Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har trott, att Banco-sedelstockens och de på räkning stående behållningarnes belopp borde hvar tredje månad göras offentligt, meri att det icke vore af nöden alt förr, än efter räkenskapernas afslutande för hvarje år, kungöra en fullständig berättelse om Bankens hela ställning. Täta offentliggöranden af förändringarna med Bankens metalliska fond eller dess grund-capital kunna möjligtvis leda till olägenheter, mindre för Banken än för allmänheten, som icke alltid kan genast inse alla omständigheter och lätt intages af Öfverdrifna farhågor. Deremot är offentligheten af Bankens tillstånd vid bestämda tidpunkter, oberoende af ögonblickets oro, alltid en nyttig controll. Att Konungen genom Sitt Ombud, kan vid alla tillfällen erhålla kännedom af Bankens hela ställning, är en nödvändig följd af Konungens deltagande i Lagstiftningen för Banken. Fall kunna ock uppstå, då Konungens meddefanden ega ett stort inflytande på Banco-styrelsens åtgärder, och en laglig form för sådana meddelanden, hvilka ej alltid medgif va en skriftlig behandling, bör sålunda finnas. § 12- Här åberopas blott § 6 i Lagen för Banken af den 1 Mars i83o> och det är nödigt, alt, med undantag från Bankens uteslutande rätt, tillåtelsen till enskilda Bankers stillande bibehålles. Huru dessa skola ordnas för att uppfylla ett nyttigt rum i allmänna rörelsen, utgör föremål för särskildt beslut. § i3. Denna § uttrycker ett förhållande, som na eger rum och utgör grunden för en Deposit-Bank. Sättet och vilkoren för räknings öppnande med Banken och lör utgifvande af anvisningar å densamma böra bestämmas i Reglementet för Bankens förvaltning, så att missbrukförekommas, utan att onödiga band läggas på dispositionen af egande behållning i Banken. § >4. Utgifvandet af sedlar emot silfver, kostnadsfritt leVcreradt enligt niyntbestämningsgrunden, utgör på en gång det bästa sättet för Banken att öka sin metalliska fond, och en Utväg att, under förmonliga cursförliållanden, på vigtig grund utveckla sedelstocken och lifva allmänna rörelsen, hvarigenom för näringsfliten helt andra förhållanden uppkomma, än genom våra förra bemödanden: i6 Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse No 36.
Eljes påminde de rätt mycket om hvarandra, far och dotter, som de stodo der sida vid sida: samma släta, bruna hår, samma bugtade, köttiga mun, samma raka näsa med darrande näsvingar, och den gemensamma sjukdomen hade gifvit dem ett ändock större slägttycke genom att sätta snarlika, onaturligt röda fläckar på bådas kinder – som efter en illa gjord sminkning, genom att breda samma genomskinligt hvita hudkarnation öfver ansigte och händer, samma blåaktiga, förfrusna färg på läpparne ... Hedenberg böjde sig ner, kysste barnet på pannan och hviskade henne i örat med sakta mumlande röst: »Stackars min lilla flicka Stackars du ... Men säg mig en sak, Signe ... Svara mig uppriktigt? Bad du i går qväll din aftonbön med uppmärksamt sinne?» »Ja far, jag bad för dig, mig och alla. Och mor läste ett kapitel i bibeln för mig, innan jag lade mig.» »Rätt så, kära Signe Fortsätt du bara – och den gode, rättvisa guden deruppe, han skall nog hjelpa dig och göra dig frisk här nere i solvärmen ... Säg, barnet mitt?» »Joo, far!» svarade flickan skygt och stirrade frånvarande rakt framför sig med sina brännande, febersjuka ögon. »Är mor och hör efter en läkare?» »Ja, men hon skulle komma strax igen.» »Jaså ...» I det samma slogs dörren upp och fru Hedenberg trädde in. Det var en lång, mager qvinna om några och tretio år, med skarpa, hökaktiga anletsdrag, tunna, hoppressade läppar och slätt, vaxgult hår, så blekt att det ej ens märkbart stack af mot ansigtets färglösa marmorteint. »Doktorn skulle komma fram på förmiddagen,» började hon. »Och direktören lofvade att sända efter en skicklig ... Robida, tror jag han skulle heta.» »Nå, det var ju bra! Tack ska’ du ha Berta!» Det uppstod en paus. Hedenberg smekte fortfarande Signe, men helt mekaniskt, det kunde man sluta af liflösheten öfver de stora, irrande pupillerna. Till sist tycktes flickan märka det sjelf. Hon slet sig lös. Gick fram till fönstret.
Hvardera contrahenten äger på den andra draga vexel, lydande å det lands lagligen gällande metalliska hufvudmynt, der vexeln betalas skall. Vexeln må ej ställas till betalning å annan ort, än der acceptantens hufvudcontor är beläget. § 2. Har contrahent accepterat vexel, utgifven af den andra eller, på dess räkning, af banken i — —; drage, innan den vexel till betalning förfallit, annan vexel, helst å andra contrahenten, eller, der sådan vexel ej väl säljas kan, då på den contrahentens räkning, och med avis, på hvars räkning dragningen sker, å någon i 2 § sagd bank. Vexel, som i denna § sägs, varde ställd å det silfvervärde, hvarå den accepterade vexeln lydde.
Den enda giltiga anmärkning, som kunnat göras, hade varit den, att skottgluggarne på östra långsidan äro placerade för högt, så att någon kanonkula derifrån svårligen kan träffa sådana fartyg, som passera genom östra inloppet, samt att kanonernas underlag torde blifva för klent, ifall tyngre pjeser dit placeras; men på samma gång hade anmärkningen bort beledsagas af de upplysningar, att båda inloppen, å ömse sidor om fästningen, kunna med lätthet stängas, på ett sätt, som gör det nästan omöjligt för fiendtliga fartyg att derigenom intränga, äfvensom att möjlighet förefinnes till upptagande af nya kasematter och kanoners placerande jemväl i undre våningen åt östra långsidan, hvarigenom större delen af de anmärkta olägenheterna synes kunna undanrödjas utan serdeles betydande uppoffringar. Af dessa skäl har jag velat reservera mig mot Revisorernes yttrande i denna punkt.» Uti denna reservation instämde Riksdagsfullmäktigen Olof Nilsson. c) rörande inventering af Kongl. Krigs-kollegii kassor; af Kyrkoherden Berg, J. A, och Herr Petre, J. W. — Dessutom ville Herr Ekman, C., hafva antecknadt, att han icke var tillstädes vid fattandet af beslut i detta ämne. 3:o rid berättelsen angående Kongl. Fångvårdsstyrelsen, § 6. af Friherre Leyonhujvud, B. A.: »Som jag motser, att denna anmärkning ej kan komma att leda till något resultat, så har jag ej kunnat dertill lemna min röst.» 4:o vid berättelsen angående Kongl. Stuteri-öfverstyrelseu, § 1. af Riksdagsfullmäktigen Carl Anders Larsson: »Alldenstund det icke kunnat vara Rikets Ständers mening, att de vid 1859—J860 årens riksdag beviljade 50,000 — 268 — R:dr, till inköp af utländska racehingstar, skulle användas på det sätt, som Kongl. Styrelsen tillåtit, har jag inför Herrar Revisorer påyrkat en anmärkning vid ifrågavarande redogörelse.
Den likmätigt Kongl. Brefvet den 27 Augusti 1817 indragne förut ConsistoriiNotarien i Götheborg be stådde Hushyra 6; samt Scholae - Staternes i Vadstena och Calmar Penninge-Löner, nu förvandlade till indeldt Spann - mål och utgörande l a55: 288: 24. Då denna Hufvud-Titel uti 1818 års Riks-Stat utgjorde - 21,168: 4rr. Femte HufvudTiteln för de fria Konstern e. Löntillökning för Secreleraren vid Vitterhets, Iiistoriaeoch Antiqvitets-Akademien 269: Nytt anslag för Musicaliska Akademien i,5oo: Dito för Riksmuseum dertill 900 R:dr förut utgått af Extra Utgifts-medlen r,5oo: Summa 3,269: 24. Hvartill komma: Utom Stat till Musicaliska Akademien förut utgångnc NummerLotteri-medel 200: Cours-förhöjning å de under Fria Konsternes Akademi-Stat upptagne 2,000 R:dr Hamburger Banco 3,000: 3,200: Summa vid denna Statsreglering 26,487- 24* Stats-Utskottcts Betäknanden. 743 Sjette Hufvud-Titeln för Milda Stiftelser. utgöres af: Förhöjning i Minimi-priset å den under Penninge-Lönerne beräknade Spannmål 5i Tunnor a j^. Skillnaden emellan Kronovärdi och det nu förslagsvis utförde Markegångs-värde å de förut å denna Titel upptagne Indeldte Räntor 13,370: 6. 8. Summa 93,542: 7. jo. 744 Stats-Utskottets Betänkande^ hvarifrån afgå: Under Invalid Hospitalets
Man må anse sig vara financier eller höra till de s. k. praktiska, hvilka merendels undskylla sig med ringa kunskap i sådana ämnen, så måste man dock medgifva, att det Verk, som på samma gång lånar upp och lånar ut penningar, det handlar blott antingen för att roa sig eller för att tjena sina vänner. Det kan vara intressant att känna af hvem som lånas upp och till hvilka som lånas ut, och deri kan ligga stora enskilda intressen, men för Staten är detta endast ett s. k. humbug. Nu vill jag icke och kan icke och får icke längre uppehålla behandlingen af denna motion, som har ett annat föremål eller accentueringen efter det förhållande, som jag skulle vilja härleda från andra motiver än dem som ligga på ytan i Hr Gripenstedts anklagelse; men hvilket föremål jag icke kommer åt då jag icke har verba formalia som utgöra corpus delicti; men jag förbehåller mig min rätt, att, när Hr Gripenstedts yttrande blifver upsatt och justeradt, få tillse, om jag har anledn. att ånyo i form af motion söka få den saken utredd; ty jag kan icke tro att det går Ben 2ft April. an att låta saken falla. Jag har redan i början tillkännagifvit, att jag önskar ali framgång åt Hr Cederschiölds motion, emedan det kan vara ganska nyttigt att få höra hvad StatsUtsk. derom säger, ehuru StatsUlskts ledamöter redan förskottsvis gifvit tillkänna, att de skulle önska att få kasta skulden på Fullmäktige, hvilket dock förundrar mig i hvad siffran angår, då Utsk. har Fullmäktiges Sekret, till sin egen. Ilade han varit nu tillstädes, så hade jag ämnat interpellera honom, på det han måtte, om han vore så sinnad, uttala hela sanningen. Hr Adelborg, Anders Otto:
Lefflsr andragit, huruledes Stadgandet uti 12 5. af Kongl. Förord», angående Inteckning i fast Egendonp, af den 13 Julii 1818: ”Ej må Inteckning beviljas i Hus, annan Byggnad och Vattenverk. hvarnied ständig rätt till grunden ej är förenad/’ så vidt detta stadgande af StadsDornstolarne och särdeles Stockholms RådstufvuRätt blifvit tillämpad! på sådane Egendomar i Städerna, hvilka befinnas å så kallad ofri grund, skall LagUtskottm BetånkandeW, fckell ofördelagtigt verka emot eganderäftesa och medföra en mångå betydliga olägenheter, ej mindre för egarne till sådane fastigheter, snafven för andre, som till dylika fastighetsegare stä i vissa förhållanden. Dessa Egendomar, ehuru ständig rätt till grunden med dem icke är förenad, hafva likväl alla förflutna tider likasom ali annan på fri grund belägen fast egendom gått man. och man emellan uti arf och igenom köp, hvarmed i laglig väg lagfart skett; och om än Fastebref! berörda Egendomar icke utfärdats, utan endast uppbudsbevis blifvit meddelade, har likväl innehafvarens rått dertill enseus så tryggad och utan fråga att, slltintill 1818 års Förordning utkom, Inteckning deri för hans skuld blifvit, utan någon af egaren till grunden någonsin gjord anmärkning, meddelad, hålst den ofria grunden icke kan från Innehafwjren till Staden återfalla, i annor händelse?^ än om inneliafvsren försummar inbetalning till Stadens Gassa af bestämde årliga Tomtöre - afgifter, hvilken försummelse, om än den någongång skulle inträffa, icke skall vara att befara, enar egaren, uti nedlagde betydliga kostnader å de på Tomterne uppförde Byggnader, äger ett vigtigt intresse, att genom inbetalning af den mindre betydliga Tomt. cre-afgiften, åt sig bevara säkerheten af Tomtens besittning. Ågarne af sådane fastigheter skulle i öfrigt, om ifrågavarande stadgande bibehålies, dels äfventyra uppLagutskottet: Betänkande». 17 P?
Långsamt slår hon ögonen upp och ser på honom med en blick af lidelsefull hängifvenhet och brännande smärta. – Hvarför gråter du? – Jag blygs – hviskar hon, skälfvande. – Detta är synd! – Då är synden min! Och jag skall bära den lika lätt, som jag nu bär dig. Han reser sig upp och lyfter henne, som ett barn. Hon hvilar orörlig, med hufvudet mot hans arm. Eldskenet faller öfver hennes hår; det brinner som en lidelsens törnekrona på hennes hjässa. Jag känner på mig att solen skiner! Min kropp är en osviklig väderleksprofet, tack vare de många metallhaltiga piller ni ger mig! Kristian VII sträcker sig lättjefullt och gäspar i den breda hvita kungssängen, omgifven af tjocka sidengardiner som nå upp till sänghimmeln, ofvanpå hvilken en gyllene krona hvilar. Det är redan ett stycke lidet på förmiddagen, men H. M:t låter icke regeringsbestyren inverka störande på sina vanor, utan behagar i nåder ge sig god tid. Etatsrådet Struensee står vid sängfoten och bugar sig: – E. M:t befinner sig då förmodligen i högönsklig välmåga. – Högönsklig! Stark som Herkules! I dag skulle jag verkligen ha lust att regera! – Folket önskar ingenting högre. Och enväldet lägger makten i E. M:ts händer. – Men traditionen lägger makten hos perukerna – här behöfves sopas för att få enväldet rent – och Herkules står i stallet, men har ingen kvast. Kan ni skaffa mig en kvast? – Tre om E. M:t befaller – och närhelst E. M:t i nåder behagar sätta dem i rörelse. – Javisst – Kungens uppsyn är en smula maliciös – grefve Rantzau och Don Quichotte och en tredje – jag vill minnas att det var etatsrådet von Berger? Struensee känner udden, men hans min förråder icke att den träffat. – Nej, E. M:t, den tredje är professor Berger – stadsaccoucheuren. – Verkligen?
Att sådant skulle utgöra Bankens vinst, kan icke bestridas; men att det alltid skulle leda till näringarnas, kan jag icke medgifva. Jag är i detta fall af lika tanka med Hr Cederschjöld; och då vid all reglering af penningerörelse denna fråga utgör ett vigtigt stridsämne, beder jag att få fästa uppmärksamheten något närmare på de följder för våra näringar, hvartill den s. k. liberala principens tillämpning måste leda. BancoUtsk. har utvecklat, huru vid hvarje silfverköp sedelstocken kunde tredubbelt förökas, såsom man tror, till vinst för näringarna, och måhända är det just denna skimrande förhoppning, som tillvunnit den nuvar. realisationsplanen så många vänner; men undersöker man förhållandet, finner man, alt Bankens utlåningar komma att för näringarnas eller luxens behof ökas i den goda tiden och åter indragas vid den tid, näringarna verkligen behöfde lånebiträde, och att således en fluetuation i penningerörelsen skulle uppkomma i en riktning, alldeles motsatt näringarnas sanna interesse. Under gynsamma conjuncturer, då vår jerntillverkning varit stor och säljbar till höga pnis, då spannmål och våra andra produeter vunnit god afsättning, men importbehofven varit ringa, då uppstår vexeltillgång, silfver ingår uti Banken, och det blir således, när näringarna äro minst uti behof deraf, som Banken blir i tillfälle alt enligt Utsk:s plan utvidga sin rörelse (ty låneansÖkningar lära icke brista). Men har delta skett, måsta 268 D e n 28 Juli f. m. åter Banken vid första conjunctursförändring, så snart något silfver utur Banken lyftes, för sin egen säkerhet indraga lånerörelsen och minska sedelstocken, just dä näringarna vore i behof af hjelp. Om det således är ett vilkor förstör baocovinst att utvidga lånerörelsen under gynnande conjuncturer, verkar sådant i motsatt riktning på näringarna, hvilkas interesse det alltid är, att Banken så förbättrar silfverproportionen, att den vinner styrka att, utan afbrott i sin rörelse, rädda industrien, då conjuncturen är emot densamma.
Om hon liknade qvinnorna der, så hade hon ännu något, hvari hon öfverträffade dem; hon hade kommit till samma slutsatser som de, men icke genom yttre omständigheter eller genom andras inflytelser, utan genom en långsam inverkan af studier och läsning. Hon var mera qvinlig, mera artistisk; allt, som var skönt och sannt, fann ögonblickligen ett genljud inom henne. I detta sköna land, som med så stora steg kommit till full insigt af det rätta, insög hon de praktiska idéerna om den individuella friheten. Hittills hade dessa funnits inom henne blott såsom principer, men nu kände hon, huru hennes vingar växte och voro färdiga att breda sig ut till flygt. Fru Rush omgaf henne med kärlek och med all den trefnad den sanna ömheten kan uttänka. Lucys trefliga salong, hvilken vi redan känna genom det bref vi meddelat från en af hennes beundrare, såg ett utvaldt sällskap samla sig omkring den älskvärda värdinnan. För att begagna ett engelskt uttryck, var det en verklig steeplechase, som egde rum för att bli emottagen i detta lilla trefnadens tempel. Lucy kände sig i sin rätta sfer och den utveckling som engång hade börjats inom henne i lady Marys salong, fick nu blomma ut i hela sin prakt. Men huru än ett sådant lif behagade henne, var hennes intelligens alltför kraftig, för att icke behöfva någon mäktigare föda. Hon kastade sig begärligt öfver allt som kunde öka hennes kunskaper. M:r R., en af New-Yorks framstående målare, beledsagade henne i tafvelgallerierna och i målares och skulptörers atelierer, och han kunde icke nog förundra sig öfver den fina smak, med hvilken hon bedömde konstnärernas skapelser i deras stora, liksom i deras mindre detaljer. Wight var lycklig att kunna föra henne upp till de mera intressanta förhandlingarne uti lagstiftande kammaren, och Lucy njöt med berusning af detta politiska och intellektuella lif, som omgaf henne. Flere gånger då hon var ensam, började hon skratta åt sina egna underliga tankar. Hon glömde sig sjelf, sin personlighet, alla de förhållanden, som binda menniskan lik en träl vid konventionella lagar; hon valde sig ett yrke, hon såg sig i sin inbillning verksam deri, men i ett nu var hägringen borta och hon var åter en qvinna.
Poppius, med anledning af Siats-Utskottets Utlåtande N:o 149, väckt motion, att Ståndet ville anmoda Stats-Utfikottet skyndsammast inBih. till R. St. TJtdr. d. 4 Juni 184.0. komma med sitt Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ökade tillgångar för Manufactur-Discont-fonden. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets, den 3 dennes, bordlagda Utlåtande, N:o 155, i anledning af väckta motioner om anslag för sammanträden af Skandinaviska Naturforskare och Läkare. Bifölls. S. D. Sedan Ståndet för sin del beslutat att anställa val, på grund af 69 §. Regerings-Formen, till det der påbudna Förstärkta Stats-Utshottet företogs nu samma val och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, till ledamöter af detsamma vara utsedde: Biskopen m. m. Butsch3 Biskopen m. m. Doctor Holmström3 Biskopen m. m. Doctor Nibelius 3 Biskopen m. m. Doctor Tegnér, Biskopen m. m. Doctor af Kullberg 3 Biskopen m. m. Doctor Heurlin 3 Prosten Ödmann 3 Contracts-Prosten P. P. Svedelius, Professoren m. m. Geijer3 Kyrkoherden m. m. Bergvall3 Kyrkoherden m. m. Doctor Wallin3 Comminister Dahlgren3 Lector Laurenius 3 Controcts-Prosten J. J. Nibelius, Contracts-Prosten Gumaelius3 Contracts-Prosten P. G. Svedelius3 Prosten Bergqvist 3 Prosten, Doctor Hvasser3 Contracts-Prosten m. m. Tunelius3 Contracts-Prosten m. m. Öhrnberg, Professoren m. m. Doctor Morén 3 samt till Suppleanter: Contracts-Prosten Hallström3 Professoren n>. m. Bolméer3 Prosten m. m. Wieslander3 Prosten m. m.
Utskottets föresats, nemligen: all möjlig besparing i Statswerkets utgifter ä ena, samt en skälig och billig utkomst för dests hoge Ämbetens innehafware ä andra sidan Andra Band. 9. Wid 65 Den 8 Julik. Wid fräga om Lönernes belopp förekom Högloft. Utffottet hurusom under de ^ Löner, hwilka tilförene warit Riksens högsta Ämbeten bestädde, jemwäl warit inbegripne sä kallade Taffelpenningar til et wiftt belopp, hwilka warit af den egenffap, at de, utan iakttagande af nädärs besparing, genast tilträdts och njutits lika med Lönen, men likwäl aldrig kommit r beräkning wid Begrafningshjelp^ ätnjutande, eller dä Lönen wid ffeende afgäng fatt bibehällas som pension. Högloft. Utffottet ansäg en sädan ffillnad wid nu ifrägawarande Löners bestämmande jämwäl wara lämpelig och böra iakttagas, och at om nägon af Stats-Ministrarne^ eller Stats - och Justitiss-Räden ifrän deras Ämbeten afgä med Pension, bör en sädan Pension beräknas af blotta Lönen men icke af Taffelpenningarne, och äfwensä Begrafningshjelpen ivid inträffande dödsfall. I öfwerensstämmelse med hwad sälunda anfört är, beftöt Högloft. Utffottet nu föreftä följande Afiöningö-stat, nemligen: För i Justitia Stats-Minister, som tillika är Ledamot af Konungens Hogsta Domstol Lön Zooo Taffelpenningar - sooo För i Stats-Minister för Utrikes Ären berna Lön - Den 8 Julix. 67 Lön zooo Taffelpenningar . - zooo .—. —6000 För i Stats-Räd Lön - 2000 Taffelpenningar « - isoo IZOO För 1 Justitia-Räd Lön 1Z00 Taffelpenningar ? - 1000 I anseende til de af Högloft.
Att Riksg:s-kont. icke varit overksamt för realisering af dessa obligationer anser jag mig böra här tillkännagifva. Riksg:s-kont. har af dem under hand redan försålt för 100,000 R:dr b:ko. Riksg:s-kont. har äfven under hand låtit underrätta Hypotlieks-föreningarne att Riksg:s-kont. ogerna upsäger obligationerna, men att Riksg:s-kont. deremot gerna ser, att Hypotheks-föreningarne, så fort ske kan, inlösa sina obligationer och derpå har äfven svar följt ifrån Hypotlieks-föreningarne med uttryck af tillfredsställelse öfver det sätt hvarpå de blifvit af Riksg:s-kont. behandlade och förklarande derjemte, att Hypotlieksföreningarne icke skola underlåta att begagna den inbetalningsrätt utan upsägning, som Fullmäktige medgifvit. Jag tror således, att det icke förefinnes skäl till klander emot Fullmäktige i Riksg:skont. äfvensom jag är öfvertygad, att i händelse Riksg:s-kont. erhåller det bemyndigande hvarom här är fråga, så, långt ifrån att derpå blifva lidande, skall Riksg:s-kont. och Statsverket dervid hafva en vinst på samma gång som Hypotheks-föreningarne. Jag tillstyrker således bifall till StatsUtfekis Betänk. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anser det här af Riksg:s-kont:s Fullmäktige föreslagna och af StatsUtsk. tillstyrkta sätt att gå tillväga vid anskaffande af de medel som för det beviljade kreditivet erfordras vara serdeles klokt och välbetänkt, derföre att det gifver Fullmäktige frihet i sin verksamhet i afseende på denna sak. För grunderna är såväl i Utsk:s Betänk, som af åtskilliga talare redogjordt, så att jag dertill icke beliöfver någonting tillägga, men jag anser mig, oaktadt jag icke är ledamot af någon Hypolheks-förening, dock upmanad att säga att 234 Den 15 Mars f m. jag anser Hypotheks-föreningarne alldeles icke vara uti en så beklaglig ställning, som en talare här har antydt. Om det vore
Majits och Kronans vägnar skulle afslutas, ej kunna binda bolaget att, såsom vilkor för statsbidragets åtnjutande, hafva kanalarbetet färdigt före 1868 års slut; och häraf har nu det för bolaget olyckliga missförstånd inträffat, att året 1868 blifvit ansedt utgöra ett af de för kommunikationsledens fullbordande beräknade arbetsår, i följd hvaraf Kongl. Majit ej ansett lämpligt bifalla direktionens underdåniga anhållan om Proposition till Rikets Ständer om återstående statsbidrags utfallande genast, utan i Sin nådiga Proposition till Rikets Ständer om statsverkets tillstånd och behof blott föreslagit anvisande af halfva återstående anslaget, 50,000 Ridr, och af lånet —derå 350,000 R:dr återstå — blott 180,000 Ridr, eller tillsammans 230,000 Ridr, och det först för år 1867. Såsom föremål för Rikets Ständers beslut vid en blifvande riksdag skulle då qvarstå af anslaget 50,000 Ridr och af lånet 170,000 Ridr, eller tillsammans 220,000 Ridr. För betäckande af den opåräknade och högst betydliga ränteförlust, som härigenom skulle drabba detta bolag, saknar bolaget all tillgång, ty kostnadsförslaget, hvars belopp, såsom nämndt, skall i sin helhet utgå till byggnadsarbetet, öfverskjuter redan statsbidraget, 1,000,000 Ridr, och den effektivt påräknade aktiesumman, 200,000 22? Motioner hos R.idderskapet och Adeln 1865.