Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den handläggning, som detta ärende sedermera undergått, hafva, i afseende på den vigtiga och kostsamma anläggningens verkställighet, tid efter annan sådane omständigheter och betänkligheter sig yppat, som satt K. M:t i nödvändighet, att låta vidtaga flere förberedande undersökningar och åtgärder, på det de af R. St:r anslagne medel, till större eller mindre del, icke måtte utan väsentlig nytta för sitt ändamål användas. Oundvikeligt uppskof i arbetets företagande och utförande har häraf blifvit en följd; och då alla de kostnader, som hittills, till nödige upplysningars ernående och undersökningars anställande, erfordrats, utgått af de på RiksStatens io:de HufvudTitel för SjöFörsvaret anvisade medel, har ock det af R. St:r beviljade ofvannämnde anslag ännu icke blifvit anlitadt. Det är vid ett sådant förhållande, som K. M:t alltså nu finner sig föranlåten härmedelst hos R. St:r föreslå, att det redan beviljade men obegagnade anslaget för en vattenlednings anläggning vid Carlskrona må förnyas, på det någre hinder för detta arbetes fullbordan - a3 Stats-Utskottets de, så fort omständigheten sådant möjligen kunna medgifva, icke må möta. K. Mt. förblifver R. St:r med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. GARL JOHAN. •T. Nordenfalk. Då härvid förekommer, att R. St:r, med afseende å behofvet af ifrågavarande Vattenledning, såsom ägande ett oskiljaktigt sammanhang med Rikets Sjöförsvar, redan vid sistlidne Riksdag anslagit 16,666 R.*dr 32 sk. B:co årligen under fem år, till utförande af ofvanberörde företag, efter den plan som K. M:t i Nåder kunde finna tjenligast, hvilket anslag, i anseende till de af K.
N:t i öfrige fullföljcle clelar af mälet ansett skäl ieke vara anförcie, som kumle foranlccla till änclring i llokLättens ilerutinnan meLLcILte Utslag. » » * 8eLan X. N:ts XaL. Utslag i malet sälunrla utfallit, är en uncleril. skrift ilen 12 December >8rä>, till X. N:t utaf Lanclsböfilingen ak WingarL ingikven, uti bvilken LanLsbökLingen i unLerL:bet anbällit, ej minLre att cle allmänna meclel, som förre LanLs8eereteraren Xleman tillgripit oeb bvilka stacinat pä LanLsböfilingens ansvar, mätte fä i XaLer akskrifvas, till 488 8 latsocb Lanco-Dlskottens slen siel, liva,olver omeöelbar disposition X. IVI:t tillkom, än ock, ntt, genom X. lVXts Högs bemedling lios veöerbäranöe, Danösbököingeu mätte bereöss anstänö med krakvet kär öe ökrigei ersättnings-posterne, intill kc. 8t:rs nästs ssmmsnlsvmst. l anleöning sk öenna ansökning lisr X. l>k:t i Xsöer inkorörat sä väl Oess Dögste Oomstols unöeröäniga )'t!isn6o om öe milörsnöe omstänöigbeter, till kö, män lör Danösbököingen akWingärö, bvilka uti banölingarne rörsnöe ersättningsfrågan kunöe förekomma, som skven Xullmägtiges uti X. 8t:rs Lank ocb XiksgälösDontoir utlatanöe, buruviöa Xullmägtige kunno sig kunna, i skseenöe ps öe banken ocb XiksgälösLontoiret tillbörige mcöel meögikva öet ak
Efter förmälan, att som det ifrågavide förslaget blifvit af två ledamöter hegardt ånyo på bordet, koniine lörslaget alt der hvila, hemställde Ilr Gr. o. Landtm., huruvida R o. Ad. bifölle Frih. af Ugglas’ anhållan, att samma förslag måtte uppföras främst å föredragningslistan till nästa plenum. Ropades ja. Anmäldes och bordlädes: Stats-Ut-k:ts Mern. N:o 120, i anledning af R. St:rs beslut ang:de det lill uppförande af en ny byggnad för Svenska Slöjdföreningens skola i hufvudstaden beviljade statsanslag; Lag-Utsk:ts Utlåt. N:o 42, i anledning af väckt motion om utvidgad religionsfrihet; samt Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk:»: N:o 13, i anledning af väckt motion om Krigs-IIofrättens indragning; och N:o 14, i anledning af väckt motion om tingspredikans hållande å tingstad i vissa fall, då sådant nu ej är medgifvet. Hr Montgomery, Robert, hade inlemnat ett mern., som nU upplästes och lydde sålunda; 35# Den 11 Juli f. m. Härmed får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara Elektor, tinder anhållan att fortfarande varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Bänkmän att välja en Elektor efter Hr Montgomery. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 11 Juli 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.-utdrag för den 8:de dennes, samt pleniprotok:t för den 4 sisth April. Upplästes ett af Hr Hammarhjelm, Carl, ingifvet mern. af följande lydelse:
Den kan jubla som en barnaröst. Den kan gråta likt ett regn om höst. Lycka, som en drottnings lif förgyllde, Sorg, som djupt i hjärteroten brännt, Toner, som konstnärligt sinne fyllde — Allt är gömdt i detta instrument, Vekt i klangen som en lutas dröm Invid stranden af en spegelström. Få se, om ej de flesta af Iduns läsarinnor ge mig rätt i, att ett piano ovillkorligen har förmåga att sprida nöje och hemtrefnad! Annickan. Hvad Verus skrifvit och fått infördt i n:r 8 af Idun, i fråga om kvinnornas evinnerliga, med rätta som landsplåga betecknade pianoklinkande, är så riktigt och bra, att alla förståndiga kvinnor böra gilla det och tacka till. Sådant borde ofta framföras i pressen för att påminna ungdomens uppfostrare om skadan däraf, att en dryg del af ungdomsåren användes till pianoklinkande, hvilket för flertalet af ungdomen är att likna vid dressyr. Men Verus har glömt erinra om, att undervisning och öfning i pianospelande bör äga rum i musikskolor, liksom annan undervisning sker i därtill afsedda läroanstalter. Nu äro hemmen bullrande musikskolor och alla flickor anses liksom skapade till pianister. Pianot har i följd däraf gjorts till ett lika nödvändigt lösöre som de oundgängligen behöfliga. Uppoffringen som detta medför är i de flesta fall onödig och onyttig. Mödrar borde inse och besinna detta missförhållande, hvilket länge i tysthet beklagats af den, som för tillfället kallar sig __ • Vera. Då posten kommet *. å posten kommer — ack, det är högtidsstunder! Det kanske du knappast kan fatta, du, som lefver där ute i stora världen, du som får post fyra gångar om dagen — vi få fyra gånger i veckan, vi. Och det är också ett stort uppsving, förr flngo vi bara två gånger. Fyra fattiga gånger — du ler, min vän, gör du inte det? Ja, fyra fattiga gånger, — nu kanske du förstår, att det är högtidsstunder för oss. Det är j u den enda förbindelsen, vi ha med den vida världen där långt borta. T y i vår afkrok lefva vi utan både järnväg och telefon med mera sådant, som du väl räknar till lifvets nödtorft.
— Illustrationerna rikhaltiga och konstnärligt utförda, — allt egnadt att åt Svea göra skäl för namnet att vara den på en gång största, Strömming. vackraste och mest omtyckta samt tillika billigaste illustrerade veckotidning i Skandinavien. Trots de betydligt ökade kostnader, som afses för 1890, kommer Fås franko Stockholm till 12 kr. för \ och 7 kr för J tunna. nämligen priset att förblifva oförändradt, och Svea utkommer alltså hvar lördag i stort åttasidigt format med minst 4-sidigt bihang till EMIL KROKSTAD T, [635] Mar. endast 10 öre i veckan, (G. oeh tillsändes E i sept. 1889 N S E N .. Bort med fiktornarne! Deletor. Ett nytt, osvikligt, smärtfritt, lik« tornsmedel (bättre än Collodin och alla g » andra lik tornsmedel) borttager fullkomligt liktornar med roten inom kor* taste tid. Tnlagdt i eleganta kartonger har Deletor den stora fördelen framm for alla dylika medel, att man stänZ - digt bär det på sig. Hvar och cn Z som har liktornar skall skatta sig S * lycklig efter att b. af va användt Delelor. C Hvarje kartong kostar 1 kr., som in0 — sändes som postanvisning eller i spar95 märken. Posto. telegrafadress » Deletor », Mörsil. Regeringsgatan [682] (&amp; Sons, Newort. j Pris å billiga Handskar, för v kronor i stället för hvilkas hållbarhet ansvaras: 4 knappar, breda silkessömmar kr. 2:- Billigaste priser å alla slag af Af J E S U &lt; L I F V i n t e r En julgåfva fdr kristliga familjer BUTIKER: 5 ' Tolf konstnärligt utförda {teckningar af Heinrich Hofmann, ' j inlagda i en finfin guldpressa d (kartong finnes ännu qvar en obetydlig X X X äfven 45. X X X X Urmakare 63 [715] och Ur-handel. Försälja goda, justerade fflflF * U r " " POS med 2 års garanti. Silfver-Cylinder-Ur fr. 18 kr.
Ty de tillgränsande socknarne lära väl ej kunna tvingas, hvarken att anlägga en ny väg, ej eller att utan ersättning afträda den Motioner i Preste-Ståndet 1862. 267 jord, som dertill erfordras. Det högsta hvad man af dem kan begära och hoppas är att de underhålla den nya vägen, sedan den en gång blifvit anlagd. Och då lika litet kan påräknas, att den sammanlagda anslagssumma af 450,000 R:dr, som Rikets Ständer vid hvarje ny statsreglering afsätta för anläggning af nya samt förbättring af gamla eller eljest mindre goda vägar i landet, skulle lemna tillgång till afhjelpande af äfven här anmälda behof, så får jag å stadens och ortens vägnar vördsamt anhålla, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställa ett anslag af 150,000 R:dr Riksmynt för att användas till vägomlägguing mellan Töreboda och Mariestad på det sätt och med de vilkor, Kongl. Majit täcktes finna för godt att närmare bestämma. Jag anhåller vördsamt om remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet, hos hvilket jemväl erforderliga upplysningar skola af vederbörande Länsstyrelse blifva meddelade. Stockholm den 29 November 1862. J. A. Säve. i\0 13®. Af Doktor C. F. Björkman: Om pension till aflidne Professor S. P. Ågrens enka. År 1861 afled Kyrkoherden i Tillinge och Svinnegarns församlingar af Upsala stift, Professoren m. m. Sven P. Ågren i en ålder af 74 år. Äf dessa 74 år hade han tillbragt mera äu hälften vid Kongl. Krigs-akademien, såsom Professor i lefvande språk, historia och geografi. Men hans mångåriga lärareverksamhet omfattade icke endast dessa specialämnen. Redan år 1825 kallades han af Konungen att vara ledamot i den kommitté, som fick sig uppdraget att granska tillståndet af rikets uppfostringsverk och deri föreslå behöfliga förbättringar. Allmänt erkänd såsom en af de mest upplyste och praktiske ledamöterna af denna kommitté, har han verksamt bidragit till genomförandet af nyare tiders skolsystem.
Mars inlenmadt skriftligt anförande, jemte det han bestridi, att de åtgärder, Ola Månsson erkänt sig hafva vidtagit, vore af beskaffenhet att i följd deraf Ola Månsson borde anses hafva varit lånesökandens Kommissionär, tillika invändt, att icke ens i dylikt fall Ola Månssons förfarande vöre hänförligt till Ansvarighetslagen; till stöd för hvilken åsigt Ola Månsson åberopat, bland annat, åtskilliga förhållanden, som dels inom Riksstånden, dels ock i Banko Utskottet inträffat. I sådant hänseende har Kongl Hofrätten af Bihangen till Riksståndens protokoll inhämtat att, sedan i 1 1 :te § af det år 1823 fastställda Reglemente för organisationen och förvaltningen af Lönekontoren i Göteborg och Malmö Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad ifrån 1818 års Riksdag var stadgadt angående ledamöter i BankoDiskontdirektionen, fö: bjudit jemväl ledamöterne i Lånekontorens Direktioner att i någon egenskap vara Kommissionärer för lånesökande; samt ansvar för underlåtande, öfverskridande eller afvikande från föreskrifter, som Reglementet innehölle, blifvit stadgadt i Usta och 2:dra §§ af den för Direktörerna vid Diskontkontoren den 8 April 1824 utfärdade Ansvarighetslag äfvensom uti motsvarande §§ i Ansvarighetslagen af den 12 Mars 1830; så hade Banko-Utskottet ändock i Memorial .As 9 1 den 30 Jan. 1835, jemte det Utskottet föreslagit, att nyssnämnde förbud måtte bibehållas och äfven till Diskontverkens Kamrerare utsträckas, tillika yttrat, att. enär det vore angeläget att i de fall, der förbud meddelades, äfven utsattes den påföljd, hvartill den gjorde sig förfallen. som emot den gifna föreskriften bröte, Utskottet hemställde, att å tjenligt ställe i Banko-Reglementet mätte intagas följande föreskrifter: »Finnes förbud vara öfverträda göre vederbörande Direktion derom anmälan hos Banko-Fullmäktige, hvilka ombesörja, att annan ledamot i den felaktiges ställe skyndsamligen förordnas och irisättes.
Efter den högtidliga förklaring, Konungens Rådgifvare här afgifvit, och med den särskilda vaksamhet, som synes utmärka Representationen vid denna Riksdag, befarar jag väl icke för denna gång några lagkränkande följder af den skedda remissen; men då jag anser principer och former högst vigtiga inom det constitutionella statslifvet, som förnämligast derifrån utvecklar sig och derinom rörer sig, har jag, utgående från den gamla regeln: Ce riest que le premier pas qui coute, dock ansett mig böra förnya min reservation och protest mot R. o. Ad:s uti omförmälda remissfråga fattade beslut. Gr. Horn, Claes Fredr.: Efter afiiörande af den protest, Hr Dalman nu uppläst emot behandlingssättet af K. M:s Skrifvelse med banklagsförslaget, kan jag cj neka, att jag finnér de skäl, Hr Dalman för sina påståenden utvecklat, ganska giltiga; och jag skulle vilja erkänna, att han haft större anledning att reservera sig emot den vägrade propositionen å hans yrkande, än jag haft att reservera mig mot en sådan vägran i afseende å mitt eget. Ty man skulle måhända kunna säga, att det af mig yrkade tillägg verkligen vore mindre formenligt. Deremot har Hr Dalman ådagalagt, att remiss till Constit.-, Bancooch LagUtskrn af ifrågavar. ärende rätteligen bort äga rum; och för att visa vigten af frågornas remitterande till behöriga Utsk. vill jag blott påminna derom, att vid ett tillfälle under föregående Riksdag en verklig beskattningsfråga handlades icke af Bevilln.Utsk., utan beslutades på grund af de sammansatta Statsoch Oecon.-Utsk:ns tillstyrkan. Hvad särskildt angår den vid denna Riksdag införda praxis att endast remittera till ett Utsk., tager jag mig friheten erinra, att den skyndsamhet, som derigenom vill beredas, icke i verkligheten är så stor, som det synes, utan tvärtom ofta förorsakar tidsutdrägt.
Förr var det endast länsmannen man hade att tillgå, för att öfvervalla hushållningen med kronoskogen, men huru kan man tro att en länsman, af hvilka somliga hafva distrikter af ända till 30 qvadrat - Den 4 November f. m. m mil och deröfver, inom hvilka de hafva alla möjliga administrativa och exsekntiva bestyr sig uppdragna, skulle kunna utöfva någon verksam kontroll i afseende å skogen. Ehuru jag helst skulle vilja att Utsk:ts förslag bifölles, tror jag dock att nian utan risk kan gå in på det af Ilr von Koch framställda, och då flera ledamöter synas vara för detsamma, vill jag ej sälta mig deremot. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Jag har hört Utsk:ts förslag uppfattas på mycket olika sätt af olika talare. Man har å ena sidan velat påstå att Utsk:ts förslag skulle göra Norrlands kolonisation omöjlig, och å andra sidan har man trott, och det har varit Utslcts mening, att förslaget skulle hafva en alldeles motsatt verkan. Jag delar denna mening och anser mig vara IJtsk:t all erkänsla skyldig, derföre att Utsk:t halt mod och kraft att drifva igenom ett förslag, sådant som det nu framställda, samt derföre att Utsk:t med detsamma afsett icke blot t skogens framtida bevarande, utan äfven möjligheten af Norrlands kolonisation. Det torde väl icke finnas någon jordbrukare, som icke vet att skogens utödande i en del af landet, der klimatets inflytande är så stort som på den nu ifrågav.de, skulle på kulturen hafva en högst menlig inverkan, och att dessutom, då man söker att genom skogens bibehållande bereda skydd, man äfven underlättar och möjliggör tillkomsten af ett jordbruk. Vi veta t. ex. att, så länge sillen gick till Bohuslänska kusten, fanns der intet jordbruk, men så mycket mera armod. Sådant är för närv:de äfven förhållandet i Norrland. Så länge en arbetare kan få 3 till 4 rdr om dagen, för det han arbetar på skogsförödelsen, lär väl ingen sysselsätta sig med jordbruk, annat än såsom ett vilkor för att få tillegna sig en betydlig skogsrymd för att föröda dén.
[ afseende å denna inkomst-titel har Utskottet fått emottaga följande tvänne motioner: a) af Riksdags-fullmäktigen Per Nilsson frän Malmöhus län, sorn anfört hurusom från äldre tider uti de Skånska länen utgått en särskild elter bonden lämpad afgift, kallad halmstädja, hvilken visserligen icke, i anseende till sitt ringa belopp, vore för landtbruket särdeles betungande, men deremot vid debitering och uppbörd medförde mycket besvär, Transport: 4,612,000: — Stats-Uts kottets Utlåtande N:o 35. 7 Transport: då denna afgift, tillsammans utgörande omkring 235 R:dr årligen, måslo lördelas på alla tionde-skyldiga hemman inom begge länen, hvarvid för vissa lägenheter |_så ringa skattebelopp som 6 å 7 r:st uppkomme; hemställande af denna anledning motionären alt ifrågavarande afgift hädanefter måtte helt och hållet upphöra; uti hvilken motion flere Bonde-ståndets ledamöter från Malmöhus och Christianstads län instämt. Redan vid 1850—185! års riksdag beslutade Rikets Ständer för sin del, (enligt deras underdåniga skrifvelse N:o 179, Litt. C, 5:te punkten), att, sedan i sammanhang med öfriga undersökningar utrönt blifvit, huru mycket hvarje hemman i medeltal af 21 år erlagt i halmstädja eller den efter tionden lämpade afgift, som uti Skåne hvart 7:de år utgöres, denna särskilda skatt skulle upphöra, emot det att hvad i medeltal för ett år belöpte, tillädes penningeräntan; och som Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t under den 11 Maj 1855 meddelat Kongl. Kammar-kollegium Nådig befallning om berörde förändrings verkställande, hvilken föreskrift jemväl befunnits uti 1855 års landsböcker vara behörigen iakttagen, torde, vid sådant förhållande, förevarande motion få förfalla. b) af Herr C. kV. H.
Markegången åter sättes först i November månad och kunde öfverklagas, hvadan icke den 1 November kunde vara kändt hvad den rättligen är, eller skatternas verkliga belopp för det kommande året i uppbörds-böckerna intagas; och då numera uppbörds-stämmorna icke börja förr än efter den 15 Januari hvart år, vanligtvis icke förr än efter den 1 Februari och fortsättas in i Mars månad, så syntes det vara alldeles tillfyllestgörande om, på sätt i motionen blifvit föreslaget, uppbörds-böckerna äro inlemnade till Kongl. Maj:ts befallningshafvande före den 15 Januari; samt af herr Printzensköld C.j att då, enligt hvad kändt vore, bevillnings-förordningens föreskrift i 128 § i de flesta län icke varit efterlefvad alltsedan konung och Rikets Ständer beslöto, att endast en uppbörds-stämma om året skulle hållas, det vore ända målslöst att bibehålla det stadgande om tiden för uppbörds-böckernas inlemnande, som den ifrågavarande paragrafen innehölle, hvadan detsamma borde, i öfverensstämmelse med motionen, ändras. Hos Borgare-ståndet af herr Malmstedt: att markegångs-sättningen icke . sker förr än i början af November, och att Härads-skrifvaren sedermera Bih. till R. St. Prof. 1847 Jc 1848. 5 Sami. 1 Åfd. 9 Sami. 3 iS BevillningsUtskottets Utlåtande, iY:o 14. under loppet af månaden verkställer debiteringen; att taxeringen vanligen ej blifver fastställd förr än i slutet af November, någon gång först i medlet af December, och att det således icke vore möjligt för härads-skrifvaren att föreskriften, sådan den nu är och blifvit föreslagen, fullgöra, hvadan tiden för uppbörds-böckernas insändande borde, på sätt motionären föreslagit, bestämmas till den 15 Januari.
— lättast verkställas geuom några strykningar på det kirl hvari vattnet förvaras och ett par andra lika beqvama manipulationer. — Från hypnotismens område en annan historia. Ett äldre ryskt fruntimmer, som led af sv&amp;ra nervsmärtor och svaghet i högra armen, botades fr&amp;n denna sjukdom af en hypnotisör i Paris 1884. Derefter återvände hon till Ryssland och allt var godt och väl till nyårsdagen 1889 — om vi icke missminna oss — då plötsligt sjukdomen återkom. Någon tid derefter fick hon veta skälet: den parisiske hypnotisören hade samma dag aflidit De mystiska makter, som denne tuktat, återfingo med hans död sin tribet och togo på nytt sitt säte i armen. Denna sista historia, hvilka af teosoferua naturligtvis berättas såsom ett oomkullkasteligt bevis på den mystiska makt, som utgör hörnstenen i deras lära, ser för den mindre lättrogne närmast ut som en lyckad parodi på deo oerhörda humbug, man i läkarevetenskapens namn drifver med hypnotismen. Huru mycket af denna nu så moderna konst som ir inbillning och sjelfbedrägeri hos hypnotisörerna, huru mycket som beror på abnorma tillstånd hos patienten, och huru mycket af verkligt värde hypnotismen innehåller, deröm är ännu för tidigt att döme. Såsom allt nytt och oförklaradt har den naturligtvis omfattats af entusiaster och charlataner inom och utom läkarnes skrå. De icke så alldeles fä bevisliga resultat den har att åberopa, höljas ännu af ett allt för tjockt lager af fall, der allt det märkvärdiga är bristen på kritik hos hypnotisören och den hypnotiserade. Den vidskepliga tro om menniskokroppens byggnad och lif en okunnig allmänhet hyser på de i detta fall kunnigares förmåga har ju omgifvit läkarekonsten med en så tät nimbus af vördnad, att till och med läkarne sjelfva blifvit gripna derafl På detta sätt låter sig ock lättast förklara det monopol p&amp; hypnotism, hvarpå läkarne gjort anspråk i alla land, ehuru uppenkart är, att deras studier icke gjort den i ringaste mån mera kompetente än hvilken ajnan som helst att be-döma och använda denna nyhet.
Det var efter den tiden - nu något mera än ett år sedan - som herr och fru Hansson flyttat in i sin lilla vackra lägenhet på tre rum och kök med den skuggiga proinenadeii utanför, der barnen kunde få leka under sommardagarna. P å samma gåpng hade fru Hansson upphört att sy åt främmande och i stället börjat öka sitt eget och familjens linneförråd. rt: iic * Klockan var fem. Det lilla kaffebordet stod dukadt och fru Hansson satt i soffan och sydde på en hat ' t åt Gerda, som skulle vara nätt och fin på våren. Åh, när hon blef stor! Och pojken se ' n. De skulle få gå i skolan, " få uppfostran "! Och med en tacksam suck tänkte hon på broderii, som möjliggj ort alla dessa framtidsplaner. Det ringde. Frii Hansson sprang upp och öppnade; bar 14 nen började skrika: " far, far " och Gerda kom springande ut ur sängkammaren för att taga emot honom. " Hvad du har dröjt i dag, käre Frans! " Frun tog af honom ytterrock och hatt och hängde ~ i p p dessa på en krok vid dörren. " Åhnej, klockan är inte mer än lite öfver fem. " Han såg bra ut, men fasligt bortkommen, nästan friimmande i sitt eget hem. " Seså, kom nu, skall du få riktigt varmt, godt kaffe. " Hon drog honom in och satte honom i soEin bredvid sin egen plats; Gerda fick sitta på en stol alldeles intill honom och Nils hämtades in och sattes i knä ' t. Han fick draga fadern i hår och skägg så mycket han ville utan annan tillrättavisning ä n ett godmodigt " så, så, byting. ' ' Men till slut tog modern bort honom. " Du är då rent för beskedlig, Frans; om du ensam skulle uppfostra barnen, undrar j a g jiist, linr de skulle bli. " Då det blifvit qväll och barnen komniit i säng, sutto herr och fru Hansson länge och pratade. " Tänk du, att Gerda nu m a i t skall fii börja skolan och lära sig allt hvad de der fina flickorna kunna - tycker du inte det är besynnerligt '?