Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ledd af förståndet och kännedomen, af Snillets öga, verkande på stora och lysande föremål, är den ädelhet, själsstyrka, och alla högre dygder. Rätta frågan är då icke, om jag är högmodig; utan: om jag urskiljer det Sanna, om jag fäster mig vid det Ädla och Fullkomliga. Jag svarar för min eld: gif mig upplysningen! De starka passionerna hafva förlorat sig. Den simpla och höga sanningen har vanslägtats till en allt medgifvande, glad och söt artighet. Men de vackra mensklighetens dagar böra återkomma, då man ej kunde vara för hög i känsla och tänkesätt; då den, som tänkte friast och störst, hette, icke den högmodigaste, utan den ädlaste. Var härmed från Thorild en stridshandske kastad: så var den likväl allsicke kastad med någon förolämpning. Tvärtom: detta nogare bestämmande af hans mening är ännu höfligare skrifvet, än hans första förklaring. Det lyckades dock ej bättre, än den, att göra honom begriplig och inleda, antingen en fredlig biläggning, eller en ridderlig strid. Vi böra tro, att Kellgren ärligt fann den unge författarens åsigter och skrifsätt löjliga. I alla fall såg han sin fördel vid, att så behandla dem. Således tillgrep han, engång retad, nu de vapen, som för honom voro de mest beqväma, och om hvilka han rätt väl visste, att de i hans hand kunde begagnas med en ofelbar framgång: qvickheten, skämtet, gycklet. Det var detta handlingssätt, och vidhållandet deraf, som gjorde Thorild till fiende. I N:o 70 af sitt dagblad framslungade Postens öfverdrott den första af de mot upprorsmakaren rigtade parodier, bland hvilka han sedermera upptog blott en enda i samlingen af sina Skrifter. Den här ifrågavarande parodierar den Thorildska prosan; och är, betraktad i och för sig sjelf eller blott såsom en glädtig lek, onekligt en liten högtid af rolighet. Anledningen tog han från ett af Policen utfärdadt ”Påbud om Snöskottning”.
Också yttrade hans gynnare Tham sin förundran, i ett bref; på hvilket Thorild svarade från Upsala den 10 Juli 1787: ”Det är ingen underlighet, att bli Juris Doctor och resa till England. Ty 1:o bör jag tillfredsställa deras fåfänga som kostat något på mig, och som fråga: hvad är han? då de hafva en förmildring på det melankoliska, fatala svaret: ingenting! Och 2:o bör jag synas vara öfver ungdomen, hafva fullbordat mina studier, icke vara utan en auctoritet, och äga en värdighet, som jag sjelf gifvit mig. Äfven i England skall man, genom detta namnet, synas mera en Lärd, än en Avanturier”. Ett par äldre bref, skrifna under förberedelserna till Upsala-färden, visa åskådligast, hurudan Thorilds sinnesstämning då var. Till Tham. Stockholm den 19 Oktober 1786. Nådige Herre! – Jag behöfver icke formaliteter, för att säga allt till M. N. Herres ära. Hvarken har det händt mig något, på ett rent sätt, ädelmodigare, än M. N. Herres bref116; eller känner jag i mitt fädernesland en man af en större snillets lifaktighet (vigueur). ... Brefvet till Linguet var mig ett rent ämne till bestörtning. Hvilken Svensk frågar efter, hvad man tänker i verlden? Denna inskränkta nationen, hos hvilken deltaga i något Allmänt, vilja något Stort, är ett fantasteri? Detta aftynade, eländiga folket, der hvar gnista af själ är ett under? – Ifrån den stunden, Nådige Herre, har jag (bland några få menniskor af värde) aldrig nämnt detta uråldriga och ädla ”Tham till Dagsnäs”, utan som en motto på själens lif. Värdigas nu dömma, om M. N. Herres bifall har för mig något dyrbart; eller om Dess ädelmod för Vetenskaperna, utom att vara i sin fria art det enda jag vet, bör lifligen röra mig. Jag företog mig dessa Öfversättningar, i synnerhet af Tacitus, med anledning af Riksdagen, och den lätthet att bedragas, jag då såg hos alla.
N:o 10. Motion N:o 222, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om utarbetande af ett fullständigt förslag till Domares aflöning m. m. Motion N:o 223 angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj! om uppgörandet af fullständig plan för ordnandet af Rikets allmänna upp fostringsverk. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118, Mern. N:o 127. R. St. underdån. Skrifv. Kommunal-lagstiftningea, angående åtskilliga förändringar i. Motion N:o 239. Lag-Utsk. Betänk. Utlåt. N:o 55, Mern. N:is 70, 74 och 78. R. St. underdån. Skrifv. Kopparränta, angående afskaffande af. Motion N:o 202. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 45 och Mern. N:o 79. R. St. underdån. Skrifv. Kredit, Statens utländska, angående åtgärders vidtagande för befordrande af, och höjande af priset å kurserande Svenska obligationer. Motion N:o 188. Stats-Utsk. Betänk. Krigshofrätten, angående indragning af. Motion \:o 237. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Kronobetjenter och Under-exsekutorer, angående deras betryggande mot förlust af den dem i lag tillerkända ersättning för lemnade handräckningar i enskilda mål. Motion N:o 122. Krusenstjerna, Edvard von, Motion N:o 90, angående fyllnads-pensioners tilldelande åt de före år 1858 med pension afgångne militäre embetsoch tjenstemän. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 och Mern. N:o 180. Motion N:o 204, angående pension åt f. d. Löjtnanten Pehr Palmgren. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv.
» Att jag förbrutit mig, erkänner jag o c h har redan bedt o m ursäkt därför, m e n att jag följde mitt hjärtas maning o c h tog min tillflykt till den enda — Ellen undantagen — s o m här i huset visat mig litet deltagande, ångrar jag ej o c h tror e j, att det kan stämplas s o m någonting klandervärdt. » Jag förstår e j, hvarifrån j a g fick m o d att uttala dessa o r d, då jag i själfva verket kände mig mycket » enkel » — också fann jag det bäst att omedelbart därefter lämna r u m m e t utan att iakttaga den verkan de åstadkommo, o c h då vi några timmar därefter åter samlades till middagen, var stämningen visserligen litet tryckt, m e n ingen anspelan gjordes på morgonens tilldragelse. Hela Löfsätra ligger nu under snö. Hvarhelst jag ser, skimrar det hvitt, så att det gör ondt i ögonen, o c h endast i den stora oxeln här utanför mitt fönster, där talgoxarne hålla till en g o d del af dagen, brytes skimret af grannt röda bärklasar g e n o m det lätta snöfloret. Blif nu ej rädd, m o r lilla, o m jag berättar o m ett äfventyr vi hade i går, s o m hade kunnat få ett mycket tragiskt slut. Ja, jag vet ej ännu, hur det kan k o m m a att sluta för en af deltagarinnorna — hu, jag ryser ännu, när jag tänker därpå. Då eftermiddagslektionen var slut, togo jag o c h flickorna våra kälkar för att taga oss litet motion i månskenet. Just nedanför, där vår kälkbacke slutar m e d en något tvär krök, ligger den vackra sjön Löflången, o c h vi hade särskildt blifvit varnade för att ej köra ner på den, emedan den ännu ansågs vara osäker. Troligtvis var månskenet förvillande, och kälken, på hvilken de båda flickorna åkte, tog en sats på några låga, isiga stenar vid vägkanten, och innan de h u n n o att hejda den for den i svindlande fart nedför branten o c h vidare ett långt stycke, ut på isen å den ännu ej riktigt tillfrusna sjön.
Ibland barnmorskorna hafva sjutton ägt rättighet att vid förlossningar begagna instrumenter, och af dem äro omkring fem instrumental-förlossningar årligen verkställda. Ibland qvacksalfvare finnas blott några få, som hafva förtroende. De socknar, som icke hafva antagit examinerade barnmorskor med lön, äro fyra, nemligen Nora, hvarest likväl en examinerad barnmorska är boende, Sala socken, belägen invid och omkring Sala stad, Björkskogs socken, belägen ungefär midt emellan städerna Arboga och Köping, och Himmeta socken, belägen icke långt ifrån Köping. I alla städerna finnas examinerade barnmorskor. Vaccinationen bedrifves lätt och med framgång; revaccinationen deremot trögt, alldenstund någon smittkopps-epidemi af betydenhet icke inträffat. Omkring 2,800 personer hafva årligen med framgång blifvit vaccinerade. I Länet hafva funnits under ifrågavarande qvinqvennium sex privilegierade apothek. Alla i godt skick, äga de allmänhetens förtroende och visiteras årligen. För en extra provincialläkare inom nordöstra delen af detta län beviljades vid sista riksdagen uppförandet å stat af ett årligt arfvodes-belopp, med vilkor att detta nya distrikt upplåter och underhåller bostad för läkare å det ställe, som af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande godkännes. Uti detta ärende har Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande låtit af kronofogden i orten och sakkunniga personer uppgöra ett förslag, hvaröfver invånarne i orten blifvit hörde inför Wåhla häradsrätt, sorn blifvit af Eder Kongl. Majlis Befallningshafvande anmodad att sitt utlåtande afgifva. Vid sammanträdet inför häradsrätten hafva Wåhla och Harbo socknar utfäst en årlig afgift af 133 Ridr 16 sk.
Jag skall hemsöka jordenes krets, för hennes ondskas skull, och de ogudaktiga, för deras odygds skull; och skall göra en ända, uppå de stoltas högmod, och ödmjuka de väldigas högfärd; Så att en man skall dyrare varda än fint guld, och en menniska mer värd än ett stycke guld af Ophir. Derföre skall jag röra himmelen, så att jorden skall bäfva utaf sitt rum, igenom Herrans Zebaoths vrede, och igenom hans vredes dag. Och han skall vara såsom en förjagad rå, och såsom en hjord utan herda; så att hvar och en skall vända till sitt folk igen, och hvar och en fly uti sitt land; Derföre att hvilken sig derinne finna låter, han skall igenomstungen varda, och den der när är, skall igenom svärd falla. Skola ock deras barn för deras ögon dräpne varda, deras hus skinnad, och deras hustrur skämda. Ty si, jag skall uppväcka de Meder öfver dem, hvilke intet silfver söka, eller efter något guld fråga; Utan att skjuta de unga män ihjäl med bågar, och icke förbarma sig öfver frukten i moderlifvet, eller barn skona. Alltså skall Babel, det aldraskönesta ibland riken, de Chaldeers härliga prål, omstört varda af Gudi, lika som Sodom och Gomorra; Så att man sedan der intet bo skall, eller någor der blifva i evig tid; att ock de Araber der ingen hyddo göra skola, och de herdar der inga bodar uppsätta; Utan stygge foglar skola der lägga sig, och deras hus full med odjur vara, och strutser skola der bo, och gastar skola der springa; Och ugglor sjunga uti hans palats, och drakar uti de lustiga borger. Och hans tid varder snart kommandes, och hans dagar skola intet dröjas. Ty Herren skall förbarma sig öfver Jacob, och ännu utkora Israel, och sätta dem uti sitt land: och främlingar skola gifva sig till dem, och hålla sig intill Jacobs hus;
Under Recognition äro upplåtne: åt Söderforss Ankar-Bruk en del af Tierps Vestra Allmänning, och åt Elfkarle-Öns Bruk en del af Tierps Krono Allmänning, en del af Tierps Vestra Allmänning samt Elfkarleby Vestra Allmänning, till ett område af i4,865 Tunnland, odugliga mossar m. m. och skattlagda ägor dock inberäknade, emot afgift af 12 R-dr 24 sk. för den förre och t3y R:dr 24 sk. för de irenne sednare. Dannemora Jernmalms-Grufvor innehafva ock 3:ne skogstrakter i Rasbokils, Morkarla, Tegelsmora och Films Socknar, kallade södra, norra och vestra Grufvu-Ällmänningarne, samt innehållande tillhopa 6482 Tunnland, men deraf blott 27844 Tunnland skogsmark; hvilka Allmänningar äro donerade till Grufvorne och hafva hittills förmått underhålla dem med nödigt storvirke för deras byggnader samt förmodas kunna det äfven framdeles, med iakttagande af den hittills följda stränga hushållning; dock måste en stor del utaf ärligt» behofvet af bräder och plank m. tn. anskaffas genom uppköp i orten. Sockne-Ällmänningar innehafvas af Fundbo och Danmarks Församlingar. Dessa äro sedan flera år tillbaka fördelade imellan Hemmanen; Hvarförutan Kongl. Majit, innevarande år, i Nåder behagat harkla" ra det Vendels Allmänning bör såsom Sockne-Ällmänning anses och är denna Allmännings fördelning jemväl redan begärd. Behof att nyttja Bränntorf, , torde snart nog vara för handen, och lyckligtvis är, under de sednaste åren, den upptäckt gjord, att 2:ne Mossar, den ena belägen invid Staden Enköping, och benämnd Fanna-Mosse, samt den andra befintlig på Söderby Gårds ägor i Näs Socken, ungefär 1 mil ifan Upsala, innehålla Bränntorf äf fullgod beskaffenhet. I Gamla Upsala Socken och derintill närmast belägna trakter, samt vid Dannemora Grufvor, uppföras i synnerhet uthusbyggnader, af Lera och af Gråsten.
Liksom Blenda var hon sysselsatt med tanken på sitt första uppträdande, och som det fallit henne i minnet att hon någorstädes läst att tystnad och tankfullhet tillkännagåfve bildning och förstånd, föresatte hon sig att i dessa punkter icke låta öfverträffa sig af någon. Hennes tillbakadragenhet vore dessutom lätt förklarad af sorgdrägten, och emellertid vunne hon förmånen att observera och lära, utan att blottställa sig för några misstag. ”Vi vänta inga andra” – svarade Henriette sin svärmor – ”än de som höra till vår vanliga sällskapskrets härute under sommarn.” ”Vet jag hvilka det är?” ”Sidenkramhandlanden Lorens känner mamma Hallbergs likaså, tror jag ” ”Jaså, hökarns?” ”Ja, rika hökare Hallbergs Se’n ha vi spegelfabrikör Lundgrens, hofrättsrådet Ahlstens och låt mig se kanske kommer också hattstofferare Cederlunds, slagtare Brunns och gamla öfverstinnan Wollsmidt, hvilken är liksom en oldmor för oss alla.” ”Än kammarjunkaren, kära du, du glömmer honom!” inföll Patrik. ”Hvem är det?” frågade mamma. ”Öfverstinnans son. Han är ute ett par gånger i veckan, och nästan alltid kommer han hit och sjunger med Henriette.” ”Kanske mamma befaller att vi servera kaffet?” inföll unga frun, uppstigande. ”Det är visst det enda som sätter lif i oss!” Den aristokratiska fru Emerentia stafvade emellertid inom sig på den besynnerliga sammansättningen af gästernas rang. Hon var van vid landsortens trånga åsigter och kunde i sitt lif icke begripa hur en hökare, en hattstofferare – denna titel togs efter bokstafven – och ännu värre en slagtare kunde komma i sällskap med öfverstinnor, kammarjunkare och hofrättsråder. Den värda frun hade väl förut hört omtalas penningens makt, men aldrig hade hon inbillat sig att den vore i stånd att åstadkomma slika underverk. Medan Henriette, utan att afvakta sin svärmors tillåtelse, ilade bort, begagnade fru Emerentia tillfället att fråga sin syster om det i Stockholm brukades särskilta embeten för att göra hattar och att stoffera dem. ”Är du tokig!
Alt löftesmän för undsättningsskulder, så vidt de ikläda sig fortfarande ansvarighet till dess full betalning för hela lånet blifvit erlagd, icke må sökas förrän sjelfva låntagarnes oförmögenhet att betala blifvit utröndt, samt 4:o Att, der gemensam ansvarighet af Socknarnes invånare ej blifvit tillvägabragt, afkorrtning må, efter föregången undersökning vid Sockenstämma och pröfning af K. M:ts Bef:hde, medgifvas af fordringar för undsättningsSpanmål, som dels måst i små qvantiteter till lifsuppehälle utan borgen lemnäs fattige arbetare, dels blifvit utborgad åt mindre Hemmansbrukare, hvilke, jemte deras Löftesmän, sluteligen kunna finnas aldeles oförmögne till skuldernas betalande. Och torde, i händelse B. St:r bifalla hvad Utskottet i detta Betänkande tillstyrkt, underd. anmälan derom göras såsom svar å K. M:ts i ämnet aflåtne Nåd. Proposition. Sluteligen får Utskottet anföra, att det anser sig genom detta Betänkande hafva besvarat den från Hederv. BondeStåndet erhållna Remiss å Anders Danielssons från Elfsborgs Län med flere RiksdagsFulImäktiges framställningar om anstånd och lindring i återbetalningen af de spanmålsskulder , hvarför en del orter ännu häfta. Utlåtande, m.gående förvaltningen af det till Cåssernbyggnaden för Kongl. Andra LifGardet anvisade Anslag. (I.-A.) Sedan R. St:r den 20 November 1823 bifallit fortfarandet intill nästa Riksdag af det vid 1817 och 1818 årens Riksmöte beviljade anslag af i5,ooo R:dr årligen till uppförande af Casernhus för Kongl. Andra LifGardet, ined anhållan om sfidane anstalters vidtagande, hvarigenom Regementet, i och med användandet af dessa anvista medel måtte intill nasta Riksdag förses med tillräckliga Caserner, hvilket ändamål R.
färdig nu också! » Eleonora Duse, den framstående skådespelerskan, » Jo, det är just, h v a d du är, Anne-Sofie, lilla. k o m m e r enligt meddelande från k. operans diDu börjar svärma för baroner o c h löjtnanter, rektion, att uppträda å k. operan i midten af sedan du k o m till hufvudstaden. Det heter, bedecember. H e n n e s första uppträdande torde bli vars, att det är för Elias skull, m e n katten vete, den 13 eller 14 december. Repertoaren omfato m det inte är för din egen. » tar » Kameliadamen », » Cavalleria rusticana », » La » Åh, du borde riktigt skämmas, Anders! » locandiera », » Nora », » Claudes hustru » o c h » HemBrukspatronessan såg smått rasande o c h förmet ». lägen ut, m e n hejdade sig, då h o n hörde en dörr till de inre rummen öppnas o c h frasetaf en klädning närma sig. I dörröppningen till salongen uppenbarade sig Din glans då öfver min lefnad sprid, du strålande barndomsminne! Och tala om kårlek, om tro och frid alltjämt till hjärta och sinne! Ur Chrysander. notisboken. Drottningens gåfva till Sofiakyrkan i Jönköping af sändes i dagarne till sin bestämmelseort från hofjuvelerarfirman C. G. Hallbergs atelier härstädes, där den förfärdigats. Den storartade gåfvan utgöres af en fullständig uppsats kyrksilfver, bestående af kalk, vinkanna, oblatask o c h patén. Denna uppsats har på sin tid väckt stort o c h berättigadt uppseende, då den var exponerad vid Chicagoutställningen, där den äfven vann pris. Den är hållen i gotisk stil m e d en utomordentligt rik o c h stilenlig ornamentik i drifvet o c h ciseleradt arbete m e d inläggningar af olikfärgad kristall. Synnerligen praktfull är utsmyckningen å vinkannan o c h kalken, där äfven den kyrkliga gotikens underliga s3^mbolik kommit till sin rätt.
Län, innefattar en servitut till Fahlu Kungsgård utöfver de ränteskyldigheter, som i allmänhet åligga hemmanen i orten, hvadan ock Rikets Ständer funnit skäligt bevilja dem, som utgöra densamma, lindring i bevillningen, denna ränta måtte upphäfvas och deremot nyssnämnde lindring försvinna; att, enär en del af berörde ränta är anslagen till Landshöfdingen, som deraf äfven skall bekosta Embetsrummens eldande, och den redan beslutade indragningen af detta anslag icke kan verkställas förr än vid nuvarande Landshöfdings afgång, Eders Kongl. Maj:t ville i Nåder inhemta yttrande, huruvida han emot ersättning efter den grund, som för indelta löners godtgörande, i händelse af-deras indragning, kan varda be - 195 stämd, skulle vilja densamma frånträda, så att förändringen genast må kunna till verkställighet bringas; samt att, då en del af räntan är afsedd till LandshöfdingeBoställets underhållande, med detta underhåll för framtiden, och sedan till äfventyrs befintlig besparing af dessa medel blifvit använd, förfares lika som med öfriga dylika byggnader. Att den afgift, som under namn af Näs Kungsgårds reparationsmedel, utgöres af Näsgårds och WesterBergslags Fögderier till underhåll af byggnaderne å Näs Kungsgård, såsom likaledes innefattande en serskild skattskyldighet utöfver hemmanens räntor, jemväl måtte vid nuvarande boställsinnehafvarens afgång försvinna och med boställets underhållande derefter enligt gällande Författningar tillgå. 10:o.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Bänkmän att utse en ny Elektor efter Frih. Åkerhjelm. Föredrogs Vällofl. Borgare-St:s den 20 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 307, med inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att Den 22 Maj f. m. 433 att biträda Borgare-St:s, med Bonde-St:s sammanstämmande beslut i afseende å 11 :te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 87, för så vidt det rörde beviljande al medel för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala. Sedan ifrågav:de prot.-utdrag blifvit uppläst, föredrogs jemväl Hederv. Bonde-St:s den 16 ocb 20 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:0 283, innehållande enahanda inbjudning som Borgare-St:s nyss föredragna prot.-utdrag. Härefter anmälte sig ocb yttrade Frih. von Kraemer, Hobert Fredrik: Hindrad af ett vigtigt uppdrag, var jag icke närv:de vid öfverläggningen om anslag till jernvägarne. Jag tillhör således hvarken majoriteten eller minoriteten; men till hvilkendera sidan jag än kunde hafva slutit mig vid det tillfället, skulle jag alltid hafva på det högsta motsatt mig att upprifva ett beslut, som genom votering blifvit faltadt. Flera andra frågor komma i alla fall att behandlas i förstärkt Utsk., och jag får således för min del anhålla om afslag å inbjudningen. Frih. Cederström, Rudolf: Utan att ingå i något bedömande af frågans innehåll, anser äfven jag helgden af R. o. Ad:s redan fattade beslut kräfva, att Ståndet detsamma vidblifver. Gr. Hamilton, Gustaf: För min del får jag anhålla, att den ena af de båda inbjudningarne måtte varda för andra gången bordlagd, samt att R. o. Ad. måtte besluta, att de båda två skola i nästa plenum gemensamt företagas till afgörande. Uti denna begäran hördes en ledamot instämma. Frih. Raab, Adam Christian:
Stadens tillstånd är alltså beklagansvärd!, och kan, sedan de förhållanden, hvarunder den fordom florerat, äro förlorade, icke annorlunda vara, då den, belägen på en naken, från fasta landet aflägsen klippa, icke äger någon tillräcklig produktion, ej ens af de angelägnaste lefnadsförnödenheter, eller xxågra egna exportartiklar, samt dess invånare icke med erforderlig drift söka alt draga fördel af den enda naturliga näringsgren, som för orten synes vara bestämd, eller saltsjöliske, till hvars bedrifvande i större omfång icke finnes en eixda båt med erfor - 15 derlig repskap. Heldre, än att härvid lägga hand, förblifva de fattige invånarne sysslolösa, eller åtnöja sig med lillfällige förljenster, hvilka dock äro ganska ringa, då antalet af personer, som behöfva arbete, är öfvervägande; och af sysslolösheten födas moraliskt förderf och ekonomiskt elände. Fattigvården är ock derföre ytterst betungande och staden har svårt att uppehålla den och sine öfrige institutioner, hvilka dock fortgå så väl hvad administrationen, som läroverk och hälsovård vidkommer. Strömstad. Dess år 1841 af 1,300 personer bestående folkmängd, deraf 689 skattskrifne, lefver till större delen i fattigdom, enär handel och öfrige näringar äro i lägervall. Föreningen med Norrige och den derigenom uppkomna rättighet, att landvägen ditföra iandtmannaprodukterne i orten och återhemta alla vanliga importartiklar, dem allmogen tilihandlar sig för lägre priser i Fredrikshall än i Strömstad, hafva småningom bringat staden i sitt nu varande förfall, och dess invånare misströsta, alt den någoixsin mer kan upphjelpas. Fabriker, bruk och manufakturverk finnas ej. Ar 1841 utgjordes stadens fartyg af 2 skonertar, 1 galeas, 3 slupar, 6 däckade och 3 öppna båtar om 299 lästers drägtighet, hvilka användas till fraktfart. Tulluppbörden har per medium för fem år uppgått lill 4,666 R:dr 16 sk. 2 rst Banko, uppkommen lill betydlig del genom utförseln af lefvande hummer från skärgården till England.