Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras afsigt var förmodligen, att på detta sätt kunna samla en betydligare styrka på denna sida om strömmen. Då omkring 7 eller 800 man hunnit öfver, blef en af våra kanoner demonterad, och fördes ur batteriet; detta ögonblick af minskad eld begagnade general Alexeieff, och bestormade vårt batteri, med de öfverkomna trupperna. Ryssarne hade redan inträngt på batteriets bröstvärn och uti embrassurerna, så att kanonerna ej mera kunde begagnas, då öfverste Falander kastade sig på dem, med tvenne bataljoner5. Till hans understöd beordrades straxt derpå Westerbottens lifbataljon, under major Schildt, samt Österbottens norra bataljon under major Essen. Följden var, att fienden icke allenast blef tillbakaslagen och fördrifven, utan äfven till större delen nedgjord med bajonetten; 70 man och 2:ne officerare togos till fånga, och ganska få lyckades att komma tillbaka öfver bron. Hela fältet emellan batterierna och bron var betäckt af döde och sårade, och isynnerhet invid och öfverallt uppå den omkring 200 alnars långa bron, såg man hopar af stupade fiender. Då Sandels, efter slutad strid, var nere och besåg denna del af slagfältet, skall han hafva yttrat: "gode herrar! detta är lilla Austerlitz!" Träffningens utgång var nu afgjord; men striden upphörde likväl icke förr än emot kl. 7 på aftonen. Ryssarne som icke kunnat få fast fot på norra sidan om bron, uppstälde sig nu på andra stranden, och en jemn infanteri-eld underhölls från begge sidor, under det hela stridsfältet upplystes af de brinnande gårdarne. På aftonen inträffade de öfriga Savolaks bataljoner, hvilka ankommo från stora arméen, och de blefvo genast befalde att rycka ner till strömmen, för att aflösa de der i elden stående trupper. De fingo således också, någon kortare tid, deltaga uti denna för Svenska vapnen hedrande drabbning.
S vidlyftiga undersökningar i jordeböcker m. m., icke kunde med reda, ordning och skyndsamhet handläggas utan biträde af flere tjenstemän, än f. n. å stat finnas uppförde, är nu hemstäldt, att en 3:dje Kammarskrifvare mätte i hvartdera Provins-kontoret anställas med 1,000 R:dr i lön för hvarje person. Lika med hvad Utskottet i dylika fall förut tillstyrkt, får Utskottet, inseende behofvet af ökadt arbetsbiträde i Provins-kontoren, hemställa, att en summa af 3,000 R:dr ställes till Kongl. Maj:ts disposition för befrämjande derstädes af göromålens gång. h) Med afseende derå, att de i Kollegii Arkiv-kontor förekommande undersökningars omfång och besvärlighet, jemte mängden af upplysningar, som derstädes af enskilde personer sökas, vare sig för vetenskaplig forskning eller för utredning i förekommande rättegångar, gjorde det angeläget, att, till vinnande både af fullständighet och skyndsamhet i Kontorets utredningsarbeten, Kamereraren, hvilkens nuvarande biträden, två Kammarskrifvare, vore vanligen sysselsatte blott med afskrifning af handlingar, finge jemte sig en tjensteman med nog grundliga insigter och särskild kännedom för att kunna på eget ansvar nöjaktigt verkställa de ofta mödosamma undersökningarne i Arkivets handlingar och i öfrigt dervid biträda Kamereraren samt vid dennes förhinder eller aTgång uppehålla tjensten, har Kongl. Maj:t föreslagit att en Kammarförvandt i Arkiv-kontoret, måtte på stat uppföras, mot indragning af den ena kammarskrifyare-tjensten.
Detta skäl synes mig ensamt vara tillräckligt för att föra hvarldera lagstadgandet till den §, dit det hörer. Men ett skäl af ännu mera vigt är, att den förändring, som blifvit föreslagen i afseende på ordform bland fullmäktige, är alltför ofullständig för att motsvara ändamålet. Den som behagat göra sig besvär med att taga något närmare kännedom om dessa verk, kan svårligen hafva undgått att inse behofvet deraf, att för livartdera af dem utses en person med fullkomlig sakkännedom, fullkomlig drift och ledighet att åt D c n 5 Augusti c. m. 117 detta värf egna en betydlig del af sin tid. Det är nu en tillfällighet, om en enda sådan person finnes bland fullmäktige. Det är dessutom behöfligt, att den person, som skall vara högsta styresman för någotdera af dessa R. St:s verk, skall till b vartdera af RiksSttn stå i ett omedelbart förhållande; ty derförutan kan han icke utöfva det kall, som honom tillkommer, med tillräcklig moralisk styrka. Någon annan lämplig utväg till besättande af denna plats kan jag under nuvar. representations-form icke finna, än att han, lika med R. St:s Just.ombudsman, väljes gemensamt af RiksStCns sammanträdande electorer. Det är visserligen icke bchöfligt, att Slåndet nu såsom sin gemensamma tanke uppgifver detta valsätt. Det behöfves blott att R. o. Ad. förklarar, att något stadgande om val af ord för. bland fullmäktige i Banken och Riksg.contoret icke anses böra inflyta i 3g §:n Riksd.Ordn. Derigenom blir Utsk. oförhindradt att föreslå denna förändring i 66 §:n. En ledamot af delta blus, Hr Stuart, har erkänt den af mig yrkade förändringens riktighet, men likväl kommit lill den slutsats, att R. o. Ad. borde godkänna Const.Utskts nu framlagda betänk. Deraf skulle dock följden blifva, att något förslag till den ändring i 66 §:n, som jag åsyftat, icke kunde framläggas vid denna riksdag, utan först vid den nästa, och att således sjelfva grundlagsförändringen skulle fördröjas ännu för 2:ne riksdagar.
Med omförmälande, hurusom Kyrkoherdarne åtminstone i de nordligare trakterna, hafva sig anslagna, utom de egentliga prestboställena, ett större eller mindre antal s. k. mensal-eller stom-hemman, hvilka finnas spridda på serskilda trakter af så väl moderfösamlingen som annexen, framställer motionären sin önskan, att, då nämnde hemman, som ofta befinnas på långt afsånd dels ifrån hvarandra dels ifrån det egentliga prestbohlet, och stundom skötas af enskilde jordbrukare, af sådant skäl icke torde lemna innehafvaren någon serdeles behållning, de målte, till någon del, varda anslagne till boställen åt sådane Cappellaner inom annexen, som ännu sakna boställen, samt föreslår altså: alt alla, eller åtminstone något eller några af de inom annex-församlingens område befintliga, Kyrkoherden tillslagna, mensaloch stomhemman måtte, vid inträffande kyrkoherde-ledighet, blifva upplålne och tillslagne församlingens Cappellan, der sådan finnes anställd, och der han redan förut ej är med boställe af åtminstone \ hemmans storlek försedd. 8:0 Andreas Bengtson från Jönköpings, Lars Larsson från Gefleborgs samt Henrik Andersson från Örebro län, hvilka samtlige, åberopande det serdeles olämpliga och betungande i likstolns utgörande, hvilket ock löranledt Itikels Ständer vid sistlidne Riksdag att till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse i ämnet, under den 8:de Maj 1841, anhållit, att, som någon verkan härå icke följt, Rikets nu församlade Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta förnyad underdånig skrifvelse, med anhållan om Dess Nådiga bifall till deras förut framställda underdåniga begäran, att denna afgift måtte utgå med | procent af behållningen i den aflidnes bo, dock icke 6 Allm. Bcsvoch Ekon.-Ulsko tets Betänkande., N:o 109. med högre belopp i någon händelse, än 50 R:di'
FRÖKEN SANDGREN. Jag har icke nämt någon. FRÖKEN TÖRNBOM. Åh, det är ingen konst att gissa. FRÖKEN LUNDBERG. Saima Rönne. FRÖKEN SANDGREN. Tst! (Kandidat Rönne tittar i dörren och går.) FRÖKEN LUNDBERG. Brodern är just inte häller angenäm. FRÖKEN TÖRNBOM. Hu den spyflugan! FRÖKEN LUNDBERG. Men jag föredrager i alla fall honom framför systern. FRÖKEN SANDGREN. Att inte hon söker sig någon plats. 9 FRÖKEN LUNDBERG. Åh det duger hon inte till. FRÖKEN TÖRNBOM. Hon finner det bekvämare att göra ett godt parti. FRÖKEN SANDGREN (med indignation). Sälja sig! Det är en slapp moral. FRÖKEN LUNDBERG. mace). Nu dansar hon igen med direktören. FRÖKEN TÖRNBOM. Åhja hvad moralen beträffar... (Hon gör en gri Tredje dansen! FRÖKEN SANDGREN. Att inte frun blir jalouse. FRÖKEN LUNDBERG. Åh, hon är van. FRÖKEN SANDGREN. Hur så? FRÖKEN LUNDBERG. Vid hans snedsprång. gör min af att draga sig tillbaka. Men då han märker upp fröken Törnbom. Hon tackar. De gå.) (En herre kommer in, ser sig villrådig omkring och sig observerad, går han, en smula generad, fram och bjuder FRÖKEN SANDGREN. Hon var ju förbjuden af läkare. 10 FRÖKEN LUNDBERG (småleende). Ja. FRÖKEN SANDGREN därefter i intresserad ton). Säger ni att direktör Bruhn... (rycker på axlarne; FRÖKEN LUNDBERG. Är en rikskurtisör? Jo, det vill jag lofva! FRÖKEN SANDGREN (förtroligt). ken Rönne. För närvarande tycks han mycket intresserad af frö- FRÖKEN LUNDBERG. Hm, ja men han ledsnar nog fort. Man säger... FRÖKEN SANDGREN (intresserad). Hvad? FRÖKEN LUNDBERG
Det gifves, du måste erkänna det, tusentals hem, hvilka äro alldeles främmande for allt Ett af gratisexemplar Idun erhålles för hvarje samladt 5-tal abonnenter. •Jcall hemmet blifva hvad det ideelt bör vara, så måste, det medger du nog, ärade läsarinna, utom mänga andra väna genier, äfven ordningens BOURNEMOUTH MED OMGIFNINGAR. Autotypi för Idun af ANGERER &amp; kringsväfva det samma, och i hvarje vrå och omständighet lemna spår hvad ordning heter, hem der man ej ens blyefter sig. ges för den oordentlighet och planlöshet, som Ar du husmoder eller intager du husmogenast faller den inträdande i ögonen. Det derns plats, så ställer hemmet förvisso på dig gifves andra hem, der paradrummen äro alldet kraf, att du skall vara denna ordningens deles oklanderliga, men der arbetsrum, skafferi, ljufva fe, att du i första rummet skall sätta vindar och skåp m. m. på ett skriande sätt, ordningens stämpel på hemmets alla förhåli stort som smått, vittna om vanvård och oordlanden. Dig tillhör det således att låta allt ning. — Man talar nu ofta om en » behaglig få och sedan behålla sin rätta tid och ' plats oordning », men detta är tydligen en sjelfmotoch sitt rätta skick. Så bör t. ex. en god sägelse och kan nog endast af en sjelfsväldig arbetsordning, som icke blott bestämmer det och förskämd smak försvaras. Nej, låt ditt rätta förhållandet mellan arbete och hvila, utan hem blifva ett ordningshem, från hvilket slarfvet, ock gifver de mångfaldiga årets och dagens försummelsen och skenet hållas lika fjerran sysslor den rätta inbördes ställningen, — och som öfverdriften och pedanteriet, hvilket förirrar sig i småsaker. Låt det blifva, om just ej ett » dockskåp », så dock ett godt, trefligt och i andlig såväl som i lekamlig mening friskt hem, hvilket det för visso blir, om du sätter icke blott dina egna, utan äfven hemmets öfriga krafter i ordningens tjenst. I sanning, ordningen spelar en utomordentligt stor roll i ett hem!
Län äfven måtte få verkställas med utrotar af enahanda belägenhet i Halland; och har derjemte Heder v. Ståndet såsom sin gemensamma tanka Bill. till R. St. I Statssamt Allm. Besv.- och Ekon. Utskottens Utlåtande, N:o /(.g. förklarat, att det af Lars Rasmusson, med afseende på förstnämnde Län, framställde förslag skulle anses utsträckt till alla Län , der båtsmansrotering funnes. Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, som erhållit remiss å berörde motioner, med hvad i anledning deraf anfördt blifvit, har, för handläggning af detta ärende, sammanträdt med Stats-Utskottet; och få Utskotten vördsamt anmäla, dels att Kongl. Majit redan under den 6 Februari 1816 i Nåder förklarat, att det må vara öppet lemnadt för interessenter i spridda rotedelar att hos Landshöfdingen uppgifva sättet för dem emellan öfverenskommande närmare sammansättning af rotarne, hvarefter Kongl, Maj:ts Befallningshafvande skall ega att ett sådant förslag, med eget och vederbörandes deröfver meddelde yttrande, till Kammar-Collegium insända; dels att, till följd af Rikets Ständers hos Kongl. Majit i underdånighet gjorda framställning om åtgärders vidtagande till befrämjande af hjelprotars utbyten, der behof deraf förefunnes, Kongl. Majit, enligt Nådig skrifvelse af den 3o Maj 1826, allmängjordt genom Krigsoch Kammar-Collegiernes samt Förvaltningens af Sjö-Ärendena Circulair-Bref af den 19 Juli samma år, funnit godt förordna, ”att alla ansökningar om utbyten af från stamroten ”aflägsna hjelprotar, samt om alla roteflyttningar i allmänhet, böra ske hos ”Kongl.
Religionens öfvervägande verkan på folkbildningen, för att framträda med ensidiga systemer i läroböcker, och sätta moraliska föreskrifter, eller egennyttans principer, till ledning, i stället för de religiösa — vi hafva sett, huru dyrköpt detta va - Dea 14 Augusti f. ro. 83 rit, och huru svårt efterkommande Regeringar haft att ersätta hvad föregångna förstört. Då jag tillstyrker bifall å detta Utlåtande, är det dock ett ämne i Utskottens förslag, som ej är tillräckligen utredt, men som stöder sig på någon otydlighet i redactionen af den Kungliga propositionen. Man skulle nemligen af propositionen tro, att de 42>ooo R:dr skulle uteslutande användas till löneförbättring för ElementarLäroverken , och de återstående 18,000 till de högre Undervisningsverken, utan att det skulle återstå något för de vetenskapliga samlingarne, hvilka påkalla nya anslag, ty betraktar man dem, stå vi för långt efter andra länder, lill och med efter vårt naboland. Derföre skulle jag föreslå följande förändring i beslutet: Rikets Ständer bifalla den Kongl. Propositionen, samt att, såsom en följd deraf, /pde Hufvudtitelr» ökas med 60,000 R:dr; likväl med förbehåll, att den summa af 6,800, som för Elementarskolan erfordras, samt de ökade anslag Konungen kan pröfva nödigt anvisa till de vetenskapliga samlingarne, böra oafkortade utgå af ^:c\e Hufvudtilelm Tillägget innehåller således endast ett bestämdt medgifvande, att det nya anslaget äfven får användas till de vetenskapliga samlingarne. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: 38 H. 6* D t. n 14 Augusti f. m. Olika med den sista Talaren kan jag ej anse frågan om anslag till Uppfostringsverken vara oberoende af utsigten för en framtida, eller säkerheten om en ögonblicklig förbättring.
Kap 13 § i Strafflagen beslutade lydelse: 6 Lag-Utskottets Memorial Jtt 78. t,Den, som för ärekränkning tilltalas, må ej med bevisning om sanningen af gjordt tillmäle sig från ansvar fria, utom i de fall då han tillvitat annan bestämdt brott eller visst slag af brott, eller ock viss gerning, som i 8 § sägs. Har den, mot hvilken lillmälet gjordes, varit för brottet tilltalad, men blifvit genom lagakraflegande. dom från åtalet frikänd, eller är den, sorn lillmälet gjorde, ej målsegande och hörer brottet ej under allmänt åtal, eller är tid lill åtal försäten, efter ty i 5 Kap. 14 § skils; då vare ej heller, till befrielse från ansvar för tillmålet, bevisning tillåten. '» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej', Vinner Nej, kommer att till kontraproposition i hufvudvoteringen antagas BondeStåndets beslut, att förevarande § skall ur Strafflagen uteslutas. Omröstningen har utfallit med 31 Ja och 88 Nej; i följd hvaraf för 5:te Voteringen blifvit antagen följande voteringsproposition (M 4 b): Den, som vill, att 16 Kap. 13 § i Strafflagen skall erhålla följande, af Utskottet föreslagna samt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagna lydelse: »Den, som för ärekränkning tilltalas, må ej lill sitt fredande framställa bevisning om sanningen af sådant tillmäle, som i 8 § sägs. Ar tillmäle gjordt om bestämdt brott eller visst slag af brott, och vill den tilltalade styrka, att den, emot hvilken lillmälet gjordes, är till sådant brott saker; vise då laga dom derå.
Det säger nemi.: ”Alt låta Judarne obehindradt bosätta sig öfver allt i Sveriges städer och på landet, samt derstädes fritt köpa och förvärfva fast egendom, skulle efter Utsk:s tanke sätta dem i en beröring med Svenska folket, hvilken först och främst i religiöst hänseende skulle åstadkomma stora olägenheter och vådor.” Härmed lärer meningen vara, att om Judarne endast få bo och vistas i de större städerne, kunna de der icke utbringa sina idéer, men väl i de mindre. Delta är för mig något nytt. Jag har nemi. föreställt mig, att det skulle vara lättare att utbringa sina idéer från de större än de mindre städerne. Afven har jag trott, att det vore nyttigt, om kapitaler kunde samlas i ett land, men äfven härutinnan har Utsk. sin serskilda tanke, uttryckt i föl - 268 Den 23 Februari. jande ord: ”Häraf har den benägenhet upkommit hos Judarne att, under den tid de vistas i främlingslandet, genom handel, hvilken näring är mest öfverensstämmande med deras främlingsskap, förskaffa sig så mycket som möjligt af de främmandes jordiska gods, bland hvilka de vistas. Erfarenheten har ock nogsamt bestyrkt delta förhållande; och det skulle derföre vara för landsbygden ganska skadligt äfven i Ekonomiskt hänseende, om Judarne finge fritt och obehindradt derstädes bosätta sig.” Det är således skadligt för landet, att här samla kapitaler och derföre äfven skadligt att Judarne här bosätta sig. Denna af Utsk. framställda nya Statsekonomiska grundsats kan jag icke underskrifva. Till stöd härför har Utsk. anfört. ”Om han (Juden) ock derför i flera hänseenden kan befordra det lands väl, i hvilket han befinner sig, så kan han dock icke betrakta detta land såsom sitt egentliga fädernesland, och han kan derföre icke i den fulla mening blifva medborgare i ett samhälle som en icke Jude kan blifva del.” Meningen härmed lärer väl vara, att de skatter Juden samlar, samlar han egentligen icke för det land, der han vistas, utan för att gömma dem annorstädes, förmodligen i Palajstina. Der måtte finnas den skattkammare, hvari de förvara sina skatter.
Rotefrihetsafgift för oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, är riktig; ty begge delarne äro med Konungens och R. St:s beslut fullt öfverensstämmande. Hr Dalman kan göra sig underrättad om, att K. M. och R. St. icke allenast enstämmigt hafva beslutat, att sådant skall ske, utan äfven disponerat dessa rolefrihels-afgifter lill ersättning för sådana eapellans-boställens roteringar, hvilkas ordin, rotering icke kunnat öfverflytlas på annan jord. Hr Dalman: Jag öfverlemna!- med fullt förtroende åt StalsUtsk. att undersöka, huruvida ett sådant R. St:s beslut finnes, som Frih. Cederström omförmält. För min del vet jag visserligen, alt Regeringen så velat tolka en inellanmening uti en af R. St. vid 182^ års riksdag till Regeringen »flåten skrifvelse, — hvilket misstag likväl vid 1828—18J0 arens riksdag blifvit rätladt; men jag anser denna tolkning vara alldeles oriktig, och jag bestrider således tills vidare, att ett sådant till iaga påföljd verkande beslut är af R. St. faltadt. I slik händelse hade det icke varit möjligt, att ju ej de många tvister, som vid nästan alla riksdagar förekommit ang:de ruter.skyldigheten, långt för detta hade varit af-i Den 20 Maj f. m. ut skurna. De fortgå likväl ännu, och jag kan icke annat än för min enskilda del anse det stå i strid med R. St:s beslut, att ordinarie i stallet för extra roteringeu blifvit ålagd t. ex. provinsen Halland, hvilket dock ej hör till detta ämne och således icke nu behöfver af mig utvecklas. För öfrigt har det ej varit mig främmande, att Frih.
Kronprinsens förmälning med Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leurinenberg är vordet ratificeradt, beslöt Ridderskapet och Adeln uppå derom väckt motion att genom en stor Deputation för Hans Majit, Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i underdånighet nedlägga Ståndets underdåniga lyckönskningar öfver denna för Riket glädjefulla händelse; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas att sig med Ridskapet och Adeln förena; äfvensom Expeditions. Utskottet borde anmodas att uppsätta den underdåniga Lyckönskningsadresse, hvilken vid detta tillfälle borde, till Flans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen framföras. Ut supra. Den 5 Februarii. Herr Grefven oeh Landt .Marskalken anmodade Grefve De la Gardie, Jacob-, att anföra Ridderskapets och Adelns Deputation , som borde till de öfrige RiksStånden framföra Ridderskapets och Adelns ofvanberörde Beslut. Öppnades Herrar Bänkniäns Lista till Val af fjorton Electorer, efter N.o 8 A. Grefve Lewen, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus io5. af Ugglas, Gustaf. 6g. Friherre Uggla, Fullmägtig Herr ' Heijkenskjöld , Ludvig Detlof. 5l3. von Platen, Fullm. Fri; herre Rålamb, Claes. 37. Herr Stråle af Ölenaholm} Nils JUilhelm. 7g2. Lagerhjelm, Pehr. 862. Gyllenkrok, Göran. 1109. Ehrenborg, Casper. 1117. Cederschjöld, Pehr Gustaf. i5g4. — von Heijne, Georg. 1606. Reuterskjöld, Axel. 1702. — Törneblad, Carl Petter. 1870.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot nu ifrågavar. del af Utsk:s betänk, gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande. Ropades ja. Med erinran, att R. o. Ad. redan såsom 7:de punkten under sednaste plenum pröfvat den del afUtsk:s i nästföljande afdelning af betänk, gjorde framställning, som angick förenkling af författningen i 5 och 10 §§, lät H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nu såsom föremål för öfverläggningen uppläsa sednare delen af denna framställning, eller 15:de punkten, innefattade anmälan, att, i de af Utsk. föreslagna 5 och 6 §§, icke förekomma några andra förändringar af af gifter nes belopp och grunden för deras beräknande, än i fråga om adelsbref och fullmakter å militäre beställningar. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Den nu upplästa delen af Utsk:s betänk, angår egentligen endast motiveringen till den efterföljande, eller en hemställan af Utsk., alt, i st. f. 5 och 10 §§ af nu gällande författning, R. St. måtte antaga följande. Jag anser således för min del bäst om propos. göres på följande tarifT, och får i anledn. deraf äran hemställa, då R. o. Ad. redan i föreg:de punkter beslulit att afslå hvad Utsk. i afseende på vissa förhöjningar föreslagit, men deremot bifallit Utsk:s betänk, i afseende å stadsmäklare och skeppsklarerare m. m., att R. o. Ad. måtte antaga den 5 §, för så vidt den icke redan genom föreg:de beslut befinnes ändrad eller modificerad. Frih. Cederström, Jacob:
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utsk.-ns till R. o. Ad, samt BondeSt. gjorda inbjudning att förena sig med de öfriga Stånden om antagande af Ulskms förslag, att tiden för bränvinsbränningen må indelas i 3 terminer af 2 månader hvardera, ropades nej; hvarefter propos. till afslag å samma inbjudning framställdes och besvarades med ja. Beträffande sedermera Ulsk:s yttrande, alt derest hvarken R. o. Ad. eller BondeSt. skulle antaga nyssnämnde inbjudning och följaktligen 2 Stånd komma att stanna emot 2, frågan om förändring i nu gällande stadgande, rör:de de för bränvinsbränning tillåtna månaders indelning i 2:ne terminer, komme att förfalla, samt 8 § i K. förordnm d. 13 Juni 1845, ang:dejvilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, alt oförändrad bibehållas, hem - Den 17 Juli. 141 ställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade med ogillande af detta yttrande lägga detsamma till handlingarne. Ropades ja. 2:dra punkten, ang:de 3 morn., af 1 § i författningsförslaget. Hr von Hartmansdorff: Enär Ståndet ogillat det förslag hvari Ulsk. hemställt, att som 2 Stånd stadnat mot 2, skulle den gamla föreskriften i fråga om terminernas antal bibehållas; sä följer deraf att det sednare mom. af ifrågavar. punkt har förfallit. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. att ifrågavar. morn. må erhålla den i Utskms vid utlåt. N:o 2, fogade förslag til förordning uppgifna redaction, samt fann R. o. Ad. alt till följd deraf Utskms nu i afseende på samma mom. alternativt framstäldta redactionsförslag icke erfordrade någon åtgärd. 3:dje punkten, ang:de 4 :de § i för fattnings för sia get. Utskms härom afgifna yttrande godkändes. 4:de punkten, om tillverkning och försäljning af bränvin.