Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid, och då det icke medhunnits att iordningställa dessa handlingar inom så behörig tid, att Konungens Befallningshafvande kunnat för denna vägomläggning göra anmälan om statsbidrags erhållande vid innevarande riksdag, men undersökning af den föreslagna vägsträckningen och densammas affattande på karta nu är verkställd samt tvänne alternativa kostnadsförslag upprättade — det ena uppgående till ett belopp af 38,487 R:dr, det andra till 37,483 R:dr R;mt —, så och då ifrågavarande vägsträcka är belägen på genaste vägen från Göteborg till länets norra trakter och således äfven till grannriket Norge; då postskjuts går denna väg fyra gånger i veckan; då denna väg är mycket befaren, synnerligast de tider af året, då ångbåtsfarten upphört; då vägens oländighet är till stort men för reservskjutsskyldige, som, då väglaget är djupt eller då de lifsfarliga backarna med is äro belagda, ändock måste utgöra den betungande och ofta hästar förstörande skjutsen; då för kringboende jordbrukande allmoge det dessutom är en verklig nödvändighet, att backarna blifva borttagna, enär vägen för flera härader är den enda kommunikationsled, der dessas produkter kunna för afyttrande forslas, synnerligen som jordbruket i nämnda härader på sednare åren mycket förkofrats och synes vara i ett jemt stigande, och då staden Kongelf, dit häradernas produkter vanligen föras, blifvit en icke ringa exportort för spanmål: — vågar jag, på mina komitenters vägnar anhålla, det antingen Rikets Ständer nu af tillgängliga statsmedel behagade anvisa ett i proportion till kostnadsförslaget tillräckligt anslag till denna nödvändiga vägomläggnings verkställande; eller ock, att Rikets Ständer, i fall särskild anslagssumma af dem skulle vid denna riksdag bestämmas till vägförbättringar i allmänhet, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrka, att. vederbörande kommuner inom Inlands Södre och Nordre härader, vid fördelning af detta anslag, må komma i åtnjutande af så stort bidrag, att ifrågavarande vägomläggning kan af dem verkställas. Om remiss till vederbörligt Utskott, anhålles vördsamt. Stockholm den 11 November 1865.
Detta säger Herren Herren: Lägg bort hatten, och tag af kronona; ty der skall hvarken hatt eller krona blifva; utan den sig upphöjt hafver, han skall förnedrad varda, och den sig förnedrat hafver, han skall upphöjd varda. Jag skall göra den kronona till intet, till intet, till intet; tilldess han kommer, som henne hafva skall; honom vill jag gifva henne. Och du menniskobarn, prophetera, och säg: Detta säger Herren Herren om Ammons barn, och om deras försmädande, och säg: Svärdet, svärdet är utdraget, att det slagta skall; det är uppfäjadt, att det dräpa skall, och skall blänka; Derföre, att du lät säga dig falska syner och lögnspådom, på det du ock skall öfvergifven varda ibland de ogudaktiga slagna, hvilkom dagen kom, då missgerningen till ända kommen var. Och om det än uti skidona igen instunget vorde, så vill jag dock döma dig, på det rum der du skapad äst, och i det land der du född äst; Och vill utgjuta mina vrede öfver dig; jag skall uppblåsa mine grymhets eld, och öfverantvarda dig sådana menniskom i händer, som bränna och förderfva kunna. Du måste varda eldenom till spis, och ditt blod måste i landena utgjutet varda, och man skall icke mer tänka uppå dig; ty jag, Herren, hafver det talat. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, vill du icke straffa den mordiska staden, och hålla honom före all hans styggelse? Säg: Så säger Herren Herren: O du stad, som utgjuter dinas blod, på det din tid skall komma, och du, som afgudar gör när dig, på det du skall orena dig. Du förbryter dig på det blod, som du utgjuter, och orenar dig uppå de afgudar, som du gör, dermed du låter dina dagar nalkas, och beställer att din år komma måste; derföre skull jag göra dig till spott ibland Hedningarna, och till hån i all land.
Sedan voter:s-propos:o numera blifvit obehöflig, samt lagd till handlingarne, kommer naturligtvis den nu föredragna slutliga hemställan att förfalla, men den innefattar likväl en så stor orimlighet, att jag icke kan■ underlåta att emot densamma nedlägga min protest. Det skulle nemi. genom denna hemställan hafva berott på de öfriga Stånden att besluta, alt R. o. Ad:s mening skulle låta så eller så, möjligen emot R. o. Ad:s eget beslut. En dylik framställning innesluter uti sig en så slör orimlighet, att densamma, ehuru den, lagd lill handlingarne, nu icke föranleder till någon ålgård, dock, enl. min tanke, icke borde lemnäs oanmärkt eller med tystnad förbigås. Frih. Raab: Jag lyckönskar Gr. Lagerbjelke, som fått tillfälle lill att göra en anmärkn. emot Särskildta Ulsk. Om R. o. Ad. erinrar sig, har Ståndet sjelft åt Ulsk. updragit alt efterse, det inga redaktionsbrister mätte förefiunas, samt alt desamma afhjelpa. Att ett dylikt redaktionsfel skulle upkomma, om ordet ”tillsyningsman” blefve qvarstående, torde Gr. Lagerbjelke finna. Jag inser ganska väl, att det lämpligaste förfaringssättet hade varit att inbjuda R. o. Ad., men som Utsk. ansåg det icke utgöra någon förändring i sak, ulan endast innefatta en rättelse i redaktionen, trodde Utsk. sig böra Den 3 November f. m. 267 tillvägagå på säll sorn skett. Saken fört jon ar i öfrigt icke att tala om, och hade helt säkert icke ådragit sig Dagön upmärksamhet, så framt icke en reservant upträdt i frågan. Gr. Lagerbjelke:
För öfrigt kan man visserligen från den skildring, som motionärerce gjort af Landshin, lätteligen komma till den åsigt, att hvarje makt är farlig i deras hand, men något stöd af erfarenheten lärer väl ej för skildringarne kunna åberopas. Jag vill icke vidare uptaga tiden med att besvara de öfriga mot 66 §:n gjorda anmärknir, utan tillåter mig blott att uptaga det af Hr Dalman gjorda inkast emot Landshmes rätt att förelägga domare vitén. Denna rättighet är i Instruktin inskränkt till de fall, då domare underlåter att till Landshin insända sådana handlingar, derpå Landshins eller hans underordnades embetsåtgärd beror, t. ex. saköreslängder; och ett sådant insändande, som redan förut var genom ett särskildt K. Bref och HofRmes derpå grundade Universaler föreskrifvet, kan icke hänföras till domare-åtgärder, utan är endast ett embetsåliggande, som blifvit till domrame öfverlemnadt, emedan det icke finnes några andra tjenstemän, åt hvilka det kunnat lämpligen updragas. Jag kan således icke finna, att domaren derföre skulle blifva Landshins »underdånige tjenare», lika litet som jag i allmänhet tror, att man blifver en persons Den i April e. m. 153 underd. tjenare derföre, att denne har rättighet att framtvinga fullgörandet af ett åliggande. — Jag har f. n. ej något vidare att tillägga, utan yrkar blott bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Efter det uply sande anförande Hr von Troil, afgifvit, har jag föga att tillägga. Då jag deltagit i behandlingen af detta ärende inom Utsi;., torde jag likväl böra yttra några ord. Hr Dalman har i sin motion antydt, alt §:n 66 i Landsh:gelnstrukt:n skulle vara besvärande för den som vore ömtålig om sin sjelfständighet. Det är just denna ömtålighet som varit egentliga orsaken till det klander af den nya Inslrukt:n, som från vissa håll låtit höra sig. Men jag vågar påstå, att denna ömtålighet är falsk och obehöflig.
Sök dock icke för ro skull att lösa hennes vrede, du vet icke hur den kan ge smärta. Och så är det slut med min saga. Liljekonvaljen. Har du sett den största och skönaste bro, som leder öfver ett vatten? Har du kunnat stå deruppe, högt på den ej mycket mindre än en mil långa bron, upprätt och djerf och utan att svindla sett ned i djupet å ömse sidor, i det kristallklara vattnet; eller har du svindlande gripit fast omkring en stödjande vän, starkare än du, för att icke åt någondera sidan nedstörta i den skimrande grafven? När i fordomtimma Den Gamle hade sjungit fram det vida Suomensaari, hade utstrött dess tusen sjöar och sjungit fägring öfver hela landet, och de vida Saimavattnen med uddar och sund lågo speglande för hans blick, då log den gamle gladt; men han sade: "Långsamt röres redan den gamle, långsamt röras ock Suomis män, de springa ej som haren, de skutta ej som ikorrn, lång är vägen rundt om sjön, bro behöfves", och se: nu sjöng han Pungaharju det sköna, öfver Puruvesis vatten det klara. Har du sett björkarna och granarna som vexa öfver hvarandra på brons båda sidor? Icke vexa de dock på hvarandras toppar, fast det ser nära så ut, der de stå i branten öfver hvarandra. Har du, bedragen af vattnets klarhet, velat plocka de blänkande hvita stenarna och musslorna i sjöns botten, der de ligga på flere alnars djup under vattenytan? Nära midten af näset står en björk, den står der så glad och blickar öfver den vida sjön. En sakta vind far öfver åsen; den lyfter björkens mjuka, behagfulla grenar; behagsjukt böjer sig den smidiga ljusgröna björken och strör sitt blomstoft än på ena än på andra sidan af höjden, ned i det glittrande vattnet, der små silfvermoln segla på det blå djupet, en himmel nere, spegelbild af himmeln ofvan.
Kommitlerade och Under-styrelsen hafva ansett advokat-fiskalen böra hänföras till andra tjenstegraden, dervid Under-styrelsen tillika erinrat, att då det ålage advokat-fiskalen, bland annat, att emottaga remisser dels till utlåtande och dels för verkställighet från ej mindre Under-styrelsen, än ock Igne-kansliels kommissarier gemensamt, det lika litet inom Banken, som annorstädes, syntes vara lämpligt och med god ordning förenligt, att advokat-fiskalen tillhörde samma tjenstegrad, som ledamöterne i nämnde auktoriteter. Jemte det Utskottet skolat upplysa, att advokat-fiskalen redan år 1830 uppflyttades till den tjenstegrad, eller högsta graden, han sedermera oafbrutet tillhört, har Utskottet funnit så många och talande skäl förekomma för advokat-fiskalens bibehållande i nämnde tjenstegrad, att Utskottet icke kunnat instämma i hvarken den af Kommitlerade och Under-styrelsen sålunda yttrade åsigt, eller uti det af Fullmäktige afgifna förslag, hvarigenom advokat-fiskalen blifvit hänförd till särskild grad, emellan den ira och den 2:a. Utskottet torde i detta afseende endast böra lästa uppmärksamhet derå, att advokat-fiskalen omedelbarligen redovisar inför Rikets Ständers Banko-Utskott och Revisorer; alt han är Banko-verkets representant vid högre och lägre domstolar samt både skyldig och berättigad alt uppträda såsom aktor äfven mot Under-slvrelsens ledamöter, i fall af förseelser .eller underlåtenhet vid fullgörandet af dem åliggande göromål, samt att, då förbudet att innehafva ordinarie tjenst utom verket äfven skulle Banko-Utskollels Uelänkandc, JV? (>J. komma att utsträckas till Advokat-fiskalen, det kan befaras, atl Banken, i händelse Advokat-fiskalens anseende skulle genom nedflvttning till en lägre tjenstegrad nedsättas och inkomsterna för honom derefter lämpas, skulle komma alt på platsen sakna en sjelfständig och fullt skicklig person.
Seraphimer-Lazareltet med 10,000 R:dr; och återstoden bar, jemlikt ofvanåberopade, af Eders Kongl. Maj:t i Nåder lemnade föreskrifter, användts för uppmuddring af cle till Ulfsunda-fjärden ledande vattendrag; - 105 drag; varande deröfver räkning förd under namn af Mudder-Conto, hvarå blifvit upptagne: Utgifne Summor: Deremot hafva influtit: År 1834* Af Finska Tolagsmedlens besparingar : 6,000. sedan af Finska Tolagsmedlen, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, förut utgått till Carlbergs Canal-arbetets bekostande 6,313 R:dr 32 sk. , 1835. Af Dito 1,600. — _ „ i836. Ifrån Stats-Yerket, i följd af ofvanåberopade Kongl. Bref af den 16 Juni 1831 4,700. — _ „ 1837. Af Finska Tolagsmedlen . 2,000. — . Hvarefter äro balancerade, såsom fordran, att godtgöras af Finska Tolagsmedlen 35,296: 2. 5. hvilken fordran upptages ibland Stadens tillgångar vid 1837 års slut Summa B:co R:dr 49,663: 32. 8. Hvarförutan för Materialier till samma arbete äro utbetalde: År i834 * * * * 1,619: 24* — „ i835 „ i836 • 1,899: 20. — 1837 65o: 32. — lillsammans B:co R:dr 12,800: 22. 8. hvilka utgifter blifvit uti Stadens Hufvudböcker upptagne i de för publike byggnader utförde summor, men i sjelfva verket och rätteligen öka ofvanupptagne 35,296 R:dr 2 sk. 5 rst. till 48,096 R:dr a5 sk. 1 rst. B:co.
Uti den ärfda representationsrätten, till hvars utöfning adelsmannen måste sjelf bekosta sitt underhåll å riksdagsorten, jemte sin resa till och ifrån riksdagen, har jag aldrig funnit någon fördel, hvarken för Ståndet i allmänhet, eller för adelsmannen enskildt; och innebure afsägelsen ingenting annat, än en sådan inbillad fördel, så skulle jag vara den förste att deruppå ingå; men, då jag deremot besinnar de fordringar, som tillhöra vårt monarkiska regeringssätt, nemi. att till säkerhet för konungamaktens oberoende af den democratiska massans makt , äfvensom till säkerhet för nationen att icke vexeras af ett despotiskt mångvälde, måste ovillkorligen i representationen finnas en mellanmakt, som genom sin återhållande kraft afleder bådas naturliga inkräktningsbegär; och då jag derjemte besinnar omöjligheten alt i Sverige åstadkomma någon annan pålitlig återhållande kraft än den, som nu är anförtrodd Adeln och PresleSt. gemensamt; så kan jag, i den öfvertygelsen att denna kialt ensamt qvarblifvande hos PresteSt. skulle vara för svag att motsvara ändamålet, icke betrakta den ärftliga representationsrätten annorlunda än såsom en nödvändig förpligtelse till samhället, så länge det vill behålla sitt monarkiska regeringssätt mera än till blott namnet; och denna förpligtelse står i min känsla så helig, alt jag skulle anse mig förråda milt fädernesland i den stund jag vore nog feg att densamma öfvergifva. Beträffande det sätt, hvarpå R. o. Adts representation nu utöfvas, så är jag vida skiljd ifrån att vilja dess fortfarande. Jag anser Ståndets pligt till nationen ovillkorligen fordra att deri vidtaga rättelser; och jag föreslår alltså, att vid representationsrättens utöfning må fästas såsom villkor: Jto att adelsmannen visar sig äga en inkomst af minst 1000 l:dr b:co, af egendom eller industri, eller i lön af innehafvande embete; 2:0 visar sig hafva undergått någon offentlig examen, vittnande om kunskaper och bildning; 3:o att hafva uppnått en ålder af 3o år; hvartill jag fao önskar må komina ett fullkomligt afskaffande af rättigheten att gifva och begagna fullmakt till representation.
Anmäldes till bordläggning ett från Const.Utsk. inkommet mern. N:o 21, med förslag till voler:spropos:r, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut ruride de uti mem:n N:o 7 och 10 afgifne förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då ett snart afgörande af detta mål kan vara af inflytande på riksdagens slut, vågar jag vördsamt hemställa, att det måtte upföras främst på föredragmslistan för nästa plenum. Uppå af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, i anledn. häraf framställd propos. beslöts att Coust.Utsk:s nu bordlagda mern. N:o 21 skulle upföras främst å föredragmslistan för nästa plenum. 58 Den 2 Augusti. Vidare anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne ullåt:n, raein, oell betanien, nemi. från Stals-Utskottet: N:o 274, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de bildande af en fond till understöd för afskedade Folkskolelärare; N:o 275, i anledn. af K. M:s till R. St. aflåtna nåd. skrifvelse, ang:de inqvartcringsskyldigheten i Stockholm; N:o 276, i anledn. af K. M:s nåd. remiss till StatsUlsk. af underd. ansökan om nedsättning uti eller befrielse från det för indragne Korporalsboställe! Astorp bestämda arrende; N:o 277, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de försäljning och utbyte af Christianstads f. d. fästuing tillhörande mark; N:o 278, i anledn. af väckt motion om de s. k.
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma behandling remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län anfört, att det sätt hvarpå lägre PoliceEmbetsmän och betjening inom vissa Städer förforo med Allmogen, syntes påkalla administrationens uppmärksamhet, så att de ordningsstadgar, sorn af Städernes egna styrelser utgåfvos eller de allmännare författningar, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utfärdades, ieke måtte blifva af den beskaffenhet, att de snarare gåfvo anledningar till prejerier och mutor, än beredde offentlig säkerhet eller beqvämlighet; i anledning hvaraf Motionairen yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kgl. Maj:ts Befallningshafvande matte anbefallas att infordra och genomse alla de Ordningsstadganden i Policeväg, sorn af Städernes Policestyrelser blifvit för allmänheten utfärdade, samt deruti meddela rättelse, i händelse desamma skulle befinnas innebära sådane föreskrifter, att de med skäl kunde anses mindre nödiga för allmänna ordningen; men deremot lemnade tillfälle att förleda, och med hotelse om häktning, skrämma samt medelst vitén utarma den ringare classen; hvarjemte Motionairen, under förutsättning, att i en del förbrytelser emot Police-författningar icke kunde ligga något så vigtigt, att personens häktande eller hans hästs och åkdons qvaihållande, som ofta för egaren medförde stora förluster, kunde anses nödige, då saken i allt fall skulle inför Police-Domstolen instämmas och afgöras, hemställt att en sådan medfart i de fall, der verklig missgerning ej bomme i fråga, icke måtte vara Police-tjenstemännen tillåten.
— Tänk sju Jag lutade tände mig mig här en ny verkligen O c h så började En P. var S. min eller o m det vän V. S. cigarr. inte å Kasinoteatern i K ö p e n nu be— har med ute. hamn. » vän i o c h kikare teaterkikare n. b. — jag min på ut kvämt tillbaka, i min stol södra snälltåget till M a l m ö skref er, mil skärgården. för artigt den alldeles Handskar Så det. — fastän den talar och att uppträda som gäst Men damer? o c h sånmed ovanligt äfven kan spela en många omtyckta afrest ty så- uppfinning så har — verkligen ett fantasi tystade skådespelerskan gerskan hennes Fantasi är en utmärkt talangfulla o c h hufvudstadens var • — talade teater följande: min lifligt den kvällen. jag jag i Damig: O c h nu hade hon r e s t! ner m e d tänd lampa och läste untill livar är livar Mitt — • den ångbåten dande in som vid — riktigt hvitmålade Ja, jag har sedan sådan bläckstreck ropade biografi? inSå k o m o c k så f ö r några med ett » Daniel, efter, finns. hvilket — biografi! » världen. Ja, brefven också — men från Berg utsökt lifregementets Svea hofrätt det. parkett — dragoner, o c h här o c h där, som en rosenknopp in I DU N 298 1895 Blott j a g mig själf k a n öfvervinna, A l l min nöd skall en ända finna. Freidank. stucken i knapphålet, eller två. en förtjusande ung dam O c h när ridån gick upp, passerade Offenbach, Millöcker, Suppé, Strauss och H e r v é revy. D e t var glada melodier, som smekte örat, roliga repliker, som kittlade skrattmuskl e m a o c h ungdom o c h skönhet, som bländade ögat. Framför alla andra var det en af aktriserna, som fängslade mig.
Salige varden I, då menniskorna hata eder, och afskilja eder, och banna eder, och bortkasta edart namn, såsom det ondt vore, för menniskones Sons skull. Glädjens och fröjdens på den dagen; ty si, edor lön är mycken i himmelen; sammalunda hafva deras fäder ock gjort Prophetomen. Men ve eder, som rike ären; ty I hafven edar hugnad. Ve eder, som mätte ären; ty I skolen hungra. Ve eder, som nu len; ty I skolen gråta och sörja. Ve eder, då alla menniskor lofva eder; ty sammalunda hafva ock deras fäder gjort dem falska Prophetomen. Men eder, som hören, säger jag: Älsker edra ovänner; görer dem godt, som hata eder; Välsigner dem som eder banna, och beder för dem som eder orätt göra. Den dig slår på det ena kindbenet, dem håll ock det andra till; och den dig tager mantelen ifrå, honom förhåll icke heller kjortelen. Hvarjom och enom, som något begärar af dig, honom gif; och af den, som dina ting tager ifrå dig, beds intet igen. Och såsom I viljen att menniskorna skola göra eder, görer ock I dem sammalunda. Och om I älsken dem, som eder älska, hvad tack hafven I derföre? Ty syndarena älska ock dem, af hvilka de älskade varda. Och om I gören dem godt, som eder godt göra, hvad tack hafven I derföre? Ty syndarena göra det ock. Och om I lånen dem, der I hoppens få något igen, hvad tack hafven I derföre? Ty syndarena låna ock syndarom, på det de skola få lika igen. Utan heldre älsker edra ovänner, och görer väl, och låner, förhoppandes der intet af; och edor lön skall vara mycken, och I skolen vara dens Högstas barn; ty han är mild emot de otacksamma och onda. Varer fördenskull barmhertige, såsom edar Fader ock barmhertig är.
99 att stadga vitén i politie-mål vara inskränkt till de fall, då något ansvar uti lag eller författningar icke vore bestämdt, af anförde skäl i underdånighet hemställt, att till befrämjande af ändamålet och ordnings vidmakthållande ej allenast de uti vissa politie-mål stadgade böter måtte ökas till ett emot förändradt penningevärde svarande belopp, utan ock ansvar uti andre dylika fall utsättas, etc.» Hvad här säges om K. Bfhtdes rätt att stadga vitén, har man velat upphöja till rang, heder och värdighet af förut befintligt lagstadgande, och skulle det, såsom Gr. Mörner sade, vara ord för ord infördt i 1855 års instruktion. 1 detta Bref förekommer emellertid ingenting derom, att K. Bfh:de, för handhafvande af sina åligganden, eger att för sådana fall, der ansvar icke är i lag bestämdt, vite stadga. Genom stadgandet i 10:de §:n landshöfdinge-instruktionen har ett så vidsträckt fält blifvit öppnadt för godtycket, att, såsom jag i mitt förra anförande yttrade, K. Bfh:de tagit sig före att åsätta vite t. o. m. för fullgörandet af hvad lagen bestämt, och sålunda göra till brott hvad som icke är brott. Denna rättighet länder dock, enligt min tanka, hvarken Konungamagten eller dess Blh:de till styrka, och jag ber att få citera ett exemp., som visar huru Konungens Bflr.des åtgärder i berörde hänseende blifvit ogillade. Sedan N. N. Härads-rätt fällt åtskilligeN. N. socknemän att, för försummelse med iståndsättandet af en b:o, ej mindre, efter 25 Kap. 11 § Byggn.-balken, hvardera plikta en rdr, än ock särskildt fem rdr efter Konungens Bflvdes i N. N. län den 10 Nov. 1813 utfärdade kungörelse; så har Götha Hofrätt genom Utslag den 17 Juni 1817 förklarat berörde vitesförbud vara stridande mot lag och K.
P r o f e s s o r B o t t i g e r skref i sin minnessång öfver E k m a n: * » Hon, som älskat uti lust och nöd, Hon, hvars öga log, fast hjärtat blödde, Hon, som rosor kring hans törnen strödde, Hon, hvars svaga arm gaf honom stöd, Hon har slutat nu sitt sköna kall, Aldrig mer hon vakar vid hans läger, Ingen mer att stödja nu hon äger, Och hvem är, som henne stödja skall? » F ö r s t ö f v e r t o g h o n nu vården af en sjuk bror, som k o r t f ö r u t blifvit änkling o c h f ö r hvars barn o c h h e m h o n fyllde en m o d e r s o c h husmoders plats. I DU N 1894 b a r n d o m o c h de g a m l e återflyttades genom hennes lifliga berättelser till längesedan förflutna tider. v. Krsemer, ett skaldebref till h e n n e, h v a r i det b l a n d annat heter: » Jag gratulerar till så sällspord lott Som din, att snart nå upp till nittitalet! Det enda är, att » nitti » låter galet, När man, som du, alltjämt är ung till sinnes Och allt med fotografisk trohet minnes. De längst förflutna tider du besvärjer, Strax rullas taflor upp med lif och färger. H e n n e s ofta upprep a d e b ö n därunder var d e n n a: «Gör mig tålig, stilla, trogen, Och när frukten helst är mogen, På din vink den falle af! » Den 10 j a n u a r i innevarande år fick hon o c k, v i d d e n h ö g a åldern af n å g o t öfver nittio år, såsom en m o g e n frukt falla i sin Förlossares armar. Några ord om kvinnor och kvinnoarbete. Af Mathilda Lmujlet. et har blifvit sagdt, att de lägre klassernas kvinnor hafva lärt sig arbete och därför arbeta de också samvetsgrant och plikttroget.