Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan tvifvel föreställde han sig ock vid sin bortgång ur verlden, redan vara tryggad i denna del; hvar och en känner att hab var sparsam och mon om Statens medel: att han sjelf icke ämnade det hans Enkefru skulle deraf understödas, men många mellankomne händelser hafva synnerligen förändrat den oeconomiska ställningen i hans bo; det har blifvit skiftadt; Landtegendomens värde år icke mer hvad det då ansågs vara. Enkefruns andel år behäftad med skuld, revenuen nedsatt; och alltså genom tidernas skiften, utan någons förvållande, en helt annan belägenhet inträffad ån den, som kunde antagas vid hans död. Herr Grefve Adlercreutz’s Enkefru känner, i denna egenskap, sina pligter till sin mans minne, och har haft nog af ödets vidrigheter, för att lättsinnigt, eller utan synnerliga bevekelsegrunder, dertill skola vilja foga hvad sjelfva det nu för handen varande ämnet må för henne innebära bittert och nedslående. Men hon har ock pligter såsom Mor — och har för Adlercreutz’# barn uppoffrat sin sjelfkänsla. På den nu gällande IndragningsStaten finnes pension för en Enkefru, högre än den som af Kongl. Maj:t blifvit för EnkeGrefvinnan Adlercreutz anvist: och äfven efter det att denna Stat sednast blifvit reglerad, hafva pensionärer afgått, som lemna tillgång för ifrågavarande utgift; dervid för öfrigt ingen behöfver frukta vådan af ett prejudicat; emedan jag an - 62 Den 5 Augusti f, m, tar för säkert: att detta Iand aldrig måtte finnas i så usel ställning, att tillgång skulle saknas till biträde för den eller dem, sorn kunde framställa samma gällande anspråk på Nationens erkånsamma uppmärksamhet, som Enka och Barn efter franiledne Herr Grefve Adlercreutz. Jag anhåller vördsamt om återremiss af StatsUtskottets Betänkande, och yrkar dervid, att de i5oo R:dr. Kongl.
(Lika med Utsk:s 7 g.) § 7. (Lika med Utsk:s 8 g.) § 8. Böter som i denna författning finnas stadgade, beräknas i Rmt och tillfalla församlingens fattige. Saknar Utsöknings Bal ken. § 9. Mål ang:de öfverträdelse af denna författning skola uptagas och afdömas af allmän UnderRätt, samt dess utslag i händelse den för brott mot 3 § tilltalade varder åt saken fälld, HofRätts pröfning underställas. Med åtal emot dem, som till läro-ståndet höra, efter ty i 4 g sägs, förfares så som härom särskilt stadgadt är. Äfvensom omedelbarligen förordna. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Det är vågadt att upträda emot den förste värde talaren, sedan han förklarat alla sina motståndare tillhöra Lucifers parti, men det oaktadt vågar jag vara af olika mening med honom. Jag anser det fortfarande vara riktigt att landsförvisnings-straff bibebålles för affall från vår rätta lära, men jag kan icke inse, hvarföre ett affall skall medföra arfsrättens förlust. Jag vill likväl icke nu yttra mig härom, utan instämmer i hvad Hr Tersmeden och Frih. Cederström i detta afs:de yttrat. Hela förslaget är för öfrigt ett upkok på det förslag Utsk. afgaf förra gången. För min del får jag yrka bifall till Domprosten Brings reservation, och anhåller att den, i händelse af votering, måtte blifva kontra-propos. Hvad angår tvisten om landsförvisningsstraffets lämplighet, så får jag först säga, att jag icke anser det vara något straff utan en påföljd. Det heror nemi. i detta fall på individen sjelf, huruvida han kommer alt landsförvisas, hvaremot den som för något annat brott blifvit dömd till landsförvisning, kommer att undergå den såsom ett straff, utan att han genom något sitt åtgörande kan undkomma densamma. Vidare påslår man att landsförvisnings-straffet icke kan verkställas, och att främmande Regeringar icke vilja emottaga personer, som ett annat samhälle icke vill bibehålla bland sig. Jag anser likväl detta endast vara svepskäl, och yrkar fortfarande bifall till Domprosten Brings reservation.
Det finnes likväl en utväg, som, enligt Utskottets åsigt, säkrare än den hittills föreskrifne undersökningen, om skogsoch kol-tillgången, leder till det ändamål, som Utskottet, med bibehållandet af denna undersökning, åsyftat, nemligen den, att, vid anläggande af nya bruk, iagtlages ett visst afstånd från de redan befintlige bruken, och att detta afstånd lämpas så, att det kan anses omfatta de för sistnämnde bruk påräknade skogs-lillgångarne, derföre Utskottet anser sig böra, med frånträdande af sitt förslag om bibehållen beräkning af koloch skogs-tillgång vid nya smides-anläggningar, tillstyrka att denna utväg må i stället begagnas, för att, under öfvergångs-perioden, gifva nödigt skydd åt de redan befintlige verken. Som BergsLagerne af ålder varit underkastade de största reslriclionerne i afseende på slångjerns-smidet, på det de vid malmlagren belägna skogarne måtte förvaras för behofvet vid tackjarns-blåsningen, mäste, under öfvergången till den af Utskottet åsyftade fullkomliga smidesfriheten, inskränkningarne af denna frihet qvarstå större inom Bergslagen än inom andra orter. Hvarje tillökning af smidet inom de orter, der kol-tillgången kan användas för lackjerns-blåsningen, verkar i dubbelt afseende lill lör - Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlels Betänkande, Avo 19 svarande af lackjerns-tillgången för de från Bergslagen aflägsnare bruken, nemligen icke allenast genom den ökade consumtionen, utan hufvudsakligen genom den stegring af priset å tackjern, som måste blifva en följd af kolens fördyrande vid en ökad åtgång deraf inom tillverknings-orten, så att för smidesfrihetens medgifvande inom Bergslagen, äfven der bruken äro grundadé på egna, från bergsbruks-rörelsen afskiljda skogs-lillgångar, måste möta större betänklighet än annars.
Då en sådan tolkning ingalunda öfverensstämmer med Lag-Utskottets afsigt, borde, till förekommande af författningens oriktiga tillämpning, efter mitt omdöme, bestämdt uttryckas, att, sedan Kongl. Maj:t förklarat Lag-Utskottets Betänkandej IV.-o 66, 7 undersökningen böra fortgå, vederbörandes pröfningsrätt, i fråga om den tilltalades häktande, derefter inträder. På de skäl, jag nu anfört, anser jag Lag-Utskottet hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer att för deras del besluta: att genom utfärdande författning varder förordnadt, det ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. 1 § Missgernings-Balken, ehvad den åtalade förbrytelsen blifvit begången genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t, i öfverensstämmlse med Dess Nådiga Bref af den 25 September 1777, förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter vederbörandes pröfningsrätt i fråga om den tilltalades häktande inträder.” STOCKHOLM. Tryckt hos J. G. Lag-Utskottets Betänkande, Nio 67. I §. 67. Ank. till Exp. Utsk. den 2a Juni, kl. ? 2 e, m, B et chile ande, i anledning af väckta motioner om åtgär ders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärenders handläggning i Rättegångsverken. Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottet hänvisat följande, i detta anine väckte, motioner, nemligen : 1:0 af Herr Cederschiöld, Robert Theophron, sorn anfört, att det vore en allman och rättvis klagan öfver den långsamhet, hvarmed rättvisan skipades vid nästan alla Domstolar i Riket. Hofoch Under-Rätterne ansågo sig ej sällan behöfva två år hvardera, för att med slut afhjelpa en sak, och vanligen åtgingo sju till nio år, innan ett tvistemål hunnit af alla fyra
I hvad som rörer penningars insättning för räkning i Vexel-Banken, samt omföring från den ena räkningen till den andra, skall det hittills brukliga Expeditionsoch 1'okföringssättet hufvudsakligen bibehållas, med de förändringar, som blifva en följd af större sedelvaleurernas emottagande lika med Småsedlar uti Bankens Cassör. 8:0 I afseende på detailerna af vexling, expedition och bokföring, uppdrages åt Fullmägtige att vidtaga sådana åtgärder och stadga sådana föreskrifter, som pröfvas bäst Eanco-ll tslcs Memorial, N o ljffc 7 uppfylla det åsyftade ändamålet, samt medföra de säkraste controler. (Uti. Så vidt och enär nödigt Unne», att konstgravur, medelst aftryck af ftåleller Messingsplåtar i nedsänkt eller upphöjdt arbete, till större eller mindre del å de nya Banco Sedlarne må användas, kommer Myntproberaren C. A. 'Broling att antagas i Bankens tjenst med erhållande af någon viss årlig Lön, som Banco Fullmägtige ega att efter omständigheterne bestämitia, och under förbindelse tillika Broling* sida att inöfva de för hans biträde behöfliga arbetare. I texten å de nya Sedelvaleurer, som, enligt föregående §, komma att utgifvas, och hvaraf redactionen öfveilemnas åt Banco-Fullmägtige, skall bestämdt utsättas det qvantum Silfver, som på hvarje Riksdaler, efter vid denna Biksdag lattade beslut, innehålles; börande derjemte i hvar och en Sedel uttryckas, att Sedeln vid anfordran betalas, äfvensom Lagen emot efterapning och förfalskning, jemte den deruti tillika stadgade belöning för upptäckandet, skall åberopas. (1 enlighet med B:co-Utsk. Betänk. N:o lil.) 8 Bnnco-Utsku
Maj:ts Nådiga Proposition; upptager, till .. ., . .. 4,800: Stals-Ulskollels Utlåtande , N',o 64. 5:o. Arrencle-medel af Kungsgårdar och andre Kronolägenheter uppfördes vid senaste stals-regleringen till 45,000 R:dr i penningar och 9,000 tunnor spanmål, med tillsammans 90,000 R:dr. Sorn inkomsten per medium utgjort 42,2(59 R:dr i penningar och 10,796 t:r spanmål, föreslås beräkningen nu till: penningar 42,000: 10,700 l:r spanmål 64,200: 6:o. Silfver-tionde, Myntarelön och Slagskatt upptogs vid förra slats-regleringen till 2,625 R:dr i silfver eller, efter 128 sk. cours, 7,000 R:dr. Sorn denna inkomst de senare åren uppgått lill högre belopp, föreslås den, i Öfverensstämmelse med Kongl. Propositionen, till . . 7:o. Kopparräntan och Slagskatten. Den beräknades senast lill 300 Skiö, sorn utfördes till 39,000 R:dr och föreslås nu, att jemväl upptagas till 300 Sk®, men, på sätt Kongl. Propositionen innehåller, å 133 R:dr 16 sk. Sk®, lill 8:o. Avesta Kopparoch Manufactur-tull beräknades vid senaste slats-regleringen till 3,000 R:dr. Sedan Kongl. Stats-Contoret, uti dess vid Kongl.
Detta förhållande är dock, jag vet det, olika vid olika regementen och skulle jag derföre tro, att om R. o. Ad. anser bevilln. böra utgå efter lönerne sådane som de uti Stat åro uptagne, en återremiss är nödvändig, på det att stadgandet måtte göras så bestämdt, att. anmärkmr från Kammar-rätten för framtiden undvikas. Hr von Hartmansdorff: lag anhåller att få instämma med Gr. af Ugglas. Hvarföre skola icke officerare vid indelta Arméen, likasåväl som andra löntagare, erlägga bevilln. efter deras löneinkomsters verkliga belopp? Kan det vara skäl, att stadga det man skall med indelta officerare upgöra ett slags aversionskontrakt, så att de både i ond och god tid erlägga bevilln. efter ett och samma lönebelopp, under det alt alle andra löntagare måste vidkännas be villn. efter det belopp, hvartill deras inkomster verkligen upgå eller falla? Om hos Kammarrätten göres anmärkn. dervid, att någon icke utgjort bevilln. efter lönens verkliga belopp, så ser jag ej huru Rätten kan undgå förklara honom icke skyldig erlägga bevillning efter lönens rälta belopp. Vilja åter R. St., att bevilln. skall beräknas och utgå efter en normalstat, måste sådant bestämdt utsät tas. Om detta antages för indelta officerare så bör en dylik förmån tillkomma alla embetsman med indelta löner och Bevilln.-förordn. derefter ändras, hvilket vore en orimlighet. Jag tillstyrker, alt R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:s förslag. Hr Printzensköld: Jag kan icke med Hr von Hartmansdorff dela den åsigten, att någon orimlighet skulle upstå, om uti Bevilln.'-förordn. intages ett sådant stadgande, att bevilln. å militärens indelte löner -skall utgå efter deras i normalstaten uptagne belopp. Hvad åter angår stadgandet i den nu gällande Bevilln.-förordn. så har detsamma alltsedan år 1833 varit i Bevilln.-förordn. intaget och dess tillämpning har icke medfört ringaste skada.
Dtn 11 April f. nii Sora jag i det föregående utlåtit mig, e~ mot en hastig re«lisation har jag ansedt öfverflödigt att vidröia Friherre Wirséns svar på de 2:ne första puncferne af Friherre Björnst jernäs itsta Afdelning, men jag öfvergår till den frågan, som rör en ökad Silfverfond, hvilken ökning jag anser vådelig af följande skäl: Sedan man kunnat lyckas uti att genom lån förskaffa sig mera silfver, till Bankens consolidering, så blefve följden, att utom den utvexling som skedde, mot våra egna sedlar skulle äfven ifrån Dannmark och Finland utvexlas allt det upplånta sillret och således ingenting nyttigt blifva följden af hela denna transaction. Friherre Wirséns svar rörande Statsobligationer, är icke nog bestämdt. Jag hade önskadt att få veta Friherrens mening om vår belägenhet är sådan, att de behöfvas, och svaret bör blifva enligt in n tanka Ja. då ändamålet dermed är att lindra våra a 11 för dryga skatter, och anser jag detta medel nyttigt, då sådant med klokhet ut föres. Visserligen borman, i möjligaste måtto undvik», i fredstid att göra Statslån, men då vårt försvar m. m. fordrar ovanliga ansträngningar för att kunna med lugn motse ett ktig får man tillgripa de mest verksamma och mmst creditför'törande mi-drl till ä'damålets vinnande; dock instämmer jag till alla delar uti Friherrens mening, att dessa obligationer böra inskränkas till det oundgängeli - l42 Den I1 April f, m. gaste. Jag anser icke troligt att penningar blifva uppsagde för att derföre tillhandla sig Statsobligationer, ehuru sådant är öfligt i andra länder, men här, till en början, innan man blefve van vid dessa okända credittecken, skulle man ej vara mån att förskaffa sig dem, snarare kunde kanske uppsägning inträffa, för att inköpa Silfver vid actieieckningen i Banken. Således för min del, afråder jag för det närvarande privatas delaktighet i Banken-, det skulle blott uppmuntra till dylika uppsägningar som satte gäldenärer i ännu större förlägenhet, deremot skulle säkert
På det att ingen hädanefter, i saknad af arbetsförtjenst hvarken skal) tvingas att begå olofligt tillgrepp, och derföre ådraga sig bestraffning, eller åläggas tvångsarbete för bristande laga sysselsättning, som icke sjelf genom eget uppsålligt förvållande dertill gjort sig förfallen, eller underlåtit att begagna sig af de förmåner samhället åt honom beredt; på det att så väl fångantalet, som statens utgifter för fångvården skola minskas; samt på det att, så väl utgifterne för fattigvården måtte blifva rättvist fördelade emellan samhällets alla skattdragande medlemmar, som ock denna vigtiga förvaltning så ordnad, att tiggeri på gator och vägar må upphöra men i stället en allmännare trefnad och belåtenhet inträda, har jag uti en till Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm remitterad motion föreslagit, ej allenast att inom hvarje län, genom dess innevånares försorg, skall beredas arbetsförtjenst åt alla länet tillhörande personer, som till erhållande deraf sig anmäla, och nödtorftig vård åt sådane kraftlöse nödlidande, som icke kunna genom arbete förtjena sitt uppehälle, utan äfven att d& medel, som erfordras för de fattiges underhåll, skola utgifvas, antingen af staten, hvilket jag anser vara rättast, eller ock af länet, i st. f. att de nu särskildt erläggas af hvarje socken för sig; och har jag uti detta milt förslag sökt att emot alla missbruk uppställa tillfyllestgörande garantier genom de deruti förekommande bestämmelserna : att arbetslönen skulie blifva mindre än hvad annan fri arbetare kunde påräkna; att arbetslönen ej skulle utgå kontant, utan in natura; samt alt den, som komme i åtnjutande af underhåll, ovillkorligen skulle, efter sin förmåga, genom arbete derföre lemna valuta.
Domstol emot alla chicanens och advocaturens invändningar försvara en äganderätt, som gällande *) Äfven den tid då Kongl. Maj:t, såsom högsta Målsman öfver alla fromma stiftelser, tillät skatteköp å hospitals-, kyrkomed flere sådane hemman , tillföll skatteskillingen dessa fromma stiftelser, såsom ägare, och voro de till iakttagande anbefallda former vida strängare, än vid försäljning af Kronan tillhöriga hemman. (Se 1723 års Skatteköps-förordning, 6 SO **) Här torde vi igenfinna Utskottens oegentliga parter, en institution, som dock Sveriges Lag lärer finnas jäfva. Den 10 September f. m. 25 Lag berättigat honom att anse för oklan d erli g *)? *) Man torde härvid invända, att tillämpning endast kunde ifrågakomma mot kyrkor, oell sådane stiftelser, hvilkas på lag grundade rätt föga ligger egoismen om hjertat, men grundsatsen en gång antagen, blifver dess tillämpning äfven mot enskilte en consequent följd. Skulle man väl då kunna neka en frälseåbo, sorn under påstående, att dess hemman rätteligen vore Krono, derå sökte, genom skatteköp, åtkomma äganderätten, att vid vederbörlig Domstol — densamma pröfva och undersökay — och månne efter en långvarig rättegång, åboen, som föranlcdt den, men ej ens såsom egentlig part kunnat uppträda, kunde åläggas annat ansvar än afslag å dess skatteköps-ansökan ? Det vill säga, till denna skulle alltid mana honom möjligheten att kunna vinna något med säkerhet alt aldrig kunna förlora. Såsom ett bevis, huru åtminstone lika skengoda grunder för en sådan ansökning kunde uppsökas, som för skatteköp å Halländska kyrkohemman, vill jag anföra ett exempel, hämtadt från samma provins. Under den tid Svenska Kronan endast ägde besittningsrätt af Halland på viss tid, och således var skyldig att hålla Jura majestetica oförminskade Danska Regeringen tillhanda, för det fall, att denna ville begagna sin inlösningsrätt, fästades vid försäljning af Kronohemman till frälse vilkoret af återlösningsrätt å Kronans sida.
Beträffande frågan om förhöjning af de på institutets stat upprörda anslag, hade Kanslers-embetet anmält, att den nuvarande staten upploge åtta Professorer, hvilka i lön åtnjöle, de fyra äldre 4,000 och de fyra yngre 5,500 R:dr, tre extraordinarie Professorer hvardera med lön af 1,500 R:dr, sju Adjunkter, af hvilka fyra med 1,500 R:dr och tre med 1,000 R:dr i årlig lön, en Amanuens i Pediatrik med 600 R:dr i arfvode, för den person, som förvaltade bibliothekarie-, sekreterareoch arkivarie-befatlningarne, 600 R:dr såsom arfvode, för två Vaktmästare 450 Ridr årlig lön för hvardera, samt för vård, underhåll och förökande af bibhothek, samlingar, inventarier in. m., äfvensom för husets underhåll, eldning, lysning m. m. 4,812 Ridr 58 öre; och hade Kanslers-embetet, under hemställan, huruvida professionen i Materia-medica för framtiden borde qvarstå vid institutet eller efter nuvarande innehafvarens afgång indragas, till Kongl. Majils pröfning öfverlemnat, om tillräckliga skäl förelunnes för bifall lill den sökta tillökningen i prolessorslönerna samt i öfrigt tillstyrkt, att lönebeloppen måtte höjas för de extra-ordinarie Professorerne till 2,500 Ridr och för fem Adjunkter till 2,000 samt för tre Adjunkter förblifva vid nuvarande högre beloppet 1,500 Ridr; att arfvodena för Amanuenserne kunde bestämmas sålunda, alt de tre, som voro anställda vid kliniken för barnsjukdomar samt vid Medicinska oell Kirurgiska klinikerna, erhölle 600 Ridr och de tre öfrige 550 Ridr hvardera eller lika med universiteternas Amanuenser; alt
Saken vore då, åtminstone inom detta Stånd så tydligt påpekad vara dess önskan, att jag äfven för min del är öfvertvgad det K. BI. och Dess Regering skola foga nödiga anstalter för att få den genomdrifven. Jag förenar mig med Hr Brakel. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Den fråga som nu sednast blifvit väckt är utom allt tvifvel af stor betydenhet för bevarandet af den dyrbara materiel som finnes i Carlskrona, dyrbar i egentlig bemärkelse och dyrbar för den del den måste taga i fäderneslandets försvar. Frågan har dock icke alldeles varit lagd åsido; redan på 1820: ta let upgjordes förslag till befästande af Carlskrona och dertill ledande avenyer af framlidne Gr. Sparre. Befästandet kom icke då till utförande, men jag tror att K. BL i Sin till R. St:r vid denna Riksdag afgifne Propos. äfven vidrört Carlskronas befästning från landsidan; ehuru dertill icke finnes något särskildt anslag föreslaget. I fall R. o. Ad. anser en underd. skrifvelse böra aflåtas, så kan visserligen dertill vara ett skäl derutinnan att R. o. Ad. sålunda uttrycker sin åsigt, men jag har anledn. förmoda att denna sak redan är inom Regeringen påtänkt och sannolikt vid en blifvande Riksdag kommer till tals genom Propos. från K. BI. Till denna förmodan hemtar jag skäl af yttrandet i det prot. som var bilagdt den denna Riksdag aflemnade Nåd. Propos. om 4:de IIufvudTitelns anslag. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han innan öfverläggningen afslutades, ansåg sig böra anhålla att Hr Brakel måtte närmare bestämma den propos., som af honom önskades. Då Gr. Löwenhjelm först hade ordet, hade Gr:n i allmänhet yrkat att R. o Ad. icke måtte bifalla denna punkt. Sedermera hade Hr Brakel förordat en Den 6 Februari.
Prot. 18/7—1818. 4äteSämI; N:r 39; 40.' 3°6 StatsUtskvllets Bétänhatideti* ning af hvad liär ofvanföre blifvit uplyst, anmärka, att Rikets Höglofl. Ständer, så väl vid 1812 som 1815 års Urtima Riksdag, såsom ett föregående vilkor för blotta pröfningen af de väckte ersättningsanspråken, stadgat och afgjort, att förlusterne till deras beskaffenhet och belopp borde vara utredde; inen till hvilken utredning, Rikets Höglofl. Ständer icke åtagit: sig, att på något sätt medverka. Och då, i an. seende till felande utredning, saken är uti samina skick, som vid 1815 års Urtima Riksdag, anser StatsUtskottet sig icke kunna för det närvarande afgifva annat Utlåtande, än det, som, vid nyssnämnde Riksdag, af dåvarande Statsutskott meddeltes och af Rikets Höglofl. Ständer godkändes, att nemligen Motionerne nu icke kunna till pröfning uptagas, helst det synes icke böra kunna komma i fråga, att Rikets Höglofl. Ständer skulle vidtaga någon åtgärd, till utredande ► af enskilde Personers, blott i allmänhet, upgifne ersättnings-anspråk, och det så mycket mindre, som ett sådant steg likasom skulle innefatta ett erkännande att förlusterne, till större eller mindre del, borde af Staten godtgöras. Hvilket Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm den 12 Februarii 1818- iN:r 94- Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Betänkande, i afseende på Herr f. U. IVin b e rg s Memorial om Statslftshottets Betänkanden. Lånrättighet i Manufaktur-Disconteti för Skepps Warfs ägare.
Till den bal hos Deras Maj:ter Konungen och Drottningen, sorn kommer att gifvas Onsdagen den 28 Januari 1863 kl. ^ 9 Den 28 Januari. 235 e. m, hvartill uppgången blifver i vestra slottshvalfvet 2 tr. upp, och inkörning genom södra hvalfvet till det vestra, då souper, för dem som icke äro särskildt tillsagde, serveras i f. d. EnkeDrottning Desiderias matsal, östra hvalfvet 1 tr. upp, kl. A 12 och hämtning kl. 12, dervid klädseln är stor uniform med banden utanpå rocken och hvita underkläder för dem, till hvilkas uniform sådane höra, får jag äran anhålla att genom Hr Gr:s o. Landtnäs försorg blifva inbjudne samtlige till Högfl. R. o. Ad. hörande ledamöter jemte sekreteraren. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utsk:ts den 21 och 24 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 32, i ani. a( K. Propos. om anslag till försök för utrönande af dels så kallade pansarplåtars af Svenskt jern förmåga att emotstå skott och dels lämpligaste konstruktionen af refllade gjutna jernkanoner till fartygs bestyckning m. m.; N:o 33, i ani. af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel åt Länsmannen J. Sandqvist, till gäldande af den på länsmansbostället Grillby N:o 3 belöpande skifteskostnad; N:o 34, i ani. af väckt motion om anvisande af medel till Westerbottens läns pröfnings-komité, såsom tillskott för bestri dande af de i 76:te §:n bevillnings-stadgan omförmälda utgifter; samt N:o 35, i ani. af väckt fråga ang:de ombyggandet af östra flygeln af R. St:rs hus. Upplästes följ:de från Hr Stats-Rådet och Chefen för K. Finans-l)ep:tet till Hr Gr. o. Landtm, aflåtna skrifvelse: K.