Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill föra i Hr Cederschjölds eftersinnande, huru stor skillnaden är emellan Den 18 Maj, ämnena för Hand.bins lagbud och den yttre vexelstadgan. Deri förra upptager rättsfrågor inrikes medborgare emellan, den sednare deremot emellan inrikes och utrikes män; och dertill kommer den väsendtliga omständighet, att då ämnena för Hand.bins föreskrifter äro oföränderliga inom den scala, som der blifvit utstakad, så äro utrikes vexelförhållanden underkastade ej blott våra lagar, utan jemväl hvarje nations, med hvilken man i vexelväg transagerade. Kan man väl glömma, att reciprocitetsconsiderationer här nödvändigt måste komma i fråga. Jag vill t. ex. blott fråga: huru mycket brydde sig väl Napoleon om de s. k. eviga grundsatserna för denna lagstiftning? Jag tror mig nu hafva undanrödjt Hr Cederschjölds invändning, och vill förklara honom min tacksamhet för ett honom lindfallet naivt erkännande. Jag måste begagna mig deraf; det vore alltför maladroit att icke göra det. Erkännandet är nemi. det, att icke någon § i grundlagen finnes, som bestämmer den ifråga var. frågan, som afgör, hvem som har rätt deri, utan man måste leda sin slutsats från det allm. begreppet. Jag är nöjd med denna väg; och då kan man väl icke undgå att taga i betraktande den irring, som hos den ena eller an dra kan äga rum i begreppet, den olikhet i åsigter, hvarför allt obestämdt är föremål. Hr Cederschjöld har tagit för gifvet, att Ständerna äga andel i den ifrågavar. lagstiftningen. Säkerligen utgick han dervid från en känsla af patriotism, som jag alltid skall tillerkänna honom; men jag sjelf, utan att sammanstämma i mening, vet dock, att jag icke felar i känsla. Hr Stuart har gått ännu längre. Han har sagt, att saken vore så gifven, att här icke vore fråga om mer eller mindre än att rent af bortskänka en folkets rätt, den man sagt sig skyldig att försvara. Men folkets rätt har ock andra försvarare, Mätte det förlåtas mig, att jag med de värda ledamöterna hyst ett motsatt begrepp och likväl tror mig försvara folkets rätt!
Anckarsvärd till StatsUtskits gjorda framställning yrkade tillägg till beslutet gerna kan lögas. Jag yrkar lör öfrigt bifall till Utskits Betänkande. Gr. Anckarsvärd: Jag nödgas anmärka, att ett missför stånd, i afseende på det af mig gjorda yrkandet, här gjort sig gällande. En talare har nemi. tolkat det af mig begärda tillägget så, som skulle det utgöra ett vilkor för bifall till Utskits förslag. Detta är ingalunda händelsen. Jag får inför Hr:ne öppet bekänna, att jag ej fattar, hvad man egentligen har emot ett så beskaffadt tillägg. Ursprungliga orsaken, att tanken på ett sådant förslag hos mig uprunnit, har varit den, att det nemi. förefallit mig, som det för allmänheten kunde vara rätt tillfredsställande att se, att det, möjligen efter mångas förmenande ganska ansenligt tilltagna anslaget, ej helt och hållet går til! K. Mits hofhållning, utan att en betydlig del går till annat föremål, nemi. K. Theatern. Jag hade verkligen väntat mig att StatsUtsk:t sjelft skulle hafva infört detta tillägg. I fall mitt förslag derigenom vunne mera bifall, så skulle jag utbedja mig, att få göra en förändring i tillägget, så att det i stället komme att lyda som följer » under förmodan, det täcktes K. M:t med samma frikostiga omvårdnad sora Dess höge företrädare understödja K. Theatern.» Jag hoppas att mitt förslag, efter dessa gjorda förändringar, måtte vinna It. o. Adis bifall. Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Om saken är här tillräckligt ordadt. Jag vill endast inskränka mig till den anhållan, att R. o. Ad. måtte bifalla denna puukt utan något tillägg. Hr v. Mentzer, Carl Fredrik: Jag instämmer fullkom ligt i Utskits uttalade åsigter, men som jag gör detta af annat skäl, än hvad som här blifvit framstäldt, så vill jag för R. o. Ad. ge tillkänna, att jag anser det på intet sätt vara ekonomiskt, att här söka nedpruta några millioner Rdr.
Voterings-proposition — 3 — 51 — g. 30 Sept. g. 30 Sept. g. 29 Sept. g. 30 Sept. Voterings-resuitat — 3 — 54 5, 6 a, a. 17 Okt. a. a 11 Okt. a. a. 14 Okt. a. a. 14 Okt. — 62 » örn tillägg till § 61, ang. 180 » om ändring i § 69 angående behandlingen af Stats-Utskot12 Juli 12 Juli tets Betänkanden i vissa frågor — 3 — 16 — 14 Juli 12 Juli Svar på återremiss — 3 — 26 — a. a. 28 Juli a. a. 29 Juli a. a. 2 Aug. 4 Aug. Voterings-proposition — 3 — 36 — g. 22 Aug. g. 26 Aug. g. 23 Aug. b. 22 Aug. Voterings-resuitat — 3 — 54 3 a. a. 17 Okt. a. a. 11 Okt. a. a. 14 Okt. a. a. 14 Okt. 62 om tillägg i § 59 ang. Propositionen om Stats-Verkets tillstånd och behof —_ 3 — 8' —- 10 Juni 10 Juni 10 Juni 10 Juni I anledning af återremiss . 3 — 19 a. a, 14 Juli b. 12 Juli g. 12 Juli g. 12 Juli — 62 » om ändring i §§ 85, 86 m. fl. i afseende på Tryckfrihets-för» : * ordningens egenskap af grund19 Juli 19 Juli lag 84 3 21 15 Juli 22 Juli 106 61 H om tillägg i § 98 ang. Supple10 Juni 10 Juni ant för Jflstitie-Ombudsmannen — 3 — 10 — 10 Juni 14 Juni — 62 — 47 — trJ W a g |h R. ' aq CO ~ 12. 6 CO p aq' fe £ ro 5' Utlåtande Betänkand eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. Underdåni Skrifvelse P71 p aq
Tavelin i lifstiden förestått, förklarat, att, som Lanell icke kunnat frångå, det han hos Tavelin lSntagit penningar, derå Lanells flere Skuldsedlar till ett belopp af 3,090 R:dr varit i Tuvelins hand då han häckiades, ehuru Latull förmält sig för desamma icke hafva af Tavelin erhållit större valuta, än tooo R:dr; Alltså, och då Lanell, hvilken såsotn Commissarie varit att anse för Tavelins Förman, i sådan egenskap af en underhafvande Uppbördsman upptagit penninge-lån till en så betydlig Summa, den han icke gälda kunnat, pröfvade Kong’. Hof-Rätten rättvist, jemlikt Kongl. Förordningen den 21 Mars 1735, förklara, att Lanell, hvilken redan vore skiljd från den Commissarie-tjenst, hän vid Riksgähls-Contoiret innehaft, genom en slik oloflig penninge-afhandling, gjort sig ovärdig, att vidare tjena Kongl, Maj t och Kronan; Och borde Lanell de lantagne penningarne, jemte Ränta efter Sex för Hundrade till Riksgälds-Contoiret inbetala. Dock hade Kongl. Majit, i anseende till förekommande synnerligen bevekande skäl och omständigheter , af Gunst och Nåde täckts tillåta, att Länell må, såsom Sö. tande, få sig anmäla till njgon för honom lämp* a752 Stats-Utskottets BetiinkanJenl lig Kongl'. Maj:ts och Kronans Tjenst, hvarifrån likväl undantagas Tjenster vid UppbördsVerk eller sådana Sysslor, hvarmed Uppbörd i en eller annan måtto är förenad eller dermed liar gemenskap.
Det var en fröjd! De skreko, jublade och klappade i händerna. Nu aflägsnade sig slupen med de hvitklädda damerna. Anna lutade sig fram för att bättre se, men tog öfverbalansen och skulle hafva fallit, om hon ej fått tag i kanten af bryggan. Men Lisa, som såg hennes fara, böjde sig ned och sträckte ut sin ena hand för att hjälpa henne. I det ögonblick Anna fick fast fäste och klättrade upp, föll Lisa i och försvann i djupet. Det var ett ögonblicks verk, man observerade det knappt i villervallan. Anna stod upprätt på bryggan, ännu helt förskräckt. Barnen i Attes julle stodo stumma, bleka och handfallna, ingen rörde sig för att hjälpa, och ingen enda gaf hals. Från slupen hade man emellertid observerat hela den lilla scenen och rodde skyndsamt till. Plötsligt sågs en liten röd och mager knytnäfve sticka upp, och strax därefter höjde sig Lisas hufvud öfver vattenytan. Hon hade fått tag i en af de slippriga pålar, som höll bryggan, och försökte att krafla sig upp längs den. Men det var för svårt. Den ena handen höll hon krampaktigt sammansluten och alltjämt öfver vattenytan, så att hon blott med den andra kunde arbeta för sin räddning. Ändtligen började de där uppe skrika och åbäka sig. Medan hon arbetade med sina sista krafter, sprungo de omkring som yra höns, intet tåg fanns och årorna sutto fast i båten. Det lilla bleka ansiktet, hvilket en vild skrämsel gaf ett nästan vansinnigt uttryck och som blott med största möda kunde hålla sig uppe, försvann igen. Men ännu en gång kom det upp. Hon ville tala, och det kom några ljud, häftiga och ångestfulla. Ett helt lifs koncentrerade smärta klagade i detta enda utrop. »Silfverhjärtat, rädda silfverhjärtat!» skrek hon, och höll in i det sista sin knutna hand, med det lilla smycket uti, lyft öfver vattenytan. Så sjönk ansiktet och handen, och när den räddande båten kom, var hon försvunnen under bron. Skymningen föll på, det tjänade ju till ingenting att söka så här dags på dagen, så mycket mindre som det var strömt och hon säkert flutit utåt. Om morgonen återfanns hon.
Memorial till Riksens Ständer, angående en af Herr Roos, C. U., anmäld anledning till anmärkning emot Slals-Rädet och f. d. Stats-Secreteraren Grip, Medelst Protocolls-utdrag för den 1 nästlidne Augusti månad, har Ridderskapet och Adeln till Constitutions-Ulskottet förvisat en, i den ordning, 2g § Riksdags-Ordningen föreskrifver, af Herr Roos, Carl Ulric, anma Id anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och f. d. Stats-Secreteraren Grip. För anledningens uppgifvande, har till Utskottet blifvit öfverlemnad bestyrkt afskrift af ett från Kongl. Maj:t under den 2 sistförlidne Mars Con&titutions-UIskottels Memorial, JV:o 4i* 7 lill Kongl. Krigs-Col legium aflätet Kådigt Bref, hvaraf hufvudsakligen inhem Las, att, uppå eu af bemälde Collegium i underdånighet gjord framställning, föranledd deraf, att motionären, hvilken hos Collegium innehar en Kammarskrifvare-beslällning, jemte arne andre tjenstemän derstädes anmält sig till tjenstledighet, för alt, såsom Ledamöter af Riddarhuset, bevista Riksdagen, Kongl. Majrt, med tillämpning af Kongl. Brefvet den a3 September 1766, förklarat, alt de af Krigs-Colfegii embetsoch tjenstemän, som ega säte och stämma på Riddarhuset, och af sådan anledning vilja njuta tjenstledighet, skola, ehvad de äro Ledamöter af Utskott eller icke, vara pliglige att, i och för bestridandet af deras tjenstegöromål, af egande löne-inkomster afstå så mycket, som motsvarar lön i sisla (jenstegraden, så framt icke med Collegii samtycke annan öfverenskommelse kan träffas.
Det var väl icke denna brist, det var Helleniska stammens stora och snillrika egenskaper, som lyflade della folk så högt. Hvar finner man nu ett folk så lyckligt be - Den 6 Maj e. m. 441 gäfvadl? — Hurusomlielst svaret derpå må nirälla, aldrig kan det försvaras af det i den citerade invändningen valde exemplet, det Sveriges läroverk tilltänkta afliändandel af det som tinder Sveriges ärorika tidehvarf varit så högt aktadl, sorn burit så ädla frukter, och som vår lid så väl behöfvcr: ett allvarligt studium af classiciteten. Om 8:de och 9:de punklerne har jag, enär de äga samband med den redan inom del Höglofl. Ståndet ventilerade fråga rörrde enskildes skolafgifter, blott alt åberopa de af mig dervid yttrade åsigter. Lien enskilde betungas mer än förr. Staten ger ökade summor, och man skall få se att ännu långt mer behöfves, om nya metoden införes. Sakkunnige lärare må härom yttra sig; de skola vitsorda dessa farhågor. I 10:de och 11 :te punkterna har blifvit föreslagen en skolstyrelse af den mest vidunderliga beskaffenhet. Jag har redan i det föregide baft äran framställa huruledes StatsUtsk. mycket öfverskridit sin befogenhet, då det har velat taga lill utgångspunkt Hr Silfverstolpes förslag, hvilket Ulsk. icke i min tanka bade rätt att i annat än i alternativt hänseende vidhålla; men när Utsk. godlfunnit göra det, så hade Disk. väl ingalunda bordt öfverskrida förslaget, ytterligare förverldsligande den deruti lillämnade styrelsepersonalen, och lill på köpet insätta sådana bestämmelser, som synas vara i högsta måtto opraktiska för verkställigheten. Hvad vill del säga t. ex., att det skall väljas direktörer för viss tid i skolstyrelsen af elevernas föräldrar eller målsmän. Det är icke sagdt att dessa föräldrar eller målsmän bo i stiftsstaden; det är icke ens troligt att de alla bo i närheten deraf, utan de kunna finnas spridda öfver hela stiftet, ja öfver hela riket.
Från Länets Hushållningssällskaps beredningsutskott bar till direktionen för sistnämnde bank blifvit framställd fråga, huruvida samme bank skulle vilja såsom en centralinrättning, till förräntande och under vanlige vilkor för uppsägning och återbetalning, mottaga medel, som från andre inom Länet blifvande dylike stiftelser kunde insändas; hvilken framställning Bankens direktion under vissa vilkor bifallit. Anledning är dock att desse vilkor hvarken blifvit eller blifva antagne, hälst utskottet sedermera uppgjort förslag till reglemente för en gemensam sparbanksinfattning för alla socknar inom Länet. Härförutan är i Skara stiftad en så kallad nykterhets-sparbank, af hvilken äfven landtboer, som afsagt sig bruk af spirituösa drycker, få sig begagna. Enligt erhållne uppgifter, skall icke eller denna stiftelse sakna fram gång\. Örebro Privatbank, som erhållit privilegium år 1837, har, genom ett 1 Mariestad inrättadt afdelnings-kontor betydligt underlättat Länets penningerörelse och med förut saknade förlagskapitaler, försett såväl stadssorn landtmanna-näringarne. Lifvad spekulation, en gifven följd af lättad penningetillgång, har ock under sednast förflutne åren tilltagit och bidragit till utveckling af flere näringsgrenar. Genom afdelningsdirektionens urskillning, vid beviljande af creditiver och lån i privatbanken hafva de befarade olägenheterne eller vinglerier och allmogens inlockande i affärer, som den ej förstår att sköta, förekommits. 32 På grund af desse förhållanden, finnér Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig böra vitsorda att nämnde bank utöfva t ett välgörande inflytande och att nedläggandet deraf skulle, om icke andra motsvarande inrättningar anordnas, försätta Länets innevånare uti den mest vådliga och bekymmersamma belägenhet.
Denna öfverdomstol torde få sin station i staden Umeå, som, enligt hvad kartan utvisar, är belägen något i centrum af den blifvande jurisdiktionen; eller om sådant skulle anses lämpligare i Hernösand. Jag förmodar att kostnaden härföre icke skulle blifva särdeles betydlig i fall, såsom torde vara att förmoda, Svea hofrätt kunde minskas med en division. Nyttan och nödvändigheten af domstolens inrättande för orten synes vara obestridlig, och torde svårligen kunna undvikas, helst om, såsom är att önska och hoppas, lagmansrätterne snarligen komma att upphöra. Om remiss af denna motion till vederbör. Utsk. anhålles ödmjukligen. Remitterades lill Stalsoch LagUlskm. Hr Bruce uppläste vidare en så lydande motion: I händelse att K. M:s nåd. propos. angide sjöförsvaret skulle af Ständerna stadfästas, hvilket jag på det högsta hoppas, emedan den bevisar att en skicklig person utagerat densamma, så får jag också proponera, att alla varande linieskepp blifva disponerade Den 22 December e. m. 355 pä följande sätt. Att en del genast inrättas lill flytande fängelser för gröfre och mindre brottslingar af begge könen; en del förläggas nied brottslingar vid ön Barthelemy, för att der upparbeta den jord som tillhör Svenska kronan, och resten försäljas till utlänningen. Jag känner icke anlalet af de linieskepp staten äger, men så mycket vet jag att de ligga och ruttna utan ändamål. Jag får ödmjukast anhålla alt denna min motion mätte remitteras lill vederbör. Lisk. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle denna motions remitterande lill SlatsUtsk., men denna propos. besvarades med ja och nej, i anledn. hvaraf densamma förnyades, dervid svaret åter utföll med blandade ja och nej, och Frih. Palmstjerna, Carl Ollo, hegärde derjemte alt motionen mätte läggas [iä bordel, lill följe hvaraf Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt motionen komme att hvila lill nästa plenum. Hr af Grubbens, Nils Wilh.:
7: o kunna hela svenska historien i kronologisk ordning, allmän historia till Augustus samt den elementära lärobok i grekisk mytologi som används. § 8 Lärjungens flyttning inom gymnasium beror på Efori och Kollegiets beslut, fattat i avseende på elevernas antal och den kunskapsgrad i varje ämne, som ynglingen bör uppnå för att anses mogen för akademisk undervisning. § 9 För att vid akademien få avlägga fullständig studentexamen, vilken i annat fall ovillkorligen skall vägras, fordras följande. 1: o att i teologin redogöra för den antagna läroboken både med minne och begrepp. 2: o i kyrkohistorien kunna redovisa det för gymnasium nyttjade kompendiet. 3: o i latin kunna säkert översätta de klassiska Auctorer, som nyttjas vid undervisningen på gymnasiet, skriva språket någorlunda felfritt, kunna yttra sig på begripligt latin väl känna Profodien och de allmänna begreppen i retorik samt ha kännedom om grekisk och romersk mytologi. 4: o i grekiskan kunna översätta både från svenska och latin till Novum Testamentum och Profana Auctorer de stycken, som blivit genomlästa på gymnasiet, alltsammans med enkel grammatikalisk redogörelse. 5: o i hebreiskan kunna göra reda för minst de 9 första kapitlen av Genesis. 6: o i matematiken kunna geometrins grunder efter 1,5,6,11 böcker av Euclides, kunna lösa ekvationer av första och andra graden med en obekant, känna hela aritmetiken efter läroboken. 7: o i filosofin redigt känna logik i samband med allmän språklära och i övrigt kunna redogöra för de filosofiska läroämnen som blivit föredragna i gymnasiet. 8: o i historien känna den svenska och den allmänna till folkvandringarna samt allmän översikt av medeltidens och den nyare historiens huvudepoker. 9: o i geografi kunna läran om jordgloben, Europeiska staternas specialkartor och övriga världsdelars geografi, 10: o i fysik och naturalhistoria nöjaktigt redovisa de stycken som i detta hänseende blivit föredragna på läroverket. 11: o att kunna rent uttala och med hjälp av lexikon tyda tyska och franska språken. § 10 Flyttning till högre avdelning tillåts inte utan de fulla kunskaper som här angivits. Det hjälper inte att ha mer kunskap i något ämne på bekostnad av de övriga.
utan bibehållas vid sin numeraire, heligt och orubbadt, I)å de uti Memorialet rådande grundsatser $tå i rak motsats med de hufvudgrunder för Ränco-Verkets Styrelse, dem Ranco-Utskottet enligt dess jemväl vid närvarande Riksmöte fastställda Instruction, oafbrutet bör hafva i sigte; tror Utskottet sig ej behöfva vidlöftigt bevisa deras olämplighet for detta Riksens Ständers Verk; att de äfven jnåste vara stridande mot Rikets sanna interesse synes böra ligga i öppen dag för hvarje upplyst och vältänkande Medborgare; och vitsordas derjemte, så väl af alla väl organiserade Samhällens i fi« nance läran antagna Och följda principer som af et och annat varnande exempel, uppå de olyckliga verkningarriat af deras förhastade antagande, Oell b 01 766 Den 19 Juni. ! Bor Banco-TTtskottet af sådan anledning ej underlåta, att allt hvad uti nämnde Memorial åsyftas, som med Utskottets befattning äger gemenskap, för dess del vördsamt afstyrka. Stockholm den 37 Maj 1815- På Höglofl. Ridd. och På Högvörd. PrestAdelns Ledamöters Ståndets' Ledamöters vägnar vägnar Joh. Denning Gyllenbor g. E. A. Almqvist. På Vallofliga BorgarePå Hedervärda Bonde Ståndets ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Gust. D. Wilche. Daniel Andersson. G. Itel Bingius, 'Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad.' d. 19 Junti Högvörd. Prest-Ståndet d. 20 — , Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 Hederv. Bonde-Ståndet d. 19 —” Vördsamt Memorial! ällofl. Borgare-Ståndet har under den 16 sistledne Maj till Baneo-Utskottets utlåtande behagat remittera ett af Her^ Commeree-Rådet B. H. San tssson - Den 19 Junij 767 tC-Sson i välbemälle
För närvar:de är det föreskrifvet, att af 2 U finsilfver skola 25 Specie Riksdalrar utmyntas. Alt det skulle vara svårfattligare, om man bestämde, att hädanefter 28 eller 30 Specie Riksdalrar skulle utmyntas af 2 tt finsilfver, kan jag icke föreställa mig. Jag tror till och med att det skulle blifva ännu enklare, enär man kunde taga 1 Sf finsilfver till utgångspunkt, i st. f. 2, och stadgade alt deraf skulle utmyntas 13, 14, eller 15 Specie-Riksdalrar. Slutligen säger Utsk.: ”Det torde för öfrigt icke böra förbises, att, i fall finheten i myntet ökas, detsamma, på sätt erfarenheten ådagalagt, blefve begärligare till nedsmällniug inom landet, än nu är händelsen, ty närvarande myntsilfver kan ej, utan tillsats af finsilfver, hvarå tillgång på flera orter ofta saknas, till kontrolleller verksilfver förvandlas, hvaremot myntsilfver af högre finhet, än kontrollsilfver, lätt förändras till detta sednares lödighet genom tillsats af koppar.” I del förut åberopade Utlåt, finner man en aproximativ beräkning af det präglade silfver, som årligen plägar af guldsmeder uttagas och uptages detsamma utgöra ungefär 30,000 Specie Riksdalrar. Härutaf finnér man, att det f. n. är ganska begärligt. Hurudant förhållandet skulle blifva, om silfvermyntet blefve mindre kopparhaltigt, kan jag icke bestämma, men då man vet, alt de flesta guldsmeder bo här i Stockholm eller ock hämta sitt silfverbehof härifrån, ty silfver, vare sig prägladt eller oprägladt, lärer icke till någon betydenhet finnas i småstäderne, torde det kunna med skäl antagas, att dessa guldsmeder icke finna det besvärligare att uttaga Specier och endast något litet finsilfver att blanda dermed, än att endast taga finsilfver.
Stjernstedt och de reservanter, sorn med honom sig förenat, har insett och erkänt nyttan af att reducera de på sednare tider till 4 ökade rältegångsinslanserne till del gamla antalet af 3:ne. Striden rörer endast frågan om det ändamålseuligaste sättet alt komma till målet. Ulsk:s pluralitet har i denna punkt utgått frän den temligen enkla och efter min tanka riktiga grundsats, alt i organisationsfrågor, och i synnerhet i sä vidt omfattande dylika frågor, som den förevarande, böra Sländerne inskränka sin åtgärd till eli uttalande af principerne, men icke i första hand befatta sig med detaljfrågor och uppgörande af de vidlyftiga lagförslag, sorn deraf blifva en följd, utan i det afseendel åtnöja sig med en anhållan hos K, M., att Han mätte öfverlemna utarbetandet af detaljerna åt sakkunnige personer samt derefter lill R. St. aflåta ett fullständigt förslag, så alt Sländerne, innan de fatta definitivt beslut om saken, må komma 544 Den 28 Januari. i tillfälle att bedomina den i sin helhet med alla dess följder. Frih. Stjernstedt åter har utgått från dea synpunkt, alt frågan redan skulle vara så utredd, att någon vidare preliminär åtgärd icke skulle vara behöflig; och han har till stöd härför, likasom motionärerne i ämnet, åberopat föregående Sländers åtgöranden och beslut. Dervid förekommer dock, alt föregide Ständers Irenne särskilda beslut i denna fråga, hvarken varit lika sins emellan eller med det förslag, sorn Frih. Stjernstedt nu uppgjort, så att dä man till dessa förslag lägger del, som förra Lagcommiteen uppgjort, nu innalles finnas 4 särskilda förslag att välja på, i och för reformens utförande; och jag frågar eder, mine Hrr, om det, under sådane förhållanden är välbetänkt af R. St. att, i en så vidt omfattande fråga , der meningarne hittills varit så olika, hinda sina liander, genom att i första hand uttala sin opinion och falla sitt beslut, äfven i afseende på detaljbestämmelserne, innan ens K. M. haft tillfälle att låta genom sakkunnige personer undersöka frågan. Man har visserligen anmärkt, att Frih.