Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dea högsta graden af känsla och hänryckning i menniskans sinne har inga ord, kärleken har sin mystik, och de främmande ljuden syntes Astley bättre motsvara känslans rikedom än det utnötta hvardagsspråket, de innehöllo mera illusion, en djupare och varmare betydelse, just derför att han deri icke återfann de vanliga tankarne. Om Désirée talat engelska eller svenska, så skulle allt det nonsens hon pratade icke förefallit honom hälften så behagligt som nu, då han icke egentligen begrep mer än hälften deraf och hade full frihet att gifva den andra hälften hvilken poetisk och sinnrik betydelse som helst. En liten bordstudsare på spiselkanten slog två, och Désirée utropade bestört: — Se så, min vän, det är två timmar i stället för ett ögonblick, sedan ni kom. Vi måste nu skiljas, farväl! — Redan? För mig hafva dessa timmar endast varit ett ögonblick, — sade Astley misslynt. — Oförnöjda barn, som ni är, gå nu! — Men, Désirée, jag har ju berättat er, att jag kanske snart reser; jag lemnar London. — Åh, derom är ju ännu ingenting bestämdt; dessutom är jag nöjd dermed. — Hvad, ni har redan tröttnat vid mig? — Nej, men jag fruktar så mycket att se er förlora det största behag, ni i mina ögon eger, det att ni är främling, okänd och undangömd, att ni icke tillhör denna hvardagliga hop, som finnes öfverallt och synes öfverallt, som alla känna och som sjelfva känna allt. Ni skall icke länge förblifva i den ställning ni nu är, ni har nyss förtrott mig, att edra planer för framtiden ålägga er ett annat lefnadssätt, ni skall icke längre vara den blyge, oerfarne, förtjusande unge mannen, som jag tillber, ni skall komma att likna alla andra innan kort, och derför vill jag hellre, att ni reser. — Men vi skiljas åt. — Jag skall söka upp er, när ni vill, om ni lemnar mig, innan min illusion är flydd. — Hör på Désirée! Om jag en dag skulle framträda ur det dunkel, som nu höljer mig, om jag skulle vinna rikedom och rang, ni skulle således då icke längre älska mig? — Hvem vet?
Ar tillmäle gjordt om bestämdt brott eller visst slag af brott, och vill den tilltalade styrka, att den, emot hvilken tillmälet gjordes, är till sådant brott saker; vise då laga dom dera. Har brottet ännu icke varit under åtal eller under pröfning i fråga om skadestånd; då skall, derest den för ärekränkning tilltalade det vill och han sjelf är målsegande eller har rätte målsegaudens uppdrag till talan eller ock brottet hörer under allmänt åtal, och så framt tid till sådant eller till talan om skadestånd ej är försuten, efter ty derom stadgadt är, domstolen lägga den tilltalade tid före alt visa, att lagligt åtal då blifvit anstäldt eller påkalladt, såsom om missgerningars 36 Lag-Utskottets Betänkande M 35. angifvande och åtalande föreskrifvet är, eller att målsegandes talan om skadestånd är anhängiggjord, och huru deröfver slutligen dömdt blifvit. Ej må till befrielse från ansvar för tillmäle om brott annan bevisning vara tillåten. 14 g. Den, som till falsk angifvelse eller annan ärekränkning saker är, må ock, efter omständigheterna, dömas att erlägga kostnad till tryckning i allmän eller ortens tidning af den dom, hvarigenom den andre upprättelse vunnit, der denne det äskar. 19 g. Ej må brott, som i 7, 8, 9 eller 11 g sagdt är, åtalas af annan än målsegande, der ej ärekränkningen skett i eller för någons embete eller tjenst: ej heller må brott, som i 12 g sägs, åtalas af allmän åklagare, der det ej af målsegande till sådant åtal angifves. 16 g. Den, som efter 1, 2 eller 3 g gjort sig förfallen till straffarbete i två år eller till svårare straff, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alllid förlustig. Pröfvas någon efter 7 g skyldig till straffarbete eller efter 1, 2 eller 3 g förfallen till sådant arbete under två år; varde tillika dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 17 Kap. Om .äktenskapsbrott. 1 g.
Ständefs Stats-, Banco samt Allmänna Besvärsoch Oeöonomie-Utskotts Betänkande, i anledning af Herf Rothliebs Memorial, angående Låns meddelande ä Spannmål. Brån Ridderskapet och Adeln har blifvit till Stats-, Banco-, och Oecönomie-Utskoueti remitteradt ett af Herr Rothlieb, Axel, afgifvet Memorial, uti hvilket anföres: att Jordbruket, Landets så kallade Modernäring, vore den enda i ordets bemärkelse vanlottade; att för densammas uppmuntran tillfälle väl öppnats till odlingslån, och att genom deras begagnande landet äfven vunnit i odling och sålunda erhållit ökade Spannmålstillgångar, men att, serdeles uti de från Kusterne och större Städer mer aflägsna orter, afsättning felade; att den Spannmåls behöfvande, sorn vid höstetiden måste erlägga sina Krono-Urskyl* der, sällan kunde geoorn arbete förskaffa sig penningar till uppköp af Spannmål, förr än. vid Sommarens början, och att emedlertid Spannrnåls-producenten, som icke vid den tid, då alla skatter, (jenstefolks löner, m. m. bor* 3s Stats■ B:co.s. Allm. Bcsv. o. Oec.- Utsi.
Om intresset möjligen i en socken för lönnkrögeriets bedrifvande med största förmon gör sig gällande, och sålunda en behöflig och loflig närings-inrättning på denna grund der afskaffa», bör ett sådant oskick af Konungens Befallningshafvande kunna förekommas, helst i dess beslut rättelse kan begäras och af högre myndighet vinnas* örn Konungens Befallningshafvande skulle förbisett sin pligt att befordra ordning laglydnad och sedlighet inom Länet,. 16 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshollens Betänkande, JV.o 7. I afseende på stadgandet i 55 § , förenar jag mig med den af Prosten Örnberg afgifna reservation.” Af Herr Grefve Posse: ”Emot Utskottens beslut, hvarigenom det blifvit tillåtet för en livar att försälja bränvin lill så ringa qvantitet, sorn i/4;dels kanna, äfvensom emot beslutet, att husbonde skall ansvara för tjenhjons förseelser i afseende å oloflig branvinsforsäljning, får jag anmäla min reservation.” Af Herr Conlracts-Prosten P. G. Svedelius: ”Sedan de sammansatte Utskottens pluralitet ansett de al flere motionärer, jemte mig, väckta och af talrika menigheters enhälligt uttalade önskningar understödda förslag att afstyra den uti Rikets norra och vestra Provinser flitigt bedrifna och högst förderfliga gårdfarihandel med bränvin, icke förtjena någon serdeles uppmärksamhet eller afseende , så återstår för mig endast att häremot bifoga min protest. Hufvudsyftningen uti förenämnde motioner var att gifva stöd åt den sig här och hvar uppenbarande allmännare opinion att i mer och mer vidgade kretsar genomföra nykterhets-ideen. Det kan tagas för afgjordt, alt alla hämmande åtgärder emot bränvinets missbruk blifva kraftlösa, så framt icke en allmännare anda inom menigheterna får göra sig gällande och sålunda understödja de moraliska krafternas sträfvande för samma mål.
Stad lili innevarande års Revision; så anse vi oss böra härå fästa uppmärksamheten, på det alt de respeotive Stånden, hvart för sig, vid snart infallande Riksdag raå vara betänkte på lämplige anstallter till förekommande af dylika händelser, och det uppehåll i Revisions-förrättningarnes ordentliga gång, sorn igenom oförutsedda hinder för valde eller väl-, jaude, skulle kunna uppstå. Våra arbeten inom Bancoverket hafva, efter det den föreskrifne Eden blifvit af oss aflagd, samt erforderlig kännedom inhemtad, om de så väl för Revisionen, som Verkets förvaltning utfärdade och ännu gällande Instructioner och Reglementen, i oafbruten ordning fortgått, medelst läsning af de, efter vanligheten särskildt författade och till oss afgifne Berättelser, jemte Herrar Banco-Fullmägtiges Protocoll ifrån den i5 September 1820 till och med den 16 September innevarande år. Vidare äro de hos Bankens Commissarier, ifrån den i5 Augusti 1820 till och med nästlidne Junii månads utgång, förekomne ärender och fattade beslut, enligt deras Protocoller, af oss Riksens Stunders öfversedda och granskade; Fastighets-och Odiings-Låne-handlingarne inventerade; de dcitill hörande Bevaknings-åtgärder controllerade > samt Baneoverkets hufvudhocker och räkenskaper för åren 1819 och 1820 med möjligaste sorgfällighet genomgångne och mot tillhörande verificationer jemnförde. Det convohil, som innefattar Banco-Utskottets vid sista Riksdag meddelte anordning på det Större, i Regerings-Förmens 63 §. omnämnde Creditivet, -har under orubbad försegling blifvit oss företedt» Samfäldt bafve vi inventerat Bankens Cassör och alla förvaringsrum för ädla metaller, färdigskrifne sedlar m. m., låtit för oss uppvisa Myntoch Medaille-Cabinettet, samt öfversett de till Brandskadors förekommande befintlige inrättningar och anstalter.
Derjemte hafva åtskilliga, å förstnämnde tabell jemväl uppförda, statsbidrag blifvit af Rikets Ständer beviljade och likaledes, i egenskap af lån med bestämd återbetainingsskyldighet, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade, utgörande dessa Iåns sammanräknade belopp 411,333:16.—- Enligt hvad tabellen Litt. B ådagalägger, uppgå de under denna riksdag till Folkskolelärares aflönande samt Folkskolelärareseminarierna och till stipendier åt eleverne vid dessa seminarier anslagna medel, till 41,100 R:dr årligen, eiler för 3:ne år till . ; 123,300: Utvisande samma tabell, att Återstoden utaf de under sednaste riksdag, för folkundervisningens befrämjaude, beviljade anslagssummor vid detta års början utgjorde 66,923:18. 8, Som, vid uppgifvandet af Riksgälds-kontorets utgifter under nu ifrågavarande tiderymd, jemväl måste tagas i beräkning alla sådana, under sednare riksdagarne, å Kontoret anvisade anslag och lån, som vid detta års början derstädes ännu innestode och under samma eller derpåföljande 2:ne år skola i föreskrifven ordning utbetalas; så har Utskottet låtit upprätta och får under Litt. C. härhos bifoga en serskild tabell öfver dessa anslagsoch lånesummor; af hvilka, såsom tabellen visar, de förra eller anslagssummorna utgjorde tillsammans 896,954: 43. 8. och lånen 62,129: 6. — I afseende på de ränteutgifter, som under nämnde tiderymd Riksgälds-kontoret åligga, äfvensom detta verks förvaltningsoch uppbördskostnader, samt derifrån omedelbart utgående löner och pensioner, jemte riksdagsoch revisionskostnader m. II. hit hänförliga utgifter, får Utskottet åberopa bilagde tabell Litt. D, utvisande hvad alla dessa utgifter, under hvart och ett af de 3:ne sednast förflutna åren, enligt Riksgälds-kontorets räkenskaper, utgjort, samt Kvad desamma under innevarande och nästföljande 2:ne år anses komma att utgöra.
Fangens sett/ar rom /or rn/ösen a/* ttess ö/rrge/o,'- /anttetter,/-rstttättes, att L^ttttngar etter 2 ^ /öttr Luce/e r rättane reettar etter /orLttrttetter r^ott, gä/- fa tt/ia mett tttt ttttstta/er r »5/^ner e/ler tten a/' ^öng/. dtti/. k oe/r tt. Li,r />ettll/atte^ ramt^ mett a/-> seentte a ^/agr^attenr />er«imrng r vrpnket^ /öranttratte -66^ ärr m^nt/ot. Äfvensom Lltskottsu slutligen lä för It. 8t:r anmälai att i bändelse Itidd. 00b Adelns samt bonde-8tandets beslut i akseende pä den af Utskotten uti egvnteliga m^ntbestamoings-frägan lm-eslagne Dspositionsiäkning i Lanken skulle blifva af It. 8t:r antaget, kommer oek, tilt följd deraf, 5 §. ak detta Lagförslag att försvinna oeb utgå. bn Ledamots särskildta yttrande medföljer.
Inom operan är i februari för öfrigt endast » Profetens » återupptagande af någon vigt, i synnerhet för att det gifvit hr Settman tillfälle att visa sig från sin mest fördelaktiga sida, äfven hvad spelet vidkommer. Hans Johan af Leyden är onekligen af god scenisk verkan genom intelligent dramatisk framställning. Anmärkningsvärdt är, att denna opera icke förr än nu upplefvat sin 100: de föreställning på den svenska kgl. scenen, oaktadt hon där uppfördes första gången redan i november 1852, under det att värdelösa operetter. på ganska kort tid spelats af mindre teatrar i Stockholm mer än samma antal gånger. Vid den 100: de föreställningen voro ett .par stundom uteslutna nummer i skridskoballetten åter upptagna och skaffade ballettmästaren Théodore samt fru Lund, hr Sjöblom och fröknarna Rosén och Flamand mycket bifall. I mars återupptogs » Svarta Dominon » och gaf i synnerhet fröken Vendela Andersson tillfälle att äfven för rollens dramatiska del vinna bifall. I » Faust&gt; hade rau * sikvänrter och vänner af dramatisk konst äfven i operan förnyad anledning att glädja sig åt hr Willmans Mefistofeles, som fortfarande är en af vår lyriska scens förnämsta konst-skapelser. Stora teaterns föreställningar af talstycken ha icke varit många. » En Midsommarnattsdröm » och » Strandbybor » ha icke lockat stort antal åskådare. Äfven » Hamlet » har åter stått på spellistan utan att kunna draga mycket folk till teatern. » Erasmus Montanus » uppfördes en gång för att. lemna Fredrik Deland tillfälle att taga afsked af scenen, åt minstone af Stora teaterns, men hans Per Klockare utföres fortfarande med så oförminskad komik, att man allmänt hörden önskan och förhoppning, att den högt värderade skådespelaren icke måtte helt och hållet upphöra med sin sceniska verksamhet, äfven om årens antal skulle mana honom att spara på de krafter, som han så väl användt i konstens tjänst. Visst är, att allmänheten ingalunda tröttnat att se Fredrik Deland och att man ej går att se på hans spel såsom på ett gammalt kuriosum, utan såsom på en frisk konstföreteelse.
R:dr öre Tidningar och Tidskrifter: som inkomma annorlunda än med allmänna posten; se Böcker. Tinkal; se Boraxsyradt natron. Tjärn, Tjär härma och Vrnkljära Fria• Tobak: oarbetad, blad och stjelk • 1 skålp. — 25 arbetad: cigarrer 1 skålp. — 55 spunnen, hopvriden eller pressad 1 skålp. — 35 stänger och karotter 1 skålp. — 60 Tobakspipor af lera eller porslin; se Piphufvuden, andra slag. 'Tomback; hänföres under Metaller, sammansatta. Tonkabönor Fria Tran och Späck, alla slag 1 skålp. — 1 Trapp; behandlas såsom Lera. Tricot och Trinotape; hänföras under Strumpor m. m. Trippel Fri 'Trummor och Trumpeter; se Instrumenter, musikaliska. Tryffel; häniöres under Svampar. Tråd: guldoch silfver1 ort. — 12: jernoch stålFri. arbeten deråt draga den tull, som taxan bestämmer för manufaktursmide eller stålarbeten. kopparoch annan ej specificerad metall-: förgvld, försilfrad eller pläterad 1 skålp. Fri bomulls-, alla slag 1 skålp. 40 linne-: oblekt 1 skålp. 40 blekt eller färgad 1 skålp. 50 at silke, bomull elier lin, öfverspunnen med guld, silfver eller annan metall; se Gfulddragare-arbeten. jern-, koppar-, messingsoch stål-till instrumenter; so Strängar. af metall, öfverspunnen med silke eller tråd; se Kar kasser. Bill. till n. SI Troi. 1862 & 1863. 10 Sam/. / Afd. 1 s irnit. 8 58 Förslag till Tulltaxa. Träd, friska, alla slag Träd frukter; se Frukter och Bär.
Af dessa skäl anhåller jag, att Utsk. täcktes taga denna an - Den 28 Maj f. m. gelägenhet i närmare öfvervägande och tillstyrka den begärda löneförhöjningen, såsom högt påkallad af både rättvisa och billighet. Deruti tyckes ock ligga så mycket större lätthet, som medleu finnas på båkoch lotsafgifternas öfverskott, dem Utsk. i allt fall föreslår till användande inom verket, hvadan frågan egentligen inskränker sig till en regularisation, förbunden med ökad belåtenhet för de löntagande. Vid 4;de punkten förenar jag mig i deu reservation, Hr Hagelstam anfört till ökände af den af Utsk. tillstyrkta summa af 20,000 r:dr till Flottans exercis, och får härvid endast tillägga, att enär Utsk. i dessa 20,000 r:dr jemväl afse 11 sjöbeväringens öfning, den af Utsk. nu föreslagna tillökningen inskränker sig till omkring 3ooo r:dr för Flottans manskap, emedan exercisen för irsta classen afsjöbeväringen uppgår till en kostnad af nära 17,000 r:dr örn året, om den skall kunna behörigen verkställas. Häraf synes klart, att den af K. M. i nåder äskade summan af 35,000 r:dr, utöfver de nuvar. 25,000 r:dr, ingalunda är för hög, utan är af beliofvet högt påkallad, då med dessa sammanlagda summor knappast ^ af Flottans personal kan årligen erhålla den för vederbörande så nödvändiga öfningen, om den skall motsvara de fordringar, som fäderneslandets försvar af dem kräfver. Vid 5:te punkten har Utsk. på den grund, att statens tillgångar och anslagen på riksstatens 4;d(! hufvudtitel synas vara otillräckliga för underhållet af både linieoch skärgårdsflotta, och under yttrad åsigt, att Rikets sjöförsvar egentligen hvilar på den sednare, tillstyrkt en underd. skrifvelse för att å detta vigtiga ämne fästa K. M:s nåd. uppmärksamhet, till det afseende en sådan framställning kan finnas förtjena.
Jag anser afven det af enskild motionär föreslagna ökade anslaget till normalskolan i Stockholm för vexelundervisningens befrämjande böra beviljas. Det är utan tvifvel, att tillgångar dertill böra kunna af Utsk. utfinnas, och ändamålet är högst vigtigt, oaktadt K. M. icke täckts förorda anslaget. Dernäst anser jag uppmärksamheten böra fästas vid elementar-läroverken. Det är visst sannt, att behofven af anslag finnas, äfven utan att dessa verk reorganiseras; men lika med Hr Cederschjöld anser jag Representationen böra begagna detta tillfälle för att förmå Styrelsen framkomma med förslag till den nödiga reorganisationen, och att man sålunda bör bevilja anslagen endast provisoriskt och ej uppföra dem på stat, hvilket i allmänhet är oformligt, då reorganisationer äro i fråga, ty dessa blifva derigenom gemenligen fördröjda och försvårade. En talare har ganska riktigt framställt den sanning, att de , som tala för landets framskridande i bildning, nu hafva tillfället öppet alt genom medverkande till erhållande af anslag för universiteten visa, att de verkligen nitälska för utvecklingen af samhällets intellectuella förmögenheter; och då jag tillhör dem, hvilka understundom påyrka det omtalade framskridandet, samt jag tyckt mig finna, att den värde talaren velat nedlägga en slags förebråelse i den gjorda framställningen, får jag blott beklaga, att en sådan verkligen i större mån torde träffa den andra Statsmagten än Representationen, enär man just från det hållet sett, hurusom behofven på det sättet uppfattas, att undervisningsverken skola stå efter för löneförhöjningar till militärcorpser och civila embetsmän etc. Jag kan likväl för närvarande icke med min röst bitx-äda de föreslagna nya lönerna för professioner vid universiteten. Förrän Representationen får del af ett helgjutet förslag i saken, böra anslag icke beviljas till en plockvis företagande reorganisation. Det är en känd sak, att uppfostringscommitteen för länge sedan afgifvit sitt utlåt, i ämnet och att yttranden deröfver från flera håll inkommit; men allt hvilar dock nu i god ro.
Jag kan icke neka, att Hr Aminoff? reservation innebär ett fördelaktigare förslag än Hr Ryding motion; ty hvad utgjorde denna motion? den innehöll i korta ordalag, att R. lSI. skulle ingå lill K. M. med underd. anhållan, att K. M. ville nedsätta en comité' till utarbetande af ett representationsförslag; men hvad dermed skulle göras, om det skulle leda lill något resultat, eller om det skulle blifva en enkel författareproduct, för alt genom tryckpressen utspridas i landet, derom innehöll motionen icke ett enda ord. Hr Aminoffs förslag deremot afser en underd. anhållan, att K. M. täcktes, ifall K. M. ansåge sig icke kunna bifalla det hvilande representationsförslaget, till Ständerna afgifva en propos. angtde en förändrad nationalrepresentation, eller ock uppgifva de hufvudgi under, som K. M. skulle anse såsom oeftergifliga i och lör bildande af en ny representation. Detta innehåller åtminstone någonting absolut, äfven om det strider mot formerna. Om motionen från början ägt denna form, så hade den visserligen mott mindre motstånd, och skulle Hr Aminoffs förslag hälga igenom, skall jag också icke beklaga det. Jag har ansett mig böra utveckla de skäl, som ledt mig och majoriteten inom Utskottet. Då det blifvit anmärkt, af så väl tidningspressen, som på delta rum, alt det blott var en händelse, som åstadkom majoriteten inom Utsk., så mäste jag tillkännagifva, att så verkligen var förhållandet, men med glädje kan jag tillägga, alt denna händelse icke berodde af R. o. Ad:s ledamöter, emedan desse, med undantag af en enda, mangrannt infunno sig i och för frågans afgörande. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Farhågan derför, att det till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag på R. Sirs bord hvilande representationsförslaget skulle blifva antaget, har utan tvifvel framkallat den motion, med hvars pröfning och afgörande R. o. Ad. nu är sysselsatt.
Men sådant upphörde alldeles mot slutet af år 18145 då Meunier, i följd af ett K. bref, utan uppgifven eller honom bekant orsak*, skiljdes från den lön han icke bort mista, eftersom han var i tjenst då reg:ts-förändringen inträffade. Sedan Meunier, genom maktens mera än rättens uttryck, således blifvit i saknad af all bergning, och då han icke heller ägde några egna mojenger, kunde han icke uppehålla sig i Stockholm, utan flyttade samma år 1814 ^en staden Sigtuna, der han arrenderade en egendom med jordbruk. Genom hvarjehanda motgångar biel han, såsom medellös, uturständsatt att förtjena med arrendet. Ilan nödsakades alltså för 342 Den 7 Mars c. m. sitt lifsuppehälle antaga tjenst som gårdsfogde å en på Sigtuna stads-område belägen egendom, tillhörig en aktningsvärd borgersman i Stockholm; men efter några års förlopp afgick denne välgörande man genom döden, och Meunier har sedermera i största armod, betryck och bekymmer dragit sig fram medelst trädgårdsskötsel i Sigtuna, der han tillbragt 26 år, och genom sitt goda umgängessätt, stilla väsende, outtröttliga arbetsamhet och stora torftighet, tillvunnit sig ett allmänt deltagande i hans sorgliga öde. Främling i Sverige och utan anhörige här i landet, befinner sig hofmästare Meunier nu på gamla dagar i en beklagansvärd belägenhet. Hans hufvud har längesedan hvitnat till skörd, och hans dag skymmer. Han har med trohet och ärlighet tjent i 3:ne framfarne Svenske Konungars hof; han har på nära håll sett storheten, glansen, fröjderna och öfverflödet, men också sedermera, på ännu närmare håll, sorgerna, bekymren och behofven.
R:dr må uppföras såsom lön och 500 R:dr såsom serskildt arfvode, med det uttryckliga förbehåll likväl, att denna lönens förhöjning endast gäller för nuvarande innehafvare!! af Bruks-Förvallare-tjensten. f sammanhang härmed, hafva Ranco-Fullmägtige jemväl andragit, hurusom, genom § 19 uti den för Bruks-Förvaltaren å Tumba, under den 20 September 1827, utfärdade Instruction, Förvaltaren är vordet medgifvet att till hjelp vid Bokslutet för 2:ne månader antaga ett biträde, emot arfvode, som af Banco-Slyrelsen bestämmes; hurusom beloppet af detta arfvode på sådant sätt utgått för åren 1827—1829 med 100 R:dr årligen, varit besparadt under följande år, då vid Bruket fanns en Arbets-Chef, sorn kunde Förvaltaren i förberörde hänseende biträda, men åter utgått år 1884 med 50 R:dr, 1835 och 183G med 100 R:dr för livarldera året, 1837 med 50 ll:dr och slutligen för år 1838 blifvit af Banco-Fullmägtige bestämdt att utgå med 100 R:dr, efter det Förvaltaren förklarat, att han icke ens med samma belopp vore ersatt för den kostnad, han fått vidkän nas för nämnde biträdes begagnande; hemställande Banco-Fullmägtige, att ett belopp af 1(30 R:dr Btco måtte, för nämnde ändamål, hädanefter årligen få utgifvås. Utskottet anser sig, på grund af denna Banco-Fullmägliges hemställan, böra hos Rikets Höglofl. Ständer föreslå, att ett årligt arfvode af 100 R:dr Banco må för framliden bestämmas, att utgå för erforderligt biträde vid upprättan det af Tumba Bruks Ilufvud-Bokslut. N:o 35, Ani;, till Exp. Utsi;, d. SO Juni, kl. 2 e. m.