Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. med ett utlåt., hvilket under de omständigheter, hvarunder det afgifvits, måsfe sakna den tillförlitlighet lill siffran och den nöjaktiga utredning af ärendet, som så väl R. St. som den enskildta riksdagsmannen haft grundade anspråk att förvänta och hvarförutan det icke är möjligt, att med skyldig noggranhet beräkna Statens inkomster, således ej heller den brist i tillgångar, som genom bevillning måste ersättas. Af denna anledning anser jag för min del, att den enda åtgärd, som af R. o. Ad. bort vidtagas med hänseende till det ifrågavar. inkomst-betänk., hade varit att återremittera detsamma i 318 Den 12 Mars f. m. sin helhet, med antydan för StatsUtsk. att, så fort sig göra låter, till RiksSt:n inkomma med ett förnyadt inkomst-betänk, och samtidigt dermed, om icke dessförinnan, afgifva utlåt, i alla de väckta frågor, som inverka på hestämmandet af Statens inkomster, samt nogsamt tillse, alt Statsverkets debet och kredit blifva så ordnade, att statsutgifterna komma att synas hvad de verkligen äro, utan afseende på hvarifrån medlen utgå; således uphöra att utvisa det förvillande förhållande, som den närvar, riks-staten företer. Speciell måste jag reservera mig deremot, alt StatsUtsk. hvarken samtidigt med inkomst-betänk, eller dessförinnan afgifvit något utlåt, öfver de af mig vid innevar. riksdag afgifna förslag till förändrad organisation af Landt-försvaret och hvilka afse en betydlig förändring icke allenast i statsverkets utgifter, utan äfven, på sätt nedan synes, i dess inkomster.
S. D. Efter skedd föredragning godkändes Banko-Utskottets nedanföljande Memorial: N:o 62, med förslag lill vissa förändrade föreskrifter, angående Bankens depositions rörelse; och N:o 63, med anledning af Riks-ståndens beslut, öfver framställuingarne i 71 punkten af Utlåtandet N:o 48. 8. D. Förstärkta Banko-Utskottets Memorial N:o 61, i anledning af verkställd omröstniug öfver frågor, rörande deeimal-syslemels tillämpning på rikets mynt, blef efter skedd föredragning, lagdt tilt hand lingarne. S. D. FÖredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse!' till Kongl. Majit N:is 113, lil och 145, Den 13 Oktober. Frän Högv. Preste Ståndet. S. D. Efter skedd anmälan om behofvet att än vidare förstärka det antal ledamöter, som redan blifvit af Ståndet valdt för deltagande uti omröstningarne r Förstärkt Statsutskott, blefvo nu till ytterligare Suppleanter i besagde Utskott utsedde: Komminister Beckman, Doktor Sandberg, Prosten Gahne, Kontrakts-prosten Carlander, och Lektor Sondén. Den 14 Oktober. Frän Högloft. Ilidderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af BankoUtskottets den 5 och 11 dennes på bor det lagda Memorial N:o 62, med förslag till vissa förändrade föreskrifter angående Bankens depositions-rörelse, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla den i detta Memorial föreslagna 8 i Banko-reglementet, med undantag af 4 momentet, hvilket afslogs. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 5 och 11 dennes på bor det lagda 472 Prot.-Utdrag den 14 Oktober 1854.
Den sistnämndes håg — isynnerhet då han nu skall vara student — ligger i allmänhet ej så mycket åt att stå och » slabba » dagen i ände. Annat är det däremot med ett kvinnligt biträde! Hon finner ett nöje i att koka och laga till sådana saker, särskildt som man väl bör kunna antaga, att hon äger naturlig fallenhet härför. Naturligt är, att j u större skolbildning som finnes, dess bättre! En flicka som har svårt för att räkna, särskildt den som ej är hemma i decimalbråk, bör ej gärna tänka på saken. Fördelaktigast för apoteket är det o c k utan tvifvel, att det kvinnliga biträdet är — hvad man kallar — en bättre flicka, ty en sådan gör genom sitt taktfulla uppträdande såväl ett angenämare intryck på kunderna, som hon utöfvar ett gynnsamt 243 och förfinande inflytande på sina manliga kamrater. I Holland ha länge dylika kvinnliga biträden i betydlig utsträckning användts på apoteken. Redan år 1889 funnos på rikets omkring 6 0 0 apotek nära 300 kvinnliga biträden anställda. Ja, helt visst kunde äfven hemma i Sverige mycken kvinnlig arbetskraft här finna ett lämpligt område, och det har därför varit oss ett nöje att med dessa rader fästa unga arbetssökande kvinnors uppmärsamhet på en erfaren fackmans uttalanden i frågan. * R propos fruntimmersveckan. * ~^fariatio delectat *, påstås en viss potentat hafva sagt, då han en gång, högtiden till ära, färgade svansen ärtgrön. Sannolikt hade han icke själf uppfunnit ordspråket, men hur det än förhåller sig därmed, så är det nu ett bevingadt ord. Ombyte förnöjer, så lyder tidens lösen inom de flesta områden, utom när vi komma till den olycksaliga fruntimmersveckan, ty då blir det i tal och skrift en konsekvent enformighet, ett upprepande af detsamma som man hört ända ifrån sin barndom, ett omtuggande af gamla » kvickheter », som kan göra en normal människa halftokig. Det är mycket värre än sjöodjuret i Storsjön, ty det byter åtminstone om färg, form på öronlappar, fenor o. s. v., men kvick - heterna om fruntimmersveckan äro år ifrån år orubbligen desamma.
Här förekommer likväl, på sätt den siste varde talaren anförde, att Konungen öfverlemnat denna fråga till Ständernes bedömmande, och att flera talande skäl skola vara för banden till bifall af den ansökning, sorn innehafvaren af Lunda kronohemman nu gjort. Jag skulle likväl tro, att, ifall någon förmån bör honom förunnas för å hemmanet nedlagda kostnader, det vore bättre att någon företrädesrätt lemnades honom vid blifvande arrendeauction, till erhållande af det arrende, hvarpå han söker förlängning, än att i ett särskildt fall den ordning och de stadganden upphäfvas, som af R. St. redan äro föreskrifna såsom grunder för kronohemmans bortarrenderande, hvilket kunde ske, om man bestämde någon viss summa penningar eller något visst qvantum spanmål, hvarmed hans blifvande arrende kunde lindras, emedan jag i allmänhet anser, att man bör sorgfälligt undanrödja alla anledntr från Ständernes sida, som kunde gifva förevändning till utfärdande af undantagslagar, hvilka jag anser skadliga och ganska vådliga. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Hr Lagerhjelm har begått ett misstag, då han yttrat den förmodan att Kammar-colkm icke varit bordt i denna fråga. Det står likväl i Utskts utlåt, uttryckligen, och är också förhållandet; men jag beklagar, att StatsUtsk. i sitt utlåt, här icke fästat närmare afseende å hvad Kammar-coi!:m yttrat i dess afgifna utlåt, i denna fnåga. Jag har väl ej nu handliugarna till hands, men jag har någorlunda i minnet hvad de innehålla, och förhållandet var ungefärligen följande — alt detta Lunda hemman inropades för det nuvar. arrendet, 8[ t:r 16 k!r spanmål, hälften råg och hälften korn, af en person, som sedermera alfed, men hvars enka behöll det efter mannens död. (Jag menar att enkans namn var Watz.)
N.-o 2g. 9' lenast förtullningsbeloppet, utan ock en kort beskrifning på åkdonet, hvarigenom detsamma må igenkännas; börande tillika dylika vagnar af Tullkammaren förses med stämpel. Derest åkdonet sedermera af samma person, som det förtullat, inom natt och år återutföres, antingen ifrån den hamn dit det inkommit eller ifrån hvilken annan som helst, der Sjö-Tulls-Kammare finnes, må egaren, å den ort, der utförseln sker, emot förtullnings-bevisets aflemnande, genast återfå den tull han crlagt, så framt ej något emot beviset är att anmärka och den vid inkommandetåsatte stämpel är i behåll. 18 §. (oförändrad) 19 §. Allt hvitt Socker, angifvet för rått, som införes ifrån någon hamn i Europa, skall underkastas besigtning af ojäfviga personer i Tullkammarecller Packhus r Inspections-föreståndaveus närvaro. Yppas dervid olika meningar om varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till General-TullStyrelsen, då prof å sockret jemväl bör bifogas. 20 §. Vid utförsel af inrikes tillverka^ de Toppsocker samt cardusoch karf - stämpel är i behåll. Svensk resande, som till Riket återkommer med vagn, hvilken han vid afresan härifrån bevisligen medfört, ege alt densamma tullfritt disponera. 17 §. (lika med 18 § i Taxan). 18 §. Allt hvitt Socker, ankommande från någon hamn i Europa, hvilket icke är angifvet som krossadt Lump eller Havanah-Terres, skall underkastas besigtning af ojäfvige personer i Tullkammareeller Packhus-Inspections-föreståildares närvaro. Yppas dervid &c. — —- bifogas. 19 §. Vid utförsel af följande inrikes tillvei’kade varor från Stapel-Stad, der i Bilt. till R. St. Brot. 5 Sami. 1 Afd. Haft. 126 IO Ilar till Bevilln. Utsk. Bet.
B e r ä t t e l s e föi ' Idun af Johan rlordling, (Forts.) förvånad deråt, att hon tvärt afbröt sin sång. Men om en sekund tog hon upp den igen med ett litet lätt, sorglöst skratt åt sin egen barnslighet. I all hemlighet hade hon köpt pappa Rebolledo ett par anspråkslösa julklappar, och hon gladde sig redan i tanken åt, hvilket intryck dessa anordningar med alla sina erinringar från flydda lyckliga dagar skulle göra på den gamle. Den korta vinterdagen led emellertid till sitt slut; öfver södra bergen bredde sig en violett skymning, som snart tätnade till svart mörker, och stjernorna tändes deröfver; utanför det lilla huset i Hornskroken låg den vinda gatan kanderad af snö, som skimrade i gasljuset, trottoarens träläggning knarrade under tunga fötter, som nu i god tid, lätt och gladt, skyndade hem från arbetssläpets möda till anspråkslösa hem, der julen väntade. Då och då hördes det glada bjellrandet från ilande slädar, Liljeholmsbor, som vände åter från de sista juluppköpen i den stora staden. Den glada aftonen var inne. Ute i den lilla butiken rådde tystnad och mörker. Pappa Rebolledo hade slumrat in vid sin disk under intryck af den bastanta doppemiddagens välmåga; hans jemna snarkningar, der han satt med hufvudet hvilande på sina armar, förnummos ända in till Ruth och voro henne lugnande tecken till, att hon i ro kunde lägga hand vid de sista bestyren utan att frukta upptäckt i förtid. Ändtligen var allt klart. I salen, pappa Rebolledos mm, stod den vackra granen skildtvakt vid fönstret, mot hvars snöhvita gardiner den mörka grönskan och det brokiga prydnadskrämet gjorde sig väl. Och huru skönt den strålade af de många ljusen! När Ruth fått dem alla tända, måste hon stiga till baka på afstånd att beundra sitt verk; hon kände det bli så varmt inom sig, hennes blå ögon blefvo glänsande klara, och hon kunde icke återhålla att slå samman sina händer i barnslig förtjusning.
5 Utskottet, utvälja Ledamöter , så atl deras antal blif'ver 5o af hvarje Stånd, för att genom omröstning , i grundlagsenlig ordning, öfver nedanstående voterings - proposition , med Rikets Ständers rätt, den t vistiga frågan afgöra ; Den som vill, att, till verkställighet af Kyrkors sammanbyggnad, erfordras Församlingar nes bifall, beroende, i händelse af delade meningar, pä votering, sålunda, att pluraliteten af Församlingarnes sammanräknade röstetal bestämmer resultatet, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej , varder det vilkor fästadt vid verkställighet af Kyrkors sammanbyggnad, att Församlingar ne dertill hvar för sig lemna sitt bifall, genom pluralitet, utrönt genom serskild votering inom hvarje serskild Församling, Stockholm den 19 December 1829. 6 Allm. Besv. o. Oec. Uisi. Ut/i N:o 17 n N:o 171. Ankom till Exp. Utskottet den 2 Jan. 1830; Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 51, rörande väckta frågor om Arbetscomrnenderingars upphörande m. m. Ernot detta Betänkande halva anmärkningar blifvit framställde inom HöglolL Ridder^ skåpet och Adeln, samt Hedervärda BondeStåndet, hvilka Riks-Stånd, på grund deraf, detsamma återremitterat. Anmärkningarna inom Högloll. Ridderskåpet och Adeln, äro: rto af Herr Grefve GyllenborgK J. //., som anser Utskottet hafva afgifvit en med Rotehållares och Soldaters rättighet oförenlig, emot 80 g. Regeringsformen stridande tydning af besagde Grundlags föreskrift, då Utskottet, med åberopande af samma Grundlags i4 §., enligt hvilken Rikets krigsmagt är ställd under Konungens befäl , förklarat sig anse , att, då Konungen sålunda allena egde cotnmendera krigsfolket, icke blott till Rikets försvar i krigstjenst, utan jemväl till Allm. Besv. o. Oec. Utsk.
Den 26 Augusti f. m. i betraktande, och hvilket utgör en total summa af circa 4o,ooo r:dr b:co för hvarje gång som nya byxor inom armeen äro af nöden att anskaffa. Remitterades lill Statssamt Allm. Besvärsoell Ekon.- TJtskotten. Justerades p!eni-prot:n för den 8 dennes f. och e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af 2:ne ledamöter i Ridd.Utsk. efter K:o 286. Frill. Raab, Carl Gustaf, och AT:o 233. Hr Stårck, Jac. Reinh.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 5oi. Hr Påhlman, Carl Gustaf; N:o 2020. Hr Conradi, fullm. Frih. Manderström , Carl Adolph , efter lottning med N:o t rg8. Hr Cedercrona, Joh. Ulrik. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter att under permitterade ledamöters bortovaro inträda lili nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde, i Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: Pf:o 1241. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz, under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o gg. Frih. Hamilton, Hugo, från och med den 28 dennes; R i d d a r h u s U (skottet: Hr von Gripenschytz, fullm. Frih. Adelsvärd, Erik Selli, under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o i38t. Hr von Porat, fullm. Hr Lind af Hageby, Cail August. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Som tiden 1111 instundar, alt jag skall börja mina föreläsningar så väl vid Carolinska Institutet, sorn vid Allm.
Härtill kommer att negociationer lära vara å färde för att upptaga ytterligare utländska lån åt andra hypotheks-föreningar, Genom allt .‘50 Banko-Utskottets Memorial, N:o 12 detta synes mig' Bankens ställning vara ännu vådligare, än den hittills skedda förminskningen af dess valuta antyder. Enligt de grunder, som innehållas uti Kongl. Kungörelsen af den 14 Januari 1824, skulle enskildta associationer hildas, hvilka, medelst upplåning och utlåning, borde utgöra förmedlande anstalter emellan kapitalegaude och kapitalbehöfvande, och således skulle de röra sig med Riks-bankens mynt. Huru dessa sedermera under namn af privatbanker kunnat förvandlas till sedelfabriker, tvärt emot 72 § R. F., har alltid varit mig en obegriplig gåta. — När Banko-Utskottet vid 1844—45 arens riksdag för Riksbankens sedelstock föreslog ett maximum, som ansågs förenligt med Bankens förmåga att upprätthålla sedelvärdet, skedde sådant utan tvifvel under den förusättning alt äfven ett maximum för privat-bankernas egen sedel-rörelse skulle bestämmas. Och under en sådan förutsättning antogs maximum för Riks-bankens sedelstock till 20 millioner R:dr B:ko utöfver dess reela fond. Men huru gick det väl med maximum af privat-bankernas sedelstock? Den har efter den tiden ökats med ungefärligen en million R:dr B:ko hvarje år och deras utelöpande räntelösa kreditsedlar utgöra nu 7 å 8 millioner R:dr B:ko, utöfver deras behållning i riksmynt. Härtill komma ännu ytterligare enskildta personers och associationers utfärdade assignationer på Banken, hvilka också cirkulera såsom mynt till ett oberäkneligt belopp, emedan de sannolikt icke alla hafva fullt motsvarande depositioner uti Banken.
När han spår fremmande eller resande, så sitter han ute på förstugubron och lyssnar och tittar åt gärdet, ja den lilla söta 'Trogen!' Herr Hamster kan aldrig göra sig ett begrepp om hans förstånd, fast han ser så tårögd ut; men det härrör af en svår halssjuka. Ack! ni må tro min ångest, mitt lidande dessa tider. Min syster förlorade sin åtta års gamla flicka för fyra veckor sedan, och vid samma tid var äfven min 'Trogen' ganska svårt angripen af sin halssjuka, och jag bekänner, att jag sörjde af fruktan att förlora honom, mera än min syster sitt barn; ty jag är fullkomligt så hundkär som barnkär. Mal kaffe för lefvande lifvet, Kaisa Lena," sade prostinnan och satte sig i rörelse, "ty nu skall just en kopp kaffe smaka bra. Stig in herr Hamster pappa! stig in bed barnen komma ned och hälsa på magistern." Och nu fördes jag in i förmaket, det vill säga ett rum, der man ej vanligen bodde, och som i hvardagslag begagnades blott när man bakade, då brödet derinne fick stå att gäsa; eljest stod det städadt och förmörkadt af de styfva hemväfda nettelduksgardinerne, och med sin kinesiska blomsterkruka midt under spegeln, som åter i sin tur hade att bakom sig förvara alla notifikationslappar och sorgbref. Soffan var gammalmodig med inåtsvängda gaflar och klädd med ett lysande grönrandigt möbeltyg, som aldrig skådade dagens ljus oftare än vid jul. Så snart vi druckit kaffe, gick gumman ut och lät ej se sig på mycket länge, emedan hon i hast måst baka rån, sedan sockerskorporne tagit slut. Till qvällen kommo några främmande från grannskapet. Sådane voro alltid välkomna. Prostinnan anrättade allt så rundeligen; det nästan såg ut, som hon ansett sina gäster för skeppsbrutna, hvilka ej ätit på någon månad. Bordet svigtade under sin börda och prostinnan hade den lilla ovanan att truga mat i folk i all sköns välmening; och den som åt dugtigt gjorde den goda gumman mycken glädje och en heder åt hennes kokkonst, något som prosten sedan fick höra omtalas hela veckan.
Det ytterligare praktiska skälet skulle dertill kunna läggas, att på många orter, der säterierne äro talrika, fjerdingsmans-bestyret f. n. faller ganska tungt på de befintliga skattehemmanen, hvaremot, om detta onus fördelades på alla hemmanen, tungan blefve mycket mindre och upoffringen för säteriegarne derigenom skulle blifva obetydlig eller ingen, under det att vinsten för skatte-hemmansegarne blefve ganska betydlig. Man har vid föreg:de riksdagar anfört, att 14. o. Ad. icke borde medgifva Säteriernas deltagande i detta bestyr, enär man pockade derpå såsom något, hvilket kunde R. o. Ad. aftvingas, och emot ett sådant påstående har R. o. Ad. då ställt sina privilegier. Frågan är nu likväl kommen hit i en helt annan form. Man har erkänt, att R. o. Ad. hade rätt till veto i denna fråga om R. o. Ad. deraf ville sig begagna, och deremot, för frågans lösning, endast vädjat till R. o. Ad:s känsla af billighet så att, frågan om hvad som är rättighet numera bortfallit såsom af alla erkändt, hvaremot sakens billighet och rättvisa qvarstå. Visserligen säger man att betänk, är principlöst upstäldt, emedan det vore orimligt att låta bero på vissa jordägare inom församlingen, alt bestämma, huruvida alla de andra skola få ett onus eller icke. Detta sätt att betrakta frågan, är likväl att upställa den Den 12 Mars f. m. 349 ifrån en oriktig sida. Om nemi. betänk, antages och blifver lag, så blifver följden deraf, att alla inom socknen boende äro skyldiga alt deltaga i fjerdingsmans-bestyret; men att det beror på några vissa af Sockneboerne att bestämma, huruvida de vilja fortfarande utgöra bestyret, endast genom omgång sig emellan, i hvilket fall alla de öfriga blifva fria. Det ligger således icke i några vissas magt att ålägga andra denna skatt; men väl ligger det i deras magt att sjelfve påtaga sig att ensamme utgöra detta onus.
Det var icke längesedan R. o. Ad. utan votering återsände detta Betänk, just i den syftning som Utsk. nu uptagit och på hvilken det grundat sin hemställan; månne det då vore lämpligt att R. o. Ad. nu afsloge denna hemställan. Beträffande den sorgliga målningen öfver lotsarnes tillstånd kan jag icke undertrycka en viss förundran deröfver att nämde personers väl eller ve skulle bero af 9 st. ångfartyg. Om ock så vore, Iror jag dock icke att trafiken är till för lotsarnes skull, utan torde förhållandet snarare vara tvertom. Att lotsar behöfvas är klart men de böra och kunna på annat sätt aflönas. Lättare kommunikations-anstalter är 19:de seklets stridsrop; bör icke då äfven trafiken befrias från alla onödiga hinder? Till dessa räknar jag äfven detta lotstrassel. Jag hemställer till hvar och en som gått med våra oprivilegierade ångfartyg, om icke dessa ofta uppehållas i afvaktan på lots, detta blott i följd deraf att nämde personer veta det fartygen icke få gå dem förutan, hvaremot de alltid sjelfmant erbjuda sig åt de fartyg hvilka icke äro skyldiga att begagna dem. Jag hoppas således att R. o. Ad, måtte bifalla Betänk. 188 Den 2 September. Gr. Mörner: Det är med anledn. af den af Frih. Raab begärda förklaring som jag åstundat ordet. Jag (rodde det kunna förstås af sig sjelf att när man seglar utmed en kust kommer man icke alltid från öpna sjön. Det är endast när fartyg komma från öpna sjön som denna föreskrift gäller att de skola laga lots. Således qvarstår den föreskrift orubbad, och jag tror sorn sagdt är icke att någon förändring deri är vidtagen, annat än genom den bestämmelsen, som förut in praxis egt rum, att betala lotspengar, då lots begagnades, emedan sådana ofta hyrdes för hela resan; men att de skulle frikallas från att taga lots, när sådant var föreskrifvit. Det stod icke i resolutionen, ehuru denna tolkning var gifven åt den.
På samma sätt förhåll det sig med den nåd. skrifvelsen om ersättning till Götheborgs ränteri elc., om afskrifning af arrendet för Mörrums laxfiske; likaså med den om ersättning till Major Krook, och äfvenså i afseende på medlen till bestridande af garnisons-kostnaden i hufvudsten, i hvilket hänseende K. M. ej föreslog något visst belopp, utan öfverlemnade det till R. St. att bedöma och bestämma. R. o. Ad. torde således finna, att, hvad formen beträffar, härvid blifvit fullkomligt iakttagit hvad som, ej allenast vid föreg:de riksdagar varit praxis, utan äfven vid denna riksdag, ej blott af samtliga de öfriga St:n, utan äfven af detta H. Stånd blifvit såsom rigtigt godkändt. Men äfven om så skulle vara, om StatsUtsk. ej skulle hafva rätt att befatta sig med andra K. proposir än sådana som till R. St. blifvit direkte öfverlemnade och sedermera af dem till Utsk:s behandling öfverlåtna, så är dock den nu emot StatsUtsk. i detta hänseende gjorda anmärknm mindre befogad; enär StatsUtsk. haft att behandla en motion af Frih. Alströmer ang:de jernvägars anläggning i Sverige, hvilken är i alla afseenden mycket vidsträcktare än öfverste-löjtnanten Gr. von Rosens nu ifrågavar. förslag, hvilket sednare nemi. omfattar endast frågan om en jernvägs anläggande emellan Orebro och Hult. Allt vidare ordande om denna del af frågan torde vara öfverflödigt, och jag lager för afgjordt, att R. o. Ad. nogsamt inser den ringa halten af de gjorda anmärkmne hvarföre jag anhåller att vi genast må få skrida till sakens afgörande. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, med anledn. af den vändning diskussionen tagit, ansåge sig böra fästa R. o. Adis uppmärksamhet på föreskriften i 90 § R.Fm, enligt hvilken regerings-maktens beslut icke må komma under R. St:s eller deras Ulskis öfverläggning och pröfning, hvaraf följde att den delen af frågan, huruvida K.
Ståndet lade till handlingarne Utskottets anmälan, det sednare alternativet af det uti memorialet N:o 9 framlagda förslaget N:o 1, kommer att, till grundlagsenlig hehandling vid nästkommande riksdag, hvila; 452 Prot.-lltdrag den 5 Augusti 18-51. hvaremot Ståndet, vidblifvande sine förut afgifne gemensamma (ankar om förra alternativet af nämnda förslag samt förslaget under N:o 2, till Utskottet återlemnade desse 2:ne frågor för uppgörande och underställande till Riks-ståndens pröfning af voterings-propositioner för frågornas afgörande i förstärkt Konstitutions-Utskott. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett af Nils Larsson från Jemtlands län ingifvit memorial, rörande åtgärders vidtagande för komplettering af vakante nummer vid Hästjägare-korpsen och Fältjägare-regementet i Jemtland. Den a Augusti. Från Beglöf. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets den 2 dennes på bordet lagda Memorial N:o 21, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-ståndens olika beslut, rörande de uti Memorialen N:ris 7 och 10 afgifna förslag till åtskilliga ändringar 1 Grundlagarna, blefvo de föreslagna voterings-propositionerna af Ridderskapet och Adeln godkända. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 25 och 26 sistlidne Juli på bordet lagda Utlåtande: N:o 65, i anledning af återremiss å Retänkandet N:o 43, med förslag till föreskrifter i afseende å ersättande af upphörd privatbank samt penningerörelsens underlättande i allmänhet, afslog Ridderskapet och Adeln Utskottets Utlåtande, samt ansågs 215 § af nu gällande Banko-reglemente böra oförändrad bibehållas. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets den 30 sistlidne Juli och den 2 dennes på bordet lagda Utlåtanden: