Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är ingenting sora hindrar ett tillägg i projectet, hvarigenom skattskrifvaren klagges att låta uppläsa en underrättelse om den ordning , sorn inom socknen skall iakttagas. Detta vore tjenlig! till förekommande af att böter, såsom Hr von Rosen nyss uppgifvit, kunde emot billighet äga rum ; ty har man en sådan kungörelse förut, så vet hvar och en nära nog, när hans ordning förekommer, och då må ingen sedermera klaga öfver att böter redan på morgonen, då förrättningen börjas, följa på uteblifvande. Jag skulle derföre anhålla att, såvida man vill ingå i så många detaljer, ett tillägg infördes, hvarigenom vederbör, skattskrifvare ålades kungöra de inom mantalsskrifnings-dislrictet boende, hvilken ordning vid uppropet kommer att äga rum, hvarefter jag tror att hvar och en, som försummade sig, kunde skylla sig sjelf. Hr Printzensköld: Då orden ”i bestämd ord ning” tyckas vacka betänklighet hos en och annan ledamot af detta Hus, ser jag intet hinder att de utgå , emedan förslaget dock blir lika klart; ty om det beter: ”samt att den, "sorn vid upprop ej är tillstädes, gör sig till böter förfallen,” tror jag ändamålet vara fullkomligen vunnet, och den betänklighet undanröjd, som Frih. Nauckhoff vidrört. Frih. Nauckhoff: Jag ber att ordet ”ordning” ej må uteslutas. Jag anser nödigt och nyttigt att det intages; ty det afser icke huru mantalsskrifningen bör ske, hvilket jag ej finner böra intagas i Konungens Def:h:des kungörelse, utan ordet ”ordning” bör stå här derföre , att Konungens Bef:h:de i kungörelsen må äga ej allenast utsätta dagar och ställen för förrättningen, utan äfven hafva sig öppet att införa andra föreskrifter, som kunna finnas nödiga, och således har, efter min tanke, utsättandet afordet ”ordning” en vidsträcktare betydelse, än Hr Printzensköld haft i ögonsigte, då han nu ansett det kunna utgå.
Jag klagar visserligen icke öfver att R. o. Äd. derpå nnvändt så mycken lid ; tverlom anser jag det vara ett af R. o. Adis skönaste prerogaliver att kunna nied möda och omsorg uppoffra sig för fäderneslandet, men jag önskar dock, att R. ö. Ad. måtte bespara sig det obehaget, att synas drifva saker, af en så praktisk natur som denna, pä det mest opraktiska sätt, så myckel mera, som det nu vore ett vackert tillfälle för R. o. Ad., att, i likhet med hvad Ståndet förut gjort i frågan om bräuvinsbränningen, ådagalägga en håg att icke befatta sig med småsaker, en båg att låta saken gå framåt pä den jemna vägen. På dessa grunder hemställer jag, att R. o. Ad. hufvudsakligen mätte instämma uti den K.opropos., dock med de förändringar Gr. Cronhjelm och Frih. Åkerhjelm yrkat, till hvilka jag önskar bifall, mera för att icke motverka ett försök, än derföre att jag är öfvertygad om nyttan deraf. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Det torde knappast vara någon lagstiftningsfråga, der de olika meningarne så bjert och skarpt skilja sig i bestämda motsatser, som i denna. Detta är också ganska naturligt, ty de motsatta åsigterna stödja sig, den ena så väl som den andra, på theorier, som ganska lätt gifva anledn. till grundade anmärkn:r åf deras motståndare. Den liberala tbeorien, ehuru speculativt riktig, kati med skäl sägas vara bristfällig, derföre att den utgår från förutsättningen af ett förhållande, som icke existerar: det nemi., alt jordens alla folk endast utgöra ett enda stort kosmopolitiskt handelsförbund, oberoende af alla öfriga stridiga intressen. Den proh i bi ti va läran åter, ehuru till utseendet också ganska -förträfflig, med hänsigt till vissa tider och vissa länder, har deremot del felet, att icke vara verkställbar; ty det finnes i hvarje fall, efter min tanka, en bestämd gräns, hvaröfver man icke kan gå vid dess tillämpning.
Till Rön-förbättring vid Gymnasii - oell ScholasVerken, hafva, emot reserverad rättighet för Siats-Verket att uppbära ali den behaglig tids Förlänings-Spannmål, som redan ar eller varder indragen, blifvit anslagne 3,292 T;r 17 88 Stats Utskottets Betunkandcn. 23 k:pr Spannmål, sorn efter Statspris a 4 i R:dr Tunnan göra • 14.817: 11. 3. Hvilken SuJnma utgör hela tillökningen å denne Hufvud * Titul. Femte Hufvud - Ti tuln för Fria Konster ne. Tillökning å anslaget för Fria Konsternes "Academie #- R:dr 1,925: Hvarförutan fran Åttonde Hufvud-Tituln blifvit hit öfverflyttade : Anslaget för Dramatiska Spectaclets underhåll - . 4,500: — Vedoch Ljuspenningar för Aoademierne i Hufvudstaden, jemte Dramatiska Spectaclet - 1,710: Summa 8,135: Hvarmed denne Hufvud - Titul alitsa ar ökad. Sjette Hufvud - Tituln för Milda Stiftelser. Under denne har något nytt anslag ej förekommit; men fran Åttonde Hufvud - Tituln liar blifvit hitfördt anslaget för Institutet för Blinda och Döfstumme 3>3 33: 16.— Sjunde Hufvud - Tituln, som innehåller Pensions - Staterne. Anslaget till Pensioner för Civileoch Mil itaire Embetsoch Tjenstemäns samt Under - Officerares med vederlikars Enkor och omyndige Barn har blifvit ökadt med en Summa af • • _ 5,710; Stats-Utskottets Betänkändenl 1789 !Åttonde Hufvud-Tituln, innehållande Allmänna och Extra Utgifter. vid 1,625: Härå hafva följande tillökningar å qvarstående anslag blifvit beviljade-’ Till Lyshållning med flere utgifter Kronans Publike Hus i Hufvudstaden "
De jTattffpIDige att få lofa Dem, an# tingen efter årets markegång eller efter mebclpriS, få miDa OviletS ©tanber ett fåbant från SlilSDag till CKilSDag fa|tftaBö/>it>oc£ i bagge fallen, utan tillagg af forfeMön; 2:0. att i be Sån, ber fpannmål, inom forejfrifven (ib, uppfåge# till leverering in natura, men ej för något kronans behof år på frållet erfor# berlig, vebérboranbe £ånSfh>relfer bora, till fpannmålenS forfal/anbe, uflpfa offentlig auction, meb tilllånnagifmanbe, Det löpare, forn fiålla fullgob faler# het, erhålla fep månaberS anflånb meb betalningen, och ega bejlåmmo Det fålle, ber fåben ffall leoereraS; boel unber ialttaganbe af fjmab författning garne ftabga, roranbe mågens långb, för råntefåbS forsling: att, i hånbelfe antaglige anbuD roib forfta auetionen icfe goraS, fornpaD f6rfåI/ningS#auction, efter låmplig tiDS forlopp, må utlpfa# och hållaS: att, vib De|}a tillfållen, marlegångSprifet må anfe# fåfom Det minffa antagliga anbuD, famt att, Dereft, emot férmoDan, Den uppfagDe fpannmålen ide, på fåbant fått och miller, fan afyttra#, benfamma må, för kronans råfning, upplåggaS och, tiU
Iivari (kollegium, viel fullgörandet al 18^0 ärs hetalningsförhindslser, sig för det närvarande helinner, uppdraga ät Liksgälds-fiontoret att till 8tats(iontoret, emot skeende hehörig redovisning, uthetal» ilrägavarande 8tat«- hristsumma 22,889 L:dr 19 sk. ^ rst. Lanea, såsom f^Iinadsanslag till 1889 ärs vapenökningar med Leväringsmanskapet, sä vida Likets 8tänder ioke skulle finna lämpligare att anvisa nämnde summa pä nästkommande ars anslag, eller ock fördela denssmmas utlietalning pä de hlikvande anslagen för ären r8^i, 18/^2 oeir l8^3; varandes Lrigs-Lollegii IIn derliälls-Departement anhelaldt att, pä skeende anmodan, meddela Likets 8tänders 8tats-IItskott alla de räkenskaper, handlingar oell ytterligare upplysningar, som, för hehandlinZen ak denna ersättoingsfräga, kunna ak Iltskottet hehölligs anses. Longi. Naj:t förlilikver Likets 8tänders 8tats-HItskott med al! Longi, häd och önnest välhevägen. Datum ut supra. L^KD 7 0 8 h h. a/' ^oroco//eL ö/vsc r'?r/o> Mr/:r LoM»ge?r »Lr pd cie/r
St. numera godkänt det system för fångbehandling, hvarefter omförmälda fängelser böra uppföras, och för användandet af hvilket system dessa fängelsers uppbyggande i främsta rummet utgör ett nödvändigt villkor, får jag, med stöd af Riksd.Ordn. 56 §, vördsamt föreslå, att genom allmän författning måtte stadgas som följer: ”Utan hinder af domsagornas nuvarande indelning må, efter thy som Konungen derom förordnar, särskilde härader hafva gemensamt häkte, inrättadt för de häktades förvarande i enrum, så ock, i närheten af det häkte, gemensam tingsstad, hvarest ransakas och dömmas skall i brottmål, deri häktad person tilltalas för gerning, den lian begått inom något af de härader, för hvilka häktet gemensamt är. Ransakning och dom i sådant mål till höre den häradsrätt, inom hvars domviirjo gerningen, som åtalas, blifvit begången; dock må nämnd tagas äfven från annat, af de härader, för hvilka tingsstaden gemensam är, efter thy, som Konungen derom förordnar.” Om remiss häraf till LagUtsk anhålles. R. o. Ad. biföll, alt denna motion linge remitteras till LagUtsk. Anmäldes till bordläggning följande från Utsk:n inkomne ullåtrn och mern., nemi. frän Constitutions-Utskottet: N:o 43, i anledn. af RiksSl:ns ålerremisser å mern. N:o 33; Stats-Utskottet: N:o 307, i anledn. af väckte motioner i fråga om sättet för användande af Bankens behållna vinst för åren 1845, 1846 och 1847; N:o 308, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 283; och N:o 309, ang:de de i 63 § Reg.F. föreskrifne creditivsummor. Härvid anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att StatsUlsk:s nu bordlagda mern.
Den stora ffstjagtigheten emellan RikSgäldS-ContoiretS sörstager och Kongl. CollegierncS upgister, hwilken för Alun belöper till 7 44Y R:d 40 tz. och för Krut till 2,082 N:d 2Z H. 6 rst. föranleder genast til! den stutsattS, att manga redogörare icke ens i förslagen uptagit någon bewillnmg for de i deras Fögderier belägne Alun och Krulbruk och fadant har äfwen wunnit styrka wid påseende af änkillige frän otterne kill Riksens Ständers Niksqälds-Conloir inkomne General förslag, hwaribland till eremv-l kan upgifwaö Lands-ContoiretS i Christianstads Län förslag, hwanst bewillningen för Torle-ro Krutbruk, icke finnes uptagcn. Men oagtadr denna vsullständighet mi de till Riksgäl s-Contoirct inkomne förslag, har likwäl Riksgälds-W rkel sa mycket häldre fatt sin ttllstänviga rätt i afseende pä bewillningen as Alun och Krut -§4<s Den si Decembex.
Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 2 sistlidne Junii under N:o g4 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af gjorde förslag, i afseende på byggnads-skyldigheten vid Kyrkoherde-Boställen. Herr von Qvanten, Carl, anlörde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 3.) Hvarefter Herr von Qvanten munteligen yttrade: Jag får äfven tillägga, det jag känner bestämdt, att det i flere provincer är öfligt, att sedan Presten mottagit Boställs-husen i fullt stånd, han jemväl är skyldig att framgent hålla dem vid makt. På andra orter deremot, få Församlingarne alltid hjelpa och reparera Prestens Boställe, så att, om en ruta går sönder, 76 Ben J Julli e. m. mäste Församlingen insätta en ny. Då sådan olikhet råder, tyckes det således vara af vigt, att få något bestämdt stadgadt i denna del, samt att syner hvarje tredje år hållas, sedan PrestBostället en gång af Församlingen blifvit upprättadt, ty annars kommer det att gå, såsom hittills, vind för våg, så länge Pastor lefver. Jag anhåller, på grund häraf, att Betan» kandet bl ifver till Utskotten återremitterade. Grefve Hård, Carl Guflaf, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o 4.) Herr Rothlieb;, Axel, förenade sig med Herr von Qvanten. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremittera. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 25 sistlidne Junii eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Den 2 3 ti lii e, m. 77 Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten:
Reglementet för uppbörden af den ärliga Salpeter-skatten den 26 November 1816, levereringen af berörde skatt in natura skall verkställas emellan den 1 December det ena och den 1 Mars det påföljande .året; att Salpeterns emottagande af de gärdskyldige sker, under Salpetersjuderi-Styresmännens inseende och controll, antingen di* recte till det Krutbruk, för hvars behofdensamroå blifvit af Kongl. KrigsColiegium anvisad, V livi I k et fall Kronan ersätter transport-kostnaden emellan de vanliga levereiingsställena inom Provincen och Krutbruket , eller ock till det af vederbörande Krutbruksegare 1 sådant afseende utskickade Ombud, som da, likaledes mot ersättning af Statsverket, föranstaltar om varans inpackning och försändning till Bruket ; att denna transport, efter slutadt uppbördsmöte, vanligen sker på slädföre, under Februarii och Mars månader, synnerligast ur de skäl att mindre väl från koksalt renad Salpeter visar benägenhet att lutrinna under den varma årstiden, samt att Kongl. Maj.t och Kronan, genom 9 §. i de med Krutbruksegarne afslutade Contract, sig förbundit att vid Bruken låta omkostnadsfritt leverera den för krut-tillverkningen erforderlige Salpeter, så tidigt hvarje år, att Våroch Sommarmånader, såsom tjenligaste för ett godt kruts beredande, må dertill kunna begagnas ; i hvilket afseende KrigsColiegium , Statssamt Allm. Besv. o.Oec. Utsk. Uti. N:o2 8.5f» jemlikt föreskriften i Kongl. Brefvet den 28 September 1820, åligger att, inom Augusti må nads utgång hvarje år , meddela Comiterade för Rikets Salpeter-ärenden fördelningen Krutbruken emellan af den Salpeteruppbörd, som med den 1 December samma år lager sin början.
De elfva kunde icke få njuta af hr E. Josephsons handledning, så vida de icke ville taga enskild undervisning af honom, helt oberoende af akademien. Men här är icke fråga om annan än den för lärjungen kostnadsfria, af staten vid akademien påkostade undervisningen, och den som skulle meddela en sådan borde ju, enligt den mer omnämda skrifvelsen, utses af lärjungame,d. v. s. af dessas flertal, äfven om detta skulle kunna förfoga öfver endast en rösts öfvervigt Bättre vore då, att akademien, inom t. ex. målareklassen, utsåge tre lärare och lemnade lärjungame valfrihet dem emellan, men akademien har, så vidt jag vet, icke plats för tre atelierer inom målare-afdelningen och väl ej tillräckliga medel till lärames aflönande. Frågan om undervisningen torde verkligen icke för närvarande vara den förnämsta, då det gäller ändringar och bättringar i akademiens verksamhet, men förtjänar väl äfven tagas i öfvervägande, om förändringar inom akademien skola under den närmaste framtiden företagas. Hvad i närvarande tid långt vigtigare är, det vore att tillse, det de från akademien utgående läijungame kunde äga utsigt att i framtiden någorlunda ekonomiskt oberoende idka konsten. Det har med skäl anmärkts, att ej så litet göres från det offentligas sida för att bilda konstnärer, men att dessa sedermera lemnas utan något bistånd, att förhållandet mellan de summor som offras på undervisningen i konstakademien och det lilla belopp som staten anslagit till inköp af konstverk är alt för ojämt. Mången vill därför, att en jämnare fördelning införes och föreslår i samband därmed, att konstakademien antingen alldeles icke lemnar någon undervisning, utan att denna öfverflyttas helt och hållet till tekniska skolan eller ock att i akademien meddelas endast den undervisning, som tillhör ett statens högre läroverk, såsom t akademiens skolor nu kallas, men ingalunda är o, samt att de summor som därigenom besparas användas till inköp af mera betydande konstverk och till beställningar af offentligar monumentala arbeten. Detta står i samband med en redan länge och i många land dryftad fråga, huru vida staten bör mellankomma för att underlätta utbildandet af möjligtvis vardande konstnärer eller genombeställningar och inköp af dem som redan visat sig vara sådana. Det rätta torde väl vara att ingendera alldeles försummas.
Till pröfning företogs LagUtskottets den 16 sistlidne Januarii under N:o 20 afgifne, samt den 16 derpåföljde Februarii e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion, att den del af Rikets Ständers den 22 Dec. 1823 till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse, som rörer upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 Dec. 1787 angående lifsstraff för obehörige omdömen öfver de af Kongl. Maj:t vidtagne Författningar, måtte å nyo lill Kongl. Majrt inlemnas. Herr von Hartmansdorff August: Jag har ingen ting emot att 1787 års Författning nphör att gälla i sin närvarande stränghet. Men jag gillar ej, att man öfvergår från en ytterlighet till en annan; ifrån det högsta möjliga straff å en förbrytelse till strafflöshet. Då TryckfrihetsLagen utsätter straff för smädeliga yttranden i skrift, så höra ej heller smädeliga yttranden i tal vara utan motsvarande näpst. 3 §. Tryckfrihetslagen angår blott de till Kongl. Huset hörande personer; men 4 Morn. omtalar icke blott Konungens person utan äfven Hans gerningar. Månne icke Hans författningar höra dit; ty det är ju genom dem Han handlar såsom Konung. Fastän dessa enligt Grundlagarne äro granskning underkastade; så böra de icke kunna blifva föremål för lastande eller smädande. Sådane yttranden om Rikets Ständer, äro äfven för - Oen g Mars f. m. 19 bjudna i 6 Moni. af samma och jag tror att smädeliga utlåtelser om deras författningar, t. ex. Riksdagsbeslut och Bevillningsförordningar m. m. böra straffas likasom anginge det Kongl. Författningar, emedan dessa myndigheter, ej mindre hvar för sig, än samfäldt, utgöra de högsta i samhället. Jag anhåller således om återremiss till LagUtskot-tet, på det att något ringare straff måtte föreslås i stället för det alltför höga, hvars borttagande nu är i fråga.
Dag, angående eenfur å de fipcfen, hvilka på enjkilda ^heatrar uppföras; 51:o af ben 15 Januarti 1835, om utfärdande af ett allmänt fladgande, angående mai till örganijt; 52:o af den 22 Januavii, angående dels ett närmare bejtäm* mande af löfen för gradationS*beviS öfver ©tadS*egendom, och dels befrielfe för fatttgvårdéånrättningar från erläggande af ejcpeditionS* löfen; 53:o af famina Dag, angående utvidgad ©ågningS*rätt å fFatt« lagda ©ågq varnar; 54:o af den 9 Sebunartt, angående utarbetande af görjlag till författning om ©ocfenftämmor och ^prforåd t ©täderna od; å landet; 55:o af den 2 tTCarm, angående 'JorvagnSånrättningar m. m. 5G:o af den 5 iTZartti, i anledning af väckta frågor om §o(k* jkolorS inrättande; 57:o af famma dag, angående uppfjäfvande af den medgifna tullfria införfeln af bränvin m. tu. från Norrige till ©verige; 58;o af den 23 XYlavtii, angående rättighet för {kogö*iitnehafvare, forn ej tillika difponera betet å marken, att, för fkogSväptenS befräm* jande, vexelvis inhägna någon del af markens hela widd; och 59;o af famma dag, angående Näringsfriheten. §. 78. ©edan <3Bi, genom SÉBårt €onflitutionS*Utjkott, låtit granda de i ©tatS*Rådet förda od; till Utfottet, jemlikt 105 §. Regerings* formen och 29 §.
Sedan skall du kläda på dig min pels, och gå upp till kungs-gården, och bedas få tjenst vid hofvet. Men hvar gång du tarfvar hjelp, skall du blåsa i gull-pipan som jag gifvit dig.» Flickan tordes så icke annat än lyda, utan gjorde som björnen sagt, dödade honom, kastade hans kropp i källan, svepte sig i hans hud, och vandrade med stor hjertans sorg upp lill kungs-gården. Der fick hon tjenst i köket, och satte sig i spisel-grufvan att gräfva i askan. Men alla undrade öfver hennes klädsel och öfriga skick, och kallade henne »fröken Skinnpels Rör i askan». Efter denna inledning förtäljes huru konungen och drottningen och den unge prinsen, tillika med hof-folket, skulle fara till kyrkan, och köks-mästaren ville äfven fara dit. Såsom han nu icke hade någon som kunde laga konungens mat, gick han till fröken Skinnpels och bad om hjelp. Flickan undskyllade sig i det längsta, men måste slutligen efterkomma hans begäran. Sedan nu allt folket på kungs-gården farit sin kos, tog den lilla fram sin gull-pipa, blåste deri, och sade: »upp, mina ~pysslingar~, och lagen maten så goder, att dess like inte har varit på kungens bord förr eller sen!» Straxt kom der fram en otalig hop små, små pysslingar, och begynte koka och steka och laga mat, så man aldrig har sett maken. När så det var gjordt, sade flickan: »tagen nu fram min silfver-skrud; ty jag vill fara till kyrkan, jag med.» Straxt togo pysslingarne fram den allra fagraste silfver-klädning, och klädde fröken Skinnpels, och passade henne på allt sätt. Derefter gaf hon sig till kyrkan, och satte sig i bänken emellan drottningen och prinsessan. Men allt kyrko-folket undrade öfver hennes skönhet, och den unge prinsen blef så betagen, att han tyckte sig icke vilja lefva utan han kunde få ega henne. Sagans fortsättning och upplösning instämmer med hvad ofvan finnes meddeladt.
Och du, o dyra krog här qväfvas mål och röst, Af ömhet strida tårar rinna ... Skall fyrti-åra fröjd då som en rök försvinna, Som du mig skänkt, i alla qval min tröst? Farväl! Ack, snart jag skall de vålnars antal öka, Som utan rast kring dina knutar spöka Med tomma glas och törst-förbrända bröst! Farväl! farväl! jag dödens ankomst känner, Som, lik en eld, i hals och mage bränner ... Att endast dö – är det ej illa nog? Men törstig dö! – Ack, ack! jag ville gerna mista Båd kyrkgård, grafplats, svepning, bår och kista, Om blott jag finge nu en sup, förrän jag dog! Det var dock icke den komiska lyriken, – det var den komiska epiken, som skulle grunda Rudbecks skalderykte. Huru mycken framgång hans först utgifna försök i denna art hade rönt, synes bäst deraf, att det sednare, eller ”Neri”, som efter hans död utgafs anonymt liksom det förra, likväl på sitt titelblad angifver sig såsom barn ”af Författaren till Boråsiaden”; tydligtvis en beräkning, att draga fördel af det förras lycka. Men just om denne ”Neri” frestas man tro, hvad Regnér och Hammarsköld berättat om Boråsiaden, att den blifvit ”författad vid sjutton års ålder”, eller i allmänhet långt före den nyssnämnda: ty den ger, alltigenom, intrycket af ett ganska svagt och omoget utkast; hvadan ock säkerligen kom, att skalden sjelf icke fann den tryckvärd. Hjelten der är en girigbuk, en procentare, som, uppmanad af sitt skydds-troll, utflyttar från Stockholm till en vacker landtegendom, för att förhärja den enligt det välbekanta landsförödare-system, hvars grundsatser, ehuru det hunnit långt mera utbilda sig sedan Rudbecks tid, likväl fullständigt nog uttryckas i dessa trollets ord: ”Din vinningslystna själ bör ej af Stockholm tvingas. En landtgård innan kort skall i ditt välde bringas: Snart lär du finna sjelf de bästa plundrings-sätt; När du förmågan har, stor sak om du har rätt.
Obehörigt att enskilta personer i allmänna papper införa omdömen om Rikets relationer med främmande Magter. Grefve Schwerin, F. B., föreslår Tryckfrihets-Lagens närmande till likhet med den Brittiska, samt att 2:ne Jurys måtte inrättas: den ena att pröfva om skriften bör komma under åtal, den andra att bestämma straffet, som, då det består i böter, afpassas efter den brottsliges förmögenhet. Ätt i den mon friheten är stor, bör missbruket deraf strängare straffas. Att de 2:ne Punkterna i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition fordra särskildta Betänkanden. Bilaga E till Mern. N:o 3. 331 Bilaga E till Mern. Utdrag af Brotocollet hållet i liihscns Högloft. Ständers Constitations-Utshott den 8 Junii 1812. Herr Grefven och Ordföranden uppläste: l:o Ett af Theologi* Doctorn och Kyrkoherden Herr J. J. Hedrén ingifvet Memorial, hvaruti föreslås den ändring af Tryckfrihets-Förordningens 1 § 2 Morn., att skrifter i Religionsämnen före utgifvandet skulle af vederbörande autoriteter undergå granskning, men att desse autoriteter i intet fall måtte äga rätt att förbjuda allmängörandet af deras innehåll utan ondast i' vissa fall, så ofta arbetets beskaffenhet det fordrade, såsom ett vilkor dervid föreskrifva nyttjandet af latinska språket: Vördsamt Memorial. Med anledning af 81 § i Regerings-Formen vägar hos Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utskott undertecknad föreslå en förändring af Tryckfrihets-Förordningens 1 § 2 Morn., i afseende på religions-skrifter af större vidd och allvarsammare beskaffenhet. Jag skattar oss lyckliga att lefva i en kyrka, hvars hufvudpelare är frihet från allt menskligt tvång på öfvertygelsen; jag tillbeder den visheten, som bjuder oss pröfva allt och behålla det bästa. Men denna kristeliga frihet är gifven till allmän uppbyggelse och endast för ett sådaut ändamål dess bruk lofligt.