Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Axel, ankommit en så lydande skrifvelse: I öfverensstämmelse med min sistl. gårdag aflålne telegrafdepesch får jag äran anmäla, att jag för vårdandet af min helsa finnér mig nödsakad afsäga mig förtroendet att deltaga i innev:de eo D e n f> Augusti. års revision af Statsverkets, Bankens och RiksgisKontis tillstånd styrelse och förvaltning, m. rn. Efter upläsningen af denna skrifvelse yttrade Ilr Gr. o. Landtm., att den deri åberopade telegrafdepeschen endast innehållit, alt Hr Trolle för vårdandet af sin helsa nödgades, enl. läkares föreskrift, afsäga sig förtroendet att deltaga i innevide års statsrevision; hvarjemte, och enär med anledn. af Gr. af Ugglas’ och Hr Troiles nu anmälda afsägelser, R. o. Ad. borde välja 2:ne revisorer för innev:de års statsrevision, Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade företaga detta val vid början af först inträffande plenum i nästa vecka; hvilket bifölls. Uplästes ett af Hr af Sillén, Aug. Wilh., inlemnadt så lydande memorial: I anseende till trägna och brådskande enskilda göromål anhåller undertecknad ödmjukast, att blifva befriad fiån sin plats såsom ledamot i Bevilln.Utsk. med bibehållande af sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.- Ctsk. efter Hr af Sillén. Fortsattes pröfningen af Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskrs Betänk.
Utskts verkningskrets, finnes icke ett ord derom; der är denna verkningskrets inskränkt till afgifvande af förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar af nuvar. grundlagar och omnämnas inga förslag till nya grundlagar. Men om också ett sådant stadgande skulle finnas, måtte väl Hr Gr. icke anse det nu för handen varande betänk, vara ett grundlagsförslag, enär Utsk. icke ens sjelf kunnat gifva det en sådan benämning. Det är således ett missfoster af lagstiftning, som jag förmodar böra af R. o. Ad. förkastas. Gr. von Fersen, Hans: Då jag ej kan annat än instämma i den ide', som flera värda talare uttryckt om nyttan af Provincialständer, särdeles då jag afser den nytta, som bör uppkomma derigenom, att dem tillägges rättighet att fatta beslut rörtde deras egna communalangelägenbeter, kan jag likväl icke instämma i Utsk:s nu föredragna betänk. Mig synes, som borde de frågor, hvilka af Provincialständer skulle behandlas, inskränka sig till ceconomiska angelägenheter, och jag inser icke nyttan af att, såsom Constit.- TJtsk. velat göra, inflicka ett stadgande om Landtständer i grundlagen, i följd hvaraf nu ett förslag komme att hvila till nästa riksdag och sedermera, i fall det då bifölls, ett ytterligare förslag i ämnet komme att undergå en dylik behandling. Jag anser onödigt att i grundlagen inrycka ett stadgande om Provincialständer, för att verkliggöra ide'en af deras införande. För öfrigt och då Utsk:s förslag redan af 3:ne Stånd blifvit afslaget, kan man emotse, att, ehvad beslut R. o. Ad. må fatta, Utsk:s förslag icke vid denna riksdag kan förklaras hvilande till grundlagsenlig behandling. Jag har derföre trott, att om R. o. Ad. ogillade eller afsloge detta betänk., man kunde komma till det ändamål, jag åsyftar, derigenom att, på grund af 56 § Riksd.- Ordn., man väckte en ny motion med begäran om remiss till Allm. Besv.- och Oecon.Utsk., och jag får af sådan anleda.
Irihcrre Zstlverstejölst, so-u sig förut anmält i afseende pä denna fräga, yttrade, a't om Herr Land!-Ma.st st rn behagadi göra proposition pä betänkande:, och densamma med visäll upiogcs, wille han Den 21 Julli - 349 han gerua befria Ridde-stapel och Adeln frän afhörande a^ :.-r tankar han i detta amne ffrifteligen författat. Zrisierre Hässimson, ^ncltux, yttrade sig under c-kännaude af de principer Ulstot en lagt till grund för sitt utlistande, halam blon en allmän anmärkning a t göra, nemligen den, att en sak af säd n> beskaffenhet sivär!igen kunde handteras i domstolswag. Den fordrade uplysningar och undersökningar af en mycket widsträckt omfaktning och hwilka med hushållningen ägde mera gemenstap än med allmänna lagen. Han trodde altfä detta ämne rättast handteras i Öeeonomist wäg.^ Rär de grunder följdes som Ukstoiteu framställ ochhrvil. ka Friherre bkälvanlon för sin del gillade, anjäg han mälct hälst böra öfwerlemnas till Kongl. Maju för art först tili Kam ir-Colleaii undersökning öfwerlemnas och stuieligen Kongl. Majus pröfning underst Ulås. Zri^orre Lilkvorstchölst, läliis, utbad sig, sedan discusion öfvedetta ämne upstätt, fä Uplasa till protoco ei följande: Att hasiva wäckt Höglofl. Nidderstapet och Adelns upmär samhet pä det amne, hwaroin det nu uptäfte af Höglofl.
Kungörelsen dn 3 Auni ig 16, om öfvereqskommclser rörande Pastorsrättigheter ; Bifallit jemkning i Roteringen vid Vester, bottens Regemente; Bijallit en föreslagen ny LandtraäteriT?xa, 3:0 Beslutit att Oeeonomis-Ufskottets Betänkande, rörande väckt fråga om skyldighe. ten för åtskilliga Hemman i Riket, att deltaga i Krono-SkjutsningsBrefbäringsoch KronoFjer. tingsmäns-besväret skulle tills vidare hvila, för att, i etr sammanhang med öfrige ännu oafgjorde Privilegii frågor, komma under prof. ning. 4-0 Gillat Oconomiae-LJtskottets Betänkan* de, rörande beståndet af Contracter emellan Pt - Den 4 April. 185 storer och Församlingarne, hvarmed båda förklarat sig nöjde. Alla dessa Protocolls - Utdrag lades till Handljngarne. Friherre Klinqspar, Fredric Philip: Den ynnest och Höggunstiga benägenhet, hvarmed Hogloflige Ridderskapet och Adeln täckts hedra mig, i anledning af de ringa åtgärder jag haft den lyckan att få ådagalägga vid Reparationerne af Ridderskapefs och Adelns Hus , är för mig på det högsta smickrande. Herr Grefv?n och LandtMarskalken samt Plöglofl. Ridderskapet och Adeln behagade derföre gunstigt och med välvilja emottaga min vördnadsfulla och ödmjukaste tacksägelse. Mätte J3g alltid af Ridderskapet och Adeln befinnas värdig dess ynnest. Jag skall åtminstone alltid med redligt nit söka att befrämja Ridderskapets och Adelns Hoga Intresse och utbeder mig att i Herr Grefvens och LandtNHrskaikens samt Rid. derskapets och Adelns välbcvägenhet fa vara in. nesluten. Föredrogs och remitterades till Statsoch Banco-Utskotten, Friherrarne Anckarsvärds.Carl Hinric och Stael von Holsteins, Corfitz, Ludvig, den I dennes eftermiddagen, på bordet lagde Memorial, angående yrkad undersökning i 36 Den 4.
Mördaren Raskolnikow föijes till Sibirien af Sonja, som förs6 rjt sin svällande familj genom t. ex. att siilja sig sjelf, men som under detta lif bevarat den oskuld, tro och hingifveuhet, som slutligen fora honom till h g r r, till hopp, till karlek, d. v. s. till lifvet. Och n51 Dostojerski Ister en ilvinna bli grym, som t. ex. den unga sömmerskan i ~lrnttige stackare&gt; eller Nathalia i riirankte och förödinjukade~, si vet hon det icke; hon har sjelf lidit SS inycket, att hon blifvit okanslig; men vi mtirfca, att Erfattaren icke inisskinner henne; hon hade hnnat bli lyckan för den man, som alskar henne, om icke förhfllandena varit emot dem bada. Qvinnoma i Dostojesskis böcker iiro icke, som d ofta hos Turgenjeff, bararinnor af lif \, ets helsa, ro och skönhet. Ile iiro m m ~ e n s olyckskamrater och risa spar af likets hhda medfart. Men ocksa Dostojewski tror pP q \ i m n s innersta oförstörbarhet, 119 hennes ntirmare förbund med uppriittelsens krafter, och han visar, att ingen tillvaro 31 alldeles outhärdlig, d9 en osjelfvisk, hangifven q \, inna delar den. - Ir&amp;tkratten hos den ryska \ .itterheten beror af d n g a orsiker. Väsentligast af dem alla 51, att den visu sig fri f r h dm hopplöshet, Min kommer af hifvel p i qvinnan. I allt Rysslands mörker, har dess störste diktare sagt, finnes det dock en ljusning, i allt lidande en tröst, i all Ernedring en upptittelse, och det iir R) sslands qvinnor.
Bland tusentals ovänner hade den stackars Rossini endast ett försvinnande antal vänner, dessa till på köpet ej särdeles att räkna på, ty i detta samma Roma, där den nya » förmätna » operan nu var under inöfning, hade Rossini nyligen gjort fiasco under carnavalen, år 1815 med » Sigismondo » i Venezia, hvarvid kom * positören, artistiskt sorglös, glad och munter ander alla motig-heter, underrättade sin mor om ledsamheten endast genom att sända henne ett brefark, hvarpå han ritat en stor bate] j, (ital. fiasco). Efter nederlaget 1816 i Roma med » Torvaldo ooh Dorliska » fick stackars mamma Bossini ett nytt olycksbref, denna gäng dock lyckligtvis med en liten butelj, fiaschetto. Man kan tänka sig, hor ens vänner skola se ut, när man har gjort tvä så lysande nederlag slag på slag ooh därpå vill mäta sig med en erkänd storhet! Hvilken afton den 26 december 1816! Jast en » god och fridfull jul » för den stackars maéatron, som enligt tidens genanta sed måste spela pianot i orkestern. Kort efter spektaklets böijan, böijade spektaklet. Almaviva skalle aokompagnera sig sjelf till serenaden på guitarr. Serenaden böljar och — slätar genast, ty — o öde! — man hade glömt stämma guitarren. Emanuele Garcia-Almaviva måste nu göra det ftr öppen ridå. Man tänke sig den eldige spanjorens raseri och nervositet framför och den eldige italienarens nedanför rampen vid pianot! Också vred och bände den hetsige Garcia så häftigt, att — pang! en sträng brister, och nu måste han sätta den i ordning inför publiken, och hvilken publik! Skrattsalvor, kattjamningar, tuppgalningar och hvisselpip genomskära salongen likt fräsande blixtar. Na uppstämmes ändtligen serenaden, som denna afton bestod i en af Garcia upptecknad spansk folkmelodi, den Rossini för lokalfärgens skull inlagt i operan. Ack, han fick för sin lokalfärg!
Men här var ej fråga om Uppenbarelsens Gudomlighet, utan frågan var att för den få ett dugtigt fotfäste på jorden. Här förekommo således om Uppenbarelsen de vanliga frågorna vid hvart och ett Historiskt factum. Vid hvad tid skedde den? genom hvilken? i hvad Nation? under hvilka omständigheter? Allt detta skulle undersökas, för att ge Uppenbarelsen sin fulla factiska rigtighet; utan att man betänkte, det en sådan är för Religionen högst likgiltig och främmande, och att en Gudomlig Uppenbarelse, om den också i en viss tid visar sig kungjord och allmän, likväl till sitt väsende är Evig, och att det är vid väsendet, som man skall hålla sig. Paulus kallar Predikan om Försoningen hemlighetens uppenbarelse, den af evig tid härtills förtegad varit, Epist. Rom. Johannes säger, att han kungör det eviga lifvet, hvilket var när Fadren och är oss uppenbaradt, 1 Ephes. 1: 2. Och jemnförd med dessa uttryck får det stället i Uppenbarelseboken en djup betydelse, der det säges om Lambet, att det är dödadt ifrå verldenes begynnelse, 13: 8. Men hvar var nu sinnet för dessa äkta religiösa och sublima ideer? Man såg ej i Bibeln mera det lefvande, Gudomliga Ordet, som i begynnelsen var när Gudi, utan fäste sig i synnerhet dervid, att det var en bok, som vissa Judar skrifvit på en viss tid; man fäste sig i synnerhet vid besvarandet af de nyssnämnda frågorna, för att befästa Uppenbarelsen som ett säkert och bevittnadt factum. Men äfven i denna nakenhet stridde den mot en hop andra facta, som man upptäckt i mennisko-naturen, och hvarpå man byggt den moral och den torftiga så kallade naturliga Religions-lära, som vi till sina grunddrag karakteriserat. Men emellan stridiga facta, af hvilka man ej vill helt och hållet uppge någondera, står ingen öfverensstämmelse att tillvägabringa, annorlunda än genom jämkning: Och då denna så kallade naturliga Religions-läras sanningar dageligen inför ögonen voro allt för mycket bestyrkta för att kunna eftergifvas, så blef det Uppenbarelsen med hvilken under hand jämkningen företogs.
Men det kan ju också hända, att domen ej utfaller till min förmån, fast den gjort det i extra rådhusrätten i Götheborg och i hofrätten i Jönköping, och fast jag har rätten på min sida. – Man kan ju aldrig vara fullt säker, förrän dom fallit, så om min herre tillåter, vill jag hellre sälja dessa blad än taga lån, som jag möjligen ej kan betala. Och då min herre ju säger sig förstå, att dessa blad hafva ett konstnärligt värde, så riskerar min herre alldeles intet – Handelsmannen betraktade småleende sin besynnerlige kund. – Det får bli, som herr Hall önskar. Vi kunna ju ställa det så, att herr Hall lämnar mig dessa teckningar, och jag betalar femti riksdaler för dem, med villkor att herr Hall förbinder sig att åter inlösa dessa blad mot ett hundrade riksdaler banco, när processen i Högsta Domstolen är vunnen. – Det skall jag med nöje göra. Det skall bli mig kärt att återfå dessa teckningar, jag skiljer mig ganska ogärna från dem. John tog en penna, som låg på disken och skref förbindelsen på baksidan af teckningen. Handelsmannen såg en smula häpen ut, men gjorde ingen invändning, utan lät tvenne af sina bodbetjänter bevittna namnteckningen, hvarpå han följde John artigt till dörren. – Jag är beredd att taga andra af herr Halls teckningar på samma villkor, sade handelsmannen. Gör mig således den tjänsten att ej vända sig till någon annan än mig, när herr Hall är i behof af mynt! – Jag har råkat på en alltför hygglig karl och en stor älskare af de sköna konsterna, sade John förtjust, när han för sina båda värdinnor omtalade den lyckade expeditionen. – Skulle väl skämmas att vara annat än hygglig mot herr Hall, sade madam Kron. – Till och med jag, som är en olärd kvinna, kan se hur vackra herr Halls teckningar äro, sade jungfru Inga. – Jag har sett alltför många konstverk både här hemma och i utlandet för att ej hafva uppodlat min smak, svarade John blygsamt, medan hans ögon strålade af glädje. Kanariefågeln sjöng och drillade i högan sky, när John gick in i sin kammare för att skrifva. – Jag är mycket nöjd och belåten, sade han till sig själf, ty han hade under sin stora ensamhet allt mer och mer tagit för vana att högt uttala sina tankar.
Gjutet', 1 skalp. 24 1 9 — Tackoch Barlastaf Bergmahn 1 Sk® St.v. 4 24 — 4 24 — 8. _ af Sjö- och Myrmalm {Obs, Ehuru skiljaktighet äger rum i afseende å afgiften vid utförsel af Sjö- och Myrmalmsjern, så är dock genom 3:ne Stånds beslut detinitift afgjordt att det skall till utförsel tillåtas.) 1 Sk® St.v. 2 9 . Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, oståmplade och oborrade 1 Sk® St.v. 4 24 — 9 ___ Hällar öfver l\ tums tjocklek samt Lod och Lodjor ofver 1 Sk®;s vigt stycket 1 Sk® St.v, 4;24 — Bevillnings-Utskoltets Memorial, N\o 47. 59 Tu Qvantitet för lnförselsUtförselsllvarde* tullberäkn. tull tull. Ra sk* r. Jern: Smidt eller Valsadi-.
Den utlottade ager rättighet, att satta tjenstbar karl i sitt ställe. b) Ifrän denna lottning frikallas alla de i publik tjenst »varande Embetsoch Tjensteman; sädana Studerande, hwilka inom de twenne nästfö^egäende arén w!d Akade* mierna i Riket studier idkat, eller d-w bliswit efter bchö? rig examen ordentligen inffrifi-e, Åtminstone sex mänader förr an Konungens Nädiga befallning om Manflapets uppställande utgätt; Bruksägare, Fabrikanter, samt, med undantag af Krögare, alla rätte Borgare, som minst ett ör före Manskapets uppsättande wunnit burskap; alla de Jordägare ester Jordbrukare, sorn besitta och bebo större eller mindre Hemmansdelar, hwilka aro ordentligen hcbpgde, z:o Sä ival de i första puncten nämde, nv-roterade Soldater, som det nu stadgade Förstärkningsmanskapctinförljfwas till alla delar med det Jnfariterie-Regemente, som närmast dem befinnes indelt, ställas under detta Rementets Befäl och njuta samma sold och fö plägning af Kronan, ifrän den dag dä de tvid Compagniets eller Regementets wantiga samlingsplats instä-as. Ke fä beklädnad och bewäring rist godhet sch beskaffenhet alldeles lika med ben förut indelta Soldaten. Z de orter, der Bätsmanshällst finnes, och der folkets lynne och wana gifwa dem häg för sjöwäsendet, införlifwas de med de indelta BäLsrmns-Comp«g«ierna, och anwändaö framför andra lill D-n 11 April. till Skeppsbesättningar. I Skäne komma Le att utgöra en särskilt t» opp. Förstärkningsmanstapet pä Gottlan^ aNwai des pä sätt Kongl. Maj:t nyttigast pröfwan För Förstärkningsmanstapet anstaffaS hela munderingen, bade kläder och gcwär, genom Regeringens försorg pä Statswerkets be ostnad.
Men då StatsUtskottet funnit billigt, hvad Konungens Nådiga Proposition, grundad på StatsContorets gjorda framställning, innefattar, angående ”olämplighelen deraf, att de af ”Slaten lönade Embetsoch Tjenstemän ”dels lill Kronan erlägga contribution af de ”löner de åtnjuta, dels vidkännas afdrag af ”dessa löner till förmån för vissa inrättningar m. m.;” så då, enligt StatsUtskottets egna ord, ”billigheten och ordningeu väl ”tala för ändring härutinnan,” men detta ämne egentligen rörer BevillningsUtskottet, anser jag StatsUtskottet hafva bort uti sjelf - Den 21 Maji f. m. va löneregleringsförslaget närmare utveckla detta ämne, eller åtminstone alternatift uppgöra löneberäkningen, på så sätt: att om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen skulle i detta afseende blifva oförändrade, borde anslagen för beloppet af Tjenstemännens löners netto-behållning ökas med summan för contributioner å serskildte löner 100,000 R:dr, samt för centonalen af lönerne 1 procent med 3o,ooo R:dr, oberäknadt Flottans löner; och i motsatt fall löneanslaget calculeradt på minus dessa summor. Då hade RiksStånden satts i tillfälle att härom besluta, och genast kunna gifva en ledning i detta afseende för BevillningsUtskottet. StatsUtskottet har äfven helt kort blott ansett, ”att alla öfrige "afgifter och innehållningar af löner tills ”vidare äfven mätte fortfara.” Jag anser af samma skäl, som förut, att Utskottet också härutinnan icke riktigt handlat. Om Höglofl.
S. D. Ester öfwerläggning, i anledning af Allmänna BeswärS. och Oeconomie.UtffotketS den Den 18 Oktober. Zzg den 11 nästledne October meddelade Utlätande, sä ock desi senare, pä äterremisi frän Bonde. Sländet, afgifne Yttrande i Protocolls Utdrag af denna dag, öfwer Tufwe Larssons frän Christianstads Län och Hans Hanssons frän Kopparbergs Län till Utskottets handläggning förwiste Memorialer, om sättet till Förstärk, nings-manskapets utgörandebeflöts, att Tuf. we Larssons och Hanö Hanssons Motiv, ner i allt ogillades, sä att wid hwad BoudeStändets pluralitet förra Riksdagen, i fräga om Förstärknings, manffapet, hade in Pleno beflutit, komme att förblifwa. Or supra. Lx krotoLollo Labrisl ÖämaoN. Utdrag af Protokollet, hället hos Bottde-Ständet wid Urtima Riksdagen t Arebro den 18 October 1810. S. D. Ällmänna Beswärs. och OecsNomie UtssottetS Betänkande af den 11 sistlevne October, och ytterligare Utlätande i Protokolls Utdrag af denna dag, angäende utwägar att afhjelpa Spannemälens närwarande wanpris, ogillades i hwad det tillstyrkte en underdänig anhällan hos Kongl. Maj.t 0m förbud emot Spannemäls införsel, eller förhöjd tull, men bifölls i hwad det afstyrkte Krono'tttskyldernaS gälldande med Span - 340 Den 16 October Spannemäl annorlunda, än som hittills warit wanligt. Ut kuxrs. Lx ?rotocoI1o ^»brisl <)clmrva. Utdrag af Protokollet, hället i Riksens Höglofiige Ständers Allmänna BeswärSoch Oeconomie.
och för öfrigt de genom samma åtgärd tillkomna ångfregatterna i flera hänseenden kunna ersätta äng-korvetternas plats, hvilka dessutom äro, i förhållande till sin artilleristyrka, mycket kostsammare än ångfregatterna, och derföre, om en gång framdeles behofvet skulle fordra och medel blifva tillgängliga att öka den ena eller andra af dessa båda fartygs-certer, fråga möjligen kan uppstå, huruvida icke denna tillökning företrädesvis må afse ångfregatterna. Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o /, om Statsverket 1856. 21 Hvad slutligen beträffar rodd-fartygen, bomb-kanonsluparne och kanonjollarne samt de öfriga certerna skärgårdsfartyg utan ångkraft, så, ehuru ett blifvande krig möjligen kan fordra en förökning uti antalet af ena eller andra slaget af dessa fartygscerter och man således ock måste derpå vara beredd, svnes mig dock, att all nybyggnad al sådana skärgårdsfartyg tills vidare borde uppskjutas och lör närvarande stå tillbaka för andra, mera vigtiga och större arbeten, dels emedan det alllid faller sig jemförelsevis lättare att i hast tillskapa en mindre och enkel, än en större och mera sammansatt materiel, och dels emedan det icke ligger utom sannolikhetens gräns, att en sådan förenkling i konstruktion af ångmachin och pannor framdeles skall åstadkommas, att vanliga bombkanonslupar, ulan någon betydligare tillökning i storlek och djupgående, kunna förses hvar med sin egen lilla machin, i hvilket fall sådana skärgårdsfartyg obestridligen blifva af jemförelsevis större användbarhet och värde än ofvanuppräknade.
Jag inser nogsamt af den gång som diskussionen tagit i denna fråga, att hvarje bemödande skall blifva fruktlöst att söka bibehålla den rättighet, som med R. o. Ad:s representantkall är förenad, nemi. sjelfskrifvenheten, samt all R. o. Ad:s majoritet skall skänka sitt bifall lill del förslag, som af Coust.Clsk. blifvit framlagdt, men del skall likväl icke hindra mig att, efter den ringa förmåga jag besitter, söka försvara just denna grund hvarpå R. o. Ad:s bestånd både hvilar oell kommer att hvila, den grund, sora visat att Adeln kunnat genom sekler motstå konungamaktens påtryckningar när sådana egt rum, motstå folkmaktens påtryckning, då en sådan inträffat. Gr. Lagerbjelke har, såsom Ulsk:s ordf., gjort reda lör de grunder från hvilka Disk. utgått vid upställandel af detta förslag. Hr Gr:n har dervid nämnt att det gifves 2:ne vägar på hvilka man kan gå och antaga såsom grund för upgörandet af förlager i detta hänseende, nemi. den ena, helt och hållet på rationel grund, oberoende af bestående förhållanden, och den andra, genom förändringens tillvägabringande på de grunder som redan i samhällets representation äro antagne. I auledn. af denna förklaring å Hr Grins sida, tillåter jag mig fråga, huru har Coust.- Utsk. då byggt på en redan gällande grund, när [Ilsk. borttagit just det enda vilkoret för R. o. Ad:s representationsrätt? Den, som något läst riksdagshistorien, den som känner sältet huru R. o. Ad. såsom RiksSlånd upkoramit, den, som käDner detta Stånds verksamhet under riksdagarna, han skall icke kunna förvägra Adeln del vitsordet, ali sjelfskrifvenheten har utgjort just det element, hvarigenom Adeln blifvit satt i tillfälle alt kunna såsom skett ulla* - 228 Den 27 Maj e. m. öfva sina befallningar såsom represenlanter.
Uti ätande, i frågan om ändring i Författningarne angående Husbehofs-Bränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen , hvarvid Hedervärda Bonde - Ståndet fann för godt detta utlåtande bifalla , derigenom nu gällande Författningar i förenämnde ämnen blifva oförändrade ; Dock vill Bonde - Ståndet jemväl hafva godkänd och åberopad den i 8:de Punkten af första Betänkandet intagne förklaring angående kokrurnmets undantagande, vid beräkning af Pannerymdsafgiftens debitering; Om hvilket tive Med-Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Stats-Utskottets sedande 2tne sista plena på bordet hvilanda Utlåtande af den 24 sistlidne. April, i anledning af väckte motioner rörande Skånska Roteringen, föredrogos nu å nyo; Och beslöt Bonde-Ståndet, att, med öfverlemnande af ålskillige inom Ståndet gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återförvisa dess ifråga varande Utlåtande, för att ärendet till förnyad handläggning upptaga. v S. D. A nyo föredrogs Stats-Utskottets den Prof. April afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Chefens för Skånska CarabinierRegementet underdåniga ansökning , angående Fördelsoch HästhemmansRäntornes utgörand vid berörde Regemente; Och fann Bonde Ståndet för godt, att Utskottets ifrågavarande Utlåtande gilla och antaga. S. D.