Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter angår de politiska följderna af mer än en offentligen utöfvad religion; så bör härvid komma i betraktande, hvilka omsorger från statens sida en statskyrka — eller hvarje särskildt såsom lika berättigadt erkändt religionssamfund — påkallar såsom oundgängligen nödiga för samhällsoch kyrkoordningen. Likasom nu sker i den enda hos oss tillåtna offentliga kyrkan, behöfver af staten tillsyn hållas, att inom hvarje af staten sanktionerad offentlig kyrka läroembetet behörigen förvaltas; att lärare ej saknas och att de fullgöra sina skyldigheter; att således inom hvarje af dessa församlingar dess lära hålles i helgd och oförfalskad förkunnas; att kyrkobruken iakttagas och kyrkotukten vidmakthålles; att det angelägnaste af allt, undervisning i religionen efter de vedertagna läroböckerna, ej saknas för någon, men framför allt med sorgfällighet bibringas det uppväxande slägtet. Allt detta kan icke lemnäs åt hvarje kyrkas egen omsorg, emedan det dels icke får påräknas, att de kunna, och dels icke, att de skulle hufva lust att derom så bestyra, som allmän välfärd kräfver. För hvarje kyrka, hvars gudstjenst skulle inom vårt samhälle offentligen utöfvas, blefve sålunda en särskild af staten "besörjd förvaltning af nöden. Först och främst kunde icke i Statsrådet religionsärenden för särskilda kyrkor löredragas af en och samina person, utan det behöfdes en särskild Ecklesiastikdepartementschef för hvarje sådan kyrka. De underordnade styrelseverken (hittills Consistorierne) kunde icke vara blott ett för hvarje stift, utan det behöfdes i hvarje ort ett för hvarje offentligen loflig bekännelse. Likaså i hvarje socken en folkskola för hvarje religion — vid lärdomsskolorna särskild religionslärare lör hvarje — vid universiteterna särskilda theologiä professorer för hvarje. 1 händelse af åtal för förgripelser mot en kyrka, kunde ej anlitas domare, som icke tillhörde densamma; och till allmän åklagare i sådant mål kunde ej heller någon utan detta vilkor användas.
I detta afside återstår egentligen icke hiir annat att önska, än att bränningstiden måtte få utsträckas; oeb skulle således en ändring i denna riktning vid nästa riksdag vidtagas, anser jag att vi konime icke allenast att stå i jemnbredd, utan t. o. m. öfver andra lander, hvad bränvinslagstiftningen betiiiffur. Det är nemi. klart, att der bränvinstillverkningsalgiften utgår efter mäskekarsrymden, der måste äfven bränvinsbränningen forceras med någon upoffring af produkt efter råämnena, på det man måtte undgå erläggande af alltför stor skatt, — ett förhållande, hvilket icke eger rum, då bränvinet beskattas efter upmätning och den producerande har full frihet att tillverka varan på alla de sätt, han möjligen kan finna bäst och förmånligast. Dä man förut här haft småbrännerier, hvilka skattat efter kannerymd, har man icke så noga efter kannetalet kunnat beräkna, hvartill beskattningen å detta bränvin bort upgå. Numera finnes deremot endast ett slags brännerier, der allt bränvin mates. Mau kommer således icke att på ett hundradedel öre misstaga sig på den bestämda skatten. Den 28 Juli. 355 Jag har förut yttrat, att vi höra kunna tillverka vårt bränvin för en kostnad, hvilken icke öfverstiger den för samina vaja i Danmark, Holland och Belgien utgående; och vill nu 9Öka ådagalägga riktigheten af detta påstående. Spanniålen, först och främst, står icke här till högre pris. Detta visar sig deraf, att vi med fördel exportera vår spanmål. Bränsle finnes här till ett, öfver hufvud taget, bättre pris. Tager man vidare i betraktande att bränvinet alltid med största fördel tillverkas af potatis samt att denna rotfrukt i vårt land erhålles till en, jemförelsevis med förhållandet i Danmark, lindrigare kostnad, synes mig att man har rättighet påstå, det vi icke uti berörde hänseenden äro så vanlottade. Prisskillnaden i beror nemi. derpå, att, då man i Danmark odlar denna växt i större skala, lider man vid skördetiden derstädes en så stor brist på arbetare, att man ej kan hinna med att taga up all denna potatis ur jorden.
Jag tror således, att man afsett personlig säkerhet och frihet, så vidt det varit förenligt med con - 128 Den 22 Januarii e. m. trollerne å Tullförfattningarnes efterlefnad. Vill man ej hafva sådane, så är det icke eller värdt att bortkasta penningar föf att underhålla en bevakningspersonal, utan då är det bättre att inskränka sig till anställande af några Uppbördsman, för att emottaga den tullafgift en eller annan möjligen, af särdeles ärlighet och ädelmod, kunde •vilja olira på fäderneslandets altare. För öfrigt är det ej så farligt med visilationsanfall på gatan, som Herr Hjerta skildrat, ty ingen får visitera, utom behörig Undersökningsman, och ej utan vittnen, som tillse, att allt går riktigt till. Visserligen är det obehagligt att blifva på sådant sätt uppehållen, men det är ett nödvändigt ondt för att vinna ändamålet med bevakningen. Herr Lefren_, Johan Pehr: Herr Hjerta har velat draga den slulsätts, att, emedan få eller ringa beslag göras, beslagslagarne och tullbevakningen voro öfverflödige. Men han har förgätit, att just desse controller äro orsaken, hvarföre beslagen äro obetydliga; det förhåller sig med Lagarne i detta fall, som i allmänhet, att de hindra och afhålla från försök att begå brott. Om de borttagas, ökas brottens antal. Så framt meningen ej är, att upphäfva samhället, måste man bibehålla Lagarne för allmän ordning, oeh dertill höra äfven TuIlförfatillingarne. Yisitationsrätten synes mig desto min - Den 22 Ja nu ar i i e. in. 129 mindre förnärmande personliga säkerheten, som den vanligen aldrig göres gällande mot andra, än dem, hvilka gjort sig kände för alt låna sig till så smutsiga företag, som smugleri. Jag tror den redlige medborgaren icke vara blottställd för att misstänkas såsom smuglare, så framt lian ej vill sätta sig till skärm för den verklige förbrytaren.
De sålunda anordnade utgifter, hvilka såsom besparingar åter ingått uti KronoUppbörden och kommit Statsverket såsom Inkomst till godo, under namn af HufvudTitlarnes BesparingsMedel, utgöra: Vid skedd jemförelse mellan StatsUtgifterne och de uti Riks-IIufvudBöckerne uppförde Statsanslag, hvilka af enahanda orsaker, som vid omnämnandet af StatsVerkets Inkomster redan äro uppgifne, icke kunua till ziffran öfverensstämma med de uti Rikets Ständers särskildta Stater af åren i8a3 och i83o upptagne, hafva visat sig följande Brister, hvilka af Öfverskotterne å StatsVerkets Inkomster blifvit ersatte nemi.: Andra Hufvud-Titeln. MinislerSlaten, kostnad för anskaffande af llamb. Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Collegierne m. fl. Verk 13,615: 2. 9. 4,755:21. 2. Reseoch Tractaments-penningar för Civile Embetsoch Tjenstemän 1,006: 9. 8. 2,483:20. 7. Tredje Hufvud-Titeln. Fouragering vid Värfvade Cavallenoch Artilleri-Regementerne, skilnaden mellan det anslagne och det effective Fou rageringspriset pr häst . * , - — 17,499: 17. 7. Fjerde Hufvud-Titeln för år iSag, Tionde för år 183o. Clerecie-Staten, Biskopens på Gottland lön, utgången i Contant, mot det att hans indelte lön bland StatsVerkets Inkomster ingått 1,694:43.10. 225; 01. 3. AcademieGymnasieoch Skole-Stalen, Brist å hvad från anordningen utom Stat vid StatsRegleringen, mindre än vederbordt, blifvit hitfört 527: 13. 10. * — —•
Jag medgifver, att det kan synas ganska orimligt att tvinga ett 4;de Stånd att deltaga i votering öfver en fråga, som Ståndet förkastat; men 25 H. 23 „8 D c n 17 M a j. detta förhållande, att ett Stånds veto måste undertryckas af de 3 öfriga Ståndens beslut, är en följd af vårt fyrdelade representationssätt. Det inträffar och måste inträffa i många fall. Det är väl icke ett riktigt, men det är ett oundvikligt förhållande; och vid detta tillfälle mäste den regel gälla, sorn gäller i andra fall, der 3 Stånds beslut afgör det zjtde Ståndets öde. Ståndet kan icke undandraga sig att deltaga i en votering, som kan anses för detsamma öfverflödig, emedan det /pde Ståndet uppträder, icke i egenskap af Stånd, utan såsom en delegation af R. St., en del af det förstärkta TJtsk., hvars ledamöter gemensamt votera öfver saken. Det är icke gifvet, att förstärkta Utskrs ledamöter äro hvar och en af sitt Stånds tanke, och det är således med R. St:s rätt och icke med livar sitt Stånds rätt, ehuru blott med dess begifvande eller lill följd af 3 Stånds beslut mot det 4;de, som förstärkta Ulsk:s ledamöter votera. Detta skäl anser jag i betydlig mån försvaga Gr. Frölichs argumentation. Jag tillstyrker, att R. o. Ad. icke gör den ringaste ändring uti dess beslut. Hr L e f r e'n , Joli. Pehr: I anledn. af hvad Gr. Frölich yttrat, tager jag mig den friheten att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad grundlagen stadgar i frågor, sådana som denna. Uti 75 §:n Riksd.Ordn. säges: ”Till grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring, fordras alla RiksSt:nS sammanstämmande beslut och Konungens sanction.
Stockholm den 20 November 1840. Ank, lill Exp. Utsk. den 20 Nov, kl. 3 e. ro. Memorial, i anledning af åter remiss å Betänkandet N:o 1, angående väckte förslag till ändringar, tillägg och förklaringar af de om Akiftes-Fer ket i Riket gällande Författningar. 23 Lagsamt Allm. B esv. och Ekon Ut skot tens Memorial., N:o 21. Högvördiga Preste-Ståndet har, på grund af gjorde anmärkningar, till Utskotten återförvisat detta Betänkande, men, som detsamma blifvit hos tvenne Stånd bifallet, nemi. hos HöglofL Ridderskapet och Adela dea 5 sisth September, hos Vällofl. Borgare-Ståndet den 2 i samma månad, samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 29 förutgångne Augusti, så lärer å Utskottens sida någon vidare åtgärd icke erfordras. Stockholm den 20 November 1840. Alik. till Exp. Utsk. den 20 Kov., kl, 3 e m. Memorialj i anledning af åierremiss å Betänkandet N;o s, angående väckte frågor om ändring och förklaring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 1 Augusti i8o5s samt andra Författningar rörande skogarnc i Riket. Hedervärda Bonde-Ståndet har, på grund af framställde anmärkningar, till Utskotten återremitterat detta betänkande; men, som detsamma deremot blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet, nemi. af Höglofliga Ridderskapet och Adeln den 5 sisth September, af Högvördiga Preste-Ståndet den 29 förutgångne Augusti, samt af Yällofliga Borgare-Ståndet den a sisth September; och Irenne Stånds bifall i denna fråga utgör Rikets Ständers beslut,- lärer någon vidare åtgärd å Utskottens sida härvid icke erfordras. Stockholm den 20 November 1840. STOCKHOLM, Elmers och Grahbergs Tryckeri, i84o. Lagsamt Allm. Besvioch Ekon.-Ulskoliens Betänkande, N-o 22.
Att äfven den, på ett längre afstånd derifrån bosatte, skattdragande allmogen, särdeles i Osterdalarne, vunnit pä denna närings uppkomst och drift under de förflutna liderna, och haft sin utkomst deraf, säger sig sjelf, då man besinnar, icke blott, huru många millioner läster kol och ved, samt dagsverken måst vid detta bergverk förbrukas och användas, innan den produktion, som jag bär ofvan uppgifvit, kunnat åstadkammas, utan ock de högst betydliga kapitaler, som (ill en förtjenst för samma allmoge och deras understödjande under, ofta nog, inträffade missvextär, blifvit på denna näring nedlagda. Såsom den 4:de aumärkmn, må här anföras, alf II. Ulsk. lagt en större vigt på den s. k. fjerdepartsrevenyen och det högre belopp, hvartill den uppgått och än vidare kan uppgå, än denna slags inkomst verkligen förtjent eller förtjenar. Såsom uppkommande af malmens värde, som genom det dagliga auktionspriset bestämmes, är det således de brukande bergsmännen som skapa denna reveny. För den del de sjelfve hafva i grufvan och för de fjerdeparter som de arrendera, är det visserligen cn inkomst, men en 540 Den 10 Februari e. m. sådan som de utur egen pung gifva sig sjelfva. Den ena partägaren bjuder upp den andra partägarens malm, på det han ej mätte få den för bättre pris, än det, hvartill han måste skatta sin ; på samma sätt, som i ett sterbhus, der den ena arfvingen stegrar upp den andras lott, för att göra sin egen så mycket större, och på det att medarfvingen ej mätte bekomma sin för bättre pris, än han sjelf bekommit. Att anse denna reveny vara bergverkets rätta afkomst, är således felaktigt. Den tages ofta af sjelfva närigsidkaren eller brukande bergsmannen, och ju högre den är eller blifver, ju säkrare inträffar detta förhållande.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s d. 14 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 117, i anledn. af väckt motion om förklaring af 2 mom. 11 § i Folkskole-stadgan, ifråga om Folkskole-lärares pensionering. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s d. 10 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 118 i anledn. af återremiss af Utsbs Betänk. N:o 95. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Då vid frågans behandling förra gången It. o. Ad. afslog Utsk:s förslag för att bibehålla det nuv:de stadgandet, men Utsk. emot denna E. o. Ad:ns mening icke anfört annat skäl än att 2 Stånd bifallit Utsk:s förra förslag, anhåller jag, att 11. o. Ad. med vidblifvande af sitt redan fattade beslut måtte lägga Ekon.Utsbs Utlåt N I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om E. o. Åd. behagade, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga Utsk:s förev:de Utlåt, till handlingarne, hvilket bifölls. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv - och Ekon.-Utsk:s d. 10 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 119, i anledn. af återremiss utaf Betänk. N:o 99, i fråga om ändring af HandelsOrdn. d. 22 Dec. 1846 m. m. Den 17 Oktober. 153 Föredrogs oell remitterades till StatslTtsk.
II. II. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 9 på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den 19 Mars 1835» Plenum kl. 10 f. ra. Fortsattes prÖfningen af Bancooch LagTJtsk:ns utlåt. N:o 4 i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:ns betänk. N:o 2 med förslag till lag för offentliga bolagsbanker. 8 § afUtsk:ns förslag. 20 II. 48 3^8 Den 19 Mars f. m. Uppå begäran af Hr Stuart, Carl Gust., Lief äfven 10 § i Gr. Frölichs reservation uppläst. Hr Stuart: Frågan, huruvida de enskilda bankerna skola vara berättigade att äfven med statsbankens sedlar inlösa sina utgifna förbindelser, är måhända den vigtigaste af alla deni, som ingå uti den nu ifrågavar. lagstiftningen för dessa banker. Jag har redan i min reservation tillkännagifvit min mening i delta afseende. Jag har nemi. deruti bland annat förklarat, att jag anser det högst oriktigt att jemväl för framtiden låta all penningerörelse och all contant förmögenhet i hela Riket bestämmas af silfvermassan i statsbankens hvalf. De skäl, hvarpå denna åsigt grundar sig, hafva dels vid återremissen blifvit på detta rum fullständigt utvecklade och dels synas de vara af den ögonskenliga och obestridliga natur, att de icke torde behöfva vidare upprepas. Enligt min fasta öfvertygelse kommer det afsedda, verkligen allmänt nyttiga och goda ändamålet med privatbankers inrättande att endast ofullkomligt vinnas, så vida dessa banker icke ålägges att, åtminstone efter vissa års förlopp, med klingande mynt inlösa sina sedlar. Uppkommer en mängd privata banker och varda stora sedelmassor genom dem utspridda i landet, hvilkas enda metalliska valuta utgöres af det i R.
I alla mål skola minst två frälse och två ofrälse ledamöter vara närvarande. ’’ Häraf synes tydligt, att om Högsta domstolen skulle tjenslgöra på 2 divisioner, så skulle 10 af dess ledamöter på en gång vara uti activ tjenstgöring. Här står likväl, att ej flere än 8 ledamöter på en gång må tjenstgörande vara. Här är afven stadgadt, att 7 ledamöter i alla vigtigare mål skola öfvervara beslutet. När nu ej mer än 8 af Högsta Domstolens ledamöter äro skyldige att på en gång tjenstgö ra och flere icke heller få göra det; så kan jag ej begripa huru man kan vinna något genom en sådan fördelning på 2 divisioner, alt samma ledamot skulle tjenstgöra den ena veckan på en division, och den andra veckan på en annan 4a8 Den ii Juli. division. Deraf kan jag ej finna, att något vigtigt resultat kan uppstå, eller att något förslag i detta afseende bör uppgöras. Så länge ej iner än 8 ledamöter på en gång kunna vara tjenstgörande, kati jag ej annat an anse, att Hr Cedersclijölds förslag bör hvila, till dess man kan åstadkomma en förändring uti 22 §:n Reg.Ftn och derigenom komma till det åsyftade resultatet. Frih. Cederström, Jacob: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE o G il VID Åren IS53—1854. Tret! ottile Klöf t et. STOCKHOLM. I Måndagen den 2 Oktober 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.-utdrag för den 30 sistl. September samt pleni-prot. för d. 28 sistl. Juni. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Som här nu förestå i afton icke mindre än fyra val, och man vet alt efter valen det icke är mycket att räkna pä Ståndets ledamöter, så tager jag mig friheten hemställa till Hr Gr. o. Landtm, om icke de mål, som nu stå på föredragnings-listan, finge upskjulas till nästa plenum. Hr Hjärne, Harald:
Om derjemte, åtminstone till en början oell intill dess derutaf uppstodo några olägenheter, postföringen kunde förenas med forvagnsinrättningar, så tror jag ej, att man mera skulle klaga öfver misslyckade försök i denna del* Af frugtan för en redan allt för vidt utsträckt omständlighet, inskränker jag mig lill hvad jag nu haft äran yttra, och anhåller om återremiss af Utskottets Betänkande, hvartill jag vördsamt lagger den begäran, att, om möjeligt vore, uti ett nytt blifvande Betänkande skjutsen behandlades i ett sammanhang med Postföring och Forvagnar, så vidt hela saken kan bero på Rikets Ständers pröfning. Grefve Hortij Claes Fredrik> anförde skrifteligen: Ekonomi-Utskottets ifrågavarande Betänkande påkallar en särdeles uppmärksamhet, synnerligast från deras sida, hvilka uppträtt såsom motionairer i en fråga af den vigtiga beskaffenhet, som den närvarande, hvilken kan sägas omfatta en stor samhälls-angelägenhet. Främst anmärker jag den skarpa skillnad mellan de olika 138 Den 3o April e. m. skjutsningsbesvär, som Utskottet vidhållit, så väl i anseende till naturen af Gästgifveri-, Håll-, Reserv-, Kungsoch Krono-skjuts , som emellan dessa och en Forvagns-inrättning, förenad med Brefoch Paquet-Posten, hvaröfver Utskottet synes på en gång och i ett nära sammanhang bordt utlåta sig; och hvartill Utskottet ägt så mycket mer anledning, som ändamålet med min motion i ämnet varit, att vinna en, af behofvet högt påkallad, reorganisation af hela vårt skjutsväsende och Postföring.
Och de Egyptier jagade efter dem, och hinde dem der de sig lägrat hade vid hafvet, med hästar och vagnar och resenärer, och med all Pharaos här, uti den dalenom Hyroth, tvärt emot BaalZephon. Och då Pharao nalkades dem, hofvo Israels barn sin ögon upp, och si, de Egyptier kommo efter dem; och de fruktade sig storliga, och ropade till Herran; Och sade till Mose: Voro icke grafvar i Egypten, att du måste bortföra oss, att vi skulle dö i öknene? Hvi hafver du så gjort oss, att du hafver fört oss utur Egypten? Är icke nu detta det, som vi sade dig i Egypten: Låt blifva oss, att vi må tjena de Egyptier? Ty det vore oss ju bättre tjena de Egyptier, än dö i öknene. Mose sade till folket: Frukter eder intet, står och ser till, hvilken en salighet Herren varder görandes i dag med eder; ty dessa Egyptier, som I sen i dag, dem skolen I aldrig mera se i evig tid. Herren varder stridandes för eder, och I skolen stå stilla dertill. Herren sade till Mose: Hvad ropar du till mig? Säg Israels barnom, att de draga fram. Men du häf din staf upp, och räck dina hand öfver hafvet, och skilj det åt, att Israels barn måga gå der midt igenom på det torra. Si, jag vill förstocka de Egyptiers hjerta, att de skola följa efter eder; så vill jag vinna pris på Pharao, och alla hans magt, uppå hans vagnar och resenärer. Och de Egyptier skola förnimma, att jag är Herren; när jag hafver pris vunnit på Pharao, och hans vagnar och resenärer. Då upphof sig Guds Ängel, den som för Israels lägre gick, och gaf sig bakom dem; och molnstoden gaf sig ock utu deras ansigte, och gick bakom dem; Och kom emellan de Egyptiers och Israels lägre; och det var ett mörkt moln, och upplyste nattena, så att desse och hine i den hela nattene icke kunde komma tillsamman.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att jemväl i fråga om redaktionen öfverläggningen var afslutad, och R. o. Ad. i dag endast hade att fatta beslut öfver de i afseende på 9:de punkten framställda förslag, emedan Ståndet i gårdagens plenum förklarat discussionen om denna punkt afslutad och sedermera åtskiljts, efter det endast anslags-summorna blifvit bestämda. Hr v. Troil, Emil: Enl. min upfattning har Ståndet ännu icke afgjort frågan om redaktions-förslagen. Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, sedan Frih. Cederström afstått från sitt förslag, det i afseende på l:sta delen af 9:de punkten för R. o. Ad. återstod att besluta om 2:ne olika redaktions-förslag, nemi. Utsk:s förslag, »att R. St:r måtte för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning mot norr förbi Finja-sjön anvisa», eller Frih. Raabs förslag, »att R. o. Ad. för den till Lund redan färdiga södra stambanans fortsättning till norra ändan af Finja-sjön måtte anvisa en summa af 4,365,000 Rdr Rmt»; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. i detta afseende bifölle Utsk:s förslag, samt efter denna propos:s besvarande med Den 12 Juni f. m. 181 starka Ja, blandade med Nej, förklarade, det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr v. Troil, Emil: Jag anhåller, att orden Lagaå dalen måtte uteslutas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han icke nämnt de i Utsk:s förslag förekommande olden »till Lagaå-dalen», derföre att de stodo i sammanhang med det anslagsbelopp af 6,815,000 Rdr, som Utsk. tillstyrkt; hvaremot det anslag af 4,365,000 Rdr, som R. o. Ad. bifallit, icke afsåg banans fortsättning längre än till Finja-sjön.
Dess räkenskaper för 1829 och i83o hafva' undergått granskning 1 Kongl. KammarRätten, utan anmärkning. Enligt Revisorerne tillstaldt utdrag, rörande förvaltningen af Statsbidragen till nämnde Cassa, för pensioneringen utaf afskedade Pensionsberättigade Militaireoch Civile Embetsoch Tjenstemän frän Arméenj hafva Inkomsterne dertill utgjort 4 8 2 9 och 1850. tre femtedelar af Wadstena Krigsmans husCassas äldre Inkomster 81,898: 19. 8. 88,692: 47» 6. Vacanceoch Liggetidsbesparing 10,859: 3a. 1. Begrafningshjelpsbesparing — 12,797: a5. 4* Summa 61,211: i5. 5. 80,155: 18. r. ( 115 ) hvaremot Ut^ifterne för Pensionsutdelningep m ed tagit 124,833: 4o. — 118,903. så att PensionsFonden, tillkommen genom Delägavnes enskilda bidrag, tillskjutit, utöfver anslagen 63,644. 7. 38,771: 2g. 11. * ' Redogörelserne för de till Militaire Enkors och Barns pensionerande anslasne Statsmedel, visa för åren 182 9 och 1850. Debet. Statsanslaget på 7:de HufyudTiteln 16,000. 16,000. — Den al Rikets Ständer vid sista Riksdag beviljade tillökning i anslaget 7,000. Summa 19,017: 16.— 28,045: 26. 8. C r e cl i t. Utbetalde Pensioner, efter afdrag af Centonalen 13,349: ' f CO 20,152: O 0 2. 5. Till KrigsmanshusCassanlefvererad Ki 5*) Salpeter-Fonden.