Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i') November f. m. och nyttig viri LåneContoiren i Götheborg och Malmö: möjlig derföre, att på båda ställena en dag i veckan finnes fri, hvilken kan bestämmas till denna lånerörelses bedrifvande, hvarigenom betjeningen äger både tid och fördel att sysslosätta sig med dessa lån. Jag tror saken äfven kunna ställas så, alt icke någon serskilt tjensteman, utan blott en guldsmed, behöfver antagas till värderingsman. Då myntprägeln ej bestämmer belåningen, är det icke annat, än arbetadt och controlleradt silfver, sorn kommer att belånas; hvaraf följer, alt värderingen ej bör blifva särdeles svår; men det erfordras dock åtskilliga locala anstalter, såsom anskaffandet af större hvalf till för* varingsslällen, med mera, hvilket gör det omöjligt att nu genast införa denna belåning vid Lånecontoiren. Jag underställer derföre, om vi icke för närvarande böra inskränka oss till det beslut, att det må bero på BankoStyrelsen, alt efter LåneDirectionernes hörande förordna, när utlåning på guld och silfver vid LåneContoiren kan börjas, samt att BankoStyrelsen må tillåtas föreskrifva de vilkor, hvilka, i afseende på särskilda localförhållanden , kunna vara nödige, och hvilka böra gälla intill nästa Biksdag, då Ständerne sjelfve derom vidare kunna förordna. Häruppå anhåller jag om proposition. Herr Munck af Rosenschöld; Jag för - Den 25 November f. m. enar mig med Herr Hjerta, och frångår mitt förslag till proposition. Grefve von Rosen , Axel: Äfven jag förenar mig med Herr Hjerta, och tror, att denna belåning skall blifva ganska förmånlig i Götheborg, särdeles sedan det ar utrönt, att en dag i veckan kan dertill disponeras. Herr von 'Hartmansdorff'. Om man skall företaga nya Lånelnrättningar, bör det väl vara för behofvets och icke för nöjets skull.
Föreståndaren för bergsskolan har i sitt afgifna yttrande, jemte det åtskilliga utaf honom förut anförda skäl för skolans förening med Teknologiska Institutet blifvit fullständigare utvecklade, hufvudsakligen anfört, att, enär det icke borde blifva svårare för bergsskolan att från Stockholm nalkas jernverk, der den praktiska undervisningen kunde försiggå, än från Fahlun, han ansåge fördela i ne af skolans flyttning till Stockholm och förening med nämnda Institut, framför dem af skolans qvarblifvande i Fahlun, vara sä öfvervägande, att skolans flyttning till hufvudstaden borde önskas, äfven om icke någon för den praktiska undervisningen lämplig bruksegendom skulle komma att inköpas samt att skolan, med det af Bruks-societeten för denna undervisning utlofvade anslag af Femton Tusen Riksdaler ärligen, borde vida bättre, än nu vöre möjligt, kunna uppfylla sin bestämmelse; men att, beträffande Brukssocietefens förbehåll, att den praktiska, undervisningen med dertill hörande öfningar skulle genom Jernkontorets tjenstemän handhalvas, Föreståndaren ansåge att. derest bergsskolan fortfarande skulle vara en praktisk läroanstalt, berörda undervisning icke borde meddelas af andra, än skolans egna lärare, hvilka, utan att. ega detta tillfälle till praktiskt deltagande i bergshandteringen. dervid de sjelfve finge förklara hvad de under sina föreläsningar med eleverna genomgått, säkerligen skulle, till mehn både för undervisningen och bergsskolan, blifva mycket opraktiske.
Denna åtgärd kunde vara lämplig och gagnande endast under den förutsättning, att den blifvande lärarens vetenskapliga studier i allmänhet vore så ändamålsenligt ordnade, att man kunde vara förvissad, det han ej saknade en säker och grundlig insigt åtminstone uti de ämnen deri han framdeles kommer att meddela undervisning; — men, enligt hvad Utskottet redan ådagalagt, eger detta förhållande för närvarande desto mindre rum, som den filosofiska graden medför full behörighet till anställning såsom lärare, äfven om den graduerade erhållit mindre goda vitsord uti alla skolornas undervisnings-ämnen: — och det torde lätt inses att åhörandet af föreläsningar i den allmänna pedagogiken skulle blifva föga gagnande för dem. som tilläfventyrs sakna de spccicla insigter, hvaraf de i första rummet hafva behof, enär tydligen kännedomen om hagarne för undervisningens meddelande ej kan blifva annat än en död och ofruktbar kunskap, förrän man klart fattat och genomträngt den vetenskaps grunder, som skall utgöra undervisningens föremål. I öfrigt är den allmänna pedagogiken, för den som inhemtat grunderna af psykologien, en så enkel och lättfattlig vetenskap, att en blifvande lärare ej dertill behöfver egna synnerlig tid eller möda. Den speciela pedagogiken, eller framställningen om lagarne lör undervisningens meddelande uti de särskilda läroämnena, utgör deremot härvid hufvudsaken; men Kommitterade hafva i detta hänseende, af skäl som Utskottet för sin del finner giltiga, ansett lämpligast, att detta studium sättes i sammanhang med de praktiska öfningarne under det profår, som är afsedt för att den begynnande läraren skall vid elementar-läroverket under de ordinarie lärarncs ledning deltaga i undervisningen och deruti efter hand vinna erforderlig skicklighet. Af hvad Kommitterade härom anfört, har Utskottet till vidare upplysning i ämnet ansett sig böra meddela följande: ”Härmed tro sig Kommitterade äfven hafva hufvudsakligen besvarat den erinran, som i en del af de inkomna utlåtandena blifvit framställd derom, att den blifvande läraren borde vid universitetet genomgå en särskild kurs i pedagogikens theori och historia, samt examineras af en för denna vetenskap särskildt förordnad professor.
Företog H. R. o. Ad. val af de Ledamöter, hvilka å R. o. AJ:s vägnar böra deltaga i den Nämnd, som, enl. 103 § Reg.-F:n och 64 § Riksd.-Ordn. eger att döma. huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente, att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra från utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas, och befunnos följande, genom de flesta rösterna hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: Piper, Fritz, med 91 röster Hård, Fullm. Gr. Sparre, E., med 88 röster. Beckfriis, Corfitz, med 103 röster. Leyonhufvud, Axel Gabriel, med 91 röster, von Höpken, Nils Albrecht, med 91 röster. Palmstjerna Carl Otto, med 109 röster, von Kaulbars, Fullm. Hr von Troil, Samuel Gustaf, med 90 röster, von Vegesach, Achilles, med 89 röster. Hochschild, Fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredric, med 91 röster. Aminoff, Johan Fredric med 89 röster, von Schantz, Malcolm Gust., med 91 röster. Cederstråle, Fullm. Frih. Posse, Johan åugust, med 91 röster. Suppleanter: von Roxendorff, Fullm. Hr Carleson, Edvard, med 88 röster. De Geer till Leufsta, Fullra. Frih. De Geer till Finspong, Louis Gerhard, med 88 röster. N:o 1386 B. Hr Adlercreutz, Axel, med 88 röster. — 142 Gr. von Saltza, Fullm. Hr Sandels, Fabian, med 88 röster. Sedan genom serskilda lottningar blifvit bestämdt, dels hvilken af dem som erhållit 88 röster borde blifva Ordinarie Ledamot, dels uti hvilken ordning de öfriga, som erhållit nämnde antal röster borde såsom Suppleanter ingå.
Carlsson i Kronvall Och Nils Andersson i Tommarp, hvilka han icke kunnat anträffa, men att han ansåg den omständighet, att deras underskrifter fattades, icke inverka på saken, enär icke heller någon af dem, Ola Månsson veterligen, emot honom tillkännagifva något missnöje, hvarförutan Ola Månsson yttrade, alt större delen af douplette liqvidationerne, som åtföljt de lån han utqvitterat eller blifvit honom tillsände och å hvilka liqvidationer han tagit låntagarnes qvitto vid öfverlemnande till dem af deras lån, under hans frånvaro hemifrån blifvit förstörde, men att han dock ännu hade qvar trenne sådane, med hvilka douplette liqvidationer. dem Ola Månsson nu till Kongl. Hof-Rätten aflemnade, han ville styrka, att Hans Olsson och Jöns Persson i Onslunda samt Anders Isaksson i Glimminge erhållit sina lån till fulla de belopp, som Ola Månsson i Låne-Kontoret för dem uppburit. Advokat-Fiskaien Billbergh anhöll, det Ola Månsson måtte afgifva bestämdt förklarande, huruvida han, i afseende å alla lån om hvilka i målet är fråga, med låntagarne 32 uppgjort särskilde liqvider af samma beskaffenhet som de nu företedde, här ofvan omförmälde, med Ola Månssons egen hand ifyllde, men i öfrigt tryckte liqviderne Härpå svarade Ola Månsson, att för de flesta lånen blifvit uppgjorde sådana liqvider, af orsak att länen merendels delats emellan låntagarne och löflesmännen, då. i och för lättnad härvid, innan delningen verkställts, afsatts en, stundom blott en half procent af låue-beloppet till de kostnader låntagarne måst vidkännas i och för lånens erhållande, såsom för resor, ersättning för skrifning af förbindelserna, anskaffande af vederhäftighetsoch gravationsbevis, arfvode åt Kommissionären i Malmö m m, hvilka alla kostnader, deraf en del blifvit bestridde före det lånen erhöllos och en del borde derefter godlgöras, skulle mellan delegarne i lånen fördelas i förhållande till hvarderas andel deri, och att detta procent-afdrag i de fall, der liqvidalionerna blifvit handskrifna, hvilket i början eller i fråga om de först beviljade lånen egt rum, upptagits under rubrik »omkostnader», men deremot sedermera, efter det Ola Månsson anskaffat tryckta blanketter, införts vid den i dem befintliga rubriken »provision»; och försäkrade Ola Månsson, att han icke af de lånsökande begärt eller tagit någon provision eller något arfvode eller af lånehandiingarnas lemnande till Kommissionären haft någon vinning.
helt och h U l l ~ t bcfrind; hvarfore Obs. alltid denna Injer ouiii9iunda tucdcl hos enhvar registrerade etikett som till det basta rekotnmsnderor. garanti för varans &amp; tMotala $ Sykyrke d. ?J aug. het. ISSG. Aam~t Azéu. Handlande. COLLQDIN. tals TusenSäljes hos Parfymoch Bokhitndlore i flaskor Q 60 ö# * e och I ii ' rona. Ö r kapitalister, sarskildt fruntimmer, liar det länge varit ett önskningsrnk1 a t t kunna öfverlainna vården af sina, vardepapper och skötseln af sina affärer åt någon person eller institution, som med absoliit säkerhet förenade pi~iiktligliet och noggimnliet i utförandet af det anfijrtrodch uppdraget äfveiisoin prisbillighet. E n slclan inst.it~ition är F Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (Lilla N g g a t a m 29, expeditionstid 10-41, soni under garanti af Stockliolins Enskilda Bank åtager sig vård och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. Exeiiipel 1: Om en person lias Notariatafdelningen deponerar obligationer, inkasserar. Notariatafdelniiigen vid förfallotiderna kiipon: ger och tillhaiidahåller deponenten infl~itna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottningar af obligationer och underrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, sailit l#miiar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Om inteckningar deponeras Iios Notariatafdelniiigen iiiiderrättar Notariatafdelningen gäldenareii därom a t t räntorna k inteclciiiiigarna skola till afdelningen inbetalas, hvarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att iiiteckningarne blif va i vederbörlig tid förnyade.
Ovar. W O ■-1 Ungboskap. *1 Svin. ^ Getter. as ST Cl c-t* as: >"5 QCD T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r T:r k:r| T:r k:r St. St. St. St. St. St. St. Enligt Bevillnings-förordningen. Efter l:a Art. Efter 2:a och 3:e Art. För Löner. I alla öfriga afseenden. Summa. R:dr sk. JordeboksKronotionde. Afrad. Mantalspenningar. Gerningsören. Folkskolemedel. Tionde och Räntor af Bruk 0. Bergverk samt af andra verk. Summa. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. Rrdr sk. R:dr sk. — 3 24 _____ —■ Pastorers. Kapellatlers. Kyrkobetjenings. Summa. R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. rst R:dr sk. Fattigför sörjning. Ilcrältehe öfver örebro län för åren 1842-1847. E. J. BERGENSCHÖLD. G. Hökerberg. C. E. Zetterstedt. 1 93 k o ii o m 1 $ U oell Tabell flir Städerna inom Örebro Län för år 1§49. Örebro. Hus och Tomter Jord Fabriker Biljarder. Privat-Bank Embetsoch Tjenstemän . Handlande och Handtverkare Diverse personer utan näring Gästgifverier, Värdshus och Krogar Stadens allmänna Kassa , Askersund. Hus och Tomter Jord Qvarnar Embetsoch Tjenstemän . Handlande och Handtverkare Diverse personer utan näring Gästgifveri och Krogar Stadens allmänna Kassa IV o r a. Hus och Tomter Jord ...
— Med anledning häraf har, på sätt Rikets Ständers Revisorers tryckta Berättelser af år 1837 (pag. 43) och i83g (pag. 5a) omförmäla, reparation af Banco-husen blifvit femetagen, och är nu i det närmaste fulländad. Efter förre Tryckeri-föreståndaren Directeuren H. A. Nordströms död, hafva Banco-Fullmägtige, den 6 April 1837, beslutat föreningen af Bankens a:ne serskildte tryckerier uti en local, under Stereotyperings-Föreståndaren C. A. Brolings öfverinseende, och derjemte med Broling träffat öfverenskommelse om tryckning af Småsedlar och Attester på Stereotyp-plåtar, emot pris af 1 R:dr per ris om jemnt 5oo ark. I följd af desse åtgärder, hafva icke allenast de fördelar vunnits, att blott en, närmast Sedel-Contoret belägen, tryckerilocal behöfver underhållas, och att stilgjutare-befattningen, vid inneliafvarens afgång, kan indragas, utan äfven besparing i utgifter Banken tillskyndats, dels genom beräkning af 5oo ark på hvarje tryckt ris, i stället att förut sådant ris beräknades till endast 480 ark, dels derigenom, att tryckningen af attester och invisningar endast godtgöres med 1 R:dr per ris, då densamma deremot förut betalats med 2 å 3 R:dr för hvarje ris. Rikets Ständers senast församlade Herrar Revisorer hafva, på sätt tryckta Revisions-Berättelsen af år 1889 (pag. 5i) utvisar, hemställt, att Stereotyperings-Föreståndaren Broling må, för utförandet af den utaf honom förfärdigade, här ofvan uti §. D. omförmälde, NumereringsMachin, varda af Rikets Ständer tillagd en lämplig belöning.
I raden af dessa ägare står äfven konung Gustaf Erikson W a s a o c h efter h o n o m flere kungliga personer, som blifvit innehafvare af de s. k. » Gustavianska arfvegodsen ». I samma b o k omtalas ock alla förändringar, som gårdarne undergått, o c h särskildt alla förbättringar, som blifvit vidtagna å d e m. Detta arbete, det första i sitt slag, har vunnit stort erkännande af åtskilliga innehafvare af större gods samt manat till efterföljd. E n varm vän af fosterlandet o c h dess historiska minnen, utgaf fröken Tibell på 1880- talet en annan b o k kallad: » Fosterländska anteckningar ». Sitt intresse för våra historiska minnen visade hon äfven genom åtskilliga gåfvor till Nordiska museet o c h ett varmt deltagande för d:r Hazelii sträfvan för detta, hvarför o c k en präktig krans med band i de svenska färgerna nedlades af h o n o m på hennes graf. Under ett så mångsidigt o c h träget arbete blef naturligtvis ej mycken tid öfrig för sällskapslif eller förströelser i vanlig mening. H o n sökte ej heller sådana, men kunde hon hjälpa eller tjäna någon, var det hennes glädje. Sedan hon i den s. k. » R ö n n i n g e b o k e n » tämligen omständigt redogjort för sina företag på gården, tillägger hon följande: » Oaktadt jag skyndat med alla dessa arbeten för att något hinna njuta af mödans lön, har likväl åldern hunnit mig o c h försvagat håg och krafter. Sorgen öfver förlusten af min moder o c h min ende broder började redan vid tjugusju års ålder bleka mitt hår, o c h nu ha b e k y m m e r DU N 1895 och omsorger under denna långa hållet gifvit det drifvans färg. skan är icke satt här i världen overksam, utan för att, hvar o c h vara nyttig. » tid helt o c h Men männiför att vara en i sin mån, Den under sin krafts dagar så verksamma kvinnan led under sina sista lefnadsår af stor kroppslig svaghet, hvarunder hon med dotterlig kärlek vårdades af en yngre vän, som mer än trettio år stått hjälpande o c h stödjande v i d hennes sida.
»Politiemästaren tillkommer vid alla tillfällen Ofverståthållare»embete, enär erfordras, tillhandagå uti hvad till Politie-väsendets underhål»lande i dess här utstakade skick angeläget pröfvas» » § 31. »De flere Tjenstemän och Betjente, som antingen redan äro »eller framdeles varda antagne för Exekutionsverket och Politie-väsendet — »— hafva att rätta sig efter de särskilda Instruktioner, som dem redan af 64 »Öfverståthållare-embetet gifna äro eller framdeles kunna komma för dem »af detsamma utfärdas.» Hvad särskildt Fångvården beträffar, innehåller ofvanåberopade Instruktion för Överståthållaren. i § 24. »Hvad fångar och brottslige, som häktade varda, angår, så skall derom till Öfverståthållare rapporteras, då de i häkte intagas, och någon arrestant icke utan med Öfverståthållare^ vetskap och minne utsläppas hvarjemte Kongl. Kungörelsen, angående Fäng förteckning ars upprättande och insändande den 25 Oktober 1839 stadgar, i § 3 mom. 1, »Öfver häktade personer, som vid Poliskammare ställas under tilltal, böra upprättas förteckningar»; i samma § morn. 2. »Af sådana förteckningar böra i Stockholm, genom öfversåthållare-embete för Polisärenden försorg, för hvarje månad, inom slutet af den nästföljande, aflemnas ett exemplar till .TustitieKansleren och ett exemplar till Justitie-ömbudsmannen.» Dessa stadganden syntes mig tillräcktigt klart och tydligt ådagalägga Herr Öfverståthållarens förmanskap för de vid Öfverståthållare-Embetet anställde embetsoch tjenstemän, högre och lägre, samt hans skyldighet att hafva inseende öfver fullgörandet af deras tjensteåligganden.
Ankom d. 22 April 1825* Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigarne Eric Pehrssons, /rån Gefleborgs Lany och Herr J. H. Ekstrands Memorialer, angående dels ändring, dels förklaring af 12, Cap* a §. RättegängsBalken. Till Lagutskottet hafva blifvit remitterade, från Hederv. BondeStåndet, ett Memorial af RiksdagsFulImågtigen Eric Pehrsson från Gefleborgs Lån, hvaruti, under anmärkande deraf, att de uti 12 Cap. 2 §. RättegångsBaiken stadgade böter, af En Daler, vid Häradsoch KämnårsRätt, och i Lagmans, och RådstufvuRätt, Två daler för Parts uteblifvande, då han af Rätten ropas fram att kära eller svara, skola för ändamålet vara otillräcklige, enar Parter, hvilka åsyfta tidsutdrägt med Rättegångar, icke göra afseende på desse Böters obetydlighet, hemstålles, att desse Böter, hvad HäradsRätter angå, måtte till dubbelt belopp för uteblifvande, så kärande som svarande Parter, fastställas; samt från Vällofl. BorgareStåndet, ett Memorial af Herr J; H. Ekstrand, hvaruti föreslås den förklaring af 2 Mom. uti ofvan åberopade §., att Stadgandet af dubbla böter för kärande eller svarande, som ej kommer tillstädes innan Tingets slut, afven måtte blifva g ål? Lagutskottets Betankandeu, ioi lande för Part» som vid StadsRätt icke sig inställer innan Råttegångstimmans slut, hvarom tydelig och bestämd föreskrift nu saknas.
Ej häller ämna vi här offra tid o c h utädla kvinna, Portinaris sköna dotter Beatrice, rymme att följa henne steg för steg på hennes som utöfvade ett så mäktigt inflytande på jätteroute: Newyork, Southampton, London, Caskaldens odödliga verk. lais, Brindisi, Suezkanalen, Colombo, Singapore, Hvem känner icke Dantes Beatrice? Som Honkong, Yokohama, San Francisco, Newyork. ung gosse såg han henne första gången vid Vi vilja i stället s o m kortast förtälja, huru entusiasmerade landsmän helsade den modiga unga en majfest och träffade henne därefter högst kvinnan välkommen åter till amerikansk jord. ett par gånger i sitt lif. Den kyska, ideala Så snart hon landstigit i San Francisco, mötte kärlek, hon tände hos gossen, följde emellerhon ombudet för World, s o m visste, att Centraltid skalden under hela hans lif oeh blef för Pacifikbanan var ofarbar i bergstrakten till följd af en snöstorm, o c h s o m hade fullmakt att behonom en aldrig sinande källa till den poeställa extratåg öfver Södra Pacifikbanan, på det tiska inspiration, som nådde sin höjdpunkt i att intet naturhinder måtte stäfja Nellies framfart hennes eget förhärligande i hans största verk, genom amerikanska kontinenten, ett afstånd af öfver 500 svenska mil. Resan från San Francisco — Vita nuova och La commedia divina. Nellie Bly. Ett nationalminne och en Beatriceutställning. ji éiy » till Newyork tillryggalades på mindre än ö ' / dagar; tåget for tidtals 10 svenska mil i timmen, och en gång var Nellie sjelf på lokomotivet o c h styrde det i dess svindlande fart. Om ock Nellie gjorde resan för ärans skull utan arvode, så är detta intet bevis på Worldsegarens njugghet. Nej, World 2 Sex sekel äro nu gångna sedan Beatrices död, men ännu lefver hon diktens lif. Och hennes fosterland har ej ansett sig värdigare kunna fira hennes minne än genom att under hennes namn anordna en nationell expo sition af de bästa produkterna af den italienska kvinnans geni.
S. D. Kommunicerades de öfriga Riks-Stånden och remitterades till Statsutskottet Grefve Anckarsvärds, Carl Henrik, den 2 dennes på bordet lagda motion Prot.-Uldrag den 5 November 1859. 21 om föreläggande för Stats—Utskoltet att tidigare, än förut varit vanligt, utarbeta oell till Rikets Ständer öfverlemna sina förslag rörande stats-regleringen. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet Herr Lefréns, Johan Pehr, den 2 dennes på bordet lagda motion om Bankovinstens användande lill förstärkning af Bankens reela fond. S. I). Remitterades till Stats-UIskottet Friherre Silfverschjölds, Carl Otto, den 2 dennes på bordet lagda motion, angående anslag af statsmedel till befrämjande af täckdikning, jemte 2:ne i anledning deraf afgifna yttranden. S. D. Kommunicerades de öfriga Riks-Stånden och remitterades till Stats utskottet en af Grefve Adlersparre, C. A., denna dag väckt motion om pension åt framlidne Biskopen i Carlstads stift, Doktor Carl Adolf Agardhs enka; och skulle lil! Utskottet medfölja ett i anledning af denna motion afgifvet yttrande. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en af Grefve Adlersparre, Carl August, denna dag väckt motion om prygelstraflets afskaffande, jemte de deraf föranledda yttranden. S. I). Föredrogos och remitterades till Stals-Utskoltet: l:o Kongl. Maj.ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om användande af en del af de till fångars vård och underhåll anslagna medel för nödiga nybyggnader vid fästningsfängelset i Landskrona; samt 2:o Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer i anledning af vid tagna åtgärder för Arméens härvarande Utrednings-förråds skyddande mot eldsfara.
Lag kan blifva det på RepresentationsOpinionen. Jag har ej rosat de tider, då Rådet af Riksens Ständer sattes egenmägtigt af och tillj iag har blott åberopat dem , som bevis, att skicklighet och talanger funnos och beständigt nyfödas, oagtadt de ofta otacksamt och orättvist behandlades. Om den af Friherre af Wetterstedt upprepade vers är af så authentique beskaffenhet, att den innebär en obestridlig målning utaf tiden , lemnar jag derhän ; men finner tillika, att den möjligen kunnat blifva lij 1/6 Ben 23 Majs, ka användbar, der endast döden förmådde skilja Rädgifvarne från sina platser. G-efve Mörner, Adolph Göran: Idka med en värd Ledamot, som nyss talat, Hans Excellence, Herr Friherre af Wetterstedt, känner jag lifligt svårigheten utaf att yttra mig i ett ämne , der man kunde så tillsägandes anse mig äga ett enskilt intresse. Jag skulle icke heller höja min röst , om det nu vöre fråga om ett afgörande beslut. Men då afsigten nu endast är, att bereda ett resultat, som skall hvila till nästa Riksdag, för att då afslås eller gilLs, tror jag mig kunna underställa Eders Excellences och Höglofl. Ridderskapets och Adelns pröfning några allmänna grunder, sorn vid ett sådant tillfälle synas mig förtjena uppmärksamhet. Dessförinnan måste jag likväl erinra, att då en värd Ledamot förklarat mitt anförande i frågan om 90. <$:ns i RegeringsFormen tillämpning , åsyfta en inskränkning i yttranderätten, vädjar jag tryggt till framtiden och ef.; terverldens dom. Jag har väl hört några ogillande och förtydningar af hvad jag sagt j men jag har icke hört några egenteliga skäl anföras till vederläggning af mitt påstående, och ingen har kunnat beskylla mig för en origtig citation eller tillämpning af de ställen i Grundlagarne, jag bokstafligen anfört.