Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. hafva visserligen äfven vid denna riksdag beviljat en ytterligare tillökning i merberörde anslag; men då densamma endast uppgår till 62,000 r:dr eller det belopp, K. M. uti dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof äskat, så anser jag mig äga all anledn. befara, att, i stället för besparingar å 8:de hufvudtiteln, äfven hädanefter alltjemt ökade brister på densamma skola uppkomma, — en åsigt, som R. St. jemväl synas hysa, enär de inför K. M. förklarat, att de väl ansågo den nu beviljade tillökningen understiga, hvad behofvet under förra åren utgjort, men då K. M. för detta ändamål icke fordrat mer, än hvad R. St. nu beviljat, förmodade R. St., att K. M. hade för afsigt alt vidtaga sådana mått och steg, som sätta en gräns för denna utgiftstitels oafbrutna stigande långt utöfver hvad vid riksstatens uppgörande beräknas. Om nu, sedan man beviljat ett anslag, hvilket troligen icke kommer att motsvara behofvet för de derå redan anvisade utgifter, man skulle göra ytterligare anvisningar på detta anslag och följaktligen än mera öka detsammas otillräcklighet för dess egentliga föremål, så måste naturligtvis den statsbrist, som Riksg.- cont. i anledn. häraf kommer att fylla, i samma mån blifva större. Dessutom torde härvid icke böra lemnäs ur sigte vådligheten af det prejudicat, dels att ett anslag, som af R. St. blifvit afslaget, sedermera vid samma riksdag beviljas, och dels att en sammanblandning af R. St. uttryckligen medgifves emellan anslagen å de särskilda utgiftstitlar - Den 24 April. na, oansedt sådant står i rak strid med de i Reg.F. utstakade grunder för de anslagna statsmedlens användande. —■ Deremot är jag fullkomligt öfvertygad, att tillgång för ifrå— gavavar. ändamål kan, utan någon olägenhet, beredas å riksstatens 3:dje och 4:de hufvudtitlar.
Hr Cederschiöld har gillat det hufvudsak!iga af Utsk:s framställning, men ansett att man icke hade bordt lemna den fråga ovidrörd, som handlar om ansvar för Interimsllegeringen, och isynnerhet har den värde ledamoten funnit det vara önskligt, att för de interimsfall, som kunna ifrågakomma, Svenska ärendena måtte skötas af svenska Statsrådet och Norrska ärenden af det Norrska, samt att endast för de ärenden, som röra båda Rikena gemensamt, en InterimsRogering skulle sammanträda, hvarföre han ansett att grundlagens nuy:de föreskrifter i detta fall borde fortfarande gälla. 192 Den 8 April f. na. Men vi veta alla att de efterlefvas icke, emedan de icke stå i öfverensstämmelse med Riksakten, och Sveriges förening med Norge är likafullt ett så vigtigt föremål för de båda Rikenas högsta omsorg och varsammaste behjertande, att man ansett Riksaktens stadgande i detta fall böra företrädesvis gälla, oaktadt InterimsRegeringens talrikhet visserligen ej kan undgå att inge många betänkligheter i afseende på lämpligheten af nämnde organisation. Men på sätt Gr. Lagerbjelke rätteligen anmärkt, aflägsnas just genom det förslag, som Const.Utsk. framställt, chancerna för erforderlighet af den talrika InterimsRegeringens inkallande. Då nu Gr. Lagerbjelke dessutom fredat Utslcs förslag tillika med den K. Proposrn mot de af Hr Gunther emot dem rigtade anmärkmr, vågar jag hemställa, att R. o. Ad. mätte, med ogillande af dem jemte flere emot Utsk:s hemställan framställda erinringar, antaga detta förslag såsom hvilande till nästa Riksdag. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag delar helt och hållet den af Hr Cederschiöld framställda åsigt, att det är uti ett grund•lagsändringsförslags första stadium som man bör, såvidt möjligt är, genom de anmärkn:r som dervid kunna förete sig, söka undanrödja hindren för dess antagande vid den Riksdag, då beslut derom skall fattas.
B:co jemte räntan derå 1,535 R:dr örn året, ari ock räntan å Capitalet för canoner, kulor , irut, gevär , förvaringshus, transporter, med mera dylikt, utgörande årligen 16,000 R:dr eller tillhopa 43,120 R:dr 16 sk. berörde mynt : att åkerbruket och näringarne skulle ■vinna 80,000 dagsverken , som nu hvarje år åtgå till NationalBeväringens exercicer och mönstringar, till ett värde af 40,000 R:dr; Bihang till Riks-St.P/ot. igiB—1819, Sami. i* N:o 37. 6.te Haft. 2 Besv. och Oeconomie-Vtskottets Bet, N;o37< samt att män vid påkommande behof skulle kunna till Marinen erhålla ett betydligt antal till sjötjenst skicklige conscriberade a£ Gottlands innevånare , helst 600 man bland dem äro befarne sjömän och minst 3,600 man idka fiske i öppna sjön.
Det förtviflade spel, han spelade med sitt öde, var ännu icke förloradt. Hans stjerna skulle ännu icke slockna. De af hans flyende män, som redan hunnit rädda sig i sina båtar, hade hört klangen af det sönderslagna fönstret och derefter ljudet af sin herres signalpipa. En af dessa båtar, Scyllas skeppsslup, befann sig just under det ifrågavarande fönstret och hade knappt aflägnat sig några alnar från denna punkt, förrän man hörde plasket af en i vattnet fallen kropp och öfverstänktes af det kring densamma uppyrande skummet. Årorna räcktes ut, ett hufvud uppdykade vid relingen, och i nästa ögonblick hade Drake svingat sig upp i båten. – Vi misstogo oss ej ... det är herr Gustaf Drake, yttrade andre löjtnanten från Scylla. – Välkommen hit ned från luftens regioner! All god gåfva kommer ofvanifrån. För Fan, min herre, om ni löper i en fara, så vet ni också att hals öfver hufvud draga er derur. – Fort till årorna! ropade Drake och fattade rodret. – Derom behöfver ni icke påminna oss, herre. Vi hafva ingen lust att stanna på stället, ty Fan är väl oss i hack och häl ... Hollah, hvem är dender? Andre löjtnantens sista fråga gällde en liten båt, som passerade tätt förbi och styrde kurs inåt slottsgrafven. Han ropade första hälften af den öfverenskomna lösen, men fick intet svar. – Det var ingen af våra, sade han; – det kunde man också se deraf, att den styr inåt. Flinkt nu, gossar! Det är svårt att säga, om det är vänner eller förföljare, vi hafva bakom oss. Slupen sköt för kraftiga årtag ut i Saltsjön. – Ett fall af några alnar från makten och äran och det historiska namnet till biltogheten, vanäran och glömskan, mumlade Drake. En man, som satt helt nära honom, lade sin hand på hans axel. – Jag hörde ert namn och igenkänner nu edra anletsdrag, sade han. – Adolf Skytte! utbrast Drake. – Ni här? – För Hin! Vi hafva en obekant med oss, utbrast andre löjtnanten.
Jag anser det blifva nödvändigt för livar och en, som vill hafva sina yttranden fullständigt sammandragna, att sjelf genomse resume'en deraf; men att, såsom Hr Dalman säger, för hvarje yttrande lenina ett särskildt utdrag till tidnings-redaetionen skulle icke allenast för talarne sjelfva medföra särdeles mycket besvär och obehag, utan äfven vara förknippadt med osäkerhet, huruvida dessa yttranden blefvo intagna i tidningarna. Örn deremot referentens arbeten vore att tillgå på Riddarhuset, så visste man stället, hvarest man kunde finna dem, och ägde då tillfälle att utan besvär genomse den resumé' som blifvit gjord. Hr Stuart har frågat, huru det skulle tillgå, om en sådan resumé', som nu är i fråga, upptoge sådana yttranden, hvilka kunde blifva underkastade action. Hr Stuart har dervid förbisett, att det alltid beror på tidnings-redacteurerne att upptaga resume'erna eller icke, och det blefve således alltid deras sak om de intaga något, som kunde blifva underkastadt action. — Hr von Troil har yttrat, att ändamålet vore till en del att bespara statsmedel genom att göra tryckningen af protocollerna öfverflödig, men att grundlagen ännu lade hinder deremot. Jag får i detta afseende fästa uppmärksamheten på, att meningen ej kan vara att besluta hvad som strider emot grundlagarna. Hvad beträffar Hr von Troils förklaring, att R. o. Ad. icke skulle äga rättighet alt använda medel, som bekostas af liemmavar. ledamöter af Ståndet, då han likväl å andra sidan ansett R. o. Ad. såsom ett bolag, så frågar jag, om icke i ett bolag de närvar, äga rättighet alt afgöra äfven för de frånvar., om icke de frånvar. måste åtnöja sig med de närvarts beslut. Här har en medlem af hvarje slägt rättighet att vara närvar.; det är hans egen sak, om han det icke är Gr. Horn har yttrat, att, om en sådan resumé' beslöts, borde densamma af R. o. Ad:s ledamöter justeras, innan den införes i tidningarna.
Beloppet af kommunal-afgiflen och den beviltningsafgift, hvarom RiksSlm ännu icke öfvereuskommit, äro således af hvarannan helt och hållet oberoende frågor, och böra följaktligen genom serskilda omröstningar afgöras och icke i en enda' propos. sammanföras. Serskildta Utsk. har äfven i en enda propos. sammanfört frågorna om beloppet af den kommunal-afgift, som skall åläggas bränvinsutskänkningen, samt beloppet af samma afgift för bränvinsminuteringen. Dessa frågor äro likväl uppenbarligen af hvarandra oberoende, och det bör således vara de i Förstärkta Utsk. omröstande Den 28 Oktober f. m. 53 Oppe! att, oberoende af skatten å utskänkningen, bestämma skatten 'å uiminuleringen, oell tvertom. Om båda frågorna i en propos. sammanblandas, så kan det ju hända, att den, som, i afseende å utskänkningen, anset R. o. Ad:s beslut vara det rälta, men, beträffande utminuteringen, är af BorgareSt:s mening eller tvertom, nödgas votera emot sin öfvertygelse i ettdera hänseendet. Dessa frågors sammanförande i en enda voterts-propos. är uppenbart oriktigt, likasom det skulle vara alldeles oriktigt af t. ex. BevillntsUtsk. att, för utrönande af R. St:rs beslut i afseende å tulltaxan, uptaga i ja1 propos. R. o. Adis beslut ang:de tullsatserna å alla i taxan förekommande artiklar, ang:de hvilka votering i förstärkt Disk. skall företagas, samt i nej-propos. något annat Stånds beslut med samma omfattning, hvilket, mig veterligen, aldrig skett och icke heller torde komma alt ske.
Frih. Boye, Ludv.: Då Hr Frih. o. Landtm, behagat tillåta ett afvikande från föredragningslistan för att skänka R. o. Ad. tillfälle att afhöra en recension utaf Gr. Frölich öfver en af Hr von Hartmansdorff bland R. o Ad:s ledamöter utdelad skrift; så torde det äfven tillåtas mig att derom yttra några ord. Recensionen hade måhända tillhört Aftonbladet och icke vårt prot.; likväl och då ändamålet med recensionens uppläsning måtte vara att gifva oss ett intryck af den satsen, som nu allmänt drifves, nemi. att Svenska folket icke äger välstånd, att det är ett folk nedtryckt af skattebördor, en sats, som är sanningslös, men som kan göra ondt; så anhåller jag att med några ord få besvara densamma. Hörande måhända till antalet af dealdraäldsta på detta rum, torde det tillåtas mig få anställa en jemförelse emellan de tider vi öfverlefvat, och den tid vi numera upphunnit. Det är sannt, att allt välstånd är relativt, likavisst som det är, att alla tider visat och alla kommande tider skola visa tiggare i trasor och folk som med arbete hos andra nödgas förtjena sitt uppehälle, i bredd med förmögna och i ekonomiskt hänseende oberoende samhällsmedlemmar; men må det tillåtas mig att göra en jemförelse. Jag minnes den tiden, då Svenska folket till sitt lifsuppe - Den 10 Augusti f. m. hälle nödgades årligen införskrifva emellan 3 och 5oo,ooo t:r spanmål; jag har icke heller glömt den tid, då Svenska folket årligen betalte endast i räntor på utländsk skuld 1740,000 r:dr Harnb. b:co; jag minnes äfven den tid, då Sverige, af båda sina grannar anfallet med krig, stod färdigt att digna under bördorna af dessa tryckande bekymmer: men aldrig under dessa tider hörde jag den klagan, som nu beständigt upprepas.
Således visar sig förhållandet vara för presterskapet, att en del stadganden rör:de dess arfsrätt finnes intagne i allmänna lagan, en del icke. 9 cap. 1 § Arfdab:n tillåter arfvingar i presthus att till bouppteckning kalla hvem de vilja; och i adeliga sterbhus i städerna, lyda bouppteckningar och arfskiften ej under borgmästare och råd, enligt K. förordn. d. 1 Mars 1749. — Åtskilliga talare hafva yttrat, att ehuru de väl ville bibehålla den olika arfsrätten, trodde de dock, att man nu borde tiga med en sådan önskan, att man borde, såsom det heter, resonnera invändigt. Jag frågar, om det är värdigt ett Ridderskap att icke uttala sin mening? — Hr Gripenstedt har sagt, alt R. o. Ad. sett saken olika under föreg:de riksdagar. För min del kan jag icke minnas någon riksdag, sedan vårt nya statsskick infördes, der denna fråga varit före, utan att R. o. Ad. afslagit densamma. — En talalare har påstått, att samtlige RiksSt:ns gemensamma privilegier voro de, som 114 § Reg.F. omtalade, hvaremot en annan visat, att det icke finnas någre gemensamma privilegier för samtlige RiksSt. utan att alla privilegier äro enskilda för hvarje Stånd. Om icke så vore, huru skulle R. o. Ad. och hvarje Stånd kunna hafva ett representationssätt särskildt och olika med de andra Slån - 222 Den S Februari e. m. dens ? Samme värde talare har sagt, att man ej borde försvara sig med petitioner emot de öfriga Ståndens beslut. Men han har likväl icke, vid en längesedan förfluten riksdag, ansett det vara olämpligt att gå anfallsvis tillväga emot ett annat Stånd, nemi. BorgareSt. i afseende på dess rättigheter; ty när Ii. o. Ad. år 1S15, i fråga om näringsfriheten hade beslutit att ingå till K. M. med en särskild und. skrifvelse, så yttrade Frih.
Methoden kan förklaras genom den större läll heten att uppgifva, hvilka straff, än hvilka brott, allmänt anses såsom vanärande. Emedlertid synes lagstiftaren icke hos oss behöfva på detta sätt omvända den naturliga ordningen. Med vår författning kan icke befaras, att nesligt straff följer på andra, än nesliga brott. Minst lämplig synes den i Riksdags-Ordningen § 18 begagnade methoden att anföra ömsom straff och ömsom brott. 7 §- Valbar är hvarje valberättigad, som fyllt 9,5 år. Dä valbarhet upphör, upphör äfven uppdrag, som genom val gifvet är. 8 §. Ingen, som till Riksdagsman vald blifvit, eger undandraga sig detta förtroende, så vida han icke antingen fyllt 6'o år, eller två Riksdagar bevistat, eller laga förfall häfver. Bih. till R. St, Fröt, 184.0, 3 Sami, 21 Haft. 8 Co n st ilut io ns-Ut skot tels Memorial , iV.o 38. Ehuru visserligen kan synas, som Riksdagsmannakallet icke borde någon påtvingas, så har Utskottet dock ansett den hittills gällande regeln på goda skäl grundad och derföre äfven här upptagit förpliglelsen för hvar och en, sotn icke eger laga förfall eller uppnått en viss ålder eller två Riksdagar bevistat, att förtroendet emottaga. Utskottet bar trott lagen böra uttrycka, att Riksdagsmannavärfvet är en medborgerlig pligt, och har dessulom trott, att den, som mest eftersträfvar ett dylikt kall, icke alltid är den, sorn bäst gjort sig reda för dess möda och ansvar. 9 §. Riksdagsmännens antal utgör för hela Riket tvåhundra femtio. Ä hvar tionde lagtima Riksdag bestämmes, på grund af folkmängden, huru stor del af detta antal hvarje Län må ega att välja. Länets Pröfnings-Cornite bör året efter det, dä lagtima Riksdag öppnad blifvit, med hufvudsakligt af seende pä folkmängden, bestämma Länets indelning i Paldistricter.
Het skulle således måhända kunna synas öfverflödigt, att jag nu ånyo bekräftar dessa mina tänkesätt; men då de riddersmän, i hvilka jag vördar de kraftigaste försvararne af vårt hittillsvarande samhällsskick, hvarunder Sverige lefvat så lyckliga år, ansett sig böra vid detta tillfälle återgifva ett uttryck af sina öfvertygelser i det vigtiga ämnet, då finner jag det vara en heder,och en pligt för mig, att, i likhet med så många af mig högt aktade män, träda in i lederna af de med oss liktänkande, ånyo förklara vår gemensamma ståndpunkt i den nyss tilländagångna striden och uttala den tack, vi känna oss vara skyldige dem, som med mesta ihärdighet och kraft ända til! det sista försvarat den sak, vi funnit god, äfven sedan den blifvit besegrad. Gånge likväl ingen omanlig klagan öfver våra läppar; må inga förmätna ord af oss utsägas, ty förmätenhet höfves ingen, — och den besegrade minst. Må icke heller några alltför sorgliga förutsägelser numera grumla framtidens utsigter. Gud, som styrer verldens öden, lede äfven detta lands kommande dagar till det bästa! Må enhvar af oss, under en fortsatt verksamhet i det godas tjenst på den plats, der han är eller blilver ställd, höja till Gud den trofasta bön, att Han äfven hädanefter, såsom i förflutna tider, må hålla sin skyddande hand öfver vårt dyra fosterland 1 Det förslag till representationens ombildning, som Gr. Mörner i dag uppläst, och som blifvit af Gr. Hamilton ursprungligen författadt samt sedermera med biträde af flera dertill utsedde riddersmän utarbetadt, har jag känt och för min del gillat, samt lifligt önskat dess framgång, hvartill jag och många med mig voro beredde att i vår mån medverka. Våra förhoppningar här - Den 9 December. 429 om försvunno genom det beslut, som i hufvudfrågan blef fattadt, och hvari vi icke hafva del. Af innersta hjerta instämmer jag i de ädla välönskningar, Gr. Hamilton uttryckt för vårt lands framtid, under de nya förhållanden, i hvilka det går att inträda.
5 Mflj:l begära nedsättning i det nu gällande uniforraa telegrafportot från 2 R:dr R:mt till 1 R:dr: Herr Hierta, L. J.: att den förändring, hvarigenom telegraf-medelporfot bestämdes, visat sig ganska illa beräknad i det att telegrammerues antal så betydligt nedgått att, i stället för den behållning räkenskaperna förut visat, en ej obetydlig brist uppstått, hvilken måste fyllas af statens öfriga tillgångar om telegrafverket skulle kunna underhållas. Så borde det icke vara. Utom det att i flera andra iänder telegraf-inrättningarne lemnade behållning, vore det sannolikt att just en betydlig nedsättning i afgifternt skulle leda till vinst för inrättningen, genom den tillökning i telegraf-korrespondensen, sorn deraf blefve en följd. För detta antagande talade förhållandet i Schweitz, der högsta telegrafportot inom landet vore en franc, motsvarande 72 öre, men hvarest likväl, utan bidrag af statsmedel, stationernas antal kunnat så ökas, att, i förhållande till folkmängden, antalet stationer vore dubbelt större än i något annat europeiskt land. Det kunde icke betviflas att ett porto af 72 öre för tretio Svenska mil med en lämplig förhöjning för större afstånd skulle i en kanske oberäknelig grad mångdubbla telegraferingen, likasom med all sannolikhet kunde antagas att den tillökning i utgifter, en sålunda ökad korrespondans möjligen fordrade, icke på långt när skulle uppgå mot vinsten i inkomster. Det borde derföre undersökas huruvida icke kostnaderne för telegraf-förvaltningen kunde betydligt nedsättas genom inrättningens organiserande på samma fot som i Norge, Danmark, Hamburg eller Schweitz eller genom fruntimmers antagande till biträde vid serverandet af telegraf-instrumenterna samt telegrammernes utskrifning, såsom i England, Fraukrike och Förenta Staterne, enär dessa rent mekaniska göromål sålunda kunde erhållas till vida billigare pris än om de af särskildt antagne tjenstemän skulle förrättas.
Förédrogos å nyö och gillades följ jande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 13 dennes afgifna , samt den ig derpåföljde e. m, på bordet lagda Utlåtanden ; N:o 106, angående vackt Motion om upphäfvande af alic tvång , i afseende på leverans af kol till vissa Bruk ; N:o 108, angående vackt förslag om medel till uppmuntran för Fiskare att bosatta} sig i Bohus-Läns Skärgård, Pröl. Utdrag ilen 22 Maji 1829. toi S. D. Vid förnyad föredragning af Stats, samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie ■ Utskottens den 12 dennes, under N:o 25, afgifna, samt den 19 derpäföljde e. m. pä bordet lagda Utlåtande , i anledning af gjorda lieraställanden om uppmuntran till J. E. E1;enmark, dess Hustru och 2:ne Systrar, för af dem införde förbättringar i Väfnadskonsten, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremiueradt, S. D. Föredrogos å nyo och biföll os följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 12 dennes afgifna samt den ig derpäföljde e, m. på bordet lagda Utlåtanden : N:o 22 , 1 anledning af väckt fråga öm Tractamente för Städernes Magistrater och Borgersman , då de till Besigtningar m. m; för Kronans räkning varda kallade ; N:o 2\\ i anledning af gjord lieni&tållan örn anslag af allmänna medel till utvidgande och förbättrande af Warbergs hamn ; N:o 25, i fråga om yrkad indragning af Regements-Pastorsoch Bataillons-Predi* kantasysslorne vid Regementerne j 102 Proi, Utdrag den 22 Maji 182g.
Fjerdingsman uppfördes ett emot hvars och ens förlust svarande belopp på Allmänna Indragningsstaten, hvilket belopp vid innehafvarens afgång skulle upphöra att utgå; atl, enär det belopp, 100 R:dr 44 sk. 7 rst., hvarmed de till Jägeristaten anslagne tillgångar nu komme att förminskas, vore af mindre betydenhet, Kongl. Maj.t ansåge alt Skogsplanteringskassan kunde vidkännas förlusten, utan att godtgörelse derför ifrågasattes; att som de inkomster, hvilka varit anslagna lill AVexiö gymnasium och Wisingsborgs skola, till sätt fulla belopp inberäknats bland de för läroverken anvisade tillgångar, Kongl. Maj:t mäste af Rikets Ständer äska ett mot den nu föranledda minskningen svarande belopp af 153 R:dr 33 sk. alt uppföras på åttonde hufvudlitelns anslag för Elemenlar-lärovei ken; att, då de till Kleresi-staten anslagna räntor, hvari en synbar minskning uppkom, utginge af 28'/s manta! slomoch prebende-hemman och voro anslagne till löner åt samma presterskap, som innehade dessa lägenheter, och förhållandet vore enahanda med den synbara minskningen uti Gästgifvares åtnjutna friheter på 4 mantal, erfordrades icke i dessa afseenden någon godtgörelse af Statsverket; samt att Kongl. Maj:t fann, att för den minskning Rustbålls-augmenterna komme alt vidkännas, någon godtgörelse af Statsmedel icke borde ifrågasättas, då Rusthållaren ej kunde åtnjuta mer än kronans rätt; hvadan således de anslag, som af Statsverket erfordrades, för att ersätta sådana brister, som uppstode genom ifrågavarande förändring uti salpeterhjelpens utgörande, skulle uppgå till följande belopp: för Militire—staten R:dr 5,833: 42. 4. hvarförutan erfordrades tills ridare, och intill dess nuvarande innehafvare afginge, anslag på Allmänna Indragningsstaten: för Landl-stalen för Läro-staten » 3,070: — 2. » 155: 5ö.
Bevillnings-afdraget bör finnas antecknadt å hvarje skuld sedel, sorn inför Domare eller Executor uppvises, anses derigenom Jeunna främjas, att vid stadgandet, det låntagare, som ej njutit afdraget till godo, är berättigad till Uaga renta för beloppet af hvarje års afdrag, från den tid, då det rätteligen bordt honom tillgodo räknas, följande tillägg göres: Domare och Executor åligger alt, dä tvist eiler Lagsökning uppstår, 1 Den l? Jiltté 244! Star, stalla sig stadgandet derom till noga ef leträttelse. Vid det i samma Moment Fortsatta stadgande om förhållandet då fordran i Concourä utsökes, har väl Biskoppen Herr Doctor Faxe förment att en Borgenär under Concours Edea icke borde bestyrka Bevillnings-afdragets verklighet, på den grund att beskaffenheten deraf lätteligen kunde hans minne undfalla, men da ett slikt stadgande icke kan äga någon retroactiv verkan å den nu förflutna tiden, utan blott äger tillämpning för den kommandet och Gäldenärens rätt att njuta afdraget till godo, bör göras gällande genom alla tillgängeliga utvägar* i synnerhet i anseende till den Borgenär sota skulle kunna tilltvinga sig ett qvitto for afgiften, utan attUikväl Gäldenären njutit den till godo, så anser Utskottet sig icke kunna förändra dess härom redan författade Förslag, och härigenom tror Utskottet sig äfven hafva besvarat de af Herr Prosten Blomdahl och Herr Biskoppen Doctor Almqvist gjorda erinringar ejnot liqviden imellan Uåntagare och Långifvare* afven sorn hvad, jemte dem, både Herr Grefve Henning Gyllenborg och Herr Munck af Rosenschöld framställt, angående Låntagares pligt* att sjelfve erlägga Bevillning af deras inkomst* icke . kan i Utskottets Beslut till ändring föranleda i synnerhet, som sådant skulle strida emot den för Bevillningens utgörande i allmänhet laggde grund* hvaruti lika litet i anseende till Långifvare som alla andra något undantag kati äga rum. 5;te Mandet• 18 !• 182* OtÄ 14.42