Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kansli har för öfrigt förekommit, att för Under-ståthållaren och Konungens Fogat, af hvilka den förre, lika med Ofverståthållaren, utom aflöningen från Stats-verket uppbär taffel-penningar af Stockholms stad, den uti nuvarande lönerna inbegripna häst-lega jemte hushyra, utgörande tillsammans 750 R.dr för Underståthållaren och 400 R:dr för Fogaten, skulle, om löneförhöjningarne beviljades, icke vidare komma Expeditions-Ulskottets Förs/ag till underd. Skrifvelse N:o 496. 131 alt å staten uppföras; alt Kainererare-sysslan vid Öfverståthållare-embelets Kansli, hvilken för närvarande är förenad med Kamererare-befallningen vid Öfverslåthållare-embelel för Krono-uppbörds-ärenden, ansetts böra vid nuvarande innehafvarens afgång upphöra och Kamererare-göromålen af Sekreteraren v id Öfverstälhållare-embetets Kansli öiVerlagas, emot en tillökning i lönen af C00 B:dr, hvarigenom af den föreslagne Kamererare-lönen ett belopp af 300 R:dr dä skulle komma alt Stals-verket besparas, samt att för 1 Notarie jemte 1 Kanslist hos Fogalen, af hvilka icke någondera lör närvarande innehar lön på stat, men dea sednare, enligt särskilta nådiga beslut, fått uppbära ett årligt arfvode, löner å stat nu blifvit af E. K. M.t begärde.
Utskottet understödjer ock detta så mycket heldre, som den åsigt, hvilken föranledde lagstiftaren att, der dråpare ej inom natt och år kunde upptäckas, ålägga Häradet böter för det sålunda timade, med namnet dulgadråp betecknade brott, redan längesedan förlorat sin ursprungliga betydelse. 32 Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. På grund af hvad Utskottetsålunda anfört, får Utskottet vördsamt tillstyrka, det wälle Rikets Ständer, med förklarande att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition ej kan oförändrad bifallas, får sin de! besluta en författning angående word, dräp och annan misshandel, så lydande: Maj:ts förbud angående dueller och slagsmål den 22 Augusti 1682, än äfven, med nedan nämnda undantag, alla öfriga stadganden, som ändra eller förklara berörde lagrum och författning eller dervid något tillägga eller innefatta bestämmelse om straffbarheten af brott och handlingar, som i denna Förordning omförmälas, varder stadgadt, som följer: Om mord och dröp. § !• Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvet, miste, för mord, lif sitt. Ar brottet under synnerligen mildrande omständigheter föröfvadl; då må till straffarbete på lifstid kunna dömas. § 2. Biar någon gjort försök till mord, och blef endast genom omständigheter, som voro af g er ning smannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde han dömd till straffarbete på lifstid eller, der mildrande omständigheter förekomma, till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Kom af gerningen ringa eller ingen skada; då må tiden för straffarbetet kunna till två år nedsättas. § 3. Hvar som, i uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid. Var gerningsmanncn, utan egen skuld, genom svår förolämpning eller synnerlig misshandel, af den dräpne till vrede retad, eller är o omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då Lag-Utskottets Betänkande N:o 20.
Jo de vilja förbehålla sig, att denna förhöjning för framtiden ej må kunna ske. Om åt en enskild man sades: ”jag arrendator önskar att slippa någonsin betala dig jordägare högre arrende-afgift, än jag nu gör”, och om jag, dä denne icke ville det medgifva, vänder mig, mäktig genom mina relationer, till Konung och Ständer, för att genom dem tvinga jordägaren att aldrig höja arrendet pä jorden; hvad skulle han säga derom? Hail skulle otvifvelaktig! klaga öfver sin äganderätts förnärmande. Emedlertid är det för närvar, ingenting mindre, hvarom fråga är mot de Halländska kyrkorna. Man säger, att det maximum och minimum, som för närvar, utsättes, redan bevisar, att förhållandet icke är rent, sådant som emellan jordägare och arrendatorer. Det har skäl för sig, att så säga; men hvarifrån har detta maximum och minimum kommit? Utan tvifvel från en inblandning, på bekostnad af jordägarens rätt. Nu stödjer man sig pä en, som redan är gjord, för att träda jordägarne ännu närmare. Sä går det när man handlar mot grundsatser och en gång inträdi på afvägar. Saken - Den 14 Augusti e. ni. 193 ken är för Kronan ringa; ilen är ulan tvifvel för ålioerne af mindre betydenhet än för kyrkorna; men den grundsats, som siitles i fråga, är af slör vigt, ty det gäller hvars och ens äganderätl, det må vara kyrka eiler enskild man; och då jag anser kyrkans räll, om möjligt vore, heligare än enskild mans, sä hör den desto sorgfälligare vårdas. Ur Rosenblad: Man har i allmänhet under den lid, som della ärende varit föremål för publikens uppmärksamhet, sökt väcka medömkan för de fattiga äboerne å de Halländska kyrkohcmmancn; men man har glömt, att de hafva uti K. M., med den administrativa makt, som Sverige tillägger honom att bestämma öfver kykans egendom, en säker vårdare, och att de åtnjutit förmåner, som icke den enskilda fäll åtnjuta.
Trädvaror: a) lije Ikar och Spärra r af furu och gran af 5 — 8 tum midtpå; af S lill och med to turn dito: deröfver. 279:o. a) Den, som l>i f.i Iler Utsk< ttels fors ta g, ali. Tråd: Bomullshvit eller färgad: nystad j bör åsa lias 24 sk., inforsel-tull skålp., voterar ja; den, det ej vill, voletar nej; vinner nej, bestämmes införs* 1-afgiften å nystad, hvit eller färgad Bomulls-tråd til! 32 sk. per skålpund. 280:o. b) Den, sorn gillar den af Utskottet å Tråd: Bomulls, hvit eller färgad: i härfvor, föreslagne införselafgift 16 sk. skålp., röstar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, anlages 24 sk. införsel-tull skålp. å hvit eller färgad Bomullstråd i härfvor. Utskottets, enligt Utlåtandet N:o 30, vidlagne åtgärd att bestämma tullfrihet vid utförsel af förenämnde 3:ne slag af Bjelkar och Sparrar, hafva trenne Stånd gillat; men som Preste-Ståndet beslutat, alt de borde åsättas de i Betänkandet N:o 21 å hvardera föreslagne utförsel-afgifter, lärer, ifall detta beslut vidblifves, omröstning icke kunna undvikas, enligt följande volerings-proposilioner: 281 :o Den, som, lika med hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 30 föreslagit, anser Bjelkar och Sparrar af Furu och gran af 5 till 8 tum midtpå böra tullfritt få utföras, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, komma dessa slags Bjelkar och Sparrar alt beläggas med den i Betänkandet In':o 21 föreslagne utförsel-tull 2 sk. st. 282:o.
Dito, angående ali jords på Landet och Stadsegendomars deltagande i Allmänna byggnader. 1^:0 Carl Bergmans, från Gefleborgs Län, angående begagnande af Kronans Manskap till odlingar. i5:o Eric Andersson Bångs, från Jämtland, Memorial, angående tillåtelse för Allmogen, att under deras resor afyttra Smide som de af Bruksidkare sig tillhandla. 16:0 Jöns P rotocolls-Utdrag. 1^55 16:0 Jöns Pehrssons, från Malmohus Län, Memorial, angående tillstånd för Kyrkohemmans-Åboers efterlemnade Enkor och Barn, att få företrädesoch besittnings-rätt å sådane Hemman. 17:0 Olof Håkanssons, från Elfsborgs Län, och Olof Månssons, från Blekinge Län, Memorialer, angående inskränkning i Judarnes handelsfrihet och förhud mot deras vistande i Riket. 18:0 Carl Fredr. Bergs, från Bohus Län, Memorial, angående Postmästares skyldighet, att nåot ersättning hålla Post-bok med de Landtboer som det önska. S. D. Remitterades till Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Olof ”Wikströms, från Norrbottens Län, Memorial, angående Westerbottens och Norrbottens Lagsagors sammanslående till en m. m. S. D. Föredrogs åter och remitterades till Banco-Utskottet: Kongl. Maj:ts sistl. gårdag aflåtne och då på bordet lagde Nådiga Proposition om Låne-understöd, för Städerne Norrköping och Borås. S. D. Föredrogs och remitterades till LagUtskottet: Kongl. Majrts till Rikets Ständer sistl. gårdag aflåtne och på hordet lagde Nådiga skrifvelse, angående en förändring i 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken.
Jag tror i delta fall mera på äldre och mera erfarne representanters omdöme, än på mitt eget, men jag fruktar icke alt uttala det omdöme, att jag anser det vara formenligt att hos K. M. begära, att Assessor Crusenstolpe måtte befrias från sitt fängelse. Jag anhåller, alt detta yttrande må upptagas i protocollet. Hr Munck a f R o s e n sc h ö 1 d : Då Hr Frih. o. Landtm, uppfattat R. o. Ad:s tanke så, att remiss skulle vara vägrad, anhåller jag om votering, och att till ja-propos:n, afseende att motionen skall förfalla, contra-propos:n måtte blifva, att, derest nej vinner, motionen skall till Ekon.Utsk. remitteras. Hr Dalman, Wilh. Fredr : Så vidt jag kunnat fatta, förklarade Hr Munck af Rosenschöld uti ett föregående yttrande att lian återtog sin motion. Uti sitt sista yttrande deremot, liar han tillkännagifvit ett slags missnöje deröfver, att Hr Frih. o Landtm, icke till R. o. Ad. framställt den frågan, huruvida det måtte vara honom tillåtet att återtaga sin motion. Jag tror, alt R. o. Ad. icke har yttranderätt deröfver, utan att det heror på motionären sjelf, att dervid göra huru honom godt synes; men då hans förslag har vunnit så ringa sympati, tyckes han göra bäst, om han vidblifver sitt återtagande deraf, och sålunda såsom riddersman står vid sitt ord. Hr Munck af Rosenschöld: Jag yttrade den anhållan, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos till bifall af remiss till Ekon.Utsk. af min motion, och ätt, derest Hr Frih. o. Landtm, skulle uppfatta svaret derpå så, att remiss ansågs vägrad, votering mätte anställas. Den satsen vidblifver jag Beträffande Hr Dalmans uppmaning till mig att stå vid hvad jag en gång yttrat, så får jag förklara, att jag blott velat låta min motion falla, såvida jag fick införd t i prof., att R. o. Ad. vägrat remiss å densamma.
Genom denna lag erhöllo de engelska kvinnorna full myndighet, med samma rättigheter och skyldigheter som männen förut ensamma innehaft. Målet är sålunda vunnet för de engelska kvinnorna, och den förening, som där verkat for gift kvinnas äganderätt m. m., upplöstes därför. Kvinnorna kunna med glädje och stolthet erinra sig sitt långa och mödosamma arbete, ty de själfva arbetade med outtröttlig ifver for att erhålla en själfständig och fri ställning äfven inom äktenskapet. Men också blef resultatet glänsande. Äfven i Norge är den gifta kvinnans ställning vida bättre än i Sverige. Ä r 1888 antogs den lagen, att gift kvinna bar samma myndighet som den ogifta, egendomsgemenskapen bibehölls visserligen som regel, men hustrun fick full rätt att ha » ssereie » d. v. s. enskild egendom. Här hemma i Sverige ha kvinnorna själfva ej omfattat sin egen sak med den ifver, som fordras för att en gång nå målet. Och därför hör man ofta männen säga: » Hvad tjä- nar det till att arbeta för kvinnorna, när de själfva visa så litet intresse för sin egen sak » Männen ha tyvär till en del rätt! Jag skulle vilja framhålla, att kvinnorna borde enas om att arbeta för afskaffandet af målsHurudant » Nya lagberedningens » förmanskapet och egendomsgemenskapen med slag är, vet man ej ännu, men så länge manty åtföljande giftorätt och sedan söka få Hela den nuvanens målsmansrätt öfver hustrun kvarstår engelska lagen till förebild. och egendomsgemenskapen bibehålles som rerande » giftermålsbalken » skulle då strykas gel, motsatsen som undantag, kunna inga och ersättas af en fullt tidsenlig äktenskapssmärre förändringar af » giftermålsbalken » lag i samma stil som den ypperliga engelska. gifva den gifta kvinnan det skydd hon har rätt att fordra. Lektor Höjers m. fl. motion vid förra riksdagen afsåg alt få målsmansrätten afskaffad » Det är hälsosamt. » och egendomsgemenskapen upphäfd. Och den i år af grefve Hamilton inlämnade motionen Bostaden.
Fröt. t84i• 10 Samt, t Afd. 136 ioo* Expedilions-Vtskottels Förslag till und SkriJ veise j N.-o 402. ler arbete eller annan loflig sysselsättning, eller ej är med laga tjenst försedd, eller af allmän barmhertighets-anstalt njuter vård och understöd, eller icke ställt borgen af en eller flere vederbäftige personer ej mindre för egna, och, öm det är gift man, hans hustrus och hemmavarande barns Krono-utskylder för påföljande året, communal-afgifter, underhåll och sjukvård, än ock för utgifvande af köler och den ersättning, till sammanräknadt belopp af Femtio R:dr Banco, som bör utgå, i fall samma personer under ett år derefter eller tilldess han eller hon dessförinnan kommer i något af ofvansagde förhållanden, begår olofligt tillgrepp eller annan förbrytelse, hvaraf allmän säkerhet störes. Tjenstlös, som styrker, att han eller hon, i den ordning, Författningarne föreskrifva, sökt erhålla årstjenst, men att sådant icke låtil sig verkställa, utan att han eller hon dertill sjelf vållande varit, eger lättighet att qvarblifva inom den församling, dit personen hörer. Sådane personer böra då i mantal skrifvas, såsom Församlingen tillhörande, och njuta, intill nästa Legostämma, rådrum till anskaffande af laga tjenst eller annat lofligt närings-fång. Uti hvarje stad skall, genom Magistratens föranstaltande, ett eller flere Contoir inrättas, hvarest de, sora söka årstjenst eller annat ständigt arbete, hafva att sig anmäla, för att i en serskild bok antecknas, på det att de, som tjenstehjon behöfva, måga der erhålla anvisning. På landet åter bör en dylik längd föras af Klockaren, eller den person, Fattigvårds-styrelsen dertill utsett inom församlingen, och från predikstolen tillkännagifvas, att församlingens ledamöter ega tillfälle att af denna längd hos Klockaren eller förenämnde person taga kännedom.
Hr Tersmeden har förmenat, att då nattvarden utdelas af annan person än prest, lill föjd af öfvertygelse — såsom Hr Tersmeden kallar det, som jag kallar andligt högmod —, så är ett sådant förfarande icke något gäckeri med sakramenten och således icke liänförligt under 1 Kap. 2:dra §:u Missg.B. Jag deremot anser förfarandet vara det grofsta gäckeri och värre än om det sker af lättsinne. Hvad kan väl vara värre , gäckeri än att en person anser sig tillständigt att inträda i utöfning af en embelsförvaltning, som icke kan utöfvas af annan person än den, sorn dertill blifvit invigd? Jag åtminstone anser det vara vida värre än om handlingen härleder sig från lättsinne. Olyckligtvis har en domstol i Sverige varit af en annan åsigt och just derföre är det nödvändigt, att lagstadgandet förändras så, att man icke vidare får se sådana domslut. Jag anser således förslaget vara väl betänkt och är serdeles belåten med alt så skett. Det bör icke bero på serskildta divisioner i en Rätt, och icke heller deruppå, att en åklagare fullföljer sin talan eller icke, om de brottslige skola blifva straffade eller strafflösa. Afslår man detta stadgande, så är det otvifvelaktigt, att de personer, som resa omkring i landet, döpa och utdela nattvarden, skola anse det vara helt och hållet tillåtet, samt åter trotsigt upresa sina lmfvuden. Jag kan således icke annat än förnya min anhållan om bifall till det ganska välbetänkta förslaget. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Innan jag ingår i någon granskning af detta Betänkrs innehåll, anhåller jag att få uptaga några yttranden, som blifvit fällde af de föreg:de talarne. Den siste värde talareh har sagt, att den, som mottager nattvarden af annan person än prest, är intagen af antingen öfvermod eller andligt högmod. Denna fras tillhör del slag af fraser, som många personer begagna, utan alt göra sig reda för deras betydelse, och den värde talaren har äfven med berömvärd försigtighet undvikit alt gifva oss någon utveckling af de begagnade ordens betydelse.
En isländska, en ung bonddotter vid namn Brie1 Bjarnhejdinsdatter, har hållit ett offentligt föredrag i Reykjavik om qvinnans utbildiiing och rättigheter. Det är första gången något dylikt inträffat på Island. Finland. iMotioize? - En af representanterna för Helsingfors har inom borgerskapet väckt den motion, " att qvinna vid tjuguett års ålder måtte ega att sitt gods förcstå ctc. ' och är denna motion afsedd att framflytta ogift qvinnas myndighetsålder till den svenska ståndpunkten. Dagny L, ' II. l, - -, -, '. yernören a f Paris, af M. fMnlZi ?zg; Tysta djtip ?f A &amp; Roor: : &lt; j. :: r.$. - ' Ea a~beterskefest,. Meddelande från ~redrika-~ryner-körbindet. Från skilda håll. r. p f - i. r,. L l 8. I ' 4 L;. l. i ': ~ökburi.dkts .medlernmaF kr. For icke pedlemm-ar '. % d u., * .I.&lt; 1 % -. ': &lt;; +,y;:;. C -, .t ': -. -, " - &gt;.,; *. - v. :., - 1. y ' t;,! g. T ', '. yI - &gt;.: - k. - &lt;.J L: " ... !-;, &gt;.,; 7 4; f. 1 .o. , .L. O. K. 2 Speeialité: Linneoch Sangutstyrelar. Linne&amp; BamiiIl~vaihader: Största liiii~aïtinde Isger af Duktyger, Handdukar, Msdakar, Spstsir, Lakanslikfkr. ih&amp;rfer. Färdigsydda Damutstyrslar, tillverkade å egen syatelier. Yrish7uant orh pr@.er sattdas fmnko.
Af ofvannämnde 51 lärjungar studera 34 klassiska språk, hvilket intygar, att den öfvervägande mängden af målsmän härstädes önska bibringa sina barn så grundliga studier som möjligt. Besinnar man vidare att dessa lärjungar äro fördelade på tvenne bildningslinier, att de i den lägsta afdelmn nyss lemnat abc-boken, och att de i den högre läsa på de kurser, som erfordras för uptagande på Gymnasium; att mer än 2/3 studera klassiska språken, att 150 h 200 scripta på fyra olika språk i hvarje vecka måste behörigen genomgås o. s. v., så skall man lätteligen inse, att till och med detta Den 29 November f. m. 497 detta antal lärjungar ej utan stora ansträngningar och försakelser skall kunna skötas af blott tvenne, dertill högeligen illa lönta lärare. Skolans föreståndare har nemi. endast 24 Vj t:r kronotionde. Hans öfriga inkomster bestå af dels hushyresmedel af staden, nyss förhöjda från 100 till 200 11;dr b:ko, samt omkring hälften af de algifter, sorn betalas af förmögnare skolynglingar. Den biträdande läraren har ingen lön på stat, men af staden 200 K:dr b;ko, samt hälften af ofvannämnde skolafgifter och dessutom 20 R:dr b:ko i hushyra. Det är häraf uppenbaradt, att skolans tjenstemän ingalunda äro aflönta i förhållande till skolans vigt och upgift, äfvensom det bör synas obilligt, att staden ensam får hufvudsakligen vidkännas kostnaderna för en läroinrättning, som fullt ut lika mycket begagnas af kringliggande trakters ungdom. Då nu härmed jemföres förhållandet vid andra inom samma (Carlstads) stift befintliga läroverk, med samma upgift som Christinehamns skola, så ser man hur vanlottad den sistnämnda är. I Amål är en skola med Rektor och tvenne Colleger. Lärjungarnes antal var der, enl. sist utkomna rektorsprogram, 50, således 16 å 17 lärjungar på en lärare. I Pliilipstads skola tjenstgöra likaledes en Rektor och tvenne Colleger.
Biträdande äro fröknarna Sigrid Carlheim-Gyllensköld och Alfhild Larson — hvilken senare väckt uppmärksamhet som förträfflig ackompagnatris — samt hrr O. Lejdström och Tor Aulin. Den unga violinisten fröken Sigrid Lindberg gaf den 11 d:s en talrikt besökt konsert å Musikaliska akademiens stora sal, genom hvilken hon ådaga lade, att de studier, hon under senaste året be drifvit i Paris, resulterat i erkännansvärda framsteg. Fröken Lindberg äger nu en präktig och solid ton i sitt instrument och en vårdad teknik, som lyckligt öfvefvinner äfven ganska stora svå- righeter. Dessutom kännetecknas hennes spel af smak och innerlighet i uppfattningen. Med fortsatta studier bör den unga damen ha att motse en vacker konstnärlig framtid. Mest anslogo Vieuxtemps D-mollkonsert, Zarcyckis masurka samt en Meditation religieuse ur operan Thais af Massenet, arrangerad för violin, orgel och harpa af Marsick, vid hvars utförande fröknarna Alfhild Larson och Anna Nordqeist förtjänstfullt medverkade. Dessutom sjöng fröken Emma Holmstrand några sånger, hvilka lifligt senterades, trots att sångerskan låtit ursäkta sig för en tillfällig indisposition, af hvilken föga märktes. Kungl. Dramatiska teatern har under den senaste veckan framfört ett nytt program, som gjort rätt mycken lycka. Det enaktsskådespel, » Själens rättigheter », af Giacosa, som inleder detsamma, är af stor psykologisk finhet och fängslar genom det nobla sätt, hvarpå det häfdar de själsliga djupens okränkbara helgd. Det får ock ett utförande, som lyckligt smyger sig efter författarens intentioner, genom fru Sandell och hr Olsson, hvilken härmed förtjänstfullt gör sitt inträde på Dramatiska teaterns scen. Emma Gads lustspel » Trogen som guld », som härefter följer, äger däremot föga djup, men kännetecknas af äkta dansk gemytlighet och en dramatisk saooir faire, som gör, att de borgerliga scenerna underhållande nog glida undan inför publikens ögon.
– Ack, Sapetman! du känner icke, att de år jag framlefvat, äro utplånade ur lifvets bok och således icke ingå i räkningen af min lefnad. Dock, du skall kanhända en annan gång erfara min hemlighet, som vida öfverträffar alla dina undersagor. Vet således, att du har beröfvat mig hela femtio år! Men det kan numera icke ändras. Gömd bakom gardinen, förvånade mig ingenting mer än att en menniska, som tänkte sig lefva nära tusen år, kunde gräma sig öfver förlusten af femtio! så stiger omåttligheten med öfverflödet. Mellertid fortfor Parsen: Nu ämnade jag mig till kejsaren af Rumestan 14, ty jag visste ej ännu, att i det sönderstyckade Iran funnes en furste, värdig och mäktig nog, att lösa min dyrbara vara. Men knapt hade jag kommit utom Chinas gränsor, förrän jag förnam ryktet om den Afghaniske Herrskarens förvånande dygder, hans stora rikedom och hans utomordentliga kärlek för naturens förborgade hemligheter. Din tjenare skyndade, att öka sina kraftmedel, och lägger dem nu och sig sjelf för dina fötter. Konungen stod fördjupad i betraktelser. Men Sapetman vände sig om och befriade sig hemligt från ett länge öfvervunnet löje. Redan långt för detta hade jag trott mig igenkänna rösten och dragen af, jag visste icke hvilken. Men vid det lömska löjet och den sneda lurande eldsblicken, blefvo mig anletsdragen på engång odrägligt vidriga och tillika helt och hållet bekanta. Glömmande alla förhållanden, störtade jag fram, grep den förmätne bedragaren hårdt vid bröstet och ropade: Förrädare! hvar har du gjort af Fanny? – Lösslitande sig, kastande han sig för Schahens fötter, och ropade: Nådigste furste! fräls mig från denne vansinnige yngling! – Yrar du, Rustan; hvad vill du denne gamle, vise Mobed? – Nej, konung, det är ingen Mobed, det är ingen afkomling af Zerdusht Sapetman; det är Jussuf, som bortröfvat min älskarinna, det är en bedragare, som stjäl ditt guld och skrattar öfver din lättrogenhet.
Likmätigt Kongl. Ma,:ts Bref och fastställts Stat den 6 Junii 1306 bestas följande oafkortade Traktamenten i Penningar och Spannemal utom hwad pa Ordinarie Staten är uppfört, nemligen - i Penningar. Staben. r Regements Qwartermästare — z z z: 16. Compagnie Staten. io Compagni-Chefer L 6ss Riksd. 650a: I Spannemal. is Compagnie-Chefer L 90 Dr hwar 900 Dnor. Enligt Kongl. Maj.-k Eget höga Bestut Under Hans Majus war Allernadigste Konungoch Herres franwaro Defi tillförordnade Regering O. trolle Wacktmeister. Swea Rikets Drotz. 8. sk Isglas. 8. Lkrenkeim. hl LöelcrantL 6. fä^erkorn. K. M. Bef. Gen. Adj. i Stockholm. 0. R. hfAUolLkvtk. Rätteligen utdragit ur Höga Originalet, intygar 8. k^clbeiZLfwer-Auditeur. !«46 Den z Julik. Litt. kCalcul p^wer de Lönings-förmaner, som ar i8»6 wid Gardes-Regementerncs nya Organisation, tillädes Offsteraroe wid berörde Regementen, upprattad med stöd .af de grunder och det underdåniga Project Second-Chefen wid Kongl. Swea Lif.Garde m. m. Herr Grefwe Carl Mörner i afseende a de derwid skedde ändringar afgifwit. Ärlig inkomst för en Lomp. Chef wid Gardet. Lön efter Ordinarie Staken B:co R:dr 226. Oaskortadt Tractamente, såsom ersättning, för förlorade Compagnie-Revermer, genom ofwannämde nya Orga» nisation i penningar — 6fo. 856. Spannemal in Natura 9<r T'.ok. Ärlig inkomst för Regements,LUvartermästaren wid Gardet.