gäller för nya Curhus-district, sorn intill nästa Riksdag bildas. 2:o Tillstyrkandet pag. 2 af Betänkandet N:o11, ali Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t föreslå vidtagandet af de ytterligare åtgärder och anstalter, som för ändamålets befrämjande kunna pröfvas nödiga och lämpliga, så väl till smiltans hämmande i allmänhet, som i afseende på ifrån utrikes orter ankommande skepps-besältningar, om hvilkas behöriga besigtning mera bestämda föreskrifter synas erforderliga, än de, som innefattas uti Kongl. Commerce-Collegii, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, unJer den 6 Maj 1839, derom utfärdade kungörelse. Bifölls. 3:o Yttrandet öfver Herr Möllerhjelms motion, i fråga om curhus-afgilten inom Stockholms stad. Ståndet biföllj att en årlig afgift lill veneriska smittans hämmande och botande inom Stockholms stad må med högst åtta och minst en skilling utgå af hvarje derstädes mantalsskrifven person. Derjemte skulle de respective Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i dessa beslut med Borgare-Ståndet sig förena. De reglementariska föreskrifter, som äro uppgilna, pag. 5 och 6 af Belänkandet N:o 11, bestämdes sålunda : Första punkten antogsmed det tillägg, att för Stockholms stad gäller, hvad om Curhus-medlen derstädes serskildt blifvit beslutadt. Andra puntell antogs> med den förändring i början af denna punkt, att orden: inom. hvarje Län, utgå, och alt i stället införas dessa: inom hvarje Carhus-District. Tredje punkten antogs. Prot. Utdr. rf. /5 ./A/g. 1S40•
För öfrigt utmärkte sig majorerne von Essen och Schildt, kapiten Elfving vid artilleriet, samt adjutanten, löjtnant Wallgren. Slutligen kan jag ej undgå att göra den anmärkning, att här, äfvensom vid alla andra tillfällen då vi segrade, t. ex. vid Revolaks, Lappo, Alavo, m. fl., skedde det alltid med bajonetten. I följd af stora arméens rörelser, nödgades vi, oaktadt våra nu vunna stora fördelar, att genast vara betänkte på återtåg; och som general Sandels fann svårighet, att, under den sena årstiden och det högt usla väglaget, framskaffa sina egna sårade, beslöt han; straxt efter slutad träffning, att tillbjuda general Tutschkoff att borttaga alla sina på norra stranden qvarliggande sårade, samt draga försorg om deras skötsel. Kapiten Burman, som talade Ryska, och derföre beständigt användes vid parlamenteringar, skickades för att göra general Tutschkoff detta anbud, hvilket antogs, och i följd hvaraf ett stillestånd afslöts uppå 36 timmar. Den 28 Oktober gjorde fienden flere rörelser, för att kringgå vår ställning; och som general Sandels insåg, att det, i sådan händelse, för väglagets skull, blifvit ganska svårt att rädda kanoner, ammunitions-vagnar och öfrig tross, uppbröt han med brigaden den 29 kl. 2 om morgonen och aftågade till Salahmi, tre mil från Idensalmi kyrka; förposter qvarlemnades 1 mil sydligare, vid Wieremä. Belägenheten var visserligen icke här den förmånligaste; men likväl sådan, att fienden någon tid kunde uppehållas. Vägarne hade, genom ett långvarigt regn och ständigt körande med tunga lass, blifvit i den grad förderfvade, att många hästar tröttnade, och att således ett återtåg under fiendens förföljande varit ganska äfventyrligt. Af allmogen, i detta glest bebodda land, kunde ej heller tillräckligt antal skjutshästar erhållas, hvarföre dragonhästarne måste begagnas att framskaffa våra sårade och sjuka.
Ni är för rask för att spilla tårar på en tvist mellan er far och mig. ELISE. (plötsligt upp) Nu går de genom salen! Jag hör deras steg. Nu blir det för sent! (vill springa ut, men Segerstedt håller henne tillbaka). SEGERSTEDT. Ånej! För en rättvis sak blir det aldrig för sent. ELISE. Men jag kan inte vänta. Det är olidligt! (vill ut). SEGERSTEDT. (håller henne tillbaka) Nej nej, fröken Elise, ni får inte! För ... för min skull, låt bli! ELISE. (vänder sig om och ler ofrivilligt mot honom) För er skull ..? SEGERSTEDT. (sätter sig med hennes hand i sin) Ja, – är det så svårt? ELISE. (närmare honom, med handen för ögonen likasom förundrad) Nej, det är det inte ... för er skull! SEGERSTEDT. (kysser hennes hand flere gånger) Tack, fröken Elise! Tack! ELISE. (vacklar som frånvarande, faller ned vid hans sida och lutar sig omedvetet upp mot honom i en stor smekning. Utanför hörs bjällror, som aflägsna sig). (Ridå). Femte akten. (Scenen samma sal som i de två första akterna, endast sedd från motsatt håll, såsom den synts i fonden under föregående akt. Verandan utanför prydd med granar och kulörta lyktor. Glasdörrarna till salen passeras. Baron, Elise, Alma, Segerstedt och Emmy syssla utanför med verandadekorationen. Fru Segerstedt sitter i salen med sitt handarbete. Det börjar skymma). BARON. (kommer in från verandan i jaktdrägt) Var inte detta god idé af mig, fru Segerstedt? Jag gaf mig strax i väg, när farbror fält sin första lo och skadskjutit den andra, för att ställa till ett festligt emottagande här hemma. Alt detta tillsammans borde ju förbättra hans lynne en smula, tycker jag. FRU SEGERSTEDT. Måtte det göra det! BARON. Det gör det nog. Han var riktigt upprymd ute i skogen. FRU SEGERSTEDT. Det blir annorlunda, när han kommer hem. BARON.