Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan tvisten om den stridiga genfordringen, på grund af genstämning, förblifva anhängig, när hufvudkäromålet afgöres; så ser jag intet hinder, att ju samma förfarande må äga rum äfven utan genstämning. Men hvilketdera som sker, är i ena fallet hvarken mer eller mindre vigtigt, än i det andra. Det väsendtliga är, att den gentalan, som utan uppehåll i motpartens rätt kan utföras, ej må onödigtvis blifva afskuren, och ena partens ostridiga eller behörigen utredda rätt således lemnad overksam eller dess utredande hindras, änskönt det utan uppehåll kan ske, under det den andres anspråk bringas i fullbordan. En formalitet, som enkom härtill är tjenlig, synes mig endast vara skadlig; och jag tillstyrker derföre, att friheten till utförande af genkäromål utan stämning förklaras alltid vara öppen. Längre har min granskning af lagförslaget hittills ej kunnat sträckas. Det arbete, hvarmed Lagberedningen efter Rättegångsbalkens tryckning varit sysselsatt, hade ännu icke utkommit i tryck, när mitt granskningsarbete måste upphöra. Till de ämnen för lagstiftning, på hvilka jag redan förut i mina berättelser tagit mig friheten att fästa läsares uppmärksamhet, och hvilkas vidare behandling hos Rikets Höglofl. Ständer ankommer på derom skeende motioner, har jag här imedlertid funnit mig böra lägga ännu ett, hvars vigt synts mig åtminstone påkalla behjertande, om än en icke alltför länge dröjande kraftig åtgärd troligen ännu endast är ett föremål för from önskan. Det rörer skogarnes tillstånd i riket, hvaröfver jag är uppskrämd af farhågor, för hvilka, i fall de äro grundlösa, skulden dock icke drabbar mig allena, så vida de äro hämtade från officiella uppgifter af den största veterliga sakkännare, som vårt land i detta ämne äger, och han har för dessa uppgifter att vidkännas ansvaret.
Att så väl äldre som nyare Författningar innebära den gemensamma syftning, att inkvarteringen är en allmän skyldighet , hvars utgörande af Städ erne ansetts motsvara landets besvär af Indelta Armeens och tågande Truppers herber ger ande , helst värfvade Corpser egenteligen kunna underhållas i Städer och Fästningar, der både husrum och öfrige förnödenheter för dem lättast äro att tillgå och deras tjenstbarhet under fredstid kan användas, samt Städerne jemväl indirecte , af det allmänna , för kostnaderna njuta ersättning genom de medel Trupperne kosta Staten, och hvilka åstadkomma ökad rörelse i handeln och andra Stadsmanna-näringar; att den, till understöd för dessa utgifter, bestämda Inqvarteringseller TillökningsTolag, såsom, lika med Tull-umgälderne , utgörande en consumtionsafgift å varor, följaktligen, sä vidt Städerne begagna rättigheten till deras uppbärande, äfven är ett bidrag, som utgår af andre än Städernes invånare; att, genom de, under den 6 Julii 1720, dels serskildt för Stockholms Stad, dels för ständige Garnizoner, och dem som ligga i Ståndqvarter, utfärdade InqvarteringsOrdningar, ifrågavarande skyldighet först närmare och hufvudsakligen blifvit bestämd; att, på sätt Kongl. Brefvet den 13 November iy66 till KrigsCollegium och StaisContoiret innehåller, Rikets Ständer, vid samma Riksdag, efter skärskådande af grunderne för ingvar*» a
Sedan detaljundersökningarne blifvit fullbordade och Styrelsen på grund af deras resultat upprättat och till Eders Kongl. Majit insändt arbetsplan för denna stambana, omfattande tiden till och med 1861 års utgång, och Eders Kongl. Majt under den 20 November 1863 godkäDt denna arbetsplan, påbörjades arbetena med en arbetsstyrka, som under December månad uppgick till ö65 man. Dessförinnan hade för arbetet behöfliga — 124 — materialier och förrådseffekter blifvit anskaffade, samt materialgårdar, förrådshus och andra provisionella byggnader uppförde. Från Gamla Kungsholmsbrogatan har linien blifvit framdragen längs Rörstrandssjön, nedom Rörstrand öfver Karlberg till Solna, i stället för att följa den förut i rakare sträckning utstakade linien, dels för att undvika en högst kostsam och långvarig fyllning till den först vid 40 fots djup under markens yta befintliga fasta botten, hvilken å den gamla linien skalle varit nödvändig, och dels för att vinna den fördelen, att stigning af 1: 100 vidtager först vid Rörstrand, då deremot samma lutningsförhållande å den äldre linien måst hafva börjat straxt söder om Barnhusgatan och således helt nära intill jernvägsstationen, hvarigenom, bland andra ^olägenheter, bangårdens i en framtid möjligen behöfliga utvidgning åt detta håll skulle hafva blifvit omöjliggjord. Från Solna framgår linien i ganska rät sträckning förbi Järfva, Rotebro, vester om och nedanom Hammarby - Wäsby-höjden, vidare förbi Märsta, Odensala och Knifsta till Bergsbrunna, derifrån den uti er. något ändrad rigtning är utlagd rakt på Upsala. De hufvudsakligaste terrängsvårigheter, som å denna bana förekomma, äro bergsprängningarne vid Rörstrand, Frösunda, Järfva och Brista, fyllningarne på sank och eftergifvande mark vid Karlberg', Ingenting, Järfva, Värka qvarn och Märsta samt de stora bankfyllningarne vid Bergsbrunna.
Då jag således, för min del, vågar önska och påyrka, alt min berörde åsigt kunde göra sig gällande, tror jag ock det hafva varit af nöden, att, såsom, äfven väl inom Utskotten yrkades, anslaget för Häradshäkten ökades från 100,000 till aoo.ooo R:dr; äfvensom jag anser, att för ändamålets fullständiga vinnande, det vore lämpligt, att samtliga anslagen i och för fångvårds-anstalternas förbättring i del syfte, sorn Utskotten föreslagit och Rikets Högloft. 2-2 Statssamt Allim Besv.- och Ekon,-Utskottens Betänkande, N\o 90. Sländer komma att godtaga, malte ställas till Regeringens disposition, utan alt elei jemte dess åtgärder bindas vid användande al en 11 k summa för det ena eller andra slag af de fängelser, men väl så, att en helt genomgående plan tor det bela dervid uLfores.” J\ils Strindlund tran YV ester-lNorrlands Län och Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län hafva reserverat sig mot Betänkandet, så vidt deri ett extra Slats-anslag af 250,000 R:dr Lill uppbyggande af ett straff-fängelse efter Pen syl vania-methoden blifvit tillstyrkt, ' helst de ansett ett sådant byggnadsföretag ej böra föregå pröfningen af förslaget lill Criminal-lag och Rikets Ständer derigenom på förband binda sig vid ett st raff-sy stern, sorn vid lagförslagets pröfning kan finnas mindre antagligt. Auli. till Exp.-Uts!>. <1. 27 Nov., lil. 6 e. m.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats—Utskottets Utlåtanden: JM 61, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående gjord underdånig ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en Kronan tillhörig tomtplats derstädes; JM 62, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition om beviljande af anslag till inköp för Statens räkning af en del utaf den Kammarherren m. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; och JM 63, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag för framtida vård och underhåll af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarne. S. D. Föredrogs ånyo och Indes till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JM 102, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 81. Från Hedcrv. Bonde-Sldndel. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, JM 60, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet JM 21, angående Rikets Ständers åren 1860 och 1861 församlade Revisorers berättelser om verkställda granskningar af Statsverkets samt Prot.-Utdrag den 14 Mars 1863. 273 samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1858 och 1859. I detta memorials 2:dra och 3:dje punkter har Utskottet, som från BondeSlåndet fått emottaga återremisser af 17 och 20 §§ i Betänkandet JM 21, anmält att, då de tre öfriga Riks-Stånden bifallit, hvad Utskottet i berörda tvänne §§ yttrat och hemställt, de erhållna återremisserna icke kunde till vidare åtgärd från Utskottets sida föranleda. I anledning häraf fann Ståndet sig böra låta bero vid Utskottets yttranden i meranämnda tvänne §§ af Betänkandet JM 21; och lades Memorialet JM 60 till handlingarne.
Strax derefter nödgades den olyckliga czarinnan att taga slöjan, och czar Peter lär icke ens hafva lemnat den förskjutna tillräckliga medel till underhåll, utan hon måste begära understöd af sina anförvandter. Samtidigt valde sig czaren en qvinlig favorit, som emellertid icke gjort sig synnerligen bekant i historien och som efter ett eller annat år ingick giftermål med preussiska sändebudet i Petersburg. Efter dessa preludier öfvergå vi till kärleksförhållandet i Nordens Stjerna. Som vi redan påpekat, bör man icke småaktigt kritisera Scribe för de omkastningar i tid och rum, som han tillåter sig. En af de mest underhållande teaterpjeser, som någonsin i verlden blifvit skrifna, Scribes ” Ett glas vatten ”, innehåller i detta afseende de mest befängda saker, betraktade ur den nyktra historiska kritikens synpunkt. Så t. ex. var drottning Anna, då Scribe låter henne ha sitt romantiska kärleksäfventyr, i sjelfva verket en bedagad ma * trona med ett dussin barn eller så vid pass. Men hvad betyder det! Man har lika roligt under pjesen. Så är äfven i * viss mån fallet med ” Nordens Stjerna ”, så mycket mera som man här flyttas in i tonernas oändliga rike och följaktligen bekymrar sig föga om skilnaden mellan en fantastisk verld och den verkliga. Deremot har det onekligen sitt intresse att utanför teatern anställa en liten revy med hvad man sett. Om vi alltså i minnet åter-• kalla första akten af ” Nordens Stjerna ”, så behöfva vi ju knapt påpeka att scenerna vid finska viken, i trakten af Wiborg der czar Peter skulle hafva tillbragt sin lärotid som skeppsbyggare äro lokaliserade reminiscenser från hans lif i Holland. Till och med hans namn är en smula förvridet. Han kallas i operan Peter Michaeloff, men hans antagna namn i Holland var enligt urkunderna Peter Mi-chailowitz eller mera fullständigt, såsom brefutanskrifben till honom skulle lyda, enligt hans order, Myn heer Peter Michailowie.
En större ligger uti den delning af sjelfva rusthållen, som ägt rum under den tid af mera än ett halft århundrade, som förlupit sedan regementet var beridet; och hvilken delning nu mera skulle åstadkomma betydliga svårigheter för hästarnes vård och underhåll om uppsiltning skulle ske. En förändring af gamla samhällsförhållanden kan ofta nog lätt verkställas, men en återgång till det fordna kan sällan eller aldrig ske utan förfördelande af på god tro under tiden förvärfvad rätt. I afseende på underhåll i krigstid, hafva rusthållarne år 1843, till följe af Kongl. Maj:ts derom gjorde nådiga proposition, fattat det beslut: ”att under krigstid gemensamt ansvara för ersättningen af alla de skador och förluster af persedlar, som tillhöra rusthållaren att då underhålla, dock med förbehåll, att, i händelse regementet kommer att uppsättas till Cavallen, detta beslut anses förfalla, och ny öfverläggning böra äga rum i anledning af 27 de förhållanden, sorn då uppkomma”. Kommitterade af rusthållarne hafva jemväl, till rustningbördans jemnare fördelning, afgifvit ett förslag till gemensam ansvarighet för alla erforderliga kostnader, äfvenväl i fredstid, vid anskaffandet eller förändrandet af de munderings-, beväringsoch remtygs-persedlar hvilka det åligger de rustande att underhålla så länge regementet fortfar att vara infanteri. Båtsmans-roleringen är oförändrad, sedan sednaste afgifna underdåniga Berättelse, med ic>4 rotar. 3 å 4 hemman utgöra hel rote, och kan detta onus beräknas efter beloppet af vacance-afgiften, som År 1838 blef bestämd till 02: 4r']• Extra roteringen för privilegierade jorden uppgår till 188 rotar på landet och 23 i städerne. Roteringen af förut oroterad jord uppgår lill 60 soldatnummer och 5 båtsmansnummer, för hvilka vacance-afgift i fredstider erlägges efter årliga markegångs-taxans bestämmelser; och hvarigenom lönevilkoren för de civile tjenstemän, som innehafva boställsjord, blifvit i någon mån inskränkte.
Men äfven om man stadnar vid den låga beräkning TrafikBih till R. St. 4 Sand. 1 A/d. 22 Häft. 5 34 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 54. styrelsen angifvit, skulle bruttoinkomsten af denna trafik, oaktadt taxcprisornaa emotsedda nedsättning med 20 procent, ändock uppgå till 207,000 R:dr eller 34,000 R:dr utölver det belopp, som, enligt 1865 års trafikförhållanden vid Statens jernvägar, erfordrades för att åstadkomma den nettobehålluing af 69,000 R:dr, som motsvarade sex procent ränta å skilnaden mellan Nilsbyliniens högre och Carlstadsliniens lägre anläggningskostnad. Hela denna trafik, som, om norra alternativet valdes, skulle omedelbart efter jernvägens öppnande vara att påräkna till ett sannolikt vida högre belopp än det nu angifna, komme deremot, om södra alternativet antoges, att för stambanan gå alldeles förlorad, enär fraktpriserna från Carlstad till Göteborg sjöledes öfver Wenern ställde sig så billiga att någon täflan från jernvägens sida icke kunde ifrågakomma. En särskild tillökning i godstrafiken skulle jemväl komma Nilsbylinien till godo genom den vexeltrafik, som mellan Fryksdalens skogbärande trakter och den vestligaste delen af Filipstads bergslag antagligen måste uppstå, äfven om denna vexeltrafik af skog och kol å ena sidan samt malm och tackjern å den andra först genom en bibanas anläggande från Filipstad till Norumstrakten kunde få sin fulla betydelse. På dessa förhållanden grundar Utskottet en bestämd öfvertygelse derom, att Nilsbylinien, äfven om ingen bibana till Filipstad blefve anlagd, eger sådana ekonomiska företräden framför Carlstadslinien, att Staten för den högre anläggningskostnaden skulle kunna påräkna en inkomst så mycket större än inkomsten af Carlstadslinien, att med öfverskottet icke allenast, kunde godtgöras sex procent ränta å den summa af 1,150,000 Riksdaler, som utgör skilnad i anläggningskostnaden, utan jemväl derutöfver tillskynda Staten en icke så obetydlig vinst.
N:o 12, ang:de bevilln. af utdelningen å Trollhätte-canaloch slussverks-bolags actier. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att den bifogade reservationen må blifva uppläst. Commercerådet Wijks reservation upplästes. Hr von Hartmansdorff, Au g.; Jag har för min del ingenting att erinra emot den grundsats, som Utsk. uttalat; men om R. o. Ad, och de öfriga Stånden skulle bifalla den framställning, som här blifvit gjord, skulle följden blifva många anmärkningar, ang:de föregående åren 1828, 182g, i83o och i83t, af de actieägare, som köpt adier under förutsättning, att något särskildt afdrag icke skulle komma att äga rum, och således komme att återbetala, hvad föregående actie-innehafvarne hade bort betala; och då det således icke lärer blifva möjligt för canaldirectionen att af närvarande innehafvarne af dessa actier utkräfva en sådan fordran, hemställer jag, om icke ett bifall till Utsk:s tillstyrkande vore att fatta ett beslut, som, dä det kommer till verkställighet, icke kan verkställas. Denna Den 5 Juni e. m. anmärkning anhåller jag att få göra. äfvensom jag anhåller, att den må föranleda till återremiss af betänk., på det Utsk. må närmare utreda förhållandet. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Detta betänk, är fullkomligen väl grundadt, och det är så mycket mindre anledning att hafva någon miskundsamhet med Trollhättecanaloch slussverks bolag, som deras octroj ålägger dem nila de skyldigheter, hvilkas fullgörande förebäres såsom skäl emot Utsk:s tillstyrkande, och dessa skyldigheter icke alltid blifvit fullgjorda. Det var nemi. först när Gr. Platen 1824 eller 1820 blef revisor, som det upptäcktes, att den fond, hvilken till slussarnas och hela canalfartens förbättrande skulle afsättas, väl blifvit afsatt, men ej användes till sitt ändamål; Gr. v. Platen hotade att hos K. M. anmäla förhållandet.
Inom länet hållas årligen 30 marknader; torgdagar hållas å 10 särskilde ställen. Tab. Litt. c. Angående bränvinsminutering en och bränvinsutskänkningen inom länet samt derför erlagde afgifter åberopas bilagde tabell Litt. C. Dock måste anmärkas, att tillgången på spirituösa drycker under perioden varit så väl å landet som i staden vida större, än man af nämnde tabell skulle kunna sluta, enär en mängd skattefria bränvinsminuteringsställen under senare åren uppstått, som med lätthet å torgdagar, då allmogen är mera talrikt församlad, drifva sin rörelse i ganska betydligt omfång, sedan i lagskipningen den grundsats gjort sig gällande, att, om flere personer förena sig om att tillsammans köpa hvar sin qvantitet bränvin, det är tillåtet för hvem som helst att, utan skatt eller ansvar för oloflig bränvinsförsäljning, afyttra desse qvantiteter, allenast de tillsammans utgöra 15 kannor eller deröfver. De erlagde afgifterne hafva fördelats på sätt tabellen utvisar samt af kommunerne användts dels till fattigvårdens understöd och dels för andre olikartade kommunala behofs afhjelpande. 5. Kan tern Hörlin II.-m <Icn. Tab. N:o lo De inom länet varande hemmans och lägenheters antal, deras natur och brukningsdelar samt uppskatt och Litt. n. niugsvärde upplyses af bilagde tabellen N:o 10; äfvensom tabellen Litt. D. upptager en summarisk redo - Tab. Litt. Antal. Afgift. R:dr Runt. Antal. Afgift. R:dr R:mt. A lil al. Afgift. R:dr R:mt. Antal. Afgift. Rulr Runt. Antal. Afgift. R:dr Runt.
Brefvet den 2 April 1779 upphäfven, samt det pu mera beror af skogsegaren, att, på hvad sätt han för sig förmånligast finnér, afyttra bräder af hvad beskaffenhet sora heldst, enligt med köparen träffande öfverenskommelse; linner Utskottet sig ega anledning tillstyrka Riksens Högloft. Ständer att kos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Klamparelagets i Götheborg åtgärd måtte, i likhet med hvad enligt gällande författningar i Rikets öfriga städer eger rum, inskränkas till den pröfning, som vid uppkommande tvist emellan köpare och säljare kan finnas nödig, heldst det, enligt Utskottets tanka, ej är med en billig näringsfrihet öfverensstämmande, att trafiquerande skola vara nödsakade, emot en dryg vedergällning, låta sf en viss Corporation besörja brädvräkning, då de för bättre köp och med samma pålitlighet kunna erhålla detta verkstäldt af andra, ehuru icke privilegierade personer. Hvilket dock Riksens Röglofl. Ständers egen profning vördsamt underställes. Stockholm den 5 Juni 1825 664 Besv. och Ekon. tTtsk. Be tink anden*. Ankom d. i& Juni 13-3- Utlåtande i anledning af vackt fråga, om medel till befordrande af: Svenska jerm tillverkningars och manufactur arbetens, afsättning på Norra America.. TT -Txoglofl.
St. ett sådant förslag ang:de Statsrådets organisation, hvarom Hr Gr:n nu väckt fråga. Vidare har Ilr Gr:n klandrat StatsUtsk. som uppfört lönebelopp åt s. k. exped.chefer; och, efter hvad jag kunnat fatta, syntes Hr Grin hafva velat anse dessa exped.chefer vara belt och hållet öfverflödige. Örn den ädle Grin behagat genomläsa 35 §:n Reg.Fm, sådan den lyder i det nyligen af Ständerna antagna förslag, hvilket nu är understäldt Konungens höga sanetion, skulle Hr Gräl funnit, att desse embetsman äro der bestämdt uppräknade; och det torde numera icke vara R. Stls rättighet att borttaga dessa exped.chefer. Och enär desse chefer sålun da mäste vara qvar, blifver oek deraf en ovillkorlig följd, att åt dem måste anslås arfvoden eller löner, maq må benämna detta huru sorn helst. Jag öfvergår nu till sjelfva utlåtandet. Jag tager för afgjordt, alt StatsUtskts mening varit, det äfven J u s t. Jag hemställer likväl, huruvida icke detta hade kunnat och bort mera bestämdt uttryckas, till undvikande af all misstydning. Den nyligen af R. St. antagna förändrade redactionen af 6 §:n Reg.Fm uppräknar särskildt: J u s t.S t a t sm i n is t er n samt Statsministern för utrikes ärendena. Derefter heter det: ”En Chef och föredragande ”Statsråd.” &c. Likaledes har StatsUtsk. i nu förevar, utlåt. (pag. 3.), vid bestämmandet af lönebeloppen, iakttagit samina skilnad i benämningen. På intetdera stället stur: ”Chefen för Den 8 April c. m. 171 Justi t i seeller Chefen för Ut rikes-de pär temen t et. För vinnande af mera tydlighet föreslår jag, att utlåt. pag. 2., ang:de hyresmedien, malte erhålla följande förändrade reda ction:
Gudstjensten var högtidlig, aldrig hade jag sett så mycket folk tillsammans, läktarne hotade att falla ned. Ingen kunde med mera rörelse och andakt instämma i lofsången: «O, Gud vi ¯lofva¯ Dig,» än jag. Kriget med dess fasor var förbi, och Feodor lefver och skall återkomma! — Så jublade otaliga glädjeröster inom mig; hvarje ord predikanten uttalade, fann väg till mitt hjerta. Hans hänförande vältalighet lyfte själen på trons och hoppets vingar upp till Den, som styrer länder och rikens öden, för att föra dem och menniskorna till det föresätta målet. Huru olika uppfattade ej de båda systrarne denna stund. Jag fällde ymniga tårar, Jeanette kunde knappt låta bli att skratta när hon såg mig så upprörd. Unge Bärendorf hade förskaffat oss biljetter till spektaklet. Ehuru det var ett för mig obekant och efterlängtadt nöje, ville jag likväl vara hemma hos tant, ty jag erfor af hennes Anna, att hon varit mycket sämre, medan vi voro i kyrkan, men tant tillät det alldeles icke; sade sig må mycket bättre; hon vore endast matt och önskade ostörd hvila. Efter aftal kom Bärendorf, med en af sina kamrater, för att afhemta oss. Den förra höll sig så uteslutande vid min sida, att de som mötte oss, ofelbart ansågo oss för ett förlofvadt par, efter de följde oss med långa blickar. Jag hade föreställt mig theaterhuset stort och vackert, men våra herrar stannade framför en gammal, grå, förfallen lada nära Esbo tullport, utanför hvilken en hop folk skockat sig; jag ämnade just fråga, hvad här var på färde, när de bådo oss stiga in. Det var således Thalias tempel i Helsingfors. Vi hade våra platser på ländstolarne. Jag hade bett att få sitta emellan fru Bärendorf och Emma; det var mig lofvadt, men frun hade arrangerat så, att jag väl hade Emma till venster, men hennes bror till höger. Det misshagade mig storligen; men vi hade kommit sent, och ett ombyte af platser vore att väcka en allmän uppmärksamhet, sade hon; i detsamma uppdrogs äfven ridån. Från theatern hörde jag det så länge saknade tyska språket.
Hegels död uppträdde med anathemer emot denne och hans filosofi, samt beskyllde honom att hafva för sitt utgifvit, hvad som i sjelfva verket tillhörde Schelling, hvilket också vore det enda dugliga i Hegelska systemet. Nu har Schelling uppträdt i Hegels lärostol. Hvad han der förmår verka, är icke svårt att förutse. Ty i Tyskland går intet filosofiskt system upp, som icke förut nedslagit det Hegelska. Men för att nedslå detta, fordras insigt uti detsamma. Det nya kan ej stå derbredvid utan deröfver. Schelling vill och kan endast ställa något derbredvid, d. ä. hans filosofi har spelat ut. Nitiska ifrare skola harmas öfver denna spådom och anse den för ett foster af sjelfkär inbillning. Det fordras dock ingen stor insigt, för att ledas till densamma; framtiden skall snart afgöra. Med anledning af det sagda, nödgas förf. vidröra en skral sida hos Tysklands lärda i allmänhet. Tvenne vetenskapsmän med olika åsigter anses här ex officio förbundna att vara personliga ovänner, åtminstone att icke umgås med hvarandra. Till någon del kan detta hafva till orsak täflan om att vinna auditorer och med dem ekonomiska fördelar; hvilket allt ställer vederbörande på krigsfot. Men till stor del har det också sin grund i Tyskarnes tillgjorda pathos, som bjuder dem att i det yttre representera sina åsigter («seine Ansicht zu vertreten»). Man fruktar, som en diplomat, att genom ett besök eller ett vänligt samtal gifva «verlden» anledning till den tro, att de båda bålstora i sina principer närma sig hvarandra, och att således ett nytt tidskifte förestår denna lyssnande verld. Sålunda ersättes i skenet, hvad som ofta felas i verkligheten, ett lefvande intresse hos vederbörande för deras vetenskapliga åsigter och för dessas förverkligande i lifvet. Det är klart, att detta förnämligast skall gälla idkare af de spekulativa vetenskaperna. Om den ena personen hittar en fluga, den andra en blomma, så kunna de lätt på det vänskapligaste sätt i verlden komplimentera hvarandra.