Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då förslaget till denna förändring i Ridderskapets oeh» Adelns placering ventilerades på Riddarhuset, talade jag deremot, och understöddes jemväl af flere Ledamöter, men det gick ändock igenom. Då det nu är fråga om, att uppgöra en ny Riddarhusordning, torde det icke vara olämpligt, att reclamera Adelns rätt till deras förra platser, Det är ej personligt intresse, som talar hos mig, utan jag nitälskar blott för gamla ordningars och sedvanors bibehållande, dem tid och omständigheter icke gjort pjämpelige eller orimlige, hvilket icke här inträffar, Yår Lag har en grund för ägande-rätt, Sorn alla Domstolar följa: den kallas urminiieshäfcl. Således, och då Adeln från urminnes tider haft de platser jag nu återfordrar, skulle min tanka vinna, om den kunde afgöras vid någon Domstol. Jag är ock förvissad, att den nu bär skall få bifall, då den ej kan afgöras af mera upplysta och Vältänkande personer, hvarföre jag vädjar till Herrar Grefvar och Friherrar, 0111 de 3i6 Den g November. icke finna skäligt, att, med ogillande af Utskottets förslag till 21 §. uti Riddarhus-Ordningen, åter gå till det gamla stadgande, i afseende på platserne uti Riddarhus-salen, som gällde för 1809. Hos Herr Grefven och Landt-Marskalken anhåller jag om proposition härå. Herr von Hohenhausenj Michael: Om jag riktigt fattat, hvad Herr Bergman hegart, så önskade lian, att Grefvarnei och Friherrarne skulle intaga högra sidan om Landt-Marskalksbordet, och Adeln den vänstra, hvilket ägde rum före den å Riksdagen 1809 och 181 o antagne Riddärlius-Ordning, som ändrade detta stadgande, på sätt allt sedan och hitintills blifvit brukadt.
I anledning af StatsUtjkottets ProkocollsUtdrag af d. g i denna mänad, angående den, i följd af tili StatsUtjkoltet inkomne Memorialer, wäckte fräga om BifkopslönernaS indragring till StatsCaftan pä obestämd tid tvid inträffande ledighctcr, har Högwördige PresteStändet mcddelt StatsUljkottet ett fa lydande ProtocvllsUtdrag: Utdrag af Protocollet hällitUws Högwördige PresteStandet den a 4 November 1809. SD. Utaf Protokollet, hällit hos Rikfens HögloftStänders Statsutskott den z:dje innewarande November, har PresteStandet inhämtat, huruledes af derstädes inkomne Memorialer, fräga blifwit wäckt om Bistopslönernas indragning till StatsCaKan pä obestämd lid wid inträffande ledigheter. PresteStandet har anfelt denna fräga sä mycket mera owäntad, som, sa länge en hwar medgif, iver att allmänna anstalter för underwisningen, för den offsnteliga Gudsrjensten, för Religionens och sedernas - Den r8 November. 843 demas wärd, äro i Samhället nödwändiga, manäfwen lärer erkänna, att PresteStändet icke kan eller bör betagas sine i laglig ordning tillsatte Styresmän för de Ecclcsiastique Werkcn uti hwart Stift, hwilka Embeksmän u«i Rikets organisation i Grundlagar och Ecclcsiastique Privilegier af Konungar och Ständer högtidligen befästade, aga deras säkerhet och jkydd.
Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 18 dennes under N:o 3o afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Proposition om ökadt anslag till understöd för utflyttningar och vid egeskiften m. m. Herr Munck af Rosensköldj, Eberhard: Om jag ej hört orätt, är Utlåtandets före - n8 Den 29 Maji. mål, att tillstyrka anslag till befordrande af Enskiften. För min del anser jag dessa anslag, gifna såsom skänk, mindre uppfylla ändamålet, än låneunderstöd mot låg ränta och en successif, åtminstone de första åren ringa, afbetalning. Jag vet väl, att 10,000 R:dr årligen varit anslagne, såsom skänk, till enskiftningen i Skåne, men jag vmt ock, att denna ringa summa, fördeldt på så många händer, i allmänhet mindre understödt de behöfvande enskiftare, än inlockat dem till företag, som de ej utan en betungande, ja ibland ruinerande, skuldsättning, kunnat utföra. Deremot tror jag, att om en Enskiftes-lånefond varit inrättad, der man mot t. ex. 2 h 3 procents årlig ränta och högst 2 procents afbetalning på capitalet, erhållit medel till utflyttningar, så hade enskiftningen i Skåne redan för många år sedan varit, åtminstone på slättbyggden, fulländad, samt med beqvämare och hälsosammare nybyggen verkställd, och den ruinerande skuldsättningen till Disconten och Procentare undvikits. Jag anhåller örn återremiss af Utlåtandet. Grefve Posse, Arvid: Jag kan för ingen del förena mig med Herr Rosensköld. Skåne, den Province han såsom exempel anfört, och som erhållit betydliga gåfvor lill Enskiften, har just öfvertygat mig om motsatsen af hvad Herr Rosensköld velat bevisa. Herr Rosenskölds förslag är blott ett Den 29 Maji. 219 nytt sätt för Jordbrukaren att kunna skuldsätta sig, och då nöden tvingar, använder man alla möjliga medel, och sålunda äfven detta, utan att jag tror, det Enskiften derigenom befordras.
Sjette Bandet. STOCKHOLM, Tryckte hos Olof GltAHX, i8s4 XV]::\A } , v ■ Tisclagen den I Julii. Plenum klockan half till 9 förmiddagen. Sedan 45:dje, 44 de, 45;te och 46:te §§. i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, företog Ridderskapet och Adeln val af den utaf 12 ordinarie Ledamöter och .4 Suppleanter bestående Nämnd, som enligt io5 § i RegeringsFormen skulle äga att döma huruvida Högsta Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas. Valet fortsattes, hvarunder Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemnade klubban till Grefve Frölich, David. Harald, samt bortgick. Efter väl-förrättningens slut, befunnos följande Herrar genom de flesta rösterne hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o Go. Grefve Mörner, Carl Stellan, 170 röster. 115. Lagerbjelke, Axel, ro5 — 5Ö. Friherre Leyonskjöld, Fullm. Herr Tham, Wollrath, 217 110. — Taube, Carl Wilhelm 169 278, Beckfriis, Fulltn. Herr Uggla, Carl, . .175 — 4 Den i Julii f, ra. N:o 5i3. Friherre von Platen, Fullm. Friherre Rålamb, Claes, 197 röster •— 642. Herr von Beeker, Carl Johan, 171 io33 Hammarhjelm, Carl Fredric, ♦ . 211 — i5g4. von Heijne, Georg, 241 i636.' Reuterskjöld, Axel, 2i5 —, _ 2276. —• Berzelius, Jacob, 16b — 2279. af Tannström, Magn, 166 — Suppleanter. Herr Gyllenkrok, Göran, 89 röster, 2i52* af Uhr, Carl David, 83 . i84. Grefve Löwen, Fullm. Grefve von Schwerin, Fred.
Län förpligtades, att den då till betalning förfallne andelen af borgen godtgöra, hvarefter K. M:t den 23 November 1825 täckts i Nåder förunna honom, att på sex års tid med en sjettedel hvardera året uppfylla sin för Liljenheim i ofvanberörde måtto ingångna borgensförbindelse, men hvilket dock icke till någon del hlef fullgjordt, i anseende till Capitainen af Robsahms mellankomne Cession. K. KammarRättens AdvocatFiscalsEmbete, som öfver den nu ifrågavarande ansökningen hördt blifvit, har, i betraktande så väl af den ringa utsigt Sökandens Concursmassa erbjöde till någon betydligare utdelning, och den vid sådant förhållande med anbudets antagande förenade fördel, som ock af de utaf Sökanden till behjertande anförda omständigheter, trott sig destohäldre böra till Nådigt afseende hemställa den underd. ansökningen, som K. M:t förut täckts af nåd befria aflidne Karströrns UppbördsControlleurer ifrån en ersättningsskyldighet, hvilken vittnat, att de, genom bristande uppmärksamhet i sin mohn varit vållande till den upptäckta balancen, då deremot, utan någon bekantskap dermed, blotta godtrogenheten fört Capitainen af Robsahm i ansvarsförbindelse för samma balance, den sjelfva löftesmännen för Uppbörden ingalunda kunnat afvärja. 206 Stats-TJtskottets Och, efter det K. KaramarRätten i afgifvit underd. utlåtande öfver Capitainen af Robsahms ansökning, på de af AdvocatFiscalsEmbetet anförda skäl, hvilka i K. KammarRättens tanka synts förtjena afseende, i underd:het tillstyrkt bifall till densamma, har K. M:t den 22 sistlidne Januarii, i följd af det om tillgångarne i Capitainens Concursmassa upplysta förhållande, samt i betraktande tillika af de för gäldenären förekomne serskildta omständigheter i Nåder öfverlemnat handlingarne till Utskottet, på det R.
Akademien har en ganska inskränkt titel för detta ändamål på sin budget; men dess tillgångar hafva på sednare tiden blifvit helt och hållet medtagna så väl för anskaffande af ett laboratorium åt agrikultur-chernisten, som för öfriga ulgifter, reparationer å huset i staden m. m. och man har derföre varit nödsakad, att anticipera på följande årets tillgångar. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, ber jag, att om R. o. Ad. godkänner min åsigt, att ett experimentalfält bör finnas, som gör nytta, Ståndet då äfven måtte bifalla min motion. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framställde att Hr Akerman yrkat bifall till det i hans motion föreslagna anslag af 25,500 Rdr, hvarå bifall af StatsUtsk. blifvit afstyrkt. yttrade Hr Akerman: Jag har föreslagit 9.000 Rdr till Inspek torsbyggnadens iståndsättande, 10,500 Rdr för jordens fruktbargörande och 6.000 Rdr för upförande af en särskild byggnad åt gårdsfolket. Reloppet utgör således tillsammans 25,500 Rdr, hvarå jag anhåller om R. o. Ad:s bifall. Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han hade förbisett, att StatsUtsk. i sednare delen af förev:de punkt hade tillstyrkt beviljandet af 6,000 Rdr utaf det i motionen yrkade anslagsbeloppet och att således nu endast vore fråga om återstoden 19,500 Rdr och då, efter först till bifall å Utsk:s fprev:de yttrande framställd propos., hvarvid ropades Ja och Nej, Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla del uti Hr Åkermans motion för upgifne behof föreslagna, men af Utsk. afstyrkta, anslagsbeloppet af 19,500 Rdr Rmt, blef denna propos. besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. och Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande.
Han utbad sig nemi. att konungen ville förläna honom rätt dertill: att »alla älskande», som för sina samveten skull icke kunde underkasta sig prestkyrkans former och föregifna heliga ceremonier vid äktenskapet — hvilka de ansågo för vidskepliga och syndiga, eller löjliga och, i bästa fall, barnsliga och onödiga, och: — att »älskande», som genom föräldramagtens egennytta eller familjhögfärd voro beröfvade erkännandet af deras »kärlek och inbördes hemliga förbund», såsom lagligt äktenskap, med mindre prestbenedictonen var följaktig, att nemi. dessa, så snart de bevisligen inora hans hus hade tillsammans legat uti en för detta ändamål iordningsställd, dertill beredd brudsäng, skulle de lagligen erkännas som äkta makar, utan de påfviska pretentionerne på en förutgången notorietet genom lysningar och vigsel. Och derifrån är civiläktenskapet i England utsprunget till sin idé, och detta midt under den religiösa vidskepelsens mörkaste tider. Tusenden hafva, sedan dess vid Greatna-Green firat det bocgerliga äktenskapets alltmer växande seger, tills en Parlamentsakt Den 8 F ebrn a ri f. m. af år 1858 fullbordade den på Greatna-Green-lagens principer och fullständigt reglerar äktenskapet i England. Denna lag innehåller i hufvudsaken: att Civil-äktenskapet är regel, vigseln är frihet, och, i likhet med Holland, att för dem, som önska vigsel, ingen prest må densamma utfärda eller förrätta, utan förut af kontrahenterne förevisad borgerlig confinnation genom civil-auktoriteterne. Förenta Staterne hafva allt sedan oafhängighetsförklaringen (Declaration of Itidependence) af deD 4 Juli 1770, antagen i den Amerikanska kongressen) icke haft någon annan egentlig äktenskapsform, än det borgerliga äktenskapet, åtminstone sedan 1780, då det enda återstående band, som förenade Nordamerika med moderlandet, itel t och hållet alklipptes genom anglikanska kyrkans uplösande i mångfaldiga från hvarandra mer eller mindre divergerande religiösa associationer. Sedan ingen Statskyrka fanns till, så lörföll äfven fordringarne på det sacerdotala i äktenskapet
Jag tror att en fadan nödwändjg orgai.isation, endast winncö genom en i förhand wcrkjtälld consrriprions inräctniirg, ty öswcrrastande anstalter af en seni npivaknande National känsla, förfela alkid sitt ändamål. Jag tror att consiriptions inrättningen, äfwen genom sjelfwa opinionen , bäst försäkrar om fortfarandet af freden, ry aldrig har något Folkstag genom national energi och en manlig altirude, inlockar Fienden öfwer sina gränjor, men well genom en nistocknad nationalauda och en sömnagtig säkerhet. — Jag kror sa» ledcs ej pä den principen, att ett Krigsutbrott» kan undtvikas genom egen politisk undfallenhet, cch e,c beriöre rustningar ledande tils eget försm ar böra säsom öswcrfiödige eller provoqucrarrde magtlätas, ty hwilken Nation har wäl någonsin genom sin swo.gh-.t afrväpnat Grannens ir.kräkiait.gelystnad, och huru osta har icke rwärloiu fjcksw.i iätlhelu» att gora en inkräktning blif wtt - 254 Den 4 December. wik rätta anledningen dertill. Bland hundra exempel, se Dannemark, som endast genom misttagct att lämna Seland Utan föcswar, ädrog sig en öfwerraiVning, som i annat sall ömarken bliiwit patänkr eller möjlig. Slurekigeu tror jag icke pä i yrrau af aliancer, om icke Veste äro fotade pä opinion as mära Nationalkcasters rätta anwandande. Hwilken Magt förbinder sig med den sorglösa owrrksamhele.', för att ensamt bära tyngden af dennes cnffilda inkereste.
Det fall, då en person inom Ridderskapet och Adelil anmäler en vid någon anteckning förelupen ©vigtighet i pollettutgifning, är bestämdt ■skildt från det fall, då en icke antecknad person klagar öfver vägrad pol let; det är ovillkorligen nödvändigt, att bestämma sättet huru polleten i det förra fallet skall kunna återfordras; praxis har varit gifven, men vid blott praxis bör man alldrig stanna, när frågan är om medborgares rättigheten Sjelf anser jag mig behöfva, innan jag kan stadga min opinion i saken, afhöra de återstående debatterne i nyssnämnde fråga, som tiar en för mig alldeles ny caracter; jag vill således blott nu hafva yttrat min tanka, att man vid det nämnda tilläggets redaetion bör afse 12 § i Riksdagsordningen, sorn bjuder att RiddarhusOrdningen bör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne, och att jag icke kan finna någon § i de senare, med hvilken RiddarhusOrdningen i denna del kan sättas i öfverensstämmelse, mer än 21 § i Riksdagsordningen, der en pröfningsrätt förklaras vara de öfriga Stånden, 1 II 20 3o6 Den 22 November f, m. livars representations-stadga är mera speciellt intagen i Grundlagen, förbehållen i afseende på sådana medlemmar, emot hvilka , till följd af denna represen ta lionsstadga, anmärkning äger rum. u:te Förändringen? Då den på intet vis strider emot min öfvertygelse, föreslår jag den, för att nu på en gång väcka frågor om alla de ändringar i RiddarhusOrdningen, sorn Ridderskapet och Adeln vid förra Riksdagen antog. Den åsyftar en närmare utveckling af nuvarande RiddarliusOrdnings 17 §, angående platserne, der Ridderskapets och Adelns ledamöter skola sitta, eller Barikindehiingen , skiljd ifrån den sednare förekommande indelningen i Bänkmans-afdelni tagar.
Jag skulle derföre nu, i likhet med hvad jag vid Riksdagens början gjorde, föreslå, att inga penningeböter må äga rum, utan att de böra förvandlas till ansvar vid vatten och bröd, på det straffet icke orättvist må träffa den oskyldige. Likväl då så många upplyste män pröfvat och bibehållit penningeböter, må de tills vidare stå qvar. Men jag tror, att presterliga varningar icke böra underlåtas. Tvenne Stånd hafva återremitterat Betänkandet; det kommer således uti Utskottet under förnyad pröfning, och jag anhåller derföre, att, jemte den anmärkning jag redan gjort, få göra några andra. För ^:de resan fylleri bestämmer Utskottet, utom böterne, att den brottslige skall, om han är myndig, ställas under förmynderskap, samt förklaras oberättigad att deltaga i val eller väljas till sådana förrättningar, sorn innefatta medborgerligt förtroende. Utskottet föreslår sedermera: ”Den, ”sorn för 4^de resan fylleri till ansvar dömd Den i3 October e. m. 3oj ”är, fortfar att stå under förmynderskap, ”till dess lian gitter visa, att lian från sin ”vanart så återkommen är, att han sig och ”gods sitt sjelf råda kail.” Utskottet har likväl ej yttrat sig, huruvida han, med återfående af rättigheten att råda öfver sitt eget gods, äfven återfår medborgerligt förtroende. Detta är en brist i Betänkandet, hvilken bör fyllas. I slutet af ii §. har Utskottet föreslagit: De fylleribrott, sorn äro af urbota beskaffenhet, och icke inora 6 månader, sedan de sig tilldragit, hvarje månad till trettio dagar räknad, blifva hos vederbörlig Domstol eller Polisinrättning anmälde, äro sedermera icke åtal underkastade. Efter detta förslag skulle den, som begått en förseelse, hvarföre lian bordt förklaras omyndig och förlora medborgerligt förtroende, flere år efter, sedan förseelsen vore begången, och han bättrat sig, kunna blifva anklagad för densamma, och dömas förlustig medborgerligt förtroende; men tvist kunde deremot uppstå, huruvida den brottslige skulle sättas under förmyndare, eller icke.
Men det är ej för att vinna någons gillande, ej ens de goda menniskornas, som vi skola försöka bli sanna och dugliga, utan för att det är rätt. Så tänker jag Och derför fortfor hon, halft skämtsamt, halft allvarligt, derför ämnar jag försöka, sak samma om jag sedan blir smed, sömmerska eller advokat. Kamraterna hade tysta åhört Hanna. Hos mången af dem hade samma tankar uppstått, oklara, famlande, men rigtade åt samma håll. Nu hade Hannas ord redt dem och de genombäfvades af en känsla af ansvar och en längtan att utbyta den gamla drömverlden mot ett lif af sundt och nyttigt arbete. Bella satt med ansigtet skuggadt af handen, hon kunde bättre tänka så. Hon var stolt öfver Hanna, ty hon såg kamraternas beundran, men hon var ändå mer lycklig öfver att få vara hennes vän. Sjelf var hon ju så obetydlig, alltför obetydlig att få stå Hanna så nära. Ett ögonblick gick under tystnad, då rusade Bertha upp: nu se vi alla ut som tusenåriga filosofer, det står jag inte ut med. Pass på, Bibbi, der har du natthugg! O ve, du arma klinkum-perfektum, du kan ju ej springa! I ett nu var leken i full gång. Den smakade så mycket bättre efter allvaret. Natthugg, hök och dufva, enklek, femte hjulet, med flera lekar aflöste hvarandra och flickorna visade att de haft en god lärarinna i gymnastik. De voro både viga, uthålliga och starka. Endast några, som ännu höllo till godo med trånga snörlif, pinades innerligen af stygn, andtäppa och hjertklappning. Bella flög som ett torrt skinn öfver tufvorna. Hon var den flinkaste af dem alla och en mästarinna i balansergång på plank och jernvägsskenor. Hanna åter var en förfärlig hök och bar dufvorna som påsvantar fram ur deras gömställen. Solen baddade, ansigtena glödde, man tömde halfva brunnen med vanlig flick-oförsigtighet. Efter lekarne kommo bollarne i farten och klockan var nära 3, när återtåget anträddes med tömda korgar, trötta ben och kjolfållar, der man snart kunde vänta att få se svampar uppväxa.
Om misstag kunna ske vid dessa val, så är det lika sannolikt, att misstag knnna ske vid electorernes val; och i allt fall torde följderna af dylika misstag icke vara af sådan betydenhet, helst det lärer kunna antagas, att en ordför., som finner sig ej vara vuxen sitt kall, afhållen sig derifrån, då nytt val kommer att anställas. Frih. Raab har anmäi kt, att förslaget ej skulle upptaga hvem som vid flera Utskts eller Ulskts-afdelningars sammanträde borde föra ordet. Jag kan icke finna, att i detta afseende någon uraktlåtenhet förekommer i redactionen af ifrågavar. förslag, emedan der står: ”R. St:s Utskott, revisorer och nämnder samt Utskottsafdelningar välje inom sig ordförande.” Detta stadgande måste således gälla icke blott för ett Utsk. och en afdelning, utan äfven för flera Utsk. och sammansatta afdelningar, hvadan jag icke finner den anmärkt)., Frih. Raab framställt, vara af förslagets ordalydelse påkallad.
Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie-räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Östergöthlands Län. 1:6 Såsom hufvudränte-persedlar inom Östergöthlands Län bestämmas spanmål och smör; 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål och smör bibehållas med endast de förändringar, som äro en följd af i allmänhet gifna föreskrifter; 5:o Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseiler ordinarie-räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skatte-titeln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Södermanlands Län. 4:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Södermanlands Län bestämmas spanmål och smör; 2:o Siats-Utskottets Utlåtande, JYs 191. 9 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarue spanmål och smör bibehållas med blott de förändringar, som kunna blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter. Fläsk förvandlas till spanmål af hälften råg och hälften korn, samt hö till smör; 3:o Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantals eller ordinarie-räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skatte-titeln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Elfsborgs Län. l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Elfsborgs Län bestämmas spanmäl och smör, hvilka bibehållas med endast de förändringar, som kunna blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter. 2:o Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantals eller ordinarie-räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder.
Befälhafvare vare, när fartyg är helt och hållet eller till bestämda delar eller till vissa läster befraktadt, skyldig att emot ersättning af godsegare förhala fartyget till andra beqväma lastningseller lossningsställen, än det, såsom i § 77 sägs, först anvisade. Uppstår tvist om ersättningens belopp, varde den hänvisad till skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag som i § 321 sägs. De uppehåll, som genom fartygets flyttning för intagande eller lossning af last förorsakas, varde i liggetiden inberäknade. § 81. Der fraktaftalet ej annorlunda bestämmer, bäras kostnaden och äfventyret vid lastning af befraktaren till dess godset blifvit till fartygets sida framfördt och derstädes af befälhafvare eller styrman emottaget, dock att befälhafvaren ej ansvarar för den skada, som kan uppstå, om godset i sådan mängd framföres till fartygets sida, att det ej ordentligen hinner emottagas, såvida ej godsets framförande skett på hans egen tillsägelse. Vid lossning bäras kostnaden och äfventyret af lastemottagaren, sedan godset blifvit vid fartygets sida aflemnadt. 21 Stöttor och annat, som för stufningens behöriga verkställande är nödigt, bekostas af fartygets egare. § 82. Den befraktare, eller aflastare, som, utan redares eller befälhafvares vetskap, inlastar gods, hvars utförsel i aflastningsort eller införsel i bestämmelseort är förbjuden, eller annars, vid lastning eller lossning, gör sig skyldig till öfverträdelse af ortens lag, ansvarar så väl rederiet och befälhafvaren, som öfrige befraktare eller aflastare för det uppehåll, kostnad och skada derigenom vållas. Konfiskeras godset, betalas ändock full frakt för detsamma. % 83.