Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle oförmodeligen någon landsplåga komma, såsom krig eller pest (hvilket Gud nådeligen afvände) och sådant denna gård äfvenväl öfverginge och träffade, skall Consulen, dess arfvingar eller rättsinnehafvare igenom decortation blifva godtgjord den skadan, som dem derigenom bevisligen är tillfogad. Men för all annan påkommande skada, medelst missväxt, boskapssjuka, såväl universel som particulair samt andre casibus fortuitis bestås ingen decortation på arrendet. 6:0 Consulens skyldighet skall vara alla ägor och lägenheter väl cultivera och häfda låta och noga inseende hafva, att icke något, hvarken af åker, äng, beteshagar, skog, holmar, torp, mark och fiske eller annat, må dragas ifrån Kungsgården till andre omliggande byar eller hemman, utan allt hvad dertill lyder, samt af ålder lyd t och legat häfver, återsöka, försvara och till gårdens nytta och inkomst nyttja och bruka; och om någon tvist i sådant mål skulle yppas, så måtte Consulen, dess arfvingar eller rätts innehafvare, med den i Länet varande Landshöfd:s communication, deruti vigilera, att berörde gård emot sina rätta märken och ägoskillnader icke blifver något afhandt. 7:0 I anseende till Consulen Alströurs, dess arfvingars eller rättsinnehafvares perpeluelle besittningsrätt af denne Kungs - Den i Mars e. ra. lo3 gärd, och att han åtnjuter hela säterifriheten, så åtager han sig efter utfästelse på Kungsgårdstomten] så att hygga, att K.
Hr Reutersvärd: Om författningen olika tolkas, — ett förhållande, hvilket efter all sannolikhet kommer att ganska ofta inträffa, -— har jag, för nämnde fall, just i den af mig afgifna, Det:det vidfogade, reservation påpekat, huruledes Kronans ombud skall, under de i reservationen omförmäide omständigheter, ega rätt att hos K. M:ts och Rikets Kammar-Rätt öfverklaga pröfnings-komiténs i ämnet meddelade beslut. Det är endast i afseende a den påförda bevillning, hvarom alla 8 komitéerna äro ense, som jag anser, att det länder tili föga förman för den skattskyldige, att deruti få söka ändring eller rättelse, enär någon sadan sannolikt aldrig kommer att ega rum. m 241 Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats: af Gr. Hörner, att 11. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, måtte besluta, det rätt att ölVerklaga pröfnings-komités beslut fortfarande skall medgifvas, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad derom i 122:dra §:n af nu gällande bevilln:s-förordning finnes föreskrifvet, till följd hvaraf §:n skulle till Utsk:t återremitteras, pä det att Utsk:t måtte blifva i tillfälle att föreslå en ny, med detta beslut öfverensstämmande redaktion af §:n. Härvid anmälde sig och yttrade Gr, Lagerbjelke: Jag hemställer, om det skall be höfvas, att, i enlighet med den propos., som blifvit begärd af Gr. Mörner, efter äterremiss uppdraga at Utsk:t att ga i författning om uppgörande af redaktionsförslag. Om JStändet beslutar att det skall vara på det eller det sättet samt uppdrar ät Utsk:t att dertill göra en redaktionsförändring, sä behöfves, enligt mitt förmenande, ingen äterremiss, utan endast det vanliga protokolls-utdraget. Han undgår derigenom jemväl utskrifningar af hela diskussionen öfver denna §. Gr. Mörner:
Åt en säkrare hand än hans kunde hon aldrig öfverlämna ett förtroende, och det kan därför vara ganska sannolikt, att Fersen fick hand om juvelskrinet och lyckades föra dess innehåll till det obemärkta Sverige. Om så förhöll sig och hvarest han i sådant fall gömde drottningens smycken, den hemligheten tog han med sig i den blodiga graf, som öppnades genom hans mord den 20 juli 1810. Uppmärksamheten har, som sagdt, emellertid då och då fästats vid eventualiteten af en sådan dyrbar deposition, och det är icke utan, att också vissa efterforskningar af skatten gjorts vid åtskilliga tillfällen såväl å de Fersenska egendomarne på landet som i palatset å Blasieholmen i Stockholm. Samtliga dessa egendomar hafva nu öfvergått i andra händer, och ett rykte, som dock sedan icke erhållit någon synlig bekräftelse, visste till och med för en del år sedan att utpeka, hvem som skulle ha blifvit den lycklige hittaren. Renholm. Några ord om oljemålning. Jor Idun af S. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) vad beträffar själfva tillvägagåendet vid målningen, så vill jag ej gärna åtaga mig att söka lära någon människa måla i olja genom att skriftligen gifva några råd. Målning öfver hufvud taget är ej något, som man kan lära genom att läsa mer eller mindre uppbyggliga saker därom. Den läres endast genom praktisk verksamhet. Ett och annat torde emellertid vara på sin plats att här omnämna för nybörjaren. Hufvudprincipen vid målning är i allmänhet den, att man börjar med de relativt mörkaste partierna och sedan efter hand öfvergår till de ljusare. Ett motsatt förfarande kan dock äfven användas ibland, i synnerhet när man målar moln, framför allt moln med ljusa kanter. Då börjar man nämligen med de ljusaste färgerna och låter sedan de mörkare så små- ningom öfvergå i dessa. Någon synnerligt fullständig teckning, innan man börjar med färgläggningen, tarfvas ej. Man ritar med kol upp de hufvudsakligaste konturerna och målar i dem med någon slags neutral färg, så att man sedan har något att gå efter. Vid målning af landskap börjar man med himlen och söker att få den färdig, innan man börjar med skogseller andra partier, som skjuta upp något högre i himlen.
Se målet N:o 1772 för i lamma år. Westmanl: s IOOO 1000 1 Af Konungens Befallningshafvande nödige /anfedde till Lånets utfldesbehof. (Se målet N:o ^98 pro 1820.) JonkiSpines Un 200 — 1800 2000 Af de partier Spannmål , forn för Lånets behof blifvit af Konungens Befallningshafvande upphandlade , och i öfrigt af K, D irectionen från V adftena och Halmftads Magazin disponerade, (fe målen N:o 2049 pro 1819 ochN:o 98 pro 1820) , hafva emotftaende qvantiteter ej åtgått. Kronobergs 5ooo 4oo 2000 O O C>» i f Etnotftående Spannmål haf blifvit anikaffad och affatt i Halmftads, Calmar och Carlshamns Magazin, men ej uttagen. Hallands 44» 770 14.20 2680 j fUti Skrifvelfe den 8 Januarii 1820 (fe må- let N:o 72 får famma år), har Landshöfdingen reqvirerat 1000 T:r Hafra, famt begårt Lånets Afrad och Tionde. Af desfe Spannmåls-partier, år emotflående qvantitet e| pttagen. Transp. i rajo 8125 1770 26i65 /Uppå de framftållningar, forn af Konungens Befallningshafvande i Wennersborg blifvit gjorde, om nodvåndigheten af Spannmåls upphandling i Lånet för undfåttElfsborgs Län 1100 58o 8390 11070 ningS-behof (fe målen 'N:o 2121 pro 1819 och 57 famt 178 pro 1820), åro emotftåendeqvantiteter Spannmål af Konungens
Krigsskolan har slutligen, genom sin nya organisation, blifvit satt i tillfälle att snart fylla arméens behof af officers-bildnings-anstalter, så att behofvet af enskilda läroanstalter för detta ändamål upphörer. Jag vill härmed hafva ådagalagt, att R. Stms förlidne riksdag uttryckta önskan i afseende å Krigs-akademiens reorganisation, från regeringens sida rönt ett fullkomligt tillmötesgående. Men huru kan då en motionär i Borgare-St. ega fog att tillvita den K. förordnm, rörande nämde organisation, det, efter hans förmenande, stora fel att densamma strider så väl mot den allmänna meningen, som mot R. Stms uttryckta önskan? Och huru har Utsk:t kunnat låta sig intala samma mening, för att just på denna mening bygga sitt beslut, såsom det synes då Utsk:t, i början af sin deduktion, säger sig ej kunna »undgå att erkänna vigten af de skäl, motionären anfört för en fullständig tillämpning af den grundsats, R. St:r i simunderd. skrifvelse den 11 Augusti 1860 uttalat, att nemi. hvad som kan anses rätteligen höra till elementar-undervisningen bör skiljas från krigsskolan och denna sednare allenast blifva en tillämpningsskola», samt då Utsk:t till slut sålunda motiverar sin proposition: »då likväl syftemålet med R. Stms skrifvelse ej bör eftergifvas, och man bör kunna hoppas att den slutliga organisationen af militärtillämpnings-skolan må kunna verkställas med iakttagande af grundsatsen om den egentliga elementar-undervisuingens skil - Den 1 April. 447 jande frän nämnda läroanstalt, har Utsk:t ansett sig ej böra, genom ett afstyrkande af motionen lemna rum för en sådan uppfattning, som skulle Utsk:t i någon mån frångått den vid nästlidne riksdag af R. St:r uttalade mening i ämnet»? Hvarpå bygger, frågar jag, motionären och Utsk:t nu en sådan uppfattning af R. St:rs »mening», »önskan», »grundsats», syftemål»? Naturligtvis, svarar man, på R.
Afven detta skäl synes mig icke förtjena afseende, ty är grunden för aflöningen till kronans tjenstemän origtig, såsom här är händelsen, bör sådant rättas, och då tror jag, att den af Utsk. föreslagna utväg är den enda rigtiga nemi. att förhöja lönerne, så att. i händelse de befinnas för ringa, redogöraren må vara skyddad mot förlust. I öfrigt har StatsUtsk. så tydligt redogjort för denna fråga, att ett apmärksamt genomläsande af Utskts Betänk, är fullkomligt tillfyllestgörando för att öfvertyga en hvar om rigtigheten af Ulskts förslag, och derföre anhåller jag om bifall till denna punkt i förslaget. Hr Printzensköld: Det är eget nog alt se, huru öf verläggningen om denna fråga påtagligen visar, det man alldeles icke upfaltat hennes verkliga beskaffenhet. Man har nemi. här talat om obilligheten af, att upbördsman skall såsom sin lagliga egendom komma i åtnjutande af de öfverskott, som han tilläfventyrs genom knapp mätning och vägning vid utlefvereringar ur magasinet förskaffat sig; och då man har rätt. deri, har man likväl förbisett upoördsmannens rätt till den afskrifningsproc., som 1812 års afskrifningsreglite honom tillerkänner. Det är just om denna afskrifningsproc. jag talat och icke om de öfverskott, som utöfver densamma kunna upkomma. Jag blott försvarar upbördsmannens rättighet att fritt få disponera öfver denna honom af Staten tillerkända afskrifningsproc., emot det att han vidkännes den brist, som i magasinet kan upstå, och det så mycket heldre, som när ett bokslut uprättas, afskrifningsproctn der alltid blir afförd, hvarigenom denna aldrig ingår i magasinsbehållningen, sådan den visar sig efter bokslutet. Något annat sätt för utrönande, huruvida upbördsmannen i magasinet har öfverskott eller icke, hafva de Ilrr. hvilka förordat Utsk:s förslag, icke upgifvit, än att inventeringar skola hållas hvarje år.
Den tillökning i resekostnad,-ersätt ning, sorn kai, drabba Staten och enskilde, eller ökade utgifter för Tien stemän vid resor utan rätt till vedergällning, synes ej vara enständig-* heter af den vigt, att de kunna såsom skäl framställas emot befrämhn de af en så omfattande samhälls-angelägenhet, sorn en reform i skm.g" väsendet. En ovilkorlig förening emellan entreprenader samt diligenreoch forvagns,nrättningar, äfvensom användande till de senares uppmuntran medel, sorn skjutsskyldige, för befrielse från skjutsningsskyldi*beten Allm. Besv.- och Occon.-Ulsh. Betänkande N.o i34. 7 sammanskjuta, anser Utskottet Underligt för entreprenaders lillvägabringande, hvadan Utskottet funnit sig icke kunna nämnde förslag biträda. I den nion forvagnsinrättningar mera allmänt tillvägabringas och utbilda sig, underlätta de skjutsningsbestyret, hvilket otvifvelaktigt skall af de skjutsskyldige inses, då det jemväl bör förmodas, att frivilliga bidrag och öfverenskommelser i afseende på skjutsningens bestridande genom forvagnar uppstå, och om tillstånd hvartill Utskottet här nedan kommer att göra framställning.
Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Memorial N:o 77, med förslag till sammanjemkning af de inom l\iks—Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 02, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 47 afgilna Betänkande öfver väckta motioner om stiltande af lag, angående allmänt kyrkomöte. Inbjudningen afslogs, och voterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottels Memorial N:o 265, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående detta verks skulder och fordringar; hvilket Memorial, jemte förslag, godkändes. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial N:o 264, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar; hvilket Memorial, jemte förslag, godkändes. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 54, i anledning af väckt motion om ersättning till öfver-roterade hemman inom Kronobergs län; och N:o 55, i anledning af väckt motion, angående förändring i roleringen vid Westgötha-Dahls regemente samt anslag af allmänna medel till hjelp för svaga rotar. Prot.-Utdrag den 24- Februari i858. 835 Frän Hedera. Bonde-Slåndet. S. I). Föredrogos oell biföllos Stats-Utskoltets Memorial: N:o 203, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående lietta verks skulder och fordringar; samt N:o 264, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar. S. I).
Diplomatarium dels al-kril va eller genom annan låta afkopiera, dels anteckna en stor mängd af handlingar, upplysande Sveriges Historia och Svenska personers enskilda förhållanden under 3:dje, 4:de och S:te decennierna af Hule århundradet; att skörden för delta ändamål varit företrädesvis rik i Köpenhamns (ieheime-Arkiv och öfriga offentliga samlingar ; att Riks-Antiqvarien utsträckt sina forskningar i detta afseende så vidt, att han, utöfver det närmast afsedda ändamålet, vunnit nödiga materialier för att, efter ett ny tt kortare besök i Köpenhhamn och några af de vid Östersjön belägna fordna Hansestäderna, kunna utgifva ännu en del (4:de Bandets 2:dra de() af Svenskt Diplomatarium; samt att af de till, sigillritningar bestämda medlen hittills tvänne års anslag uppburits med tillsammans 400 Rrdr, hvilken summa, jemte något förskott på nästa års anslag, blifvit utbetald till en skicklig tecknare, som troget afbildat alla oskadade eller åtminstone någorlunda fullständiga sigiller under originalhandlingar i den stora Kongl. Samlingen i Svenska Riks-Arkivet, från äldsta tider till 1340-talet. likväl med inskränkning till Kongl, och Adliga jemte några få Andliga personers och vissa städers sigiller. Men då, för att fullständigt kunna utreda fäderneslandets häfder under medeltiden, oundgängligen erfordras en noggrann kännedom af de utmärktare enskilda personernas inbördes slägtförbindelse^ och lör detta ändamål vigtiga och i många läll de enda tillförlitliga upplysningar hemtas af de till vår tid bevarade sigillen, hvilka dessutom äfven i konst-historiskt och heraldiskt hänseende förtjena synnerlig uppmärksamhet, har RiksAntiqvarien ansett önskligt vara, att anslag kunde erhållas för aftecknande af Svenska sigill äfven från den återstående delen af 14:de och hela ISrde seklet, samt, af sådan anledning, underdånigst anhållit, att Eders Kongl. Maj:t täcktes göra Nådig framställning till Rikets snart sammanträdande Ständer om fortfarande under ytterligare tre år af det vid sista Riksdagen beviljade anslaget till afritning al Svenska Medeltids-sigill.
Leopold, icke missnöjd med hans embarras; men döljde all satisfaktion, och tog det ädelmodiga beslut att uppmuntra och förklara. Jag fick sedan veta att Holthusen, som förblandat snillen och redaktörer, gjort Leopold en elak kompliment. En gemensam fiende och fara förenade dessa Herrar, som äro gjorda att lysa hvar för sig. Deras entretien var dem emellan i tysthet; men man trodde sig af vridningar på nacken, af uppspända ögon och deklamerande näfvar kunna tro, att Holthusens undergång blef besluten, och en offoch defensiv allians i Herrans namn sluten emellan Gustaf Vasa och Oden. Leopold meddelte högt till Kellgren sin sista anmärkning, af detta innehåll: ”Jag bör likväl nämna en sak till Holthusens försvar, som Herr Kongl. Sekreterarn ej haft tillfälle att känna. Herr Kongl. Sekreterarn har ej assisterat vid lecturen hos Kungen om aftnarne. Det är skada. Jag har flera gånger velat, men – ja, ja, jag förnyar väl mina propositioner. Jag har flera gånger hört Holthusen läsa der: han läser charmant sina burleska verser, – om det är vers annars; man hör tydligen att han vet hvad han vill säga, fast han icke kan säga det; och det är alltid något”. Stockholm den 9 Mars 1792. — På Baron Armfelts tillsägelse, låter jag nu förbjuda någon förnyad edition af Thorilds straffbalk emot de nerveuse poeterne. Att de båda medtäflarnes föreningsband var – om icke alltigenom, dock nästan alltigenom – långt mera författarnes än personernes: det torde väl nu, efter dessa meddelanden, ej vidare kunna sättas i fråga. Den litterära sanningen af deras inbördes tillgifvenhet är man af ingenting berättigad att misstänka. Hammarsköld, i följd af Kellgrens djupare poetiska sinne benägen, att hos honom anse någon verklig aktning för Leopolds skaldegåfvor omöjlig, sträfvar fåfängt att finna en tvetydighet i det ställe af Kellgrens Skrifter 95, der Leopolds talent omtalas med beröm.
Genom denna enkla och rättvisa åtgärd, försvinner behofvet af hemmanens nya bortarrendérande, hvilket Utskottet föreslagit, såsom en nödvändig följd af den tidsutdrägt, som till sökändernas ytterligare förlust skulle orsakas af onödiga undersökningar om sådana förhållanden, hvilka äro kända vid LandsContoiret och i KammarCollegium. Herr Danckwardtj Magnus Georga uppläste följande: StatsUtskottet har tillstyrkt, att hemmanen under Ädelforss höra användas till godtgörande af CanzliRådet af Wetterstedts och IIofRättsRådet Adlerbrants skatterätts» fordringar; men att då Statens rätt fordrar, att sökanderne icke erhålla större del i desse hemmanj än sorn emot deras fordran verkligen svarar, noggrann imdersökning Den 4 November. 187 och värdering af desse hemman bör ske, samt införsel sökanderne meddelas i så stor del af desse hemman, som Kongl. Maj:t pröfvar mot deras skatterättsfordringar svara. Jag anhåller, att få till StatsUtskottet framföra den fråga, hvad Utskottets mening härmed är? Skall ersättningen meddelas på de i författningarne stadgade och hittills iakttagna sätt i dylike fall, eller skall någon annan grund derföre följas? Efter författningarne tillgår nu så, att om, såsom i Jönköpings Län är vanligt, ett helt Skatteeller Kronohemman har 3i R:drs ränta efter Jordeboken, så erhålles jordägande-eller skatterättigheten af hemmanet mot en skatterättsfordran af 3i R:dr, då den härrör af hemman inom samma provins, emedan liqviden sker efter rähtornes uträknande, med förvandling å ömse sidor. — Ett helt hemman i Jönköpings Län är vanligen värdt minst 2000 R:dr B:co, och en skatterättsdaler gäller i3 R:dr 16 sk., efter det man och man emellan antagna, och äfven af Kronan fastställda priset derå för bytesfordringars godtgörande ; således 3i Daler Häraf ser man förlusten för Kronan, att ge ersättning i dess ägande hemman för skatterättsfordringar på hittills vanligt sätt.
Herr Regerings-Rådet Hadenstjerna: För min del kan jag icke finna, annat än att mitt förslag, hvilket af tvänne Stånd blifvit bifallet och af tvänne afslaget, bör till Ständerne afiemnas med skälen med och mot. 38 § Riksdags-Ordningen föreskrifver det, utan undantag för förslag, som komma till Constitutions-Utskottet. Om förslaget komme från Riksens Ständer eller 694 Riksdagen 1812. ett annat Utskott och 2:ne meningar, en tillstyrkande, en afstyrkande, eller, som är detsamma, 2 Stånd som tillstyrka, 2 som afstyrka, skulle då förslaget anses afslaget? Eller när Konungens Propositioner, från Ständerne remitterade, ankomma till Constitutions-Utskottet och 2:ne me-' ningar derom uppstå, eller 2 Stånd emot 2 sig förklara, skulle då saken anses förfallen? Jag anser en Riksdagsmans förslag hos Constitutions-Utskottet af enahanda beskaffenhet till behandling derstädes, som ett af Konungen, Ständerne sjelfve eller något Utskott väckt och till Constitutions-Utskottet remitteradt mål, och att föreskriften att utan anmälan hos Stånden der väcka frågor icke kan förändra behandlingssättet. Herr Lagman Sandberg yrkade än vidare, att proposition måtte gifvas till antagande eller förkastande af Herr Regerings-Rådet Hallenstjernas Memorial, hvarmed Herr Assessoren Arosenius sig förenade. Herr Borgmästaren Egge fann, att, då den nu framstälde propositionen, som af 2 Stånd blifvit besvarad med Ja och af 2 med Nej, innehöll, att i händelse Nej vunne, så skulle öfverläggning uppkomma om de uppgifne alternativer, hvilka till förändring skulle antagas, vore de till Utskottet ingifne förslag och alla andra förändringar i 37 § deri inbegripne, och ansåg fördenskull någon särskild proposition å Herr Regerings-Rådet Hallenstjernas Memorial icke behöfvas.
Prop. om Statsverket 1853- såsom Jönköping, der icko något arnat Kollegium än Hof-Rällen fanns, och der de unge män, som vilja egna sig åt Statens tjenst, följaktligen också saknade; det tillfälle, som erbjuder sig i hufvudstaden, att genom samtidig tjenstgöring i flera Embets-Verk bereda sig fortkomst på ett båll, då den fanns stängd på ett annat, tillgången af extra ordinarie tjenstemän alltid måste blifva jemförelsevis ringa,! ett förhållande, som erfarenheten också vitsordat; att de extra ordinarier, som vore att tillgå, syntes böra, till större fördel både för det allmänna och för dem sjelfva, sällas i tillfälle alt genom annan tjenstgöring inom Hof-Rälten eller vid derunder lydande domstolar och exekutions-sälen förvärfva mångsidigare bildning och erfarenhet, än den, som kunde vara att hemta vid göromålen i Hof-Rätlens Kansli; alt bristen på tillräckligt antal af extra ordinarie tjenstemän, om Kansli-göromålen skulle bestridas af sådane, otvifvelaktig! ledde derhän, att åtminstone den skyldighet, som ålåg Kanslislerne, att besörja utskrifningen af domar och utslag, blef, ulan möjlighet af den närmare tillsyn, som desse tjenstemän nu utöfva å sine antagne, enskilde biträden, lemnad i händerne på legde renskrifvare, af hvilkas flit och ordentlighet Hof-Rällen eller åtminstone de för expeditionerne närmast ansvarige' tjenstemän blefve beroende, utan att hvarken desse eller Hof-Rälten sjelf kunde hafva på deni något band, och hvaraf följderna säkert mången gång skulle visa sig i dröjsmål med utfärdandet af särdeles de vidlyftigare domarnc och utslagen, äfvensom uti en mindre noggrann kollationering, och kanhända äfven i förluster af inneliggande domseller ulslagsexemplar, som ej kunde ersättas utan känbart besvär och tidsuppoffring för Hof-Rätlens både ledamöter och expeditions-hafvande; samt ändlligen alt den besparing för Statsverket som genom
Ekonomi-utskottens sedan den 6 i denna månad på bordet hvilande be tänkanden: N:o 1, i anledning af väckt motion om rättighet för komministrar i annex-församlingar att utfärda s. k. begrafnings-bevis; N:o 2, i anledning af serskilda motioner, i fråga om upphäfvande af stadgandet i 14 kap. 5 § Handels-balken samt 2:dra art. 5 § af Pral.-utdrag den 10 Maj 1848. 351 Kongl. Majrts förnyade nådiga lego-stadga den 23 Nov. 1833, om rättighet för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga; N:o 3, i anledning af väckta motioner om förändring i nu gällande stadganden, rörande legostämmaoch flyttningstid för tjenstfolk; N:o 4, i anledning af väckt motion, i fråga om förändradt sätt för utöfvande af församlingarnes granskningssätt öfver pastorernes redovisning för kyrkornas medel; N:o 5^ i anledning af väckt motion om tillägg till 2:dra mom. 6 § af Kongl, förordningen den 17 April 1828, om forntida minnesmärkens fredande och bevarande; N:o 6, i anledning af väckt motion om förändring af 8 § i Kongl.