Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som till deltagande i allmänna beväringen ulskrilven är eller såsom bevärings-elit är anställd, skall, utan hinder af husbonde eller mästare, om han i tjenst eller lära antagen är, i behörig tid sig till mönstring, vapenöfning eller annan tjenstgöring inställa; men blifver han icke i verklig krigstjenst nyttjad, utan var der från tjenstgöringen hemförlofvad under den tid, städsel—af tal eller arbetskontrakt omfattar, bör harr, för fullgörande af sin förbindelse, ofördröjligen anmäla sig hos husbonden eller mästaren. Har han för vapenöfningen eller tjenstgöringen varit frånvarande endast en kortare tid, högst 8 veckor, vare han berättigad att i tjensten återgå; men i annat fall må det på husbonden eller mästaren ankomma att honom i tjensten återtaga eller icke. Hvad här blifvit stadgadt om beväringsskyldig, som i verklig krigstjenst nyttjas, gälle äfven under samma förhållanden för legoeller ersättningskarl. Mom. 2. Bevärings-elit åligger att, vid städsel—aftals eller arbetskontrakts uppgörande eller, om han då ännu icke blifvit till elit antagen, genast vid återkomsten från det möte, der sådant skett, för husbonde eller mästare anmäla, det hon är så som elit anställd, vid påföljd, om detta underlåtes, att husbonden eller mästaren eger att, såsom ersättning för den tid eliten varit från arbetet borta utöfver hvad honom såsom bevärings-skyldig i allmänhet ålegat, å lönen afdraga det belopp, som motsvarar värdet af sålunda försummade dagsverken, efter årets markegångspris. Hur åter bevärings-elit sådan anmälan behörigen fullgjort, vare han ej till dylik ersättnings-skyldighet förpligtad, der ej annorlunda blifvit särskildt öfverenskomma!. io Kongl. Maj:Is Nåd.
PresteStåndets Beslut, af ordet: ”brukareOch som detta tillägg endast innefattar ett förtydligande af denna punkt, finna Utskotten sig böra föreslå följande förändrade ordalydelse: alt då egare, brukare eller innehafvare af jord icke sjelf vill utöfva sin rättighet till bran vins-bränning, honom ej må vara tillåtet att denna rättighet på annan person öfverlåta. Af senare punkten i detta Moment har Hederv. Bonde-Ståndet endast bibehållit hvad Utskotten till iakttagande föreslagit, då flere åboer å samma hemman eller å serskilde hemman, inom samma byelag, förena sig om gemensam utöfning af deras bränvins-brännings-rätlighet, med gemensam panna, och deremot, i följd af Ståndets Beslut om ogillande af ett minimivärde af jord för rättigheten att bränna, ansett böra förfalla hvad i enahanda afseende blifvit af Utskotten tillstyrkt, då innehafvare af jord, till mindre värde än 3oo R:dr, sammanslå sine jordvärden till gemensam Bränvins-bränning; men då de trenne öfrige Stånden, genom hvilkas sammanstämmande beslut, ett minimivärde åfjord för rättigheten att bränna, Bihang till R. St. Brot. 1834■ 5 te Sami. 2 Afd. ~j.de 6 B ev.- samt Allm. Besv. och Oecon.- Utsk:s Memorial N:o 7. kommer att qvarstå, gillat Utskottens förslag uti ifrågavarande omständighet, finna Utskotten Bonde-Ståndets skiljaktighet icke erfordra annan åtgärd, än att berörde förhållande tillkännagifva. Beträffande Högv. Preste-Slåndets
Disconternas ailairer onekeligen ingå i det sedmj/e; så lärer all den ledning man kunde äga af allma mia Grunder för en J'i nance Reglering i dess vidsträcktaste bemärkelse, hittills saknas för det här specielt ifrågavarande ämnet. Det torde således vara tillåtit, att, likasom det Höglofl. Utskottet, behandla det efter ett slags arbitrage, och utan att binda sig vid några princi per blott tillse, hvilka mått och steg till Discont-sakernas iordningställande efter vissa billighetsgrunder närmast kunna förena stridiga interessen. I anledning häraf torde få anmärkas: i:o Att det hvarken synes mig instämmande med Lageller billighetsprincper, att un, der san ma categori innefatta tvänne Discon. ter, af hvilka den enas obestånd redan är gifvet och den andras ännu beroende af omständigheter, hvilka hvila på utgången af den vigtiga frågan om Götha Canal-arbeteis fortsättande. Till styrka för detta påstående fårjag åberopa ej allenast hvad en värd Ledamot af detta Stånd, Herr Grefve Spens, i sitt Memorial vid början af Riksdagen anfört, utan ock de serskildta meningar härom, som åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande. Jag medgifver dock, att gc-nom arbitrage på billighetsgrun* der denna anmärkning kunde till en del förfalla, då det säkert lärer svaras mig, att ver - a 32 Ä1H7 Mårtn , e. tn. kan af Malmö och Götha CanalDisconfers nästan på samma gång inställda betalningar, var för ögonblicket och är ännu densamma* Men så vida torde do^k denna anmärkning blifva gällande, sam det,beror ai Riksens Höglo!!. Ständ r att för det tillitomnnode bestämma Fordringsägarnes rä*t efter nämnde Dissenters tffika^lligäpg^r-g eacved 9!2S^neit8 Jab i »s ,nob 2:0 Kan jig ei heller Tafta, att det företräde till b 'ahling o h de bättre villkor HöglOfl.
Jag föreställer mig att Thronföljaren, hvilken är myndig och frisk, vistas i Skåne; Konungen företager en resa, hvarföre de Norrska SlalsRåden måste lemna Stockholm och begifva sig till Norge; men Konungen, som reser genom landet, hinner t. ex. icke mer än ett slycke på vägen, Han sjuknar, läkarne finna att denna sjukdom blir långvarig och svår, hvadan Konungen anser att InterimsRegeringen skall sammanträda, derom kungörelse utfärdas. Intilldess Kronprinsen då hinner från Skåne till Stockholm, är landet utan Regering, eller om Thronföljaren icke är myndig, är landet alldeles utan Regering intilldess Norrmännen hinna hit. Jag hemställer om sådant vöre tjenligt. Blänga sådana exempel skulle kunna anföras. Så snart Thronföljaren är frisk, inom landet och myndig, får icke Inlerims - 184 Den 8 April /. nr. Regeringen inträda; men då blir landet utan Regering intilldess Han kommer till Stockholm, eller om Thronföljaren icke innehar de egenskaper att Han kan blifva Regent, blir landet också utan Regering, intilldess Norrmännen hinna till Stockholm. Längre än under dessa dagar kan icke det nu omtalta mom. komma att lända till efterrättelse, hvilket tydligen, såsom jag förut visat, synes af nästföregtde mom. Nu säger man, att det går icke för sig att i grundlagen erkänna, att det finnes någon dag då UnionsStyrelsen är uplöst. När man emellertid icke kan neka, att det kan finnas några dagar då ingen Styrelse gifves alls, så blifver frågan, hvilket är bättre, antingen att landet här någon Styrelse eller att ingen Regering finnes och all Styrelse ligger nere? Vi måste besinna, att tillfällen gifvas, då det vore liksom litet vådligt alf landet blefve utan Regering.. Jag anhåller om afslag å den förra talarens framställningar. Frih. Paykull, Joh. Gust., anförde skriftligen r Detta Memorials vidlyftighet har jag väl icke ansett nödvändig, äfvensom jag ej till fullo kunnat gilla åtskilliga satser ibland motiverna; men hvad hufvudsaken beträffar har jag instämt uti Ulsk:s förslag.
Följden blir då naturligtvis, att, utländningen kan sälja sitt fläsk för bättre pris, än i Sverige, men allmogen såväl som mången annan landtbrukare måste sälja det för hvad pris sorn helst, för att förskaffa sig penningar. Så gör icke den mera beräknande jordbrukaren. Han slår sig icke på en näring, som är så litet lönande Under nr 185 5 importerades 1,755 Lisp. fläsk, men 1858 hade importen stigit till 35,860 Lisp., d. v. s. 17 till 18 gånger så mycket. Under sådana förhållanden och då det utan tvifvel icke är något skadligt, om genom en måttlig tullsats den alltjemt sig ökande importen af ifrågavnde vara kan i någon mån förekornmas, vågar jag föreslå den visserligen icke öfverdrifva tullen af 3 öre pr eller 60 öre pr Lisp. å fläsk. Något förnärmande af den arbetande klassen kan härigenom icke komma i fråga, ty 60 öre på ett Lisp. fläsk är sannerligen icke af den betydelse, att någon betydlig prissteggring deraf kan upsla. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag hemställer till R. o. Ad., om det ej skulle leda till större ordning och reda i öfverläggningen. orri man något sammanfogade de olika artiklarna. LJär har nemi. blifvit föreslagen tull på fläsk, ost, smör, spanmål. malen och omalen, samt tackjern. Nu är sannolikt, att om man skulle öfverlägga särskildt om hvarje af dessa artiklar, så skulle man få säga detsamma, åtminstone i väsentlig mån, som man sagt i ena eller andra fallet, såsom t. ex. hvete och råg, malen och omalen spanmål. Om man i stället öfverlade om hela artikeln spanmål och derefter om alla ladugårds-produkter på en gång samt vidare om tackjern, så tror jag att man hade besparat betydlig tid och kommit till mera reda. Jag anser således att man bör börja med spanmål, som till en viss grad är rudimaterie!] för ladugårdsprodukterna. Gr. Liljencrants: För min del har jag ingenting emot Gr.
» Ni minns ju det? » » Ja, » svarade hon, så snäft hon förmådde, » det är ju sant, ni är 1 andtmätare. » » Ja visst ... » » Ehuru ni har .ett väl besynnerligt sätt att markera vissa punkter ... » Hon måste trycka muffen mot munnen för att inte brista i skratt åt sin egen idégång. Men ingeniören smålog blott en smula matt. » Nu, » fortsatte han, » ha vi två snart åkt triangeln ruudt under säregna förhållanden det är sista sidan vi passera. På den första, från ert hem till mig, fick jag ert ja, på den andra, från. mig till häradshöfdingens, fick jag ett nej, som hotar att förstöra hela min lefnadslycka — jag undrar nu, hur det kommer att gå på den sista sidan, från häradshöfdingens till ert hem. » » Bra, hoppas jag — ni tänker väl inte välta igen. » Ah, hvad hon hade svårt att kufva sin ysterhet! » Nej, det förstås, » sade ingeniören, » jag menade inte s å. jaså, vi äro framme n u. vill inte fröken Ellen förstå min fråga rätt och svara på den. » » Tack för skjutsen! » klingade det sä gäckande från fröken Ellens läppar — hon hade redan svingat sig ur släden och försvann genom stora ingången. Med tungt sinne vände ingeniör AVille Holm kosan hemåt. Dagen därpå fick han i en biljett en inbjudning på middag hos patron Levin. Nere i kanten.stod » vänd! » Han vände bladet och såg på dess andra sida en liksidig triangel uppritad. Blott en af dess sidor, den som betecknade vägen mellan häradshöfdingens och patron Levins — gårdagsfärdens stråt — var sluten inom en klämmer. Öfver denna var ritad en pil i riktning mot .Björkhan imar-vinkel spetsen. Och öfver pilen stod att läsa ett finpräntadt, men mycket energiskt kontureradt: » Ja. ' » * En nutida hustomte.
— N:o 313. med förslag till ytterligare stadganden i det nya reglementet för RiksgäldsContoret. (Se Utskottets memorialer Nås 65 och 161.) X. B. 560. A. 564. — N:o 314. med förslag lill 56 till och med 101 §§ i det nya reglementet för RiksgäldsContoret. — N:o 315. med förslag till reglementariska stadganden, angående RiksgäldsContorets inkomster och tillgångar, samt deras uppbördsoch redovisningssätt. — N:o 316. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande åtgärder till behöfvandes undsättning i missvexlår. — N:o 317. med förslag lill reglementariska stadganden, angående de på RiksgäldsContoret anvisade creditiv. (Se Utskottets utlåtanden Nås 24 och 309.) X. B. 560. A. 564. — N:o 318. i anledning af Kongl. Majås nådiga Skrifvelse, i fråga om afyttrande till Stockholms stad af den staden tillhöriga så kallade Fatebursegendom å Riddarholmen. X. B. 560. A. 581. U. 616. A. 675. E. 686. •— N:o 319. angående arfvoden för riksdagskostnadernes utbetalning samt utlemnandet af skrifmaterialier med flera effecter för RiksStåndens och Utskottens behof. X. B. 585. A. 591. — N:o 320. i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 240, angående väckta frågor om grundskatternas förvandling till bevillning, en allmän skattejemning öfver hela Riket m. m. X. B. 596. A. 597.
Handlingar, angående upprättande af förteckning öfver åtskilliga i Riddarhusets så kallade hemliga hvalf förvarade. VII. B. 436. A. 468. Handtverkare, om nödvändigheten att tillintetgöra det intrång, sorn förorsakas dem genom correctionisters och fästningsfångars sysselsättning med borgerliga näringar. III. B. 31. A. 73. ( 70 ) Handtverksgesäller, om understöd för sådane, hvilka, genom resor och arbeten å utländska verkstäder, förvärfvat större insigter och konstfärdighet. I. R. 445. VIII. B. 482. A. 563. Hanö, angående lindring för egarne deraf, i utgiflerne lill lotsars underhåll. Se Lotsar. Hapaniemi N:o 1, j mantal, om öfverlåtelse af, till Haparanda stad. VIII. E. 548. Haparanda Apologistskola, om anställande af ytterligare en lärare vid. Se Apologistskola. Hauffman, KrigsRådet, A. L., om befrielse för, från ersättningsskyldighet i ett uppbördsmål. Se Ersättningsskyldighet. Hauswolf, Fru Brita Maria von, angående en utaf henne under RiddarhusDirectionens vård ställd donationsfond. VI. B. 227. A. 604. Hederstjerna, Carl Johan, yttrande. I. 371. Hegardt, J., ProtocollsSecreterare, om uppförande på Allmänna Indragningsstaten af ett lönebelopp, stort 689 R:dr 20 sk., för honom såsom archivarie i JustitieStatsexpeditionen. I. R. 180 ( 72 ) III. B. 427. Hegardt, P. Jolsson, Grosshandlare, angående ett af honom i lifstiden hos Baneodisconten upptaget lån. Se Accordsanbnd. Heijkenskjöld, William, yttrande. II. 124.
Slutligen hafva Presteoch Bondestånden bifallit, men Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet ogillat Utskottets förslag, att rättigheten att införa medicinskt salt, ej specificeradt, ondast skulle tillkomma apothekare, efter serskild anmälan hos Sundhets-kollegium och af detsamma lemnadt tillstånd. Och som frågan härom icke afser bevillningens belopp, samt två Stånd stannat emot två, lärer Utskottets ifrågavarande förslag böra förfalla. t Bevillnings-Ulskoltels Memorial, Nio 25. 3 För »saxar, andra slag», än öfverskäraresaxar, hade Utskottet tillstyrkt nedsättning af gällande införselstull från 3 r:dr 16 sk. till 36 sk. skålpundet, hvilket förslag Borgareståndet antagit. Riddershapet och Adeln har bestämt ifrågavarande afgift till 1 r:dr 24 sk. skålpundet; hvaremot Presteoch Bonde-stånden bibehållit gällande bestämmelse. Då Ridderskapets och Adelns beslut innebär en förmedling af de öfriga Ståndens vidt skiljaktiga, anser Utskottet sig böra inbjuda Preste-, Borgareoch Bondestånden att i samma beslut sig förena, och får Utskottet, för annan händelse, till omröstning föreslå följande propositioner: a) om kontrapropositionen: 250:o. Den, sorn till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen, angående införselstullen å saxar, andra slag än öfverskäraresaxar, antager Presteoch Bonde-ståndens beslut, att bestämma denna tull till 3 r:dr 16 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages till kontraproposition Borgare-ståndets beslut att nedsätta införseltullen till 36 sk. per skålpund. b) i hufvudsaken: 251:o. Den, som vill, att införselstullen å saxar, andra slag än öfverskäraresaxar, skall bestämmas till 1 r.dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, antages: (lista alternat.)
Skrifvelse, N:o Sd. att Jemtlänningarne till stor del afsätta sina produkter till Norska städerne Trondhjem och Levanger, med hvilka följaktligen en liflig handelsrörelse ständigt egde rum; att då det, under nuvarande förhållanden, icke vöre Svenske handlande tillåtet att transito öfver Norrige införa och vid Svenska gränsetullkamrar förtulla de för orternas behof erforderligt; varor, hade följden blifvit, att invånarne vid riksgränsen olofligen infört dessa varor, ett förhållande, som menligt inverkade på jordbruket och allmogens sedlighet; att, utom dessa skäl för tillvägabringande af transito-handel mellan Sverige och Norrige, det äfven förefunnes ett stats-ekonomiskt, nemligen det, att då Norska myndigheterna under en del af åren 1847 och 1848 åt de i ämnet gällande författningar gifvit en sådan tolkning, att de varor, som af Svenska handlande införskrefvos lill Norska hamnar, icke vore, då de till Sverige öfverfördes, Underkastade lull till Norska statsverket, ulan kunde, under vederbörlig kontroll, afföras till bestämmelse-orten, så hade, under denna tid af mindre än 9 månader, tull-uppbörden vid Svenska gränsetullkammaren uppgått till något öfver 17,000 R:dr Banko, då den deremot år 1846 icke utgjort mera än 2,706 R:dr 24 sk., likasom denna rörelse snart upphört sedan Norska Regeringens Finans-Departement ogillat en sådan tolkning af författningarne, hvilken åtgärd jemväl blifvit godkänd af den komité af Svenska och Norska män, hvilken år 1846 förordnades för att taga handelsoch sjöfarls-förhållandena mellan båda rikena i öfvervägande, hvarvid komiterade likväl framställt skadligheten af berörda inskränkning och förordnat upphäfvandet deraf; fördenskull och vid det förhållande, alt, då den i förevarande hänseende här gällande Förordning af den 24 Maj 1825, i Norrige utfärdad år 1827, derstädes utgjorde en lag, som icke kunde utan Storthingets samtycke ändras, det vore nödigt att framställning derom skedde till Norska Storthinget, har det blifvit föreslaget, att Rikets Ständer mätte hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om lämpliga åtgärders vidtagande, för att frågan mätte blifva föremål för Norska Storthingets ompröfning och de hinder undanröjde, som hittills mött för ändring uti 1825 års Svenska Författning och 1827 års Norska lag; till stöd för hvilken framställning ytterligare blifvit åberopadt, dels att Finland, ehuru skiljdt från Sverige, egde transito-upplagsrätt i Stockholm för de öfver samma stad till Finland destinerade utländska varor,
Oct. 2 A. P. 173, 25o, 262. i anledning af väckte frågor, dels om öfverseende och förbättring af Kyrkolagen, och Kongl. Förordningen den 11 Febr. 216 1687. angående Rättegången i DomCapitlen, dels om bestämmande af viss tid för den offentliga Gudstjenstens början öfver hela Riket, alla tider på året. Julii P. 1242. Au g. P. i32, 197. Oct. 2 A. P. 456. LagUtskottets Betänkanden , Memorial och ProtocoilsUtdrag, öfver väckt Motion angående bestämdt stadgande, dels huruvida Löftesman bör erhålla särskild uppsägelse, när Gäldenär uti skuldebrefvet förbehållit viss uppsägelsetid, dels ock huruvida Reverslunehafvares försummelse, att bevaka sin fordran i Gäldenärs Concours, må medföra befrielse för Löftesmannen från betalnings ansvar. Julii P. 1242. Aug. Oct. 2 A. P. 620. Nov. P. 376, 446. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående förändring i straffet för Hållkarl som fordrar drickspenningar, eller med ovett bemöter Resande. Julii P. 1242. Aug. P. i54, 200. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, öfver föreslagne stadganden, angående Testamentens bevittnande och bevakning. Julii P. 1242. Aug. P. i55, 200. — i anledning, dels af väckt Motion, om behörig Domstol för upptagande af åtal emot HofRätter, Collegier, Nedre JustitiaeRevisionen, Allmänna Ärendernes Beredning, Konungens Befallningshafvande och Allmänna MagazinsDirectionen; dels ock 217 väckt fråga, angående Einbetsoch Tjen , stemännens i Nedre Revisionen subordinerande under Konungens Högsta Domstol. Julii P. 1242. Aug. P. 155.
Möller Kongl. Hofrättens utslag den 29 förutgångne April rörande, på sätt ock i utslaget funnits anmärkt, häktad person, först den 20 påföljde Juli, sedan Magistraten förstnämnde dag öfverlemna! utslaget till stadens Exsekutionsförvakare, för att verkställa uppdraget, och derefter af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande emottagit erinran i ämnet, aflemnat bevis, att utslaget blifvit Möller tillstäldt; ty och då det dröjsmål, som sålunda fått öga rum, måst, enär giltig ursäkt derföre icke kunnat visas, anses obehörigt samt tillräknas Magistraten, som det ålegat tillse, det den underordnade Tjensteman, hvars biträde Magistraten anlitade, i rätt tid fullgjorde omförmälte Magistraten gifna uppdrag; alltså pröfvade Kongl. Hofrätten, ulan afseende derå, att förre Bokhållaren Lunrl - / 165 qvist afstålt från anspråk på ersättning och att Kongl. Maj:t, i anseende till det långvariga häkte, Lundqvist under förehafd rättegång undergått, af Nåd förunnat honom eftergift af ådömdt fängelsestraff, rättvist att för den bristande uppmärksamhet å tjenstepligt, som i förberörde måtto läge Magistraten till last, jemlikt grunderna i 9 kap. 5 § Utsökningsbalken och 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, döma Magistratens Ledamöter, Herr Borgmästaren och Riddaren J. Bäckström, Rådmannen Vice Häradshöfdingen L. Billström och adjungerade Ledamoten, Magistratssekreterare!!, Vice Häradshöfdingen J. Göransson, att hvardera böta Atta R:dr 16 sk. banco till treskiftes; men någon ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan för den fångförplägning, Lundqvist under uppgifven tid åtnjutit, funne Kongl. Hofrätten, vid det på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Utslag anmärkta förhållande, icke böra i fråga komma. Delta utslag, hvilket jag för min del låtit vinna laga kraft, är ej heller å delosidan öfverklaeadt.
Att jag skulle utöfvat » förmyndareskap » öfver fruntimmersgymnastikföreningarna i Finland är ett påstående, som förtryter mest den, som sagt det, emedan det icke är faktiskt. Hvad öfningarna i fru Kallios förening beträffar, som hon i Idun försäkrar vara svenska, så vet den allmännhet, som i Finland åsett hennes vackra o c h väl anförda uppvisningar, att hon begagnat stafvar, gungringar, räck, bord, vågrät stege, lutande dito o. s. v., allt tyska redskap, äfvenså ordningso c h friöfningar, t. ex. sprången. Stockholm den 26 oktober. Mathilda Asp, i förra artikeln undertecknad Fack, Som lduns strängt begränsade utrymme omöjliggör en polemiks utdragande i oändlighet, måste vi med ofvanstående uppsats förklara meningsutbytet i föreliggande fråga afslutadt. Red. Smånotiser från kvinnovärlden. Afliden åldring. Vid den höga åldern af nära 92 år afled härstädes i lördags borgmästaren i Falköping Settergrens enka E v a Johanna, född Richert. Den vördade gamla, dotter af häradshöfdingen i Vadsbo härad i Vestergötland, lagmannen J. Richert och Margareta Christina Bergendahl samt syster till vår utmärkte rättslärde, förste expeditionssekreteraren Johan Gabriel Richert, ingick 1822 äktenskap med borgmästaren Settergren samt var enka sedan 1867. Hon sörjes af sönerna, kaptenen Chr. Settergren o c h advokatfiskalen i Svea hofrätt Evald Settergren, samt barnbarn och barnbarns barn. Dödsfall. I söndags på aftonen afled härstä- des i en ålder af 63 år enkefru Lotten Huss, född Bergenstråhle. Den aflidna var enka efter framlidne generaldirektören Huss o c h har liksom sin make städse gjort sig känd för sin hjärtegoda karaktär och varma religiositet. Alltid ömmande för sina likars nöd, har hon också utvecklat en liflig verksamhet i välgörenhetens tjänst. En stockholmska stenograflärarinna i Chicago.
Om, genom någon af förenämnde Embetsmäns tillstyrkande eller underlåtande att göra föreställningar eller nppsatligt och bewisligt fördöljande af någon nplysuing, någon lider skada till lif, ära eller personlig frihet, utan att lagligen förvunnen och dömd wara, eller förloras gods, löst eller fast, utan laga ransakning och dom, eller warder nägons frid i hans hus störd, eller förwises någon frän ort till annan, straffes ofwanbemälde Embetsmän för sädant lagstridigt förhållande dehntom, pä sätt Allmänna Lagen i I Cap. 12 H:n RättegängsBalken stadgar för Domare, som wräng Dom fäller. 8 6- Uraktläter Stats-Räds-Ledamot eller Konungens Rädgifware i Commandomäl, att de öfrige dem i Grundlagen uttryckligen föreskrifne, men i denna Answarighets-Lag icke särskildt uppräknade pligter och föreskrifter, iakttaga och fullgöra, aukomme det pä Riksens Ständer, att hos Konungen göra sädan anmälan, hwartill 107 Z:n af Regcrings-Formeu dcin berättigar, med iakttagande af de wilkor, samma Z i det sednare momentet stadgar. 27 418 Expeditioner till RikS-Ständen. Döljer Stats-Minister för Utrikes Ärcnderne eller Hof-Cantzlcr, eller den Stats-NädsLedamot, Konungen i dennes fränwaro tillkallar, för Konungen bewisligeu någon af Konungens Embetsman eller Främmande Magters Sändebud, till följe af dem uppdragna kall, meddelad »vigtig underrättelse i frågor, som röra Krig, Fred eller Förbund emellan Riket och amian Stat, miste han Embctct. Sker det af bervisligt uppsät att Konungen och Riket skada, straffes han efter 4 Cap. Misigcrnings-Balken. 8 8. Frän Konungen utgäcnde Expeditioner och befallningar skola wara försedde med den Föredragandes kontrasignation och instämma med deröfwer förde Protokoll.