Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande de särskilda förslag, sorn blifvit väckte af Anders Larsson, om sältet för vägars islåndsällande, samt af Olof Olsson, om tiden lör vägars förbättrande och deras besigtigande af vederbörande kronobetjent; sä enär Kongl. Karnmar-kollegii kungörelse, angående liden för väglagning och vägsyner, den 4 Augusti 1818. innehåller, enligt Utskottets åsigt, både fullständiga och ändamålsenliga stadganden härutinnan, kan Utskottet icke heller tillstyrka bifall till dc af wotioniircrnc i angifne fil lainy frams ti) lide förs lag. De aT Herr von Selli löieslagne bestyrelse!-, sorn, biträdde af en med lön på stat inom hvarje län tillsatt Civil-Ingeniör, borde egir inseende och ledning vid vägbyggnadsiöretag samt vägundei hållets fullgörande, skulle, efter Utskottets omdöme, icke komma ali medföra det gagn, motionären med förslaget orri deras införande alsell, samt pä långt när icke motsvara de uppoffringar och utgifter både af elei allmänna och del enskilda, hvarmed inrättandet af sådana myndigheter bielke för knippadt. Utskottet Bih. till B. St. Besvärso. Ekon.-Vtskotlets Betänk.
Jag bör ej vara särdeles missnöjd med det motstånd, jag fått röna utaf Hr af Billbergh, ty han har sannerligen haft mycken godhet för mig, då han gifvit mig Den j6 Januari. ett nytt skäl, fastän i omvänd ordning. Jag tror nemi., att när en enskild person, genom begagnande af den frihet, som är honom lemnad, sätter staten i behof af en controll, som, thy förutan, icke behöfdes, bör den enskilde hålla staten skadeslös för kostnaden derför. Jag kan icke förena mig med den tanken, att en person, som njuter en fördel, hvarigenom behof af controll uppstår, icke är moralement skyldig att vidkännas den dermed förenade kostnaden. Hvad Hr Hjärnes yttrande angår, deruti han ingått uti en afvägning emellan statens moraliska och oeeonomiska fördel, lemnar jag det å sido. Det måste vara onekligt, att genom den inskränkning i bränningstiden, som den enskilde pålägger sig, i så måtto förorsakas en statsceconomisk förlust, som statsinkomsten blir mindre. Yi äro nu icke på capitlet om den större eller mindre moraliteten af brännvinsbränningen, hvilket vi afgjorde, när vi tilläto, att brännvinsbränning får äga rum, utan vi äro nu på ett annat ämne, deruti jag tror, att Hr af Ekenstam har rätt, hvarför jag äfven anhåller om propos. till bifall å hans förslag. Hr af Ekenstam: Man hör så olika uppgifter om kostnaden för förseglingen. I dag har man sagt, att den är ringa, och vid andra tillfällen har den blifvit uppgifven ända till 4°,000 r:dr. Jag tror, att båda delarna äro oriktiga; men att kalla förseglingen öfverflödig anser jag orätt, äfvensom jag icke kan annat än finna det vara billigt, att den enskilde betalar förseglingen, då han slipper att anmäla sig för iner än halfva bränningstiden, och således slipper att erlägga skatt för hela bränningstiden. Jag förenar mig i allo uti hvad Frih.
Junii P. 3oi, 467, 5oi. •— angående den af ÖfversteLieutenaut Tornerhjelm hos Revisorerne förde klagan öfver förment lidande vid liquiden af dess skuld till Malmö f. d. DiscontVerk. Statsoch BancoUtskotten: rörande föreslaget arfvode för ÖfverCommissarien D. Ek för dess biträde vid Discontgöromålen. 1— angående beviljad befrielse från bysättning för åtskillige f. d. FilialDisconternes gäldenärer. Junii P. 3oi, 466, 5oi. «— angående förre Handlanderne Kock och Ståhle beviljad befrielse från bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont. Aug. P. 99, 275, 335. 586 Statsoch BancoUtskotten: angående bidrag till utförande af Hjelmare Canal och SlussVerks ombyggnad, så vidt det beträffar det innevarande år till berörde ändamål nödiga anslag af Allmänna medel. Junii P. 4.97 > 062, 612. — i anledning af Konungens Skrifvelse, angående de af en i Nåder tillförordnad Comité utarbetade Betänkanden om reglering af Rikets PenningeVerk, m. m. tillika med de i öfrigt till Utskottens behandling remitterade memorial och yttranden, rörande enahanda ämnen. Junii P. 726. Oct. P. 162, 172, 224» Nov. P. 653. — om en förändrad ordning vid val af Revisorer öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken. Julii P. 667, 1172, 1245. om stadgande af en ny praescriptionstid i afseende på sådane f. d. FilialDiscontInrättningarnes skulder, hvilka icke inorr» den förut bestämde prasscriptionstiden blifvit till erhållande af liqvid anmälde. Aug. 2 A. P. 378.
I lagskipningen se vi Konungen omgifven af 12 ledamöter i Högsta Domstolen. I hofrätterne voro ursprungligen 12 ledamöter utom presidenten. I lagmansoch häradsrätterne sitta från urminnes tid 12 domare jemte ordföranden o. s. v. Gå vi till beskattningen, så finnes likaledes 12- talet med sina f, § och flera underafdelningar 6, 4, 3, 2 hafva ingått och ingå i undervisningen och utskvldsberäkningen. När Magnus Ladulås år 1282 lät göra den bekanta skattläggningen, så följde man visserligen olika grunder i Svea och Götha Riken; men begge stödde sig på samma tal. För Svea Rike antogs markland, öresland och penningeland; beräkningar som bibehållit sig intill våra dagar. För Götha Rike antogs sjettungsåttungsoch tolftungsland. I beräkningen af tid hafva vi, såsom bekant är äfven talet 12. Den 12 October f. m. 113 Så många äro månaderna om året, timmarne om dagen, timmarne om natten; minuterna i hvarje timma äro 5 gånger 12 o. s. v. Det ursprungliga måttet, foten, har 12 tum, de äldsta varorna, limmer och bräder, räknas efter tolfter. Riksdalern har 4 gånger 12 eller 48 sk., och hvarje skilling sina 12 r:st. m. m., som jag, för att ej trötta eder med uppräknandet af kända förhållanden, ej vill anföra. Tolftalet räder ej blott bland oss, det synes vara gemensamt för alla Germauiska stamförvandter. I Norrige är speciedalern indelad i 120 sk., hvilka jemnt svara mot det af våra förfäder så kallade storhundrade!, eller 10 gånger 12. I Tyskland, t. ex. i Preussen, var thalern förut indelad i 24 groschen och hvarje groschen i 12 penningar. Man har förändradt groschen till 30, men de 12 pfennige stå ännu qvar pä hvarje groschen.
(Forts.) » M e t var besynnerligt, hvad skogsluften verkar ^ på dig, » utbrast hon hälft undrande, » du är dig j u helt olik, allvarsam. Otto allvarsam, det är j u mer än man kan begära. » Hon böjde sig ned och var en stund alldeles upptagen af att klappa om T o j, som fägnande hoppat omkring henne. » Hur visste du, att jag var här? » sporde hon efen kort lystnad. » Henrielle sade det, och så hörde man j u din sång öfver hela nejden. » » Ja, det är sannt, » svarade hon, och så gingo de båda tysta. » Hvad här skall bli tomt och tråkigt, då du rest, » utbrast Otto plötsligt o c h ryckte af en tallkvist, som han noga synade på alla håll. » Ja, sorgligt nog får du ingen att gnabbas med på hela åtla dagar; det är bra förargligt, att Dora också skall resa in, annars hade du haft henne. Meu du kommer j u snart efter till staden, och under tiden kan du hålla dina skärmytslingar med Margareta, » föreslog hon. Otlo gjorde en axelryckning. » Margareta förstår aldrig skämt, » suckade han. » Arma Otto, hur skall du då kunna lefva, » undrade hon medlidsamt. » Ja, det blir svårt nog, » medgaf han. » Kommer du att sakna mig en enda grand? » frågade han plötsligt och ställde sig framför henne. » Inte det ringaste grand, » påstod hon, böjde sig ned och ryckte af en handfull linnea, » det skall bli rätt skönt att en tid få vara i lugn och ro, » sade hon och ordnade blommorna till en liten täck bröstbukett; linneaplockningen tycktes ha ansträngt henne något, ty kinderna hade en högre färg än vanligt.
M:ts och rikets Krigsoch Kammar-kollegier i sådant afseende uppgifna omständigheter och under iakttagande, att manskapet, som komme att vidkännas lika skyldigheter med annat indelt manskap, jemväl komme i åtnjutande af enahanda förmåner, än ock rörande sammansättningen af styrelsen för den kassa, till hvilken de för rustningen och roteringen anvisade serskilda bidrag borde ingå, äfvensom i afseende på de föreskrifter, som angående förvaltningen af medlen kunde anses nödiga; vid pröfningen af hvilka förslag, deröfver, hvad knektekontraktet anginge, rustoch rotehållare borde genom utsedda ombud inför E. K. M:ts ExpeditionsUt sk o t tets Förslcuj till lind. Skrifvelse, N:o 162. 361 K. M:ts befallningshafvande höras, E. K. M:t ville i nåder bestämma, under hvad vilkor den under namn af Jemtlands reservmedels-kassa bildade fond med dertill anslagna bidrag kunde till styrelsens öfver den nya allmänna kassan förvaltning öfveriemnas. Med ledning af omförmälda, jemte de i den ,utfärdade nådiga instruktionen i öfrigt meddelade speciela föreskrifter, har provinsen Jemtlands förnyade indelning till rastning och rotering blifvit af den dertill förordnade kommissionen under åren 1846 och 1847 fullständigt verkställd och dervid erhållits 925 hela rotar samt öfverblefna rotedelar; hvarefter E. K. M:ts befallningshafvande i länet, jemte eget underdånigt utlåtande, insändt kommissionens protokoll och roteringslärigderna samt de af rotehållarne, genom behörigen befullmäktigade ombud, undertecknade knekte-kontrakter, äfvensom ofvanbemälda kollegiers underdåniga yttrande i ämnet allåtit. Sedan ärendet sålunda blifvit forberedt, har E. K.
S. D. Föredrogs ett Memorial ifrän Constktutions - Utskottet, innehällande en begäran, det mötte Utskottets Cancelli? erhälla befattningen med tryckningen af de Utskottets betänkandcn och Förstag, som rnöjligtwiS framdeles ett eller flere af Riks-Ständcn skulle befluta borde till trycket befordras; Hwilken begäran Högloft. Riddcrskapet och Adeln, pä de af Utskottet anförde skäl, för sin del fann med billigheten bfwercnsstämman de att bewilja; Och skulle de öfrige Respcctive Ständen genom Utdrag af Protokollet Härom wänligen underrättas, ve supra. Utdrag af Protokollet, hället i Högloft. Ridderskapets och Adelns klenum, den 6 September 1809. S. D. Föredrogs ett Memorial af den 29:de Augusti ifrän Constitutions»Utskottet rörande ett af Rector Scholä Magister 6. A. Lilverstoipe ingifwik förstag, Den rr September. L85 förslag, det mätte föreffriften k Regering Formen28 §. i sä mätto utwidgar, att det mätte lemnäs Konunacn öppet akt till Embeten w!d underwisningSwer» ken befordra Utländffe Lärde och Konstnärer; Hwilkek af Utskottet tillstyrkte förslag, enligt Utskottets pä Re» gennäs - Formen grundade hemställan, skulle hwitå till nästa Riksdag, att dä pröfwas och afgbras: Hwar om de ölrige Respektive Ständen, genom Utdrag af Protokollet, wänligen skulle underrätta-, lid luxra. Utdrag af Protokollet, hällek i Häglofl. Ridderskapets och AdclnS klenum, den 6 September 1309.
Del är väl sanni alt 2000 R:dr ej kunna myckel förslå, men summan är eli förslagsanslag, hvilket, i händelse af behof, får öfverskridas. Agoblaudningens afskaffande vore en välgerning för jordbruket, som i sednare tider gatt framåt, under del atl boskapsskötseln, ännu står pä en mycket låg ståndpunkt. Hvad jordbruket beträffar, har man å sednare tider börjat odla fodervexler och införa cirkulations, bruk. Ar 1790 upgick Gottlands befolkning lill endast 29,000 personer och spannmål måste för lefnadsbehofvet införskrifvas. Ar 1840 hade folkmängden sligit till 42,000 och 15,000 tunnor spannmål exporlerades. Under ,de 13 sistföf Altine åren har jordbruket ytterligare framskridit, men boskapsskötseln ligger fortfarande nere, och dertill är ägoblandningen en hufvndorsak. Om SlalsUlsk. haft tillräcklig kännedom om förhållanderna på Gottland, hade det ulan tvifvel insett nödvändigheten af det äskade anslagets beviljande, och, för att medverka lill delta för öns förkofran vigtiga resultat, kommer jag att med min röst understödja den begärda återremissen af denna punkt. Hr Gripenstedt: Ehuru Utsk. erkänt vigten af del än damål, som åsyftas med del ifrågavarule anslaget, så har Utsk. likväl afslyrkl detsamma. Skälen dertill äro all anslagets beviljande I skulle, efter Utsk:s förmenande, motverka hemmanens utredande på . Gottland, enär alla de skifteslag, som ej erhöllo understöd af statsmedel, skulle undandraga sig laga skifte, och dessutom blifva eli dåligt prejudikat för andra provinser, hvilka i detas ordning skulle komma med anspråk på statsbidrag för samma ändamål. För min del anser jag dessa skäl icke vara rikliga, och orsaken dertill är, att Gottland befinner sig uti förevande hänseende i ett helt och hållet exceptionell förhållande i jemförelse med öfriga delar af Sverige.
'Tår det ej ega rum till högre belopp än 500,000 Vtycken i ett för allt och ej annorlunda än emot "deposition af Bancosedlar efter Cours, sorn så. blunda. beräkna*, au, sedan Piasttcrne efterruynt - Banco-Utskottets Betänkande». »fj "fot blifvit reducerade till Hamburger Banco, ”depositions-su roman för hvarje Riksdaler Harn”burger Banco bestämmes lika med. näst föregående quartals medelcours a sådant mynt; jeni"te det förbehåll alt, i likhet med hvad Kongl. ''Majit med de åren 1813 och 1816 uttagne sura"mor i nåder verkställt, Kongl. Majit, om i framtiden behofvet nödvändigt skulle fordra ett så”dant Banquens anlitande, täcktes så fortomstän"digheterne det möjligen medgifva, afven hädanefter det sålunda uttagne Silfvret emot depositionens utbekommande återställa.” Kongl. Majit har, jemnlikt de sålunda stadgade grunder, Iyflat: I December månad år 1818, 2 00,000 Piastrer, värde i Svenskt Silfvermynt R:dr i88»öo 5; j. g. emot deposition å 107 sk. 11 rst. per Ridr Hambir Bico af Bancosedlar . i 434,2285 6. »©i Och i Julii månad år 1819 goo,ooo Piastrer, varde efter smältprof £ Svenskt Siifver vermynt Ridr 188,5*3: *5.11. emot deposition i x 19 sk. g rst. pr RidrHambix S#-8 BanccoUtskotuts Betänkanden, I "B:co af B :co sedlar 476,11?: 33.4. S:aSpec.
Butiker och julexpositioner te sig vid denna årets tid som verkliga jättebazarer, i hvilka till och med gamla menniskor förefalla som barn, hvilka i half förtviflan stå i valet och qvalet, en situation som blir allt kinkigare, ju längre man dröjer med afgörandet. Det, som man ämnade köpa, fins ej att få, så som man tänkte sig det; man får till svar, att den och den artikeln icke längre är modern, icke längre tillverkas, icke håller sig vid begagnandet; alltid lägges något annat framför en, och så kommer det sig, att en ung fru, som gick ut för att köpa ett cigarrfodral åt sin man, i stället till slut fastnar för en elefantbet, som skall begagnas som pappersknif, trots manneD endast en gång om dagen, när Dagbladet skall skäras upp, har användning för en dylik och knappast ens riktigt begriper, huru han skall handtera tingesten. Så kommer det sig, att man efter juldagarna till och med i de solidaste hem stöter på lyxartiklar, som rakt icke passa för omgifningen, hvilkas ändamål och användning man platt icke begriper, och att presenter utdelas, för hvilka ingen i hela familjen har någon användning. Men om man nu äfven har reda på, hvad som skulle kunna behaga mottagaren och göra honom en glädje, är dock dermed icke sagdt, att ens gåfva slår lyckligt ut. Ett ungt äkta par har kort före jul satt bo; i deras hem är allt väl ordnadt och pyntadt, der felas blott ännu enligt det unga parets och deras vänners enstämmiga mening ett blomsterbord. Hvar och en af deras bekanta är förtjust öfver att veta en passande julklapp; och på julaftonen är det unga herrskapet i besittning af — tolf blomsterbord. Tio ha kommit från slägt och vänner, ett har mannen gifvit sin fru, och ett har frun gifvit sin man såsom den lämpligaste julpresent. Lyckliga de menniskor, som i en slik situation ha sinne för det humoristiska och ej bli alldeles utom sig! Ett annat fall ur verkligheten är oss bekant, då en hygglig familjefar spelade en sorts omvänd Saulsroll, utan att vilja eller ana det.
Han vet nog, att karlen pladdrar om allt för bror och har ingenting emot att ljuga bror skäppan full som betaldt för gammal ost, anno 99. – Något sådant föll mig också in, därför frågade jag kocken, som jag händelsevis mötte på Kämpebron, han sade visserligen ingenting om utvägen, men talade om att de verkligen tagit hemfärden öfver Torneå, därför att »nådig herrn» ej ville fara öfver sjön. Så det stämmer. Sanna mina ord, att gubben Hall hädanefter kommer att försäkra, att genaste vägen till Hamburg, London och Paris, det var ju så färden skulle ställas, går öfver Torneå och Lappmarken. »Den vägen tog min son John, och den vägen, min son John tar, är alltid den rätta.» Alla skrattade. – Jag vet något ännu intressantare om den resan, sade baron Koskull och knäppte på sin guldsnusdosa. Behagar bror en pris? När Inga Åberg ... Baron Koskull berättade hviskande. – Det är inte sant – det är blankt omöjligt – det är brors påhitt – – På heder och ära – jag har det från säkraste källa. Inte från gubben eller valpen, utan från Inga Åberg själf. Vilja herrarne höra la fin de l’histoire? Herrarne lutade hufvudena tillsammans, medan baron Koskull berättade. – Nå, där sitter bror Carnegie mol tyst, som om han ingenting hört från den resan. Törs bror inte för gubben? A la bonheur, gubben har respekt med sig. Jo, jag har hört genom ... ja, det är detsamma genom hvem, att unge John på sin resa hade för vana att taga upp i sin vagn och sällskapa med hvar eviga tiggare han for förbi på landsvägen. Och att han fraterniserade med mobben dagen i ända. En af landstrykarne gjorde sällskap från Åbo till Stockholm, och när han for hem till sitt land igen, skickade John med honom en koffert full af nyinköpta kläder och lät laga i ordning en matsäck, som skulle fått en kung till att vattnas i munnen. Johns egna koffertar och kappsäckar äro däremot alldeles fullpackade med stenar, grodor och ödlor och annat oting. – Unge John tycks ha fört ett muntert lif på den resan efter allt att döma, sade Björnberg.
När jag vid en föreg:de punkt anmärkte huruledes man belastar diskontverkets tjenstemän med ett besvär, som lånesökande sjelfve borde vidkännas, då bemöttes denna anmärkning med det svaret, att man skulle underlätta den Irafikerandes besvär och att det betydde ingenting att öka göromålen för tjenstemiinuen; men nu, då man yrkar att diskontdirektiouen bör tillse huruvida någon förändring inträffat uti säkerheten för ett beviljadt län, när en längre tid förflyter innan länet kan utassigneras, i hvilket fall ingen utbetalning af detsamma kan komma i fråga, då heter det att detta är för mycket besvär för direktionen, hvilken derigenom skulle 2:ne gånger pröfva ett och samma lån. Jag vet sannerligen icke hvad system BaukoUtsk:t följt vid sitt förslag, ty ena gången tar man tjensteroannen i anspråk onödigtvis, den andra återigen vill man bespara tjenstemännen ett besvär, som likväl för den trafikerande allmänheten är af yttersta vigt att de äro underkastade. Det kan vara tillräckligt att göra såsom diskontdirektionen i Götheborg föreslagit, att genom kungörelse tillkännagifva för allmänheten att det icke finnes någon penningetillgång; men alt betaga någon den naturliga rättigheten att få veta om ens handlingar äro af beskaffenhet att kunna och böra bifallas, det synes mig vara i högsta måtto obilligt. Att Hr Nordenfelt funnit exemplet från den privatbank, som tillhör samma provins, hvars styresman han är, böra lända till efterföljd för riksbanken, är något hvari jag icke kan instämma; den förra rör sig med den obetydliga summan af en million, under det att bankodiskontverket rör sig med en 8 gånger större summa. Det är således helt naturligt att de lanesökande i denna skola vara vida flera till antalet än de kunna vara i en filialbank, och dessutom må dea värde ledamoten ursäkta, om jag säger att frågan orri låns beviljande i filialbanken tillgår på ett långt förtroligare sätt än i de låneanstalter, som stå under statens styrelse.
Riksdag atti afstyrka äfven då gjorde yrkanden om Tidnings-stämplingens upphörande, trott sig icke böra föreslå någon förändring i hvad derom i nu gällande Författning stadgas, eller att undantag för någon viss Tidning må göras; hvarvid Utskottet, till bemötande af Herr af Robsahms uppgift om denna afgifts obet3'dliga behållning för Staten, får vördsamlingen anmäla att Tidningsslämplings-afgiften, enligt Riksgäids-Contorets räkenskaper, utgjort: För år 1828 . .. 9678: 3. i34i: 3a. 5> — i83a .. • lL97: — 10 — i833 . 1269: 32. 4 Hvad åter angår Herr Hjertås. förslag rörande nedsättning i arfvode* till Postförvaltarne för Tidningarnes afsändande och utdelning, så, enär denna afgift icke har någon gemenskap med egentliga Bevillningen, samt dessutom tillkommit i följd af en i administrativ väg utfärdad Författning, bar Utskottet icke ansett sig tillhöra att öfver Herr Hjertås ofvannämnda förslag lemna något; utlåtande,. §• i°- 1-8.3O års Författning. Utskottets Förslag.' 2:0 Ingen skall insättas i tjenst 2:0 Iiigen skall eller tillgodonjuta de genom Wåre och r-: * Bevillniiigs-TJt skott ett Bet, No T3. Wäre Embétsmäns Bref, Full magier, Transporter och Constitutorial elier General-Ordres honom tillagde löne formoner och rättigheter, innan han _ innan lian Fullmagten och Förordnandet på heFullmagten eller Förordnandet på behörigen stämpladt papper upp vist, jernhörigen stämpladt papper uppvist. te Qvittobref, att de serskildt utgående afgifterne blifvit erlagde. 8:0 Ordförande i Magistraten samt 8:0
Häremot anmäldes reservation af Herr Grefve Horn: ”Jag reserverar mig mot beslutet att indraga alla Biskops-embetena, såsom stridande emot föreskrifterna uti Regerings-formens 19 och Riksdags-Ordningens r3 §§, deri förutsattes, alt minst Erke-Biskop och a:ne Biskopar skola linnas, äfvensom jag anser Svenska kyrkan, såsom Statsinstitution, vara i oundvikligt behof af Chefer tili icke mindre antal, än Rikets Biskopar utgöra, helst med afseende på ett stegradt och billigt anspråk uppå dessa Chefers vård om allmänna folkbildningen;” uti hvilken reservation Herr Contracts-Prosten östberg instämde; hvarförutan emot beslutet sig reserverade: Herr Friherre Oxenstjerna, Herr Friherre Hamilton, Herr Friherre Lejonhufvud, Herr Bibbing, Arv., som anförde: '"Under discussion har jag yttrat mig emot Biskops-embetenas indragning vid samma Riksdag, som Utskotten ingått till Rikets Ständer med förslag om vissa bestämmelser för deras verksamhet vid folkundervisningen, emedan dessa åtgärder stå i strid med hvarandra. Hvad sjelfva embetet beträffar, har jag för min del trott, att, om än å ena sidan det kan skötas, så att det icke något godt uträttar1, kan det, å den andra, genom dess nitfulla utöfning, efter de grunder, Kyrkolagen lågt, blifva bland de vigtigaste i samhället;’’ Herr von Rosen, Herr aj Schmidt, Herr Professoren Retzius, Herr Conlracts-Prosten Åstrand, som ansåg Utskotten hafva varit oberättigade till sitt förslag, aldenstund frågan, såsom åsyftande ändring i Rikets Grundlagar, icke kart Grundlagsenligt behandlas annorlunda, än 8t §. Regeringsformen stadgar; hvarmed sig förenade Herr Gamministern Dahlgren, Contracts-Prosten Herr Doctor Björkman, Herr Prosten Stenhammar, Herr Contracts-Prosten Afzelius, Herr Contracts-Prosten Öhrnberg, Herr Contracts-Prosten Sylvan, Herr Prosten Hallbeck, Herr Prosten Lalin och Herr Professoren Grafström. STOCKHOLM, Kongl.