Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När proposition eller motion första gången i ling förekommer, skall den, så framt ej tinget enhälligt densamma genast till utskott förvisar, ligga på bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning, derest frågan ej blifver nedlagd, ovilkorligen bör ske. Stånde hvarje ledamot fritt, att i målet sig yttra, och varde hans yttrande äfven till Utskottet hänvisadt. § 114. A hvarje lagtima riksdag skola, inom åtta dagar efter dess öppnande, riksförsamlingens ständiga utskott tillsättas. Desse äro: ett Lag-utskott, ett Stats-utskott, ett Banko utskott och ett Gransknings-utskolt. Väckes under riksdagens lopp fråga, som icke tillhör något af dessa utskotts behandling, men är af beskaffenhet, alt utskotts yttrande öfver tlen erfordras, då skall för dess beredande ett särskildt tillfälligt utskott tillsättas; och må, när ett eller flere sådane utskott äro i verksamhet, till något af dem kunna hänvisas äfven sedermera väckta frågor, som med föremålet för dess tillsättning likartade äro. 4 urtima riksdag skola ej andre Utskott tillsättas, än då nödige finnas. § U5, KonstitutionstJIs kottets Memorial, N:o 7. 25 § 115. Lag-utskottet skall granska justitie-ombudsmannens afgifna redogörelse, äfvensom hans einbetsdiarier och registratur, samt med utlåtande deröfver till riksförsamlingen inkomma. Detta utskott skall ock afgifva yttranden öfver dit hänvisade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af grundlag, eller af allmän, civil-, krimmaleller kyrkolag. § 116. Stats-utskoltet skall till riksförsamlingen afgifva utlåtande öfver Konungens proposition om statsverkets tillstånd och behof, samt det densamma åtföljande förslag till ny riksstat; och sedan riksförsamlingen fastställt bevillningens belopp, föreslå dess fördelning. Utskottet åligge äfven att inkomma med betänkande öfver Riksförsamlingens revisorers berättelse om lliksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Dessutom skall Stats-utskottet yttra sig öfver alla dit hänvisade frågor, som angå statsregleringen, bevillningen eller Riksgälds-kontoret. § 117.
Sådant borde ock ske samtidigt; ock derföre har motionären med förslaget endast velat angifva grunden för den förändring, arbetsordningen i Göta Hofrätt syntes böra undergå, för att blifva fullt ändamålsenlig och således kunna antagas till efterrättelse i alla rikets Hofrätter. Af dessa är, efter hvad blifvit nämndt, Svea Hofrätt i saknad af någon i officiel väg meddelad arbetsordning. Denna omständighet har Hr Grefve Sparre jemväl åberopat såsom ytterligare skäl för sin framställning i förevarande hänseende; och Nils Strindlund förmenar en förbättring i Hofrätternes arbetsordning vara af behofvet högligen påkallad. Ehuru den fråga, som sålunda blifvit väckt, icke kan inbegripas i den lagstiftning, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. 45 hvari folket deltager, utan afser ett sädant ordnande af embetsoch tjenstemäns verksamhet, som tillkommer regeringsmakten, och följaktligen ej bestämdt faller inom den spher för Utskottets verksamhet, som grundlagen utstakat, anser likväl Utskottet frågan vara af den natur, att Utskottet ej kan eller hör undandraga sig att deröfver uttala sitt omdöme. Det kan nemligen ej bestridas att det sätt, hvarpå arbetet i Hofrätterne bedrifves, i väsendtlig mån inverkar på detta arbete. Ar sättet tungt och inveckladt, verkar det till långsamhet och oreda; är det enkelt och väl ordnadt, går arbetet raskt och fort. Det utöfvar derigenom ett betydligt inflytande på lagskipningen; och hvad som i sådant hänseende kan blifva välgörande, bör af Lag-Utskottet icke lemnäs utan uppmärksamhet. Att närmare bedöma företrädet af den ena eller andra af de i Hofrätterne antagna arbetsmethoder; att pröfva i hvad mån förbättringar deri skulle leda till åsyftade ändamålet eller om icke derför andra principer, än de som följas, borde antagas; med ett ord, att uppgifva grunderne för ett lämpligt ordnande af arbetet inom Hofrätterne ingår emedlertid icke i Utskottets plan.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner om upphörande af vissa utaf de i ordinarie räntan ingående skatter. (J. A.) Hedervärda Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet remitterat följande motioner, dem Utskottet i sammanhang med beräknandet af Stats-verkets inkomst utaf ordinarie räntan förehaft till behandling nemligen: d) af Riksdagsfullmäktigen Olof Olsson från Westmanlands Län och Ephraim Larsson från Elfsborgs Län med hvilka flere af Bonde-Ståndets Ledamöter sig förenat; varande i dessa motioner anfördt, att då den s. k. landtågsgärden ursprungligen varit beviljad endast för tillfälliga behof, men sedermera kommit att blifva en beständig ränta, hvilken jemte alla andra på jordbruket hvilande skatter och besvär vore för landtmannen serdeles betungande, motionärerne derföre väl ansåge med billigheten öfverensstämmande, att nämnde skatte-titel alldeles afskaffades, men dock, i betraktande deraf att landtågsgärden numera, likasom de öfriga gamla räntorna, blifvit inbegripen under den gemensamma rubriken »Ordinarie Ränta», funnit sig i stället böra föreslå, att en billig nedsättning i ordinarie räntan måtte medgifvas, ungefärligen motsvarande landtågsgärdens belopp, hvilken nedsättning Olof Olsson ansett böra bestämmas till en femtedel, men Ephraim Larsson till en fjerdedel af den summa, hvartill ordinarie räntan för närvarande beräknas. Med afseende härå får Utskottet erinra, att då, vid föregående Riksdagar, fråga varit väckt om landtågsgärdens upphörande, Rikets Ständer, enär denna ränta genom flera beslut blifvit förklarad lika ständig som öfriga grundräntor, Siats-Utskottets Utlåtande N:o 33. 7 och således nuvarande jordegare icke hade mera grundade anspråk att njuta befrielse från den förra än från den sednare, funnit de i sådant hänseende gjorda framställningar icke kunna bifallas.
Under de tio åren 1836—1845, hvarunder faktoriet varit stäldt under Krigskollegii förvaltning, bade kostnaderne i och för gevärstillverkningen utgjort tillsammans 180,415 r:dr 37 sk. 11 r:st., oberäknadt förvaltningsoch underhålls-kostnaderne för åren 1836—1842, hvarom uppgift saknats, samt räntan å faktoriets ofvananförda kapitalkostnad. Vid faktoriet hade under nämnda tio år väl tillverkats inalles 403 stycken Gernandska gevär, 1,493 stycken infanteri-gevär, 685 st. studsare och 1,610 par pistoler, utom ett mindre antal modeller, kammarladdnings-pistoler m. m. samt en större mängd gevärsdelar och mindre persedlar, såsom bajonetter, kulformar, o. s. V.; men antalet af d® under samma tid från faktoriet aflemnade och i Stockholms gevärsförråd inreverserade nya, till krigsbruk approberade, gevär hade deremot ej uppgått till mera än 400 stycken Gernandtska gevär, 476 st. infanteri-gevär, 593 st. studsare och 1,380 par pistoler samt åtskilliga andra mindre persedlar, såsom bajonetter, kratsar m. m.; och voro revisorerne, i anseende till räkenskapernes ofullständighet, icke i tillfälle att inhemta, huruvida faktoriet vid 1845 års utgång egde någon behållning af obesigtigade eller approberade gevär. Det sålunda för handen varande stora missförhållande emellan gevärs-tillverkningen vid Carl Gustafs stads faktori och dertill åtgångna kostnader kunde, efter revisorernas tanka, icke till fullo förklaras genom vissa af revisorerne vid förvaltningen anmärkta omständigheter, såsom t. ex. att aflöningen utginge efter ackord per stycke, utan afseende, huruvida arbetet vid besigtning
Då emedlertid ingen skilnad här göres i ansvaret, ehvad sjelfva skriften hefinnes brottslig eller ej, och då den tilläfventyrs lika oskadliga som ouppsåtliga uraktlåtenheten synes böra med något mindre straff, än så höga bötesbelopp, och måhända mistningen af en betydlig egendom, lämpligen kunna försonas, har ConstitutionsUtskottet, med anledning af så väl Herr L. J. Hjertås , sorn en Utskottets Ledamots motioner, och under aktgifvande på det skiljaktiga i både åsyftning och verkan, hvarefter förseelsen måste bedömas, trott sig föranlåtet att, med tillstyrkande, för grundlagsenlig behandling, vördsamligen framlägga det förslag, att i:a perioden af ofvanberörda io:e mom. må erhålla nedanstående lydelse: io:o ”A hvarje skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; uraktlåter Boktryckare sådant, bote, om skriften eljest cir till sitt innehåll obrottslig, för hvarje gäng Femtio Riksdaler, men, om skriften pröfvas brottslig, första gången Trehundrade och andra gången Sexhundrade Riksdaler samt vare, tredje gången, sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter m. m.” Stockholm den 27 Mars i835. Constilutions Vt slottets Memorial N:o t ta. 3 Ankom till Exp.-Utsk. d. i April. Memorial, med föreslående af ett tillägg vid 12 mom. 1 §. Tryckfrikets-Förordningen. Enär, jemlikt 12 mom. 1 §.
N:o 368 föreslagna voterts-propos. blef af R. o. Ad. godkänd. Ånyo föredrogs Const.Utskis den 14 sisth Oet. och den i4 dennes på bordet lagda mein. N:o 45 , med förslag till ett stadgande i §;n Riksd.Ordn. örn Statsrådets föredragande ledamöters tillträde i alla Stånds plena. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: I Utsk:s förslag säges: ''Statsministrar och föredragande Statsråd äga rättMig synes orätt alt utesluta de Statsråd, sorn icke hafva departement. Det kan kända, att en Statsminister är sjuk eller frånvarande, eller ock att embetet icke är tillsatt. Då är ett Statsråd utan departement i stallet förordnad att förestå hans embete. Han är blott för tillfället föredragande. Man skall måhända säga, att det föredragande Statsrådet då bör tillkännagifva att han för tillfället är berättigad att sig infinna, men derom kan tvistas. Det kunde hända att han vore föredragande då en K. propos. afgåfves; men att lian ej vore det, då denna propos. från Utsk. återkomme_, och alt han ännu mindre vore det då hon varit återremitterad och för andra gången behandlades inom RiksSttn. Det är dock skäl, att han måtte kunna, antingen han för tillfället vore föredragande eller icke, vara tillstädes och deltaga i öfverläggningarna, samt lemna de närmare upplysningar, som kunde behöfvas. Jag anser således oriktigt alt i detta hänseende göra den inskränk ning, som Const.Ulsk. föreslagit. Jag tror äfvenledes , att det i andra hänseenden vore oriktigt. Förmodligen blefve förhållandet i framtiden sådant, att de icke föredragande Statsråden vore de äldste, sådane gamle män, som icke längre hade krafter nog att föredraga, men der - Den i8 November f. m. 97 deremot kunde gagna så mycket mer genom deras vidsträckta kännedom af ärendenas behandling oell genom deras längre erfarenhet. Behöjde RiksSlm att få vidsträckta och riktiga upplysningar, så vore väl ingen tjenligare alt lemna dem, än just desse Statsråd.
Den stridighet, som uppstått om fördelaktigaste planen för en sådan omläggning, torde dock alltför länge beröfva denna landsort fördelarne af den lättade gemenskap, som vägomläggningen kommer att medföra, hvilkendera af de omtvistade sträckningarne än må blifva antagen, men hvilka sannolikt skola för Dalorten mäst beredas genom begagnandet af den sträckning, som leder vägen genast till Philipstad utan omväg till Gåsborns kyrka. Landsvägens omläggning delvis från Korsnäs vid Falun till Hedemora för undvikande af deremellan varande betydligare backar, med öfriga åtgärder lill förbättring inom detta län af vägen till Vesterås, hvartill 7,500 R;dr banko vid 1840 års riksdag anvisades; samt omläggning af vägen vid de i Gagnefs socken varande tvänne flottbroar, af hvilka den ena dervid jemväl flyttades, sedan visst slats-anslag blifvit för ändamålet an visad t. I öfrigt hafva med beviljade statsbidrag företagits omläggning af landsvägen dels emellan Falun och Korsnäs af icke fullt en half mil, dels emellan Falun och Lumsheden i Svärdsjö socken å vägen till Gefle af uppbrulne nära mil, hvarigenom denna väg något förkortas och befrias från derå förut varande svåra och många backar, dels emellan Säters stad och Backa by i Gustafs socken till något mera än J mil till undvikande af några svåra backar, samt för vägens förkortande och ledandet af trafiken till och från öfre Dalorten genom nämnde stad, dels emellan Åsmansbo och Getbo byar i Norrbärkes socken af vid pass en half mil, dels inom Jerna och Malungs socknar, allt till undvikande af svåra och för trafiken hinderliga backar, dels ock inom Venjans socken i förening med ombyggnad af bron öfver Wanån på omförmälde, från Mora socken i Österdalarne till Jerna socken i Westerdalarne ledande, landsväg, hvarigenom både för vägen och bron vunnits tjenligare läge. Af dessa nu mera fullbordade arbeten blefvo endast de uti Jerna, Malung och Venjan till 1847 års slut fulländade.
Den skulle, föreföll det henne, rensa den tryckande luften, den bebådade lif och rörelse — omvexling under åtminstone ett par dagar. Hon skulle kanske fä tid att glömma, hvad som nu oroade henne, komma i jämvigt igen, och gjorde hon bara det ... Hon log ett litet segervisst leende, steg upp ur sängen, trädde föttema i de små röda saffianstofllorna, tog på morgonrocken af hvitt ylle, fodradt med skärt siden, och stälde sig, qväfvande en gäspning, att se ut på slottsgården. Regnet föll ännu, men ytterst lätt och fint; det var någonting midt emellan duggregn och dimma, och här och der syntes en skimrande, liksom nytvättad blå flik af himlen mellan de ljusgråa molnen. Det lättade upp, det var tydligt. Så bröt solen fram och bredde sig smekande öfver parkens friska, yppiga grönska; en och annan regndroppe föll glittrande ur löfverket, och när Zoé slog upp fönstret, strömmade bofinkarnes qvitter mot henne som en glad morgonhelsning. Den försatte den unga grefvinnan i bättre lynne och gnolande en liten sjelfsvåldig melodi gick hon till spegeln och började sin toalett. Hon hade just satt upp sitt präktiga cendréfårgade hår i en kokett knut i nacken, då hon drogs till fönstret af snabba, brådskande hofslag. En officer red i kort traf in på slottsgården. Han höll in hästen framför hufvudtrappan och såg sig litet nyfiket omkring som var han alldeles främmande på stället. Så fick han syn på Zoé, förde genast handen till mössan och bugade artigt i sadeln. Hon rodnade som ertappad på bar geming och drog sig häftigt tillbaka, utan att besvara helsningen. Genom det öppna fönstret kunde hon strax derpå höra, att man samtalade nere vid trappan. Hon kunde till och med urskilja sin mans röst och en frisk, klar ungdomlig, stämma,som talade i en ytterst belefvad och diskret ton. Det lät nästan soro hade den unge officeren utbedt sig någonting. Så kom det något högre: » Farväl, herr grefve! » » Au revoir och välkomna, mina herrar, hjertligt välkomna! »
F0HH.N. Lv,'^>4. ^uc/,Fcr <5/,/^/ec.4s6, ^Vco liv. 5 k/^^KA tt/ /^-'v/ocoi/e/ö/rie/'/^K-rc/^/o^svK^s-tt^e-rr/e-r. //«§- /«/ r/r/ö-' //cr/rs Ho»r//rA6?r r/^r ^>ä K/oe/c/zo^ms K/o// c/o/r 11 M/r^s 1341. ^ s r v n i » n cl e: II.iN8 Hxeellencc: Ilen' lrilleri'6 /cr^c?///e///s^ /i//c/'Lvc^, c// ///n''<c,'c/, //l/c?. 6/vc/-/>s ^ Oiesvs ^l/vz/ic?/-. ^rilieric: //c,c?/ vv/r //o/Ze/r. 8tst3-llä66t ovll Llcesen köl4>3ncIt-l?äiSV3i8-Oe^grt6mc;nt6^, 6i-efvs /l/ö/vre/'^ uj)j)!38t6 til! ju8terin^ ett, i en!i»!iLt uvecl kärut luttsclt beslut, u>)s)8»lt s6r8>3^ till Ixonc;!. Hix s>rotovol!o, L/. ^M«?r. Z 119. /tuli. till Lrp. Otsti. de» 2^ ^xiil, lil.
„ Almarsläk ochEricssund 8,000. Slussbyggnad vid Forssbaga och Deijeforss 75,000. Upprensning af Albrechtsund 24,000. Hamn vid Linköping .. 4>^20. d:o vid Åhus . i5,ooo. d:o vid Wisby ... 79,000. 273,820. Transport 328,820. 1,010,400 *6 Eints-Utshollcls TJtlUtande, N;o 35y Transport 328,820. 1,010,400: bJtdikningar och aftappningar för odlings-» företag: Aftappningar af kärr uti de Norrländska Länen .. „ . .. Rensning af Våbäcks-forssen 5,000. k ö 15,ooo. Väg-anläggningar: Till vägars förbättrande 5o,ooo. „ försök med chaussé emellan Fahlun och Westerås .. i5,ooo. ooQ 5 procents tillökning å anslagen till alla förutnämnde arbeten, till godtgörande af oförutsedda kostnader ... 17,691. 426,511: Allmänna Byggnader : Till inredning af ny local för Riks-Archivet 5,000. „ Riddarholms-kyrkans iståndsältande 4°>000» „ reparation af konunga-grafvarne vid Wreta kyrka ... 5oo. 4 5,5 00: För Undervisnings-verket, Vetenskaperne och de sköna Kons terne, enligt Litt. E. Byggnads-anslag till Academien för de fria kon sterne 3o,ooo. Folk-undervisningens befrämjande 25o,ooo. ogo ooq För åtskilliga allmänna och enskilda föremål, enligt Litt. F. Ersättning till Landtbruks-Academien för inneståenae byggnads-capital io,o36: 8. 8. \ Stcils-Ulskollcts Utlåtande, IV.-o 354. 7 Låne-imderstudj enligt Litt.
Han behöfver kredit för att erhålla penningar, och penningar för alt ega kredit; och saknas bådadera är alltså insolvensen inne. Men i denna belägenhet kan den mest redlige och samvetsgranne affärsman utan eget vållande råka. Orsaken kan nemligen ligga i bristande punktlighet hos hans affärs - 6 Lag-Utskottets Betänkande M 65. vänner vid sina förbindelsers uppfyllande; i dessa så ofta skiftande konjunkturer, som tryckande och hämmande inverka på marknaden, afsättningen och prisen; i misslyckade, om än i sig sjelfva välberäknade, spekulationer; i affärsvänners fallissementer; i de olyckor till sjös och lands, för hvilka hans varu-transporter äro utsatte; i stora, för handeln ofördelaktiga, politiska tilldragelser m. m.; och dessa förhållanden kunna af lagstiftaren ej förbises. I desamma låg äfven, på sätt annorstädes blifvit anmärkt, den ursprungliga anledningen till de särskilda lagar, hvilka redan tidigt i afseende å affärsmän mildrade den eljest stränga fordringsoch executions-rätten mot gäldenär, och som för honom erkände såsom billigt detta beneficium cessionis bonorum, hvilket innebar en laglig eftergift af gäld, som en redlig affärsman icke kunde betacka genom afträdande af hela sm förmögenhet: en förmån, hvilken ännu i åtskilliga länder enligt lag är honom medgifven, men som åter andra länders nyare lagstiftningar, vid noggrannare öfvervägande af rätts-idéens kraf, upphäft och deremot i annan ordning och på ett med borgenärernes anspråk mera förenligt sätt sökt att ersätta. Denna ordning är nu af Herr Stolpe anvisad genom förslaget om ackord, hvarigenom det skulle blifva en möjlighet för den redlige gäldenären att kunna afbryta iråkad konkurs, genom uppgörelse med sina borgenärer, utan att dervid, på sätt hos oss är förhållandet, bero af hvarje särskild borgenärs godtycke. Den grundsats, hvarom således är fråga, har ej heller, efter hvad motionären anmärkt, varit fremmande för vår lagstiftning.
Där fans slutligen icke mera ens plats att stå, hvarför några af de djärfvare trängdes fram öfver salströskeln; sedan tänjde de ut sig — tack vare små, periodiska förstärkningar — i en lång rad af frasande klädningar, som bjärt och brokigt stucko af mot väggen. Någon konversation kom tils vidare icke i fråga. Ett par af de yngre kavaljererna vågade knappast gå öfver golfvet; nödgades de inlåta sig på ett så vanskligt företag, så vittnade gången nogsamt om, att församlingens blickar stucko dem som nålar i alla delar af kroppen. — Det bleka kvinliga element, som skulle traktera pianot, satt och plokkade på sina ringar, i det hon ängsligt spanade efter första tydliga vink om att börja ... men en vink från någon af de mera betydande herrarna. Så bröts högtidligheten bland fruntimmerna därigenom, att fröken Kärr upptäkte ett sotstreck i pannan på tant Mylläri. Halft tillintetgjord af blygsel och lust att meddela sig, vågade hon omsider åt fru Hilleströms godtycke anförtro en kortfattad notis om det fatala förhållandet.» Nej, hvad säger du!» Tant Mylläri fuktade en näsdukssnibb med tungan, gned och undrade hvar hon kunnat utsätta sig för ... Så frågade hon om det var borta, och så skrattade man, eftersom det ännu inte var borta ... och så gned hon ånyo och man skrattade. Men i alla fall var isen bruten. — Bland herrarna gjorde befallningsman Behr samma värkan — gaf likasom signal genom att brygga i åt sig toddy. Konsul Gardberg öppnade balen med en vals; som den andra i ordningen kom herr Edvard rusande. Herr Edvard hade många stolta ögonblick vid dessa tillfällen. Han anförde vanligen fransäserna, hvilka då alltid gingo i dur — det var hans egen benämning. Provisor Sedegren dansade den första med »Hvitväpplingen», som var älst och allvarligast af systrarna. Denna uppbjudning hade emellertid sin särskilda historia och sina särskilda motiv.
Jag anhåller att dessa anmärkningar få åtfölja remissen till Utskottet. Motionen remitterades till Lagutskottet. Till samma Utsk. remitterades ock Frih. Cederströms 5:te motion, om ett tillägg till 5g cap. 7 §:n Missg:b:n. Slutligen föredrogs den 6 motionen, om upphäfvande af sista mom. i 17 cap. 37 §:n Rätteg.b:n. Frih. Cederström, Thure: Jag finner, för min del, högst betänkligt att borttaga det stadgande, som i 17 cap. sednare inom. af 3y §:n Rälteg.btn finnes, alt domare må i grofva brottmål försöka med strängare fängelse få sanningen i ljuset. I en tid, då brotten så betydligt tilltagit, skulle det hafva ett högst menligt inflytande på den allmänna säkerheten, om inan borltoge detta stadgande, sorn berättigar domaren, att, då han, genom under ransakningen förekomna bindande skäl och omständigheter, nära nog äger visshet derom, att den lill La Ide är till brottet saker, söka få sanningen i ljuset, medelst användande mot den fräcke brottslingen af svårare fängelse, hvarmed ingalunda menas tortur, hvilken är förbjuden genom samma lagrums föregående morn , der det stadgas: ”ej må domare eller Bef:h:de ”någon till bekännelse pina.” Jag kan ingalunda med motionären dela den tanke, att ifrågavar. lagstadgande på något D c n 18 M a r s e. m. 355 sält star i strill med 16 §:n Reg.Ftn. Jag hemställer, örn cj det är en falsk philantropi, att en person, om hvars brottslighet man erhållit en moralisk visshet, men hvilken trotsigt nekar till brottet, skall behandlas med samma varsamhet, som den, hvilken har en oförvitlig vandel alt åberopa. Jag tror således, att ingen våda uppstår, örn i frågakomna mom. qvarstår; hvaremot dess borttagande kunde medföra högst menliga följder för allmänna säkerheten.
StalsUrstotket medger, att Contoirets lillgängar, den tid öfwerenSkommelsen ingicks, wörö gansta ansenlige och en ärlig besparing af 5 a 600,000 Rd. ärligen kunde ste; det är således icke att förmoda, äfwen med den möjligaste widsiräckta tillgäng af Wexlar, att RiksgaldsContoiret någonsin, om detze gynnande Uksigter fortfarit, kunnat komma i bekommer för fullgörandet af en sädan förbindelse. Tilt förekommande deraf att sädant uti det förändrade stick hwaruti RiksgaldsContoiret nu kommit, framdeles ej mä inträffa, fär jag, i händelse BrandförsäkringsWerket ej skulle anse sig utan den - Den i3 November. 855 densammas fullgörande, äga tillgäng till penningar, framställa det förslag, att en summa, motswarande den ränta »vanligen till BrandförsakringsWerket ffolar u.n-etalas och som. sedan Fonden är uttagen, ko aer att utgöra RiksgäldsContoirets besparing, u .rr någre är afsättes, dä deraf skall hafwa upkcnintir en tillräckelig Fond för akt bestrida de försträckningar, BrandförsäkringsWerkel möjligen kan aska. Högloft. Statsutskottet har anmärkt, att
Es ist nicht bloss aus dem Kopf, sondern auch aus Brust und Herz geschrieben; es erfasst und wägt die Sache der Menschheit. Daher sein Feuer, seine Wärme, oft seine Glut. Es vereinigt Geist mit Kraft, Wissenschaftund Sprachkenntniss mit Völkerund Weltkenntniss, Güte des Herzens mit Muth. ... Kraft und Geist, Begeisterung sogar, wehen und weben vom Anfang des Buchs bis zum Ende, treffend auch in der Wahl der Worte, im Bau der Perioden. Ungewöhnlich (zumal in unsrer Zeit) steht unserm philosophischen Messkünstler die kräftige lateinische Sprache zu Gebot; die Glocke hallet und schlägt dies-und jenseit kühn, prächtig, oft gewaltig. – Sehr zu wünschen ist also die versprochene Uebersetzung dieses Buchs; nicht etwa bloss, weil wenige Latein lesen, und manche, für die es geschrieben ist, gewiss nicht so weit sind, dies Latein zu verstehen: sondern der Sache selbst wegen. .. Eben diese Verpflanzung würde bewähren, dass nicht etwa nur im Lateinischen, sondern in jeder Sprache dies System Wahrheit sey. ... Dass der Verfasser ein dergleichen Sinnund Sprachwerk leisten könne, zeigen die vorgenannten deutschen Aufsätze226, in denen eben derselbe mächtige Eudämon spricht, wie im Lateinischen. Eine deutsche Uebersetzung fixirte und sicherte also den Geist dieses Werks, das Urmass menschlicher Gedanken, auch unsrer Sprache”. – I afseende på den lofvade tyska bearbetningen framställde