Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ligger en åsigt att man skulle, då klockan slår 7 på aftonen, ett, tu, tre, afkasta sig alla verldsliga arbeten och då springa till bönboken för att, såsom man säger, helga Sabbathen. Jag tror icke alt man helgar Sabbathen på detta sätt och just derföre att det ligger en sådan princip uti Betänk., har jag yrkat afslag derpå. 184 Den 11 Slars f. nr. Propos. till bifall å Utsk:s förevar:de Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja varit öfvervägande. Frih. Raab begärde härvid votering, men förklarade derefter att han afstod från denna begäran. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n iukomne Utlåtrn och Meni., nemi. från Stats-Utskottet: 32 58, i anledn. af väckt fråga om anstånd med återbetalningen af det Staden Sölvitsborg vid 1844 och 1845 årens Riksdag beviljade hamnbyggnads-lån; 32 59, ang:de ett för Staden Christianstad begärdt låneunderstöd; 32 60, i anledn. af K. M:s Nåd. Piopos. om Stats-kont:s ersättande för förskottsvis utgifna medel, dels såsom understöd utan återbetalnings-skyldighet och dels såsom lån till de af eldsvåda hemsökte invånarne på ön S:t Barthelemy: 32 61, angrde väckt fråga om iöne-förhöjning för de uti Just.-Ombudsm:s-Exped:n anställde tjenstemän; 3? 62, an:de ifrågasatt förhöjning af det årliga anslaget för R. St:rs Just.-Ombudsims resekostnader eller tillåtelse till derå upkomna besparingars användande för godtgörandet af enahanda kostnader under ett annat år; M 63, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. angrde eftergift för Notarien E.
I den tro att specifikt och bestämdt utsätta de förhållanden ovilkorligen berättiga till fattigförsörjning, föranleder sill uppmaning för den lättjefulle, dryckesbenägne, lösagtige och för sin framtid mindre eftertänksamme, uppgöra pretentioner att komma i åtnjutande deraf, finner jag ingen nödvändighet eller nytta, så omständeligen utsätta, hvilka Fattigvården nödvändigt bör taga under sitt beskydd och bispringande, samt att såmedelst liksom lägga vapen i hånderna på den samsta samhållsclassen, till yrkande i laglig väg af sådane rättigheter, den icke borde annorlunda anse än som välvilja och tacksamt emottaga, i stället att fordra det såsom en anbefald Församlingens skyldighet. Jag tycker mig liksom förese, huru den ene och andre skall, så vidt ske kan, afpassa sin lefnadsställning och uppgifva sitt tillstånd så, att det skall inträffa med någon af de qvaliteter berättiga till Fattigförsörjning, Sannt är att Fattigvården, under kännedom af och medvetandet om origtig uppgift, eller sjelfvålandet till behöfvande belägenheten , visserligen kan neka dess intagande; men då en Författning ovilkorligen stadgar, att den så och så beskaffade skall försörjas, följer sjelfmant, att klagomål eger rum. och huru lätt är icke fös den fatfi» 676 I.agUtskottets Betnnhandtn, ge, under åberopande af ömhet och barmhertighet, kostnadsfritt klaga, och ofta svårt för Styrelsen meddela andra egen kännedom och öfvertygelse.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Betänkandet. Ropades Ja jemte några Nej. Herr Cederskjöld: Om Betänkandet första gången nu är hos Ridderskapet och Adeln under pröfning, tror jag icke att detsamma, enär Anmärkningar dervid blifvit framställda, hvilka hindra dess antagande, kan af slas , utan lärer det. samma enligt 56 §. i Regerings-Formen böra återremitteras. Herr Grefven och LandtMarskalken: Betan, kandet är visserligen nu för första gängen under Ridderskapets och Adelns pröfning, men som Grefve von Schwerin och flere andra Ledamöter, hvilka dervid framställt Anmärkningar, ansett detsamma i händelse af återremiss likväl icke kunna föranleda någon ändring uti Betänkandet, så har jag, enär Ridderskapet och. Adeln dessutom ej behagat gilla Betänkandet, trott mig böra framställa Proposition till afslag derå. Herr Cederskjöld: Jag får ödmjukast förnya min anhållan om åt*rreir.iss, hvilken till följe 329 D’n 4 April. af §* > Regerings-Formen ej lärer kunna för. vägras, Friherre Cederström: Så snart Herr Cederskjöld begär återremiss af Betänkandet, kan den enligt, min tanka, honom icke förnekas. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Betänkandet böra, i anledning af de dervid gjord# Anmärkningar, till Utskottet återförvisas, Ropades Ja och Nej. Friherre Cederströmt Sedan Ridderskapet och Adeln funnit cie gjorde Anmärkningarne hindra antagandet af Utskottets Betänkande och en Ledamot begärt återremiss, kan detsamma, enligt Formerne icke förnekas, utan bör Betankandet i sådant fall till Utskottet återremitteras. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, förena* de sig med Friherre Cederström, Friherre Wrangel, Henning:
Derefter följer en mycket lång och till det mesta öfverflödig definition på rättigheten för åhörares inträde. Jag tror, att man kunde vinna samma ändamål vida kortare, örn man helt simpelt säde: ”sockenstämma skall hållas offentligen sä långt utrymmet medgifver; —rättighet ali dervid yttra sina (ankar tillkommer i allmänhet en hvar som rösträtt äger, på sätt i nästföljande § stadgas: — dermed punkt. Den särskilda föreskriften att rälla sig 448 Dun 3g Augusti f. m. efter ordnings-reglor är så mycket mindre nödvändig här* sorn den i alla fall igenfinnes i i3 §:n. Uti 6 §:n hafva Utsktn bestämt rösträttigheten i sockenstämman: jag skulle tro, att, med bifall till hvad Ulsk:n föreslagit i öfrigt, en annan beräkning borde gälla i alla personliga frågor, och att redaclionen borde lyda sålunda! ”allmänna grunder för rösträttighet i sockenstämma; i sådana ämnen, der beskattning ifrågakommer, eller afgifter till socknens gemensamma ändamål etc. galle nästförflulna årets bevillning,” men efter i mom:s slut, följande tillägg: i alla andra frågor äge en person för hvarje hushåll föra talan; och galle der för beslut alla röster lika. Skälet är icke svårt att (inna; om jag föreställer mig, att hvilken innevånares rättigheter som helst inom socknen kunna komma i fråga , så böra de också icke dömmas ohörde. Om det t. ex. är fråga om en torpare, så måste han hafva rätt att höja siri röst till försvar för sitt intresse likaväl sorn bonden, fastän han icke betalar 2 r.dr b:co i bevillning. Man har då i alla fall gjort ett större undantag här, genom föreskriften om röstberäkningen i beskattningsmål, än hvad som äger rum inom sjelfva folkrepresentationen, der all omröstning sker per capita. Vid ytde §:n arig:de ordförandeskapet i sockenstämmor hafva flere ledamöter härstädes opponerat sig mot Utsktns förslag och instämt i de reservationer, som inom Utsktn hufvudsakligen blifvit afgifna af dess ledamöter af det H. Pre* steStåndet.
Denna uttalade saisom önskvardt, att en Iamplig person afreste till utlandet för att inhemta klnnedom om olika brancher af sm8industrien samt handtverk f6r att sedermera i förening med fackman, stbttra i g8ng en kvinlig s. k. " skolverkstad " i Helsingfors. bskvardheten af en HandboE i Ko~nmu~alkecns7~ (1: p för kvinnor har likaledes diskuterats och har en jurist p&amp; föreningens uppmaning itagit sig utarbetandet af en dylik. afven uttalade sig Föreningen for Kvimors inviiljande 8 fattigvårdsstgr~else~ och ha fva valan vis ni saga^ för stadsfz~llmal~tigtevdet utsandts. Den af Föreningen redigerade kalendern " EmebioP har afven utgifvits 1889. Till ett diskussionsmöte, hvars gmne var: " Vore undervisning i matlagning önskvlrd och gagnelig för folkskolms flickor ", voro stadenia folkskollararinnor inbjudna. Pluraliteten enades om nyttan af en dylik undervisning, hvarför en kornite valdes för att uppgöra förslag rörande basta slttet att f&amp; en dylik till sthnd. Finska KvinnofOreningens byrh har fortsatt sin verksamhet. Arbetsgiharnes antal har under air 1889 uppgatt till 897, hvaraf 415 p&amp; tjanarinneafdelningen, de arbetssökandes till 792, deraf 5 ' 86 g.&amp; tj8narinneafdelningen. Det ar silunda en liflig och mangsidig verksamhet som af den finska föreningen utvecklas. ~ lildliuggarimm. Fram kr i ke. Föreningen af » z A I a ~ h n o och (Union des femmes peintres et sculpteurs) i Paris bar beslutat att hos undervisningsministern begtira upprattandet af en sarskild kurs i " Ecolc des Beaux Artsn för mailarinnor och bildhuggsrinnor, sramt arte det, hadranefter m&amp; till8tas kvinliga konstnarer att tafis om " le prix de Rome. "
Embetsrum gör eller underlåter, för hvad han der ämnar göra eller underlåta, torde jag icke vara pligtig att här ingå i den aldraminsta redovisning. Jag får derjemte fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att HofCanzleren, såsom sådan, äger ingen rätt att här tala, och att innehafvaren af detta Embete, endast i sin egenskap af Svensk Riddersman kan här komma i tillfälle att yttra sig. Om jag åter, såsom sådan, under denna discussion hittills iagtta - 254 Den 19 Februari i f. m. git tystnad, härrör detta endast deraf, att jag af andra skickligare talare blifvit förekommen. Mitt hjerta och min känsla hafva likväl ingalunda tegat; och lika djup, som den ovilja var, hvilken jag erfor vid första genomläsningen af Herr Dalmans anförande, ty höra det kunde jag icke, lika djupt fortfar den ännu i denna stund, och högt yttrar jag den nu för Ridderskapet och Adeln, begagnande, icke utan en viss erkänsla, det tillfälle Herr Grefve Horn behagat dertill åt mig bereda. Obenägen att längre utdraga en öfverläggning af så obehaglig och ömtålig art; får jag blott, i afseende på resultatet, i allo förena mig med deras Excellencer Herr Grefve af Wetterstedt och Friherre Lagerbjelke. Friherre Cederström: Mot det. af Herr Hjerta framställda project, att Propositionen, i stället för att ställas på uteslutande ur Protocollet af Herr Dalman» yttrande, skulle innefatta endast en Ståndets tillåtelse för Herr Dalman att sjelf ur sitt anförande borttaga några ord, hvilket påstås vara hans rättighet, får jag erinra, att ingen är berättigad att ändra hvad som skrifteligen här blifvit upplåst; ty det skall genast lill Protocollet aflemnas. Väl hafva missbruk i detta hänseende någon gång af den värde ledamoten sjelf blifvit begångne; men det får icke lagligen ske. Hvad skriftligen blifvit anfördt kan således icke ur Protocollet utgå Den 19 F e b r u a r i i f. rn. annorlunda, än genom elt beslut att liela anförandet skall försvinna.
Jag vill derföre säga dig att detta skedde, emedan de örter, hvilka nu gifva oss endast svaga läkemedel, på den tiden voro svällande af helsosamma safter och Paradisets must, hvilkas krafter ej ännu blifvit bortsköljde af den långvariga floden, samt isynnerhet, emedan menniskorna på den tiden ägde tillgång till ett underbart vatten, kalladt Odödlighetens källa, till hvilket ingen i våra dagar funnit vägen. – Men hvartill tjenar då denna kunskap? invände jag. Sådana hemligheter, om du träffat sanningen, herre, väcka hos menniskan endast onyttiga grubblerier och fåfäng längtan. – Men om nu denna hemlighet vore upptäckt, denna källa funnen; hvad skulle du då säga? – Jag såg på konungen, förvånad öfver detta nya vurmeri. – Du betraktar mig med bestörtning, med misstroende, men du skall sjelf se och häpna. Du skall erfara hundrade gånger mer än du väntat. Han fattade mig vid handen och förde mig, genom många rum och gångar, till den aflägsnaste delen af palatset. – Ställ dig bakom detta förhänge, var tyst som grafven, och gif endast akt på hvad som förefaller. – Schahen framgick derefter några steg i rummet! I ändan deraf, framför ett altar, hvarpå en klar låga brann, knäböjde en man, som var klädd i en vid azurblå, med silfverstjernor besådd, släpande lifrock ombunden med en purpurröd gördel, och på hufvudet bar han en spetsig mitra af hvitt siden, på hvilken solen och planeterna med guld voro broderade. Konungen stod väntande. Efter någon tid uppstod den bedjande, kastade några händer välluktande rökelse i elden, och gick med majestätiska steg emot honom, sägande: Förlåt, de trognes beherrskare! Jag märkte din ankomst, men jag har först vågat fullborda min andakt. – En stor rubin, hvarifrån strålar af gull utgingo, hängde, en bild af solen, på hans bröst, mot hvilket ett hvitt skägg nedföll. Hans ansigte syntes åldrigt, men de gnistrande ögonen ägde ännu hela ungdomens eld.
Raab sagt, till vilseledning, emedan vid de flesta tillfällen Kronans ombud såsom man väl vet tro sig af tjenstenit förpligtade att, jag vill icke säga per fas et nefas, men dock utan skäl yrka på vidhållandet af »författningen», och jag vågar påstå, att Taxerings-komitéerna icke alltid taga i öfvervägande hvad de borde i afseende på sådana fattige s. k fabrikanter, som verkligen knappt kunna förtjena det nödvändigaste för sitt uppehälle. Samma förhållande eger äfven rum med en del handlande, som skola betala en ännu högre afgift, nemi. 30 Kdr Rmt. Man måste besinna att på samma gång det finnes sådana handlande som Utsk. tyckes uteslutande haft framför sin inbillning, nemi. som hafva stort förlagskapital och föra ett lysande lefnadssätt, finnes det äfven en stor del mindre bemedlade personer, som icke kunna arbeta med sina muskler, men som hafva förstånd att anskaffa och hålla tillhanda hvarjehanda förnödenheter i aflägsnare trakter af staden och hvilka äro rätt nöjda om de nätt och jemt förtjena så mycket att de icke falla fattigvården till last. Om nu dessa skola betala 30 Rdr till Kronan och | deraf till kommunen, så medtager det, jemte hushyra, som varit i stigande under de sednaste åren, största delen af det lilla rörelsekapital de måste hafva för att hålla sitt förlag i stånd, och hindrar dem för det mesta att någonsin komma till något slags välstånd samt sänker dem ofta genom de nyssnämnda bördornas tyngd i armod. Utsk. tyckes i san - 480 Den 28 Mars f. m. ning hafva haft alltför litet öga för att samhällets trefnad till en icke ringa del beror deraf, att samhället öfverlemnar sitt skydd åt den obemedlade idogheten, den lilla spekulationen, och icke plundrar ut den genom beskattningen. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, förenar jag mig med Frih. Raab. Hr Hjärne: I likhet med de båda sista värde talarne, an ser äfven jag att minimi-tarifferna borde vara öfverflödiga, ehuru jag, under närvar:de förhållande, icke anser att deras borttagande vore lämpligt.
Det visar sig då att i Lupds Stift finnas för närv:de i denna kategori 4 pastorer i lista, 12 i 2:dra, oell 7 i 3:dje klassens pastorater, för hvilkas pensionering skulle erfordras för 4 af lista klassen å 4000 16,000. » 12 » Sidia » å 3000 36,000. » 7 » 3:dje a å 2000 . 14,000. eller tillsammans 66,000. hvadan hela den behållna inkomsten af de 9 indragna Biskopslönerna, prebendena oberäknade, ej ens skulle förslå att pensionera de prestman inom ett enda Stift, som äro öfver 70 år gamla. — Skulle deremot Gr. Adlersparres mening hafva varit, att äfven åtkomsten af prebendena skulle för pensionering användas, på det sätt att de skulle förses med vice pastorer, och återstoden af deras afkastning gå till pensionsfonden, så får jag uplysa, att den på detta sätt upstående behållningen skulle komma att utgöra för alla 12 Stiften Bidr R:mt 74,688: 34., hvarifrån afgå för Upsala Stift 3.676: 14. u Lunds d:o 9,764: 27. » Hernösands d:o 7,298: 94. 20,739: 35 och således lör de 9 öfriga 53,948: 99. och då upstår, genom sammanläggning med det förut disponibla beloppet af 65,241: 1, en summa af 119,190 R:dr. Jag vill då antaga den lägre pensionsåldern af 65 år; och genom beräkningar, som jag varit i tillfälle att göra, visar sig, att till pensionering af kyrkoherdarne i samma Lunds Stift skulle i sådant, fall erfordras 125,000 R:dr. Således skulle, äfven med inberäkuing af prebendena, de besparade 9 Biskopslöuerua ej vara tillräckliga för pensionering af kyrkoherdarne öfver 65 år inom ett enda Stift, utan en brist upstå af 5,810 R:dr.
M. gjorde underd. framställning derom, dels att, med ändring i viss mån af hvad som innefattas uti 14 och 15 gg af ofvan åberopade nya lagför slag, stadgas må: a) ett maximum af den sedelstock, som hvarje enskild bank må ega att sätta i omlopp, och hvilket för samtlige de enskilde bankerne lämpligen synes kunna utgöra 16 å 18 mill. rdr rmt; samt ft) att enskild banks sedel ej må lyda å lägre belopp än Tio rdr rmt, dels ock, att uti samma nya lag må inflyta bestämmelser, syftande derhän: 0) att det skall åligga enskild bank, att årligen med minst 394 Den 26 November f. m. en proc. af grundfondens belopp omsätta viss andel af densamma, t. ex. en fjerdedel, antingen i metallisk valuta eller papper, som till sådan valuta lätt kunna realiseras; och b) att åt landets Regering förbeliålles möjligheten, att, då tvingande omständigheter det påkalla, kunna meddela sådana föreskrifter, med afseende å de enskilda bankernes lånerörelser, som för det allmännas väl anses erforderliga. Slutligen torde oek K. M:s höga upmärksamhet böra fästas å fördelen deraf, att, om nya oktrojer skulle komma att vidare utfärdas, när de nu meddelade, hvilka alla samtidigt förfalla, uphöra, de nya oktrojerna må lemnäs för väsendtligen olika tiderymder och derigenom alltså förfalla vid särskildta tidpunkter, en omständighet, som måste anses högst väsendtlig, om framdeles införandet af ett på solidare grunder, än det närvarande, fotadt penningeoch kreditväsende kan åvägabringas. 2:0. Så väl nu gällande reglemente för förvaltningen af R.
Det måtte väl ej kunna nekas, att bland Sveriges sjöfart intager den inrikes en ganska vigtig del, synnerligast den som äger rum i medelpunkten af Sverige och dess stora sjökommunikationer, de stora sjöarne Wettern och Wenern samt Göthaoch Trollhätte kanaler. Då nu till detta sednare ändamåls befrämjande en summa af omkring 4000 r:dr, om jag ej misstager mig, är begärd, sä måtte det väl vara billigt alt den lemnäs, dä Sverige anslår 70,000 r:dr pä lotsmedlcn, utom de särskilda anvisningarna på handelsoch sjöfarts-fonden, för de yttre ändamålen, hvilka lända lika sä mycket, om ej i högre grad ändå, den främmande sjöfarten till gagn, som den Svenska. Jag vill här ej tala om den vestra kusten, utan blott anföra den mycket dyrbara fyrbåkens anläggande på Ostergarnsholmen, på östra sidan af Gottland. Det ä*’ sannolikt ytterst fä Svenska fartyg, som gå öster om Gottland, utan största delen äro de som gå på Rysslands kustprovinser. Jag får vördsamt anhålla att denna punkt måtte blifva återremitterad lill StatsUtsk:s närmare pröfning. Frih. Gyllengranat: Jag vill erkänna att förhållandet med detta anslag är olika med det som finnes i 10:de och ll:te punkterna, derföre alt det är ganska obestämdt huru stora kostnaderna skola blifva, och ytterligare derföre att det angår båkoch fyr-inrättningens upphjelpande, hvartill R. St. vid 1834 års riksdag hafva ansett att denna fonds medel få användas. Af dessa skäl, vill jag ej begära återremiss af, utan tvertom tillstyrkan till att StatsUtsk:s utlåt, mätte bifallas. Hr Gripenstedt: Om jag ej misstager mig, äro nu 2 olika frågor under öfverläggning gemensamt. Den första nemi. om anslag till ett nytt lotsdistrikt; och den andra om anslag till en förbättrad prickning, eller förbättrad organisation af prickning, samt att dessa medel skola tagas af handelsoch sjöfarts-fonden. Jag förmodar att propos. blir gjord särskildt på hvardera af dessa båda punkter, men anser också att de kunna mycket väl gemensamt diskuteras.
Hoffesterna i R o m ha en stark kosmopolitisk anstrykning, som ger dem ett större intresse, än dylika tillställningar vanligen äga. — Men de hafva ur hygienisk synpunkt den olägenheten, att de äga rum på kvällen eller, rättare sagdt, på natten, och redan därför skulle kronprinsessan, som ej får gå ut efter solnedgången, aldrig ha kunnat visa sig vid dem. Det är brukligt, att furstliga personer äfven aflägga ett besök hos det andra hofvet, det i Vatikanen. Det har naturligtvis en helt annan prägel än det kungliga; det är ett stycke medeltid med ansatser af renässans, barock och rococo, som afspeglar sig i dess brak, cereförelsevis lätt. Men en inrättning som denna, betingad af det mest invecklade nät af sociala villkor och företeelser, den kunde sätta myror i hufvudet på den skarpsinnigaste forskare. Inom dess murar äro alla samhällsklasser representerade, från kungliga personer, milliardärer, konstens, politikens, vetenskapens stormän, ned genom den namnlösa hopen af resebyråturister, ända till de tjänande brö- derna i visthus, kök och stall. Grand HoteFs stora salar och salonger äro en af märkvärdigheterna i R o m. Där ser man under en säsong passera de ryktbaraste af alla de ryktbara, som komma till R o m — och hvilka komma numera icke till R o m? Det är därför ett af de ställen, där den nyfikne gärna » tittar in » på eftermiddagen. Dessutom är det för sina rymliga lokalers skull valdt af den eleganta världen för dess subskriberade baler o c h banketter. Ja, mycket namnkunnigt folk får man se på Grand Hotel — men icke lätt vår kronprinsessa! D e allra flesta af dess gäster ha säkerligen ingen aning om, att hon bor där! Det är just en af de stora fördelarne m e d de moderna hotellen, att de tillåta sina privilegierade gäster den mest fullständiga isolering midt i allt det brusande lifsvimlet. Kronprinsessans våning är ej stor: en salong, som tillika är matsal, ett arbetsrum och ett sofrum; det är allt hvad hon disponerar för sig själf.
Af Herr Hofmarskalken Aminoff, J. F., som anförde det lian ansåge Utskottets beslut, rörande Ledamöternes i Direktionerne öfver Låne-kontoren val oberoende af stånds-indelningen komma att motverka förslagets antagande af Rikets Ständer. Banko-Ut skottets Memorial, N:o 66. 39 Häruti hafva v. Talman A. W. Svartling samt Riksdags-fullmäktige Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län och Ola Svensson från Malmöhus län instämt. Af Herr Wallenberg, som instämde i sistberörde reservation med tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte antaga afdelningens, af Utskottet förkastade, förslag så lydande: ”Morn. 1. Direktionen öfver livartdera Låne-kontoret består af fem ledamöter, nemligen en inom kontorets distrikt boende, af hvarje Riks-stånd, samt ett Banko-ombud. Mom. 2. Riks-ståndens Ledamöter, äfvensom Suppleanter för desse Ledamöter, utses af Rikets Ständer, på sätt som vid valen af Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret iakttages. Banko-ombudet i hvardera Direktionen förordnas af Fullmäktige. Mom. 3. Ledamoten af Ridderskapet och Adeln är Ordförande i Direktionen. I haus frånvaro föres ordet af den honom efter Stånds-ordningen närmaste Direktören. I händelse antingen någon af de genom Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, hvar för sig, utsedde
Principalers pröfning öfverlemnar det nu resultatet af sina mödor , med det lugna medvetande, att hafva åsyftat endast allmänt val, och väntar af en opartisk eftertid rättvisa för sina handlingar som mödosamma och, må hända, nu misskända, då alla meningar en gång sammanstämma i den värdigaste föreningspunkt, inflytandet af främmande afsigter upphört, och det enskildta intresset tystnat, i hvarje god Medborgares bifall skola njuta sin belöning. Calcul öfver Bevillningens beräkning, jemte hvad mera ämnet rörer, saint åtskilliga Ledamöters särskildta yttranden bifogas, och varder det ena med det andra Pikets 'Högloft. Ständer - ' vörd - *50 Den * Juli. vördsamt understäldt. Stockholm den i Juli 181 5- På Höglofl. Riddersk. och Ad. Eedamöters vägnar Carl Stellan Mörner. På Vällofl. PorgareStåndets ledamöters vägnar Nils Limnelius. Fröjed till Bcvillnings-Stadga A r t. 1. Personel Afgift Erlägges af alla inom Sveriges Rike i Mantals-Eängd Skattskrifna personer, utan afseende på Stånd eller förmögenhet. Af hvarje Mansperson från fyllda 15 till fyllda 18 år 32 sk. Från och med ig:de året 1 R:dr Af hvarje Qvinna från fyllda 15 till fyllda .18 år 16 sk. Från och med ig:de året - 24 sk. Denna afgift fortfar att årligen utgå, till fyllda 63 års ålder, då den upphör för alla dem, som icke af Egendom, Tjenst eller Rörelse, äga en inkomst af Femtio Riksdaler. A r t. På Högv. Prest-Ståndets Eedamöters vägnar Olof Bjurbäck. På Hederv. BondeStåndets Eedamöters vägnar Joli. Magn. Wessing. Henr. Christ. Zaar. Den s Juli. *5* Art. 2. Afgift 0/ Lön, Egendom och Rörelse m, m. §• X. Af Embetsoch Tjenstemän samt Betjente m. fl. 1. Mom.