Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets yttrande ang:de it, 14 och 17 §§: na. På begäran af Hr von Hartmansdorff upplästes Hr Edenhjelms betänk. N:o 35 åtföljande reservation. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle önska, lika med Utsk., att säkrare controller iakttoges i afseende på uppbörden af stämplade pappersafgiften ; men jag anser alltför äfventyrligt att befria domare från skyldigheten att vid tingstället hålla allmogen chartor tillhanda. lJA man ej kan ålägga någon annan, att vara charlse-sig.-försäljare, så befarar jag, alt man på många ställen blefve utan sådan försäljning. Om då häradshöfdingen ej vore skyldig att hålla allmänheten chartor tillhanda, huru skulle allmogen sig bete? Jag fruktar således att det föreslagna stadgandet skulle vålla mera olägenhet, än medföra gagn, hvadan jag detsamma alstyrker. Hr Prytz: Om, på de skäl, som äro anförda af Hr Edenhjelm i dess reservation, och nu af Ur von Hartmans dorff, R. o. Ad. skulle finna för godt alt ogilla Utsk:s förslag om ett tillägg till 17 §:ns zjJde punkt, lör.de särskilda chartae-sig.-försäljningsmäns tillsättande på landel, så bladet en oundgänglig nödvändighet, om chartor hädanefter skola finnas på landet, att icke heller gilla den förändring af samma §:s usta punkt, som Utsk. föreslagit må komma att äga rum, utan då måste detta mom. oförändradt qvarstå, ty i annat fall, o tu man borttager Utsk:s förslag, alt särskilde charlae-sig.-försäljningsmän skola tillhandahålla allmogen stämpladt papper, men gillar den föreslagna ändringen af redactionen i §:ns lista inom.; så kommer chartaeförsäljning vid ling och andra förrältningsställen på landet att upphöra, hvilket hvarken varit Utsk:s eller kan vara 54 D c n 3 M a r s f. m. någon annons mening.
DiscontDirecteurerne voro nödsakade att beräkna räntan tili den sednare perioden, hvartill elen i alla de Domstolars Utslag beräknades, som af gäldenärer ann litades Jag anhåller om upplysning härom, öfvertygad, att omöjligheten af verkställighet kati sätta gräns äfven för Ständers beslut. Emot de sfadganden i andra afdelningen,’ angående Götheborgs Discont, hvilka med de nu anmärkte äga analogi, gälla samma anmärkningar. Skillnaden ligger hufvudsakligen i beräknandet af ränta på 3-procents sedlarne och obligationerne under deras löpetid, såsom den på ett ställs i Betänkandet kallas. Jag hemställer, om icke i stöd af Götheborgs DiscontDirecteurers i Tidningarne kungjorde an.; malan till LandshöfdingeEmbetet i Götheborg, om dess ansvarande för räntan, de äro shjidi, Den 2 Julii. ge, att svara ja till den förfrågan, man nu vill göra deni. Att, såsom Friherre Cederström föreslagit, häldre i laglig form begära årsproclama på det Bolags gäldenärer rom upplöses, än åstadkomma prescriptionstid genom en särskild af Konungen begärd författning, vöre en lag för tillfället mindre, och ju färre sådana man kan få , ju bättre synes det vara för det högst vigtiga bibehållandet af lagens helgd, äfven för lagstiftarne i landet. I qidje momentet är intaget ett förbud, att omsättningar af Malmö Discontskulder ej må få ske i Götheborg; jag lemnar derhän om detta stadgande är nödigt, det synes falla af sig sjelftl men jag hemställer, om ej i sammanhang härmed vore mera nödigt att stadga, att utredningen af de bägge särskilta Discontmassorna i Götheborg skulle ske vid tvenne särskilta Contoir, ehuru under samma frenne föreståndares inseende.
Konkordiaförbiindet, hvars syftemål i främsta rumniet ä r a t t inedels stipendier underlätta kvinnors strafvan till sj älff örvärf, utesluter icke, yttras det i årsberättelsen, intresset för högre allmänna syften. Förbundets centralstyrelse utfärdar således en uppmaning om insändande till förbundets arkiv i Helsingfors af alla slags uppgifter rörande kvinnors ~erksamliet, hvilka i en framtid kunna tjäna till material för den w finska kvinnans historias. Finsk Kvinnoförenings årsberättelse för 7892 innehåller atskilligt af intresse, vittnande on1 den lifaktigliet, soin är rådande i 8årt graiinp n d på andra sidan Bottenliafvet inom alla områden, som röra kvinlig verksamhet och framhtskridande. Under årets lopp har 15 finska kvinnor aflagt studentexamen; filosofie kandidatexamen och preliminär läkareexameii lia likaledes aflagts af ett par kvinnor. Industriskolorna ocli polytekiiikurn ha räknat flere kvinliga lärjungar. Den i jan. 1891 öppnade Pedagogiska ~~,lzatlag~zi~zgsskola~z i Helsingfors, hvar till planen hemtats från de pB initiativ af fru Retziiis inrättade skolköken i Stockholin, har utvidgats med en afdelning för arbetsklassens kvinnor. Rkolan, soin h j u t e r af staten ett årligt anslag på 2,000 inark, har varit besökt af närmare 150 elever af olika sainhällslager. För öfrigt framgår af %rsberättelsen, att i Finland so111 annorstädes kvinliga förmågor allt, mer finna användning i statens ocli det allmännas tjänst; så hafva t. ex. flere kvinnor blifvit invalda i fattigvårds-, fattiggårdsoch skolrådsstyrelser äfvenså vurinit anställning inom ämbetsverk. Hvad siirskildt Finsk Kviniioförenings verksamhet beträffar, liar densamma bland annat varit riktad på att befordra en iiarniare anslutning mellan hufviidstaden och landsorten ocli har haft att glädja sig %t uppkomsten af filialer på olika platser.
Hagot i sjelfva verket nytt stats-anslag härvid ingalunda ifrågakomroer, hehofver väl ej erinras; ty när »Slats-verket si till sugandes öfvertager invalidpersonalens underhåll, hvilket för närvarande åligger ofvannämmb* lund, att, med de i ltiks-stalen härtill anvisade tillgångar, bestrida, sa foijer naturligtvis deraf, att det nu å Ö:Je Hufvud titeln uppförda anslag: Invalidhusfondens }irnmansräntor, 13,056 i:dr 16 sk., hör från Riks-staten försvinna och lenina ruin för ett annat kontant anslag, suni måhända kumle benämnas: invaliders understöd. Detta anslag hehöfde ej uppföras med så stor summa, sorn beloppet af de, för närvarande, till Invalidhus-fonden ingående hemmansräutorna, hvilka visat sig vara icke allenast fullt tillräcklige för bestridande af de i och för invalid korpsens underhåll billiot lis nödige, dryga kostnader, utan ock hafva lemont ett samladt öfverskott i tillgångar, de der, enligt senast församlade Slats-revisorers berättelse (pag. 159), vid 1845 års utgång utgjorde 153.710 trdr 21 sk. 1 rst. Fondens förenämnde, betydliga behållning har tillkommit hufvudsakligen genom ej åtgånget öfverskott å de för invalid-korpsens underhåll å stat uppförde, från f. d. Adelsfahne-regementet indragm*, hemmans räntor; ty londell', på så sätt, år från år ökade kapital har icke förr än på de senare åren vunnit någon tillväxt genom intressen å utlånta summor. Att invalidernes framtid t underhållande bör och kan åstadkommas mpd mindre belopp, än Riksst.iten nu uti hemmansränlor dertill anvisar, torde af ofvanstående, i någon mån, vara ådagalagd t.
SD. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 22 dennes, under N:o 10, aflåtne samt den 29 derpåföljde på bordet lagda Memorial, angående Revision vid Låne-Conioren i Götheborg och Malmö, den 1 instundande Mars, fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda Riddar hus-Directionen, att, å Ridderskapets och Adelns vägnar, för innevarande år utse en Revi^ sor, jemte dess Suppleant vid Låne-Contoret i Götheborg samt en Revisor och dess Suppleant vid Tåne Contoret i Malmö; och borde Riddarhus-Directionen om utgången af dessa val lemna Banco-Utskottet underrättelse, på det Utskot* tet måtte, genom Banco-Fulimägtige, låta Direc. tionerne vid nyssnämnde Låne-Contor deraf undfå del. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande Expeditions-Utskottets den 31 och s.i dennes aflåtne samt den 29 derpåföljde på bordet lagda N:o t j, angående falsningen och häftningen af de exemplar utaf Bihanget till Riks-Ståndeus Protocoll, sorn i Stånden succesive utdelas; Trot. Utclr. cl. 30 Jan. 182?. 93 Njo 17, Angående väckt motion, örn expediering af Rikets Ständers Beslut, i afseende på Kongl. Cancellie-Siyrelsens Hand-Cassa, S. D. Föredrogs å nyo Fledervärda Bonde-Ståndets den 9 dannes nllåtne, och den 15 derpåföljde på bordet lagda Protocolls-Utdrng, innefattande Bonde Ståndets inbjudning, att do öfrige Riks-Stånden måtte med Bonde-Stlndet förena sig i det beslut, att ett serskildt Utskott, bestående af Tre .Ledamöter ifrån hvarje
Majit genom nådig proposition af den 7 sistlidne Maji öfverlemnat åt Riket® Ständers Stats-Utskott, att, tili återstående kostnader för Kongl. Myntets iståndsättande, utse särskilde medel, derest Rikets Ständer ej funne lämpligt, att desse kostnader, äfvensom de för Kong,!. Myntet* drift, hädanefter skulle af JBan - BanCO'Utsioltets Bettinianden* quen bestridas; sa har Högloft. Stats-Utskottet,! uti afgifvet Betänkande, under N:o 316, på anförde grunder förmält sig ej kunna härföre tillstyrka något anslag af Stats-Verkets redan medtagne tillgångar; tnen i sammanhang dermed hemställt till Rikets Ständers godtfinnande, oin den. af Kongl. Majit i nåder framstälde fråga, huru*, vida berörde kostnad ma af Banque» bestridas, borde till Banco-Utskottets Utlåtande särskildt öfverlemna-s; cch har Banco-Utskottet, i anledning liäraf, enligt beslut hos Högvördige Preste-Ståndet, den 29 förtid ne Ju lli och hos Hedervärd*. Ronde-Ståndet, deri 1. nästlidne Augusti, fött emottaga Remiss af' nyssnämnde Utlåtande från; desse båda Stånd; hvaremot ej. något i. detta ämne från de öfrige respective Stånden till BancoUtskottet ingått. Banco-Utskottet får häröfver vördsamt andraga, att dä, enligt den. rättighet, hvilken i grundlagen blifvit Kongl,. Majit förbehållen, att ensamlåta slå mynt, det synes vara en otvungenföljd, att myntverket, sorn nu står omedelbarligen under Kongl. Majit» vård och disposition, bör framgent så förblifva, anser Utskottet ock, för dess dtel, de till samma Verks drift och underhåll nödige kostnader böra bestridas allenast af de anslag,.
Maj 1810 ipnehåller den åberopade 29 §, 'det hemmansåboarne hade anhållit att sjelfve, mot. vissa vilkor, få dessa gods inlösa, hvartill Rikets Ständer tillsty rkt nådigt bifall, jemte beviljande af särskilda friheter, enär förpantningéns återinlösande blifvit verkställd. Men allt hvad sorn i förevarande fråga kunnat hämtas från det anförda stället, lärer väl vara, att ordet förpantning der ny ttjas om den i fråga varande af Drottning Christina gjorda öfverlåtelse!]; och så vida rätta beskaffenheten af den så kallade förpantningen härvid icke varit föremål för pröfning; kan säkerligen ej heller blotta benämningen såsom bevisande åberopas. Underrätter och Hofrätt hade orätt förfarit deruti, att de åter till pröfning upptagit en sak, uti hvilken dom var, som vunnit laga kraft. Samma fel begicks genom frågans upptagande hos Kongl Majit. Men hade den kunnat rätteligen upptagas; hade annat beslut bordt falla, än ett enkelt kasserande af domstolarnes förfaringssätt; så hade väl domen bordt annorlunda utfalla, än som skedde. Allt hvad sålunda i rättegångsväg förelupit rörande Trippiska förpantningseller rätteligen köpegodsen, sträcker sig endast till dem, som ligga inom Himble härad. Till alla de öfriga hafva Adrian Tripps arfvingar ännu icke, mig veterligen, förlorat något af den rätt, sorn genom 1653 års köpebref dem tillerkändes. De hafva deremot vunnit en förbättring i denna rätt, genom befrielse från äteriösningsvilkoret. Större delen af de i fråga varande köpegodsen tillhörer dock icke nu mera Tripps arfvingar, enligt hvad jag skall med bevis styrka; utan det är till största delen helt andra personer, som det hädanefter kommer att angå, antingen egenskapen af köp eller af förpantning skall tilläggas den omtvistade föryttringen.
Jag vill först nämna, det jag ingalunda finnér något hinder för Hr Frih:n o. Ordhden, alt, ehuru han framställt propos. på bifall lill mom. i dess helhet, likväl dela detsamma, änskönt det kan anses onödigt, då sista punkten i detta mora. är alldeles lika med samma punkt i Utsk:s först framställda förslag. Då Hr Printzensköld emedlertid fortfarande yrkar all mom. må, i sin helhet, behandlas: så återstår för oss ingenting annat än alt rösta öfver 2:ne kontrapropos:r; eller ock att, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, dela morn., hvarigenom man lättare kommer ifrån saken. Jag anhåller, att den sednare utvägen malte vidtagas. Ilr Printzensköld: Om den sönderdelning af mora., sorn Frih. Raab föreslagit och Gr. Lagerbjelke understödt, egt rum innan Ilr Frih:n o. Ordf:den framställde sin propos. på bifall lill mom. i dess helhet, så hade en sådan sönderdelning obestidligen varit laglig; men sedan Hr Ordhden framställt sin propos. och IL o. Ad. besvarat densamma, samt Hr Ordf:den förklarat sig hafva funnit nej öfvervägande, anser jag att mom. sedermera icke kan styckas för att ånyo besluta deröfver. Jag har emellertid ropat nej, emedan jag föreställt mig, att det af Gr. Mörner framställda förslag skulle blifva föremål för propos., och jag kan icke erinra mig annat än att vår ordinarie Landtm, städse förfarit på detta sätt vid dylika frågors behandling som denna. Den 7 Oktober*, m. 163 Gr. Gyldenstolpe: Jag tror att Hr Printzensköld något förifrat sig. Ståndet har nemi. beslutat att icke antaga l:sta morn. i denna §, sådant det af Utsk. nu blifvit framställd!; men detta hindrar icke Ståndet att antaga något annat i dess ställe. Om således Hr Printzensköld önskar något annat förslag, så är sådant honom grundlagsenlig! tillåtet, och likaså Gr. Mörner eller Frih. Raab.
Under söneller helgedag må ej bränvin, som är föryttradt genom partieller minuthandel, tiil köpare utmätas eller utlemnas. På landet vare då all annan utskänkning förhuden, än på gästgifvaregårdar vid måltider till resande, i stad ege vederhö - Bil. A.-o 2 till Särsk. Vtsk. Bet. A:o l .3. 7 rande injndigliet att bestämma, hvilka timmar om dagen utskänkningen må vara tillåten. Under gudstjenst skall utskänknings-ställe alltid vara tillstängdt.» af Grefve Mörner, Axel, E. K. »Ehuru jag, på de grunder Herr Professor Carlson i sin reservation anfört, lika med honom anser den af Utskottet föreslagna beräkning af det kannetal bränvin, som må kunna å minuthandelseller utskänknings-ställen försäljas, vara otjenlig och öfverflödig, helst afgiften icke kommer alt utgå efter de i stad af Magistraten och Stadens Äldste samt å landet af Sockne-nämnden gjorda beräkningar, utan dels efter Taxeringsoch Prölnings-kommittéers bestämmande och dels efter de anbud, som å auktion göras, vågar jag icke hoppas att förordningen om vilkoren för bränvins-försäljning kommer att ändras till öfverensstämmelse med de af Professor Carlson närmare utvecklade åsigter. Med antagande deremot af de utaf Utskottet framställda hufvudgrunder, hvilka voro definitivt bestämda redan före mitt deltagande i Utskottets öfverläggningar, torde en väsendtlig förbättring i Utskottets förevarande förslag kunna vinnas genom de af Friherre Raab i hans reservation upptagna redaktions-förändringar, i hvilka jag för min del instämmer, äfvensom uti den af Herr von Hartmansdorff i afseende å 22 §. föreslagna förändring. I öfrigt får jag reservera mig emot följande §§., nemligen: §. 31. 1 denna §. talas endast om de till utskänkning berättigade; men om den som idkar minuthandel med bränvin skulle ega att utsöka och utbekomma betalning för det bränvin han vid sådan handel utborgat, blefve onekligen det med stadgandet i denna §. afsedda ändamål väsendtligen förfeladt.
Utlåtande Y.-o 40. ter, utan måste, om Kronan i sin uppbörd intoge indelt spanmål eller lösen derför och lor öfriga ränte-persedlar endast kontant betalning efter medelpriset ifrågakomma, på sätt nämnde Cirkulär den 25 Juli 18 55 föreskrefve. Med uttalande af denna mening, hemställde Kollegierne likväl i underdånighet om icke, innan Kongl. Majit fattade Sitt .Nådiga beslut, Rikets nu församlade Ständer måtte, i ett ämne sådant som detta, erhålla Nådig skrifvelse eller proposition, äfven med hänseende lill Stats-verkets möjliga behof af ersättning från Riksgälds-koutoret de år, då förlust å spanmål, vid dess afyttrande, kunde inträffa, hvarförutan Rikets Ständer torde böra yttra sig i frågan huruvida någon godtgöreise måtte vederbörande tjenstemän, för till ökade göromål och ansvar, beredas. En vigtig fråga blefve e meller lid) om Rikets Ständer kunde linnas hugade att å Riksgälds-konloret anvisa erforderligt kreditiv, i händelse Kronan åtoge sig att förskjuta hvad som erfordrades för att åt löntagare från vederbörande Landt-ränteri, qvartalsvis, kontant auordna löner, anslag och ersättningar, äfvensom forsel-lön. Jemlikt Riks-Hufvudboken för år 1854, hvilket år markegångarne voro höga, uppgingo indelningarue i värde till 2,921,469 R:dr Banko, eller 4,382,205 R:dr riksmynt, men sedan från denna summa afräknats ej mindre Laudslats-tjenstemännens fordna indelningar, än ock räntor och tionde af löntagares boställen, augmeuts-räntor m. m., kunde man antaga, att Stats-verkets förskott årligen komrne att utgöra omkring 2 y millioner riksdaler riksmynt. Att bestrida ett så betydligt förskott vore för Statsverket omöjligt, så framt icke ett motsvarande, eller nära motsvarande kreditiv beviljades å Riksgäldskontoret, för att i måu af behof, lili större eller mindre del, af Statskontoret lyftas.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Sådana motioner, som mundteligen göras, äro väl ej längre, än att de af samma person, som väckt dem, kunna skrifteligen upsättas och aflemnas till och med påföljande dagen. Jag tror, att det föreslagne tillägget i 1 Mom. 49 §• Riksdagsordningen är så mycket angelägnare, som ingen discussion öfver motionen annars med säkerhet kan äga rum; och jag hemställer således, om det ej är skäl, att förslaget antages. Herr Tham, Wolrath: Om fråga endast vore om mundteliga motioner, skulle jag äfven tillstyrka den nya redactionen, men då frågan är om mundteliga anföranden i allmänhet, anser jag det vara omöjligt, att alltid kunna aflemna dem skrifteligen följande dagen. Jag hemställer till den siste värde Talaren, huru det skulle vara möjligt, då någon yttrat sig flere gångor i ett Plenum, alt endast ur minnet och utan hjelpreda af ett MernorialProtocoll uppsätta alla sina yttranden, eller huru MemorialProtocollet skall kunna från Cancelliet meddelas hvar och en Talare så tidigt, att yttranderne skrifteligen skola kunna upsättas oc.h aflemnas påföljande dagen. Den 26 Fe forn nr Ii f. m. Jag tillstyrker derföre afslag å den nya redactionen. *Om man åter vill inskränka stadgandet endast till mundteliga motioner, så tror jag visserligen, att det kan vara nyttigt. ** Friherre Boijej Ludvig: Jag förenar mig med Friherre Cederström. Antages den föreslagne redactionen, skall Lagen antingen icke efterlefvas, eller ock blifva ett medel alt tysta Talarne. Ty omöjligt kan hvar och en påföljande dagen skriftligen aflemna allt hvad han dagen förut yttrat. Delta står dessutom i strid med ett annat stadgande, om Secreterarens skyldighet att uppsätta Protocollet, och att hålla det Ståndets Ledamöter tillhanda. Den bästa jemkning mellan Talarnes och Secreterarens skyldigheter anser jag ske efter nuvarande method, och tillstyrker derföre afslag på den nya redactionen. Grefve Posse^ Arvid:
Af manufaktur-diskontens vinstmedel, å 14,000 r:dr årligen . 42,000: Återstoden af Riksgäldskontorets andel utaf Bankens kapital-öf verskott vid 1844 års slut 419,422: 4. 8. Bankovinsten för åren 1843—1847 2,862,000: Bidrag af salpeterfonden 200,000: Äldre depositionsmedel 10,000: Behållning af de till krigsskulders liqviderande anvisade medel 859: 2. 2 Smärre tillfälliga inkomster 318:41. Riksgäldskontorets utgifter under åren 1848—1850 skulle deremot utgöras af: Årliga räntan till II. M. Konungen å 200,000 r:dr årligen . 600,000: Statsfyllnadssumman, upptagen till enahanda belopp, som den vid sistlidne riksdag fastställda, eller 1,525,560 r:dr årligen 5,976,080: Brist enligt uppgjord provisionel öfverskottsliqvid för år 1846 63,845: Kapital—afbetalning å statsverkets skuld till Banken, å 88,000 r:dr årligen . Ränta å samma skuld 380,160: Kreditivskulden till Banken vid 1847 års slut 681,917: — 5. Utbetalningar af fonden för Strömsholms kanaloch slussverks ombyggnad 150,000: Dito af ekeskogsmedlen 9,000: Räntor å Riksgäldskontorets öfriga skulder 57,000: Återstoden af de vid 1840—1841 årens riksdag utan återbetalningsskyldighet beviljade extra statsanslag, utom anslagen till folkundervisningen och skeppsbyggeri-instituterne 502,161:59. 9. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 194. Återstoden af de vid 1844—1845 ärs riksdag beviljade dylika extra statsanslag, med enahanda undantag . 260,645: 7.
Han anförer deremot, att ”detta stadgande skulle utesluta de obemedlade; att knappt några an”dra Tidningar skulle finnas, än sådana, för ”hvilka Konungens Rådgifvare sjelfve skaf”fat borgen; att Borgesmännen blefvo verkliga Censorer; samt att sådant vore strimlande emot 86 §. af RegeringsFormen, äf - Den 25 Januari i f. m. 217 ”vensom emot andan af vår Tryckfrihetslag. ” Herr Cederschjöld beledsagar ej sin yttrade öfvertygelse i dessa delar med några bevis; och som det icke gifves något enda af nämnde inkast, som jag ej vid författandet af min skrift anat, samt på förhand sökt vederlägga, så hade det törhända ej varit olämpligt, om Herr Cederschöljd, då han förehade dessa frågor, å sin sida upptagit och bevist svagheten af mina vederläggningar. Tills detta skett, åtnöjer jag mig med en hänvisning lill Motionens /^:de Afdelning. Den värde Reservanten företager dernäst pröfningen af mitt alternativ-förslag rörande Forum för Tryckfrihetsmål. Emot vanliga Domstolars behörighet återkallar han deu redan förut anmärkte längre tidsutdrägten, som, tillägger han nu, ”skulle gifva Justi”tiaeCancellerens Ombud tid och tillfälle att ”med vidlyftiga och invecklade anfalls-skrifver plåga och uttrötta den anklagade, ehuru ”oskyldig han än vore.” Jag vill här icke använda ett emot mig likväl nyttjadt substantivum; men jag framställer, huruvida delta icke är att se saken blott på dess ena sida? Ty, månne i en rättegång, korrt eller lång, tiden icke är densamma för både bärande och svarande, samt förunnar således precist lika rådrum att trötta och tröttas, lika tillfälle att plåga och plågas, åt den ena som åt den andre? Den 25 Januarii f. m. Ett allvarsammare skäl emot vanliga Domstolar, hemtar Herr Cederschjöld ifrån tryckfrihetsbrottens, efter hans förmenande, ”alldeles egna beskaffenhet."
(Enligt Grefve Frölichs Reservation.) Gilladt, men med tillägg af Grefve Frölichs förslag, såsom alternativ. Gilladt. Grefve Frölichs, med någon olikhet till redactionen. Se /jtde punkten. 6 §. Uteslutet. \ ”Derest, genom vexling eller annan orsak, det sålunda bestämda förhållandet emellan en Banks tillgångar samt beloppet af dess Creditsedlar och Invisningar skulle komma att rubbas, åligger det Banken att inskränka sin utlåningsrö- relse och, inom en månad, hafva återställt det rubbade förhållandet.” Gilladt. Uteslutet. 3:ne nya stadganden, (upptagne såsom 1, 2 och 3 Mom. i 9 §.) så lydande: ”upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller creditiv, må ej heller af Sedelbank ske till ett belopp, som öfversliger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i Banken insatt" 3:ne nya stadganden, sorn borde upptagas under serskild N:r: ”Upplåning, vare sig i form af förstäckning, deposition eller creditiv, må ej af Sedelbank ske till ett belopp, som öfverstiger hälften af hvad å tecknad och inbetald grundfond finnes i Banken och för dess räkning i allmänt förvar inncstående.” i Bilt. lill R. St. Häftet.