Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
National-museum så snart som möjligt kunde upplåtas för de samlingar, sorn der komma att inrymmas; då sådant isynnerhet för deni bland dessa samlingar, hvilka i Riks-arkivets hus äro ställda under Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens inseende, vore af stort behof, till följd af de oroväckande sättningsskador, som å detta hus förefinnas; samt då Musei-byggnaden så fortskridit, att, derest medel funnes anvisade, hinder icke skulle möta att redan under innevarande år och således före nästa statsregleringsperiods ingång påbörja de återstående gipsornerings-, målningsoch inredningsarbetena, hvilka derefter borde utan svårighet kunna så bedrifvas, att samlingarne hvar efter annan och sednast sommaren 1865 finge derstädes inflyttas, hade komiterade med anledning häraf i underdånighet hemställt, huruvida icke Kongl. Majit, hvilketdera af ofvan omförmälda förslag än vunne nådigt godkännande, täcktes föreslå Rikets Ständer, att det anslag, som kunde blifva beviljadt ej mindre för National-museibyggnadens inredning och försättande i fullständigt skick, än för samlingarnes inrymmande och omgifningarnes ordnande med mera, finge utgå med 150,000 R:dr R:mt under hvartdera af åren 186.'i och 1864 samt med återstoden under år 1865.
Repressationen samt hos bureaucratien en ihärdig tendens åt samma håll, så tyckas de förhoppningar vara nog sanguina, hvilka, stödjande sig antingen på några allmänna ordalag, i hvilka artighet är iner framlysande än bestämd tillåtelse, eller på några praeliminära åtgärder, såsom 4*4 D e ii ar) Augusti f. ra. coinite-tillsättningar oell nådiga remisser lill R. St, tro sig konna erhålla sanction på ett lagförslag, hvilket i verkligheten tillintetgjorde eller rättare gjorde obehöflig den konungsliga pröfningen rörtde en mängd ämnen och en mängd personer, hvilka under det närvar, systemet mäste blottas för den centrala skarpsyntheten. Förmoda de, att H. M. trött af ett slikt detalj-bestyr, och mättad af den ära, som kan anses derunder liksom hopad endast öfver Hans personlighet — under det alla hans embetsman, högre oell lägre, blott äro mer eller mindre ofrivilliga redskap att verka på en i sig sjelf pasiv folkmassa — skall omsider inskränka sin höga verksamhet till egentligen s. k. regerings-åtgärder, bestående, hvad det inre samhällsskicket beträffar, antingen i nya organisationer för folkets egen sjelfverksamhet, eller controllen och upprätthållningen dervid, då collisionpr möjligen inträffa; tro de, att man ens vill lemna åt sitt värde de medborgare, som icke söka annan utmärkelse än att framlägga förslag till sociala förbättringar, utan ock medgifva en viss grad af sjelfständigt förvärfvad ära uti en obetald men omsorgsfullt egnad möda för det allmännas nytta och väl; så göra de rätt i att småningom, nedifrån, söka införa eli samhällsskick visst icke till sin riktning i strid nied det constitutionelt monarkiska regeringssättet — ehuru det såsom en följd af sednare tiders begrepp om allmänt menniskovärde, inrymmer någon del af så väl samhällets styrelse, som förtroende dervid och föiijensten deraf åt folkets sjelfvalde män; men bevisen för sådan tro och sådana förutsättningar borde först framläggas och torde tåla noga undersökning, innan de såsom öfvertygande kunna antagas.
Vid 37 § bar derjemte inom Borgare-ståndet blifvit framställd den anmärkning, att väl i 34 § upptogs det fall, att den, som var till bränvinsbränning berättigad, brände eller distillerade bränvin med större eller annorlunda beskaffad redskap, än till begagnande hvaraf lian var berättigad, och uti Usta momentet af nu förevarande § det fall, att den, som var tili omdistilleriug af bränvin efter serskildt tillstånd berättigad, missbrukade sin dislilleringsrält till bränvinsbränning, men att ingenstädes i författningen bestämdes ansvar för den, som, då han på grund af serskildt tillstånd, hvilket enligt 33 § kan i serskilda fall af Kommers kollegium meddelas, utöfvade distillering af rått bränvin, sin distilleringsrätt på det sätt öfverskred, att han nyttjade distilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet var; och hafva, med anledning af hvad sålunda är rätteligen anmärkt, Utskotten funnit nödigt tillstyrka ett tillägg i 3:dje momentet, hvilket moment, till följd deraf komme att lyda sålunda: Apothekare, sorn för pharm aceulisha behof nyttjar distillering spannor lill större rymd eller antal, än tillåtet är, böle 50 Hulr. Lag samma vare för den, sorn, då han pä grund af serskildt tillstånd utöfvar distillering of rått bränvin, sin distillering srättighet sålunda öfver skrider; och vare denne dessutom rättigheten förlustig. 20 Beotlin.-, Lagsamt Allm. Besv. ock Ekon,<r UlskoHens Utlåtande, N:o 3, § 43.
Då Gr. af Ugglas frånträdt sitt förslag och instämt uti det af Hr Adelborg afgilha, hvilket sednare förefaller mig ganska inveckladt, hämtar jag af denna anledning ett ytterligare skäl att förnya min anhållan om frågans bordläggning, på det att vi icke måtte fatta ett förhastadt beslut. Jag får derföre vördsamt hemställa till Hr Gr. o. Landtm., huruvida han icke behagade framställa propos. derom, att upskof med frågans afgörande till nästa plenum må ega rum. Gr. Sparre, Erike Mig vill det synas, såsom skulle ibland de här afgifna förslagen det af Hr Adelborg framställda hafva ett så obetingadt företräde, att jag för min del utan någon tvekan anser mig böra tillstyrka detsamma. Jag var sjelf betänkt uppå att göra samina framställning, men då jag blifvit af Hr Adelborg förekommen, får jag förklara, att jag helt och hållet förenar mig med honom. Det är temligeu klart att den egentliga striden i denna fråga blifver om anslag till vissa bansträckningar, och om vi således först besluta om en banas sträckning och sedermera om anslaget dertill, få vi två voteringar om samma sak. De ledamöter af StatsUtsk., som tillhöra majoriteten derstädes, komma, enligt Hr Adelborgs förslag, genast i tillfälle att framhålla det upgjorda systemet vid behandlingen af Usta mom. i 3:dje punkten, och de, som icke gilla systemets fastställande utan endast önska bevilja anslag till vissa banor, få äfvenledes tillfälle att framkomma med en kontrapropos. i frågan. Jag anser således det af Hr Adelborg afgifna förslaget på ett särdeles lyckligt sätt afgöra den menings strid, rörande föredragningssättet, som här upstått, och får på grund häraf tillstyrka bifall till detsamma. Gr. Frölich:
Härd af Segerstad ålagdt ersätt nings-belopp; 3:o Angående Landshöfdingarne Friherre R. F. von Emmers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhavpls bibehållande vid deras rätt till framtida pension från Arméens Pensions-kassa, jemte ett med anledning deraf af Doktor Sandberg denna dag afgifvet yttrande; och 4:o Om pensions beviljande åt f. d. Sekreteraren och Auditören vid Flottan m. lii. J. G. Björkegrens enka, Anna Maria Hedmansson. S. I). Föredrogs och Indes till handlingarne Konstilulions-Utskoltets Memorial N:o 2-1, angående verkställda omröstningar i Förstärkt Konstitutions-Utskott. Frän Hedera. Bonde-Sländet. S. D. Föredrogs ett af Pehr Nilsson i Espö, Malmöhus län, inlemnadt memorial, med hemställan, att Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottet måtte föreläggas, att inom viss tid till Rikets Ständer inkomma med Utlåtande i den till bemälda Utskotts handläggning remitterade-fråga, angående reglering af skjutsningsskyldigheten och alt, i händelse motionärens berörda framställning b i fö lies, Ståndet ville inbjuda öfrige Riks-Stånd. att Bonde-Ståndets beslut biträda.
- ligger rummet för skolock Izemlöjd, ytterst intressant geiiom sina väl ordnade specialutställningar. Det pedagogiska elementet ar 11 %~ representeradt genom de gedigna och präktiga utstiillningsmonti-er, där folkskolans Aa~zdarbetssystem är åskkiliggjort, samt t e h i s k a skolans vackra och rikhaltiga utst %llning af elevarbeten. Filantropien får en lika vacker som rörande franistallning genom en smakfullt ordnad grupp af idiotllenzmets arbeten, vid sidan af hvilken ett par af nainnda hems elever inför den förvionaile och deltagande iiskidaren med beundransvärd skicklighet utför sina arbeten. Men här m a ~ k e r jag att vi fördjupa oss i detaljer, nggot soni vi ju skulle undvika. Dock hur ar det möjligt annat, d&amp; iiiider ordnaildet den eiia vackra iitstaUiiingsgruppen, den ena intressanta afdelningen efter den andra uppiiillar sig för ens blick. Hur svirt t. ex. a t t med tystnad förbigi den verkligen högst miirkliga utställningvn af sydda taflo? ; som f %tt sin plats i skoloch heinslöjdsriiinmet. Det ar en konstart som numera hör till det förflutna, af hvilkeii man hBr lyckats saminanföra en hel samling vackra prof; och ganska lyckligt funnen ä r den tanke, soin velat genom utställning af dessa naiva zrnU1- ningan i silke och garn visa den sthdpiinkt, som krinnan för hundra å r sedan i allmänhet iakttog till konsten. Jiimförelsen med dessa akonstverk~ ocli dem, som smycka de svenska kvinnornas lilla ~tnfvelgalleri, midt emot, ar både läiorik ocli intressant. Bikupans utställning af handarbeten ocli broderier af alla slag, bildar likaledes en mycket beaktansviird grupp, Pö! : att ej tala om de iii %nga vackra profven p % våra yrkesidkaude kvinnors skicklighet och företagsamhet.
Jag anhåller, att återremissen må åtföljas äfven af dessa anmärkningar. Hr Cederschjöld: Jag har begärt ordet endast för att i afseende på pensionen för Frih. Fock förena mig med Gr. Cronhjelm och Frih. Boye, samt i afseende på pensionerna för Lagcommitteen med den siste värde talaren. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag har begärt ordet för att göra några anmärkningar mot Utsk:s vägran att tillstyrka afskedstagande generalers och amiralers uppförande på indragningsstat. Det förefaller mig besynnerligt, att i en stat, der samtliga civila embetsoch tjenstemän, från den lägsta graden till den högsta och utan aReende på antalet af de sålunda pensionerade, äro berättigade att efter vissa tillryggnlayda tjensleår och vid en viss ålder få uppföras på indragningsstot, att uti en sådan stat hela militära personalen skall vara utesluten från enahanda rättighet, med undantag af 2:ne personer af högsta graden. Jag tycker, att orimligheten af en sådan ensidighet är så framstående, att man icke borde sätta i fråga, att åtminstone den högsta graden inom militären borde äga samma rätt, som helad en civila embetsmannacorpsen tiilgodonjuter. Det har blifvit sagdt, att generalerna kunde till döddagar fortfara med deras tjenstgöring, Den i J u n i e. m. h äfven sedan de blifvit gamla och orkeslösa, så länge nemi. krig icke inträffar. Det förundrar mig, att en ledamot, sorn rätteligen är så sträng i sina fordringar mot embetsoch tjenstemän, alt han skulle fordra, att Riket skulle i i sin tjenst behålla personer, alldeles orkeslösa och oförmögna att kunna göra tjensten. Jag hemställer till den värde ledamoten sjelf, om icke förhållandet i detta fall är olika uti civila tjenstemannaclassen. En läkare t. ex. Hans erfarenhet växer med hvarje dag, hans skicklighet utvidgar sig, och äfven då, när hans helsa förbjuder honom att lemna sitt hus, far man gerna till honom för att i sista stunden af hans lefnad consultera hans erfarenhet. Så är icke fÖrliållandet med en militär.
St. skulle föreskrifva, alt när Bankens ställning så fordrar, så skola Fullm. indraga lånerörelsen, och anser han derigenom lånerörelsen böra ställas i andra rummet, hvaremot l:sta rummet skul - 488 Den IS December e. m. le tillegnas Bankens förmåga i afseende på vexlingen. Jag får likväl hemställa, huruvida i lag annorlunda kan stadgas, än som Utsk. föreslagit? Om vi föreställa oss den föreskrift gifven åt Bancofullm. , att de skola, när Bankens ställning så fordrar, indraga och förminska lånerörelsen; så sätter lagstiftaren derigenom Bancofullm. i nödvändighet att bedömma om och när Bankens ställning sådant fordrar. Nu finnes här i 12 § det stadgande föreslaget: ”då styrelsen finner sådant med Bankens fördel och säkerhet öfverensstämmande;” jag tycker att det ena ordet kan vara lika godt som det andra. Jag vill blott antyda, att ingenting är vunnet genom en så beskaffad förändring, om man icke är i stånd att uppgifva den gräns eller de kännemärken alt så definiera den allmänna rörelsen eller Bankens ställning vid den tidpunkt, då operationeu skall ske, att Bancofullm. icke derpå kunna misstaga sig. Jag skall således taga mig friheten uppmana den värde ledamoten att lemna Utsk. en bestämd definition på den Bankens ställning, då det genom lag skulle vara ovillkorligen nödigt för Fullmäktige att indraga'lånerörelsen, hvarom jag anser Utsk:s föreskrift i 12 § vara liklig. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag erkänner, att Utsk. i detta betänk, nedlagt mycken förtjenst. Om man också icke kan instämma uti allt hvad Utsk. deruti föreslår, sä har likväl Utsk. utredt förhållandena, framställt dem ganska klara för K. St. och äfvenväl försökt att genom allvarliga och vigliga förslag föra våra hankförhållanden på den väg, som Utsk. har ansett vara den rätta.
Det lärer derföre icke vara skäl, att till undvikande af några hundra K:drs kostnad, risquera en vida störjre summa genom bristande tillsyn. Grefve Cronhjelm: Om det är ett factum, att 3000 gevär årligen skola aflemnas, men endast 2000 erhållas; hemställer jag, om icke likväl förråden ökas med detta sednare belopp. M en frågan är i alla fall icke här om hufvudstationernes förråder, utan om Detachementernes; och dessa äro betydligen ökade. Herr Grefven och Land/Marskalken hemställ, de, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla femte puncten i Utskottets Utlåtande. Ropades Ja. Sjette puncten, angående anslag tilt Befälhafvuren för Stockholms Kscade■■■•, af Armcent 12 8 Hen 18 September f. m. Flotta; sjunde punden, angående anslag tili arfvoden för en Tygmästare vid Arméens Flottas begge Escadrer; och åttonde pant ten angående anslag till expenter för AmiraiitetsGonsistoriam i Carlscrona , bielvo, uppå särskildte propositioner, a£ Ridderskapet ock Adeln gillade. Herr Grefven och EaridtMarskalken tillkänna gaf, att Plenum . komme klockan half till é i eftermiddag att fortsättas. Nionde piincten, angående de af Utskottet fores!agne tillökningar uti anslagen till ved och ljus. i Fästningsoch Gärnizons otterne, samt till resor och tradaments penningar för extra förrättningar i Mili tair-ärender* Sett von Hartmansdorff: Den föreslagna förhöjningen af 3000 ftjdr ä artikeln Ved för Garnizonsortetne , afstyrker jag, emedan det skäl, Utskottet anfört, nemligen vedens dyrhet, icke later Vara med förhållandet öfverensstämmande. I Stockholm åtminstone fås den nu föt bättre pris än under flera föregående år. Dessutom yttrar Utskottet, att misshns* hållning dermed hittills ägt rum, synnerligen i Christianstad. Om densamma hädanefter före» kommes, så torde anslaget blifva tillräckligt.
R:dr 12 sk. 4 r.-st. och utgifterna för underhåll till 25,638 R:dr 20 sk. 2 r:st. samt af andra slag till 17,032 R:dr 20 sk. 2 r:st. Antalet af underhållstagare var 348. d) Kongl. Serafimer-Lazarettet: Dess kapitalbehållning vid 1850 års slut utgjorde 292,756 R:dr 2 sk. 7 r:st, deruti icke inberäknadt värdet af fastigheten 140,000 R:dr, eller inventarier, försäkrade till 30,000 R:dr. Inkomsterna nämnde år utgjorde 45,298 R:dr 29 sk. 2 r:st., utgifterna för sjukvård och underhåll 42,916 R:dr 9 sk. 8 r:st.; samt af andra slag 5,365 R:dr 37 sk. 2 r:st. På Lazarettet vårdades nämnde år 2,717 personer med ett antal af 90,505 underhållsdagar. 43 e) Provisoriska Sjukhuset i Catharina f. d. Bränneri, hvarom förut i denna berättelse är omnämndt, består af tvänne afdelningar, den ena för bensår och den andra för invärtes sjukdomar, eller så kallade medicinska afdelningen, hvarunder äfven hörer afdelningen för koppsmittade. Detta sjukhus har under ifrågavarande år varit särdeles anlitadt, och antalet af de under år 1850 vårdade patienter har utgjort: Å Bensårs-afdelÄ Medicinska afdelmngen. ningen. Män. Qvinnor. Män. Qvinnor. För fattiga bensårspatienters behandling har dessutom fortfarande daglig vård kostnadsfritt lernnats vid 2:ne för sådant ändamål genom Stadsnämndens försorg underhållna förbindningsställen, belägna, det ena på Norroch det andra på Södermalm. Kostnaden för provisoriska sjukhuset och nämnde förbindningsställen har utgått af allmänna fattigvårdsmedlen och är upptagen bland Stadsnämndens ofvanomförmälda uppgifter. f) Allmänna Garnisonssjukhuset: Värdet å sjukhusets fasta egendom är uppgifvet till 149,916 R:dr 32 sk.
Och mening, såsom ledande till olyckliga följder såväl i ekonomiskt som i administrativt hänseende; så får jag på dessa sammanlagda skäl, af hvilka hvart och ett särskildt vore tillräckligt för att motivera afslag å betänk., förena mig med alla dero, som hittills yttrat sig; hvarjemte jag uppriktigt önskar, att denna, den 6:te upplagan af samma gamla tvistefråga, också mätte vara den sista, som till R. St. framkommer. O Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Cederström, Thure Fredr.: Då det förevar, ämnet blifvit af föreg-.de talare så fullkomligt utredt, så återstår för mig icke något annat än att förklara, att jag till alla delar instämmer med de Hrr, som yrkat afslag på nu förevar. SlatsUtsk:s betänk. Jag gör det af den anledn., att jag anser det lämpligt, då jag tillhör deras antal, som under denna riksdag deltagit i debatterne inom detta Hus, att i en så vigtig fråga yttra min åsigt. I afseende på sjelfva saken får jag förklara, alt jag, likasåväl som reservanterne, finner ali detta förslag är ett misstag i både ekonomiskt och administrativt hänseende, i många fall overkställbar! och äfven i politiskt afseende stående i rak strid emot 64 § Reg.F., pä sätt Hr Gripenstedt har fullständigt utredt; hvarföre äfven jag för min del yrkar afslag på det af Utsk. framställda förslaget. Hr Rosenblad, Bernh.: Då förmodligen en af anledn:rne till det nu återväckta förslaget, att den betydliga delen af statsverkets inkomster, som utgöras af tull-, chartse-sigillataj-, bränvinsbränningsafgiftsoch postmedel skulle till Riksg.cont. i st. f. till Statscont. ingå, är den, att dessa medel i 60 § Reg.F. räknas till bevillningar och att statsverkets andel i den egentligen s. k. (allmänna) bevillningen redan till Riksg.cont. aflemnas, så torde en historik rör:de uppkomsten af närvar, grundlagsbestämmelser och faktiska förhållanden icke sakna intresse vid frågans bedömmande.
Sparre får jag hembära min djupa tacksamhet för hans varma nit för vårt jordbruk, och jag skall inom kort taga detta i anspråk, då vi komma till en annan fråga, som ännu närmare berör jordbrukets intressen. Jag yrkar fortfarande bifall till Utskrts hemställan. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag är till större de len förekommen af Frih. Sprengtporten. Enligt min åsigt är Frih. von Schulzenheims uppfattning af hvad med rättvisa medborgare emellan bör förstås, icke riktig, ty om Staten finner nödigt att bestämma vissa gränser för utöfningen af en näring, lärer väl detta ej innefatta någon orättvisa, då i detta afseende alla medborgare lyda samma lag och njuta samma rätt. Deremot synes det mig vara en annan fråga, om det kan vara rättvist att, sedan Staten genom en lagstiftning, som under åtskilliga år konseqvent fullföljts, inlockat kapital i en viss rigtning, dessa grundsatser helt tvärt kastas å sido, och att derigenom de medborgare, hvilka i förlitande på stabilitet hos lagstiftningen inlåtit sig på en viss näring, tillskyndas stora förluster. Sådant öfverensstämmer åtminstone icke med mina åsigter om rättvisa, fastän åtskilliga andra torde anse ett sådant förfaringssätt vara rigtigt. Så t. ex. i fråga om tullagstiftningen, ansåg man den Svenska producenten icke hafva någon rätt att få sina intressen tillgodosedda, oell sedan man gått till väga på sådant sätt i afseende å våra förhållanden till utländningen, vill man nu äfven tillämpa samma åsigter på förhållandena medborgarne inbördes emellan. De talare, hvilka yrkat borttagande af maximum, hafva påstått, att några stora brännerier icke i följd deraf skulle uppstå, enär man skulle finna sin uträkning vid att fortfarande anlägga mindre brännerier för att kunna tillgodogöra dranken. Det är dock ett misstag att tro, att stadgandet om maximum är obligatoriskt, ty man har rätt att bränna mindre, än man anmält sig för, blott man ej går under minimum. Man har här citerat Hufvudsta och dess bränneri. Hufvudsta och hufvudstaden äro dock icke alldeles detsamma; det förra ligger, skulle jag tro, omkring en half mil utanför Stockholm, och den omständighet att man icke der kan, så förmånligt som man önskar, afsätta dranken, utgör således icke något starkt bevis.
Drottningholms-cassan, har den nuvar. lönen utur cassan till lika belopp, sedan hans s. k. arrende afdragits, ty han har 1,800 r:dr i lön och ger 1000 r:dr i arrende för hus och jord m. m., samt har betaldt för hvar smula han sommartiden levererar till de K. hofven. En besparing skulle således på detta sätt uppstå af 22,310 r:dr, och den brist — 7)690 r:dr — är så ringa, att ju icke den, utan kännbar förlust för Staten, kan utgå för det uppgifna ändamålet, nemi. 3o,ooo r:drs förhöjning i H. K. H:s apanage. Gr. Taube, Joh. Gustaf, samt Frih. Toll, Gustaf, begärde detta anförande på bordet. Den 5 Maj c. m. Upplästes K. M:s denne dag f. ni. ankomna nåd. svar uppå Ii. St:s lind. skrifvelse ang:de riksdagens förlängande; gifvet Stockholms slott den 4 Maj 1840. R. o. Ad. fann detta nåd. svar icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Föredrogs ånyo LagUtskts d. 29 sisth April samt d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 36, i aniedn. af anroärkn:r vid Ulsk:s betänk. N:o 2, ang:de granskning af R. St:s Just.ombudsmans afgifna embetsberättelse. Hr Frih. o. Land tm. erinrade, att LagUtskrs nu föredra gna utlåt, icke kunde föranleda till något beslut, om icke tillika föredroges Utsk:s i ämnet först under N:o 2 afgifna betänk., hvarföre Hr Landtm, ville låta uppläsa de delar af sistnämnda betänk., hvilka kunde blifva föremål för beslut. Sedan den del af betänk., som innehåller omdöme öfver det sätt, hvarpå Just ombudsmannen sitt embete förvaltat, blifvit uppläst, afbröt Hr von Hartmansdorff, August, läsningen, begärde ordet och yttrade:
Det läses ock i det tryckta Exemplaret, som till hwarje Banco - Deputerad öfwcrkötes, dc O den: Till yttermera wisö, är Thetta mod wära Namnö »lnderterknande, samt wära eg. na. Den io Hctöbet. 1Z7§ sä ock Stads-och Härads Gigneteri be» kräftadt, soin skedde i Stockhol;» then 22 September Är 1668. Nägon annan offentelig löftes. Att, eller Garantie, gifwes icke. Imedlertid hafwa pä Bonde - Ständets anhållan, dc z:ne första Ständcn oafbrutic fortfarit, att genom stne Vcputcra» dc besörja om Banco - Werkcts Styrelse. Oä ifrän I2tte Seclet Riksmöten merendels moro sä kallade Her» redagar, och Bonde» Ständet först ä Konung 6n^ool. ktt.8 tid fick särffildt Cancellie och Sam» lings-Rum, sä wörö Bönders Financckunskap ganska ringa, och kuttdc ganska fä läsa, skrifwa eller teckna sina Namn, hwarsöre de ock Är 1663 pä goda skäl undanbädo sig Banco - Förwaltni->gcn. Omständighc» terne hafwa sedan blifwet märkeligcn förändrade; Bons be - Ständct här, wid förökta instgter, sätt inträde uti Stats - och Hemliga Utskottet. Wid 1302 Ärs Riksdag bcgärte detta Riks - Ständ tillträde till BanqueN, som till mera öfwerensstämmelscS winnande understöd» des genom Memorial af Hans Crellcnce m. m. Herr Grefwe Kuutla och af mig, samt wanris gemensamt bifall, och har den dä gjorde inskränkning wid skeen» be Voteringar nu äfwcu blifwit höfwen.