Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så hade t. ex. införseln öfver Mossviken af fisk, förnämligast saltad sill, hvilken år 1861 utgjorde 500 centner, år 1862 uppgått lill 3,175 centner 30 skålpund och år 1863 till 2,960 centner 86 skålpund, samt år 1864 bestigit sig till 4,114 kubikfot och intill den 21 Oktober sistlidet år till 5,794 kubikfot. Af beredda hudar och skinn belöpte sig införseln under hvartdera af de trenne förstnämnda åren till respektive 16,824 skålpund, 109.479 skålpund och 166,482 skålpund samt uppgick under år 1864 till 308,439 skålpund och intill sagda tidpunkt år 1865 till 326,592 skålpund. Den omständigheten, att Svenska statskassan, enligt vid motionen fogade uträkningar, derigenom under år 1862 undandragits en tullinkomst af 13,924 R.dr och under år 1863 af 24,162 Riksdaler, ansåge motionären väl vara af jemförelsevis underordnad vigt, ehuru dervid icke borde förbises, att detta sätt att eludera mellanrikslagen ännu vore i sin början. Det betänkligaste läge, enligt motionärens åsigt, Samm,ans. Bevillningssamt Allm. Besv.- och Elton.- Etsk, Betänkande AVo 2. 3 deruti, att en Kongl. Författning kunde och finge begagnas till täckmantel för ett uppenbart lurendrejeri, så att Norrmännen, som, när fråga vore om införseln till deras land, högljudt beklagade sig öfver den tullindring, mellanrikslagen medgifver, och lade alla möjliga hinder i vägen för samma införsel, tillätes undandraga sig all tull å de varor, som af dem på nämnda sätt till Sverige infördes. Under det stadgandet uti 5 § af 4825 års ofvanåberopade Kongl.
229 sig icke kunna antaga PresteStåndets gjorda inbjudning. S. D. Föredrogs Kongl. Majtts, under den 23 sist!. Januarii, aiiåtna Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af deras underdåniga anmälan, angående granskningen af Manufactur-Discont-Fondens räkenskaper ; och beslöts , det skulle denna Nådiga Skrifvelse meddelas Statsoch Banco*Utskotten. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D, Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets, den 13 dennes, under N:o 400, aflåtna och, den 19 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, i anled. ning af återremisser på några af Utskottet för? ut meddelade Betänkanden. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos föl« jande Stats-Utskottets, den 13 och 16 dennes, 230 Prot.'Utdrag den 23 Febmarii 1830. afgifna samt, den ig derpåföljde e. m. , på bordet lagda Utlåtanden : Nto 403, om verkställd granskning af Chartas Sleiliaise-Contoirets räkenskaper för år 2826; N:o 405, i fråga om nedsättning af arréns det för Skellnora Kungsgård, S, D. Vid förnyad föredragning af Han» co-Utskottets, den 12 dennes, under
Blefve de åter lika, hvilket jag fördenskull tror för det mesta skola inträffa, så upphörde den åsyftade fördelen af den dubbla markegångssältningen och man stöde, med mera besvär, dock i verkligheten på samma punkt som förut. Om, på sätt jag föreslagit, markegångssättninningen skedde efter verkliga prisförhållanden och blott genom ett slags räkenskapsåtgärd, så vore det mindre vigtigl, huru deputerade organiserades, ty om uträkningen kunde man icke mycket tvista, emedaa hon mäste grundas på fakta. Men jag antager i alla fall, att man bör tillsätta icke lika många ledamöter af hvarje Stånd, utan lika många räntetagare och räntegifvare med en oväldig ordförande till skiljedomare i händelse af lika röster mellan de intresserade. Antingen ordföranden utses af K. M. eller icke, måste han hafva rösträtt, eljest blefve det lotten, som finge afgöra frågorna, under förutnämnde förhållande. Dessa äro de väsendtliga anmärkmr jag har att göra vid de förslag, som röra markegångssältningen och som beträffar sä väl denna punkt som några af de följande. Hr von Troil: I min tanka har Hr von Hartmansdorff så tydligt ådagalagt både olägenheterna af den nuvar:de markegångssättningen och fördelen af en markegångssättning stödd på de grunder, sorn han har framställt, att jag endast behöfver helt och hållet förena mig med honom. Jag skulle likväl tro, att om man, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, alltid sätter markegängeu på hösten, och verkställer beräkningen efter de priser, 90 Den 2 A ugusti. som varil gällande ifrån den 1 Nov. det föreg:de året till samma dag af skatteärel, så medför detta den olägenheten att alltid det ena årets skörd ingår i det andra årets. Jag skulle äfven tro att det icke vore af någon vigt att i markegången inberäkna Joli, Augusti och September månader, derföre att under den na lid föga spannmålshandel drifves. Deremot tror jag att såväl komiterades som Utsk:s förslag hafva det fel att icke inbegripa månaderna Maj, Juni och Juli.
Om vi nu bevilja den men deremot afslå det af Utsk. tillstyrkta anslaget till homöopatien, tror jag att en sådan qvittning vore förmånlig både för Universiteten och för landet. Jag yrkar bifall till motionen. Pir Tham, Casper Wolrath Victor: Jag instämmer Den 20 November e. m. visserligen i den af StatsUtsk:s ledamöter här uttalade sats, att man bör iakttaga sparsamhet för att undvika statsbrist, men jag får erinra, att man understundom kan spara så, att just denna sparsamhet tillskyndar samhället en förlust. Jag för min del skulle tro, att om lt. St:r bifölle Utsk:s hemställan i denna punkt, skulle verkligen en sådan förlust drabba Staten. Gifver man akt på förhållandet vid Universiteten och de lägre tjenstemännen derstädes, så finner man, att de nästan ej ega något understöd från Statens sida. Det enda Akademierna egentligen hafva att gifva dem äro s. k. Stipendier och Docenterna hafva ej några andra offentliga medel sig anslagna. Hvad blifver följden häraf? Jo, att sedan de, som blifvit hugnade med t. ex. rese-stipendier, återkommit till fäderneslandet, riktade i vetande, så ega Akademierna inga medel att qvarhålla dem hos sig, och när omsider en lärareplats blifver vid Universitetet ledig, finnes ofta ingen, som kan öfvertaga den. Docenterna uppehålla sig hufvudsakligen genom meddelande af enskild undervisning, men derigenom dragas de i sjelfva verket från vetenskaperna till elementar-undervisningen. Vid öfvervägande häraf finner jag mig böra biträda H. Exc. Hr Gr Sparres förslag. Jag tror visserligen, att Statens tillgångar äro hardt anlitade, men jag har tyckt mig höra, att det finues andra poster, som med större skäl kunna indragas än denna. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Det är visserligen icke min mening att påstå, att detta StatsUtsk:s Betänk, saknar sina fel, men deremot tror jag mig kunna fritaga Utsk. från förebråelsen att vid anslagsfrågornas bedömande hafva tillvägagått på ett nidskt sätt.
Då tractaten i Åbo icke af mig kan erhållas, är det mig omöjligt att bestyrka sanningen af den uppgift man enskildt hördt åberopad; att denna tractat i en Artikel innehållit att 1,300,000 Rubel skulle lånas Svenska Kronan, på det sätt, att säd och mjöl derföre skulle, jemte andre ar_ tiklir i Ryssland få upphandlas; Men, att när Stats-RSdet afstyrkt densammas ratificerande, så« sorn stridande emot Regerings-Formens föreskrift» att Konungen icke eger att göra Fån utan Rikets Ständers samtycke , Kongl. Maj.-t, jemte Hans KonglHöghet Kron-Prinsen, Wår nu regerande Konung, enskil t upptagit detta lån, derföre att anstalt redan var fogad i följd af tractaten ad skyndsamt hilfa säd och mjöl till undsättning un' der missväxten; men jag vädjar till hvar och en* Ståts-Utskottet* Betänkanden. 43! om icke det här af mig "angifna Kongl. Bref af den 14 Oct, samma år, eller i,nnan 2 månader efter tractatens afslutande, tydligen bevisar sannolikheten af denna uppgift och bestämdt visar, att särskilda anstalter för Egen räkning af Högst, salig Konungen och] dess Herr Son, blifvit vidtagne. Jag uppfyller sålunda med glädje den pligt att genom denna framställning söka visa att de till sädesoch mjöl-upphandling i Kyssland använde medel, voro Konungens enskilde. Dessa medel voro, enl:gt Cassa-räknirgarne i Magazins-Directionen : För de af General HandelsAgenten i Riga, J. E. Zahrisson år 1813 verkstälde upphandlingar af diverse sorter Sid och Bränvin 231,483, 44- 6- samt ytterligare för upphandladt Rågmjöl 7-108. 3. 4. Summa R:dr 619,394: 34- 8. £*nna Summa ii* den, som enligt 1815 års 43S Stats-Utskottet*
Att den omständighet, att gäldenär vid anstäldt utmätningsförsök saknat tillgång till gäldande af domfäst fordran, af Domstolar icke ansetts innefatta tillräcklig anledning att bringa gäldenären till konkurs, bar följaktligen varit öfverensstämmande med omförmälda lagstadgande; och då en förklaring i den syftning, motionären påyrkat, således vore stridande emot samma stadgande, samt en förändring deraf, i enlighet med motionärens förslag, destomindre är af behofvet påkallad, som borgenären, medelst begagnande af bysätlningsrälten, sådan den genom Konungs och Ständers vid innevarande Riksmöte fattade beslut blifvit bestämd, är i tillfälle att förmå gäldenären göra konkurs och således sjelfmant uppgifva sina tillgångar, eller, der han sådant underlåter, genom gäldenäreus hållande i bysättningshäkte i två månader, blir berättigad att, emot hans vilja, tvinga honom att egendomen i konkurs afträda, får Utskottet tillstyrka, det måtte Herr Sundlers ifrågavarande motion jemväl lemnas utan •afseende.] 2.-o Om gäldenärs ansvarighet. Med anmärkning, alt ehuru Konkurslagen uti 3 Kap. 42 och 43 §§ stadgar ansvar för den gäldenär, som idkat handel eller annan rörelse, deröfver bok hållas bör, men icke fört ordentliga böcker, eller fört falska böcker, eller uppsåtligen sina böcker förstört, all bestämd föreskrift likväl saknades derom, hvilka skola föra böcker, eller hvilka böcker skola föras, eller huru dessa böcker böra vara inrättade, för att bokföringen må kallas ordentlig, har Herr Arnberg fästat uppmärksamheten på nödvändigheten att afhjelpa denna brist i konkurslagstiflningen, emedan det eljest blott berodde på godtycket, om och när gäldenären i omförmälda hänseende vore unBih. till R. St. y Sami., 1 Afd. a6 Haft. 2 IO La^-Vt skotte's Betänkande, \-o 8f. derkasta.d ansvar.
Den, som ej särskild mening till protokollet anfört, vare för beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta. R. F. § 39. § 47. Vill Konungen utom de förenade rikena Sverige och Norge resa, meddele Han Statsrådets samtlige ledamöter, efter ty om andra mål af synnerlig vigt i 40 § sagdt är, denna sin föresats och inhemle deras tankar deröfver. Beslutar Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med rikets styrelse eller utöfve den konungsliga makten, så länge han utom dessa riken vistas, utan före Statsrådet, under sådan Konungens frånvaro, regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna regeringsform Konungen tillägger; dock må ej Statsrådet annorlunda än tills vidare kunna förordna om lediga sysslor. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än tolf månader ur de förenade rikena blifver, derom är i 10 § stadgadt. R. F. § 40. § 48. Blifver Konungen så sjuk, att Han icke regeringsärendena vårdar, förvalte Statsrådet styrelsen på det sätt, som i föregående § bestämmes. R. F. § 41. § 49. Dör Konung, medan thronföljaren ännu omyndig är, föres styrelsen af Stats rådet med konungslig makt och myndighet i Konungens namn, intilldess Riksförsamlingen sammankommer, och den förmyndare-styrelse, Riksförsamlingen förordnar, regeringen tillträdt; ställande sig Statsrådet denna regeringsform till ovilkorlig efterlefnad. R. F. § 42. § 50. Skulle den olyckan tima, att hela konungahuset, inom hvilket arfsrätten till riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Statsrådet regeringen med konungslig makt och myndighet, intilldess Riksförsamlingery hinner sammankomma, ny Konung utkora, och den valde Konungen regeringen tillträdt. Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§ bandia, skola Statsrådets samtlige ledamöter vara närvarande och rösta. R. F. § 43. § 51.
Memorial, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 45, i fråga om ändring i 11 Kapitlet 4 och 7 §§ Rättegängs-Balken, angående stämning. Samtlige Riks-Stånden hafva godkänt nämnda Betänkande utom i hvad angar det af Utskottet framställda förslag till förändrad lydelse af sista punkten i 7 § af 11 Kapitlet Rättegåirgs-Balken, hvilken del af Betänkandet är rtfrden af 4 Lag-Utskottets Memorial N:o 67. Högvördiga Preste-Ståndet, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterad: men som de öfriga tre Riks-Stånden godkänt jernv 1 berörda hemställan af Utskottet, och tre Stånds mening i sådana frågor, som den nämnda, utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande öfver de inom Preste-Ståndet gjorda anmärkningar icke erfordras; hvilket för Högvördiga Preste-Ståndet vördsamt tillkännagifves. Alik. lill Exp.-Utsk. den 12 Okt, 1860, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af ålerremiss af Utskottets Betänkande N:o 47, angående ifrågasatt förändring i Domkapitlens organisation. Ifrågavarande Betänkande har blifvit af Högvördiga Preste-Ståndet till Utskottet åtcrremitteradt; men emedan detsamma är vordet af de öfriga tre KiksStånden bifallet, samt tre Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något vidare utlåtande”: anledning af återremissen ej erfordras: hvilket Utskottet härmed får hos Högvördiga Preste-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm den 12 Oktober 1860. Lag-Utskottets Betänkande N:o 68. 5 JW en. Ank. till Exp.-Utsk. deli 12 Okt. 1860, kl. 2 e. ui.
”Gjorde det inte förskräckligt ondt?” ”Nej. Det kändes inte alls. Men jag blef så fasligt förskräckt så. Jag högg fast med venstra handen och ryckte den loss. Jag slet den ut med ens, och hade jag inte gjort det, så kunde hela armen strukit, för det dröjer innan de kunna stanna maskinerna. Hon teg ett ögonblick, men då jag icke svarade, återtog hon: ”Spinnmästaren grälade på mig för det jag inte aktat mig bättre, för nu får fabriken betala mig tills jag blir frisk. Men det är väl ändå värst med mig, som mister min finger.” Hon såg vädjande på mig och jag medgaf det. ”Spinnmästaren grälar alltid när någon kommer till skada, precis som om det inte vore bäst för en att akta sig, om man förstode det!” Det kom något helt nytt i hennes blick, eggande, öfvertalande. Hvad denna mjuka röst borde kunna ha ett välde! ”Han tror att arbetarne bara äro någonting som hör till maskinerna. Han är stygg – spinnmästaren, – tysk är han; ingen enda af arbetarne tål honom. De ge sig på att han skall derifrån hvad det lider.” ”Åh, min hand, min hand!” jämrade hon. ”Värker den så?” ”Ja den har varit så stygg sista tiden. Frun har alldeles varit rädd att det skulle gå kallbrand i den. Hon ångrade nästan att hon tagit mig om hand, men den är allt lite bättre igen.” Nu öppnades dörren till mottagningsrummet och patienten kom ut. Det var min tur, men fabriksflickan reste sig och såg bedjande på mig. ”Ack om jag finge gå in nu! Jag längtar så,” sade hon och tillade i en förtroligare hviskning då hon stod bredvid mig vid dörren, ”jag både längtar och jag är rädd, för det gör så fasligt ondt när hon rör vid den.” Hon log vemodigt på ett sätt som nästan kom henne att se intelligent ut. Jag öppnade dörren och släppte henne in.145 För scenen fans det tre oöfverstigliga hinder: att vara född skånska, en vidunderlig längd samt en vindthundslik magerhet. Kom ihåg hin håle i planschverket ”Spanien”, som hon förälskat sig i! Edgren har i sin öfversättning:
Jag kan ej utgrunda skälen dertill. Det^måtte vål icke komma deraf att Civile personer gjort sjelfva regleringen, Man känner att i Konung Carl Den 4 April f, m. Xhs tid, då KcmmarColIegium skulle uppgöra Staterne för alla Embetsverk, fick samma Collegium högre löner ån andre Verk. Sedermera når Rang-ordningen af CanzliCollegium skulle uppgöras, fingo CanzliRåderne raug framför andra Råder. Sådant skedde i förra tider, men måtte icke nu kunna äga rum. Jag tror det vara rättvist, att Militairen får åtnjuta samma beräkning som de Civile, nemligen efter 45 R;dr, eller kanske det vore bäst att ett medium antages för båda, emellan båda beloppen , så att de erhålla lika förmoner. En besynnerlighet år äfven det, att Civilstaten vid Amiralitet, hvilken likväl består af Civile personer, måste emottaga sin spannemål efter 6 R:drs beräkningsgrund. De åro således ansedde såsom stjuf-barn af Civilstaten. Jag anser derföre det vara råttvist, att Stats-Utskottet anmodas sarhmanjåmka dessa olika förhållanden, och anhåller derföre om återreiniss samt att desse anmärkningar måtte få till Utskottet åtfölja, Friherre Boijei Ludvig: Den rättelse, som den sista värda ledamoten begår, torde, efter min hastiga uppfattning, redan vara i Betänkan, det meddelad; men år annars mer ån billig att vänta. Egenteligen år det Friherre af Nordins anmärkningar, som jag ville understödja; och beledsaga med ett råtts-begrepp, så allmänneligen erkåndt, att ju ännu har aldrig någon Auktoritet gifvits, som icke ansedt sig af det samma bunden.
23 att dessa anslag må uppföras till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag bestämdes; dock som Hufvudtitelns slutsumma härigenom skulle komma att utgöra 3,544,060 R:dr 57 öre, torde för summans jemnande samt i anledning af Kongl. Maj:ts här ofvan uti ll:te punkten omförmälda framställning, att från anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition skulle afdragas ytterligare 4 • R:dr 92 öre, sistnämnda anslag böra minskas med 60 R:dr 57 öre; hvarigenom Hufvudtitelns samtliga anslag skulle uppgå till en summa af 3,344,000 R:dr. För tillfälliga behof under denna Hufvudtitel har framställning skett om följande anslag: 43:o) Till nybyggnad af en Angfregatt. Vid underdånig anmälan inför Kongl. Maj:t af de Sjöförsvarets angelägenheter, för hvilka nya eller tillökade anslag vid detta riksmöte ansåges erforderliga, hade Departements-chefen (pag. 13) fästat uppmärksamheten på de förhållanden, som vid bedömandet af ifrågavarande behof borde komma i betraktande, och dervid i första rummet erinrat om den obestridliga sanningen, att den Skandinaviska halfön, af naturen ämnad till sjöstat, icke utan att äfventyra sin sjelfständighet kunde undvara sjöförsvar för sina vidsträckta kuster och ej utan uppoffring af sina vigtigaste intressen afsäga sig det enda vapen, som, sedan freden en gång blifvit bruten, i någon mån förmådde trygga landets handel, på hvars fredade gång folkets välstånd och utveckling så väsendtligt bero. Efter att hafva vidare omförmält samt närmare utvecklat de åsigter, rörande sjöförsvarets ordnande och utbildning, som, af Kongl. Maj:t i nåder gillade, legat till grund för här ofvan af Utskottet anförda framställningar om tillökning i vissa af de ordinarie anslagen, hade
Ben, oarbetade ■ < Kol: trädLumpor Trävaror: Bandstakar Enträd och Enstafrar Gevärsstocks-ämnen Handspaks-ämnen Läkter, huggne eller täljde » sågade Stäfver: Laggoch bottenaf t. o. in. 34 verktums längd å de förra och 22 verktumslängd åde sednare: af Ek 120 st. af Bok, Furu eller Gran 120 » deröfver till och med 42 verktums längd å de förra och 27 verktums längd å de sednare: af Ek 120 st. af Bok, Furu eller Gran 120 » derutöfver: af Ek 120 » af Bok, Furu eller Gran 120 » Kalr — 12. — 3: 16. — 1: 4 Bet ilin in<$ s~- Uts k a tteU Memorial, N.n 24. Slutligen får Utskottet, med anledning af Preste-ståndets, af Rikets Ständer ”efter omröstning i förstärkt Stats-Utskott, antagna beslut, att bräder och plankor af furu och gran skola beläggas med utförsels-tull, hemställa, att de atf Preste-ståndet härå åsatte tull-värden, 3 r:dr för »under 1 * tums tjocklek» och 6 r:dr 32 sk. för »af 1 .» tums tjocklek och deröfver» per tolft, äfven måtte af de öfrige Stånden godkännas. Stockholm deu 11 Augusti 1854. STOCHHOLM, i d. Se hultås Boktryckeri, 1854. Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:o SS. 1 M:o 25. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Aug. 1854, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af Ftitiof. Borgare-Ståndets ålerremiss af 29 och 32 §§ uti del vid Betänkandet N:o 4 fogade förslag till Bemllnings-Stadga.
Då, på säll högstberörde Kongl, Bref innehålla, Kongl. Maj:t, eller vederbörandes hörande, förordnat om användamlet af Immetorps Allmänning, hvarvid hyttelagets anspråk kommit unner behörigt öfvervägande, anser Utskottet de nu gjorde anmärkningar och lemnade upplysningar, i anledning af Utskottets Utlåtande i ämnet, hvarken föranleda till förändring uti Utskottets förra hemställan, eller för öfrigt påfordra någon Rikets Ständers åtgärd. Ankom till Exp. Utsk, den 4 Julii. Ytterligare Utlåtande i frågan, angående af skaffandet af Borgholms Garnisons service-medel samt djeknepenningarne. (I. A.) Slats-Utskottels i berörde ämne afgifne Utlåtande, N:o 37, är af Presteoch Borgare-Stånden bifallet, men af de tvänne öfrige Riks-Stånden ålerremilteradt, på grund af följande hufvudsakliga anmärkningar och i frågan gjorde förslag, nemligen: att, med afseende på de klagomål, som försports öfver
Fick han i ett litet sällskap tag i ett papper och en blyertspenna (han ville alltid gerna hafva en sysselsättning för sina fingrar), så var det strax ett fartyg som dykade upp och gick af stapeln med tackel och tåg. Detta fartyg var alltid bestämdt att föra byggmästaren-befälhafvaren, jemte hans vänner, hvilka inbjödos att följa med – på en restur af vidsträckta dimensioner. – Och i stället att behöfva »80 dagar att resa jorden rundt» var resan verkstäld på omkring 80 minuter, ty så lång tid tog det ungefär för vår chef, att under det allra gladaste leende först förfärdiga och utreda fartyget, och sedan med blyertspennan i hand utvisa färdens tilltänkta lopp jemte diverse uppehåll på vigtigare stationer, der åskådliggörande föredrag höllos. Vid dessa utflygter såg man Mellin så barnsligt lycklig, att han alldeles tycktes ha glömt att han helt enkelt satt i en soffa framför ett divansbord ... med ett fattigt pappersark till haf och endast en blyertspenna till kommandostaf. Men hvad betydde det, han gick ändå för fulla segel! Hade det inträffat något senare i tiden så kunde han på verkliga segel och tåg visat oss de manövrer han ville verkställa, ty efter utgifvandet af en af mina senaste kustromaner, erhöll jag af härvarande skeppsgossebriggen Carl Johans befälhafvare, kapten Hult, gemensamt med en annan kapten, ett helt fulltackladt skepp, en tremastare af icke små dimensioner, der hvarje klut är numrerad och åtföljd af förteckning; ett storartadt minne, som jag naturligtvis ännu förvarar som en relik från flydda dagar. Man tyckte ofta att det var underligt, att Mellin med sin kärlek för sjön icke egnat sig åt detta element. Men han kom troligen icke i beröring dermed innan hans bana redan låg färdig framför honom. Efter faderns död upptagen af sin slägting, dåvarande kyrkoherden Franzén, som äfven kommit öfver från Finland, emottog han naturligtvis intryck af sin fosterfader. En vän till Mellin, och på samma gång värderad konstkritiker, August Blanche, uttalar sina åsigter om honom sålunda: