Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti häröfver afgifvet yttrande, tillkännagaf Öfverste Ericson, att, ehuru han i (råga om den punkt, der den föreslagna jernvägen skulle förena sig med stambanan, förut varit af den åsigt, att för den framtida rörelsen Sköfde vore en fördelaktigare föreningspunkt, än det 1'/« mil längro från Göteborg belägna Herrljunga, ansåge han sig likväl, med afseende å det väckta förslaget alt sammanbinda Lidköping med meranämnde stambana genom en bibana, som skulle genomgå den sädesrika del af Skaraborgs län, hvilken allmänt benämndes Lerslätten, äfven böra tillstyrka Boråsbanan ledning öfver Borgstena till Herrljunga, hvarigenom denna bana komme att möta den från Wenern och Lidköping till vestra stambanan gående bibana samt bereda direkt jernvägs-förbindelse mellan nämnde stora insjö och Borås samt omgifvande landsbygd. Hvad det af Löjtnant Wennerström uppgjorda kostnads-förslaget beträffade, yttrade Öfverste Ericson, att han, som, tillika med Majoren C. E. Norström, genomgått detta förslag, funnit, detsamma tillförlitligt och så uppsläldt, att ett enskildt bolag kunde derpå grunda sina beräkningar. Med åberopande af samma kostnads-förslag, har ofvanbemälda Bestyrelse hos Kongl. Maj:t ånyo i underdånighet anhållit om Nådig Propositions aflåtande till Ri - Stats-Ulskottets Utlåtande J\$ 233. 27 kets Ständer, angående beviljandet för nu ifrågavarande jernvägs-anläggning af ett amorterings-lån, hvars belopp motsvarade V3 .‘delar utaf de beräknade kostnaderna, och hvars betalnings-vilkor öfverensstämde med dem, som under sednaste Riksdag bestämdes för lånet till Gefle-Dala-jernvägens anläggning.
Richelieu, benämdes det först Palais-Cardinal; men då kardinalen dog, testamenterade han det åt Ludvig XIII och man nämde det för första gången Palais-Royal. År 1692 afstod Ludvig XIV det åt sin ende bror, hertigen af Orleans, och under namn af Palais de la Régenu var det scenen för många af regentens utsväfvande fester. Under den första republikens tid bar det namnet Palais-Egalité och Palais de Tribunal. Restaurationen återgaf det sitt fordna namn Palais-Royal. Revolutionen år 1848 förändrade det till Palais-National, och sednast har 1851 års statskupp återställt den mest kända af dessa benämningar. Det fans en tid, då Palais-Royal uttryckte qvintessensen af alla njutningar, sammanträngda på en punkt. Det fans ej en böjelse, en nyck, en last, som man ej för guld kunde tillfredsställa inom dess murar. Dess butiker lyste då med det dyrbaraste, som den menskliga industrien kunde frambringa; de ryktbaraste restaurationer och kaféer erbjödo läckerheter från alla verldsdelar, fuktade af drycker, som kunde reta den mest blaserade gom; sång och musik genljödo i de festliga salarne; sköna synderskor kastade berusande blickar på de lyckliga spelarne, som med fickorna fullproppade af guld kommo ned från de gröna borden i den öfra våningen. Numera är palatset rensadt från de lastens tillhåll, som förr frodades der. I lyx öfverträffas det af många ställen i Paris, men det är dock mycket qvar af dess fordna glans, och ingen försummar att någon gång ta sin demi-tasse i »Cafe foy» eller äta en utsökt middag hos »Trois fréres Provençeaux». Palais-Royal, som har flera innevånare än de flesta af våra medelstora städer, består af många sammanhängande byggnader, hvilka innesluta flere borggårdar. Den ena af dessa, en ofantlig rektangel, begränsas på tre sidor, af 4-våningshus och på den fjerde af ett högt galleri med hvälft glastak.
Om Kongl. Maj:t under d. lG Juni 178G i Nåder fasställt den al nu mera aflidne Öf• versten och Riddaren Fredric Gyllensvan, rörande Vestanå Egendom upprättade Fideicommiss-Stiftelse j om denna stiftelse i anledning deraf bör lända till ofelbar efterrättelse i allt hvad densamma bestämmer, och om denna handling, såsom hufvud-vilkor utfäster förbindelse för den blifvande Fidei-Commissarien af Vestanå att bortlägga sitt förut innehafda famille-namn och an-' taga det Gyllensvanska, om, säger jag, alla dessa fact» äro gilna, så lärer resultatet, sorn derifrån rimligtvis kan ledas, iave blifva svårt att finna. Jag täger för gifvet, att icke någon lärer bestrida , det Kongl. Maj:t ju ägde full rätt att åt framlidne Öfversten Gyllensvan, hvilken barnlös afled, bevilja en så beskaffad adoption på dess famille, som Herr Öfversten i Fidei-commiss-Stiftelsen föreslagit, först af Adeliga ätten Rosenqvist af Åkerhult, samt sedermera och under förutsatt förmodan af denna Ätts utgång , utaf annan introducerad Adelig Slägt, som orden i Fi* dei-commiss-handlingen lyda, och då tyckes det mig vara en besynnerlig tro, som icke blifver mera redbar för det den af Gyllensvanska Genealogien understödjes, att Ätten med framlidne Öfversten Gyllensvan, utgått, enär det tvärtom för mig faller uppenbart, att den icke allenast blef fortsatt genom den utnämnde Fidei - Commissarien Hen 11 Maj. e. m. 415 Fredric Leonhard Rosenqvist, utan äfven möjligheten af dess utgång i sjelfva stiftelsen förekommen, så länge någon person af introducerad Adelig Ätt fanns, som ville uppfylla de deruti föreskrifna villkor och antaga Gyllensvanska namnet.
Directts instruction bland annat mätte noga föreskrifvas: 1) att intet lån får beviljas utan vederbörligt vederliäftighetsbetyg, så framt ej den eiler de af Directts ledamöter, som på grund af sin kunskap lånedocumentet för godt förklarat, till dagens protocoll låta sitt eller sina namn anteckna. 2) att om DiscontDirect., utan vederbörligt vederhäftigbetsbetyg, beviljar lån till fattighjon eller sådana personel*, som de näst föregående åren varit för fattigdom af PröfningsCommitte antingen från skatter befriade eller erhållit minimiafgiftér, Direct. må, utan afseende på den decharge, som kan af Revisorer vara lemnad, innan detta förhållande blef bekant, kännas skyldig att all för Discontverket derigenom tfppkommande förlust ersätta. 3) att DiscontDirect. är förpligtad att ovilkorligen hös JustitieCancelleren begära åtal mot det Ländshöfd.Embete, Sorn försumligt går till väga med, eller mot författningarna fördröjer lagsökningsåtgärderna för de till deräs handläggning öfverlemnade förfallna discontdoeumenter; samt att Direct. ej må beviljas decharge, om den sådant åtal hos JustitieCaiiccllercn försummat begära. 4) att icke från sätil afa stad eller miridré ort för många särskilda personer må tillåtas utfärda antagliga vederhäftighetsbetyg; så att t. ex. från samma stad ej må antagas védei häftighetsbetyg såväl af Borgmästaren, som särskildt af Sladsfiscal, flera Rådmän o. s. v. I öfrigt skulle visserligen något stadgande vara af nöden emot det oskick, som någongång, ja, temligen ofta, visat sig, att nemi. auctoriteter utgifva vederhäftighetsbetyg för personer, hvilka i sin ort icke äro såsom vederhäftiga kända, och hvarigenom Disconten, oaktadt Direct:s sorgfäl 3 H. u 82 Deni Mars f. m. lighet vid dessa documenters granskning, tillskyndas betydliga förluster.
Rikets Ständers Revisorer anföra vidare: att uti räkenskaperna afföras 581 R:dr 21 sk. 4 rst. såsom passevolans till Andra Lifgardet år 1845 för gevärs underhåll; men då ersättningen uti kontraktet derom, den 4 December samma år, bestämmer ett belopp af 388 R:dr, kunde Revisorerne icke inse skälet för utbetalningen af skillnaden emellan dessa summor med 188 R:dr 29 sk. 4 rst., då Kompani-Cheferne från föregående året skulle äga en fordran af endast 5 R:dr 18 sk. 8 rst. Denna framställning hvilar på oriktig uppfattning af rätta förhållandet, emedan de, den 24 April 1845, anordnade 188 R:dr 29 sk. 4 rst. utgjorde gevärspassevolans-ersättning, enligt kontraktet, för tiden till den 1 Maj samma år, och de den 4 Augusti utgifna 4 R:dr 40 sk. betal - — 340 ning för lagning af persedlar, som icke underhållas å passevolans,samt 388 R:dr utgiften, enligt åberopade kontrakt, för gevärs-underhållet från den 1 Maj 1845 till samma dag påföljde år; utgörande dessa summor tillsammans förenämnde 581 R:dr 21 sk. 4 rst. §. 7.
I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer i enahanda afseende sålunda förut inedgifvit, får Stats-Utskottet, som i fråga om nu ifrågavarande 9 st. Riksgäldssedel rs inlösen, anser sig endast behöfva åberopa samma beslut, jemte hvad Utskottet i ofvanberörda utlåtande upplyst och yttrat, tillstyrka, att jemväl dessa sedlar må af Riksgälds-kontorets medel med Tjugonio R:dr 33 öre fä inlösas. Stockholm den 19 Oktober 1863. RUn till B. I Siat.*-Vtskott*ts Utlåtande ,JW 202. .M *0*. Ank till Exp.-Ut«k. rten 19 Oht. 1863. kl. 1 t\ in Utlåtande, i' anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, fastighet. Uti högstberörda nådiga Proposition, införd under N:o J'25 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoll, anlores hurusom den Svenska beskickningen vid Ottomaniska porten, för hvars räkning år 1757 genom dåvarande Envoyéen G. von Celsings försorg blifvit inköpt beskickningens ännu egande fastighet i Pera, alltsedan år 1818, då genom inträffad vådeld det å egendomen befintliga stora boningshuset blifvit i grund förstördt, varit pä ett. högst inskränkt och nödtorftigt sätt inrymd i en, egendomen tillhörig, mindre byggnad, ursprungligen innefattande blott Hane små rum, men efter det stora husets brand provisoriskt tillökad med ytterligare 4 eller 5 sådana jemte kök. Oaktadt tid efter annan icke obetydliga kostnader blifvit nedlagda på underhåll af denna byggnad, befunnes den för närvarande i sådant skick, att den svårligen någon längre tid kunde begagnas till bostad åt beskickningen, åtminstone ej utan att på densammas upphjelpande användes dryga kostnader.
Seraphimer-Ordens-Gillet: afskrifning i dess räkenskaper af balan cerade summor uti Hospitalsoch Barnhusfonderne 26. „ „ nedsättning i köpesumman för det försålde Bränneri-Magasinet i Upsala . 297. Sessionsrum, Riks-Ståndens: kostnader för förändringar deruti . 2. Sigtuna: anslag till bro deremellan och Steningslandet , . 49 3o — Betis N:r. Silfver: vissa Academiers godtgörelse för mistad rättighet att i Banken efter al pari invexla sådant • • . 234. Silfverarbeten: nedsättning af Control-slämpel-afgiften bil. H. 54> 210. Silfverlån: upptagande af det vid sista Riksdag beslutade 190. inställande af vidare åtgärd i afseende på detsamma . 191, Silfversparre: liqvid af dess på Banken öfverlåtne Kronofordran 4. Silfver-Verk, Löfås, angående . 232, 34g. Sjukdomars och farsoters botande: anslag dertill 80, 214. Sjöbohm, F. A.: löneersättning, angående 60, i3q. Skara: afskrifning af i stadens räkenskaper balancerade Båtsmans Vacance-medel 3o.' Skaraborgs Län: om liqvid af dess spanmålsundsättningsskuld . 297. Skatteförsäljning: af alla indragne Adelsfane-boställen 32.' , af Kungsgårdar, Boställen m. m 225, 285. Skatteköp: af hemmanet Norrgrytstorp • • 64. Skattläggningars å Mjölqvarnar upphäfvande . . 233. Skattläggningsmethodernes granskande 2^3, 3g3. Skattetjära: anslagen för Flottans underhåll ‘ 82. Skellefteå: anslag till uppförande af Kurhusoch Lazarettsbyggnad derstädes . 135. Skepp, se Krigsskepp Skiljemynt, Koppar: grunderne för tillverkningen deraf . 107, 180. Skogsoch Jägeri-Staterne: anslagssumman dertill 80, 214.
Om nu 2:ne af dessa Stånd begärde, att några dylika frågor mätte, i anseende till deras frändskap med förhållandena i de andra Stånden blifva föremål för gemensam öfverläggning, skulle man kunna neka dertill? och hade man, om detta förslag antagits, något grundlagsbud lill stöd för sådan vägran? Derom torde kunna mycket tvistas. Jag vill ej bestämdt säga, att man då hade rätt att begära, ett dylikt sammanträde; men jag säger, att man lätteligen kunde missbruka den föreslagna ordalydelsen i detta fall, och derföre bör, enl. min tanke, tilläggas hvad Riksd.Ordnm vid andra tillfällen stadgar, nemi. att det skall vara allmänna frågor. Dernäst bör i öfvervägande tagas, huruvida det verkligen vore skäl att hålla sådana sammanträden. Under min Riksdagsmannalid bar jag deltagit i gemensamma öfverläggningar, hvilka ej varit i grundlagen påbjudna, men frivilligt hållits, dels i en dåvar:de Landtmarskalks trädgård, dels på detta rum under 3:ne serskilda Riksdagar. De sista dylika öfverläggningar, som jag kan erinra mig, voro de, sorn höllos under 1840 års Riksmöte, angide representationsfrågan. Sammankomsterna höllos här och varade liera dagar. Då var ifvern att tala så stor, att, enl. hvad en af BoudeSt:s ledamöter i går berättat mig, han, som Tisdagsmorgon kl. 10 anmält sig erhålla ordet, icke upropades Den 1 i Juli. 265 förr iin Onsdags qvällen kl. II. Frågan är nu: hvartill gagnar dessa sammanträden? Vid 1840 års Riksdag ledde de åtminstone icke till någon påföljd oell så torde väl äfven framdeles blifva fallet. När man af erfarenheten inliemtat, huru långvariga så-* dana sammankomster kunna blifva, bör man äfven betänka, om prot. dervid skall föras, hvem som skall göra det, om de skola tryckas? Rörande allt detta står icke ett ord i förslaget. Man torde härvid invända, alt dessa omständigheter äro mindre betydande. Men mig synas stadganden härutinnan vara lika vigtiga som rör:de anslag till dylika sammanträden, hvarom föreskrift i 46:te §:ns sista rader meddelas.
Motionären har fästat uppmärksamheten på de oerhörda summor, som fäderneslandet årligen måste uppoffra för upprätthållandet af sitt försvar, under den långvariga fredstid, hvilken fo; tfarit och ännu fortfor, och hvaraf kostnaderna för beväringsmanskapets möten och mönstringar medtogo en betydlig del, utom de mångfaldiga dagsverken, som härigenom ginge förlorade för jordbruket; och ehuru det icke vöre motionärens mening, att nalionalbeväringen borde upphöra, helst han erkände det fullkomligt rättsenliga deri, att försvarsverket bör kunna påräkna hvar och en stridbar ynglings hjelp för att skydda oss emot utländskt förtryck, i falt något sådant skulle hota oss, har motionären ansett, att de nuvarande 12 Allm. Besv. o. Elion.-Utskottet* Betänkande, JTs 57. 3 dagars exercis årligen, under freden vore för ett allvarligt och i så många andra hänseenden tungt beskattadt folk, ett allt för mycket i ögonen fallande bittert gyckel, helst denna exercis borde sparas, intilldess man behöfde väpna sig till landets försvar, samt af sådan anledning föreslagit: l:o. att nationalbeväringen hädanefter såsom hittills fortfore att årligen inmönstras; 2:o. att Kongl. Maj:t endast vid befarade krigsoroligheter måtte sammankalla beväringen till allmän exercis eller vapenöfningar; och 3:o. att för öfrigt alla årliga allmänna vapenmöten för de bevaringsskyldige hädanefter måtte upphöra. c) Af Rikdagsfullmäktigen Johan Hörnfeldt från Westernorrlands Län, med hvilken A. W. Svartling från Östergöthlands och Johan Westermark från Westerbottens
U. io5. A. 284. — angående Sörfors Krono-Laxfiske-Arrendators ansökning om eftergift i Taxan, för 3 år m. m. XI. B. 174. XII. A. 160. XV. E. 3. LXIY. E. 35p. — i anledning af Kongl. Remiss å Mjölnaren 'Wässells ansökning om nedsättning i arrendet för Carl Gustafs Stads KronoTullqvarn. XI. B. i75. XII. A. 160. XY. E. 3. — angående utskylder till Staden Nyköping af Landshöfdinge-Residencehuset derstädes, äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande Egendomar. XI. B. i75. XII. Å. 22 f. XXXIX. U. 222. XL. A. 38. XLIX. B. 280. L. A. 70. Lill. E. 10. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående fortfarande understöd af Statsmedlen för Carlskrona Stads Fattigvårds-inrättning. XI. B. iy5. XII. 242. XXVI. A. 113. XLIII. U. 102. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 213. — angående den Förste KammarMusicus Crusell tillagde pension. XI. B. 175. XII. A. 245. XVII. U. 324. XIX. A. 83. XX. E. 169. — om inrättande af en allmän klubb för alla fyra RiksStåndens Ledamöter. XI. B. i75. XII. A. 33a. XXXI. U. 65. B. 65. XXXII. A. 207. — i anledning af väckta motioner om förändring af stadgandet uti Kongl. Placalet den 27 Augusti 1723, angående vilkoren för Bergsbruks anläggande. XI. B. 175. XII. L 332. XXXII.
jag vill icke måla dem, eller nu förespå detverkeligen obehagliga, somen behöflig Skaft, viden sådan tidpunctkunde medföra,men jag har bordt fästa uppmärksamheten der - 888 Stats-Utskottets Betänkanden. på, efter som jag sett Oss pligtige att tänka och handla, icke blott för ögonblicket, eller den närvarande tidpuncten. Att finna någon rätts grund för Saltpetter-Fondens anlitande till detta behof, är också mig omöjligt; jag har sökt den i anledning af de discussioner i ämnet, jag läst vid återremissen bifogade, men jag har alltid måst stadna dervid, att denna Fond allena tillhör Jordegarne i Riket; de 58,000 R:dr, som af 3:dje Hufvudtitteln utgått till Saltpetter-Fonden årligen, måst vara öfver och ej under, till Staten återguldne, genom försåldt krut; sist afslutande Räkningar i Stats-Contoiret visa, att inkomsten af krut-försäljningen inom Riket, påräknad i Staten vid j8iS års Riksdag till 5o,ooo R:dF ingått med 56,426 R:dr år 1821, 6i,gio R:dr år 1820, 63,739 R:dr år 1819, 07,578 R:dr år 1818, och 64,108 R:dr år 1817, eller per medium desse 5 år 60,752 R:dr årligen. 1822 års Revisorers Berättelse om Stats-Yerkets tillstånd, upptager dessutom pag. 6, att enligt Kongl. Brefvet den 12 October 1820, 2,000 Centner krut blifvit Utrikes försålde, hvilka efter då varande krut-försälj nings-pris inom Riket, äro beräknade Stats-Ulskottets Betänkanden.
Uti ett från Bonde-Ståndet till Stals-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmäktigen Carl Ersson från Westmanlands län, med hvilken sig förenat Riksdagsfullmäktige Eric Malmin, Per Eric Andersson och Jan Jansson från samma län, samt Jonas Eric Ericsson från Örebro län, förnyat sin vid förra riksdagen väckta motion om återgång till soldat-rotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen spanmål och om anvisande af spanmål eller deremot svarande lösen efter markegång åt en del rotar vid samma regemente. Af motionen bilagde och i öfrigt tillgängliga handlingar har Utskottet inhemtat, att vid indelningsverkets upprättande soldat-rotarne vid Westmanlands regemente, med undantag af Folkare kompani och 118 rotar af Bergskompaniet, fått sig tillagda en tunna spanmål hvardera, till understöd i knektehållet, hvilket understöd, kalladt knektetunna, skulle, i brist af tillräcklig kronan behållen tiondespanmål, utgå med 3 daler silfvermynt för hvarje tunna till 932 rotar; på hvilket sätt detta statsbidrag ännu utgår, och efter 6 daler silfvermynt riksdalern, belöper sig till 466 R:dr banko årligen, som af rotarne äro anslagna till regementets så kallade knekte-legomedels-kassa, hvaraf de hufvudsakligaste 8 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 306. kostnaderna för rekrytering vid inträffande vakanser bestås.
Af konstslöjdsarbeten ber jag att få bland annat påpeka fröknarna Anna och Jjaura Bye ' s charmant vackert broderade eldskärm i rococo, samt fröken Christiane Myhre ' s praktfulla filetguipures-gardiner. Efter denna kanhända allt för korta visit hos norrmännen aflägga vi ett besök hos våra vänner danskarne, hvilka residera i nordöstra längan. Vi kunna icke dölja, att deras arrangemang verkar något oroligt, men gladt och ljust är här och präktiga saker finnas här också att taga i betraktande. Det som genast fäster vår uppmärksamhet är den Kongelige Parcellænsfabrikens magnifika montre med sina lyxserviser och små deliciösa prydnader i de läckraste former. Därnäst fängslas vårt intresse af V. Christensens i Köpenhamn praktfulla och kolossala borduppsats, framställande ett vikingaskepp, allt i drifvet och ciceleradt silfver. Af möbler hafva, som var att vänta, danskarne en ståtlig utställning. Särdeles frappant är Severin och Andreas Jensens vackra möblemang i rosenträ med sina rika inläggningar. Den vidt bekanta firman Boerslev Margaard exponerar några af sina präktiga konsertflyglar, kända för sin fylliga och klangfulla ton. Framför J. B. Schjelderups vackra montre stanna damerna naturligtvis med lätt förklarlig beundran. Så smakfulla toaletter får man sällan se. Betrakta blott detta blommiga brokad i ljusgrön grundfärg under en sky af silkesflor i samma ton och se på det 1897 konstskickligt sömmade lifvet med dess broderi af hvita pärlor. Eller bli ni icke förtjusta i denna graciösa, helt enkla och släta dräkt af mörkblå sammet? Det är magnifikt — inte sant? Det finnes ofantligt mycket hos danskarne att beundra, isynnerhet deras bohagsoch beklädnadsartiklar, men jag har blott omnämnt hvad som genast vid öfverblicken här väcker vår uppmärksamhet och förtjänar att gömmas i minnet. Bakom den danska utställningen ligger en halfrund utbyggnad och här är den ryska utsällningen inrymd. Vid första anblicken är det, som man kom in i en för oss främmande värld.
Landtmannen eller producenten kommer ju skatten ej att drabba, ty likaväl för denna, som för productionsoch andra forlskaffnings Bihang till K. St. Fröt. iS3i. 5.te Sami. 1 Ajd. t ista lia]tet. Be villh irtgs - lits k o Uc ts Betänkande 'Nio /f. kostnader bö-r han ju godtgöra sig af köparen. Medgifves åter detta, förmodar man, att, da vid utminuteringen köparen skulle godtgöra sig för det högre inköpspriset, skatten drabbar consumenten, och i detta afseende måhända skatten vore mindre billig, då consumenten härvid synnerligast och tili största delen utgöres af den fattigare och daglönare-klassen. Men äfven detta synes mig uteblifva, just derigenom att denna beskattning är lagd' på en sådan vara, som brånvinet. Köparen, ehuru Iian godtgjort producenten för det förskottsvis erlagda tullbeloppet, behöfiver derföre ej. af consumenten taga ett runstycke mera för supen; ty med lätthet återfår och godtgör häri sig de 2 sk., sorn för införseln blifvit ullagde, genom spädning af varan. Enda skillnaden blir således den, , att supen blir mim* dre stark och, i följd deraf, mindre skadlig, äfven för dem, som öfvermåttligt njuta af denna förstörande älsklingsdryck. Att det af Motionairen föreslagna medlet både är ändamålsenligt och det enklaste, sorn till penningars anskaffande för nödvändiga behof? fyllande kan påfinnas , torde vara utom tvifvel, då, om jag så får säga, på detta ,sätt det nära nog vöre vättnet. i stadens brunnar, som betalade de 6q,ooo. R:dr årligen. Ätt olägenheter förefinnas vid manga nyttiga inrättningar, torde icke behöfva erinras, oell att, om således, äfven vid detta förslags verkställighet, en och annan olägenhet kunde mäta, bör detta likfullt ej vara tillräckligt att förkasta detsamma och dymedelst förhindra den större nytta, sorn genom antagandet kunde: vinnas. Uppehåll vid tullen är den enda . olägenhet, sorn jag kan finna förslagets verkställighet medföra..