Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kapitalmassan kan vid sådant förhållande vara densamma, men räntefoten kan likväl ej falla; och förutsättningen, att räntefoten skall nedgå, om penningemassan inom cirkulationen ökas — en förökning, som man dock genom räntefriheten vill vinna •— är uppenbarligen alltså något, som icke ovilkorligen eller under alla förhållanden kan antagas inträffa. Nu ingår väl äfven penningekapitalet såsom en nödvändig länk i den kedja af krafter, produktionen behöfver, för att fortsätta och utvidga sin verksamhet; men just derföre att så är, är det ock af vigt, att denna kraft ej må, i fråga om dess produktiva användande, kunna genom konstlade medel utsättas för ständiga vexlingar i dess pris, och derigenom försvaga företagsamheten och dess beräkningar. Detta inträffar likväl, om penningekapitalet genom en obegränsad räntefrihet kan göras till föremål för vinst spekulationer för sig, spekulationer, som i vår tid genom associationernas samverkan mer än tillförene äro, och visat sig vara, möjliga; och äfven om man vill medgifva, att sådana spekulationer ej kunna länge fortgå i stort, så kunna de dock verka tillräckligt länge, för att utöfva en förlamande inflytelse på produktionen för en tid, helst konstlade stegringar af penningeräntan äfven mäste störande inverka på andra värdens pris. 23 Det är ur dessa synpunkter, som alia de många, hvilka förklarat sig mot den moderna dogmen om obegränsad frihet vid aftal om ränta, betrakta denna vigtiga fråga, tagande till utgångspunkt för sina åsigter om räntans reglering den obestridliga sanning, att en ränta, som öfverstiger producentens förmåga, att, efter afdrag af måttlig lefnadskostnad och af hvad till en fortsatt reproduktion erfordras, med alstren af sin produktion betala, icke är förenlig med allmänt väl. England grundläde sin industriela och kommerciela storhet under tiden för den bundna räntan, och denna omständighet torde väl ock uti denna fråga icke alldeles höra förbises. Skiftningarne i den cirkulerande penningemassans storlek och värde inom ett land beherrskas också ej allena af räntelagarne; många andra förhållanden inverka äfven mäktigt deruppå.
Han är så stor, så »gross-geschlagen» enligt K:s lyckliga uttryck i festtalet, och han kommer att intaga så förfärligt mycket plats icke allenast på ens soffa, men äfven i ens tankevärld, att det vore rent af omöjligt för mig att i hans närvaro tänka på något annat än på honom själf. Oaktadt vi under hans tio dagars vistelse i Stockholm ha varit ständigt tillsammans, mestadels på tu man hand, och icke talat om något annat än om oss själfva med en öppenhjärtighet, hvars make du icke lätt skulle finna, är jag alldeles ur stånd ännu att analysera mina känslor för honom. Bäst kan jag återge mitt intryck af honom med Mussets ypperliga vers: »Il est très joyeux – et pourtant très-maussade; Détestable voisin – excellent camérade; Extrèmement futil – et pourtant très-posé; Indignement naif – et pourtant très-blasé, Horriblement sincère – et pourtant très-rusé.» En äkta ryss till på köpet. Säkert är det också att han i sitt lillfinger har mer snille och originalitet än du kunde pressa ur båda tillsammans, skulle du också bearbeta dem med en hydraulisk press.» Senare delen af brefvet innehåller utvecklingen af en del resplaner till sommaren, hvilka emellertid icke realiserades, hvarför jag däraf endast citerar det viktigaste. »Jag tror knappast jag kommer till Bologna (till jubelfesten dit hon förut alltid ämnat resa) dels emedan en sådan resa skulle bli ganska dyrbar – för toiletter etc. – dels ock emedan alla sådana högtidliga tillfällen äro tråkiga och icke alls i min smak. Det är mycket viktigt för mig också att vara i Paris, om också för kort tid. Från den 15 maj till den 15 juni ämnar jag således vara i Paris, och sedan resa vi med den tjocke M. till Italien för att träffa dig, ty det är afgjordt att vi där skall tillbringa sommaren tillsammans. Detta är det viktigaste, men hvar? Detta är en detaljfråga, som egentligen intresserar mig mindre. Jag för min del föreslår de italienska sjöarna eller Tyrolen. M. går in på detta förslag, men egentligen skulle han föredraga att öfvertala oss att resa med honom till Caucasus genom Konstantinopel.
I afseende å förändringar, förklaringar och tillägg till Kongl, förordningen den 13 Mars 1846, angående en allmän afgift i och för folk-undervisningens befrämjande, hafva följande förslag blifvit väckta, nemligen: af herr prosten Berg, som ansett föreskriften uti nämnde Kongl, förordning, ”att den för folk-undervisningens befrämjande från staten indragna halfva personliga skyddsafgift skall, i likhet med kyrkans medel i allmänhet, uppbäras af kronans uppbördsman i städerna och på landet, samt derefter genast till Konungens befallningshafvande remitteras, för att i ränterierna förvaras tills de af skol-styrelserna derifrån reqvireras”, vara fullkomligt öfverflödig, helst den, utan att bereda någon större säkerhet eller bättre ordning, endast tjenar till att öka redan förut af göromål öfverhopade embetsmäns arbete, hvadan motionären föreslagit, ”att Rikets högloflige Ständer måtte till Kongl. May.t aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, att det måtte medgifvas och åläggas kronofogdarne på landet och kassörerna i städerna, att genast efter verkställd upphörd i en församling till skolstyrelsen aflemna skolafgiftsmedlen emot qvilleradt reversal. Herr prosten Lundblad, som förklarat sig instämma i prosten Bergs motion, har dock såsom tillägg till densamma och för den händelse, att skol-afgiften fortfarande kommer att först ingå till landtränterierna, föreslagit: ”att skol-afgiften derefter måtte, emot qvitto ulanordnas till kronofogdarne för att tillställas vederbörande skolstyrelser, och att kronofogdarne borde öfversända ifrågavarande skolafgift till länsmännen, som derefter kunde densamma till skol-styrelserna aflemna. Häruti hade prostarne Grönvall och Setterblad instämt.
Korälinäti gjorda anhållan, om etl län af 40 a zo,ooo R.dr Banco till upbyggande af Castern och stall i berörde stad för der inqvarkerave z Esquadroner af Mörnerska Hustare» Regementet 5:0 Angående Herr General Adjutanten och Ofwersten m. mGrefwe I^örvenKMms memorial, att antingen de reducerade Officerarne wid f. d. Swensta Gardes Regementet, mätte lika med officerarne wid f. d. östgötha Cavallcrie Regementet och Adelsfanan, fä bibehålla sina lönings förmäner pä lifstid eller ock deste'sednares inom nägon wist tid indragas, i likhet med hwad för de förre blifwit bestämdt. 6:0 Angående Riksdagsmannen Häkan ^larssons frän Jönköpings län memorial om indragning till Kronan af Ädelfors gulbwerk med vest tillhörigheter samt deras försäljande styckewis ä auction. 7:0 I anledning af Riksdagsmannen Lrlc jpaulslcms frän Elfsborgs län till hederwärda Bonde-Ständet ingifne memorial, angäende nödwändigheten af en författning, som tydligen, antingen Mäter eller förbjuder Discont-werkens inwisningarö emottagande i upbörden. 8:0 I anledning af Herr Commerce-Rädet L. tt. Denis Julli Z39 L. kl. 8ar>teskon8 memorial om anslag af statsmedlen, cul anwändas til! winnande af säker kännedom as Sweriges Statistik 9:0 Angående Riksdagsmannen ^näers peterskonZ frän Skaraborgs län memorial om flatteköp ä Ohlsrorps Kronosäteri i Skaraborgs Län» (It lupra.
Om answarighets-Lag för Fullmägtige t Riksgälds-Contoirct Uffärdad under den i Maji iris. * * izo Den 2; April. iy. Riksens Ständers underdåniga Skrifwclsl angående afskedade Bokhållarens i Räntekammars F. Norbergs flottning pa Indragnings-Statt! för desi förut innehafde Löne, inkomster. Anm. d. ; Dec. r8>Q och expedieradt ti Stais - Contoirels efterrättelse 20. — med tillkännagifwande af deras beslut, a utgifterne till Ljus, Skrifmaterialier m. m. för Sta dens och Utskottens Cancelliet böra inbegripas und Riksdagskostnadcrne. ^ Den 12 December 1810. Ordres härö expedieradt til! Landshöfdingen i Örebro. 2l-. Riksens Ständers underdåniga Skriswclil angående den penninge-löntagare bcwiljade löncfö höjnings beräknande fran och med z:dje qwartalet >8l Anm. d12 December 1810 i sammanhan med Riksens Ständers förra Skriswelse 0 Stats-Beredningens yttrande om lönetillökni gen, samt bestutet wedcrbörande meddeladtStockholm den 17 Mars '812. 6. k. XVleken. Likalydande med den ifrån Kongl. Handelsc>! Finance-Expedition inglfnc Original-Förteckning i/ ty gar I^x OtNcio. Lsil Oeergu Ifrän kTledre Revisisn^ kec> lVlemyein. 1:0. Om Justitie-Omoudemannens Instruckion Expedierat under den 27 Fcbruarii rLlv genom trycket allmänt kungsord. 2!^ Den 2z April. rgr 2:0. Angående förklaring af 57 53 §. §. i 14 Capiclet af 1798 ars Krigs-Articlar.
Men då härvid bör i skjälig congideratioo komma, hvad allmänt kändt är och erfarenheten nogsamt vitsordar, att genom folkökningen, hemmans klyfning, tilltagande serskildte förhållanden i anledning deraf, fattigdom, bristande tillgång till sysslosättning och hvarjehanda särskildte tillfälligheter; rättegångar, tvister och göromål, vid så väl Undersom ÖfverDomstolarne årligen allt mer och Den 5 October f. m. »9 mer i antal och genom allmänhefeni så kallade stigande upplysning, hvarigenom saker oftast försättas i invecklad beskaffenhet, ansen-: ligt förstoras; att i åtskilliga, i synnerhet aflägsne Landsorter, svårighet möter för Under-* Domare, att erhålla erforderligt antal af pålitelige biträden, utom hvilka Domaren sjelf är ur stånd satt, att hvad utskrifning angår fullgöra inom stadgad tid, den skyldighet Lagarne likväl utan undantag honom åligga; Och att många mål och ärender äro af den särkildte beskaffenhet att det icke medförer den ringaste angelägenhet eller nytta, att utom det protocoll som finnes på stället hvarest målen förevarit, renskrifne exemplar ofta in dupplo skola öfversändas till och förvaras uti högre Autboriteters Archiver, utan blott föranleda till onödigt förödande af papper, till ett ändsmålslöst vidlyftigt skrifveri, som öfver behofvet betungar i synnerhet Underdomare, hvilka ensamt sakna på stat aflönte biträden, och således sjelfve af deras tillgångar måste sådane löna och underhålla nog dyrlegdt, emedan sådane skrifvare icke njuta den förmån såsom andre Tjenstemän, att få i befordringsväg beräkna dsn tid, de hos Underdomare använda, hvilket afskräcker dugelig» Sujetter att sålunda bortslösa år; och till ett synnerligt besvär vid högre Autoriteter att vid inkommande réele tvister, hvilka hafva gemenskap med äldre afgjorde, " bland dessa vidlyftiga hoppackade luntor, utsöka det mål hvarom fråga är, äfvensom vid inträffande olyckshändelser genom eldsvådor, många nyttiga *3 Deri 3 October J m. handlingar varda ett rof för lågorne, emedan allt icke i brådskan kan räddas eller det nyttiga utgallras, hvilket likväl kunde ske, om icke andra än till upplysning för Efterverlden gagneliga handlingar, hvaribland ingalunda kunna beräknas brott och så kallade injuriemål, slagsmålssaker roed flere merendels af den vidlyftigaste beskaffenhet uti Archiver, Källare och hvalf förvarades.
Med kännedom af de olägenheter, som väghållnings-skyldigheten vintertiden för jordegare medför, anser Utskottet att genom de uti Kongl. Förordningen den i3 September 1790 meddelade föreskrifter, om de till landsvägen närboende jordegares indelande i snöploglag, med åliggande för desse, att, ”emot betalning, som skälig pröfvas,” fullgöra jemväl de afiägsnares väghållnings-skyldighet, på ett efter landets förhållanden lämpadt sätt, afses, å ena sidan, nödvändigheten att vägarne hållas i farbart skick, och, å den andra, väglotts-egarnes interesse genom en i möjligaste måtto jemnad fördelning af ifrågavarande besvär. Det skulle nemligen för dem bland väghållningsskyldige, hvilkas vägstycken äro på längre afstånd , af stundom 1 å 2 till flere mil från deras hemvist, vara omöjligt, att efter inträffadt snöfall genast inställa sig vid landsvägen , hvilkens uppskottning således , i händelse den af väglottsegarne sjelfve skulle verkställas, komme att, till mehn för de vägfarande, fördröjas. Men, äfven detta förhållande oafsedt, Bih. till R. St. Besv. och Ekon-UIsiottett Betänkande, N:o iOG. skulle genom den längre väg, som desse aflägse boende väglottsegare för fullgörande af deras åliggande esomoftast nödgades tillryggalägga, berörde besvär för dem blifva vida mera tryckande, än för de närboende. Då desse sednare äro de ende, som kunna åtaga sig de aflägsnares väghållningsskyldighet, så synes, till förekommande af öfverdrifna ersättningsanspråk, det stadgande i den Kongl. Förordningen vara påkalladt, att sådant dem ålägges emot skälig betalning. Då, enligt 7 §. af ofvanåberopade Kongl.
35 att de uti detta utlåtande upptagna motioner och öfriga framställningar om eftergift eller afskrifning af större eller mindre del utaf skulderna för de undsätlningsmedel, som, med anledning af sednaste årens missväxter eller ofördelaktiga skördar, blifvit beviljade och utbetalda, icke må af Rikets Ständer bifallas. Beträffande åter de af några motionärer gjorda framställningar i afseende på vederbörande menigheters befrielse från ingångna ansvarighet s-förbin delser för sådana undsättningslagare, hvilka befinnas oförmögne att af egna tillgångar betala dem tilldelade låneunderstöd; så anser sig Utskottet böra tillägga, att en dylik befrielse skulle motverka ändamålet med besagde förbindelser, hvilket naturligtvis just varit att betrygga det allmänna mot förluster genom dessa lån, helst för andra eller vederhäftiga låntagare någon serskild säkerhet i detta afseende väl måste ansetts mindre behöflig. Vid sådant förhållande och då den föreslagna befrielsen från omförmälda ansvarsskyldighet skulle i både enskildt och allmänt hänseende komma att medföra hufvudsakligen enahanda påföljder, som den af Utskottet redan afstyrkta omedelbara eftergiften af betalningsskyldigheten för ifrågavarande medel; så och enär samma menigheter, som åtagit, sig ansvaret för de åt medellöse personer lemnade undsättningslän, derest desse personer härigenom icke erhållit tillgång till sitt lifsuppehälle, enligt gällande författningar varit skyldige att dem underhålla, finner Utskottet sig föranlåtet att jemväl hemställa, att de, i fråga om eftergift af betalningsansvaret för andra personers erhållna låneunderstöd, framställda förslag må förfalla.
På sin dödssäng förkunnade hon straxt före sin dödsstund, den 26 Oktober 1252, att så länge hennes hufvud stod upprätt, skulle icke telningar af hennes ätt saknas på svenska thronen. Birger Jarl lät till följd häraf begrafva sin mor i en stenpelare i Bjälbo kyrka, sålunda att hennes kropp var stående. – I Linköpings biblioteks handlingar, 2:a delen, pag. 149, finnes en slägttafla öfver Magnus Måneskölds och Ingrid Ylfvas afkomlingar, hvaraf synes att från dem härstamma Birger Jarl och 9 konungar, nämligen Magnus Ladulås, Birger, Magnus Smek, Håkan, Albrecht, Erik XIII, Christoffer, Christian I och Hans, samt drottning Margaretha och flera hertigar. En beryktad spåqvinna bodde på 1400-talet i grannskapet af Kalmar i ett skogshus och afskiljd från verlden; hon var då öfver 80 år gammal och allmänt omtalad för sin spådomsande, sina syner och uppenbarelser. Somliga säga att hon hade varit klosterjungfru i Wadstena kloster, derifrån hon utgått och sedan inneslutit sig i detta hus, samt icke varit ute under bar himmel på 20 år. Till henne begaf sig Carl Knutsson Bonde, då han år 1439 kom från Kalmar, der rådet valt Christoffer af Bayern till konung efter den afsatte Erik XIII, och frågade henne hvad han nu borde göra och hvad nu skulle bli hans öde, sedan en ny konung blifvit inkallad i landet. Den gamla svarade: “Gud, den eder af så många farligheter frälst hafver, vill det så, att I skall blifva Sveriges konung.“ Carl sade att denna spådom icke vore mycket sannolik, emedan rikets män nyss valt Christoffer till konung. Den gamla inföll: “Gif nu akt på hvad mig är gifvet att eder och svenska folket uppenbara. Tre plågor skola för det konungavalets skull riket öfvergå: örlig, hungersnöd och pestilentia, och I skall ändock blifva konung.“ – Denna spådom besannades äfven, såsom man vet. Då den hel. Brigitta under sitt vistande i utlandet besökte påfven, som då bodde i Avignon i Frankrike, rådde hon honom att flytta till
M. v o n Post o c h hans maka, född Schröderheim, afled härstädes den 4 dennes i en ålder af 81 år. M e d den nu bortgångna utslocknade den äldre grenen af adliga ätten v o n Post, urgammal adlig ätt från Schaumburg i Westfalen, naturaliserad 1664 o c h samma år introducerad på svenska riddarhuset under n:r 687. * Teater och musik. K. operan. O! spökbilder vilja K P rffr O: ~ rfO JJ O P. » Scheide mit Regen und scheide mit C D Wind! » O! G u d! — » Scheide mit Reg e n und scheide » ljuder det m e d irriterande envishet för hennes öron. INNEHÅLLSFÖRTECKNING. Ändtligen k o m m e r tåget. Han kysser henne ännu en gång. F a r v ä l. N u ljuder afgångssignalen — bort. — » Farväl farväl! Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 23 april 1897. Prenumerationspris pr ä r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. Allm. telef. Redaktör och utgitvare: F R I T H 10F HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Elisabet Ånrep-NordinTNtrax söder om Vänersborg ligger vid Vassbotten, en vik af Vä- nern, det vackra landtstället Fredriksberg. Den, som om sommaren besöker detta ställe, skall säkert med välbehag låta blicken glida ut öfver den af lätta brisar krusade viken och de skogklädda höjderna där bakom samt fängslas af den lifliga tafla, som den här framgående stora segelleden erbjuder.
Län hörande och till Öfverste-indelningen anslagna, från längre lid tillbaka ödelagda, ål-hus, det ena vid Dormsjö och det andra vid Långshyttan, egarne af Dormsjö, Klosters och Stjernsunds Bruk erbjudit sig alt, emot öfverlåtelse af berörde, Näs Kungsgård tillkommande, men under 56 Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 33. en lång följd af år obegagnade rättighet lill ålfiske vid ofvannämnde ställen, i enlighet med hvad tillförene egt rum, årligen utgifva, Dormsjö bruksegare Ett skeppund samt Klosters och Stjernsunds bruksegare hvardera Ett halft skeppund, eller tillhopa två skeppund stångjern, hvilka anbud vederbörande Kronooch Regements-Fullmäglige ansett antagliga och för boställsinnehafvaren förmonligare, an att ål-husen åter uppbygga, hvadan ock Härads-Rälten låtit vid den sålunda skedda öfverenskommelsen bero; så och efter det, vid detta ärendes handläggning hos E. K. M:s och Rikets Krigsoch Kammar - Collegier, KammarAdvocat -Fiscals - Embetet, uti afgifvct memorial, ansett ifrågavarande afhandling icke kunna afslutas på annat sätt, än att fiske-lägenheterne, i den ordning, Kongl. Förordningen af den 19 December 1827 stadgade, blefve från bostället afsöndrade och, såsom lydande under förenämnde bruk, i Jordboken antecknade med sådan till Näs Kungsgård utgående årlig afgäld, som af bruksegarne erbjudits, vid hvilket Advocat-Fiscals-Embelels förslag så väl Dormsjö, Klosters och Stjernsunds bruksegare, som äfven Kronofogden i orten, Boställs-Directionen och E
Palmstjerna, Carl Otto: Serskildta Utsk. har afgifvit det förslag, alt 8 proc. af den för bränvins tillverkning inflytande skatt måtte ställas lill K. M:s disposition, för alt användas dels till vedergällning åt de Kronans embetsoch tjenstemän, hvilka skola debitera och redovisa afgilterna för bränvins tillverkning och försäljning, dels till aflöning åt bränneri-kontrollörer och-arfvoden åt vittnen etc. Dessa 8 proc. af den inflytande skatten utgöra, enl. min tanke, en summa, om hvilken man icke kan göra sig något fullständigt begrepp, huruvida den må vara mera än tillräcklig eller måhända alldeles otillräcklig. Det är blott erfarenheten, hvilken i fall, sådane som detig, kan vid handen gifva beräkningar af någon tillförlitlighet. Med hvad omsorg man än på förhand upgör sin kalkyl om hvad som skall inträffa, så slår den dock gerna fell, och man utsätter sig alltid för äfventyr af misstag, då man gör förslagsanslag, hvilkas tillräcklighet först af framtiden kommer att utvisas, men hvilken vid detta tillfälle är af ganska stor vigt. Om deremot R. St., såsom StatsUtsk. föreslagit, ”medgifva ali de för kontrollen af bränvins-tillverkningen erforderliga kostnader må, inom hvarje län, utanordnas af den inflytande afgiflen för bränvinstillverkningen, på sålt K. M. i öfrigt derom täckes förordna”, så komma de medel, som afsättas i och för kostnaderne af så väl kontrollörerne, sorn villneus aflönande, att helt och hållet rälta sig efter antalet bräunerier och tillverkningen i desamma, hvarigenom de komma i proportion lill hvarandra, så att medel lill behofvels fyllande förefinnas, men större summa dock icke afsältes än som är nödvändig. Jag anser, på grund häraf, StatsUtskis förslag vara i alla afseenden bättre och lämpligare; hvarföre jag tillstyrker bifall lill detsamma, och att derjemte Serskildta Ulskis förslag, i hvad det angår ofvannämude kostnader, måtte läggas lill handlingarne.
Bilt, till R. St. Utskottet har emedlertid icke kunnat frånträda den tankan, att representanlernes och valmännens antal bör svara emot hvarandra. Utskottet har föreställt sig, att valmännen icke mer, än Riksdagsmännen, böra vara bundne af någon instruetion eller anses såsom blott tolkar af sina Committenters vilja, utan såsom män, beklädde med det vigtiga förtroende att efter sin egen öfvertygelse utse Riksdagsmän, och att sjelfva detta förtroende måste antagas såsom ett giltigt bevis, att de egenskaper, hvilka fordras för ett ändamålsenligt Riksdagsmanna-val, hos hvar och en valman äro förenade i det mått, att någon skilnad i rösträtt dem emellan hvarken kan eller bör göras. Men om detta erkännes, så anser Utskottet ock deraf följa, att för valet af ett visst antal representanter bör fordras en förening af lika många valmän, det vill säga, lika mycken insigt, sakoch person-kännedom, såvidt en sådan kan i detta fall bedömas. Häraf följer åter, att, då folkmängden hufvudsakligen blilvit lagd till grund för valdistrictens indelning, samma grund ock måste antagas för valmännens antal. Utskottet har fullkomligen insett, att rösterna inom valdistrietet härigenom få ganska olika vigt, i förhållande till det egentliga Riksdagsmanna-valet; men anser detta såsom en nödvändig följd af det antagna systemet af medelbara val, som Utskottet icke anser medgifva någon annan jemförelse af röster, än inom prästgället. Ingen vallag skulle i våra dagar hafva uttömt sitt ämne, om den stannade vid bestämning af valrätt och valsätt. Man har allmänt antagit, att, sedan alla de, hvilka ansetts sakna de lör valrättens utöfning nödiga egenskaper, blifvit från denna utöfning skiljde, det ännu ytterligare vöre nödigt att äfven genom föreskrifter om de egenskaper, hvilka berättiga en man att kunna väljas, hindra valrättens möjliga missbruk.
Säther Hus och Tomter . Jord Jern-Manufacturer Tull-Qvarnar Stamp Torkplåt Personalen o o er* H o 3 St. 2543. < « VT St. 51 12 Summa 2545 71 Summa 138 138 85 Jord. Utsäde af: >• pr T; nd 192 >>! 3 03 T:nd 1935 C/5 pt05 O G OQ 3 O 3 n Gp w H n> 3 n 3 m 3 ör 3 p p?- a. Under hällne Kreatur. Cl zz crp o St. St. Bevillning. Ständiga Räntor. Efter i83o års Förordning. R;dr sk. Sedan sista fem års Berättelsen har tillkommit; för Säthers Stad; 1 Tomt, 4o Tuni. Äng. ! r , .. bi.: Is - • -turn ■ V * Utsäde af Medelafkastning, sedan Utsädet är afdraget - Hemman Clerecie-Slatens Underhåll. Ständige Räntor Uppskattnings Värde. Kronohemman Krono-Skattchemman Militiae-Boställen Civile Boställen Kcclesiastique Boställen Kyrko-Hemman Bergsfrälse Recognitions-Skogs-lIemman Skattlagde bebyggde Torp, utan Mantal, som ej under något hemmans ränta äro inbegripne, Krono Dito obebyggde och Lägenheter par Stenar Oskattlagde bebyggde Torp Fisken, Krono Tull-Mjölqvarnar med lil Sågqvarnar IIusbehofs-Mjölqvarnar Stampar Silfver-Verk * , Koppar-Verk Stångjerns-Verk Ämneshammare Masugnar Jern-Manufactur-Verk Glas-Bruk Pappers-Bruk Tegelbruk Svafvel-Bruk Krut-Bvuk Garfverier Klädes-Fabriker Rödfärgs-Verk , Kalk-Ugnar Porphyr-Verk