Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är föreskriften om qvarstad, som kommit i fråga; och det har blifvit af domstolar antaget, att qvarstad kunde beviljas på ännu ofärdiga exemplar af skrift, som funnes under tryckningsarbete. Grunden härtill har blifvit hämtad derifrån, att vid lagligen förordnad och försiggående qvarstad å ett redan utgifvet nummer af tidningsblad, boktryckeriet funnits i verksamhet med uppsättning af ett annat, hvaraf äfven en del redan varit aftryckt och som befunnits i det närmaste af enahanda innehåll med det redan utgifna, i qvarstad tagna. Som nu dessutom en annonce samma morgon utkommit om det ännu ofärdiga bladets utgifvande under dagens lopp; så har man vid detta förhållande betraktat qvarstadsförrättningen såsom ändamålslös, ifall den icke sträckte sig äfven till de duplettexemplar, hvilka med annat nummer voro under arbete, och derföre gillat, att äfven dessa ofärdiga exemplar blefvo med qvarstad belagda. När man med detta förfarande jemförer de föreskrifter i Tryckfrihetsförordningen, som bestämma vilkoren för tillsyn öfver tryckfrihets missbruk; så finnér man, att denna tillsyn och dermed sammanhängande qvarstadsåtgärder aldrig kunna taga sin början förr, än skriftens utgifning skett, derest icke den anmälningsåtgärd blifvit försummad, hvilken uti 4 § 2 mom. af Tryckfrihetsförordningen förekommer; och hvarom der heter, att i samma stund, ej senare, än en skrift till försäljning elier till spridande på hvad annat sätt som helst, utgifves, ett exemplar skall aflemnas, i Stockholm hos Justitiä-Stats-Ministern, och i hvarje annan ort till hans förordnade Ombud. Dessförinnan gäller den allmänna fredlysningen från tillsyn, hvarom 1 § 2 morn, stadgar i dessa ord: »Någon tryckningen föregående granskning af Skrift, »eller något förbud mot tryckning deraf skall ej äga rum. Ej skall någon Skrift kunna, »före dess utgifvande, Boktryckare, Utgifvare eller Författare afiördras, ej eller något för »tryckningen eller utgifningen hinderligt inseende öfver Boktryckerier, eller Författare och Utgifvare, vara tillåtet.»
På grund af hvad jag anfört, anhåller jag om afslag å Utsk:ts Bet. i denna punkt. Frih. Creutz: Jag kan icke underlåta att .med några ord uptaga Hrr Montgomerys och Nordenfelts sista yttranden. Hr Montgomery har kallat qvinnan för den ädlare, den bättre delen af menskligheten. Jag vill visst icke förneka att detta i många fall kan synas vara en sanning, men man bör väl icke anse det såsom regel, ty man skulle med lika mycken rätt kunna säga att mannen är den ädlare delen. Hvilket som är rättast, det blir frågan. Men jag håller för, att det i allmänhet är qvinnans smickrare, som påstå att hon är den bästa delen af menskligheten; ty en blick, som skådar djupare än både Hr Montgomery och jag, har sagt: att »qvinnan kom synden åstad», och detta, såsom allt i Skriften, uttaladt som en figur för alla tider. Detta är kristendomens ut gångspunkt för bedömandet af de båda könens förhållande till hvarandra sedan syndafallet, hvilket likaledes är en figur till hvad som sker i dag. Kristendomen återgifver således icke qvinnan såsom varande den bättre delen af menskligheten, och ställer henne icke ens på samma parabel eller ståndpunkt med mannen, utan som ett underordnadt väsende under mannen. Man bör, efter min tanke, icke ställa qvinnan på någon annan ståndpunkt i samhället än naturen och med densamma i öfverensstämmelse stående kristendomen anvisar henne, och den qvinna, som icke erkänner mannens rätt att vara herre i samhället, herre i sitt hus, hon är icke en rätt qvinna. Man finner alltid att den älskvärdaste och mest bildade qvinna gör det sig till en glädje och förnöjelse att se det mannen är hennes herre, och ju mera decideradt detta uttalar sig uti kärlekens inbördes förening, i äktenskapet, ju mera förbinder mannen hustrun vid sitt hjertås kärlek. Jag har velat uttala detta, pä det ingen måtte tro det jag kan godkänna den åsigten, att båda könen stå på samma parabel, på samma ståndpunkt i lifvet, då, enl. Guds Ord, »mannen år Guds beläte och ära, men qvinnan är mannens ära och skapad för mannens skull».
Der heter det: ”Under Riksens Ständers eller deras Ut”skolts öfverläggningar och pröfning må ”icke uti något fall eller på något annat ”sätt, än denna Grundlag bokstafligen fö”reskrifver, komma frågor om Em bets-och ”Tjenstemäns lillocb afsättande; Regerin”gens och Domaremagternes beslut, Resolutioner och Utslag; enskilda Medborgares ”och Corporationcrs förhållanden eller verkställigheten af någon Lag, Författning el”ler Inrättning.” Jag kan icke begripa annat än, att här är fråga om enskildte medborgaresförhållanden, samt om verkställighet af ett på en författning grundadl beslut. Orri de personer, hvilka anmärkningsmedlen blifvit ålagde, äro, på sätt Motionären uppgifvit, så fattige, att de till deras gäldande sakna förmåga, hvarpå det dock torde tillf.*as mig att tvifla, då Tractörsoch Vinskänks-rörelse, efter hvad erfarenheten dagligen vitsordar, är en af de mäst lucrativa och lönande, som man någonsin kan drifva, ty mångå af dessa näringsidkare voro annars, ifrån att hafva börjat med intet, icke så förmögne som de verkligen äro; så finnes uti UppbördsFörfaltningarne på det tydligaste sätt utstakadt, huru och i hvad ordning de kunna söka och erhålla afkortning, utan alt 6* 84 Oen 5 Januari i. Riksens Ständer hvarken böra eller ens äga rätt att derom ingå i någon slags undersökning och pröfning; hvarigenom de skulle upphäfva sig till Domare uti en sak, som endast tillhörer den Verkställande Magten. — Dessutom tror jag icke eller, att Rikets Ständer äga rättighet att efterskänka skatter, som på grund af författningar» ne, desse må hafva varit tydlige eller icke, blifvit ålagde, och sålunda till några enskilde personers förmån minska StatsVerkets redan påräknade inkomster, för att sedan på andra medborgares bekostnad fylla denna brist. Riksens Ständer äro icke samlade i ändamål att göra gracer, hvarken åt den ena eller den andra.
Ständer anhålla om ett ärligt anslag under nästa ordinarie statsregleringsperiod af 50,000 R:dr R:mt för Westerbotten och 50,000 R:dr samma mynt för Norrbotten till understöd för utdikning af kärr och mossar, hvilka dels befunnits vara för jordbruket förderfliga och dels åro sådana att de genom utdikning sjelfva blifva odlingsbara. Dessa summor synas böra ställas under Konungens Befallningshafvandes i hvartdera länet vård och disposition, för att, efter sig företeende behof, utdelas till större eller mindre fyllnad i de omkostnader, som beniälde utdikningar komma att medföra, enligt vederbörande agronomers besigtning och af dem upprättade kostnadsförslag. Stockholm den 14 November 1865. E. A. Rosenius. Af Professor Ribbing; Om. förbättringar i Akademi-adjunkternes löneförmåner. Ehuruväl en allmän revision af Universitetslärarnes löner utan allt tvifvel förr eller sednare blir af nöden och, såsom jag hoppas, universiteternas kansler skall taga denna angelägenhet i sin hand, finnes det dock en klass af akademiska lärare, i afseende å hvilkas löneförmåner frågan om åtminstone någon förbättring ej billigtvis tål uppskof. Denna klass är akademi-adjunkternes, åtminstone inom de verldsliga fakulteterna. Akademi-adjunkturerne utgöra numera ej, såsom förr, blott exspektans-platser. Jemte denna för universitetets framtid högst vigtiga betydelse, eller att adjunkterne utgöra den plantskola, hvarifrån skicklige professorer hufvudsakligen skola utgå, hafva vid dessa lärareplatser allt mera åligganden blifvit fästade, till följd af hvilka fordringarne för kompetens till deras erhållande hafva måst stegras, deras innehafvares ställning vid universitetet allt mera närmar 118 Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 55. sig professorernas och tjensternas skötande innefattar allt flera göromål.
Hos Stats-TJtskottet hafva Fullmägtige i Riksgälds-Contoret anmält en af Directionen öfver Armeens Pensions-Cassa lios Fullmägtige gjord framställning, att, under den tid, som en beslutad vidsträckt reparation, & Cassans egande lius, hvilken senast vårtiden nästa årskulle taga sin början, kommer att hindra detsammas begagnande, erforderligt antal rum och lägenheter måtte varda åt Directionen upplåtna uti Rikets Ständers hus, under vilkor alt denna local i behörig ordning utrymdes., derest Fullmägtige, i anseende till inträffande Riksdag eller af annan anledning, funno sådant behöfligt. Och då erfarenheten ådagalagt, att rum, som beboddes samt under den kalla och fuktiga årstiden eldades, kunde bättre vårdas, än de rum som under längre tider förblefvo obegagnade, så och med stöd af Rikets Ständers vid 1828 — i83o årens Riksdag, meddelade föreskrift, angående upplåtandet af rum i Rikets Ständers hus till hyresfritt begagnande emellan Riksdagarne, af tillförordnade Comiteer, som deraf kunde vara i behof, hafva Fullmägtige tillstyrkt bifall lill ofvanberörde framställning, hvarvid Fullmägtige dock ansett böra fästas ej mindre det af Directionen föreslagna vilkor, än det ytterligare förbehåll, att rummen under begagnande, skola väl vårdas och vid aflemnandet, på Armeens Pensions-Cassas bekostnad, varda försatta åtminstone i samma goda skick, hvaruti de emottogos. Den, i afseende på upplåtandet af rum uti nämnde hus, vid 1828 ■—i83o arens Riksdag, meddelade och af Fullmägtige nu åberopade föreskrift är af följande lydelse; ''Derest emellan Riksdagarne, någon eller några Comiteer af Kongl. ”Alajtt i Nåder varda tillförordnade, för hvilka eiforderliga rum i Kronans Stats-DtsJiOttets Utlåtande, N'.o 527. 15 '■”hus icke äro att tillgå, må sådane, uppå Kong1.
Ridderskapet och AdelnS och samcelige Riksens Ständers gemensamma sä uplysta som öma bepröfwande; Om, da rappellerade Minister-Staten är den enda i Riket, med den dubbla olägenhet, art de dertill hörande indiwiduer, först, under det de äro i aktivitet, ej fa njuta nägon befordringsrätt hemma, och sedan, att enär de blisrva rapellerade, de förlora hela sin lön, i stället att alla andra Statens Embekömän jämt skrida fram uti deras befordringSwäq, i mohn af deras tjenstetid, och stuteligen förafskeda, med bibehållande antingen af hela eller halswa lönen, eller emot und^-nide af ett motswarande accord; Om dä icke, säger jagrapvellc» rade Minister-Staten äger en odelav, ömkelig om man will, men helig rättighet, att sent omsider bliswa med mensklighet och rätkwisa behandlad af ett Fädernesland som är alla Medborgares Moder och som dem alla moderligt behandla bör, utan att de långt för detta bättre lottade barnen böra misstycka, om de mäst wKN,lottade änteligcn winna nägon förbättring, och utan att de förre deraf kunna anse sig berättigade, att likaledes yrka en förbättring, som,om den wunncs, endast skulle bibehälla den gamla disproportionen, meri nu, pä alla fall, ej kan winnås af alla. I sall Högloft. Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt att remittera detta Memorial till Stats, Utskottets närmare granskning, hemställer jag rvör»- Ljervk Bandet N o 40. sam - 6io Der» i» December. sammast, humwida dek äswenledes borde eommuniceramed de öfrige respektive Sränden. Stockholm dm z Derember 1809. 6. Äfwen detta Memorial klef Författaren tillätit att med de andre Ständen kommunicera. Herr»! ^VinxsrZ, upläste följande dictamen till Proroeoller.
Den af Utskottet i 13 punkten gjorda hemställan, alt-allöuingen åt Chefen för Topografisk a korpsen, nu utgörande 3,750 R:dr, men af Kongl. Maj:t föreslagen till 6,000 R:dr, måtte bestämmas till 5,000 R:dr, är bifallen af Borgare-ståndet, då deremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, fastställt affönirigen till 6,000 R:dr och Bonde-ståndet åter bestämt densamma till 4,500 R:dr. i anledning häraf får Utskottet, för frågans afgörande, föreslå följande voterings-proposition: »Den sorn vill, att aflöningen åt Chefen för Topografiska korpsen bestämmes till 5,000 Hulr R:mt, röstar Ja; Don det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnda atlöning att uppföras med 6,000 R:dr samma mynt.» 18-.o. Utskottet hade i 17 punkten tillstyrkt bifall å Kongl. Maj:ts nådiga förslag att, med uteslutande från Riks-staten af vissa anslags-titlar, ett förslags-anslag af 596,000 R:dr i stället skulle der uppföras under rubrik: indelta arméens vapenöfningar. Detta tillstyrkande är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet utan förändring godkändt, hvaremot Borgareoch Bonde-stånden, med gillande al förslaget i öfrigt, beslutat, alt nämnda anslag icke (inge betraktas såsom lörslags-anslag, utan såsom reservations-anslag. Hih. till R. Hl. För denna frågas afgörande föreslår Utskottet följande voterings-proposition: »Den som vill, att det vid innevarande riksdag beviljade anslag till indelta arméens vapenöfningar skall erhålla egenskap af förslags-anslag, röstar Ja j Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnda anslag att såsom reservations-anslag i Riks-staten uppföras.» 19:o.
Särskildt får jag, i fall, såsom jag icke betviflar, denna punkt blifver af R. o. Ad. återremitterad, både af deni som önska, och dem som icke önska detta anslags beviljande, fästa upmärksamheten derpå, att ett fel insmugit sig i redaktionen af beslutet Der står, att dessa 100,000 R:dr b:ko skulle, under loppet af fem år, med en femtedel årligen från Riksg:s-konl:t utgå; mot vilkor, att det bolag, som bildas för ar - 560 Den 29 Juni e. m. betets företagande, skall hafva tecknat sig för hela den summa, sorn till arbetets fullgörande erfordras. Jag tror, i likhet med hvad af andra StatsUtsk:s ledamöter blifvit uplyst, att meningen är den, att den återstående fyllnadssumman, som erfordrades för arbetets fullgörande, skulle vara tecknad af Bolaget, innan de (ingo lyfta något af stats-anslags-summan; men jag tror Utsk. borde hafva uttryckt detta klarare, genom att i redaktionen begagna ordet fyllnadssumma, eller den uter slående summan. Har jag misstagit mig, så har jag ingenting vidare att tillägga; men jag tror likväl, att detta vore ett förtydligande, som icke vore ur vägen. Jag får på dessa skäl yrka återremiss. Hr Ribbing: Fasthållande mig vid de grundsatser jag förut yttrat, och då jag vågar åberopa de beviljade anslagen såsom exempel, äfvensom jemförelsen emellan detta, och det sora förekommer i nästföljande punkt, så måste jag förklara, att hvarken anförandet om det bränvin, som tillverkas utom staden, eller det öl, som tillverkas inom staden Eskilstuna, kan på mig verka till, att med någon förkärlek omfatta detta förslag. Jag finnér icke här upfylldt det vilkor, som jag anser såsom ett conditio sine qva non, för dylika anslags beviljande, nemi. att Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, utlåtande deröfver varit af K. M. infordradt. Det utlåtande af nämnde Styrelse, hvilket här åberopas, har icke sålunda tillkommit, och är i öfrigt ganska evasivt.
Revisorernes framställning icke föranleda till annat yttrande å Kollegii sida, än att orsaken till de under förflutna åren uppstådda brister å reseoch traktaments-anslaget hufvudsakligen torde vara det allt mer och mer ökade antalet al entreprenader å skjutshållningen, hvarigenom, i anseende till skjutslegans förhöjning från 16 sk. till 24 sk. milen per häst, utgifterna för emhetsoch tjenstemäns resor blifvit betydligen större. Hvad angår Revisorernes anmälanden uti 5 §., i fråga om anslay et till ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter, dels att en anslagsbrist af 8,528 R:dr 43 sk. balanseras i räkenskaperna såsom en Afdelningens fordran hos Statskontoret, dels att, utöfver den af Fortifikationsafdelningen för år 1849 redovisade hela anslagssumman, 19,000 R:dr, af Utredningsafdelningen direkte utbetalts 514 R:dr 33 sk. 10 rst., får Kollegium i underdånighet anföra, att Utredningsafdelningens för år 1848 ägande ofvanberörde fordran blifvit af Statskontoret Kollegium ersatt, samt att å den för år 1849 utbalänserade fordran, 514 R:dr 33 sk. 10 rst., sedermera år 1851 blifvit da 465 R:dr 46 sk. 4 rst., hvaremot återstående 48 R:dr 35 sk. 6 rst. ännu äro beroende på utredning. Uti 6 §. hafva Revisorerne, i afseende å de uti särkildt konto i Afdelningens hufvudböcker redovisade volontärvakans-ntedlen, anmält, att, för uppbörden af dessa vakansmedel, vid räkenskaperna icke finnas andra verifikationer, än uppbördsmdnnens lefvererings-reversaler, hvilken ofullständighet i redovisningssättet
De olägenheter, som skulle genom det nya stadgandet uppkomma genom jäf eller förnekande af krafvet o. s. v. inom städerne, kan möjligen motsvara den nuvar. olägenheten, som uppkommer genom det att hvar och en får sitt särskilda utslag, så att inom staden är del icke så nödvändigt; men på landsbyggden är stadgandet, i min tanka, ganska nyttigt till besparande af kostnader för de vanligen obemedlade, sorn göra auctionsinrop och utsätta sig för lagsökningar, hvarigenom de få betala understundom 7, 8, ja 10 gånger mera än det belopp, hvartill inropet uppgått. Då nu lagsökningar kunna gä löst [iä 12 sk., ja, jag har selt sådana, som angått 6 sk., så kan det lätt inses, alt lagsökningskostnaderne kunna gä lill 20 gångor den summan, såvida särskildt utslag deröfver skall meddelas. Jag skulle emedlertid icke tro, att för närvarande något hinder möter för Konungens Bef:h:de att meddela en enda resolution på en ansökan, upptagande flere personers skulder; men då tvifvel uppstått af den beskaffenhet, alt LagUlsk. anser skäl förefinnas att utfärda ett sådant tillägg som det ifrågavarande, och jag anser detsamma ganska rikligt, så tillstyrker jag antagande deraf. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Skälen för det för slag, som Utsk. framställt, hafva af de föregående lalarne blifvit så tillräckligt utvecklade, att jag i den delen anser mig icke behöfva något tillägga, och vill derföre endast nämna, att betänk, tydligen utmärker, att, då molionären, som väckt förslaget, är ifrån samma ort, som Frih. Raab, så räknade älven Utsk. bland sina ledamöter en person, som vitsordade detsamma.
Jag tror att Bolaget handlade ganska orätt, om det hyste någon fruktan för hvad Lagen kan bjuda; äfven så litet kan jag föreställa mig, att Lagstiftningen skulle vilja vidtaga en åtgärd, som kunde förebygga en laglig undersökning. Jag anser, att man då ej handlade i consequence med den allmänna rättsgrund, som råder i Lagstiftningen; En värd Ledamot har sagt, att det i 23 §. blott är fråga om Bolagets tecknade Capital; om så vore, så medger jag att dermed vore slut, när de återstående 10 procenten blifvit inbetalte, ty Actierne lyda blott på 100 R:dr; men nu är det den omständigheten, att ordet Capital ej står i 23 , utan der står Bolagets medel, och sådana blifva att tillgå , så länge Bolaget vill något insätta, och om man säger, att Bolaget ej får qvitta, så kan det lätt hjelpas, ty Actie-ägarne kunna göra insättning den sista Februarii och uttaga räntan den 1 Mars. Om man dermed kan hjelpa saken , så gifves ingenting lättare. I öfrigt har man sagt , att Bolaget icke kan betagas revenuen af den färdiga Canalen. Det tror jag 4c» Pen ig &ct»l>er o. mi ock, men hela förtlaget grundas på den plan, aom förelädes Bolaget samt af detsamma gillades , och det ar först derefter, som Directionen ansåg sig berättigad att framkomma mod planen till Kongl. Majit. Jag tror således ej, att nå-' got i den vägen blifvit försummsdt. Hvad åter det inkast angår, att derigenom att Actierne höjdes till iso procent, tide» skalla afläganas, då det allmänna skulle upphöra med sina lånebiträden till Canalen , su förklara! jag att jag icka allenast bifaller , att tillskottöi sC Staten m?i heta låne-biträde, utan vågar äfver. oiga, att Actieägarne ®j skola hafva något dervid att erinra.
Ledamot, som i utskotts beslut ej instämt, är obetaget att i protokollsuldrag jemte utskottets betänkande lemna kamrarne del af sin skiljaktiga mening, som i sådant läll bör till utskottets protokoll skriftligen afgifvas. Dock må utskottets betänkande härigenom icke uppehållas. § 38. Utskottets expeditioner underskrifvas af ordföranden. Arendernes behandling i kamrarne. § 39. Å hvarje lagtima riksdag låter Konungen inom åtta dagar efter riksdagens öppnande, jemlikt 60 § Regeringsformen, till Riksförsamlingen afgå proposition om statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Vill Konungen å urtima riksdag sådan proposition aflåta, gäller derför enahanda stadgande. Skrivelser och propositioner i andra mål, än här ofvan nämnda, må Konungen, när Han under riksdagens lopp så för godt linner, Riksförsamlingen meddela. Konungens skrivelser och propositioner lill Riksförsamlingen tillställas begge kamrarne genom en Statsrådets ledamot. De böra alltid vara åtföljde af Statsrådets samt i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil-, kriminaloch kyrkolag, jemväl af Högsta domstolens yttrande. § 40. Förslag må af riksdagsman, i den kammare han tillhör, framställas inom loppet af tre veckor från den dag, då Konungen afgifvit sin proposition om statsverkets tillstånd och behof. Sedermera må, med undantag af grundlagsförslag, nya frågor icke kunna af riksdagsman väckas, utan så vida de af redan inom någondera kammaren fattadt beslut, eller upptaget ärende, eller annan under riksdagen inträffad händelse, omedelbarligen föranledas. Konslilulions-Ulskotlels Memorial, JVs 7. 51 Af riksdagsman gjord motion bör alltid skriftligen till protokollet aflemnas och, då den angår stiftande eller ändring af lag eller allmän författning, jemväl innehålla förslag till dess ordalydelse. I en skrift må ej liera mål af olika beskaffenhet sammanföras. § 41. Föredragningsämnen i katnrarne äro: l:o. Konungens skrifvelser och propositioner; 2:o.
Från alla orter inom Riket 30 Win 1:0 Winsorter, hvilka icke införas på Bouteiller, och så- ledes icke eller få förtallas Bouteillsvis; ' a) Hvita Franska, Spanska, Portugisiska och Italienska sämre Winer 25 I Det Tullvärde sorn bestämmes, får ej understiga 40 sk. B;co kannan. 766 Trot. thiir. i. 25 Aug. 1823. Inkommande Tullprocent. UtgSende Tullprocent. b) Röda Franska , Span» ska, Portugisiska och italienska sämre Wi» ner « . 25 I Det Tullvärde, som bestämmes, får ej vara mindre än 1 Rd. 12 sk. kannan. 2;o Winsorter, hvilka på Bouteiller införas och förtullas : Champagne och Bourgogne . I? 1 Minsta Tull värdet är 2 Rd. Bouteillen. Cap och Tokayer IJ I Minsta värdet är 3 Rd. Bouteillen. 3:0 Winsorter, hvilka införas både på Bouteiller och andra Käril. Prot, Utdr. d. 25 Aug. 1Ö23. 767 Hvita och Röda Winer från alla orter, förut ej specificerade . Tullvärdet bestämmes till minst 4 Rd. kannan, antingen Winet inkommer på Käril eller Bouteiller, men i sednare händelsen förtullas Bouteillen särskildt, se Art. Glas. Windrufvor alla slag Winsten , ■— Salt . Wäfnad Ylle —• Filtar alla slag mm Commiss-kläden S * S. p 3 P-t P-» rr ® G * 20 IO I . IO 1 I J IO . 20 • 25 7<S8 Prot. Utdr. d. 25 Aug. 1823.1- Slutligen ansåg Ridderskapet och Adehr det tillägg, vid den nu pröfva de TullTariffen, böra ega rum, att Riksens Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla det Kongl. Majit efter vederbörandes hörande täcktes, enligt de sf Riksens Ständer faststälde grunder, vidtaga den nedsättning af TullTariffen, hvartill om* ständigheterne kunde föranleda.