Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 afseende på nu omförmälda stadganden, har dock uti en från fullmäktige i riksgälds-kontoret till Utskottet nyligen aflålen skrifvelse blifvit erinrad t, att desamma innefattade bestämmelser och förbehåll, de der uti ett eller annat hänseende möjligen icke lämpade sig efter förhållandena vid upplåningens företagande, och således, utan att lända liksgälds-kontoret till någon fördel, kunde komma att mer eller mindre försvåra låne-operationerne, hvadan fullmäktige hemställde, att Utskottet, vid uppgörandet af förslaget tili det nya reglementet för riksgälds-kontoret, malte utesluta dessa stadganden, så vidt desamma till viss räntefot, förfallotid och myntsort inskränkte de obligationer, som, till följd af förestående upplåning, kunde komma att af riksgäldskontoret utgifvas, samt att kontorets styrelse således måtte varda i tillfälle ..att, utan några i förväg lagda hinder, efter bästa öfvertygelse och noggrann 4 Stals-Uiskottets Memorial, N:o 215. pröfning anskaffa lånen på så fördelaktiga vilkor, som efter sig företeende omständigheter möjligen kunna erhållas.,. Med anledning af denna framställning anser sig Utskottet böra upplysningsvis meddela, att, då stora krediti vet vid 1834 och 1835 års riksdag, till följd af då beslutad grundlagsförändring, första gången anvisades till utbetalning från riksgäldskontoret, förordnade Rikets Ständer, att för de genom detta kreditivs anlitande föranledde utbetalningar skulle, i saknad af odisponerade öfverskotter å statsverkets inkomster eller andra tillgångar, „erlör„derlige medel anskaffas genom upplåning mot obligationer, ställda på ett års ^förfallotid och till inlösen med de extra ordinarie skatter, som, i och för kri„gets utförande, af Rikets Ständer blifva beslutade., Denna föreskrift förändrades likväl vid nästpåföljde riksdag, hvarvid den erhöll dess hittills bibehållna och här ofvan anförda lydelse.
När jag lemnade Paris — det är redan mycket länge sedan, ett par, tre veckor allra minst, så länge sedan, att jag hvar dag längtar dit igen — så började det att knoppas i Tuilerieträdgården, och Bon Marché hade redan haft sin stora utställning af allt hvad till vårtoaletten hör. Våren väntar er i Paris, pyntad och färdig, och för hvar dag ni dröjer, går ni miste om mer, än ni anar. V i resa alldeles för litet, vi svenskar. V i gräfva ner oss i vårt Skråköping och kunna allt för ofta inte se längre än inom dess horisont. Man måste se andra länder, andra folk, för att få jämförelsepunkter, för att lära &amp; N sig inse, hvari vi ligga efter, hvad vi böra arbeta oss ur, och hvad vi ha att hålla på. Ni säger, att resor kosta? Naturligtvis kosta de. En resa till Marstrand för en sommar är nog lika dyrbar som en tur till Paris — för något kortare tid visserligen. Men nog vet jag, hvilket jag föredrar — och hvilket som är helsosammare för mig. För resten bli resorna till utlandet inte så fasligt dyra, om man bara förstår att ställa sig. Men man får naturligtvis betala lärpengar, och den första månaden i Paris kostar mer slantar än de båda till samman, som komma efteråt. Hvad som i alla händelser blir relativt dyrast, det är småuppehållen i städer, man reser igenom. När man skall upp med sina saker till ett hotell, betala räkningar där och drickspengar till alla, som bocka. Men i Paris hyr ni ett rum på må- nad hos folk, som alls ej ha till yrke att skinna resande, och ni kan ha det riktigt hemtrefligt och alls ej holellikt för billigt pris. Och när ni lärt känna trakten, där ni bor, hittar ni säkert på någon restaurant, där ni äter både billigare och bättre, än på de ställen, där ni hamnar under de första veckorna. Hvad befalls? Bo i pension? — Ja, hvar och en har sin smak. Men var säker på, att då hinner ni inte se hälften, af hvad ni skulle få se, om ni lefde utelif.
Jag föreslår således, att hela sednare delen af Utskis förslag, eller ifrån och med orden, ”att, sedan all domsrätt,” får utgå samt, i dess ställe, emellan orden ”den” och ”grund” tillägga ”genom departemental styrelsens införande lagda.” Jag tror, att man dä hade undvikit att ingå på en i sådane fall olämplig organisalions-fråga, men alt man ändock hade faslhållit det vigliga af saken, nemi. att den lägre administrativa styrelsen mätte ställas i harmoni med den högsta. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Utskis förslag synes mig vara ett embryon, som kunnat blifva en jätte, men hvaraf dock endast har blifvit en dverg. Ulsk. föreslår en af de mest genomgripande förändringar i Sveriges statsskick, en förändring, för hvilken del visserligen finnes många goda skäl alt anföra, men hvartill Ulsk. likväl endast anfört de dåliga. Bland dessa skall jag åberopa de hufvudsakligaste. Ulsk. säger nemi. ”alt den collegiala styrelseformen, införd under en enväldig Regering, är högst nyttig, såsom innebärande den enda lagliga ålerhållskraften emot maktens missbruk.” Efter min tanka, hafva eollegierna aldrig varit återhållande krafter; de kunna visserligen vara fördröjande, men någon återhållande kraft kan icke äga rum i ett underordnadt verk, som icke äger något absolut veto, och hvars alla förhandlingar och tillstyrkanden gå lill en högre instans, som sedermera gillar eller afslår desamma. Att förändra dessa verk lill bureauer och från dem afskilja all domsrätt äfvensom öfriga revisoriska och fiscaliska bestyr, är visserligen lätt sagdl, men oändligen svårt verkstäldt uti ett land med alla de eomplicerade förhållanden, som Sverige äger. Jag skall i detta afseende hålla mig lill den del af frågan, som jag känner och bör känna bäst, nemi. den militära. Der förefaller t. ex. dagligen frågor emellan rotehållare och soldater, emellan rusthållare och ryttare samt emellan boställsinnehafvare och deras efterträdare. Dessa frågor, äro de val af juridisk eller administrativ beskaffenhet?
Hof-Rätten dels, medelst serskildt beslut den 19 Maji 1840, ogillat von Zweigbergks emot Kongl. Hof-Rättens behörighet gjorda invändning: dels ock, genom slutligt utslag af ofvan-förstnämnde dag, hvad angick von Zweigbergks framställde anmärkningar derom, att Banken ej skulle ega att i saken anställa talan omedelbart emot von Zweigbergk och alt 6 Banco Utskottets Utlåtande, N.o 20. Bankens fordringsanspråk, såsom icke inom 10 år före sakens instämning behörigen bevakadt, borde anses försutet, sig utlåtit, alt, emedan den omständighet, att von Zweigbergk icke annorledes, än genom ordres från Konungens Befallningshafvande, erhållit befattning med ifrågavarande medels uppbärande, för Bankens räkning, och att von Zweigbergk för sina tjensteåtgärder varit under Konungens Befallningshafvande lydande, deslomindre utgjorde hinder för Banken att i rättegångsväg utkräfva medlen och redovisning derför af von Zweigbergk, som, enligt hvad den emellan Banken och Konungens Befallningshafvande förde skriftvexling utvisade, Banken begärt Konugens Befallningshafvandes executiva handräckning i nyssnämnde hänseende, men Konungens Befallningshafvande slutligen ansett sig ej kunna någon sådan meddela, utan till Banken öfverlemnat handlingarne i målet för detsammas fullföljande vid vederbörlig
Svenska Regerings-magtens ställning, allt sedan föreningen med Norrige och dess nuvarande förhållande till Sveriges representiva statsmakt, gifva åt motionärens förslag en af många tilläfventyrs icke anad eller icke rätt insedd vigt. Jag hoppas, att en utveckling af härvid förekommande märkliga omständigheter icke skall uteblifva, och vill icke underlåta att, i min ringa moa, dertill bidraga. Ank. lill Exp. Vtsk. den 2g Maj, kl. 7 c. ra, Memorial. Sedan inom Bonde-Ståndet Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län föreslagit, att Rikets Ständer skulle ofördröjligen bestämma dagen för nästkommande Riksdags början, samt Fredrik von Zweigbergk ifrån Skaraborgs Län hemställt, att densamma måtte utsättas till den 15 Januari 1844, har, efter någon discussion i ämnet, hvarunder äfven den mening gjorts gällande, att nästa Riksdag borde sammankallas till den 15 Januari 1845, frågan blifvit lill Constitutions-Utskottet remitterad. Till besvarande häraf får Constitutions-Utskottet meddela, att som, enligt hvad Utskottet har sig bekant, genom Tre Riks-Stånds öfverensstämmande beslut, dagen för Rikets Ständers sammanträde till näst infallande Lagtima Riksdag redan blifvit utsatt, Utskottet finner förrberörde remitterade fråga icke påkalla någon Constitutions-Utskottefcs åtgärd. Stockholm den 21 Maj 1840. STOCKHOLM, ecksteinska roktryckeriet, 1840. åConstilulions-Ulskottets Memorial, N.-o 13. 1 N: o 13. Alili, till Kxp. Utslt. flen 6 Juni, kl. e, tö. Memorial, angående anmärkning ar, gjorda under gransknitigen af Stals-llådets protocoll. I sk o 11 e t får no, i enlighet med 2p §.
Fattigvården i Stockholm och Landsorterne, 1849 års 6,283: 8. — i allmänhet, Förslags-anslag, d:o 10,000: i Barnhuset i Stockholm mrare-Barnhuset. 1849 års Barnhusen i Landsorterne :ors underhåll: 1849 års anslag tilli Lekvattnets kyrkor -Stipendier samt Läroböckers och Lärda materialier och Expenser samt Ved och Tillökning, för Slutsumans jemnande a Utgifter 13,297: 2. 1: 52. Summa Förslag till blifvande Riks-Stat. Penningar. I n d e 1 d a räntor. Kronovärdi. Markegång på lörslag. S p a n rn å I. I lid eld. Mått. I Värde på förslag I å 6 R:dr. Oind eld. Mått. Varde pa förslag ä 6 R:dr. I händelse af Rikets Ständers bifall till Stats-Utskottets Utlåtande JV2 51, Litt. A. kommer ofvanstående Kontanta anslag att ökas för Lappmarks Ecklesiastik-Verk med 1,400 R:dr. Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 April 1851, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riicsslatens Nionde Hufvud-titel. (V. A.) Å denna hufvud-titel, som omfattar 2:ne afdelningar, Pensionsoch Allmänna indragnings-stalerna, fastställdes den förra eller Pensions-staterna vid sistlidne riksdag till ett sammanräknadt belopp af 152,099 r:dr 32 sk., deruti inbegripne indelda räntor, upptagna efter markegång på förslag till 24,992 r:dr 32 sk. och indeld spanmål till ett värde af 5,307 r:dr. Den andra eller Allmänna indragning s-staten beräknades vid sednaste stats-reglering förslagsvis till 387,740 r:dr 16 sk. Pensionsoch Indragnings-staterna. l:o. Jemte nådigt tillkännagifvande, att Kongl.
Herjeådalen hvarken laide en större befolkning elier lemnade några fördelar af den öfverloppsmark, som med afvittringen tvifvelsutan åsyftats. Sanningen häraf bestyrktes, enligt motionairens tan - 'Statssamt Allm, Besv. och Oecon, Utsk, Betänkande N.o 2. 5 ta, ännu mera när man betraktade att brödfödan pä högst få ställen af landet kunde af egen skörd erhållas, utan måste jemte utsädet och pastorstionde spanmål anskaffas från 20 a 3o mil aflägse belägna orter, samt att på andra ställen utsädet icke en gång verkställdes, emedan erfarenheten visat sådant vara fruktlöst. Boskapskötseln vore deremot ortens hufvudsakligaste och enda näring, men för dess bedrifvande erfordrades oundgängligen, att i n bygga me, så vida de må kunna bereda sig en nödtorftig bergning, skola, i anseende till den korta-sommaren, uppbjuda all sin arbetsstyrka, för att dels aftvinga de i närheten af bostäderne varande obetydliga tegar en någorlunda gifvande växt, dels ock för att å aflägsna trakter hopsamla tillräckliga näringsämnen för kreaturen under den 8 månader långa vintren, Upptogos nu i stället de arbetsföraste personers tid med andra sysselsättningar, skulle nöden i orten blifva ännu större och slutligen tvinga inbyggare att öfvergifva ett land af så otacksam natur; och vore det alldeles omöjligt för Herjeådalen att uthärda den kostsamma afvittringen, om den efter nugällande grunder fortginge. Efter meddelmåttig beräkning hade icke mindre än 1800 dagsverken årligen eller ungefärligen 12,floo på sju år blifvit förspillda och tagne från vida angelägnare sysselsättningar.
I anledning af Utskottets tillstyrkande, i aldra Puncten af Utlåtandet N:o 23g, att Fördelnings-Generalernes löner, inbegripne resekostnadsmedel 1000 R:dr och fourage-medel 600 R:dr, borde ifrån 6000 R:dr, som först blifvit af Utskottet föreslagne, nedsättas till 5,5oo R:dr, ärbeslutadt: af R. o. A., att lönevilkoren för hvardera af desse 6 Generalerne skola utgöra 6000 R:dr. samt af fl. PrästeSlåndet och V. BorgareStändet, att desse löner böra sålunda fastställas, att hvardera lö - Betan k anden, N:o 3o4* nen utgjorde samt Taffelpenningar, Skjuts-och Fouragemedel , 3ooo. tills. R:dr booo. hvaremot H. BondeStåndct afslagit Utskottets tillstyrkande i denna Punct. Genom 3 Stånds beslut är väl sålunda totalbeloppet af de lonevilkor, som för FördelningsGeneralerne skola bestås, faststäldt. Men i afseende på hvad deraf skall utgöra anslag för taffelpenningar > skjutsoch fourage-medel är icke något af R. o. A. bestämdt. Då PrästcSländet och BorgareStändet i denna fråga äro ense och hvad de derom beslutat öfverenstämmer med den åsigt Utskottet baft, då det i Betänkandet N:o i32 föreslog nedsättningen i den af K. M:t föreslagne Summa 7000 R:dr, till 6000 R:dr, nemi. att minskningen skulle komma att äga rum på Taffelpenningarne och Fourage-medlen, hvilka borde nedsättas, de förra till 1400 R:dr och de senare till 600 R:dr samt tillhopa med Resekostnads-mede! utgöra sammanlagdt 3ooo Rtdr; får Utskottet nu inbjuda R. o. A.j att förena sig med H.
Jag skulle, för min del, önska, att begge delarna måtte samtidigt försvinna, på det att erinringen om det sätt, hvarpå grundlagen då behandlades, mätte i och med detsamma utplånas. Hvad sjelfva saken beträffar, borde visserligen en hvar afskräckas från att yttra sig deruti, sedan Gr. Frölich på é. m. förklarat, att, såsom Riddarhuset nu är sammansatt, det icke vore värdt att gå på djupet med en sådan fråga sorn denna. Jag erkänner visserligen, att i ett hänseende kan den värde talaren gå längre än någon annan af Riddarhusets medlemmar, innan vattnet står honom öfver hufvudet; men att det icke är i tryckfrihetsmål, tyckes vara ådagalagdt derigenom, att Hr Dalman tyckes redan hafva gått längre än lian. Mig synes att en hvar borde, ehvad tanka han må hysa om sig sjelf, dock yttra sig med tillbörlig aktning för medlemmarna af detta Stånd, uti hvilket både funnits och finnas män, hvilka, ehuru tystlåtna och anspråkslösa, fullt ut kunna mäta sig med dem, som nu föra stort språk. Jag vill icke upptaga de anmärkningar, som af talare före mig redan blifvit besvarade; men jag vill fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad som under de sednare åren handt med juryinrättningen, nemi. att sådana personer, som man kallar de stilla i landet, eller de, som icke höra hvarken till ena eller andra partiet, som icke skrika, utan med lugn fälla sitt omdöme, sökt, när de blifvit valda till jurymän, att undandraga sig detta förtroende. På ena sidan hafva de förmodligen velat undgå att, i händelse de skulle sakfälla, varda genom tryckfrihetens missbruk smädade och framdragna till skotttaflor för ohemula beskyllningar, och på andra sidan undvika samvetsagg, i händelse de, af farhåga för sådan behandling, låtit sig afskräckas att efter lagens stränghet förfära. Följden deraf har, såsom hvar och Den 15 October c. m. en känner, varit, att sådana jurymän antingen afsatt sig förtroendet eller också uteblifvit.
Om jag således betraktar saken från denna synpunkt, kan jag icke förstå, huru en stor statshushållning skall uppkomma derigenom, att flottans personal delas i två korpser, hvardera med sin särskildta verksamhet och sin särskildta öfning, i synnerhet när den ena korpsen, eller skärgårdsartilleriet, fått sig tilldelad en ganska betydlig öfning i infanteri-exercis, hvilken den, som jag visat, ingalunda behöfver, och kommer att sakna öfning i sjömanskap, som den deremot behöfver. Jag kan icke fatta, hvarför icke de individer, hvilka ådagalägga en särskild fallenhet för skärgårdsartilleriet, kunna komma att vid dess fartyg användas och öfvas, liksom de individer, som ega mera fallenhet för oceanen, der företrädesvis böra användas. Icke kan det vara mera statshushållning att sönderdela en korps och öfva hvarje del särskildt, än att bibehålla samma korps och öfva hvarje del särskildt. Det blir precist detsamma, men misshushållning uppstår, om medel användas till öfning i det obehöfliga och om, då alltid en viss grad af sjömanskap för skärgårds-artilleriet behöfves, den icke gifves der den bäst och fortast kan fås. Hvad som härom blifvit af Gr. von Platen föreslaget, är alldeles detsamma, som om chefen för ingeniör-korpsen skulle föreslå, att icke alla officerarne vid denna korps skulle genomgå samma kunskapsprof, utan delas i pionierofficerare och sappörofficerare; — ett sådant förslag tror jag skulle väcka liela arméns förvåning. För min del kan jag således ej på något sätt förstå, att det skulle vara en misshushållning med statens medel, om den ifrågav:de delningen ej genomfördes. Gr. von Platen har vidare uttryckt sin förvåning deröfver, att R. St:r velat blanda sig i en organisations-fråga, som ensamt tillkommer K. M:t. Det tillkommer visserligen icke R. St:r att belatta sig med en dylik fråga, men när Hr Grin sjelf vid sednaste riksdag nära nog tiggde och bad R. St:r, att dermed taga befattning, må det ej förundra honom, att de äfven nu efterkomma denna hans begäran.
Om berörda myndighet haft några qvinliga ledamöter ibland sig, med rätt att deltaga i deras beslut och icke, som nu, endast varit biträden utan erkänd makt, skulle väl då ett sådant utslag kunnat gifvas? Så mycket om behofvet af qvinnans direkta deltagande i samhällsarbetet, samt om vigten af att, hon dervid äfven har beslutande rätt. Frågan huru den a,f oss föreslagna förberedelsen för uppgiften skulle ordnas, tillhör de sakkunniga att besvara. Oss återstår endast att bringa de aktade och frisinnade män, hvilka förordat saken, vår hjärtliga tack, i det vi ännu en gång uttala vår öfvertygelse, att reformen måste väl förberedas innan den fullständigt genomföres, om deii icke skall skada i stället att gagna. 44 Skolungdomens nöjen förr och nu, af Are. -, w T i d e r n a växla och vi med dem, säger ordspråket, och aldrig har det klarare besannats än vid jämförelsen mellan flickskolorna på 1830-40-talet och de nuvarande. Huruvida allt är bättre stäldt nu än då, det vågar gammalt folk ej döma om för att ej misstänkas att se " den goda gamla tiden ' i rosenrödt. Visserligen kan man ha sina dubier, huruvida ej skolorna med c: a 30 elever, fördelade i olika lexlag och med fri flyttning efter Wallinska skolans föredöme, hade sina företräden; så ock om ej " gamla Eklund " förstods och smältes bättre än Odhners både " lilla " och ' stora ", om ej gamla Peplihres var rätt så god som Olde eller Plötz o. s. v. Men allt det der lemna vi visligen derhän för att i stället språka ett ögonblick med lasaren om skolflickornas nöj en. Antagligen äro upptågen under skoltinimarna sig tämligen lika, ehuru man på den gamla tiden visst icke var så kritisk gent emot sina lärare, som den nutida ungdomen. Men skolan drömde aldrig om att vidtaga några särskilda åtgärder för att flickorna skulle få roa sig. Några lekstunder sattes aldrig i fråga. Från kl. 9 till ' / 2 3 arbetades oafbrutet, utom under den korta stund då frukostbrödet förtärdes. Lekplatser vor0 okända.
Af de motsägelser , som jag hört anmärkas emot denna nya flyttningstid, är blott en mda som kan förtjena att närmare granskas; nan säger nemligen: att sedan Husbonden födt rjenstehjonet öfver hela Vintern, så är han )ck berättigad att det samma behålla för att ;öra mera gagn öfver hela Sommaren; men då, ;fter nyare Landtbruks - och Jordfrukts planerings - methoden, September, Qctober och >fta hela November äro lika så angelägna och ned tungt arbete förbundna, såsom med det senådda Vårndets inbergande, Jordfrukternes uppagande, Vårjordens tillbrukande, Plöjningar ich.Diknings verkställande, med mera, sorn Vårnånaderna April och Maj, och hvad Vintermånalerne åter angar, Husbonden derunder mäste oda Tjenstehjonet, ehvad det inflyttar i tjensteu didsommaren eller Michaelsmässan, så biifyer örhållandet och liqvidationen i den delen aljleles den samma, med den vinst likväl, att f de nya Tjensthjonen under BergningsMåna. lerne är att påräkna mera flit, drift och akt? amhet än som kan förväntas af dem som ärna lortflytta - 314 Den 5 $amant. Hvad för öfrigt plägar invändas, om en Större penningebrist tor Husbönderna till aflöningar Midsommars - tiden än Michaelsmässan j så svaras dertill : Att utom det Tjenstehjo nen sällan hafva sina Löner innestående. till tjenste-årets slut, utan uttaga dem efter hand, så försämras just Jordbrukarnes och Böndernas vilkor derigenom, att de Michäclsmassotidén jnåstc brådska med att till Stadens T rg afföra och ofta till underpris försälja en del af sin förut nyligen iubäfg>de gröda.
I anledning af Revisorernes erinran, att ovisshet uppstått huruvida de så kallade Stofferingspenningar, som af en del Regementen förut blifvit utgjorde, numera, sedan en ny,reglering, angående Indeldtalnfanteriets beklädnad af Konung och Ständer vidtagits, likmätigt Kongl. Förordningen derom af den 30 December 1819; har StatsUtskot.tet ansett det vara en följd af 2 §. nämnde Förordning, att Stofferingspenningar ej böra utgå af de Rotehållare, hvilka på en sjettedel®-bidraget till Soldatens beklädnad ingått, och tillika tillsyrkt, att hvad Bil. till Ridd. 0. Ad. Pr. III Band. 3 34 Pen 4 April f. in. eö del Regementen sedan den tid lefvererat* borde dem restitueras. Förenämnde §. innehåller intet uttryckligt stadgande, att de RotehålJ lare som, ingingo på beklädnadsbidraget, ické vidare skulle erlägga StoiTeringspenningärnej men förklarar deremot, som ock Utskottet anmärkt, att för Rotehållare åter, som icke vii« le, eller af locala öfriga förhållanden ansåge sig icke kunna deruti ingå, utan önskade att vid KneckteContractens ordalydelse i den delen förblifva, komme den penningeafgift, som enligt samma Contract skulle i och för bekläd - naden utgöras, så väl som deså kallade Stofferingspenningar, de der ägde rum, att dädanefter utgå, icke med deras primitiv» belopp,' utan efter förhållandet af myntvärdet den tid contracten upprättades.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. i845. Preste-Slåndet den 19 Borgare-Stundet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utvidgandet af Apologist-classen vid Fahlu högre lärdomsskola. (Statssamt Allm. I3esv.- och Ekon.-Utsk. Ut!., Nto 32). S. A. K. Då i Stora Kopparbergs Län, med en folkmängd af omkring 139,000 personer, endast funnes en elementar-läroanstalt, eller den i Fahlu stad varande högre lärdoms-skola, jemte en dertill hörande med allenast en lärare försedd Apologist-class, och berörde Län således vore i sistnämnda hänsende sämre lottadt än andra, har hos Rikets Ständer fråga förekommit om afhjelpande af en sådan brist, destohellre som, utom åkerbruk, jemväl bergshandteringen utgjorde en af provinsens hufvudnäringar, samt de ynglingar, hvilka önskade att i en framtid varda i egenskap af bruksförvaltare, me - »68 Expeditions-Vtskollels Förslag till lind. Skrifvelse, No tig. cbanici o. cl. anställde, egentligen hade af nöden att inhemta de kunskaper, hvilka i Apologist-skola meddelas; — och hafva Rikets Ständer, i afseende härå, likaledes inhemtat, ej allenast alt den år 1832 församlade Revision öfver elementar-läroverken i Riket hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt om Apologist-afdelningens vid Fahlu högre lärdomsskola utvidgning och förseende med en andre Apologist, hvarom äfven skolans Ephorus gjort underdånig ansökning, men att