Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Strömsholms canal, ehuru i sjelfva arbetssättet mindre lyckad, förtjenar alt särskildt lofordas, såsom inledningen till en vidsträcktare segelled, som bör fortsättas genom Dalarnes betydliga floder och sjöar; men såsom utgången från en större uppfattning kunna vi endast omnämna föreningen emellan östra och vestra håfven, delta ärorika minne af en tid, då landets financer ännu icke hunnit regleras efter kriget, och af den man, som ledde företaget och nästan tvingade den tveksamma nationen att fullborda det. Sedan Göthacana! Lief färdig, hafva våra hydrauliska arbeten varit inskränkta till enstaka anläggningar och partiella förbättringar; men tiden fordrar och tillgångarna medgifva nu att något verksammare steg vidtagas, för att, efter utländska exempel och efter naturens egen anvisning, utsträcka handelsvägarna och genom nedsatt transportkostnad lätta afsättningen af de producter vi redan äga och frambringandet af nya alster för verldsmarknaden. Det är i öfverensstämmelse med dessa åsigter, som jag inför R. o. Ad. i motionsväg föreslår hvad som redan i StatsUtskts betänk, om extra-statsreglertn och deraf -föranledda diseussioner blifvit vidrördt, nemi.: För det första: att en canal, benämnd Sveacanal, måtte öppnas emellan Venern och Hjelmaren i den sträckning som af Hr Öfverstlieut. Edström blifvit undersökt. Kastar man en blick på Svenska kartan, så inses lätt af hvilken oberäknelig fördel denna directa förening emellan våra rikaste landskap och städer måste blifva för handeln. Ångbåtarne emellan Stockholm och Götheborg skulle, med undvikande af den meia öppna Östersjön, finna en linie fle - Dea 13 Januari f. ra. 77 ra mil kortare än åt Göthacanal. Elt närmare handels» i n t resse skulle förena Slockholm och Götheborg, i den mån afståndet dem emellan förkortades. Den betydliga hästkraft, som nu sysselsattes med transporten af Gölheborgska handelsvaror från Venern lill Örebro, och likaledes Stockholms varor öfver Örebro till Mariestad och Christinehamn, skulle till en stor del besparas.
Brot. 1828—30, g Sami, 3 Baniet. 3 5 %-te H\t. 34 Prof.-Utdrag den 5 Mars 1830. valuta, eller ställa antaglig borgen för ai procent af den erbjudna låne-sutnman, hvilkas förlust skall drabba I/ångifvaren , derest han brister i fullgörandet af sina åtaganden. Tioitäe '.punkten: Orden: 9, Punkten af skulle utur denna punkt utgå. S. D. Föredrögos å nyo och Vtföllos följande Banco-Utskottets, den 18 ®ch 2a sist'» lidne Februarii, afgifna och , den 1 dennes e. m., på bordet lagda Memorial: N:o 126, med förslag till den artikel i Banco-Reglementet, söm kommer att innefatta stadganden, rörande Bankens Pappersbruk Tumba; lN:o 127, med förslag angående den årliga anordningen af ljus eller deremot sva» rande ersättning i penningar, så väl inom det egentliga Banco-Verket, som Banco-DI« scontep och LSne-Contoiren; N:o 128, med förslag till afhjelpande af hinder och uppehåll för allmänheten deraf, att enskilda personer, sorn i Vexel-Banken hålla räkning, understundom ej nog tidigt Prot.'Utdrag den 5 Mars 1830. 35 vid hvarje års början låta föranstalta om Rakningarnas collationering. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Fxpeditions-Utskottets, den 2 dennes, under N:o 417, aflåtna och, den 3 derpåföljde f. m , på bordet lagda Memorial, angående expediering af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, med förslag till Brännvins-brännings förordning. S. D. Remitterades till 'ConstitutionsUtskottet' En, i den form 29 §. Riksdags-Ordnin•ge» föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot Föredraganden för ColonialArendenas Departement, Hans Excellence ra. m. Herr Grefve Gustaf af Wetterstedt.
Cederström, att man förökade sin orättvisa och onödigtvis betedde sig vrångt mot Bankens fordringsägare, om man betoge dem deras hittills ägda rättighet att belåna de s. k. silfversedlarne. Det är ej nog att man betagit en sådan sedels innehafvare f af sitt capital, utan man vill äfven vägra honom rättigheten att fortfarande få belåna beviset, att han ännu äger •§• qvar. Jag vill ej deltaga i denna vrånghet emot Bankens fordringsägare, och då jag förutser, att Ståndet bifaller betänk, i denna del, så anser jag mig böra med dessa ord till prot. fritaga mig från någon förmodan att jag varit delaktig deri. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag anhåller endast att få förklara, att jag [örenar mig med de ledamöter, som yrka bifall till 7 punkten. Mig synes det ganska tydligt, att dessa sedlar, då de gått ur band och i hand, småningom förlorat det värde de haft, och då för öfrigt innehafvarne af Bankens vanliga sedlar genom den fastställda realisationsgrunden och den myntförsämring, som ägt rum, blifvit lidande på Banken; så inser jag icke hvarföre man skall fästa mera afseende på innehafvarne af dessa slags sedlar än på dem som äga Länebankens obligationer. Jag bade visserligen önskat alt Banken å sin sida kunnat uppsäga förenämnde sedlar; men då BancoUtsk. i sitt förra betänk, trott sig böra fästa afseende derå, att större delen af dessa sedlar vore inneliggande i välgörenhetsfonder, och derföre icke velat direcle uppsäga dem, så måste jag för min del i allo biträda det beslut, som BancoUtsk. nu tillstyrkt R. St., hvarigenom sådane sedlar icke få belånas och derigenom kunna komma alt genom Banken inlösas. Öfverläggningen om 7 § ansågs härmed fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å samma §. Ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå H. Ex. lillkännagaf, det lian funnit ja hafva öfverröstat nej. § 8. Bifölls.
Stats-utskottet gått tillväga vid handläggning af Kongl. Maj:ts nådiga propositioner om helgonskylden i Skåne, om förmedling af kopparräntan vid Fahlu grufva och flera andra ärenden, hvarföre vi anse att Utskottet bort vidblifva det på afdelningen fattade beslut att förklara sig sakna skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall å Kongl. Maj:ts förevarande nådiga proposition.” Af Ilr fValleij. 8 Stats-U tsk:s Utlåtande, N:o 159. JW «5». Ank. till E.vp.-Utsk. elen 29 April, k', half 0 e. in. Utlåtande, angående de utaf tvenne Lotshemman i Ytterlännas socken förr utgjorda onera. fl. A.) Uti en af Riksdags-fullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands län inom Bonde-ståndet väckt och till Stats utskottet remitterad motion har blifvit anfördt, hurusom, genom Kongl. Majits nådiga resolution af den 29 December 184tvänne al lotsarne P. Fröberg och C/i. Nyberg i Nyland af Ytterlännäs socken innehafvande hemman, utgörande 4 ^ö^dels mantal, blifvit förklarade för lotshemman, med åtnjutande af alla de friheter och förmåner, som enligt författningarne tillkomma sådane hemman; och hvilket förklarande visserligen icke skulle hafva åstadkommit någon obelåtenhet hos den inom orten bosatte allmogen, derest de af samma hemman, i följd af deras skattenatur, förut utgående onera och öfriga skyldigheter blifvit af kronan öfvertagne; men att, enär så ej skett, denna skaltejords förändring haft lill följd, att församlingens öfrige skatteman, ehuru deröfver icke hörde, fått sig ålagdt att, utan någon ersättning, fullgöra alla de prestationer, såsom gästgifveri-skjuts, vägoch brohållnings-skyldighet m. m„ som af de sålunda förändrade hemmanen förut utgått; ett åliggande lika obilligt, som betungande, och hvarutinnan allmogen på administrativ väg förgäfves hade sökt vinna rättelse; varande af motionären äskadt, att då Kongl.
Kunna göra anspräk pä credit, utan tar bort sina penningar. La sedel pä 4,4oo,ooo L.dr är oanvändbar såsom fond för länerörelse. Lriberre La/mst/er/ra ock Lrosten ö,-er>f//r'us förenade sig i denna reservation. Öfverste Le/ben.- Llti sammansatta 8tatsock Lancvlltskottens pluralitet, beslut, alt bos L. 8t:r före - §8 8tatsocl» Lsnco-Dtskottens »lä: att 8tatens Sterstuenve skulv till vanlien skall reversers» S en enda sevel, kan jag leke instämma, emedan clemia korvran, som Utskotten, pä gova grunver, ansett lima utgöra vankens (l, u,ir/l7a/-k/c,/, icke ian uppkvlla venna sin bestämuielse mecl minvie vankens korvi an ställes i liei e minell e skulvlärbinvelser, bvilka al Lanco8t^i elsen kunna, i lall ak tillkällige beliok, begagnas, antingen genom virect öfverlåtelse till annor man, eller i egenskap ak b^potbek kör upptaganvs Ian. Dessutom anser jag mig viv vetta tillfälle böra körklara: att jag linner vetta vankens
Sedan Kongl. Maj:t pä Rlks Salen ätsikiljt Riksens Ständer och Dem hemsörlofwar, samt LandtMarsikalken derefter pä Riddarhuset afsiutat Ridderskapet och Adelns sammankomster, aflämnar Landt» , Mar - Den r6 December. §8z Marffalkcn Sta swen till Ven efter Matrikeln äldste uärwarande Grefwen, hwilken »ned sex Deputerade af Riddcrffapet och Adeln genast upkräder till Kongl. Maj:r för att Ländt.Marskalks-Staswen i underdånig» hek åkerlämna, och »nä sedan nägon sammankomst för Riddcrffapet och Adeln ej ä;a rum. Begärdes pä Bordet. Herr Grefwen och Landt,Marskalks» vnmälte sig wara kallad att upwakra Kongl. Mahr, hwarsöre Herr Landt - Marskalken öfwcrlämnade ät Grefwe Oe I» Oaräie att under hans fränwaro föra »rdet. Uplästes Stadgan till ordnings winnande tvid Högl. Ridd. sch Adelns Allmänna sammankomster. *) Lades pa Bordet. Friherre knnelc, ^äolpl, begärde att Riddarhus Ordningen ej mätte till afgörande företagas förr än Riksdags Ordningen wore fullkomligen färdig. Herr Grefwen och Ordföranden erinrade akt den wore lagd pä bordet, hwilket nu kunde göra tillfyllest.
Jag förblifver vid den tanken, att Frih. Cederströms anmärkn. är alldeles utan grund, har ingen tillämplighet, ty den hörer till frågor, som vedan förekommit i 7 §:n, står således här till öfverflöd, utgör en tavtologi, och intet annat. Jag fortfar derföre i begäran att orden — ”antingen innan han af civil myndighet derom anlitad blifvit, eller eljest”, böra utgå, och att redaclionen må blifva: "Lag samma vare, om, vid sådant tillfälle, militär'befälhafvare, genom vapens brukande, i oträngdt mål sig förgår. Frih. Cederström: Man skulle, efter den siste talarens nu afgifna yttrande, förmoda, att han anser militärbefälhafvare af vakt eller eljest vid sådant tillfälle icke kunna, roed mindre än att civila myndigheten är tillstädes, komma att använda vapen till skingrande af menighet, och det vill han härleda derifrån, att man i 7 §:n intagit ett stadgande, som säger, att vapen icke få brukas förr, än den civila myndigheten låtit höja ett åtvarningstecken. Der den civila myndigheten är närvarande, ja wöhl! der är det rätt, och derföre vill jag icke hafva ett dermed icke öfverensstämmande stadgande här. Men der civila myndigheten icke är närvarande, der följer det af sig sjelft, att det är den militära myndigheten, som är tillstädes, hvilken måste handla, och ckei före bör bär ändring ske, på det att icke den militära myndigheten sedan i oträngdt mål må komma i ansvar, ty delta blefve verkligen ansvar i oträngdt mål. Delta D e ii 14 April f. m. skulle förekommas, om den redaclion, som jag föreslagit, blefve antagen. Frill. Boye: Min pligt är att icke uppehålla R. o. Ad:s tid med fåfänga disputer, men lill Frih. Cederström och hvar och en, som vill följa ämnet med någon uppmärksamhet, ställer jag nu artigt den frågan, om icke det ändamål, som Frih. Cederström söker, är uppfyldt förut i 7 §:n, der det står: "der icke upprorsmän så hastigt till våld öfvergå, att det förr med väpnad hand afvärjas måste?"
Ännu osäkrare blir denna beskattning derigenom, att man kan vänta sig, att, såsom redan i smått börjat visa sig, annat material än säd och potates blir användt, såsom bär eller frukter, likasom kanske äfven potatesstärkelse eller sirup o. s. v. om hvilkas sprithalt man ingen erfarenhet har, så att man följaktligen ej heller kan veta, huru många potter bränvin j dygnet kunna erhållas af dessa materialier med en gifven pannerymd. Slutligen må här äfven anmärkas, att, enligt hvad det blifvit kommissionen meddeladt, i England försök skola blifvit anställda med ett nytt slag af destilleringsapparater, om hvilkas konstruktion kommissionen icke har någon tillförlitlig kännedom, och följaktligen ej heller kan göra någon beräkning öfver deras produktionsförmåga. Skulle dessa apparater befinnas ändamålsenliga och här komma till användande, skulle man dels komma i förlägenhet i afseende på deras afmätning, och dels äfventyra, att den afgift, som nu bestämmes för de apparater, som äro i bruk hos oss, icke passar för de andra, hvarigenom den erhållna produkten kunde blifva lägre beskattad än påräknadt var, när skattesatsen bestämdes. Det får också anmärkas, att derest den i England brukliga mäskningsmethod, hvarvid skal m. m. afskiljas från mäsken, innan den undergår jäsning och destillering, här blefve införd, skulle också betydligt af afgiften kunna inbesparas, hvilket likaledes bidroge att göra statskassans inkomst af denna näring osäker. Skulle pannebeskattningen det oaktadt blifva bibehållen, blir det nödigt att företaga förändringar i skattebestämmelserna, för att, så mycket möjligt år, tillförsäkra sig den påräknade afgiften, då erfarenheten nemligen har visat, att de bestämmelser, som för närvarande gälla, gifva anledning till missbruk, och man ännu ingen visshet har om huru långt dessa missbruk kunna drifvas. Det är möjligt att de kunna drifvas ännu längre än hittills, samt att afgiften sålunda med ett ännu mindre belopp träffar den färdiga produkten, än fallet är för närvarande.
RiddarhusDirectionen resolverade: "’Som Riksens Ständer år 1818 förordnat, att kostna. den till tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll borde anordnas i StatsContoret af Riksdagskostnadssumman, »arnt att de perso. lier, hvilka haft sig uppdragit, att ombesörja tryckningen och försäljningen af Protocollerne, Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VR. Band. u. \t)2 Den 11 Augusti e. m. borde aflemna redovisning för de influtne medlen samt för de éfverblifvande exemplaren till Fullmågfige i RiksgåldsConfoiret; och då RiddarhusDirectionen icke af Ridderskapet och Adeln erhållit någon slags befattning, hvarken med tryckning af Ståndets Protocoll, eller utbetalningen af medlen dertill eller redovisning derför; ansåg RiddarhusDirectionen de i berörde skrift framställde ämnen icke tillhöra RiddarhusDirectionens upptagande och pröfning. S. A. den '8 Maji, inkom Boktryckaren Grahn med en ansökning, innehållande, att som han ingått contract med ExpeditionsSecreteraren Rothlieb, om tryckning af en del utaf Ridderskapets och Adelns Protocoll för 1817 och 1818 årens Riksdag, och Grahn derigenom fått en återstående fordran på 5ji R:dr 12 sk.
garna Karl X Gustaf, Karl X11 och Karl XIV Johan, skildringar af ntigra fältslag, samt en m h g d i dlmäahet mycket kortfattade biografier öfver män, som från Karl X Gustafs tid till början af 1800- talet utmärkt sig på krigets vädjobana. Uppsatserna äro af olika författare. Boken är illustrerad och passar för ungdom och barn öfver 1 4 år. De tre musketörerna af Alexander Dumas. Ned cirka 300 illustrationer af Maurice Leloir. Jubileums-praktupplaga. Utkommer i cirka 36 hiiften A 25 öre. Att företaga en granskning och lämna ett omdöme öfver ett verk, som sedan så lång tid tillbaka Er så allmänt kändt som Dumas ' Musketörer, är icke blott öfverflödigt, utan ligger egentligen utanför bokkomit6ns befogenhet. Orsaken hvarför det hiix oirrnii.mnes, ar att söka dels i den omständigheten att en jubileumsupplaga, försedd med talrika illustrationer, ' nu utkoinmit med anledning af bokens 50-higa tillvaro, dels däri att » De tre ~n~~sl.zetörerna » på senare tider ansetts såsom en slags klassisk gfventyrsbok och såsom sadan, i likhet med hvad som skett med Walter Scotts romaner, antagits vara passande liisning för den mogriare ungdomen. Nu föreliggande svenska öfversiittning är tryckt i stort kvartformat, samt försedd med Maurice Leloirs spirituella teckningar, förtriiffligt reproducerade,och hela verket utgör en prydnad för salongsbordet och biblioteket. H m v i d a det liimpar sig att sattas i de ungas händer, ina 1ä.mnas till föriildrarnas eget ompröfrande, då ju de ungas mogtzad, vid den ålder som har skulle ifrågakomina, 17, 1 8 år, iir så ytterst olika. Då äfven den basta öfversiittning icke förmår fullstiindigt Atergifva den alldeles specielt fransyska » esprit B, med hvilken denna bok är skrifven, s % vore säkert en upplaga p % originalspråket att föredraga för dem, som äga kunskap i detta språk.
Och fast hon kom i den starkaste fart, var den gamle kämpen henne för snabb. De tunga armarna sänkte sig öfver henne, stenhänderna grepo henne, hon drogs intill det med silfverblankt harnesk klädda bröstet. Dödsångesten lade sig allt tätare öfver henne, men hon visste ännu i det sista, att det var därför att hon ej kunnat besegra stenkonungen i sitt eget hjärta, som Atle blef henne öfvermäktig. Det blef slut med dans och lustighet. Jofrid låg döende. Hon hade i loppets häftighet slungats mot kungahögen och fått dråpslaget mot dess stenar. DE FÅGELFRIE. En bonde, som mördat en munk, flydde till skogs och dömdes fredlös. Han fann före sig i vildmarken en annan fredlös man, en fiskare från de yttersta skären, som blifvit anklagad för att ha stulit ett sillnät. Dessa båda slogo sig samman, bodde i en jordkula, satte ut snaror, skäftade pilar, bakade bröd på en gråstenshäll och vakade öfver hvarandras lif. Bonden gick aldrig ur skogen, men fiskaren, som ej begått ett så afskyvärdt brott, lade stundom öfver skuldran bördor af fällda djur och smög sig ned bland människorna. Då fick han i utbyte mot svart tjäder och blåglänsande orre, mot långörad hare och finlemmadt rådjur mjölk och smör, pilspetsar och kläder. Detta satte de fredlöse i stånd att uppehålla lifvet. Kulan, där de bodde, var gräfd i en backsluttning. Breda hällar och taggiga slånbuskar skyddade ingången. På taket stod en risig gran. Vid dess rot var jordkulans vindfång. Den uppstigande röken silades genom trädets täta, barrfyllda grenar och försvann omärklig i rymden. Männen brukade färdas till och från sin bostad, vadande i skogsbäcken, som sprang upp under bergssluttningen. Ingen sökte de fredlöses spår under det lustigt porlande vattnet. I förstone blefvo de jagade som vilddjur. Bönderna samlades som till skall på björn eller varg. Skogen omringades af bågskyttar. Spjutbärare gingo in där och lämnade ingen mörk klyfta, intet risigt snår outforskade.
Skulle åter, vid dylikt tillfälle, Fullmägtige till berörda antal, hvarken i Stockholm eller å riksdagsorten fortfarandcsig uppehålla, kommer Styrelsen att qvarblifva i Stockholm, dit Fullmägtiges Ordförande dä, till deltagande i denna Styrelse, bör, på sätt i § 226 är stadgadt. inkalla det antal Suppleanter, sorn för ärendenas afgörande erfordras. § 234. Fullmägtige sammanträda en gång i hvarje vecka å den af dem bestämda dag och tid. Derjemte böra, då ärendenas beskaffenhet och oafbrutna gång sådant fordra, särskilda sammankomster hållas. Vid hvarje sammankomst skall protokoll föras. ^ 235. Förmärkes något å färde vara, som anses kunna leda till Riksgälds-kontörets skada och .förfång, eller förspörjas sådana oordentligheter inom Verket, hvilka fordra skyndsam åtgärd och handläggning, göres anmälan derom ofördröjligen hos Ordföranden, på hvilkens pröfning det i sådant fall ankommer, huruvida Fullmägtige skola genast sammankallas, eller om ärendets anmälan inför Fullmägtige kan uppskjutas till den för deras vanliga sammankomster utsatta dag. § 236. Åstundan Fullmägtig att, under längre eller kortare tid. från staden afresa, bör han sådant förut vid sammankomst eller hos Ordföranden anmäla, samt då Ståts-Utskottets Memorial N:o 230. 21 tillika uppgifva tiden för sin frånvaro, och bör lian derjemte med öfrige Fullmägtige för det Riks-Stånd, han tillhörer, träffa sådan öfverenskommelse, att något, hinder för göromålens behöriga gång, genom hans frånvaro, icke förorsakas. Skulle från staden bortrest Fullmägtig icke låta höra af sig inom frenne veckor efter upphörandet af hans erhållna tjenstledighet, anmärkes detta förhål lande i Fullmägtiges protokoll: och skulle samme Fullmägtig, utan anmäldt laga förfall, uteblifva längre än Två månader, att räkna från den dag, tjenstledighcten tilländagått, bör anmälan, enligt § 225, härom göras hos vederbörande Riks Stånds Kansli-direktion.
Uti en den 3 nästlidne Februari till Rikets Ständer a flå ten nådig Proposition har E. K. Maj.-t gifvit tillkänna, hurusom, — sedan, genom ett af E. K. Majit den 11 Expeditions-Utskottets Förslöf] lill underd. Skrifvelse, IV:o 15- 29 Oktober 1861 i nåder gilladt kontrakt, den årliga afgiften för upphörande af dagsverksskyldigheten till Årups Ryttmästareboställe för ^ mantal eller l hofveri af N:o 4 Wärmö i Billeberga socken, Rönnebergs härad och Malmöhus län, blifvit fastställd till 20 kappar fast mål, hälften råg och hälften korn, att, efter dåvarande indelningshafvaren af samma boställe, Ryttmästare!! J. G. Cösters frånträdande af bostället, utgå, och jemlikt Kongl. Brefvet den 8 September 1854 till Statsverket inbetalas, emot uppförande på stat af ett mot denna afgäld svarande anslag, att indelningshafvaren uti oindeld spanmål tillkomma — E. K. Maj:ls och Rikets Kammar-kollegium, uti underdånig skrifvelse den 8 Augusti sistlidet år, jemte anmälan att bemälde Ryttmästare den 14 förutgångne Mais afträdt nämnda boställe, anfört, alt, för verkställigheten af omförmälda kontrakt, det hinder inträffat, att, till följd af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående sättet för utgörande af räntor och tionde, någon oindeld spanmål att till boställsinnehafvare!! anslå icke funnes att tillgå, hvarföre Kollegium ansåge att kontant ersättning i stället borde till honom anordnas att i Landtränteriel lyftas med ett belopp, som, elter det i markegångstaxa!) under Litt. C. utförda, af Kollegium fastställda 10 års medelpris, motsvarade i råg 20 kappar fast mål, eller i nytt mål 3 kubikfot 9 kannor 37 kubiktum.
Majrts Befallningshafvande i Norrbottens län lill Kongl. Majit ingifven framställning, angående, bland annat, ny stat för aivittringsverket i länet, blifvit till Öfver-D irektörens underdåniga utlåtande remitterad, samt Läns-Slyrelserne i Westerbottens, Wester-Norrlands, Gefleborgs, Stora kopparbergs och Jemtlands län, uppå Öfver-Direktörens anmodan, inkommit med yttranden i fråga om bibehållande, förminskning eller tillökning af de anslag, som, vid fördelningen af de utaf Rikets sednast församlade Ständer till Storskiftesoch afvittrings-förrättningarnes forlskyndande under innevarande slatsregleringsperiod anvisade medel, blifvit genom Kongl. Brefvet den 11 Juni 1858 för de särskilda länen bestämda, Ölver-Direktören, med bifogande af nämnde yttranden, afgifvit underdånigt utlåtande och förslag i afseende på det under nästkommande statsregleringsperiod erforderliga anslag för Storskiftesoch Afvittringsverken. Utaf ofvanberörda yttranden inhemtades hufvudsakligen, beträffande 14 Bil. N:o 4 till kongl. Majus Nåd.