Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till hennes fädernesland kom kanske icke något exemplar deraf, men ett svenskt blad yttrade om dem: „så går mången varm och rik ande okänd genom lifvet, och först sedan den är borta, vet man att den funnits“. Hvarföre samlade man dina tankar, ditt rika, vackra inres blommor, hvarföre fingo de ej dö med dig? Ingen vänlig blick, glad öfver din tankes fägring, kunde då mera glädja ditt hjerta; hvarje hånleende, hvarje omild sträfhet var ju då i alla fall förbi! Jag mins en saga, den liknade ditt öde. En ung qvinna hette Dunkla. På den tiden togo ännu trollqvinnor del i menniskors öden, och, var det god eller ond vilja, det vet jag icke, men en sådan sade åt den unga qvinnan: „Månget ord förspilles, månget ord talas, som bättre vore osagdt. Må din tungas röst höras då du bannar, då du ordnar ditt hushåll, då du talar tomhetens eller till och med förtalets ord med dina grannqvinnor, men se, talar du själens ord, hjertats ord, de få icke kastas ut fåfänga, de skola ej klinga i vädret. När du talar sådana ord, då skola de icke få ljud, de skola tysta försvinna i luften“. Dunkla fasade. „Hvad har jag brutit, straffa mig icke så. Döm mig till mörker, döm mig till hvad helst annat, tag blott icke bort själens och hjertats ord“. „Dåre, qvinna, som ej begriper ditt eget väl! Hvad mer om dina ord icke nu höras, när du är död, då skola de du älskat höra dem, och de som förut kände endast qvinnan utan själ, qvinnan utan hjerta, de få då höra ditt inres ord“. Ännu ville den unga qvinnan bedja, men den gamla kastade på henne en ond blick, och hon teg. Och bort gick Dunkla, och hon styrde sitt hus, och hon gjorde mycken nytta; men hon gick genom lifvet som en död, ty hon egde ej ljud för sitt hjerta och sin själ.
Stirs Revisorer öfver BankoDiskontverket i Stockholm samt Lånekontoren i orterna; samt 256 Den 16 Ok tob er. N:o 49, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Bankoreglemeutet. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, LagUtsk:ts den 15 dennes bordlagde Betänk. N:o 62, i ani. af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn. Föredrogos och lades till handlingarne LagUtskits nedannämnde, den 15:de dennes bordlagde Mern., nemi.: N:o 63, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 42, rör:de förändrad lagstiftning i fråga om uprättande af boupteckning, äfvensom rör:de vård af död mans bo; Nio 64, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 43, i fråga om föreslagen ändring uti och tillägg till vissa delar af 7:de kap. Rätteg.Balken, sådant det lyder uti K. Förordnm ang:de inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818; Nio 65, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. N:o 44, i fråga om ett tillägg till 18:de kap. Irsta gin ÄrfdaBalken, ang:de be vakning af testamente; Nio 66, i ani. af gjorda anmärkningar vid Utsk:ts Betänk. N:o 45, i fråga om ändring i ll:te kap. 4:de och 7ide §§:na Rätteg.Balken, ang:de stämning; N:o 67, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. N:o 47, ang:de ifrågasatt förändring i domkapitlens organisation. Föredrogs och bifölls LagUtskits den 15:de dennes på bordet lagde Betänk. N:o 68, i ani. af väckta motioner om revision af och ändring uti gällande lag och författningar ronde utsökningsväsendet. Föredrogs och bifölls Sammans.
Maj:t ingifven underdånig ansökning har, enligt hvad inhemtas af högstberörda nådiga Proposition (införd under N:o 29 i l:sta Samlingen af Bih,änget till Riks-Ståndens Protokoll), Grosshandlaren VV. H. Kempe, å egna och öfriga Woxna bruksegares vägnar, anhållit, att, enär ett af de till Ljusne stora kronolaxfiske i Söderala socken och Helsinglands södra fögderi af Gefleborgs län, hörande laxkar, benämndt öfre Sjöfiskan, i anseende till sin belägenhet vore hinderligt för flottningen i elfven och menligt för det nämnde bruksegare tillhöriga Ljusne sågverk i så måtto, att det förhindrade vattnets fria inlopp till en kanal, som ledde vattnet till sågen, Kongl. Maj:t måtte i nåder medgifva sökanderne att, emot den köpeskilling, som i laga ordning kunde varda bestämd, få inköpa eller till skatte lösa omförmälda laxkar, hvilket skulle utgöra endast en obetydlig del af fisket. Öfver denna underdåniga ansökning hade Kongl. Kammar-kollegium, till följd af erhållen nådig remiss, infordrat yttranden från såväl Konungens Befallningshafvande i Gefleborgs län som Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten, samt deraf inhemta!: att Ljusne kronolaxfiske för närvarande utgjordes af ett laxnotvarp och nio laxkar, hvaribland det ifrågavarande, eller öfre Sjöfiskan; — att laxfisket, efter att i äldre tider hafva varit för Kronans räkning begagnadt, emot en viss årlig taxa, blifvit genom anställda auktioner, under särskilda arrendeperioder, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning utarrenderadt på följande Bih. lill 11. Sl.
Detta skulle till någon, ehuru ringa del, åstadkommas genom obligationerne på 5oo R:dr, men i vida högre grad om de, enligt Friherrens förslag, fingo utgifvas till och med på ioo R:dr, hvilket skulle närma dem till naturen af de Riksgäldssedel-, hvilka man för 4° år sedan började utgifva, och hvilka, lika med desse, äfven i början voro räntebärande, och utan all metallisk fond. Vidare har Friherren sagt, att Bankens säkerhet ingenting kunde lida genom den föreslagne lånerörelsen; men dervid förekommer först, att en Banks säkerhet lider derigenom, att den till betäckande af skulder å vista nödgas påräkna fordringar på lång lid, såsom förhållandet är med nuvarande fastighetslån. Detta gäller i högre grad allt efter som tiden för fordringarnes inbetalning förlänges, och nu är fråga om Den 10 November f. m. att efterhand omsätta desse fastighetslån med 2 proc. årlig afbetalning, till andra med blott i§ proc. årlig afbetalning, följakteligen på längre lid. Dessutom bör ihåg* kommas, att hvarje lånerörelse alltid är förenad med risken af tillfälliga förluster, och den säkra kostnaden för förvaltningen, och att följaktligen, då ingen möjlighet till vinst finnes, för att betacka hvarken den ena eller andra utgiften, förlusten måste vara gifven. Herr LefrénJohan Pehr: Första frågan är, om min motion är af natur att kunna remitteras eller ej. Jag hoppas, att Hans EKCellence Herr Grefven och LandtMarskalken först afgör denna fråga, och tror, att 56 §. Riksdagsordningen lemnar tillräckliga anledningar till motionens remitterande. Jag förbigår äfven de småphräser, hvarmed man angripit mitt förslag. Man må gerna kalla de räntecoupons jag projectefat k lippi ngar, eller hvad man behagar. Jag skämtar icke, då det angår allvarsamma saker. Jag har kunnat se miste i detaljer, men jag har framkastat ett stort problem, som icke tillhör mig, utan tiden, och de renare financiella läror den frambringat. — Jag har blott uttalat tidens fordringar och behof.
Nu skall, i fall förslaget antages, hela detta mom. utgå, hvilket icke kan vara meningen, utan man måste väl inskränka sig till sednare delen af mom. Det är klart, att stadgandet, att en härd får anläggas, måste i församlingen qvarstå, ty afsigten är endast att borttaga sednare delen eller vilkoret för anläggningen. E. o. Ad. torde således finna huru vådligt det är att företaga redactionsföränd ringar på stående fot. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Frih. Tersmeden: Om Gr. af Ugglas’ förslag, som öfverensstämmer med Utsk:s, antages, så bl ifver det ju ingen redactionsförändring utan det innefattar endast, att det af Utsk. föreslagna tillägget skall upluifvas. Jag förmodar, att Utsk:s förslag är väl genomtänkt, och då kan fruktan för felaktig redaction icke rimligen upstå. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Gr. Lagerbjelkes yttrande synes hvila på ett missförstånd af det förslag Gr. af Ugglas framställt. Detta afser, att stadgandet i 2 § af 1840 års författning om den s. k. fredsmilen skulle utgå. Om man faster vigt härvid, tror jag, att man skall finna, att detta förslag uttrycker, hvad Ståndet önskar, och någon otydlighet kan således icke vara för handen, då § i öfrigt blifver oförändrad. Således synes mig Gr. af Ugglas’s förslag gerna kunna bifallas. Hr Eibbing: Om man i stället för ordet förbehåll begagnar ordet anhållan, riskerar man intet, hvilket inträffar, om, såsom Gr. Lagerbjelke yttrat, hela § skall ur förordn. utgå. Frih. af Ugglas har visserligen sagt, att Gr. af Ugglas’s förslag icke var så upstäldt som Gr. Lagerbjelke upfattat. det, men efter frågan börjar intrasslas och jag icke vunnit det understöd jag hoppats af dem med hvilka jag först förenade mig, måste jag öfvergå till Hr Åkermans förslag.
Enär 6, 7 och 8 i Directionens berättelse blott innefattar en Historisk framställning, dels om de särskildta val, som under de sist förflutna 5 åren, inom Directionen ägt rum, till utseende af Revisorer öfver BancoDiscontVerkets förvaltning och förra Riks-DiscontVerkets fortfarande utredning, dels ock, om de ledigheter, som bland Ridderskapets och Adelns Fullmågtige i RiksgåldsContoiret och RiddarhusDirectionens egna Ledamöter under berörde tid inträffat, lamt huru Iedigheterne blifvit of Ken II Augusti e, mi •37 Directionen återbesatte; torde något vidare ytt^ rande deröfver icke erfordras. §. 7. Jemte en kort öfversigt af de förändringar, som bland Tjenstemånnen vid Riddarhuset timat sedan sista Riksdag, anmäler Directionen i 9 §, dels att Directionen, i anledning af gjord ansökning, tillagt förre RiddarhusFiscalen, Kammarherren Falkenberg en årlig pension utaf hälften af den lön, han på Riddarhusets Stat såsom Fiscal innehaft, och dels, att Häradshöfdingen Marks von Wurtenberg, vid dess afskeds? tagande från första RiddarhusCanzlist-tjensten
H. keterlon. S. D. Wid öfwerwägande af hwad Riksens Högloft. Ständers Scats-Ucskvtt, i Mcmoiial af den n 96 Den z Januanl. )r dennes tillkannagjiwit, rörande Herr Bcrgs-Radek, Friherre Hermelins anbud, akt för is.OOO Riksdaler lili Landtmäteri? Eontoicet öfwerlemna sin bekydeiiqa samling as de, pa dest enffildta söranstaittmde och kost. nåd offaktade och grawe, ade Geographiske Chartor, jemte pjäkar och de i betta afseende fran England införskrefne Jnstrumcnter, beflöt Scandek, för sin del, att berörde samling och tillhörande In, strumenter , enligt dera till Stats . Utskottet famnad uppgift, ma, för Starens rakning, emot of. wannämde summa inköpas; med ölwerlatande at Stats U skottek, ark inkomma med förslag, huru besia Chartor och Jnstrnmentcr skola, kill lramdeles ersät, lande af denna urgitt, säkrast kunna anwändas; hwi!» ket sa wal de Respecriwe Med.Stånden, som Hög» löst. Skatö-Urfkottet skulle mördsamc och wänligen lillkännagifwas. Cc lu^irg.
Jag föreställer mig, att denna sak ej kan afgöras annorlunda, än att Hr Gr. o. Landtm, täcktes gifva oss särskilda proposlr å de åtskilliga anmärkntr, som här blifvit framställda; och i sådant ändamål får jag tillkännagifva, att min anmärkn. består deruti, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara den redaclion, som BondeSt. antagit, endast med den förändring, att orden: ”äfvensom riksg.sedlarna, så länge de fortfara,” uteslutas, och att i afseende på de frågor, för hvilkas afgörande BondeSt. ansett K. M:s sanction och samtliga RiksSl:ns sammanstämmande beslut erfordras, tillägges, att om icke samtliga RiksStrn blifva om beslutet ense, skola frågorna behandlas enligt 69 § Reg.F. Hr von Hartmansdorff: Sedan jag hört Hr Rosenblad uppläsa sitt redactionsförslag, anser jag mig böra hufvudsakligen instämma med honom och tror, alt R. o. Ad. icke bör draga i betänkande att i frågor om Banken tillåta, det samma beslutanderätt må gälla, som då det är fråga om lifvet. Jag kan icke tro, att någon anser sina penningar mera värda än sitt hufvud. Är det nu tillåtet för K. M. och 3 Stånd besluta öfver det sednare, så böra de afven få besluta om penningarna. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Vid jemnförelsen emellan Constit.TJtsk:s förslag och det förslag, som BondeSt. redan antagit, finner jag visserligen mycken likhet och i de hufvudsakligare delarna fullkomlig öfverensstämmelse emellan båda förslagen. De skiljaktigheter, som dock deri finnas, synas mig vara till fördel för BondeSt:s förslag, och jag är således benägen att i detsamma instämma, såsom utgörande min tanke, likvisst med de förändringar deruti, som bär af Gr.
Med Riksens Ständers bifall och i stöd af vanligheten vid föregående Riksdagar, antog Utskottet, den 14 Februari, eller först en månad efter Riksdagens början, 4 ordinarie Cancellister; dermed kunds ock göromålcn i början, och så länge expeditionerna trycktes, besörjas; men dl tryck* Etli). och Ehen, Utsk, Eetänkanden. *347 »lingen, enligt Respective RiksStåndens eget förordnande, upphörde och göromålen hopades, samt en Cancellist måste användas att tjenstgöra såsom Notarius på de m^d andra Utskott sammansatta aFdelningar, och således blott 3 Cancellister kunde begagnas till utskrifningen af alla de fem exemplar, eom till det minsta voro nödige utaf hvar och en af alla de vidlyftiga acter, som från Ekonomiutskottet ensamt utgått och utgå, oberäknade alla de, sorn gemensamt med andra Utskott blifvit och komma att blifva besörjde, hvilken rensbrifning på sådant sätt omöjligen kunde behörigt medhinnas, enär icke, såsom dock nödigt var, lika mångå Cancellister funnos att tillgå, som exemplar erfordrades af hvarje utgående Expedition; så blaf Utskottet försatt uti nödvändighet, att antaga 2:ne extra Cancellister; hvilket skeddo först 2-| månader efter ordinariernes antagande, eller den 28 sistlidne April. Dessa extra Cancellister, hafva allt sedan intill närvarande stund arbetat alldeles lika med ordinarierne, samt dervid användt utmärkt nit och skicklighet, hvarmed de äfven ärna fortfara intill Riksdagens slut; hvilket ock blir af högsta nödvändighet. Att de skulle göra detta utan all slags vedergällning, synas man icke billigt kunna begära. Utskottet får derföre VÖrdsaintanhålla, att ett ordinarie Cancellisterfvode ifrån antagningsdagen måtte af Rik* 1.348 och. Ekon. Tjuk. Betänkandem gens Höglofl. Ständer, såsom skrifvarhjelp Utskottet be vill jas, till fördelning uti tvän. ne lika lotter dessa tvänne extra Cancellister imellan.
Genom det föreslagna stadgandet har motionären förmenat att någon minskning skulle kunna åstadkommas uti de nu ofta förefallande och ej sällan obefogade rättegångarne angående prestval. Ehuru genom Kongl. Förordningen den 5 Juni 1739 § 12, Kongl. Brefvet till Svea Hof-rätt af den 19 September 1753 och Kongl. Maj:Is Instruktion för Justitie-kansleren af den 17 Augusti 1739 § 5, skyndsamhet uti nämnde rättegångar blifvit påbuden; kunde dessa likväl ej hinna afgöras utan en längre tidsutdrägt, hvilket, utom det att prestemhetet under tiden skulle skötas af extra-ordinarier, medförde flere andra olägenheter. Dessa processer hade ofta sin uppkomst från de partier inom församlingen, som vid prestvalet bildat sig för den ene eller andra af sökanderne; och under den lid klagomål öfver valet vore under pröfning, närdes således hat och bitterhet, som för mansåldrar kunde störa den enighet och sämja, som borde råda inom kristliga samhällen; och man borde derföre, så mycket som möjligt söka förekomma dylika rättegångar. Lag-Utskottet, till hvars behandling detta förslag blifvit öfverlcmnadt, har gemensamt med allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tagit detsamma i öfververvägande; och finna väl de förenade Utskotten, i likhet med motionären, att många och stora olägenheter, kunna blifva en följd af de rättegångar, som uppstå genom besvär öfver prestval; men Utskotten kunna ej dela motionärens åsigt, 4 Stal»- saint Allm. Best), och Ekon.-Utsliottens Utlåtande, N:o \7. att lagstiftningen, medelst försvårande af sjelfva rättegången bör söka förhindra dylika besvär.
Hufvudtileln utgående årliga ersättnings-belopp för jord-förluster i följd af Trollhätte kanals anläggning, af hvilka yttranden inhemtades, att, utaf dessa ersättningstagare, egarne af N:ris 1, 2, 3 och 4 Malöga, 4 mantal, i Tunhems socken, och af N:o 1 Öna, \ mantal i Wassända socken, för hvilka ersätlnings-beloppet utgjorde i kronovärdi tillsammans 42 R:dr 23 sk8 rst., förklarat sig villige alt hädanefter åtnjuta ersättningen i kontant efter hvarje års markegångspris å de redan anslagne räntepersedlarne med tillagd forlön för den i räntorna inbegripna spanmål; men att deremot alla de öfrige ersätlningstagarne, tillhörande Gerdhems, Tunhems och Naglums socknar, voro belåtne alt på föreslaget sätt laga kontant godtgörelse, en gång för alla, för de till dem utgående ersättningsbelopp, utgörande i kronovärdi 14 R:dr 9 sk. 6 rst., som motsvarade, efter markegång på förslag, å 8 R:dr, 113 R:dr 28 sk.; så bar E. K. M:t, sorn, hvad ersättningsbeloppen till Maliiga och Öna hemmansegare anginge, med hänsigt (III förklaringarnes innehåll, ansett någon förändring tills vidare icke kunna komma alt ega rum, deremot, beträffande öfrige ersätlningstagarne, funnit, enär desse förklarat sig villige att en gång för alla emottaga kontant godtgörelse sålunda, ali fem procent ränta å ersättningskapitalet motsvarade hvad eljest årligen skulle utgå, skäligt i Nåder föreslå Rikets Ständer, att af det för jord-lörluster genom kanaloch väg-anliiggningar uppförda förslags-anslag måtte till sistbemälde ersällningslagare, lill fördelning i mån af deras ifrågavarande hemmansdelar, lä utgå, såsom godtgörelse, en gång för alla, en summa af 2,271 R:dr 32 sk., hvaraf 5 procent utgjorde 113 R:dr 28 sk. eller hvad som, efter förslags-markegång å 8 R:dr, motsvarade ett kronovärdi af 14 R:dr 9 sk. 6 rst.; och skulle, i händelse Rikets Ständer bi folie denna E. K. M:ts Nådiga framställning, äfvensom hvad E. K.
A. 302. — rörande de emot Utskottets förut meddeldte Betänkande, om inskränkning i Kongl. KammarRättens befattning med BevillningsÄrenden och inrättande af en Riks PröfningsCommitte, gjorde anmärkningar. XXXI. B. 68. XXXVI. 5. XXXVII. A. 162. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 3i med en af Fri - 97 Friherre Carl Henrik Anckarsvärd begärd Tableau öfver Beviliningens fördelning. XXXVI. B. 36. XXXVII. A. 263. BevillningsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af de olika beslut, hvaruti RiksStånden stadnat, i afseende på Grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt för värdering af Fastigheter. XXXVI. B. 36. XXXVII. A. 263. XXXIX. B. 223. A. 259. — i anledning af skiljaktiga beslut i fråga om Bevillnings erläggande för ProsteTunnor. XXXVII. A. 3o2. — i anledning af väckt motion om lindring i Städernas allmänna utskylder. XXXVII. B. 274. XXXVIII. A. 247. — i anledning af väckt motion om befrielse från Bevillning efter 2 Artikeln för ägare af Krono-, Kronoskatteoch Frälseskattehemman i Småland. XXXVII. B. 274. XXXVIII. A. 247. — i anledning af väckt motion om befrielse eller lindring i Bevillningen för KronoLotsar och LotsDrängar. XXXVII. B. 274. XXXVIII. LIV. B. 165. A. 214. — angående vackt motion om befrielse från ' 7 9» Bevillnings-afgiften för Grufve-arbetare. XXXVII. B. 275. XXXYIII. A. 255.
D:o, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. D:o, angående restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp af 311 R:dr 85 öre. » 31. D:o, angående eftergift af 1861 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län. » 32. D:o, i fråga om införsel för skatterättsfordran i kronosäteriet Olstorp i Skaraborgs län. » 33. D:o, angående försäljning till skatte af gatuhusen N:o 7 Glemminge och N:o 21 Hannas i Christianstads län. den 31 Oktober. » 34. D:o, med förslag till förnyad förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. » 35. D:o, om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn. ilen MO November. 36. D:o, angående förändring i gällande bestämmelser om goatgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe. 37. D:o, angående förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel. 38. D:o, angående berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Statsrådet m. m. Jonas Wsern, att vid afskedstagandet erhålla pension å allmänna indragningsstaten. »leii 17 November. 39. D:o, angående med Frankrike afslutade handelsoch sjöfartstraktater. 40. D:o, angående nedsättning i bevillningen för reseagenter. 41. D:o, i fråga om afstående åt båtsmansenka n M. Ch. Säf af ett efter hennes aflidne man Kronan tillfallet danaarf. 42. Skrifvelse, angående Styrelsens för allmänna Hypoteksbanken underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bauk för allmänna Hy potheks banken. 4 den 91 November. Proposition, angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landstorm.
Landtmätare, Storskiftesoch Afvittrings: förhöjd aflöning för dem l\i. Landt-Staterne: deras löne-reglering . 80, 214. „ „ pensionsrätt 8g, 222, 25o, 203. Lappmarks Ecclesiastikfond: disposition af dess till Riksgälds-Con toret levererade capital-lillgångar . 4°^- „ „ öfverflyttning deraf lill Riksg. Cont. 88, 221. Laxfiske, Klabböle, sökt eftergift i i83o års Taxa ... 5. Kronans i Vesterbotten: upplåtande deraf 148. Lazarettsbyggnad i Skellefteå: anslag dertill 4^. Lazarett och Hospital: tillökning i anslaget 84. Lazarettsoch Curhusfouden: angående revision deraf 346. Leclorerne vid Krigs-Academien: lönförhöjning 81, 215. Lif-Bevärings-Regementet: Dito ibid. Lif mundering, Indelta Infanteriets: anslag dertill ibid. „ „ nedsättning i bidragen dertill 196, 287. Ligge-månader: upphörande af sådanes beräkning vid tillträde af vissa högre Civil-Erabeten .. 58, i38. Lindberg, Kammar-Råd: ansökning om eftergift af honom ålagd betalningsskyldighet för Kronofogden Hoflings uppbördsbrist . Lindgren, f. d. Tull-Uppsyniugsman: ersättning för förlorad be slagare-andel 14 r • Lindsledt, Öfver-Commissarie: pension för dess efterlemnade döttrar , angående 4^6. Lin", Professor: anslag för utgifvande af en Lärobok i Gymnastiken 88. Liqvid af Doctor Collins lönefordran , , » ' 21. „ för 7 förkomne partial-obligationer 38, 133. Loka Helsobrunn: anslag dertill .. 5o. Lotteriet, Numer-: indragning deraf eller förvandling till Class Lotteri .c. • bil, J • 54» 211.
Då jag deremot icke hör till dem, som, i afvaktan på framtiden, icke vilja förbättra det närvarande, och nu ifrågavarande förslag onekligen åsyftar ett sådant förbättrande, så nekar jag icke att det för mig kännes påkostande, att icke kunna biträda detsamma, dubbelt påkostande derföre att andra Stånd redan, med berömvärdt åsidosättande af enskilda trångbröstade intressen, gått det allmänna tänkesättet till mötes, och således ett afslag af R. o. Ad. på detta förslag otvifvelaktigt icke komme att tolkas till fördel för dess fosterländska tänkesätt. Hvad jag har att emot förslaget anmärka, rörer icke hufvudsakligen dess Usta punkt eller Adelns representerande genom valda ledamöter. Valsystemet anser jag tvertom såsom det kraftigaste och ändamålsenligaste sätt att afhjelpa de olägenheter, som vidlåda det närvarande Riddarhuset, men jag måste härvid foga den anmärkning, att såvida ett sådant förslag skall hafva den ringaste utsigt att blifva antaget, måste samtidigt framläggas ett förslag till vaiordning, ty så länge man hyser tvifvel om åtgärdens praktiska verkställbarhet, och ovisshet om sättet derför, torde ingen utsigt finnas att ett sådant förslag blifver af R. o. Ad. antaget. Mina hufvudsakliga anmärkningar röra den 2:dra punkten, som afser inrymmande inom Adeln af plats åt 15 hittills orepresenterade. Jag anser detta förslag å ena sidan ofullständigt och å den andra hvilande på en oriktig princip. Det är ofullständigt derför, att det utsträcker valbarheten till ett så ringa antal, att dess praktiska konseqvenser försvinna, att det i en alltför ofullständig mån bidrager att gifva Riddarhuset en ökad karakter af folkrepresentation. Detta vore dock ej ett tillräckligt skäl till förslagets förkastande, ty detta fel kunde med tiden afhjelpas, men det är dessutom bygdt på en oriktig princip, nemi. upprättandet af embetsmanna-qvalifikationer såsom vilkor för valbarhet.