Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till allerunderdånigste åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Nådigste Remiss af den 12 sistiidne Februari, få Hammarlöfs och Wemmerlöfs Socknars Kyrkors Syssloman i djupaste underdånighet afgifva följande Förklaring öfver Rikets Hoglofl. Ständers åriS^t församlade Revisorers öfver den förrättade Stals-Revisionen afgifna Berättelse, så vidt den angår granskning af berörde Kyrkors till Höglofl. Kongl. KammarRätten inlemnade Räkenskaper. ■Första anmärkningspunkten, sorn afser Kyrkornas kontanta behållning i kassan, utöfver hvad i6:de punkten af Kongl. Maj:ts Nådigste Kyrko-Instruktion den 12 April r'8i5 medgifver, lå vi allerunderdånigst sålunda besvara: att de kontanta medel, sorn funnits i kassorna vid årsiäkenskapernas afslutande, dels blifvit innehållna till utbetalning af förevarande större reparationer å Kyrkorna, och dels härrört deraf, att säkre och vederhäftige låntagare sig icke under tiden anmält; i alla fall har dessa Kyrkor årligen blifvit tillgodo beräknad ränta under min kyrkoherdetid för ett sådant öfverski idande belopp, som icke till nödiga reparationer åtgått. Öfver Ändra anmärkningspunkten , sorn upptager, det Inventarieconto öfver Kyrkornas ti 11 liöi ig heter af böcker m. m. vid åtskilliga Räkenskaper felats eller saknats, få vi lika underdånigst förklara: att sådane alltid, under den tid undertecknad härstädes varit Kyrkoherde, åtföljt hvarje års Kyrkoräkenskaper, upprättade med den noggranhet sorn befintliga persedlar och böcker föra nied t-; och då någon föreskrift öfver hvad, sorn i afseende på böcker bör finnas vid hvarje Kyrka, icke är känd, håfve vi icke deiöfver kunnat hålla någon kontroll. Slutligen och hvad
Månne det väl under en sådan tid, då de äfven i dessa länder befintliga stora upplag af fabrikater säljas till hvad pris som helst, och då England, Belgien och Holland, som redan förut lida af öfverproduktion, nu för sina fabriksvaror sakna ali afsättning på Frankrike, Italien och Tyskland — månne det, säger jag, under en så dan tid vore väl betänkt att i vårt land, der affärer annu kunna göras och der krediten lyckligtvis ännu icke är störd, öppna hamnarne för en fri införsel? Jag tror det ej — och tror derföre äfven, att det, isynnerhet under nuvarande förhållanden, hade varit rådligast att bibehålla den nu gällande tulltaxan, med ändring endast vid de artiklar, der ändringen varit af ett tvingande behof påkallad — och antalet af dylika artiklar är, efter min öfvertygelse, ganska ringa. Då det ej lyckades mig att göra denna åsigt inom utskottet gällande, vågar jag härmed reservationsvis underställa den Rikets höglofl. Ständers ompröfvande. Men för den händelsen, att äfven Rikets höglofl. Ständer skulle anse en allmännare omarbetning af tulltaxan nu vara behöflig, får jag serskildt reservera mig emot följande af utskottet deruti föreslagna förändringar: a) mot borttagande af de ännu qvarstående införselförbuden för vissa slag af väfnader, och för sädesbränvin, samt af utförselförbuden för tackjern och malm; b) mot nedsättningen af införseltullen å toppsocker ifrån 6 sk , hvartill den af Kongl. Majrt var föreslagen, till 5 sk. per skålpund. Om denna nedsättning skulle af Stän - Bcvillnir: gs-Utskoltets Ullålande, N:o 13. 81 Ständerna antagas, skall den efter all sannolikhet icke blott ruinera de inhemska sockerfabrikerna, utan äfven medföra de menligaste följder för våra skeppsrederier och för exporten af vårt lands produkter. — Tullen å toppsocker och dermed jemförliga sockerarter är i England 15 sk. 4 r:st., samt i Holland och tyska tullföreningens område 7 sk. 4 rist. b:co i svenskt mynt, på svenskt skålpund.
Sedan bad han mig att sjunga, då han redan hört talas om min kärlek till musiken, och jag lät honom under stormens hvinande höra mången vårsång och mången egenhändig komposition. Han förvånades mycket öfver de senare, skakade skrattande på hufvudet oeh sade på sin kära hädiska dialekt: » Det är nästan häpnadsväckande, hvad ni kan allt. Ni målar, skrifver, sjunger, kompouerar. men fröken Nataly » — här gjorde mäster Josefus ett riktigt högtidligt skälmansikte • — » kan ni också laga mat? » ji. profvet oeh erhöll en ännu mera poetisk tacksamhetsskrifvelse tillbaka. Men vid allt mitt arbete återljuda uppmuntrande i min själ de högsinta ord, som mastar Josefus en gång ställde till mig i följande strof: Måtte kraftig, frisk och rik Din konst sin blommning skåda, Sjunk ej i drömmande mystik Och ej i dimmors våda: För dagens stråle skingras re ' n Den dimma, jorden fällde, Och klarare än solens sken Står Herrans herravälde. » Täflingen i tjänstebetygsfrågan. Af de inkomna skrifterna har ingen vid den nu verkställda granskningen befunnits så tillvida prisvärd, att den åtföljts af ett fullt tillfredsställande förslag Ull betygsblankett. Tvänne af de ingångna uppsatserna ha likväl framför andra utmärkts för erkännansvärda inlägg oeh goda synpunkter, och har redaktionen därför bestulit att mellan dessa fördela det utsatta priset 50 kronor, så att hvar dera af dessa täflande, herr Axel Blomqvist, Stockholm, och fru håller 25 Maria Nyström, Lovisa, Finland, erkronor. Genom att upptaga och samarbeta de bästa idéerna från de olika blankett för slagen ämnar redaktionen söka åstadkomma ett möjligast tillfredsställande betygsformulär, som inom. den närmare framtiden Jcommer att i Idun meddelas och därefter att för rekvirenter genom vår expedition tillhandahållas. För dagen följer här nedan den ena af de belönade uppsatserna: Huru å s t a d k o m m a lämpliga reformer för affattandet af tjänstebetyg? » I n g e n villfarelse kan vara nyttig, likasom ingen sanning skadlig. » Dc Maislre.
Vid denna premiss har jag ingenting att invända, men vid verkställigheten deraf eller qveftiu qno modo uppstå flere betänkligheter hos m!g. Niir en viss Summa antages nödig att upplånas, emedan Staten icke är i till tälle contant anskaffa dc*n, men anstallt likväl fogas att skuldtörbindelserne derå varda, om så äskas, genast med Bsncomynt infriade, hvilket är förhållandet med de proponerade 3 procentsSedlarne, så mäste man antingen öfverträda principen om faran att anlita Bankens Credit, eller ock utsätta sig för faran att 3 procentsSedlarne sakna tillräcklig fond för deras godtgörande. Det sednare blir här desto mera att befrukta då mindre Creditivet äfven är på samma Upplånings Conto anvist, hvarigenom om detta af Regeringen lyftades andra upplagan af FilialDisconternes Bankrout, lätteligen kunde uppstå. När en Stat på egen garantie upplånar penningar under skyldighet att genast vid anfordran infria sina skuldförbindelser innefatta despe sednare egenskapen af mynt, och böra i sådant fall icke bära Ränta, hvarföre i thy fall det vöre lämpeligare att till ifrågavarande Publika arbeten använda RiksgäldsSedlar, då Räntan hilt och hållet be/paras. 352 Den ] 9 Julli J. m. Det är vidare att bemärka hurusom denna Uplåningsgrund i prsctiskt hänseende iörefaller olämplig. Staten bthöfver för året en viss gifven summa, eiler hvad bristen som skall fyllas utgör; man inlösningen å vista af 3 procents Sedlarne förutsätter likväl en ständig fluctuation i penningetiiigSngen. Följaktligen kan den ena dagen insättas vida öfver det belopp Staten erfordrar; och man nödgas då vägra vissa personer att begagna deras penningar; följande dagen åter uttagas penningar af andra personer, och nu står Staten åter i saknad af deras försträckning som den föregående afvisades. Härigenom skulle således
Tvärtemot den förste värde talai-en gillar jag hufvudsakligen, för min del, det förslag till förändringar i skjutsningsväsendet, som från Oecon.- Utsk. inkommit, emedan jag anser det sätt, hvai-på skjutsningen nu bestrides, menligt inverka på landets välstånd och vara hinderligt för dess förkofi-an såväl i moi-aliskt som ceconomiskt afseende. Men jag kan icke helt och hållet instämma i allt, hvad Utsk. i x mom. föreslagit. TJtsk^ er - Den ij November c. m. erkänner nemi., att det är ett åliggande för de skjutsskyldiga att sammanskjuta det ytterligare tillskott i penningar eller varor, som kan erfordras utöfver den bestämda skjutsersättningen af 24 sk. per mil; men Utsk. har det oaktadt i slutet af samma mom. tillagt, "att på de få orter, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkalla, någon förhöjning i legan utöfver 24 sk. milen för en häst må af K. M:s Bef:h:de kunna föreslås till fastställande af K. M. Detta sednare tillägg kan jag icke gilla. För att kunna bibehålla den likhet i skjutslega, som torde vara oundgängligen nödig till förekommande af en stor villervalla och oreda uti communicationerna emellan särskilda orter inom Riket, hemställer jag, att den sista delen af detta mom. måtte utgå, nemi. fr. o. m. orden: ”dock att på de få orter” etc. Gr. Horn, Claes Fredr.: Till en början ber jag att fä tillkännagifva, att jag ej varit med i Utsk., då della betänk. uppsattes, och att om något redactionsfel skulle förekomnaa i förslaget, är det någonting, hvarför jag undandrager mig all ansvarighet. I sjelfva saken får jag, emot hvad Frih. Roye yttrat, förklara, att det ej kunnat vara Utsk:s mening att genom skjntslegans förhöjning till 24 sk. milen tvinga Svenska folket att färdas på diligencer eller på ångbåtar, emedan , om detta varit föremålet för Utsk:s sträfvande, skjutslegan ytterligare hade blifvit förhöjd 100 proc.
"Till utrönande häraf skall för hwar och en sälunda ffattskyllotg person uträkning efter bäda Tarifferna utgöras, och i Taxerings-läng. den utföras; dock böra för tjenstehjon och ar. betsfolk, som ej hafwa nägon serskild inkomst, desta uträkningar uppgöras endast ester Taris, fen Nw 2." §. i. 1. Mom. std. 4. "Med behällen inkomst förstäs allt det Lf. werskott, som under äret wunnits genom af. kast. L72 Den 16 October. kastning af Egendom, penningar eller hwad p.igs näring, rörelse och befattning som häldst, sedan derifrän blrfwit afdragne de omkostnader som i och för deras erhällande warit oundgängelige, samt statler af räntor för skulder, jemte utbetalte hushyror för egit och rörelsens behof." Sälunda blifwer behällen inkomst: Sjette stycket sidan 4. Af Contante penningar som icke efter Embetsmäns förordnande äro satte i taka händer, samt af Acticr och fordringar: ärliga afkastningen, ware sig i penningar eller deras wärde, antingen den samma är upburen, eller ännu utestäende. r:o.
Nåväl! man skulle väl vänta sig, att, efter sådant oerhördt tdlgripande af ett dyrbart grundkapital, landets financiella ställning åtminstone skulle hafva undergått en betydlig förbättring. Jag ber att få redogöra för huru dermed sig förhåller. Under 7 år, 1857—1864, uppgick importen till ett värde af 611,900,000 rdr och exporten till 578,300,000 rdr, alltså ett deficit af 33,600.000 rdr, hvilket i sanning åter är en högst betydlig kapitalförminskning. Jag är likväl skyldig sanningen den rättvisan, att ett af dessa år, nemi. 1861, enligt frihandlarries åsigt, var särdeles lyckligt, nemi det, hvarunder tullintraderna uppjagats till 15 mill. Härvid är dock att märka, att dessa 15 mill. tillskapats på det sätt, att importen öfversteg exporten med 25 ^ mill.; man måste verkligen hafva en särskild natur för att kunna fröjda sig åt inkomster, som äro tillkomna på en så högst bedröflig grund som den af grundkapitalernas förstörande. Hvad har följden blifvit af denna skogsskölling? Den har blifvit i väsendtlig mån ändamålslös, ty den öfverdrilna exporten har icke ens förmått att bibehålla det normala förhållandet emellan export och import, och följden har blifvit dels ytterst nedtryckta priser, dels stundom nära nog omöjlighet att afyttra varan. Man har mångdubbelt att exportera, utan att kunna förvärfva den summa, som man genom måttlig export kunnat erhålla. Sedan jag nu redogjort för jordbrukets ställning och exporten af skogseffekter, vill jag visa, huru det förhåller sig med en annan näring; för vårt land så naturlig, att den, näst jordbruket, bergsbruket och skogsnäringen, borde anses vara den förnämsta, nemi. skeppsrederiet. Vi vilja nu se huru dermed sig förhållit vid tre särskilda perioder, nemi. åren 1851, 1857 och 1863. Fartyg: Lästetal:
Horn upplyst, bör delta utlåt, icke betraktas isoleradt, utan i sammanhang med det förut upplästa StatsUtsk:s utlåt. N:o 92, och jag tror, att om man jemför dessa, så skall man finna hos StatsUtsk., icke allenast en bestämd föresats, utan äfven en önskan alt gifva alla tillräckliga medel för statsskickets orubbade gång. Att man vid många tillfällen nödgats taga i betraktande förmågan hos de skattdragande att bära bördorna, torde ursägtas, isynnerhet landtman, som, genom daglig beröring med de(skattdragande, bäst veta, huru känbar! bördorna tynga. Jag ber att få förena mig med Frih. Sprengtporten om grundsatsen, och vill ej tillägga annat, än alt jag ännu en gång fritager 111ig från alla tillmålen om revolutionär syftning vid detta eller andra tillfallen, — dertill är jag redan för gammal vorden. Gr. Frölich: Tviinne 5tatsUtsk:s ledamöter hafva redan så betydligt genom sina yttranden afglfvitsvar och förklaring öfver Gr. Horns uttryck, att jag vä! egentligen icke har något att dervid tilliigga. Jag hade annars ämnat, enär jag anmälde mig innan desse herrar fingo ordet, säga, att det vore möjligt att anse, att det nuvar. statsskicket omöjligen kunde fortgå länge, utan alt hafva menat dermed att statsskicket derföre skulle upphöra i ögonblicket, d. v. s. huruvida det kunde fortgå i 5 år eller till näslblifvande 46 Den a Maj f. in. riksdag, om ej ilen åter inträffade om r eller 2 ar. Det ligger sålunda en omiillig skilnad i uttrycket, 0111 man tillägj»er det lilla ordet länge.
Thorsten hade småningom börjat besinna sig. Han hade blifvit inblandad i en ledsam sak och i ett ganska obehagligt sällskap. Han hade bordt visa Länsmannen sitt pass och stanna qvar hos honom för att så blifva skild från Zigenarne. Men det var icke möjligt för honom att nu återvända, utan att ådraga sig än mera förargelser. Det var derföre bäst, tänkte han, att öfverlemna sig åt händelsen och följa med sina nya kamrater, åtminstone tills han kunde bli öfvertygad att det var något ondt med dem. Skogen blef allt mörkare och tätare. Tåget aflägsnade sig allt mer ifrån den bebodda och odlade elfstranden. Här och der syntes i skogen en nyodling, ett svedjefall, en kolbotten, men ingen mensklig boning. De flyende ilade oupphörligt framåt mellan kärr och bergshöjder, öfver små bäckar och förbi täta snår. Ett par gånger stannade gubben nedanför någon höjd, för att hvila en kort stund, då alltid en af karlarne ställde sig på utkik öfverst på höjden. Så led det till aftonen, då efter flera timmars ansträngning gubben ansåg det vara tid att hvila. "Vi få nu hålla till godo med att ligga tre, fyra nätter ute, för den stränga Herr Länsmannens skull", sade han. "Skulle vi söka natthärberge på vägen, så hade de snart reda på våra spår. För oss är det ingen nöd, men värre blir det med vår unga herre. Han är väl intet van att slita så mycket ondt. Men han får lof att stå ut med att följa oss ända hem, och sedan kunde du, Anders, med den ena hästen forsla honom öfver fjället till Rörås, så får han väl der hitta på någon råd att hjelpa sig sjelf vidare." Thorsten förklarade att det väl icke var hela verlden att tillbringa några sommarnätter under bar himmel: det hade han gjort förr. Derefter frågade han sina nya kamrater om deras namn. Gubben hette Ollikainen. Hans hustru och svägerska voro de båda gummorna. Karlarne voro hans söner och två af de yngre qvinnorna hans sonhustrur. Den tredje qvinnan var hans brorsdotter och var litet underlig, sade gubben sakta, för det hennes mor, som var kunnig i många konster hade lärt henne åtskilligt.
Na turh i sto ris k a Rik sm useum. 44:o De till Naturhistoriska Riksmuseum för närvarande utgående årliga anslag till materielen, lill inköp af sällsynta föremål samt till vetenskapligt biträde vid de naturhistoriska samlingarnes ordnande, utgörande för de tre Zoologiska afdeluingarne 2,250 R:dr, för Botaniska afdelningen 450 R:dr och för den Mineralogiska (500 R:dr årligen eller tillsammans 3,300 R:dr R:uil, hafva af Vetenskaps-Akademien ansetts vara otillräckliga, derest denna vigliga inrättning skulle kunna rätt uppfylla sin bestämmelse, helst en del af dessa anslag icke komme samlingarne till godo, utan mäste användas till be stridande af expenser för breflösen, ved och ljus m. m., hvarföre nämnde Akademi, under hvars vård detta museum är stäldt, hos Eders Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning om följande förhöjda anslag, nemligen: Bih. till R. Svppl. 7 50 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 222. Tor Musei Zoologiska af delning: lill materiel och inköp R:dr 3,000: — till biträde „ 1,500: — 4 500- för den Botaniska afdelningen: till materiel och inköp R:dr 1,000: — till biträde „ 500: — j pjqq. och lör den Mineralogiska afdelningen: till materiel och inköp till biträde I den punkt af den nådiga Propositionen, sorn rörer Vetensknps-Akademien, har Eders Kongl. Maj:t med anledning häraf föreslagit, alt för dessa ändamål och till den fördelning mellan Akademiens zoologiska, botaniska och mineralogiska afdelningar, sorn uppå vederbörandes förslag af Eders Kongl. Majit bestämmes, måtle anvisas utöfver de å stat redan uppförda belopp, en summa af 6,000
Det väckte en hel här af föreställningar om allt, som ynglingen drömde om. Det friska kamratlifvet, ungdomsglädjen och ungdomsyran, den oegennyttiga vänskapen, sökandet efter sanningen, alla de rika vyer, som lärdomens stad skulle öppna öfver verl-den — med ett ord, redan innan ynglingen kommit till Up-sala, hade han lärt sig sjunga: “ Svara mig Glunten på ära och. tro etc. “ Ty här ligger egentligen hemligheten, i hvad folk i allmänhet tänkte om Upsala. De ha hört för mycket “ Gluntarna “ för att ej nästan uteslutande tänka sig Upsala som en stad, der glädjen och poesien (“ Nu kommer våren, re ’ n vindarnas troppar “ etc.) äro envåldsherskare. Och i det hela är det ej underligt, att man minnes Upsala med vemod. Ty hurudant det nu är, nog är det väl ändå vanligt, att ungdomsåren rymma mest glädje, och att de sedan derför, sedda med ålderns ögon, taga sig ut, som hade de gått fram i idel solljus. Emellertid hade Strindberg här gifvit taflor ur Upsala-lifvet, sådana litet hvar torde känna till det. Man har naturligtvis sagt, att han såg sakerna för mycket i svart. Jag vill ej nu inlåta mig härpå. Men jag frågar hvilken Upsa-liensare som helst, låt ock vara, att mycket på de sista åren förändrat sig, om ej “ Inackorderingarna “ existera, om skildringen af latinskrifningen eller begrafningen är öfverdrif-ven, om talen på nationen äro stort bättre än de anförda, om han aldrig sett någon gammal öfverliggare åla “ svinet “ i den sista historien, och om han sjelf aldrig haft sin lilla period “ mellan drabbningarna “. Det, som gör dessa skildringar särskildt märkvärdiga^ är, att här både stil och uppfattning äro fullkomligt “ Röda Rummets “. Och hvad som mest visar, hur riktigt Strindberg träffat tonen i sin tids Upsala studentkretsar, är den mängd mer eller mindre lyckliga skildringar af Upsala-lifvet, som på sista tiden förekommit, men hvilka alla delvis eller helt och hållet gå i den riktning, på hvilken Strindberg visat vägen.
Enligt förslaget erfordrades härtill ett anslag af Rdr 102,570: 74. hvartill dessutom komme ett kokhus, be räknadt till en kostnad af » 63,000: — samt en stallbyggnad för 18 hästar, beräknad till » 14,500: — 180,070: 74. hvilka alla byggnader ansågos oundgängligen nödvändiga för Pontonier-bataljonens behof samt böra uppföras under åren 1867, 1868 och 1869, hvarefter alla mindre anläggningar kunde göras elter hand, utan extra anslag. I anledning häraf har Chefen för fngeniör-korpsen till berörda ändamål begärt anvisande af ett extra anslag af Rdr 180,000: — att utgå med £:del årligen under 1867, 1868 och 1869. Då för Pontonier-bataljonens inqvarterande den föreslagna kasernbyggnaden är nödvändig, samt för truppens mathållning en kokinrättning måste finnas, tillstyrker jag i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer begära härtill för år 1867 ett anslag af Rdr 55,190: 25. Hvad deremot beträffar det ifrågasatta anslaget till en stallbyggnad, hemställer jag att dermed tillsvidare må anstå. l6:o. Byggnader lill förvarande och vård af de till regementen och korpser utlemnade krigsgevar.
Dm y Augustt e. m. Vid 2 punkten af första Betänkandet, angående rättighet för BancoFullmägrige att välja en Directör i Directionen öfver Canalverket, samt vid de årliga revisionerna äfvenledes en Fullmägtig, m. m. — befanns ingen anmärkning äga rum. Uppiästes 3dje punkten uti Utskottets bägge Memorialer, hvaruti föreslås en årlig ersättnings-summa för Banken af FilialDisconterna. Friherre Cederström, Jacob: Det är af Ut skottet föreslaget, att, i fall Malmö Discont-oqtroy skulle förlängas till och med 1820, så borde efter den nuvarandes slut af vinsten, sedan Actieägarne först erhållit 7 procent på sina insatta penningar, §• tillfalla Banken och 4 Bolaget — dervid tror jag ingenting vara att påminna. Och det alternatif Utskottet föreslagit, i händelse Malmö Discontrörelse, efter nuvarande Octroys slut, skulle förenas med CanalDisconten, förfaller, sedan Ridderskapet och Adeln beslutit, att en sådan förening icke skall äga rum. Friherre Cederströms yttrande bifölls. 4:de punkten, angående CanalDiscontens rättighet att emot löpande Reverser upptaga Lån mot 3 procents ränta, upplästes. Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm: Jemte, det jag ödmjukligen förklarar, att jag, af sjukdom hindrad, icke deltagit i Höglofl. BancoUtskottets Betänkande» hvarigenom Utskottet, Ben y Augustt e. tn. tvärfpmot sin förut yttrade tanka, medgifvit, att de såkallade 3 procents sedlar ytterligare skul. le få sättas i omlopp — får jag äran upplysa, att, vid härom anställd votering, Ri derskapets och Adelns Ledamöter fortfarit i den först fattade mening, samt att pluralitet i Utskottet troligen icke ägt rum, utom den händelse, att endast en Ledamot af Hedervärda Bondeståndet bivistade sammankomsten. Ifrån Riksdagens början har man tyckts tämligen allmänt erkänna de skadliga verkningar, som 3 procents sedlarne åstadkommit; jag kan således icke undgå att högligen afstyrka Höglofl.
Vid tredje kulissen går träskoningen något snedt öfver scenen, och utsigten afslutas till höger med akterspegeln af ett större fartyg, hvars tachling och aktermast synas inåt kulissen. Midt framför åskådarne ligger Janne Bomans storbåt med sidan i land, landgång till bron, samt halfhissadt storsegel. På masten segelsällskapets prisstandert, samt namnet "Anna" i gröna bokstäfver. Till venster ser man fören af en vanlig, stor pråm, med öfverbyggnad, som försvinner inåt kulissen. I fonden Ladugårdslandsviken med Djurgården till venster, Södra bergen och Kastellholmen ungefär midt i taflan, samt Skeppsholmen med bron och en del af staden till höger, så som utsigten ter sig från gångbanan strax bortom nya huset vid Strandgatan. Mellan brobänken och förscenen en eller två rader af de nyplanterade lindarne; en lyktstolpe, några brädupplag, etc. etc. Det är tidig morgon och solklart. Små ångbåtar kila tid efter annan från olika håll öfver vattnet, och promenerande, och arbetsfolk synas antingen ensamma eller flera i sällskap gå förbi från olika håll, dock utan att deltaga i handlingen förrän i 6:te scenen. Första scenen. ANDERS (en några och trettio års karl, med rödt hår ANDERS (derpå) HULTING. och skägg, sitter barhufvad och i skjortärmarne på kabysskappen akterut på skutan, med dragspelet i hand, och spelar i det han sjunger och stampar takten med fötterna). 4 Nu 'afver jag seglat sand hifrån Ljusterhön Hett tjog resor, tjo-ej! Men haldrig förgäter jag lilla fästemön, Hå haldrig besviker 'on mej! För focken hopp, Hå'storn hi topp. På söndagsmorgon, tjo-ej! (efter sången spelar han en riturnell med långt utdragen slutton.) hufvud sticka upp öfver relingen på pråmen, strax derpå kommer han upp till hälften, omkring 60 år, temligen rödbrusig och med gråsprängdt hår och helskägg, en gammal uniformsmössa på hufvudet och knölpåk i handen). Halt! Werda?