Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande de föreslagna aflönings-beloppen har någon annan erinran dervid hos Utskottet ej förekommit, än att den med 5,000 R:dr uppförda aflöning för Föreståndaren synts Utskottet skäligen kunna nedsättas till 4,500 R:dr; äfvensom Utskottet, såsom redan är nämndt, funnit lämpligt, att någon del af tjenstemännens aflöning i staten uppföres såsom löne-tillökning under den tid, nästa stats-reglering omfattar, på det sätt bifogade tabell M 3 närmare visar, hvarförutan Utskottet ansett, att, utom ofvannämnda förbehåll angående personalens skyldighet att underkasta sig möjligen behöflig jemkning i dess åligganden, det vilkor bör stadgas, att tjenstemännen 'icke få tillika innehafva annan allmän befattning. De öfriga anslags-belopp, hvilkas uppförande å staten Kongl. Majit äskat, nemligen dels till bibliotheks underhållande och litterärt utbyte, till ljus, ved, skrifmaterialier m. m. och till betäckande af en del af kostnaderne för en statistisk tidskrift, med 1,000 R:dr för hvarje af dessa tre föremål, dels till arfvoden åt tillfälliga biträden, 5,000 R:dr, och till det officiéla statistiska trycket, likaledes 5,000 R:dr, torde alla böra af Rikets Ständer beviljas, med iakttagande deraf, att summan af de tre förstnämnda anslagen, utgörande 3,000 R:dr, ställes till Kongl. Maj:ts disposition att för de uppgifne ändamålen användas, samt att, enligt hvad Kongl. Maj:t jemväl föreslagit, de återstående två anslagen, i anseende till den större föränderlighet under olika år, som dessa utgifter, till följd af sin natur, äro underkastade, erhålla form af reservations-anslag, så att hvad deraf ett år ej åtgår får ett följande år för ändamålet användas. 12 Stats-Utskotlets Utlåtande J1? 122.
Ständer äge, utan afseende på något den an - ning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om Emhelsoch Tjenstemäns tillodh afsättande; Regeringsoch Domaremakternas beslut, resolutioner och utslag; enskilda medborgares och Corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning. §. 83. I den händelse 39 §. omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver tolf månader ur Riket blifver, sammankalle Stats-Rådet, genom öppet påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte kallelsen inom femton dagar efter berörde lids förlopp uti hufvudstadens kyrkor samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke lill Riket återkommit, tage Riksens Ständer den författning om Rikets styrelse, hvilken de nyttigast finna. §. 84. Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Ilan längre tid än tolf månader med Regerings-äreridena Sig icke befattat. §. 85. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Stats-Rådet kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens kyrkor och vidare i Riket kungöras. Riksens Ständer ege, utan afseende på något den af - Förslag till ändring i Grundlag. — Regerings-Formen. 97 lidne Konungens Testamente angående Riks-Styreisen, att förordna en eller flera Förmyndare, som, intill dess Konungen myndig blifver, Regeringen i Dess namn, efter denna Grundlag, må utöfva. §• 94. Skulle den olyckliga'händelse inträffa, alt den Konunga-Ått, hvilken Arfsrälten till Riket uppdragen vöre, på manliga sidan utginge, kalle Stats-Rådet, inom den i föregående §. stadgade lid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer lill allmän Riksdag. Riksens
Lika litet förundrar det mig, att StatsUlsk., då denna academi ej förmått ådraga sig större uppmärksamhet hos Styrelsen, icke heller ansell densamma förtjent af någon uppmärksamhet från Ständernes sida; men jag utber mig, att, med den sakkännedom, hvilken jag har haft tillfälle att förskaffa mig, få i detta ämne yttra några ord. Det står verkligen icke så illa till med denna academi, som man skulle dömma af det yttre. Academien har tvertom på de sista tio åren verkligen höjt sig öfver den ståndpunkt, den förut innehade. Det har inträd! liksom ett nytt lif inom de sköna konsterna i vårt land. Flere unge män hafva hemkommit från sina konstresor, och lofva ganska mycket för framtiden, andre pryda i främmande länder det Svenska namnet genom de utmärkta och eftersökta konstproducter, som de framalstra. Såsom ledamot af Ekon.Utsk. har jäg haft tillfälle att bese academiens modellritningar, som varit särskildt exponerade, och funnit att dessa ritningar hafva blifvit med särdeles skicklighet utförda efter både manliga och qvinliga modeller, hvartill aeademiens nästan intet lönade professorer, utan särskildt anslag derför, vetat att bereda tillfälle. Genom dessa modellritningar, äfven efter qvinliga modeller, hvilka förut alldeles saknats vid undervisningen inom academien, hafva aeademiens elever gjort betydliga framsteg i teckningen. Allt detta har blifvit åstadkommet af aeademiens fortjenta professorer, som äga en lön af endast i5o r:dr, hvilket är det enda, som de hafva af statsverket. Jag hemställer, om icke R. St. och StatsUlsk. finna, att, äfven om Regeringen behandlat denna academi med mindre välvilja än jag åtminstone anser billigt, R.
Men jag sade till dem: Hvad skall dock den höjden, dit I gån? Och så kallades det en höjd, allt intill denna dag. Derföre säg till Israels hus: Detta säger Herren Herren: I orenen eder uti edra fäders väsende, och bedrifven horeri med edor styggelse; Och besmitten eder på edra afgudar, hvilkom I offren edra gåfvor, och uppbrännen edra söner och döttrar i eld, allt intill denna dag; och jag skulle gifva eder af Israels hus svar? Så sant som jag lefver, säger Herren Herren, jag skall intet svar gifva eder. Dertill, då I tänken: Vi vilje göra lika som Hedningarna, och såsom annor folk i landen, och tillbedja stockar och stenar, skall det fela eder. Så sant som jag lefver, säger Herren Herren, jag skall råda öfver eder med starka hand och uträcktom arm, och med utgjuten grymhet; Och skall föra eder ifrå folken, och församla eder utu de land, dit I förströdde ären, med starka hand, med uträcktom arm, och med utgjuten grymhet; Och skall låta eder komma uti folks öken, och der vara i rätta med eder, ansigte emot ansigte. Lika som jag med edra fäder uti öknene vid Egypten i rätta var, rätt så skall jag vara i rätta med eder, säger Herren Herren. Jag skall låta komma eder under riset, och tvinga eder uti förbundsens bandom. Och jag skall utfäja de affälliga, och de som emot mig öfverträda, ibland eder; ja, jag skall föra dem utu det land, der I nu bon, och intet låta dem komma in uti Israels land, att I lära skolen, att jag är Herren. Derföre, I af Israels hus, detta säger Herren Herren: Efter I ju intet viljen höra mig, så görer som eder täckes, och hvar edra tjene sinom afgud; men mitt helga Namn låter härefter oskämdt vara, med edor offer och afgudar.
4:de punkten, ang:de det hittills för fångprester och fångvaktmästare vid länshäktena och fästningarne å RiksStaten upförda bestämda anslags inbegripande linder förslagsanslaget för fångars vård och underhåll, samt detta förslagsanslags förhöjande till 770,000 r:dr. Hr Rosenblad: Jag kan icke annat än helt och hållet finna mig i den åsigt som är uttalad af Gr. Mörner uti dess reservation i fråga om förevar. 3:dje och 4:de punkter, nemi. att anslaget för fångvården, som nu är förslagsanslag, och således kan upgå till en mill. i st. f. de föreslagna 750,000 r:dr, borde delas i 3:ne, ett för underhåll af länshäkten och andra fängelser, och ett för fångbevakningens allöning, hvilka icke böra vara förslags anslag, hvarigenom denna korps sättes i fördelaktigare ställning än alla andra rikets embetsmannakorpser, som snarare oafbrutet underkastas ständiga nedsättningar och inskränkningar; och slutligen det egentliga fångvårdsanslaget, som fortfarande skulle blifva förslagsanslag, och icke kan annat vara. Dock yrkar jag icke att denna förändring nu företages innan fångelsebyggnaderne efter det antagna systemet blifvit fullt färdiga, och man kommer i tillfälle alt bedöma huru mycket som åtgår. Jag fruktar all de föreslagna anslagen för delta ändamål icke komma alt för framliden blifva tillräckliga, hvarföre jag nu endast reservationsvis nämner detta, utan att nu yrka någon propos. i öfverensstämmelse dermed. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Afven jag anser Gr. Mörners reservation vara välgrundad, men då R. o. Ad. genom bifall till föregtde punkt bestämt ett förslagsanslag till fängelsebyggnaderna, så återstå de 2:ne hufvndsakliga föremålen för anslaget, nemi. l:o underhåll för sjelfva fängarne, samt 2:o aflöning för fångvårdsstyrelsen och den personal, som skall bevaka fängelserna med hvad dertill hörer. Den sednare delen af anslaget Den 23 April f. m. 9 borde, såsom mig synes, vara bestämd på grund af gifven stat.
Disconterna , och om i förhållande en större b:ist upp tår i Malmö än uti Götha CanalDiscont , så har, på sätt förut är rämndt, Barquen haft någon fördel af den förra, då den på den sednare deremot endast haft och får löriuster att påräkna. Ibland de Anmärkningar, sorn jag i öfrigt erindrai nng , är den, att 4 Millioner, och efter några Talares uppgifter, ännu större Su mma skulle utur Rörelsen indragas genom Disconternes försvinnande. Denna berak* ning torde härleda sig hos somliga ifrån för* blandning af Disconternes Fordringars belopp med deras Papper, och hos andra deraf, att de beräknat Disconternes alla Skulder såsom löpande MyntRepresentatrver. Att inbetalning af Skulder ej är minskning i Rörcls Capitalet, lärer icke fordra bevis, och Summan af de 11. telöpande TreprocentsSedlarne uppgår icke till 3 Millioner, så att en betydlig missräkning äfven i detta fall inträffat. Den förlägenhet i allmänna Rörelsen, som nu inträffat, bör visserligen alhj Ipas, men för mindel tror jag atc att helt andra utvägar böra dertill vidtagas, äa att utvidga Discoutrörelsen. De medel , som kunna komma i fråga, utgöra föremål för deri allmänna FinonceRegleringen, och jag vill der: 2o8 Den 17 Martti, e. m. ' ' före icke nu upptaga med något yttrande derom. I afseende på svårighet för Discontefnes Gäldenärer att innom 5 år inbetala sina Län, uibedt-r jag mig likväl dels få erinra, att den är mindre, 'än"för Gäldenärer i allmän, het och för dem, sorn äro skyldige åt RiksBanco Discont en ; dels få nämna, att jag i deri* na omständighet i Utskotten föreslagit en utväg till afhjelpande' arf Gäldenärerfies förlägenhet och till lättande af deras Liqvider i FilialDisconterne, nemligen:
Preste-ståndet har återremitterat memorialet med förklarande, det ”motionstiden bör bestämmas till 14 dagar från riksdagens början.” Borgare-ståndet har återremitterat memorialet med förklarande, att ”motionstiden borde bestämmas lill 14 dagar från den dag, då den Kongli propositionen om stats-verkets tillstånd och behof afgifves”; och Bonde-Ståndet har åtterremitterat memorialet, med tillkännagifvande, att Ståndet funne förslaget ”hvarken nyttigt eller af behofvet påkalladl.” Konstitutions-utskottel har, i följd häraf, företagit de ändringar, till hvilka de tre förstnämnde Ståndens yttrade gemensamma tankar föranleda; och .då härvid tiden för motioners väckande blifvit bestämd till 14 dagar, räknade från och med den dag, Konungen afgifvit Dess höga proposition Konstitutions-Utskottets Utlåtande, A":o ¥Bä - 7 angående stats-verkets tillstånd oell behof, 1'ordfe dck dfertitb det högvörd. Pfeste ställdals gemensamma1 tanke, enligt hvilken ifrågavarande tids begynnelse skulle beräknas ' från riksdagens böijaiiv vara för det åsyftade ändamålet vederbörligen ullryckt. Hvad angår det förtydligande, Ridderskapet och Adeln ansett den föreslagna nya redaktionen af 56 § R. O. böra undergå, förmodar Utskottet, att denna anmärkning bar afseende på orden: ”behörigen väckt”, som i första perioden af §:ne blifvit tillagda. Utskottet får i anledning deraf rördsartitl erinra, att dessa ord stå i samband med den uti memorialet N:o 17 motiverade föreskrift om beskaffenheten af den form, hvari motioner skola vara affaltade, för att kunna komma under åtgärd» Blifver della förslag godkändt, följer deraf, att motioner kunna förfalla, oafsedt innehållet, i anseende till brist i formen; hvilket innebär, att de ej kunna antagas till discussion förr än de, utan att vara behäftade med en sådan brist, återförnyas.
Att ett förhållande, sådant som det ofvan skildrade, mer och mer betänkt, inom församlingarne mäste väcka missnöje och verka menligt för kyrkans inflytande, är gifvet. Vill man åt kyrkan bevara hennes lifskraft, hennes förmåga att lifva och befästa tron, att segrande bestå sina strider; vill man under tider af andligt behof och andliga sträfvanden - förekomma söndringar inom hennes skote, måste nu gällande ordning förändras. Och icke nog härmed. En större valfrihet måste tillförsäkras församlingarne. Det är förtroendet, som banar väg till hjertat, och den lärare, som genom församlingens förtroende är kallad, skall otvifvelaktigt kunna vida mera verka än hvilken annan som helst, äfven om denne med högre kunskaper och gåfvor är utrustad. Vigter) af ett sådant förtroende är vid vissa förslag icke heller förbisedd. Den ligger till grund för, åt regala pastorat medgifven, rätt att kalla 4:de profpredikant, såsom uttryekeligen synes af ett Kungabref af 175 5, förevitande Konsistorium uti Strengnäs, att, inkräktande på församlingarnas rätt, vilja utse denne. Nå väl, medgifven alla församlingar samma rätt och icke denna allenast, utan låten förtroendet ännu mera obegränsadt få inverka på valet af själasörjare. Ett inkast kan göras. Man kan tänka sig att, om valet lemnäs fullt - fritt, bearbetningar af någon utaf de sökande, sjelf eller på bivägar, skulle kunna låta detta val väga till förmån för en antingen icke skicklig att bekläda sitt ansvarsfulla kall, eller åtminstone mindre värdig dertill, än åtskilliga af de medsökande. Detta inkast är icke utan vigt. Dock torde den framhållna vådan kunna, om icke fullkomligt förebyggas, dock uti de flesta fall aflägsnas. Först och främst, då meningen icke kan vara att genom valet göra någon oberoende af de prof, så till kunskaper som till tro och lefverne, som för rättigheten att som lärare förestå en församling, kyrkan anser sig böra bestämma, ej heller att uphäfva straffen för vårdslösande af kall eller förfall uti kunskap och lefverne, torde på Konsistorierne sjelfva bero, att ingen oskicklig kan ifrågakomma. För bevislig röstvärfning åter stadgar kyrkolagen visligen uteslutande ifrån val.
11 för minuthandel med och utskänkning af starka drycker, sorn de af ålder åtnjutit och hvilka de vid den förändrade lagstiftning, som år 1855 trädde i verksamhet, till hufvudsaklig del fingo behålla. Af det sammandrag öfver de till rikets samtliga städer, utom Stockholm, influtna andelar af bräovinsförsäljningsoch utskänkningsmedlen samt redovisning för dessa medels användande till kommunernas behof under åren 1855 —1861, som Herr Statsrådet och Chefen för Kongl. Civii-departementet låtit, till Utskottet öfverlemna, inhemtas, att dessa inkomster för samtliga ofvannämnda städer i medeltal årligen uppgått till 563,453 R:dr; att deraf blifvit använda till publika byggnader 53,326 R.dr, till allmännyttiga inrättningar 63,716 R:dr, till fattigvård, sjukoch sundhetsvård, fångvård, välgörenhet och skolväsendet 86,681 R:dr, till eldsläckningsanstalter, lyshållning, gatläggning, gaturenhållning, planering, macadamisering och taktäckning 35,938 R:dr, till polisväsendet och löneförbättringar 24,415 R:dr, till skuldafbetalningar och räntor 16,486 R:dr, samt att dessutom städernas enskilda kassor af dessa inkomster årligen uppburit 210,133 R dr, hvarförutan mindre belopp användts till tomtregleringar, expropriationer, försköningar, planteringar, skjutshållning m. m. Det är således uppenbart, att om man med ens beröfvade städerna någon betydligare del af dessa afgifter, städerna skulle nödgas låta en stor del af ofvannämnda allmänt nyttiga inrättningar förfalla. Att, på sätt en del motionärer yrkat, låta ifrågavarande afgifter ingå till Statsverket, för att sedan fördelas på samtliga städer och socknar i länen, synes Utskottet mindre billigt med afseende å de betydliga utgifter, som åligga städerna, bland annat i och för fattigvården, hvars tyngd betydligt ökas genom det omåttliga förtärande af bränvin, som i städerna vida mindre än på landsbygden kan förekomma?.
Ank. till Exp.-Utsk. d. S Mars 1854, kl. 4 e. m. Utlåtande, angående erforderliga medel för nu förestående utbetalningar å del under innevarande riksdag beviljade särskilda kreditiv. (Rgs. Efter erhållen underrättelse om det af Rikets Ständer nyligen fattade beslut, hvarigenom en särskild, kreditiv-summa af 2,500,000 R:dr blifvit å Riksgälds-kontoret till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition anvisad, att lyftas i mån af behof och emot framdeles skeende redovisning, hafva dervarande Fullmäktige, enligt deras till Stats-Utskottet härom aflåtna skrifvelse, — enär de för Riksgälds-kontoret föreslående opåräknade utbetalningar utaf ej mindre nämnde särskilda kreditiv, än de för Landtoch Sjöförsvarets behof, under innevarande Riksdag, förut beviljade samt tili utgående från samma verk jemväl anvisade extra anslag, efter all sannolikhet, komme att vida öfverstiga dess nuvarande kontanta behållning, jemte det med hela sitt belopp, 1,000,000 R:dr, å särskild räkning i Rikets Ständers Bank innestående räntefria kreditiv, som Riksgälds-kontoret intill den lista instundande Juli eger att begagna, — funnit sig föranlålne gå i författning om anskaffandet af de ansenliga tillgångar, som för dessa utbetalningars vederbörliga bestridande erfordras utöfver dertill disponible medel utaf nyssnämnde behållning och kreditiv-summa samt den till Riksgälds-kontoret nu ingående allmänna bevillning.
E. von Sydow, att, vid afskedstagande!, erhålla pension å Allmänna Indragnings-staten; f) Angående bestämmande af viss tid, hvarutöfver vid de nya Jordeböckernas granskning, undersökning uti och jemförelse med äldre jordeböcker icke må ega rum ; g) Angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; h) Om förhöjning af den pension å Allmänna Indragnings-staten, som, vid erhållet nådigt afsked, blifvit Kongl. Räntmästaren G. D. af Wåhlberg tillerkänd; dels följande Kongl. Maj:ts Nådiga Skrivelser: a) Angående begärdt ytterligare stats-bidrag till fullbordande af slussoch kanal-anläggningarne vid Dejeforss och Forshaga i Wermlands län; och b) Angående begärdt ytterligare låneunderstöd för fullbordandet af jernvägs anläggningen emellan sjöarne Wessman och Barken i Kopparbergs län; Och dels af nedannämnde ledamöter väckta motioner, nemligen: a) Af Nils Nilsson, från Nerikes län, att de anslag, hvilka, vid denna Riksdag komma att af Rikets Ständer beviljas utöfver den sistlidne Riksdag upprättade ordinarie stats-reglering måtte endast tillsvidare anvisas m. m.; äfvensom, i anledning af berörda motion, afgifna yttranden; b) af Efraim Larsson från Elfsborgs län, angående bildande af en fond utaf allmänna medel i och för Amorterings-lån till kyrkooch skolhusbyggnader; samt c) af samme man, angående befrielse för rusthållare från skyldighet, att förse sitt manskap med gevär oall öfriga vapen samt utrustningens anskaffande på Statens bekostnad. 36 Prot.-Utdrag den 15 November 1856. S. D, Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till författning angående upphörande af bördsrätt i stad; 2:o Anders Olssons från Jemtlands län motion, om penninge-räntans bestämmande till fem för hundrade; 3:o Bengt Nilssons från Kronobergs län motion, om förhöjning af dagtraktamentet för gode
Augusti 1818, å 2,ö5o R:dr, hvarå återstod „ „ 641: Ett lån, jern väl upptaget af Grefvinnan Lindencrona, mot Capitainen von Hennigs borgen, å 660 R:dr, förfallet den 20 .November 1818, hvarå återstod „ , 260: B:co R:dr 3,028:12. — att Capitainen von Hennigs dessutom såsom borgesman för ett af aflidne Landshöfdingen Grefve H. Gyllenborg upptaget, den 29 April 1818 förfallet, lån å 800 R:dr, häftat lör derå, vid tiden för införselns beviljande, återstående ,„ „ 65o; eller tillsammans capital-skuld B:co R:dr 3,678: 1 2. Ija nea -Ut slottets Utlåtande, N.o i 60. 45 Transport B:eo R:dr 3,678: 12. — saint alt, utom tvänne afbetalningar, som blifvit verkställde med tillsammans 279 R:dr 12 sk., förr än innehålluing å Capitainens lön vidtog, genom denna innehållning, icke allenast ofvannämnde capilal-skuld bldvit till fullo gulden, ulan äfven, såsom afbetalning a öfverräntorne, influtit „ 1,016: 16'. — så alt Discout-verket inalles undfått capitalet och en del af öfverräntorne, med B:co R:dr 4>*%>4: — vid hvilket förhållande Directionen, med stöd deraf, att Rikets Ständer redan vd sist i id ne Riksdag beviljat Capitainen von Hennigs eftergift och afskrifning af öfverräntorne för de 2:ne af Grefvinnan Lindencrona, mot hans borgen, upptagne lån, samt jemväl med afseende derå, att öfverräntorne å Capitainen von Hennigs Discoat-skulder under flere år, eller till 1820 års slut, vai it beräknade efter 12 procenl, ansökningens bifallande tillstyrkt.
Serskildt haka nedannämnde Embeten, såsom skäl till deras yrkens försämring och aftynande, uppgifvit följande omständigheter: J Bryggare-Embetet, hvars Spannmåls-afverkning ifrån slutet afår 1826 till innevarande års början skall förminskats med 10,273 Tunnor, att stark tillförsel af Götheborgs Porter, högt uppdrifven hrän vins-till verkning öfver hela Riket, och i någon nion det i Hufvudstaden började bruket af Sockerdricka miuskat afsättningen på de drickes-sorter, som af Embete! tillverkas; o Guldsmeds-Embetet, sorn visat sig hafva låtit år 1827 kontrollera 8,562i Qvintin Guld och 128,880 lod Silfver, men år ,83a endast 8 o3^ Qvintin Guld, hvaremot 129,328 lod Silfver, att yrket lidit af hög Cours och inskränkning i bruket af de tillverkningar, som utgöra yrkets föremål, men numera till stor del ersättas af Bronzeoch Plaitre-arbeten • Gulddragare-Embetet likaledes, att afsättningen af dess tillverkningar minskats, serdeles i följd af militair-uniferms-förändringar; ö fenngjutare-Embetet, af hvars tenn-tillverkningar år 1827 controlle rats 3,463 #, under i83i års lopp 4,355 men år i83a blott 3,3jq # att bruket af tenn-käril allt mer och mer aftager, och följaktligen äfven afsättningen å de arbeten Embelet tillverkar; J Slagtare-Embetet: tilltagande införsel till Staden och obeskattad försäljning härstädes af färskt kött, ej mindre ifrån landet, än ifrån närbelägna Städer, samt utvidgad Saluslagt inom Staden af dertill obehörige personer; &
Sig, efter föregången granskning, icke hafva funnit densamma innefatta några föreskrifter, hvilka kunde anses stridande mot de för Justitise-Ombudsmannens embetsbefattning i Regerings-Formen lagda grunder; men den sålunda befunna öfverensstämmelsen med grunderna för sjelfva embetsbefattningen utesluter icke den betänklighet, KonstitutionsMJtskottet funnit deruti, att Grundlagen icke medgifver, att, under Justitise-Ombudsmannens lifstid, nans befattning må af annan person utöfvas i något fall, utom den i 5 § 14 moni. Tryckfrihets-Förordningen särskildt omförmälda händelse, att åtal emot Justitise-Ombudsmannen i egenskap af Ledamot i Tryckfrihets-Kommittéen blefve anstäldt. Det kunde med skäl erinras, att då 96 § Regerings-Formen icke i annat hänseende åberopar den särskilda instruktionen, än så vidt angar Justitise-Ombudsmannens egna embetsutöfning, och 98 § icke omförmäler utväljande af Suppleant för annat ändamål, än att efterträda Justitise-Ombudsmannen, i händelse af hans dödliga frånfälle, all annan, genom instruktionen åt Justitise-Ombudsmannens Suppleant uppdragen behörighet i detta embete, med undantag endast af ofvanberörde, i Tryckfrihets-Förordningen afsedda fall, lage i allo utom Grundlagens föreskrifter och således hade helt annan grund än sjelfva inrättningen af detta embete. Det ligger i sakens natur, att den för Justitise-Ombudsmannen utfärdade instruktion, afsedd att närmare bestämma reglor för utöfningen af Justitise-Ombudsmannens i 96 § Regerings-Formen beskrifna kall, icke bör i något hänseende gifva vidsträcktare behörighet, än som med Grundlagens föreskrifter öfverensstammér; der stridighet emellan Grundlagen och instruktionen förekommer, bör densamma afhjelpas.