Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sås (till två sillar) tillagas af två hårdkokta äggulor, något socker, senap och hvit peppar, allt efter smak, samt söt grädde och ättika, hvarpå sist iröres finhackad chalottenlök. Såsen hälles tämligen tjock öfver sillen, som sedan garneras med hackade ägghvitor. Nancy. Att inlägga gurkor. Hvita Asiagurkor skalas, klyfvas på längden och befrias från kärnhuset, hvarpå de skäras i 4 1 6 delar, läggas 12 timmar i friskt vatten samt sedan 12 timmar i stark saltlake. Därefter läggas de en stund på rent linne att afrinna, innan de kokas. Vinättika och socker samt 1 skida spansk peppar uppkokas, gurkorna iläggas att koka, till dess de äro klara, läggas i burk tillika med muskotblomma, nejlikor och 1 skida spansk peppar, hvarefter ättikan slås het öfver dem; burken betäckes med en fyrdubbel handduk och en tallrik med tyngd på, till dess gurkorna kallnat. Bindas väl öfver med papper. Hålla sig året om lika vackra. Gurkorna böra tagas i slutet af augusti eller början af september. Nejlikorna böra läggas i en liten tygpåse, så att man efter ett par veckors tid kan borttaga dem, på det gurkorna ej må bli svarta. Naney. Toaletten. Utmärkt hårtinktur. 4 droppar rosenparfym (köpes på apoteket för 25 öre) slås i en s. k. helbutelj (d. v. s. | liter) simpel konjak (50 öres duger) samt | liter vatten. Däri blandas för 12 öre glycerin och helt litet skrapad vanlig tvål. Allt detta omskakas mycket väl, innan håret tvättas därmed. Den, som lemnar detta hårmedel, vet af lång rfarenhet, att det är utmärkt. S. B. Y F. Prislista å Vin. Prisen äro beräknade emot kontant betalning med fria buteljer. Vid beställningar från landsorten torde likvid medsändas emedan efterkraf å vin icke är tillåtet. Vin leverera vi fraktfritt och emballagefritt vid alla järnvägsstationer och hamnar i Sverige, då beställningen uppgår till minst 50 kronors värde. Slierry. Rödvin. Amoroso, halftorrt, ett gammalt och utmärkt vin Kr.
Då just denna sistnämnde omständighet, i min tanka, utgör en icke oväsendtlig brist uti Krigs-kollegii underdåniga förslag, har jag trott mig icke böra tillstyrka nådigt bifall till detsammas genomförande, utan hellre vara betänkt uppå att på annan väg och emot nedsatt kostnad kunna komma till det åsyftade målet, i hvilken afsigt jag vågar utbedja mig Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet för hvad jag i sådant afseende har att i underdånighet föreslå. Efter mitt underdåniga förmenande bör bevärings-manskapet, i likhet med de indelda och värfvade trupperna, vara försedt med tvenne munderingar, nemligen en exercisoch en /i/t-mundering, den förra att under fredstid begagnas i daglig tjenstgöring, den andra beräknad att påtagas endast vid särskildt anbefallda tillfällen, och således nästan ny och i fullkomligt skick att genast tillgå, då beväringen vid krigets utbrott skall sammankallas. Till beredande af större intresse och bättre vård om dessa beväringens munderingar borde desamma, i stället att direkte höra under Krigs-kollegii tillsyn, som icke är i tillfälle att deröfver hålla nödig och skyndsam kontroll, öfverlemnas åt någondera af indeldta regementenas förvaltnings-direktioner. Enligt en bestämd tariff, upptagande för hvarje persedel sjelfva anskaffnings-kostnaden, fördelad på de till dessas förbrukning fastställda åren, med tillägg af 10 procent lagningsanslag, borde dessa direktioner erhålla en viss årlig summa, för hvilken de skulle vara förpligtade att, såsom nu sker för stammens mundering, besörja bevärings-beklädnadens så väl anskaffning som årliga underhåll; hvarjemte, till vinnande af nödig omsättning, exercis-munderingen borde ersättas med lif-munderingens persedlar i den mån de förra, enligt åsatte brukningstider, blefve uttjente eller oduglige.
För husbönder och husmödrar skulle det naturligtvis ställa sig lättare att välja passande tjänare, om betygen vore tillförlitliga. Så vidt vi förstå, skulle således alla vinna, men ingen förlora, om man bemödade sig att utdela rättvisa betyg. Att dessa i alla fall skola blifva bristfälliga, beroende som de äro af betyggifvarens subjektiva uppfattning, upphäfver ej önskvärdheten af en allmän reform i afseende på utdelandet af tjänstebetyg. Enklaste sättet att vinna målet vore tvifvelsutan användandet af likformiga, för ändamålet lämpliga betygsblanketter. V i uppmana därför härmed de for saken intresserade - — och till dessa borde för visso hvarje samvetsgrann husmoder, hvarje husfader med omsorg för sitt hems trefnad och bestånd räkna sig — att till Iduns redaktion insända förslag till dylika blanketter, hvarigenom en nyttig täflan kunde uppstå, ur hvilken tör hända framginge något praktiskt resultat till båtnad för alla parter. Läggen blott icke dessa rader ifrån eder, utan att hafva fattat beslut att, med ert förslag och tanke i frågan, draga ett strå till stacken! Och sätten det genast i verket, att ej morgondagens glömska omintetgör stundens goda föresats. Axel Fru B. Anna Bugge Wicksell höll den 18 dennes ett andra föredrag, i hvilket hon sökte utveckla de reformförslag inom den nu gällande äktenskapslagstiftningen, som vore önskvärda. Hon gick härvid rätt mycket in på en detaljkritik af de olika synpunkter, som förfäktats af skilda juridiska skriftställare, en rent facklig kritik, som vi anse af föga intresse för våra läsarinnor att utförligare referera. Vid de flesta af dessa reformförslag har man utgått från den uppfattningen, — densamma på hvilken ock den nuvarande lagstiftningen i det hela är byggd, — att lagen skall vara en norm for äktenskapet. Så har den också blifvit skrifven från synpunkten af den mest ideala uppfattning af äktenskapet själft. Detta förmenade fru Wicksell vara en grundfalsk riktning. Lagen är ej till för de lyckliga äktenskapen, utan den måste först och främst afses att vara en nödhjälp för dem, som råkat in i ett olyckligt äkta förbund. Först när splitet uppstår, blir där ens fråga om några lagbestämmelser.
Deas och Rikets CommerceOollegii underdåniga Utlåtande, har Kongl. Maj: t uti Nådigt Circulaire af den Decemb. 1819 anbefallt D ess Befallningshafvande i Länen: att noga iakttaga, hvad Riksens Höglofl. Ständer i berörda måtto underdånigst hemställt, och Kongl. Majit i enlighet dermed i Nåder funnit lämpeligt förordna. Då likväl, sedan denna tid, flere år förlupit, och samma olägenheter af Lumpsamlares kringstrykande ännu öfverklagas, synas i Utskottets tanka grundade anledningar förekomma till den förmodan, att de åtgärder, som blifvit vidtagne, icke gjort tillfyllest för det ändamål, hvilket dermed varit åsyftadt. Utskottet kan ej heller förneka den öfvertygelse, att Lumpsamlings-skyldigheten är en högst besvärlig tunga för allmänheten och i flere afseenden ingripande i egande rätten, enär allmänheten genom gällande Författningar är ovillkorligen pligtig, att vid vite samla och tillhandahålla en viss quantitet Lumpor i förhållande till hushållets storlek, för ett ganska lågt pris, hvarigenom allmänheten, utom andra dermed förenade olägenheter, betages det billiga anspråk, att med större fördel få använda sin vara på annat sätt, eller till egna behof. « Betv, och Ekon. Utsk. Bctänkanden. 43 Kongl: Förordningen af den 31 Januari 1738 om Lumpors samlande för Pappersverken, och CommerceCollegii på Kongl. Mapts Nådiga Befallning utfärdade Kungörelse af den 11 Februari 1757 om upphörande af de Pappersbruken förut tillaggde Districter för Lump samlin gen, som innefatta dessa föreskrifter, synas derföre i Utskottets tanka så litet öfverensstämmande tued närvarande tids syftning, åsigter och förhållanden, att Utskottet icke kan annat än tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att I109 Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om dessa Författningars upphäfvande; och allmänheten såmedelst befrias från skyldigheten att samla Lumpor.
— Malkolm, jag ber dig lemna dessa absurda hugskott, som alls icke förefalla mig klokare, derför att jag tror det någon af de gamla grekiska stållarne till filosofer kommit fram med något dylikt på ett krångligt språk, hvari jag fick klena betyg, och låt mig säga dig, att jag gerna går så långt i medgörlighet, att jag vill anse mig sjelf vara endast en skuggbild i din dröm, blott du tillåter att söka få reda på den drömbilden, som tagit din rock, — sade Alf skrattande. — Jag tackar för din tolerans. Men jag vill säga dig en sak helt allvarsamt till svar på din begäran: jag lider af alla dessa obehag, jag känner, att jag slutligen skall duka under för det plågsamma och orimliga i mina föreställningar; det kan nu icke hjelpas, jag resignerar derför, jag underkastar mig hvad jag icke kan ändra, men det är en sak, som jag aldrig underkastar mig, som skulle komma mig att jaga en kula genom hufvudet, för att göra ett slut på allt, och detta är åtlöjet, medlidandet, offentligheten af mitt besynnerliga öde. Ingenting roar och interesserar menniskan så mycket som det oförklarliga, det mystiska, och mina missöden skulle genast blifva föremål för nyfikenhet, utläggningar och sqvaller, som aldrig skulle sluta. Jag ber dig derför Alf, lemna alla tankar på att inviga någon annan menniska i dessa spökerier! — Lugna dig! Detta har aldrig varit min mening. — Men om du gör spaningar efter tjufven, om du söker att gå till botten af saken, så skall du komma in i ett virrvarr af motsägelser, hvari du slutligen skall finna din stackars vän och den hvita pierrot’n gent emot hvarandra, utan att derför hafva funnit någon förklaring efter ditt och andra menniskors sätt att bedöma förhållandet. — Vet du, hvad jag tänkte, Malkolm? Jo att jag i sanning bugar mig för det öfverlägsna geniet hos den sällsamma varelsen, denna uppenbarelse, denna symbol, som du kallar den hvita pierrot’n. — Och denna bugning är också fullt berättigad. — Ja, men vet du hvarför? Jo, för hans skarpsinniga beräkning af ditt lynne.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4g. Nej — 46. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum korn me att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr von Hartmansdorff: Jag får fråga, huruvida, ge nom det beslut R. o. Ad. nu fattat, det anses afgjordt, att de ia5o ndr, hvilka blifva att tillgå, dels på 4 hufvudtiteln och dels genom indragning af de lill comileen för de norra väganläggningarna anslagna 2Öo r:dr, äro inbegripna uti ifragavar. 97Ö6 r:dr 32 sk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då hvarken under discussionen, af dem som yrkat samma anslag, som K. M. i Dess framställda nåd. propos. ansett nödigt, eller af den propos., som nu af R. o. Ad:s pluralitet blifvit antagen, någon fråga uppstått angrde de i2Öo r:dr, som StatsUlsk. under andra förhållanden föreslagit kunna till det ifrågavar. behofvet användas, kunde Hr Landtm, icke inse det R. o. Ad. på något sätt funnit behofvet af dessa i2Öo r:dr för ändamålet, utan ansåg således den fråga, som StatsUtsk. i detta afseende framställt, hafva förfallit. Gr. Frölich: Jag instämmer äfven uti den åsigt, sorn Hr Frih. o. Landtm, nu tillkännagifva; men jag måste protestera mot den form Hr von Hartmansdorff söker gifva denna sak, så väl som mot Hr Frih. o. Landtm:* på Hr von Hartmansdorff] fråga ämnade svar.
Handtver-karen talade på qvällen i sin klubb — dessa voro legio — och morgonen derpå skref han sin lilla tidningslapp. Några verkliga journalister fans det — med få undantag — emellertid inte. Med konsulat och kejsardöme förlorade pressen, som bekant, all betydelse. Det var ju blott en röst, som fick höras — förste koosnlns, Napoléons! Journalisterna voro kejserlige tjenstemän, ingenting annat. Det var först för omkring 30 år sedan som journalisttypen — den » verkliga », man kunde säga legendariska journalisttypen — uppkom. Då skapades ordet boulevardier. Boulevardier ’ n ▼ar en glad figur, hvars talang ej sällan mest låg i hattens excentriska form och vårdslösandet af kläderna. Han lefde och hade Bio varelse i qvarteret mellan boulevarderna Italiens och Montmartre samt börsen, ett område, som något anspråksfullt benämndes Tout-Paris. Det var där, man hemtade ingifvelse till morgondagens chronique. Esprit bcböfdes, men den tycktes också stiga upp ur sjelfva asfalten, — det var ju på sjelfva boulevarden, som både Le Figaro och Le petit Jourml blifvit födda. Aftonen tillbragtes på kaféerna. Medan bohemienerna med Murger i spetsen helst uppsökte nigot förstadsbrasBerie eller Café Procope, valde journalisterna kaféerna vid Boulevard deB Italiens. Den vanliga samlingsplatsen var Café de Madrid. I dess venstra salong såg man nästan hvarje qvi.ll under kejsardömets sista år ett debatterande kotteri, hvars medlemmar sedan blifvit mer eller mindre ryktbara: Adrien Héb-rard, Francis Magnard och Edouard Hervé, de nuvarande cheferna för Temps, Figaro och Soleil, vidare Ranc och Spuller, som kommo regelbundet kl. 5, och många andra. Ofta sågos der äfven Gam-betta ooh gamle Granier de Cassagnac eller Vallès, då i Figaro, en tidning, som eget nog bland sina medarbetare haft 2 andra kommunarder: Rochefort ooh Grousset.
B;d 1-, komme att nedgå till a58,000 R:dr, samt att det icke klefve möjligt att dermed bestrida alla utgifter, af hvilka ensamt de ordinarie, som, af Kongl. Stats-Contoiret blifvit utbetalde, år 183y utgjort öfver 240,000 R:dr, hvartill komme de betydliga extra omkostnader, som; genom Cabinctts-Cassan besörja*. 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 193. Af en Talare uti Preste-Ståndet och en stor del af Bonde-Ståndets ledamöter har åter blifvit yrkadt, att, i likhet med hvad Herr Schartaus Reservation vid Utskottets förra Utlåtande innehåller, anslaget för Minister-Staten mitte nedsättas till j5o,ooo R;dr Banco, sorn, med iagttagande af nödige besparingar och deribland användandet å Itskillige ställen af Diplomatiska Agenter af mindre rang, ansetts, i förening med Konangariket Norriges bidrag, böra vara för ändamålet tillräckligt. Utskottet, som af hvad anfördt blifvit, icke funnit sig öfvertygadt derom, att, för besörjandet af Rikets Diplomatiska angelägenheter, på ett med dess värdighet instämmande sätt, högre anslag, än det förut tillstyrkte, är af verkligt behof påkalladt, men ej heller anser anledning att, på grund af det, egentligen blott inom ett Riks-Stånd, derom gjorda yrkande, någon ytterligare nedsättning föreslå, y vidhåller dess i ämnet förut afgifne yttrande. 7 Postverket.
Denna år i dpn största möjliga korrthet, Historien om Svenska Hemmans upphof, och Upprinnelsen till våra olika så mycket omtalade Hemmans naturer. Den historiska tekning jag uppställt framvisar vist icke något nytt för hvar och en som förvårfvat sig de första elementerna i Cameral-vefenskapen. Min afsigt har också endast varit, att vördsamt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att den olika hemmans-naturen ingalunda tillkommit ge_ Horn en envåldsherres nyckfulla befallning, icke heller genom fria Ständers otvungna beslut: den år snart sagdt samtidig med Stats-inråttningen, har utbildat sig med densamma, och det år derföre, som jag tror den vara oåtskiljelig ifrån den. Man tillvite icke mig en vidskeplig tillgifvenhet för det som långe varit: jag vet vål, att det som år gammalt och förmultnadt, skall ramla, för att ge rum åt det nya friska; men vaktorn oss att vidröra dessa åldriga inrättningar, som så införlifvat sig med hela Statsinrättningens väsende, att det verkeligen år svårt att såga hvad som stödjer det ena det andra: Hvarje folk, sorn åger en egen historia, åger Dtn 31 Maji e. m'. 425 ock i sina institutioner vissa egenheter, som af Lagstiftande magten alltid böra respecteras,'om ån dessa egenheter vid första anblicken skulle framställa sig i en mindre fördelaktig drägt: man vet icke så noga huru djupa deras rötter åro, förrån den byggnad de osynligen stödt, börjar att luta, och då mårker man för sent, att man ovetande slungat en eldbrand, hvars fart man icke mågtadt rikta. Det år lika oriktigt att i vårt fädernesland hämta skål till lika beskattning på all jord från England och Frank, rike, som det skulle förefalla mig besynnerligt, om en ledamot af Deputerade Kammaren i Paris, yrkade införande af olika hemmans naturer i Frankrike, derföre, att de af ålder funnits i Sverige.
Sådana besvär må endast anföras af dem, som sjelfve äro röstegare, ellet af de föreslagna PrestmSnnen. De böra ock innefatta bestämd uppgift ej mindre af ämnen och personer, som utgöra föremål för klagan, än äfven af de vittnen och andra omständigheter, som till bevisning derom åberopas; i annat fall vare Besvären af Consisto - Ii2 Fxp.' Utsi. Förslag till tind. Skrijv. N:o 3j3» rium, utan communication, ogillade i alla de delar, der denna föreskrift icke blifvit iakttagen. Förändras ej den vid Valet utfallna pluralitet, genom det i Besvären gjorda påstående, förfare Consistorium, så framt fråga om röstvärfning eller om olaga lönebeting icke derutinnan blifvit väckt, på sätt i 59 §. stadgadt är. §. 48. Inhemtas af Frågoeller Valdags-Protocollet, att Valförrättaren eller Val-Notarien blifvit under förrättningen förolämpad, eller att dervid annat oskick, såsom oljud, kifvande, slags» inål, svordom, dryckenskap m. m., hvarå ansvar följa bör, sig tilldragit, åligger det Consistorium, ehvad besvär blifvit anförde ellet icke, att insända bestyrkt utdrag af Förrättnings-Protocollet till Konungens Befallningshafvande, som genom tillförordnad Actor låte den eller de brottslige vid behörig Domstol tilltala; kommande dervid det meddelade Protocolls-Extractet att tjena till grund för anklagelsen, utan att Valförrättaren eller Val-Notarien behöfva sig personligen inställa, så framt ej Domaren Finner deras inställelse nödig. §. 49. Mål, som angå röstvårfning, olaga lönebeting eller andra lagbrott, skola till verldslig rätt förvisas, när de äro så bestämda, som i 47 sägs; men till Consistorii pröfning hora alla frågor om fel i Val-längden, om rösträttighet, som blifvit orätt vägrad eller medgifven, för högt Exp. Ut skFörslag till tind. Shrijv.
Skulle nu dessa forceras att gifva bevilln. för jagt och icke hafva rättighet att utan sådan bevillnrs erläggande skjuta, skulle många lagbrott komma att föröfvas, helst det vore svårt alt afgöra, om jagaren skjutit på en hök eller på en dufva, i fall man ville stadga, att endast skjutandet på nyttigt villebråd vore otillåtet. Jag vill dock icke neka, att jagtlagarnas stränga handhafvande vore nyttigt isynnerhet i de norra provinserna, der jagten utgör en verklig näring; men jag vet icke, hvarföre landshöfdingarna ej skulle kunna handhafva de lagar, som redan finnas, utan att en bevilln. pålägges, hvarigenom säkerligen intet ända - 43a Den i» Maj e. m. mål skulle vinnas. I fall ändamålet är att få en bevilln. till rofdjnrs utödande, blefve det svårt att påföra den efter någon allmän princip, emedan det finnes provinser, som icke lida af rofdjur, eller åtminstone ytterst sällan äro utsatta för dem, då deremot andra provinser ständigt äro deraf besvärade. Jag tror således, att det bör ankomma på communerna sjelfva att öfverenskomma om skottpenningar för rofdjurs fällande, och jag tror, att det är ganska få provinser, der sådana öfverenskommelser ej redan äro träffade. Att nu vilja hindra folket att bära gevär derföre, att personer eljest kunde attackeras såsom krypskyttar, anser jag olämpligt och i^tan ändamål. Man bör söka att först ingifva nationen håg för jagt medelst uppmuntrande af målskjutningar, och sedan man inöfvat folket i sådana lekar, kan det vara tid att erbjuda rättigheten att jaga mot en måttlig bevilln. för att erhålla en cassa till premier för rofdjurs utödande. Hr Sandelhjelm, Paul: Med anledn. af hvad under denna diseussion förekommit om anstalter till rofdjurs utödande får jag nämna, att det var endast för några år sedan, som K.
På dennas begäran, förtäljer hon sina öden i Sverige, från de äldsta tiderna intill Ulrikas uppträde på thronen; en rimmad krönika, som fyller de två första sångerna och lyktar med den underrättelse, att Friheten infunnit sig till Svenskens ”tröst”, sedan han förlorat den Hjelte, med hvilken han var ”i blinda lydnan modig”. Ulrika, som nu fått höra en önskad ”varning” och den af hennes Fäder ohörda ”rena sanningen”, blir så förtjust, att Hon Frihet strax vid hand till myndigt säte förde: ”Gudinna”, sade hon, ”lef här med fröjd och fred! Jag lägger för dig nöjd (?) min ärfda krona ned”. I tredje sången, under det hon likaledes ”förnöjd” ser Och ser ett kungkärt folk af frihets-strålar lysa, finner hon dock skäl, att anförtro åt sin ”milde Fredriks händer Frihetens hägn och Spirans prakt”, på det Gudinnans vistelse i Sverige må skyddas kraftigare, än af hennes ”qvinliga arm”. Lättad från bördan, men ock tröttad, inslumrar hon nu i sin enslighet; och har under sömnen en allegorisk dröm, som visar, huru afgrundsandar, anförda af Oenigheten, störta ett af sin frihet lyckligt folk i anarkisk förbistring och den nesligaste sjelfförstörelse. Från detta drömqval ”häftigt vaknande” i fjerde sången, omfamnar hon i ångest och glädje den åter närvarande Gudinnan, och kallar inför sig den trogna Svea, som kommer ”sin Drottnings ord att vörda”. Om Svea heter det, att hennes uppsyn — modig var, som född af Gudars stam; Hon var som lejon rask, och spak som minsta lam. En redlighetens eld ur hennes ögon lyste; Vid sidan bar hon svärd, hvaråt hon vänligt myste; På armen bar hon sköld med trenne kronor prydd, Och manteln var med prakt ur hårda bergen sydd. Till henne håller nu Drottningen ett tal, der Friheten sålunda beskrifves: Ur Evighetens famn, Fullkomlighetens källa, Har Frihet runnit upp, att menskor göra sälla: Hon är ett rikes lif; en kraft af Skaparns hand, Att i sitt rätta skick upphjelpa Folk och Land.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till, dels återremiss af och dels afslag å förevarande §, framställde H. Exc. propos. å bifall till §:n och, då dervid svarades starka ja jemte ganska många nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Härvid begärdes votering af flere ledamöter; och anhöll Gr. Hamilton, att kontra-propos:n vid voteringen måtte innefatta afslag å den ifrågav:de §:n. H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm, förmälte att han, till följd af de under diskussionen gjorda yrkanden, ansåg sig böra inhemta R. o. Ad:ns mening, huruvida återremiss af 31 §:n eller afslag derå skulle blifva kontra-propos. vid voteringen om bifall till samma §; hvarefter propos. gjordes derå, att kontrapropos. vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af §:n, dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Maj f. m. 173 Sedan Gr. Hamilton begärt votering om kontra-propos:ns innehåll, npplästes och godkändes följande voter:s-propos.: »Den som vill, att vid blifvande votering om bifall till 31 §:n i Bevilln:s-Utsk:ts förslag till BevillmsStadga, kontrapropos. skall blifva återremiss af samma §, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; "Vinner nej, kommer kontra-propos. vid förenämnde votering att blifva afslag å den ifrågavarande §:n.” Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—30. Härefter justerades följande voter:s-propos. i hufvudfrågan: ”Den som bifaller 31 §:n i Bevilln:sUtsk:ts förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder nämde §, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utslct återremitterad».
Styrelsens öfver stuterierna räkenskaper » 162-163. Stämplade pappers-uppbörden » 27—29. Sundhets-kollegii räkenskaper » 60—62. Svartsjö lustslotts dito » 193—194. Svenska akademiens dito » 202—203. Svenska språket, anslag till ordbok öfver » 203. Såkerhetshandlingar, Kongl. Räntekam27. marens » — Post-verkets » 56. Söderköpings Elementar-läroverks rak en232. skap » Södra Stambanan från Malmö » 131 — 133, 139-140. 145—148. Bilagorna litt. D. och E. vid » 139. — från Falköping » 133—134, 148—149. Tabell-kommissionen. Statistiska, » 181—182. Taxa för jernvägstrafiken, Bil. litt. C. vid » 137, Teknologiska institutet » 180-181. Telegrafinrättningen, elektriska » 67, 96—100. Bil. litt, N. vid » 100. — optiska » 100-101. Testaments-fonden, Filéenska » 17. — Langska, bilagan litt. P. vid » lil. — Norénska » 16. — Rönnowska » 209. Tlieaterhs, Kongl., räkenskaper » 190—191. — -— arbetares sjukoell begrafning s-kassa » 191-192. Thuns skolas räkenskap » 236. Tiden för nästa Stats-revision » 283. Tjenstemanna-fond, Civil-statens penlil. sions-inrättnings, bilagan litt. P. vid » Topografiska korpsens räkenskaper » 95. Trädgårds-j'öreningens elevskola » 176. Tullverket » 56 — 59. Ulricehamns stads pedagogi » 236. Ulriksdals slott » 197—198. Ultuna Landtbruks-institut » 171-175. Under visnings-verk, Stockholms stads