Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 2 Jamarii, 1 Riken gällande Grundlagar,upphunnit sina myndiga år, har Ridderskapet och Adeln, för att åt Riksens Ständers, vid 1812 års Riksdag fattade beslut, angående Hans Kongl. Höghet Kronprinsens antagande af Rikets Styrelse, i händelse af Kongl. Maj:ts sjuklighet, gifva den ytterligare utveckling, hvarigenom all osäkerhet för framtiden må förekommas, enhälligt beslutat, att, på sätt Ridderskapet och Adeln vid 1812 års Riksdag, i afseende på Hans Kongl. Höghet KronPrinsen förordnat, för framtiden stadga och bestämma, att vid alla de tillfällen , då Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen af sjuklighet hin-i dras, att med Regerings-ärenderna sig befatta, Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, Hertigen af Södermanland, må inträda i utöfningen af Konungamagten med all den rätt, nu varande Grundlagar densamma tillägga, samt uti Kongl. Maj.ts Höga Namn Rikets Styrelse föra; till-: förseende sig Ridderskapet och Adeln, att Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen uti detta Ridderskapets och Adelns beslut endast täcktes igenkänna Ridderskapets och A-’ delns underdåniga vördnad och tillgifvenhet för ett äjskadt KonungaHus, jemte en rättvis gärd åt den unge Furstens lofvande egenskaper och redbara manliga väsende ; och skulle ExpeditionsUtskottet anmodas, att underdånig Expedition härom, så väl till Kongl. Maj:t som till Deras Kongl. Högheter KronPrinsen och ArfPrinsen , skyndsamt till justering uppsätta; Om hvilket allt de öfriga Respective MedStånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. 8 Den 2 Januarii.
Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utminutering af bränvin, gälle äfven för andra brända elletdistillerade, ineller utländska, spirituösa drycker. § 57- För de gästgifveriet-, hvilkas innehafvare vilja i minut försälja bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, kommer att i afseende å denna försäljningsrätt, utom den vanliga bevillningen, erläggas ifrån 6 till och med 100 B:dr, samt för tillåtna värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen ifrån och med 20 till och med 100 R:dr, efter deras mer eller mindre förmånliga rörelse, enligt pröfning af taxeringsmännen, hvilka böra bestämma en högre afgift, än den här i allmänhet stadgade, da afsättningen anses vara af den betydenhet, att den, jemförelsevis med andra Värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning. För de gästgifverier, hvilka anses endast såsom skjutsombytningsställen, skola innehafvarne, derest de vilja begagna minuteringsrättigheten, erlägga minst 3 R:dr; ankommande på taxeringsmännen att denna afgift förhöja. Den, som erhållit serskildt tillstånd att, dä trupp är sammandragen, vid marknad, auktion eller annan sammankomst utöfva tillfällig försäljning af bränvin, 64 Sevillu.-, Lag-samt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande,N:o 1. erlägge såsom afgift för dylik rörelse minst 2 R:dr för året, hvilken afgift taxerings-Kommiléerne ega att förhöja i mån af rörelsen ; skolande den embetsmyndighet, som meddelat tillstånd till sådan försäljning, derom underrätta vederbörande skattskrifvare, på det taxerings-Komitéen må komma i tillfälle att berörde afgift bestämma. Sjette Artikeln. Föreskrifter
Ty då skatter m. ni. uppkommit, i följd af den förra falska lagstiftningen, hade en hastigare öfvergång, än den, han föreslagit, varit en grym orättvisa mot de intressen, som haft sin upprinnelse af förutnämnda lagstiftning. Öfvergången till ett bättre, om detta bättre skall äga något bestånd, kan ändock ske, i den mån detta bättre är rigtigt fattadt af allmänna opinionen. Jag menar nemligen den fraetion af allmänna opinionen, som närmast har fördel eller lider af en föreslagen lagstiftnings-åtgärd. Som jag ty^ckt mig förmärka att denna, hos oss synes tillfredsstäld med en protections-tullafgift, tror jag, ehuru jag mindre gillar principen, att den kan beviljas, utan just så stor olägenhet för den stora massan af Nationen. I hvilket fall Herr af Wingårds project tyckes vara det mest passande, om ej, såsom mindre compliqueradt, jag fick föreslå, såsom alternativ, att i tull bestämdes för en tunna hvete 1 R:dr, för en tunna råg 36 sk., för korn 24 och för hafre 16 sk. B:co i silfver, samt att tillika en $. blefve inryckt i Grundlagen: att cletina tull förblefve oföränderlig. Vidare hemställer jag vördsammast, om det icke vore lämpligt alt uppmuntra till riors anlägg - Den 17 December f. ni. 77 liing, genom utdelandet af premier; såsom aldeles oundgängliga, om vi någonsin skola kunna smickra oss, att se speculantsliandeln födas bos oss. Dessutom kan jag af erfarenhet intyga, att i Holland betalas 10, 15, å 20 procent mera för ritorr säd, än för den som är torkad på vanligt sätt, af orsak att, oberäknadt fördelen att kunna så mycket lättare magasinera den förra, den anses så många procent mera lönande vid Bränoch Distillerierne, som den är dyrare. Innan jag slutar, bör jag på Herr von Beckers mörka tafla svara, att hungersnöd ur ett spöke, åt hvilket, vi skola akta oss, att gifva verklighet, genom oförsigliga åtgärder. Friherre Anckarsvärd_, Carl Henrik, uppläste följande:
De, hwilka tilstyrkte at göra Fienden motstånd, och de, hwilka med syn-puE a en skonsam behandling, afradde derifrån , kunde äga lika wälmenande afsigter för Landets - Deri 22 Mars. 902 ders bästa, fastän med stridige tankar om rätta medlet at dek befordra, och huru wille man wäl i en sadan händelse kunna wanka lydnad och werkstallighet ä föreskrifter, hwilka ej instämde med de» ras öfwertygelse, som skulle wara förbundne at sölja dem. Som Jnwänare i ek genom Fiendens annalkande hokadt Land, hwarken kunna wara pliknge, at genom egen ätgärd, utan någon milir-unff 0» ALmsittion, satta sig til motwarn, eller om de likwal waga sig ästad, at med Fienden mata deras mod och krafter, böra afwen wid en mitzlyckad utgång, wara blottställde hos deras lagliga Ofwerher för någon answarig päföljd; sa förenar jag mig med hwad Lag Utskottet i det framställda ämnet sig utlåtit, med hemställning, om icke det tillägg mä aga rum, at, ehuru jag ej kan anse någon civil Embetsman, mer an andre Landers Jnwanare, eller mer än den milicsiriske Embetsmannen, ovilkorligen wara förbunden al qwarstadna i er af Fiende hotade Land, och at öfverlemna sig päckscretion af hans mer eller mindre waldsamma behandling och medfart, sa bör der likwäl ej förås honom til last, om han har den rådighet, at i Landet qwarblifwa under fortsatt utöfning af sitt Embete, och under bidragande til den ordning och stick, som hans personliga eller Embetsman»» inlluLnce: kan åstadkomma. Herr Grefwen och Landrmarskalken gjorde proportion til bifall pä Lag-Utstottets Betänkande, med det tillagg Herr ak klinteborg före - 904 Den 22 Mars.
Brefvet den 9 September 1785 fördelades i två häradsskrifvare-distrikter, bostället i Östra härad, J mantal Kolshult N:o 1 i Carlstorps socken, jemväl blifvit sålunda deladt att hvardera Häradsskrifvare!) deraf erhållit mantal, fläradsskrifvarens i Vestra härad andel blef likväl, såsom belägen utom hans tjenstgöringsdislrikt, i stöd af Kongl. Brefvet den 8 Juni 1804, utbytt mot annat hemman och sedermera försåld till kronoskatte; hvaremot Häradsskrifvare!) i Östra härad bibehållit återstående fa mantal Kolshult och derjemte, genom Kongl. Brefvet den 21 Juni 1831, fått sig till boställe anslaget frälsehemmanet 1 mantal N:o I Hagebohl, gemenligen Repperda Backegård kalladt, i Alsheda socken inom Östra härad. Häradsskrifvaren derstädes hade sedermera, med hänsigt till den betydliga olägenheten af dessa boställsdelars läge på 2i mils afstånd från hvarandra och då de således icke kunde gemensamt brukas, år 1852 sökt all, mot den till skalle försålda förra boslällsdelen i Kolshult, som då egdes af Bergsrådet Johan L. Aschan, få, enligt dennes erbjudande, utbyta Hagebohl, hvars egor äfven lill en del ledo skada af roströken från Klefva angränsande nickelverk; och sedan, i anledning häraf, de båda hemmanen blifvit af landtmätare uppmätte samt med biträde af gode män värderade, dervid egorna lill ifrågavarande delen af Kolshult befunnits utgöra i areal 171 tunnland 30,6 kappland, och efter uppskattning 41 tunnland 23,847 kappland, samt Hagebohls ägor i areal 287 lunnBih. till II. St.
Utskottet tillen. nagif - Den 4 Gctober. izö? nagifwlt, att Licutcnanten sosisn ^löl IsiKjelm, som under d. 2y Junii sistl. bllfwit i A» dcligt Ständ up>)öjd, inlemnat sitt diplom i.hwilkck ock nu för Ridderskapet och Adeln företedde-) sch ha» be alla nödiga prestanda fullgjordt; i anledning hwaraf Herr Landt - Marskalken proponcrade att Adeliga Ätten !^Iö1!t.r!a)eim mätte under Nro 2202 pä Riddarhuset fä introducerad Bifölls. Derefter fbretogS voteringen, hwilken efter full» ändad rösträkning befanns hafwa utfallit pä följande sätt. 3a ?r Nej 62 I anledning hwaraf Herr Grefwen och Landt» Marskalken förklarade, att Högloft. Ridder skåpet och Adeln hade bifallit den af Bonde - Srändet rörande smröstningsrätten i Banque» gjorda begäran. Ridderskapet och Adeln ätskiljdes kl. 4. In stäem krotocolli 6. Lilverlioixs. TiSs iz68 Den 10 October Tisdagen den ro October. klenum kl. 9 förmiddagen. JustcradeS följande: Utdrag af Protokollet, hället i Kög» lofl. Ridderskapet och Adelns klenum ben 4 October 1829. S. D. FbrcdrogS ä nyo Lag - UtikottetS den zo Sept. upplasta och pä bordet lagda Betänkande an» gäende RättegängS-Ombud; hwilket till berörde Utskott blef äterremitteradt i anledning af gjorda anmärkningar, hwilka äfwcnledcS till Utskottet skulle aflemna-. De supra.
Kungörelsen af den 28 December 1811, har sig ålagdt, att förbättra den jordbrukande Classen? undervisning i allmänhet, samt i synnerhet i de ämnen, som tillhöra dess yrke till en särskild vårdad hildning af blifvande Rättare , Gårds-Fogdar och Arrendatorer, samt till den högre eller vetenskapliga Undervisningen för förmögnare Ståndspersoner uti de Landthushållningens grunder, sorn liemtas ur Chemi-, Physikoch NaturalHistorien; och är äfven ett Experimental-fält för detta ändamål upplåtet. Om, för utöfning af Landthushållning, någon nytta kan vinnas genom så beskaffad Undervisning, synes den för hand varande anstalten, hvars åtgärder lärer vara inskränkta, först sättas i full verksamhet, innan hehofvet af utvidgning kan komma i fråga, Utskottet, som anser Kongl. LandtbruksAkademiens Experimental-fält, heldre höra användas att utröna hvilka trädslag och växter Betänkanden. /\6i i vårt luftstreck kunna trifvas, fin till något egentligt Landtbruk, tror, för förstnämnde behof egorymden vara tillräcklig, Med uppmuntringar till Hushållnings-Sällskaperne, att inrätta Landtbruks-Scliolor och till Landshöfdingarne att bereda anställandet af dessa Scholors Elever, anser Utskottet böra hafva anstånd, till dess Landtbruks-Akademiens Undervisnings-anstalt hunnit gifva efterdöme och bilda Lärare. Ett och ännat Hushålls-Sällskap har väl gjort försök med sådane practiska Institut, hvilka dock icke lära kommit till stånd, eller i fall verksamhet fortfarit. Vid ringheten af de fleste Säliskapsmedel, lärer ock svårligen någon mera omfattande verkställighet vara att vänta, hvilken i allt fall beror af Ledamöternes eget för godt finnande.
Huru den straffas skall ', som djerfves våldf öra Rikets Ständer, eller någon enskild Riksdagsman, eller Ståndets Secreterare, eller Betjeningen i Ståndens Cancellier, eller störa friheten i Ståndens öfverläggningar, skils i Grundlagen. Forbryter sig någon, på sätt i 18 Cap. 9 //. JUissgerningsBalken sägs, mot Riks-Ständens Vaktbetjening', vare lag, som der skils. 5 §■ Rikets Ständers Justitice-Ombudsman, eller den han dertill Jörl ordnar, ege att förbrytelser mot denna Lag vid vederbörlig Domstol åtala. Atskillige Ledamöters serskilda meniri-3 gar bifogas. Stockholm dea 20 Julii 1829. Reservatione r: jEmot det i senare Momentet af a föres slagna stadgande, att åhörare, som gör bulle» och oljud eller eljest kommer förargelse åstad, skall böta från 5 till 15 E:dr, reserverade sig Hr Friherre Ehrenborgh, saint Herrar 48 Bil■ till LagVtskottett Betänkande N:o 85.
Afgifterna och skatterna hafva således under detta qvinqvennium blifvit förökade, oaktadt bevillningen är betydligt nedsatt, ty efter sista berättelsen belöpte på hvarje person 9 R:dr och på hvarje mantalsskrifven 14 R:dr Banko. Bland bevillning för borgerlig rörelse ingår bevillningen för Mälare-provinsernes enskilda bank, 2,417 R:dr 24 sk., samt, under titeln diverse afgifter, bränvins-minuthandelsoch utskänkningsafgiften, till belopp af 3,632 R:dr 34 sk., och hänföras under denna rubrik i tabellen dessutom afgifter till folkskolan, kurhuset, brandverket, anstalter mot kolerasjukdomen, lyshållning, med flera medel. Fattigvårds - 49 Fattigvårds-anstalterne äro desamma, som i förra berättelsen finnas omförmälda, men utgifterne för dessa anstalter stiga för hvarje år. I stället för de förut till fattigvården ingående krogarrendena, ingå numera till fattigkassan 3,000 R:dr Banko årligen af bränvins-utskänkningsoch minuteringsafgifterna. Skjutsningsbestyret är nu, såsom tillförene, upplåtet åt en entreprenör. Sista entreprenad-kontraktet är afslutadt den lista Oktober 1855. Läroanstalterne hafva varit desamma, som uti förra berättelsen omtalas, med tillägg af en småbarnsskola, hvarmed början gjordes år 1855 och hvilken tills vidare kommer att fortsättas. Sjukvården har blifvit bestridd på samma sätt som förut. Under hösten 1853, då kolera-epidemi här i staden utbrast, insjuknade i denna sjukdom 340 personer, ibland hvilka 106 afledo. Stadens utgifter i och för denna farsot uppgingo till 5,335 K:dr 12 sk. 6 rist Banko, deraf likväl 698 Ridr 24 sk. blefvo af statsmedel ersatte. Brandverket befinnes i ordnadt skick.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 2. X:o ». Alik. lill Exp.-Utsk. d. 29 April, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af serskilda motioner, i fråga om upphäfvande af stadgandet i 14 Kap. 5 § Handels-balken samt 2 Art. 5 § af Kongl. Maj.ts förnyade Nådiga Lego-stadga den 23 November 1833, om rättighet för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga. I detta ämne hafva Utskotten fått till behandling emottaga framställningar, nemligen: från Högloft. Bidderskapet och Adeln af Herr Hjerta, Lars, som, under åberopande deraf, att förhållandet emellan husbönder och tjenare både inför lagen och förnuftet icke kunde betraktas annorlunda, än såsom ett frivilligt kontrakt, hvarigenom den sednare på viss tid åtager sig att, emot öfverenskommen betalning, förrätta vissa arbeten och tjenst-skyldigheter, anmärkt obilligheten och orättvisan af det stadgande, som medgifver husbonde rättighet att tilldela tjenare husaga, eller, såsom motionären uttryckt sig, att emot dem använda fysiskt våld, utan att härföre vara underkastad ansvar, derest våldet icke är af den svåra art, att skada deraf uppkommer, under det att lagen, å andra sidan, för tjenare, hvilka förgå sig emot husbonde, bestämmer ytterst sträng påföljd.
Hon nickade långsamt för sig sjelf. »Och nu är det öfverenskommet», sade Selma raskt, i det hon undertryckte den smärta, som följde med sjelfva hoppet att hennes sträfvande kunde lyckas, »inga tårar, inga scener mer, och så lemnar du ibland å sido ditt välsignade persiska broderi. Det fins väl något annat i verlden, som också kan vara värdt en qvinnas uppmärksamhet. Har du intet intresse för vår egen tid och allt som rör sig i dess sträfvan? Barn, du skall väl lära dig att förstå din egen son en gång! Hur skall du det, om du håller dig främmande för allt och endast fördjupar dig i din zefirgarnskorg?» Hon teg ett ögonblick. »Elvira, det måtte vara en stor lycka att ha en son», sade hon plötsligt. »Du!» sade Elvira hastigt och vände sig om, »tänker du någonsin på sådant? Skulle du verkligen önska, att du hade ett barn?» »Jag! Nej, Gud bevare mig! Det var inte så jag menade. Det var bara sagdt så der i allmänhet. Du t. ex. håller ju så mycket af Richard, jag tycker, att för dig skulle det vara så förunderligt att tänka, det hans personlighet skall liksom gå i arf, att allt hvad du värderat hos honom skall växa upp på nytt, att det skall komma fram drag efter drag. Jag bara tänker mig hvilken glädje det måtte vara för hvarje ny likhet du upptäcker. Det fins ju till och med fel, som man lär sig att tycka om, och jag föreställer mig, att om du också agar honom för ett sådant, kan du ändå inte låta bli att glädjas smått öfver att också det är likt. – Hon stod och såg ut i trädgården med ett eget inåtvändt uttryck i blicken. Elvira hade blifvit eftertänksam. Selma, har du aldrig ... har du aldrig tyckt om någon?» Selma vaknade upp vid frågan. »Jag! Hur kan du komma på en sådan tanke? Båda tego en stund, medan Elvira såg sig i spegeln och stänkte en smula puder i luggen, så att den icke skulle bli rak. »Jag tror att du kunnat bli en förträfflig hustru», sade hon slutligen.
W||llet var en solvarm junidag, en af det der äkta slaget med tropiskt påbrå sådana vår nordiska sommar ej skänker oss allt för många, då himmelen står genomskinligt klarblå och molnfri som en kupa af böhmiskt glas, och då luften dallrar af hetta derunder, genomglödgad i vindstillan och bländande af ljus. Öfver strömmen kretsade måsarne i långa, saktfärdiga slag tätt öfver vattnet, från hvars ljumma yta ingen svalka dunstade, och höjde då och då missmodiga skri, beklämda af värmen, som dref fisken till djupet och lade hinder för deras näringsfång. Fru Ritter hade om morgonen farit in till Stockholm från sommarnöjet ute vid Vaxholm. Hon hade till på köpet tagit den äldsta flickan med sig, en liten femårig, solbränd och brunögd dam, som bevars skulle göra mamma sällskap kring butikerna och torgen, men som, när allt kom omkring, i den olidliga värmen och brådskan var mera till besvär och på- häng än till nöje. T y de ville nödvändigt ut igen med fyra-båten; det var minsann icke någon förströelse att gå i staden en sådan dag. När lilla Vivan började kinka och hennes korta små ben nekade tjenstgöra, måste fru Ritter taga en droska, som ock väl behöfdes för de många paketen, som efter hand samlades uppe i vangskorgen, på sätena, i sufletten, formligen öfversvämmade de åkande. Hennes man skulle ha stor middag på söndagen ute å Klaraborg för alla de främmande bryggarne, som i dessa dagar voro samlade i hufvudstaden till fackkongress; och det Ritterska huset var icke vandt att bjuda sina gäster på hvardagskost. Janitscharkapellet i Strömparterren hade redan börjat kaffekonserten med en smattrande ungarsk marsch, när Klara Ritter och Vivan rullade genom folkvimlet på Norrbro för att i sista stund hinna ned till båten. De hade nyss lemnat Fritz på hans kontor i Storkyrkobrinken; han var så jägtad » stackars gubben » under mötesdagarne, att han icke fick tid komma ut till Klaraborg förr än till lördagsqvällen.
Jag anhåller om propos. på bifall till hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit. Ett skäl dertill är, att när jag lägger Sveriges karta framför mig, så finner jag detta land, genom Hjelmarens och Mälarens vattudrag, deladt i tvenne hälfter. Jag vet äfven att södra Sverige är rikast på folk och produkter. Jag anser således både ur kommerciella och politiska skäl af vigt, att Sveriges södra jernvägsnät först kommer till stånd. Det är visserligen sannt, att en 78 Den 9 Juni e. m. bana bör gå norr om Mälaren, men jag tror att icke ännu det blifvit tillräckligt ådagalagdt, huruvida den bör dragas öster eller vester ora Upsala, och genom att lägga den vestra stambanan i denna nordliga direktion, skulle vi inskränka oss till ett jernvägsnät, som komme att gå endast genom norra Sverige. — En talare här har förut framkommit med — som han uttryckte sig — ett stort jättelikt skäl, nemi. den militära vigten. Jag måste erkänna, att min militära skarpsynthet är så ringa, att jag behöfver en ganska god tub, för att uptäcka denria omtalade jättelika vigt. Det är visserligen en fördel att få banan mellan Götheborg och Orebro snart färdig, men jag frågar, om det icke är en ännu större fördel att inom 12 år få en väg från södra Sverige, der de flesta trupper stå. Det är nemligen klart att vår östra granne behöfver hvila sig ett par lustrer, innan han företager sig några nya eröfringar, och det är derföre mycket sannolikare att vi få ett krig om 10 eller 15 år, än att vi skulle hafva att vänta det snart. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Under de gemensamma öfverläggningar, som föreg:de dagar ägt rum öfver denna fråga, har jag haft tillfälle att inför ett större antal representanter uttala mina åsigter. Jag tror mig vid detta tillfälle icke kunna lämpligare ådagalägga min vördnad för det Höglofl. Ståndet, än genom att inskränka mig till den förklaring, att jag helt och hållet instämmer i hvad Frih. Tersmeden yttrat, att nemi. It.
Maj:t, samt slutligen att den mätte ställas under samma förvaltning och styrelse, som Sveriges öfriga 'provinser. XII. B. 3^6, 482. XIII. A. 126. XX. U. 71. A. 112. — JN:o i5. i anledning af väckt fråga om mantalspenningarnes användande för fattigvårdens behof. XII. B. 3a6. A. 483. — N:o 16. i anledning af väckt fråga om sänkning af den så kallade Brunnsviken. XII. B. 326. A. 483. — JN:o 17. i anledning af väckt motion om åtskilliga till dessa Utskott remitterade frågors behandling i ett gemensamt betänkande, m. m. XII. B. 326. A. 484- — N:o 18. i anledning af väckt fråga om förändradt berak - ( 299 ) ningssätt för roleringslijelpens utgörande inom Kronobergs Län. XII. B. 3a7. A. 484. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 19. i anledning af vackt motion om lindring för hemmansägarne å Hammarön uti deras roteringsskyldighet, ra^ m. XII. B. 327. A. 484. — N:o 20. i anledning af väckta frågor om förnyad granskning af grunderna för båtsmanshållets fördelning Rikets städer emellan. XII. B. 327. A. 4^4- — N:o 21. i anledning af väckta motioner om indragning af Biskopsoch Domprost-embetena, XII. B. 327, 490- XIII.
Han utöfvade derjemte ett kritiskt kall, men då det var fullkomligt omöjligt för honom att hinna med både sin politik, sin historiska romantik och sina studier i dagens alla händelser, traditioner och suponerade skiften inom statslifvets alla sferer, så öfverlemnade han åt sina båda fruntimmer att grundligt läsa de böcker, han ärnade hedra med några skriftdrag af sin penna, och hvad de af dessa arbeten i uppfattning gjort sig till godo, blef honom samtalsvis meddeladt under aftonens lopp, då han regelmässigt besökte damerna, som härvid på samma gång uppvaktade honom med thé och litterära redogörelser – kanske äfven med ett och annat synnerligen anslående utdrag. Kom så ett eller annat besök, blef det aldrig tillbakavisadt, ty det fans väl ingen besökande så illasinnad, att han ej hade något smått att berätta om sig sjelf eller sin nästa, och småsqvaller var den store författarens förtjusning, då skrattade han så friskt som om detta arbete var en ren nödvändighet för hans lungor. Fru Crusenstolpes tid inrättades på följande sätt: Sedan kaffeserveringen för morgonen afslutats, delade hon sig åt två vidt åtskilda vetenskapliga grenar, arkivet och köket. I det förstnämnda hade hon alltid ett par timmars göromål. De sist erhållna historiska handlingarna, de sista autograferna, de sista afskrifter af bref (Crusenstolpe skref ej det minsta utan att taga afskrift) och de sist från ineller utrikes ort bekomna skrifvelserna, de vigtigaste tidningsartiklarne i svenska eller utländska tidningar, allt detta måste hon i alfabetisk ordning rangera, så att hon i mörkret eller vid eldsvåda genast visste hvar hon hade det nödvändigaste, och dessutom så att, då hennes man hastigt (han var mycket häftig) begärde det ena eller det andra dokumentet eller brefvet, hon utan tidsutdrägt kunde skaffa honom det. Vid deras flyttningar var det alltid hon som i stora lårar inpackade samtliga handlingarna och som efter hand, men det drog ut många veckor, åter fick dem upp på sina nya hyllor. Efter arbetet i arkivet kom ordningen till köket, der hon emellanåt fick visit af sin ridderlige herskare, ty han var aldrig snål på handkyssningar och försäkringar att »hans Sophie» var den charmantaste och oförlikneligaste hustru.