Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har hört, att Frih. von Schulzenheim emot denna motion anmärkt, att detta förbud skulle vara nödvändigt, derföre att den qvarstad, hvarmed en skrift kunde komma att beläggas, i annat fall vore onyttig. Härtill får jag genmäla, att man bör ihågkomma, att en skrift kan med qvarstad beläggas, genast efter det den blifvit utgifven, emedan ett exemplar af skriften måste i samma stund den sprides inlemnas till Hofcancellers-embetet, och att så snart skriften är belagd med qvarstad, och kungörelse derom införd i tidningarna, hvilket kan ske redan dagen derpå, så får den icke af någon vid ansvar försäljas. Genom detta lagbud torde således den anmärkta betänkligheten vara undanröjd, så vidt den kan hemta stöd från ifrågavar. förbud, helst om man å andra sidan besinnar, att ett sådant förbud icke är till något hinder att eludera qvarstaden, ifall man verkligen ville det, emedan en skrift, hvarå qvarstad kunde befaras, i samma stund den lemnäs till Hofcancelleren, kan äfven vara lemnad i hundrade särskilda salubodar, hvilkas innehafvare, om de vore vidtalde, lätt kunde sprida några exemplar hvardera. Det är således egentligen för den ekonomiska sidan af saken eller lättnaden för böckers afsättning i allmänhet, särdeles gamla böckers, som jag önskade förbudets upphäfvande. Men om också den gjorda anmärkningen, oansedt den upplysning jag nu lemnat, kunde anses än aldrig så grundadj så finner jag väl icke, att det rättfärdigar åtgärden att, annorlunda än i laglig ordning, upphäfva en i grundlag gifven rättighet. Den värde anmärkaren har ock, förunderligt nog, såsom stöd för sin åsigt citerat 12 mom. af i §:n Tryckfriliets-förordn. hvilken jag tvertom tror innefatta det fullständigaste stöd för min motion. Det torde derföre tillåtas mig få uppläsa och något närmare analysera densamma. Der står nemi: "Intet hinder vare för bokhandelns idkande, "icke heller för utgifning till förytlrande af någon skrift, vare sig inländsk eller utländsk.
E. .u i. — rörande vackt fråga, att 1827 års SkiftesStadga icke må tillämpas på de <Enskifteii, hvilka vid Stadgans utgifvande voro påbörjade, men ännu icke hunnit fulländas. XLVI. B. 116. XLVII. A. 183. ■— öfver väckt motion med förslag till Strafflag mot olagliga Tjensteackorder. XLVI. B. 116. XLVII. 192. XLIX. A. 143. — med förslag till jemnkning i RiksStåndens beslut, förande väckt fråga, attRådstufvuoch IiämnersRätter må erhålla Exemplar af utkommande Författningar, äfvehsom att KämnersRätter må tillhandahållas den så kallade FörfattningsSamlingen. XLVI. B. 117. XLVII. A. i93. XLIX. E. 25. med förslag till jemnkning uti RiksStån dens beslut i fråga om förändrad redaction af sista punkten i 1 § i5 Cap. ByggningaBalken, m. m. XLVI. B. 117. XLVII. A. 1 q4 rörande den så kallade Näringsfriheten. B. 33o. LVI. A. 136. 33 [ Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden om jemnkning uti de respective RiksStåndens heslut öfver anmärkningarne vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om SkiftesYerket i Riket, den 4 Maj 1827. LII. B. 33o. LX. A. 210. LXI. 66. LXY. E. 8. — om jemnkning uti respective RiksStåndens beslut, rörande Kongl. Majrts Nådiga Proposition med öfverlemnande af förslag till ny Prestvals-Förordning. LII. B. 33o. LIV., A. 239. LXI. E. 111. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande .
J823 eo tredjedel af Capitalet hvarje år till Banquen inflyter. 5:0 Af den 26 sistledne Mardi, i anledning af väckt Motion, om Specificerade Förteckningars insänrfande, öfver Assignationer som på Banquen utfärdas; hvarå Utskottet i så matto tillstyrkt bifall, som alla Private Assignanter borde förpliktas, vid äfventyr det deras Assignationer ej till inlösen emottagns, de i Stocki holm boende sist dagen efter hvarje Assignations utgifvande och de i LandsOrtema med först afgående Post till Banquens Commissa. rier insända fullständige Advis-Listor, som upptaga Assignationerne till datum, nummer och Summa. Af Utskottets Ledamöter hafva likväl Herr Friherre Wirsén, Herr StatsSecretc raren Lannerstjerna, Herr Majoren Reuterskjöld . Herr Biskoppen Doctor Almqvist, Herr Professoren Agardh och Herr Grosshandlaren Settervall varit af den mening, att vid nu gäUande Stadganden om Assignering på Banquen borde förblifva. Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomia.
Ad. vid förra Riksdagen utsedde tredje Suppleant, Frih. Rudolf Cederström, under d. 21 sisth Jan. blifvit till ledamot i Direkt, inkallad. § 7. Inom Riddarhusets ordinarie Tjenstemannapersonal har, enl. Direktms berättelse och hvad Utsk. i öfrigt inhemta!, den förändring sedan sista Riksdag inträffat, ali efter andre Kanslisten Carl Abraham Curt Bruncrona, som atled d. 19 April sisth är, Kammarskrifvaren i Kongl. Krigs-Colhm Gudmund Leonhard Silfverstolpe blifvit af Direktm lill andre Riddarh.-Kanslist utnämnd,.men aflidit d. 27 sisth Sept., hvarefter, sedan, jemlikt 11 § i Riddarh.* Direktms Instinkt., tjensten varit såsom ledig i Postoch Inrikes Tidningar kungjord, e. o. Kanslisten vid Riddarhuset, Frih. Gösta Ehrenborgh blifvit under d. 2 derpå följande Dec. dertill befordrad. § 8. Jemte anmälan att utdelning af Pensioner och Gratifikationer af de dertill anvisade fonder blifvit i föreskrifven ordning verkställd, har Direktm tillika anmält, dels att genom f. d. Riddarh.-Fiskalen Kammarh. M. Falkenbergs d. 7 Jan. 1852 inträffade död, en Pension och en Gratifikation, hvardera å 150 R:dr b:ko, hvilka af honom åtnjutits å Riddarhnskassan, blifvit indragne, dels att i följd af Stråleska fondens tillväxt, Direkt, varit i tillfälle att öka pensionernas antal å denna fond, för behöfvande adliga döttrar som fyllt 55 år, från 14 å 50 R:dr b:ko hvardera, till 17. I Wadstena adliga Jungfru-stiftet hafva, efter det sista Riksdagsberättelsen afgafs 13 döttrar af Adelsmän blifvit inskrifna, hvaremot 48 genom giftermål eller dödsfall utgått ur Stiftet, samt dessutom 4 Stifts-Jungfrur, som icke inom föreskrifven tid anmält sig till sina pensioners utbekommande, blifvit ur matrikeln afförda.
Deremot finna Utskotten det vara af nöden, att användandet af detta svåta och klunkande straff, såsom extra-judiciei bestraffning, i möjligaste måtto insktänkes, hvilkeL mål, efter Utskottens förmenande, lämpligast skulle vinnas derigenom, att bestraffning med prygel ej fmge exlra-judicialiter åläggas, med mindre den felaktige förut, efter föregångne varningsgradt-r och lindrigare bestraffningar, blifvil nedflyttad uti en så kallad stråtf-class; och då Utskotten äro öfvertygade, att de reglementarisk! föreskrifter, som erfordras för tillämpning af denna gruudsatts, hvilken bör kunna, oberoende af de förväntade nya Krigslagarne, genomföras, lämpl igast och säkrast öfverlemnas tdl Kongl. Maj:t, såsom Krigsinagtens Högste Befälhafvare; så hemställa Utskotten vördsamt, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj.t täcktes i Nåder vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom användandet af prygelstraffet, såsom extra-judiciel bestraffning, inom den värfvade och indelda Armeen i möjligaste måtto inskränkes.
Det är icke för att gynna husbehofsbränningen, — jag upprepar det ännu en gäng — som jag nu talar, ulan skälet för mili nu gjorda framställning ligger endast och allenast deruti, alt jag anser, att dä denna näring fortfarande tillätes, man icke genom en jemförelsevis för hög beskattning bör gifva giltig anledn. till den klagan, alt man de facto förbjuder hvad sorn de jure är tillåtet. Om fog lill en särlan klagan verkligen förefinnes, tror jag att sakens framgång derigenom skall i hög grad äfventyras. En annan anmärkn. träffar den förhöjning i skatten, som blifvit föreslagen för husbehofsbränning dervid mäskvärmare begagnas. Denna förhöjning, som i nu gällande bränvins-förordn. utgör 50 pröc. har äfven i den K. proposm blifvit till samma storlek bibehållen. Jag har under tvenne föregide Riksdagar sökt alt, i afseende å billigheten af denna proportion, inhemta så fullständig kännedom om förhållandet som möjligt, och jag tror mig kunna försäkra, alt mäskvärmare ingalunda åstadkommer en sådan tillökning i produktionen, att den motsvarar ofvanomnämnde skatteförhöjning. Ar det nu en statsekonomisk fördel att mäskvärmare begagnas, hvilket det onekligen är, dä derigenom både bränsle och arbetskraft besparas, synes det mig vara orätt alt genom oproportionerlig beskattning göra dess användande nära nog omöjligt. Så länge husbehofsbränning får Ren 10 December. drifvas, bör den väl åtminstone få inrättas på det för landet förmånligaste sätt, och jag anser derföre att skattepi oportionen emellan bränvinslillverkning med enkel panna och med sådan, dervid mäskvärmare begagnas, ej bör utgöra mera än 33 j proc. lag vill f. n. inskränka mig till de nu gjorda anmärkmne, och på det att Utsk. mätte deraf erhålla del, anhåller jag, alt milt nu afgifna yttrande v mätte få åtfölja remissen af den K. proposiu. Hr Hjärne, Harald:
Dislrict ledigheten skall anses vara inträffad, samt tydligen bestämmas, om rättigheten att välja Nämndemän skall tillkomma endast de bönder som ega hemman eller äfven dem, sorn endast innehafva heminan under nyttjande rätt, heldst uttrycken uti den föreslagne redactionen af 1 §. 1 Cap. Rätteg.- Balk. Bosatte Bönder och häfver hem~ man gifver anledning lill tvätydighet; att LagCommitteöns förslag i 2 Gap. 3 §. Rätten. Balk. att Nämndemän skola vara redli Ö > ge och förståndige män, sorn i Domsagan bo, och hemman under egande eller nyttjande rätt innehafva, finnes vara vida mer bestämdt; och att så vida Nämnden tills vidare skall utgöras endast af Bönder, och Ledamöter deraf inväljas från alla, eller åtminstone de fleste Socknar, det vore angeläget, att äfven hemmansbrukare blifva valberättigade och valbare, heldst i många Socknar på vissa Orter i Riket endast finnes Frälsegods, sorn egas af Adel och Ståndspersoner; af Herr von Hartmans - 998 Lagutskottet! Bttånkanden, dorff, att både Domaren och Menigheten bör få deltaga i valet; Domaren, emedan Nämnden med honom skall afgöra målet, och folket emedan det skall dömas i frågor som röra dess yrke och lefnadssätt; att Domaren bör kunna hafva något inflytande på valet, på det ej jemte honom må kunna i Rätten sältas personer, sorn han ogillar; hvilken rättighet för Domaren i den lägsta Instantien kunde jemnföras med Konungens i den högsta, att ej om gifvas af män, sorn sakna Ilans förtroende, och har hos Högv. PresteStåndet fråga äfven blifvit väckt, om behofvet af en reglering imellan Socknarne inom hvarje
Östergöthland hafva de backiga sträckorna af samma stora landsvägs fortsättning, för det mesta blifvit omlagda, så att ända till Norrköping är denna vägen nu nästan jemn, och en plan har äfven blifvit upgjord ali omlägga vägen från sistnämnde stad till Nyköping. Det beror äfven här på ortens innevånare, att öfverenskomma om de bidrag, de vilja lemna och hvarförutan arbetet icke kommer till stånd. Det synes således, att Vägoch Vattenbyggnadsstyrelsen gjort allt, hvad på denna Styrelse berott. Inom Småland äro flere vägars omläggning under arbete, såsom Ilrnne något hvar torde känna. Hvad åter angår vägen emellan Götheborg och Stockholm, så är äfven den under arbete och mycket deraf är redan fullbordad!, så att Hr Bräkenhjelms önskan, alt dylik plan måtte Blifva upgjord, synes långt för detta vara upfylld. Ifrågavande punkt blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallen. 230 Den 26 Juni e. m. De nästföljande punkterne N:ris 24 lill och med 27 biföllos ulan diskussion. 28:de punkten, ang:de anslag lill befrämjande, medelst län eller anslag ulan återbetalningsskyldighet af utdikningar och af tappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag. Hr Bråkenhjelm: Slatslltsk. har föreslagit, att R. St. skola bestämma vilkoren endast för erhållandet af den del utaf detta anslag, hvilken utgår såsom lån, men R. St. hafva hitlintills vid sådana anslags beviljande äfven bestämt vilkoren för användandet af sjelfva anslaget, oell jag föreställer mig, alt R. St. icke böra eftergifva denna deras rättighet. Jag betviflar ingalunda, att K. M;s Regering iakttager alla de försigtighetsmått, hvika äro nödvändiga för att blifva förvissad derom, att penningarne riktigt och behörigt till deras ändamål användas, men besynnerligt förefaller det mig, att då R.
Det är derföre, som jag reserverar 4<> Den 26 J u n i i f. m. mig emot åtgärden, hvilken jag finner oriktig, äfven derföre, att då man vid denna Riksdag ser, att otydlighetsfel i Ständernes BevillningsFörfattningar rättas genom eftergift af de medel, som derigenom blifvit tvistiga, torde samma oaktsamhet i redactionen ånyo begås och föranleda till samma åtgärd en annan gång; hvilket icke är sättet, hvarigenom Författningar fullkomnas. Sluteligen skall följden äfven blifva, att då vederbörande Tjenstemän finna, att de anmärkningar, som de gjort, förfalla, utan pröfning af vederbörande, och utan att anmärkarne erhålla den procent, som bordt tillkomma dem, skola de blifva mindre måne, att göra anmärkningar, alldenstund Ständerjie ånyo kunde finna för godt att likaledes tillåta afskrifning. Staten skulle på detta sätt äfventyra, att få sin tjenst i Kammar* Riitten mindre väl vårdad. Emellertid då saken tyckes instämma med alla andras fördel, förutser jag, att mina skäl ej skola verka på utgången, och vill derföre, då jag håller för pligt, att, utan afseende derpå, försvara hvad jag finner vara rätt, för min del reservera mig emot Utskottets tillstyrkande. Herr Nordenanckar., Gustaf: Jag kan ej frångå den öfvertygelse, att samma Mom. och §. af i8a3 års BevillningsFörfattning, som KammarRätten åberopat till stöd för de gjorda anmärkningarne, bör och kan äf - Den 26 Ju ni i f. m Ven förstås i motsatt riktning, eller sålunda, att Taxeringsoch PröfningsCommitte'erne haft full rätt till generel nedsättning. Tredje Art. a §. 2 Mom. innehåller, att den médgifne nedsättningen ”inom hvarje Taxe”rings-district icke egentligen bör begagnas ”till allmän nedsättning å alla bemmans”värden, ” utan vore ändamålet, ”att förskaffa sådane hemman, som förut varit oli”ka eller emot värdet för högt taxerade, ”ett, efter förhållandet, lika värde med de ''öfrige.”
Då jag förra gången hade ordet erinrade jag mig icke att §:n var af 3;ne Stånd bifallen, hvarigenom den sålunda icke kan förändras, och afslår nu frän mitt yrkande om ålerremiss; anhållandcs blott att mitt yttrande mätte så i prot. qvarstå. H. Ex. Hr Frih. o. Landtrms härefter till bifall å ifrågavar. §§ gjorde propos:r, hvilka framställdes serskildt för hvarje §, besvarades, ifråga om 30, 31 och 32 §§, med enstämmigt ja, och ifråga om 33 § med starka ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklara de det han funnit ja öfvervägande. Hr Rosenblad: Jag vill icke besvära med votering, men får mot detta R. o. Ad:s beslut anmäla min reservation. § 34. Sedan lindert. Ridd.Sekret, tillkännagifvit att denna § blifvit af de öfriga RiksSfin bifallen, yttrade Frih. Gederström: I denna § är en ändring vidtagen, den nemi. att folkskole-kassorna äfven äro befriade från bevillms-afdrag. Detta bör R. o. Ad. veta, för att, vid beslutande af samtycke dertill, det ej må ske i tanka att §.n är lika med hvad den förut varit, enär ändringsorden ej äro, på sätt eljest vedertaget varit, med kursif stil tryckta. Förändringen är i sig sjelf riktig och god, jag tillstyrker den således; men har velat uplysa förhållandet härmed, på det att icke något klander mätte drabba Exp.Utsk. för ofvanberörde felaktighet vid tryckningen, ithy att Bevilln.Utsk., troligtvis i akt och mening, att det skulle blifva bättre gjordt, förbehållit sig ali fä läsa korrekturen på betänk. R. o. Ad. biföll ifrågavar. §. § 35. lindert.
&amp; Ien iifveil ntouz deima triingre lcretv skall man forvisno i. de flesta fall liunna f A v %rderilra anvisningar. Att komnla i beroring med de ratta persoueroa, soin IrSinna forhillandena, att f B det stod och den ledning ' som b,ehBfves, 81: dock ' for den ensldde ej liitt. Och finnes det svgrigheter for den soin ill hja.lpa, s l Br det ej nindre svbrt for &amp; en soin illfiste siika hjiilp att veta, hvart han slzall v ~ n d a sig. For den ene soin for den nndre behofs det en motesplats, ett. stalle, dit en livm vet att inan Iran g i for att okerliigga med andra, for att muntligen eller slrriftligen ge och frE upplysoingar, hiinvisningar och rid. Till en sddan motesplats for nlla iir de: l. centralbyrk a.innnd, som Foreningen for valgiirenheteiis ordanncle uppr#ttat i n: r 36 St. Xygatan i ' Stockholm. Poreningen, hvillcens upggift 81. att vorlrn)) oberoende af religiosa och politislra menil~gsekil jaktighster)), bildades 1 SS9 pB initiativ: lf niigrn enskillla personer, hrillra inbjudih till ett mote fiir ofverliiggniug om hvad soin skulle lcunnn goras for att ~ t g f j a tiggeriet, och huru arbete slrnlle 1; nnna lamnas i stiillet for allmosor. En] &lt;omit8 utssgs for att L&amp;wbeta en plnn for en blifvsnde fiirening, och denra lzorniti: skulle iiga att ined sig ndjnngern lti~npliga persoIler.
M. ett nytt fädernesland. R. o. Ad. anhåller und. att i E. K. M.s nåd och ynnest alltid få vara inneslutet. Till II. Med djup vördnad anhåller R. o. Ad. att få inför E. K. M. nedlägga försäkran om sin orubbliga tillgifvenhet. Med tillförsigt och glädje kan E. K. M. se Sig omgifven af Ättlingar, förelyste af en stor Ättefaders föredöme och Sjelfve föremål för folkets kärlek och erkänsla. Att förljufva Deras dagar, under det E. K. Sin egen lefnad medelst utöfningen af välgörenhet och alla upphöjda dygder, är den sköna lott E. K. M. fått Sig förbehållen. Mätte E. K. M. länge få njuta af den sällhet, som häraf skördas! Med denna innerliga från hjertat gående önskan, anhåller 11. o. Ad. all fä i E. K. M:s nåd och ynnest alltid vara inneslutet. Till II. K. II. Kron-Prinsen! Sedan Svenska folkets representanter sednast voro samlade har 15. K. II. börjat deltaga i Regerings-beslyren, samt derigenom erhållit en närmare erfarenhet af dermed förenade mödor och tunga. För Sveriges folk är det en innerlig glädje, att dess älskade Konungs omsorger kunnat lättas af den Furste, som står Hans Thron närmast och som, vi älske att tro det, en dag skall 1 II. 2 18 Den 25 November. göra det fräjdade Carla-namnet än mera äradt och upphöjdt. — Det är ock för R. o. Ad. en särdeles tillfredsställelse, att först fä till E. K. H. frambära dessa tänkesätt, jemte uttrycken af R. o. A:s tind. vördnad och tillgifvenhet, med betygande hvaraf R. o. Ad. i und. anhåller, att få i E. K. H:s nåd och ynnest vara inneslutet. II. M. Konungens svar : Med särdeles tillfredsställelse mottager Jag försäkran af det här talrikt församlade R. o. Ad:s tillgifvenhet för Mig och Milt lius.
835 StatS-Uiskoktel kan likwäl icke frångå hwad klrstvttet i dest förra betänkande härutinnan föreflagit, dä Skaks-Utstottel hyser den underdåniga öftvertygelse, att om Kongl. Majit i Räder skulle pröfwa nödigt, att biträde af flera Adjutanrer för General Fälltyqmästaren, än de som pä Kongl. Krigs.Collegii Stat öro uppförde, erfordras, Kongl. Maj:t hwarken lärer underlära att derom nådigt förordna, ej eller sakna ut. wag art kunna tillägga dem en sadan aflöning som en sadan extra tjenstgöring kan finnas förtjena. Beträffande den uri Wallofl. Borgare-Standet gjorde anmärkning, att Staten för Swea och Götha Artilleris Regementer bordt upprättas, icke för Vesta Regementers julla styrka esker Stat, utan blott efter hwad de nu efter krigets flut genom afgäng under kriget besinnas utgöra, sä har en sä beskaffad Stak hwarken för deste eller andre Negementer kunnat eller bordt uppgöras. Staten bör upprättas efter full styrka, men utbetalningen rätta sig icke desto mindre endast efter effective eller werkeliga styrkan, sä att nägon af. löräng för Vacanta tjenster och Numror icke warder utbetald, utan blifwer en besparing för Stats-Werket; Om dcste Regementen nu icke äro fulltalige, sä mäste de likwak enligt Conkracterne skyndesamt Completteras och derefter har Staten borr upprättas. Wid Wendes Artillerie Regemente finnes icke något större antal Tygwackkare och Tygstrifware än som för Tygstats göromälen äro nödige. „ De af dem som tillhöra Lif-Batallion och Ridande Artilleriet, äro wäl nu här pä Swensta sidan och njura aflöning ; Men som de tillhöra Pommerska Expectarce - 8Z6 Den 19 Zebruarii. Skaten, sä komma de ock art härifrån afgä, enär och i den mohn desie Troupper warda kill Pomern äterkransporkerade.
För alla djupens klagorop, de dofva, Det styrer alla världar och har ett paradis För alla nya släkten, i tidens gårdar gro, F ö r alla små, de m e n l ö s a o c h rena. Och dem i fosterjordens grafvar sofva. — Snart var det tyst i huset, men natten andaktsfull Uppsamlar j o r d e n s julskatt, alla böner. Sitt ljusregn stjärnor sila på denna mörka mull, Och Gud ser ned på alla stoftets söner. Edvard Evers. Julottan. ulafton och julottan, hvilka kära minnen, hvilka ljusa förhoppningar framkalla ej dessa ord! Hvem erinrar sig ej med saknad den tid, då man ännu i barnslig oskuld eller med ungdomens hela hänförelse väntade efter julen såsom den ljufligaste r och härligaste af alla fester på året. Och väl var det då ej endast och allenast tanken på den från gammalt härstammande seden att gifva och mottaga gåfvor, eller minnet af den kära hvarje år ständigt återkommande lika vänligt grönskande granen, som gjorde denna högtid så framför alla andra efterlängtad. — Vi tro, att äfven det stora ämnet för julhögtidens lof, den underbart djupa, men på samma gång så enkla och idylliskt sköna berättelsen om Je %usbarnets fö- delse, ej saknade sådana toner, som anslogo barnahjärtats strängar. Vi tro, att denna heliga fest, som bryter in med sitt evighetsljus midt under vinterdagarnes kulna himmel, särskildt tilltalar barnasinnet, ja fyller hvarje hjärta, den gamles och den unges, med lif och värme. Också kvarstår det redan i barndomen mottagna intrycket af denna härliga ljusfest såsom ett af de skö- naste minnen, ett minne för lifvet. Hvem minnes ej såsom en ljuspunkt från sin barndoms dagar den rena, oskuldsfulla glädje, han erfor, då han första gången fick följa sina föräldrar och andra högtidsklädda skaror till julottan! Den tidiga morgonstunden, de klart brinnande stjärnorna, hä- starnes traf, pinglornas ljud, facklornas sken, det klingande föret, allt gaf åt denna färd någonting fängslande, färgrikt, festligt, som uppfyllde barnasinnet med sällsamma känslor. Och den tidiga ekläreringen sedan!
Onsdag och Lördag. middag: 10 lod strömming (eller i brist der af sill). 1| dito sirap. 16 jungfrur dricka till ölsoppa. 3 lod hvetemjöl, afton: .gdels kappe potates. 1 lod smör. för hela dagen: 2 U. bröd. 4:dels kanna dricka. 1 lod salt. Skulle en större, tillgång af potates icke kunna anskaffas, sker ut spisningen af 12 lod råggryn till hvar och en portion alla Söndagar, Tisdagar, Thorsdagar och Lördagar, samt af 12 lod korngryn hvarje Måndag, Onsdag och Fredag, — 204 — Jl-l? Norra Korrektions-Inrättningen (för qvinnor). Sötidag. 16 lod färskt kött. 2 dito hvetemjöl, sadels kappe potates, grönsaker för 1 rst. 12 lod råggryn. 1 dito smör. dagen: 1 U. bröd. i:dels kanna dricka. 2 lod salt. Måndag. middag: 8 lod sill. !:dels hufvud hvitkål eller 3 jungfrur surkål. 2 lod salt fläsk. 2 dito hvetemjöl, afton: 12 lod korngryn. 1 dito smör. för hela dagen: 1 U. bröd. i:dels kanna dricka. 1 lod salt. middag: afton: för hela Tisdag och middag: afton : för hela dagen: Thorsdag. 16 lod salt kött. 2 dito hvetemjöl. | kappe potates, grönsaker för 2 rst. 2 lod råggryn. 1 dito smör. 1 U. bröd. kanna dricka. 1 lod salt. — 205 — Fredag. middag: - 2 lod salt fläsk. 3 jungfrur ärter. 2 lod h vetemjöl. 8 dito sill. afton: 12 lod korngryn. 1 dito smör. för hela dagen: 1 U. bröd. J kanna dricka. 1 lod salt. Onsdag oell Lördag. middag: 6^ lod sylta. wuidels tunna kålrötter. 1 lod sirap. 12 jungfrur dricka till ölsoppa. 2^ lod hvetemjöl, afton: 12 lod korn-eller råg-gryn. (Onsdag korngryn, Lördag råggryn.) 1 dito smör. för hela dagen: 1 U. bröd. y kanna dricka. 1 lod salt.