Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du ser bra trött ut, lille Hans. Du skulle verkligen gå in och hvila dig litet. Det är mycket klokt, att du afstått ifrån att vara närvarande i Bröndshöj i afton, men kom ihåg, att om du blir vald, vänta de säkert, att du ett ögonblick visar dig i Liberala valmansföreningen eller i Studentsamfundet. Och så måste du tala. Det kan bli en ansträngande afton. HANS. Du kan ha rätt. Farväl så länge ... (Går in i sitt rum.) Femte scenen. KATRINE. EMILIE. KATRINE (följer bekymrad Hans med ögonen). Men hur är det fatt med Hans Och du ... (Vänder sig till Emilie.) Du säger inte heller ett ord EMILIE (utan att vända sig). Jag har ingenting att säga. (Slår an ett par ackord.) KATRINE (ännu upptagen af Hans). Det var då väl, jag fick honom att gå in och hvila sig litet ... Han ser ut att vara alldeles förbi af trötthet. EMILIE (med ryggen till henne). Bara – trötthet? KATRINE (energiskt. Går fram till Emilie). Emilie – du har alltså också märkt det? Det är något med Hans. EMILIE (vänder sig om. Betänker sig ett ögonblick och säger så resolut): Ja – jag har märkt det. KATRINE (tvekande). Jag tror inte, det är valet. Det vore inte likt honom att grufva sig för det. EMILIE (som förut). Det är inte valet. Det är – det är – Leonora. KATRINE. Leonora (Långsamt.) Ja, Leonora är sig heller icke riktigt lik. EMILIE (står bakom Katrines plats, så att denna ej kan se hennes ansikte). Nej – icke sant: hon är sig icke lik. KATRINE (vänder sig om mot henne). Hon är väl en liten smula nervös – som vi alla! EMILIE. Leonora – nervös! Hon, som alltid sätter en ära i att vara likgiltig för det, som intresserar andra. Ack nej, Katrine Kan du då icke se, att det är sedan ... KATRINE. Sedan när Hvad menar du EMILIE
Dessutom skulle all i sednare tider uppodlad jord, genom bristande underhåll till bördighet eller gödningsämnen, snart förfalla till ofruktbara ödemarker, således ett vigtigt skäl, hvarföre brännerihandteringen endast och allenast bör landtmannen förbehållas. Härtill kan läggas ännu ett, nemligen att landtmannen, synnerligen i alla sädesbärande provinser, sjelf producerar sin säd och inom sig äger alla rudimaterier till samma handterings drifvande, samt dertill kan använda all sådan af oblida och oöfvervinnerliga händelser skadad säd, sorn han eljest ej, utan betydlig förlust, skulle kunna afyttra; då deremot stadsbon har mer än tillräckliga tillgångar för uppfyllandet af den brist, som landtmannen, oaktadt den största ansträngning, aldrig kan vinna i afseende uppå sin jords hållande i bördigt skick, och dessutom genom köp nödgas anskaffa alla sina behof till brännvinsbränningens bedrifvande. Brännvinsbränningen är den enda källa till binäring för landtmannen, roed undantag af vissa och sällsamma locala förhållanden, hvarigenom han medelst omtanka kan vinna någon tillökning i sina små inkomster; hvarföre det kunde •nses våldsamt att fråntaga honom denna naturliga rättighet, som likvisst, efter jordvärdet, bör fördelas lika ?på alla , med afseende på hvarje orts läge och förhållande. Till vinnande af en verklig förminskning i brännvinsproductionen skulle min afsigt vara, att, sedan man hädanefter, som hittills skett, rättat pannerymden efter hemmansvärdet, med uteslutande af städerna, skulle ingen, oaktadt det högsta egendoms-värde och det största antal af hemman under ett sambruk, få bränna med eller äga mera än en panna på högst 65 å 70 k:rs storlek, och till densamma icke få begagna hvarken pistoriska eller andra konstinrättningar, af hvad namn de vara må, och kanske icke heller mäskvärmare, emedan tillåtelsen till apparatens inventerande i så mångfaldiga olikheter är det, som synnerligast gifvit anledning till alla oförutsedda missbruk; utan borde hela apparatet af panna, hatt, imkylare eller slang och mäsk - Den 2j Februarii.
» s s Preste-Ttändet den 22 i , - Borgare-Standet d. 22 - s j-sssBonde-Ttändet den 22 s s U)Zk samt Memorial! 2)^ed anledning sa wäl af de af förra Constikukions-Utstottet afiemnade förslag till förändringar uti Tryckfrihets-Laaen, sorn af de hwilka i Konungens wid denna Riksdag astatna Nådiga Proposition innehåller, samt de Uti t-c Respcctive Riksstånden gjorde anmärkningar, chnn ConstitUkions» Ucstottet härmedelst sitt förnyade förslag till Riksens Höglosiige Ständers pröfning »vördsammeligen öfwerlemnaDa stalén och anledningarne till de nu sörestagne stadganden och förändringar hufwndsakeligen igenfinnas, dels uti förenämnde Konungens Nådiga Proposition, dets uti ConMitions, Utskottets wid sörlidne Urtima Riksdag afgisne Betänkande, saint de Resp.
Slutligen må mig tillåtas att säga, det en af fördelarna af ofvannämnda åtgärder skulle blifva upphörandet af denna olyckliga partistrid, som, utan högre afsigter om lärokallels värde, sätter allt i metoder och dermed sammanhängande reglementariska anordnanden, mest genom brist på erfarenhet af hvad läraren både är och kan vara, i fall han blifvit så utbildad, som tid och omständigheter nii kräfva, och hvilka äro helt andra än de fordom voro. Då jag här utvecklat mina ideel-, såsom de, tänkta i elt större sammanhang, borde utföras, men jag ej vågar påx-äkna contanta bidrag af vidsträcktare omfattning, förrän erfarenheten åtminstone visat någon nytta af deras partiella utförande, har jag velat inskränka mig att hos R. St. vördsamt föreslå, det blott ett seminarium för hvardera arten af läroverk inrättades, hvaraf de för gymnasium och trivialskolan kunde förläggas till Stockholm och sättas i samband med hufvudstadens gymnasium och elementarskola samt en af dess trivialskolor, och det för apologistier förläggas till Gefle Den 4 Mari c. m. Gefle och sammanbindas med det högre real-gymnasium, som det, enl frami. Erkebiskop Wallins plan, organiseras. Det härför erforderliga ärliga bidrag skulle då kanske komma att utgöra: förhöjning af gymnasii - lärarnes löner i och för ökadt arbete ridr 1000. förhöjning af trivialskol-lärarnes löner för samma ändamål „ 5oo. diverse utgifter i och för begge verken ...,, 5oo. Summa b:co r:dr 2000. För seminarium i Gefle behöfdes ej några särskilda utgifter, då dess lärare blefve, genom de dem redan tillerkända löner, fullkomligen ersatte för detta ökade arbete. När nu det icke antagas kan, att dessa seminarier genast komme till stånd; icke helier med deras inrättning så skyndas borde, att ej alla förberedande åtgärder hunne vidtagas: får jag ytterligare vördsamligen föreslå , det första årets inkomst kunde användas till understöd för den eller dem, som till sakens närmare utredande af K. M. ansåges skicklige att i främmande länder, synnerligast Preussen, derom taga fullständig kännedom.
M. utfärdar en allmän föreskrift, och anhåller jag derföre om bifall till det slut, hvari Utsk:t stannat. Ilr Nordenfelt, Leonard Magnus: Jag har inom Utsk:t icke kunnat biträda detta förslag, hufvudsakligen emedan det tjenar till rakt ingenting. Det är egentligen lönnkrögeriet, man vill komma åt, men derom är i särskild författning stadgadt, och det kan i enlighet dermed förföljas. Förbjuder man en ölstuga på ena sidan gärdesgården, så flyttar egaren den öfver till andra sidan, eller ock kallar han den en vattenförsäljning eller mjölkförsäljning eller något dylikt. För öfrigt tror jag ej, att det är så farligt med missbruken, som man här velat påstå; det torde vara endast undantagsvis, som öl försäljningen gifver anledning till oordningar. Att enhvar har rättighet att sälja denna vara, som är en landtmannaprodukt, torde väl icke kunna bestridas, och om kommunalstämman betoge mig denna rätt, sä synes det mig vara K. M:s Beffndes skyldighet att skydda mig Den 14 Februari e. m. 42 r i dess utöfning. Jag kan dessutom icke alls gilla några preventiva åtgärder i detta fall, och får på alla dessa skäl anhålla om afslag. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Det är visserligen lätt att säga, som Hr Mannerskantz, att vi hafva allmänna lagen att tillgå emot slagsmål och oordningar, men det torde icke vara lika lätt att vid hvarje sådant tillfälle skaffa vittnen och befordra den brottslige till laga ansvar. Om deremot man vidtager den föreslagna åtgärden, så hänger en ständig fara öfver värden på stället, och tvingar honom att uppehålla ordningen. Det är dessutom ett faktum, att dessa ölstugor ganska ofta äfven äro lönnkrogar, och häremot finnes ingen annan kontroll att tillgripa. Icke bör man heller kunna befara, att kommunalmyndigheterna skola komma att missbruka sin makt i detta afseende. En helt annan sak vore, om en sådan makt skulle lemnäs åt en enskild person; men då det är en hel kommuns valda representanter, torde det ej kunna antagas, att orättvisa eller väld kommer att utöfvas. För öfrigt eger man ju rättighet att anföra klagomål hos K. M:s Beflude. Jag anhåller således om bifall till Utslots framställning.
Hiisi, tycker du inte det är lustigt? Hi hi hi." "Du skall icke bruka trolldom", mumlade Fordeelskan för sig sjelf. "Jaha, jaha, jo. Inte hemtar Fordeeln dem länge, han. Han ligger väl snart på steglet med de andre. Och nog lär sotnäsan tycka om hennes egna händer, lika mycket som om karlanäfvar. Sen han en gång huggit af dem, hemtar hon inga strån mer. Nå nå, allt som hon vill, Fordeelska! Vill hon ej ta sotnäsans hår, så får han ta hennes händer. Vill hon sofva kanske? Der är halm i knuten, vill ni lägga er der? På sämre bädd ligger kanske Fordeeln. Kanske ligger han på pinbänken. Då ligger ni ändå bättre, fast ni inte ligger på Pinonäs." Den fremmande kastade sig på halmen, men att finna ro, var henne omöjligt. Bloden forsade i hennes ådror, pulsarne klappade hårdt vid tinningarna och hennes hufvud värkte. Hon slöt dock sina ögon. Gumman vankade fram och åter, kastade stundom ett vedträd i ugnen, mumlade och småsjöng för sig sjelf, eller ramlade opp underliga ord. Stundom framtog hon en näfve örter och kastade i elden, än slängde hon dit allehanda andra saker. "Huu. Af Svedjeklases kläder den här biten. Det är säkert, ty jag skar den sjelf, när han rastade på Nokia. Men han märkte det ej, der han stod och skrek på trappan och kommenderade knektarne, och medan jag tiggde och tog i fållen af hans kappa, gick det lätt med knifven. Här är blod af nio, som han låtit sina knektar slå ihjäl; i ugnen med det, inlindadt i kapptrasan. Nio menniskohjertan, som hatat honom djupt, trädda på spett, droppa olja ner i elden. Huu. Fattas nu bara tre hårstrån." Småningom lät gumman elden slockna och samlade kolen och askan i en lerkruka. Öfver denna började hon åter läsa; gjöt slutligen några droppar smält bly i krukan och ställde den sist i ugnen.
Utskottet har ansett angelägenheten af de år 1823 nödige befundne diplomatiskekostnaderoförändradt vara för handen, och har således icke trott sig böra deruti föreslå någon minskning; ej eller uti detta ämne förelägga Rikets Ständer någon slags utförlig beräkning, enär fråga om ändring uti närvarande verkliga anslag icke varit väckt hvarken inom något RiksStånd eller af Kongl. Maj:t. Jag tror mig icke behöfva anföra något vidare, utan förenar mig med Grefve Horn i anhållan om propositimi å 75,000 R:dr Hamburger Banco. Herr von Schulzenheim} Daviel: De åsigter, som här blifvit framställda, icke alldeles utan inblandning af främmande ämnen, synas hafva till hufvudsakligt föremål alt tillvägabringa en nedsättning af icke mindre än en fjerdedel uti beloppet af det Anslag, stort 100,000 R:dr Hamburger B:co, Den 28 September f. m. sora Rikets Ständer år 1823 beviljade till MinisterStatens aflöning. Från 266,666 R:dr 32 sk., Sv. B:co, motsvarande, efter. 128 skillings Medelcours, ofvanberörde Summa af 100,000 R:dr Hamb. B:co, bar man nemligen föreslagit, att reducera Anslaget till 200,000 R:dr Svenska BancoSedlar. Jag börjar med att bestämdt förklara, det jag anser den sålunda föreslagna minskningen vara, under närvarande förhållanden, lika overkställbar och för Rikets tjenst skadligj som jag anser de lill stöd derföre anförda motiverne vara mindre grundade. Af föresats skall jag, så mycket som möjligt, söka undvika, att under min framställning vidröra politiska considerationer af en. mera speciel natur, ty jag tror, att en discussion deröfver endast skulle tjena att afleda uppmärksamheten från ämnet; och jag skall således söka att, så litet som möjligt, aflägsna mig från den nu öppnade öfverläggningens egentliga föremål.
Sedan Rikets Ständer, med bifall till Utskoltets, under N:ris 44 cch >jr) aflidne Betänkanden, innefattande förslag till ny Aflönings-Slat för Banco-V«rkets embelsoch tjenstemän, Konstidkaie och vaklbetjening, fastställt en sådan Aflönings-Slat; får Utskottet härmedelst öfverlemna följande, af Utskottet uppgjorda, å berörde Betänkanden, jemte förstärkta Banco-Utskottets Memorial, N:o i35 grundade, förslag lill reglementariska föreskrifter, motsvarande ofvan omförmälde Artikel och Afdelning; hvarvid Utskottet endast skolat anmäla, att, som det af Rikets Ständer, genom votering i Förstärkt Banco-Utskott, fattade beslut, alt nemligen vissa uppräknade tjenstebefatlningar skola vid nuvarande innehsfvarnes afgång indragas i den nion, de förändringar i Bankens rörelse, som blifva en följd af Bankens nya organisation, kunna bringas i verkställighet, möjligen kunde, i händelse detsamma tillämpas efter ordalydelsen, motverka, hvad Rikets Ständer dermed åsyftat, eller alt de omförmälde befaltningarne åtminstone i en framtid må kunna indragas; bar Utskottet sett sig föranlåtet tillstyrka det tillägg vid samma beslut, alt för den händelse, desse befattningar icke skulle .kunna vid nuvarande innehafvares afgång indragas, desamma endast tills vidare tillsättas, på det alt, i fall Rikets Ständer viden kommande Riksdag skulle anse dem obehöflige, något hinder för verkställande indragning deraf ej må möta. 1 :o. Tjenste-graderne inom Banco-Verket äro fyra, nemligen: 1 :sfa graden: Commissarierne, Secreteraren hos Öfver-Styrelsen och Advoeat-Fiscalen. Bih. till R. Kamererare, Casseurer, Referendarie», Notarien hos Öfver-Styrelsen, Banco-Fiscalen samt Secreteraren hos Under-Slyi elsen. Bokhållare, Revisorer, Registrator tillika Actuarie samt Notarierne hos Un ler-Styrelsen och uti Låne-Canzliet.
Efter derom i underdånighet gjorda och af Kongl. Majit till Rikets Ständers afgörande öfverlemnade ansökningar, hafva Rikets Ständer medgifvit, att hvad, genom 20 Stals-UtskoUcls Memorial, Jfå 547. förbiseende af det i 1845 och 1848 års bevillnings-förordningar införda stadgande, angående befrielse från bevillning för ackordsränteoch amorterings-afdragen å officcrarnes löner, vid debiteringen af allmänna bevillningen för åren 1846 med 1850, jemte de för åren 1848, 1849 och 1850 belöpande krigsrustnings—afgifter, blifvit löntagare vid Westmanlands och Jönköpngs regementen samt Wermlands Fältjägareregemente påfördt, må, i likhet med andra restitutioner af för högt beräknade och erlagda be vill ni ngs—afgifter, få utaf Riksgälds-konlorets medel till nedannämnde personer eller deras rältsinnehafvare med följande belopp återbetalas, nemligen: till Regements-skrifvaren vid Westmanlands regemente B. A. Schenström med Etthundrafem R:dr 28 sk. 6 r:st.; till vederbörande löntagare vid Jönköpngs regemente med Femhundraåttiofem R:dr 17 sk. 6 r:st., samt till vederbörande löntagare vid Wermlands Fältjägare-regemente med Fyrahundranittionio R:dr 45 sk. 8 r:st, § 113 l sammanhang med beviljandet af sökt eftergift af 1852 års halfva spanmålsarrende för Strömsholms kungsladugård, hafva Rikets Ständer, såsom ersättning åt Strömsholms stuteri för den härigenom förorsakade minskning i dess inkomster, till utbetalning från Riksgälds-kontoret anvisat ett mot det sålunda eftergifna arrendets värde, enligt sagde års markegångspris för Westerås län, svarande kontant belopp af Ettusentrehundranio R:dr 5 sk. 10 rist.; hvilket alltså bör, i vanlig ordning, Strömsholms stuteri tillhandahållas. § 114. 1 anseende till den af Öfverkommissarien hos Civil—Statens Pensions-inrättning, Nils August Fredin, vid upprättande af förslag till formulär för rikshufvudbok efter ny method, ådagalagda förtjenst, nit och skicklighet, hafva Rikets Ständer, för den händelse, alt delta af Rikets Ständer, för deras del, antagna förslag äfven slutligen vinner Kongl. Maj:ts nådiga bifall, funnit sig ega anledning tillägga bemälde Öfverkommissarie en gratifikation af Tretusen R:dr, hvilken, i sådant fall, bör af Riksgälds-kontorets medel till honom utbetalas. § 115.
Den fattige äger en lika helig rättighet, som den rike, att få bosätta sig och använda sina krafter hvar han behagar. Icke heller kan det vara med samhällets intresse förenligt, att den förmögne skall vara förhindrad att begagna den fattiges arbete till jordens odling och industriens till vext. Det kan aldrig blifva Sveriges intresse, att Den i3 Mars f. m. 4«9 att en stor del af dess jord skall ligga obrukad, derföre att arbetskrafterne icke få användas på sätt som för ändamålet vore nödigt. Jag förnyar min anhållan om afslag på denna §. Hr Ribbing, Bengt: Om jag medgifver att någon controll behöfdes derå, att icke fattiga hushåll obetänkt må indragas från en församling till en annan, så kan jag dock. icke lemna ur sigte det fattiga folkets rättighet att få flytta dit, der del lättast linner sin utkomst. Om det kom an på mig att bestämma, vore jag dock verkligen villrådig huru dermed skulle sig förhålla; men jag tror mig lätt kunna komma från detta åliggande, emedan jag fruktar att denna §, sådan den befinnes, lika med många andra, omöjligen kan sältas i verket vid flera särskildta tillfällen. Jag tror att det är lagstiftningens första villkor, att lagen är sådan, att den kan verkställas. Församlingar finnas, åtminstone i min hemort, hvilka på sockenstämma beslutat, att ingen må från annan församling intaga fattiga familjer, med mindre han ansvarar för dem i vissa år. Tiden, under hvilken ett sådant ansvar, att föda och herbergera de intagna personerna, skulle äga rum, har stundom blifvit bestämd ända till 8 år. Dessa beslut verkställas så länge ingen sätter sig deremot; men man börjar förstå, att de icke äro bindande för andra än dem, som egenhändigt hafva undertecknat ett sådant beslut, och alt pluraliteten i sockenstämma icke kan ålägga dem, som deremot protestera, att lyda ett sådant förordnande. Dessutom får jag hemställa på hvad sätt denna § skulle tillämpas, i händelse husbonden dör, samma år han frän annan församling intagit ett fattigt hushåll. Sterbhuset kan beslå af 8, 10 eller flera arfvingar, hvilka flytta hvar på sitt båll.
O« la 6arckiv är 1069 för 25,000 R:d.; Hade sedermera flere ägare ti s det pä rägoucllet undergick reduction och indrogs till Kronan. Uli 1681 ärs Jordebok är det första gängen amecknadt för Kongsgård utan äsatt Mantal. Här ar en wacker Lust-Tradgärd, och lyder härunder en jä kallad Storäng och andre smärre Lagenheter såsom Torp, Wärdshus och Krogar samt äfwen den sä kallaoe Stallmästaregården tvid Norr Tull, för hwilka, enligt den sist inkomna eller r8«7 ärs räkmng, ärliga Arrende-Summan utgör 1,086 N:o. 8 §. ia r:st. Banco. Geno.n Kongl. Brefwer af den 17 Junii 1792 knräiiaoes här en Mrlifaire Cadett-Schvla, för att dana Den rr Zebruarii. §49 Lana och bereda dem af Rike s A glingar, som wo. ro ämnade för Krigs-Ständet, an i frenNiden ined gagn och nytta kunna bekläda Rikets Mililaire Embeten och Tjenster. Denna Inrättning har sedermera undergått hwarjehanda förändringar, äfyftanve ett förbällradt stick, till »vinnande af desi wigtiga ändamål. Den bär nu namn af en Kongl. Kngs Academie, oel har L.lats-l-tstottet om denchnnma afgifwic desi yttrande uti det 'ill Riksens H g! ost. Ständer aflemnaoe Lelän.ande angående ^taksregleringen i allmänhet. z:o Drottningholms Slott och Ladugärd, belägen i Swm.ho Län, Färenkuita Härad och ltofö Socken. Denna Kongsgård är upkommen af s.-ne Hemman, Gläje och Maggeby, och kallades i Hedemiben Thorsund; Men Konung Io».^ Divuning lat här byg ga ett Stenhus och kallade de» ch-u Ärotuunghotm.
— Summa erforderligt anslag till Femte Hufvudtiteln m. m 1,477,230: deri förslagsanslag af tillsammans R:dr 49,373: 42 — Hufvudtitelns nuvarande anslag uppgår lill 1,429,240: hvaraf visar sig behofvet af en tillökning i ordinarie anslag af R:dr 47,990: alt af Rikets Ständer nu äskas. Enligt hvad uti 4:de punkten af delta protokoll blifvit ådagalagdt, erfordras till materielen en sammanlagd summa per år af R:dr 698,894: 40. — Dertill finnes tillgång på ordinarie Stat, såsom här ofvan är visadt 426,249: 40. — Då följaktligen återstår att genom extra anslag fyllas 272,645: hvilka jag således i underdånighet tillstyrker malte af Rikets Ständer äskas att årligen uti trenne år utgå.” Uppå Stats-Rådets öfrige Ledamöters underdåniga tillstyrkan, fann Kongl. Maj:t godt i nåder gilla hvad Departements-chefen, på ofvanberörde sätt, föreslagit och hemställt, såsom följd hvaraf uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer om Statsverkets tillstånd och behof skulle äskas de uppgifna anslagssummorna: hvarom utdrag af Protokollet skulle Finans-departementet meddelas. Ex Protokollo: Carl Gust. Sehmann. 21 å'utterdtt n-igste Au fehr trude. Ett hufvudvilkor för ordnandet af Sjöförsvaret på ett sätt, som är förenligt med Rikets tillgångar, och förvissar, att medlen användas till framkallande af den största möjliga verkan, är bestämmandet af det system, hvarpå försvaret bör hvila.
Jag har intet att invända mot saken; jag tror att I 74 D en 27 Januarii f. in. sorn oftast så måste förhålla sig, och då jag här uppträdt för att söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de missbruk af yttranderätten, som röra det jag kallar personlighet, heder, ära, medborgerligt anseende, är det just derföre, att jag nogsamt föresett huru svårt det är att i alla hänseenden, och vid alla tillfällen, kunna skilja sak och person. Jag har tillförene anmärkt, alt vid de tillfällen då en opinion skall discuteras och handlingar, alltid ursprunglige från personer, skola granskas samt hedömmas, lyckligt och önskvärdt vore, om man genom saken ville framgå till personen, ty då måste bevisning åtfölja, i stället för att, hvad icke sällan skett, genom person framgå till saken, då man har lättare att spara bevis. Det är i hänseende till denna senare vana, eller ovana, som jag förestält mig, att nuvarande rättegångssätt företett prof på otillräcklighet. Grefve von Schwerin, som på anförde skäl önskar dess bibehållande, beledsagar likväl denna önskan med det visserligen rigtiga begifvande, att han tror denna Jury inrättning, sådan den nu är, både till sin organisation, och möjligen till sin utöfning, äga väsendtliga fel. Andre värde talare, och äfven Herr von Hartmansdorff, hvilkas slutledning är densamma, hafva instämt i detta erkännande. För min enskilta tillfredsställelse är detta redan ganska mycket, törliända alldeles nog. jNär jag till ConstitutionsUtskollet framställ - Den 27 Januarri f. ra. de mina betänkligheter om följderna af nuvarande rättegångssätt, och mina alternativa förslag, i det senare hvaraf jag hade uppgjort ett törhända ofullkomligt försök till organisering af en annan Nämnd, visade jag ojäfagtigt, att det icke var ideen af Jury, icke inrättningen sådan den redan i Europas stater från längre eller kortare tider tillbaka finnes, sorn jag bestridde, utan endast den oformliga Jury, som, upprigtigt sagdt, så framt namnet borttages, icke har annat dermed gemensamt, än rättigheten att få dömma som en samvets-domstol.