Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de anmärkte gränshöjderlle> upptager Tiveden hela gränsen mot Nerike, genom Undenäs och Finerödja Socknar mellan Sjöarne Wettern och Skagen i Wadsbo Härad, men ^ 'dle och Hunneberg tillgränsa Åse Härad och sträcka sig endast ungefärligen i mil från Wenern, hvarförutan inom Landet anmärkes följande berg, såsom mer och mindre betydande, nemligen Billingen, som ut?0r eu sammanhängande Ås af skiljaktig höjd från Södra delen af Wadsjö. Härad genom Kåkinds, Walle och Gudhems Härader, lill nära Wartofta j. ‘bads gräns, Kongslena berg och åsar, Hvarfs och Gisseberg^ i Wartola Härad samt Högstena berg i Gudhems Härad, hvilka alla genom beläsenheten. anvisa ett sammanhang med Billingen, men äro så val derifrån, *°ui sinsemellan skiljde genom mellanliggande lägre sträckor; Borgunda pGlS i Gudhems Härad, Mösseberg i Gudhems och Wilske Härader, Oileeig i Wartofta Härad och Kinnekulle i Kinne och Kinnefjerdings Hära - der. Räckning vedan är uppgifven, — Kinnekulle, sorn upptager Öster-Plana, s e< el'~ ocb Wester-PJana, samt Huseby och en del af Klefva Socknar , ant Mösseberg, sorn innehåller 3,481 Tunneland, men de Öfrige äro Sivar jP* s*§ fuga vidsträckte. De betydligaste Strömdragen inom Länet äro li - st ■■■■ i Pe betydligaste af desse bergshöjder äro utom Billingen, hvars kläckning vedan är uppgifven, för kö)1’ SOU1 l,L8ä1' Hån sjöa Stråken i Wartofta Härad vid gränsen mot .lou - nds och Wadsbo Härad till ■Körn _ O j V/ i i uti unön *- ’ ’ Ma',n^S samt ^per genom Wartofta, Kakin Kör leSl l<^’ der dea faller ut i Wenern, Lidan, som från Elfsborgs
Jag har begärt ordet i anledning af Hr Lagerheims framställning att 16 §:n Reg.Fm icke vore hit lämplig, utan att Konung och Ständer skulle vara oförhindrade att meddela sådana lagbestämmelser, som de ifrågavarande. Det skulle då vara Konung och Ständer tillåtet att i civil lagstiftningsväg ändra eller upphäfva hvad grundlagen föreskrifver, eller att, ehuru 16 §:n Reg.F:n stadgar, att Konungen icke må någons fred i dess hus störa eller störa låta, tillstädja vissa tjenstemän alt intränga i den enskilde medborgarens boning och anställa undersökning efter olofligt gods. — I afseende åter på Hr Prytz’ yttrande ang:de den undersökningsrätt lagen tillåter efter tjufgods, anhåller jag att få bevisa, att den slutföljd han dragit af detta förhållande alldeles icke bör dragas. Rubriken å det af honom åberopade 02 cap. Missg.b:n lyder nemi.: ’’Huru man skall sitt återtaga, eller annan lagliga till tjufsak binda, och derom ransaka låta; och om man utan skjäl annan något gods frånkänna vill”; och 2 §:n är af följande innehåll: ”.Nu häfver man wålin å, eller någon kunskap, hvart tjuf, eller tjufnad, är kommen; begjäre tå lof af häradsfogde, eller länsman å landet, eller af borgmästare och råd i staden, att ther ransaka, och säge hvad han häfver mist, och hurudant, så ock sina skjäl thertill: såsom, att then misstänkte förr stulit; eller att sådana tjufsaker hos honom sedda äro; eller att han them försålt; eller att han håller sig undan, och synes taga sak å bak; eller varit i sällskap med andra, som tjufnad en med skjäl tillvitas kan; i thessa och flera sådana fall, må ransakan honom ej nekas; ulan färe han tit med tvänne nämndemän, eller tvänne edsvorna stadstjenare, eller ock andra goda män, och förkunne ther byamän, eller husbondan, att tile tit sände äro.
Utskotten ej skulle på anförde skäl pröfva rättvist i hnTvudsaken frånträda deras förra Betänkanden, att Länens innevånare å de orter hvarest afgiften icke i och för den Veneriska smittan behöfves, må ega frihet att använda densamma till hämmande af andre smittosamma sjukdomar, genom anläggande af Gurhus i de från Läns-Lazaretterne mera aflägse Socknar, hvilket x synnerhet är fallet i den ort för hvilken den värde Ledamoten förer talan, der afståndet från Läne-Residenset och den der boende Provincial-Läkaren, å vissa orter föranleder en nästan total hrist på Läkarevård: 6:0 Petter Andersson från Hall ands Län som delat deras öfvertygelse, hvilka trott afgiften kunna upphöra till nästa Riksdag, understödd i denna mening af åtskilliga hland Ståndets medlemmar, samt deribland så val af S ta ts-U t skottets Be tänka nd en. 849 7:0 Johannes Myrin från Elfsborgs Län, som omförmält, att afgiften derstädes icke kommit innevånarne i någor måtto till någon nång, hvilket likväl sällan handt, en dräng eller piga af smittan besvärade, har betalning mäst på sammil sätt sorn förr erläggas för deras intagande å Curhuset; som ock 8:0 af Anders Sandsten, hvilken trott meningen med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet vara, att låta saken bero på Riksens HÖgloflige Ständers frivilliga önskan, hvadan äfven
Största delen af de utaf Rikets Ständers Revisorer uppgifne förskotter har ock vid 1828 års slut varit såsom sådane qvarstående, just af de orsaker, som här sednast blifvit i underdånighet anmälde; och ( 22 ) får Förvaltningen serskildt fästa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att betydligaste delen af de för Eke virkes upphandling utgifne 107,787 R:dr 2 sk. 8 r:st. Banco icke kunnat afföras, af den anledning, att den dertill påräknade medels-tillgång genom återgången af köpet om några Örlogsfartyg försvann, och nya anslag måste afvaktas, samt att medel till liqviderande af handlanden Schmidts liamplsfverans, som år 1828 borde fullgöras och betalas med balancerande 20,913 R:dr 4 sk11 r:st. först å 1829 års Stat skulle anvisas; och utreda i öfrigt de upplysningar, som å förskotts-förteckningarne meddelas, de orsaker, som. hindrat hvarje der upptagen summas formella afföring. Af berörde anteckningar kunna således både Ivammar-Rätten och Rikets Ständers Revisorer inhämta alla nödiga upplysningar örn förskottens beskaffenhet och orsaker, fastän sjelfva qvittencerne, såsom ämnade att utbytas emot qvittencer å formella anordningar, icke kunna biläggas: anseende Förvaltningen, för sin del icke eller, att genom berörde åtgärd Rikets Ständers Revisorer äro beröfvade möjligheten, att vid räkenskapernes granskning iakttaga föreskriften i Instructionens åberopade 17 §. enär de förskottsvis utgifne Summorne icke böra betraktas såsom utbetaldte, i den mening detta ord i berörde §. förekommer, nemligen såsom ifrån räkenskaper och vidare redovisning helt och hållet afförde, utan desammma tvärtom qvarstå till Verkets redovisning, samt således, enär deras formella afföring derifrån varder verkställd, Rikets Ständers Revisorer komma i tillfälle att tillse, det de äro fullständigt verificerade.
Endast när hon berättade om sina pinotimmar hos modisten var hon ledsen, men det behöfdes bara en fråga eller ett ord för att bringa henne in på andra tankar igen, och då skrattade hon på nytt så ögonen glittrade och tänderna lyste. Hon hade ett sådant lustigt litet skratt, en liten melodisk drill, som kunde vara längre eller kortare, men aldrig blef högljudd. Det var endast den intensivare glansen i hennes små svarta ögon och djupleken af groparna i hennes kinder som antydde graden af munterhet. En gång frågade vi om hon inte ville stiga in, men då blef hon allvarsam och förklarade att det vore högst opassande. Hon kunde nog stå en halftimme ute på gatan, om så skulle vara, och prata med oss medan hon knaprade konfekt som ett möss knaprar socker, men komma in till två caballeros det kunde aldrig komma i fråga. Och dervid förde hon sitt högra pekfinger af och an framför munnen under en kokett liten skakning på hufvudet, en gest som betyder ett oåterkalleligt nej. Don Luis tyckte lika mycket om att prata med henne som jag, men han påstod i alla fall att hon var i grund och botten förderfvad och trots sina sexton år en utstuderad kokett. Det var nu hans theori att depravationen hos söderns folk är medfödd och lika naturlig som begäret efter mat och dryck. Hela den uppfostran kvinnorna få, förklarade han, bestod i undervisning om huru man skall fånga en man, och den konsten känna de i grund redan innan de fullständigt hunnit trampa ut barnskorna. Någon känsla af moraliskt ansvar hafva de platt inte, sade han, och veta icke hvad verklig tillgifvenhet vill säga. Så länge de få allt hvad de åstunda, kunna de vara trogna nog, men om något bättre erbjuder sig tveka de inte en minut att gripa derefter. Jag tyckte nu att ett par af de drag, han ansåg specifika för tropikernas kvinnor, med samma skäl kunde sägas utmärka könet i allmänhet, men var i öfrigt af olika åsigt angående sjelfva grundlaget i deras natur.
Samma ledamot förmälte sig icke kunna fatta mitt yttrande, att Staten uppbär dubbel bevillning af de fonder, hvarur pensionerna utgå. Detta torde dock vara enligt med sanna förhållandet. Fonderna måste nemligen, för att fruktbargöras, utlånas, och då får låntagaren erlägga bevillning för de lånade medlen. Derefter får pensionstagarne, som erhålla räntorna af dessa medel, betala bevillning för dem. Jag fortfar i mitt yrkande om återremiss. 248 Dea 10 Mars e. m. Frih. af Ugglas: Jag erkänner gerna, att innehafvarne af små pensioner kunna hafva rätt att bli befriade från bevillning, men detta är redan i Bev.-stadgan medgifvet genom föreskrifterna, att bevillning icke eger rum, då den skattskyldiges inkomster ej understiga 400 rdr, och att , då inkomsterna ej öfverskrida 1,800 rdr, 300 rdr skola vara fria från bevillning. Deremot hemställer jag, om det kan vara rättvist att de, som åtnjuta pensioner till större belopp, skola vara befriade; jag tror ej att någon vill påstå, att en person, som innehar en pension af 8,000 rdr eller 15,000 rdr (hvilket f. n är fallet med en person), skall blifva befriad från bevillning. Principen kan således icke konseqvent genomföras, utan man måste uppdraga ett streck, och detta har Bev.-Utsk:t redan gjort genom föreskriften i 8:de §:n om de 400 rdr:na. För öfrigt får jag ännu en gång varna R. o. Ad. för att i frågor, som denna, beträda undantagens väg, hvilken kan leda till ganska svåra följder. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utskds hemställan. Hr Linroth: Behofvet af den förändring, jag tagit mig friheten föreslå, har egentligen först visat sig efter sista riksdag, emedan kommunal-lagarna först sedan dess (rädt i verket. Frih. af Schmidt har visserligen hänvisat mig att i stället söka få dessa lagar ändrade, men jag vågar tro, att det lättaste sättet att vinna målet, vore att ändra Bev.-stadgan, och bifalla hvad jag föreslagit.
Då Rikets Ständer, vid pröfning af hufvudgrunderne för Bankens förvaltning och rörelse, funnit godt besluta, att Bankens vinst för år 1833 och de följande åren bör oafkortadt förblifva under dess Styrelses disposition intill nästa Riksdag, såsom utgörande den säkraste grundval för förtroendet till Bankens inre kraft och förmåga, att, utan störande af landets näringsförhållanden kunna upprätthålla stadga i myntvärdet; hafva Rikets Ständer, såsom följd deraf, äfven ansett sig böra förklara, att den Bergscollegium, Svenska Academien, Vetenskaps-Academien, Vitterhets-Academien, Landtbruks-Academien, Fiia Konsternas Academie, Musicaliska Academien, Sundhets-Collegium, Patriotiska Sällskapet och Sällskapet Pro Patria, genom Rikets Ständers underdåniga skrifvelse d. i5 Mars i83o tillagda rättighet, att af Bankens räntevinst undfå ersättning för den förlust ifrågavarande Collegier, Academier och Allmänna Inrättningar, hvar för sig, till visst belopp fått vidkännas genom det stadgade förändrade vexlingspriset af 128 sk. vid utbekommande af silfverrnynt från Banken, kominer att med detta års slut upphöra. Och anhålla Rikets Ständer i underdå - Expcditions-ZJtskotlets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 1S1. nighet, del E. K. M. i Nåder täcktes låta ofvannämnda Collegier, Academier och Allmänna Inrättningar härom underrätta. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3o Uppläst och gcidkändt hos Ridd. och Adeln den 3o Oct. (83a. Preste-Slåndet den 3o Borgaie-Slåndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om af skaffande af det i Lagen stadgade dödsstraff af rådbråkning. ('Lag-Utsk. N:o 13 r.) S. A. K. Hos Rikets
Det är hr GustaJ Piehls nya bryggeri, uppfördt sedan i fjol våras på höjden af den gamla » Posttnästarebacken » å Söder, numera n:r 66 Götgatan. Enligt kompetente bedömares utsago bär hela bryggeriet, från de präktiga, svala källarne allt intill de rymliga och luftiga vindarne, vittne om den grundliga sakkunskap och den förutseende omsorg, som här samarbetat för att åstadkomma ett godt resultat. Vid sådant förhållande kan det nästan vara öfverflödigt framhålla att af allt hvad man kunnat vänta finna i ett nutida förstklassigt bryggeri intet här saknas. Sålunda finnas här apparater såväl för jästens renodling som för ölets pasteurisering och dess filtrering, om sådan skulle visa Sig af nöden m. m. Kvinnlig välgörenhet, i det vid Umeå hä- radsrätt den 8 dennes för bevakning inlämnade testamentet har aflidna fröken Wilhelmina Fahlstedt bestämt, utom en mängd gåfvor och donationer till enskilda, följande allmänna sådana: Gården Elfstorp i Ytterhiske gifves till bostad åt värnlösa, väl kända bättre fruntimmer, som icke åtnjuta fattigunderstöd, men äro i behof af bostad. Till inköp af erforderlig tomt till samma gård samt husens framtida underhåll afsättes en summa af 10,000 kronor. 5,000 kronor till Eugeniahemmet. 15,000 kronor till under bildning varande barnsjukhuset i Stockholm, 5,000 till Fredrika Bremerförbundet. 10,000 kronor till Upsala universitet, och årliga räntan däraf skall utdelas till * stipendier åt fyra studerande ynglingar af Norrlands nation. 5,000 kronor till lappska missionen. Jenny Lind i Westminster Abbey. Det 1,000 kronor till förstärkande af fonderna för hemlösa barns underhåll i Stockholm. Sedan de i; har beslutats, att ett monument skall upprättas åt Jenny Lind i Englands berömda Pantheon, testamentet bestämda gåfvorna utgått, skall öfverWestminster Abbey, och en komité har tillsats i skottet användas till välgörande ändamål, därom ändamål att verka för saken. boutredningsmannen äger närmare bestämma. * * Ett kärt minne efterlämnade fru de Gervais, Skördad i fjärran land.
Hof och de deruti uppförde personers öfverllvttning pä Riks-Staten , hafva Riksens Ständer tagit i betiagtande de allmänna grunder, sorn af Rfksens Ständer vid 1809 ochi8torf årens Siatsregleringar likmätigt deras Skrifvelse# den 16 October sistnämnda ar, blifvit lagde till Köners och Pensioners åtnjutande på Allmänna Indragnings-Sta<en samt sedermera följde, äfven då Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen» Sophia Magbaienas Hof-Stat indrogs och. upp-i fördes på nyssberörde Allmänna Stat; Och, enär Eder Kongl, Maj-t nu lärer vara betänkt pa en sådan förändring med Kongl. Hof-Staten , hvari-' genom de till indragning nu uppförde personer skulle komma alt sakna aflöning vid Kongl. Hofvet , samt Eder Kongl. Maj:t derföre i Nåder ä-' skat, att de på Rikets Stat öfvertagas , hvarigenom de således skulle såsom tjenstfria förbyta deras egenskap från Löntagare å Kongl. Hof-Staten till Pensionairer vid Stats-Verket, hafva Riksens Ständer ansett detn 1 detta sednare afseende underkastade tillämpningen af de gifne Stadganden om Löners eller Pensioners åtnjutande på Allmänna Indragnings-Staten. I följd häraf och sedan de vid denna reglering förekommande särskilda omständigheter blif - Underdåniga Skrifveiser'. 347 vit öfvervägade , liafva Riksens Ständer velat för den samma fastställa följande hufvudgrunder : De personer, som finnas ifrågaställde till inå dragning, böra i och för deras olika egenskap eller vilkor m. m., olika betragtas; Och, beträffande E mbets;- och Tjenstemän samt Hof-Fruntimret, hvilka ingått i tjenst vid Kongl, Hofvet mpd hopp att deruti framgent bibehållas samt alisa icke kunna blottställas att sakna den utkomst, de på detta ställe väntat och derför icke i Rikets tjenst eller annorlunda sig beredt, finna Riksens Ständer dem berättigade att undfå Pension svarande emot deras å Hof-Staten innehafde
Då jag anmälde mig, hade jag för afsigt att begära, alt klubban måtte afbryta det tal, hvarmed Hr Crusenstolpe hotat att inkasta i R. o. Ad:s öfverläggning ett ämne, som man åtminstone kunde säga vara främmande för den närvar, och alltid borde vara främmande för R. o. Ad:s öfverläggningar och för alla öfverläggningar, som skola föras med lugn. Huru kan man fatta beslut med lugn, om ej öfverläggniogarna förås med lugn? Kan man ej med värdighet framföra, hvad man vill säga, så är man icke vuxen att bekläda det kall, som man är så färdig att tillerkänna sig, nemi. riksdagsmannens, eller att vara ett helt folks ombud. Men då Hr Gr. o. Landtm, sjelfmant med klubban afbrutit talaren, har jag nu icke annat att tillägga, än blott det, att jag har äran vara ledamot af flera samfund utom detta, och att jag funnit, då sådana uppträden der möjligen kunnat inträffa som det närvarande, icke blott med Hr Crusenstolpe,* utan äfven med Frih. Klingspor, att ordföranden med klubbslag afbrutit ali fortsättning, hvarvid hela saken slädnät. Det tror jag vara rätta sättet i dylika fall. Hr Crusenstolpe: Som jag af Landtnäs' klubbslag 2(3o Den 2; April f. m. {inner, att jag måste inskränka min tableau inom några få facta lindor riksdagens lopp, kan jag ej annat förmäla, än om dem. Hvad angår en fråga, som lärer vara R. o. Ad. någorlunda bekant, nemi. den om 5 cap. 1 § om R. o. Ad. önskar veta, huru dermed tillgått, är förhållandet sådant, att den företogs, under det BondeStts liesta ledamöter voro bortresta. Då nu Gr. Posse till Hr Gr. o. Landtm, anmälde sig ött tala, yttrade Hr Crusenstolpe: Jag vet icke, om jag har ordet, sedan Gr. Posse begärt att få tala. Då Hr Crusenstolpe här stadnade, uppropade II. Ex, Hr Gr. o. Landtm. Gr. Posse, hvilken yttrade:
Hvarje varelseform, som är fulländadt concret, är alltså på egendomligt vis quantum af något quale, eller bestämdt genom plus och minus i dettas art. Vi kalla hvarje sådan varelse Individuum; emedan den är lika mycket oskiljelig i sitt väsende, som urskiljelig i sin skepnad. Själ åter kalla vi centralkraften af hvarje individuell varelses förnimnings-förmåga. Men det, som utgör vår själs väsende och förnuftighet, är det gudomliga i känslan; icke det menskliga i fantasien. Känslan är det Gudomligas omedelbara meddelnings-organ; och kan så till vida sägas vara Gud i oss, som hon är den innersta yttringen af hans all-uppenbarelse. Derför syftar hon evärdligt, med den både intensivaste och expansivaste verksamhet, till Harmoni: med sig, och med det Hela; som sjelft är, ifrån sitt minsta till sitt största, harmoniskt. Det är denna samma syftning, som hos Gud förorsakar den oändliga rörelse af skapande handling, hvarigenom, i successiva momenter, alla själar uppkomma såsom framblixtrande individuella phenomener deraf, för att (hvar i sin ordning) tillvara, samvara och åter försvinna; det sista medelst en act, som sjelf är ett villkor för allt-lifvets – eller all-harmoniens – bestånd och fortsättning. Gud vore icke det verkliga ur-väsendet, om han icke vore det verkande, – således det alltid och allt verkande; kort sagdt: evigt lefvande och lifvande Allmakt. Derför kunna vi (förnuftigtvis) lika litet tänka en Gud utan Verld, som en Verld utan Gud. Vore det sednare en verkan utan något som verkar, ett lif utan något som lifvar, en lefvande följd utan lifgifvande orsak: så vore det förra åter ett verkande utan verkan, ett lif utan liflighet, en förmåga hvaraf ingenting sker eller följer, en blott skugga af väsende (om ens en sådan skugga då kunde vara möjlig).
För att få värmen, som utvecklas genom ångan, längre kvarstående o c h således mera verksam, omges den badande i alla dessa badformer af någon dålig värmeledare, såsom h ö, fläderblommor, skafgräs o. s. v. F ö r detaljerna hänvisa vi till K n c i p p s » M i n vattenkur » eller till d:r Bergs snart utkommande arbete » Vattenläkaren ». Fotångbadet verkar som ett varmt fotbad, underlifsångbadet som ett varmt sittbad. Hufvudångbadet hvilar också på samma princip o c h lär vara ganska verksamt vid förkylning af hufvudet, yttrande sig med snufva, lomhördhet o. s. v. Att, som den ärevördige patern föreslår, begagna denna badform efter slaganfall tro vi för vår del vara bäst att afstå ifrån. Risken är för stor o c h vinsten m e d behandlingen icke motsvarande denna. Efter denna lilla afväg från de mera härdande badformerna återvända vi till d e m. O m dessa bad, som vi ofvan skildrat, äro den stora allfarväg, som säkert o c h kraftigt för till härdningens stora mål, så ges det sida om denna en hel mängd små bivägar, som leda till samma syfte, visserligen med större .besvär och tidspillan. D e enklaste af dessa känna vi under namn af aftvättning, öfversköljning, afrifning eller lakanbad. E t t hafva alla dessa former för det kalla vattnets begagnande gemensamt, att, på samma gång som de härda, verka de äfven kraftigt stärkande o c h uppkryande. E t t närmare beskrifvande af det sätt, hvarpå dessa skola begagnas, torde väl ej vara af nöden, ty vi våga antaga, att de äro väl kända af den stora allmänheten. V i skola endast påpeka några allmännare föreskrifter vid deras begagnande, betona några försiktighetsmått, som böra brukas, o c h nägra ganska vanliga felaktigheter, som böra undvikas eller kringgås. Aftvättningen är den mildaste o c h naturligaste af dessa badformer; dess nyttiga verkningar bero d o c k på det mer eller mindre förnuftiga sätt, hvarpå den tillämpas. V i få ej här ingå uti några detaljer, endast antydningar o c h anvisningar, mera hållna i rubrikstil.
Oss i okunnighet om sin öfvertygelse j ämnet; hvilken alltså möjeligen kan vara stridande med den plan sorn antages, ett förhållande efter min tanka helt inconstitutionelt: då ett eådant förhållande hälst i Financefrågor är högst vådeligt: och sist då jag anser besluten för det allmänna af högst menlig och skadlig påföljd, så får jag, med upprigtigaste önskan, att denna min åsigt grundad på ‘öfvertygelse måtte vara misstagen, dock anmäla min rtssrvation mot det fattade beslutet. Den 15 julli e, m. 5o9 Bilaga till PleniProtocollet för den i5 Julii, eftermiddagen. N:o i. I Friherre af Nordin, Carl Johan: Det upplästa Betänkandet Lit. B. innehåller tvenne ämnen, jag anhåller att endast öfver det senare må tillåtas mig yttra några ord. Inom Utskotten förevar fråga om rättighet att in och utvexla silfver på sätt min reservation derom inoehåller, men den rådande tanken ansåg denna åtgärd icke lämpelig, hvarföre ock densamma pag. 9 finnes afstyrkt, men då tankarne härom voro inom Utskottet mycket delade, föranledes jag, att å nyo väcka denna fråga såsom efter min tanke, det enda nu mera möjliga medel att försäkra penningeägarne för ytterligare förluster; äfvensom lemnande ett tillfälle för den gäldskyldige, att utan risque försäkra sig för förlust, i händelse han at Fordringsägaren tvingas att förskrifva sin skuld i Silfver efter dagens varande Cours. Jag har hört framvällas emot cUnna inoch utvexling *:ne vigtiga inkast, som jag tor* 5io Den 15 Julii e. m. de få något närmare granska. Man har trott genom en sådan tillåtelse många nu placerade Capitaler skola blifva uppsagde för att i Banken insättas. Det må tillåtas mig nämna, att denna fruktan icke bör skjäligen kunna äga rum, ty om denna rättighet af för många eller med för stora Capitaier på en gång begagnas måste ovilkorligen Coursen uppstegras och hvar och en sorn under ett sådant förhållande sig deraf begagnar, derpå förlora.