Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gyllenram, Carl: Så vidt jag icke missminner mig, har från vederb:de myndighet und. utlåt:de redan innev:de år af gifvits, rörande den af Hr Palmcrantz nu väckta motionen; och anhåller jag, att denna uplysning måtte få till Utsk:t medfölja. Då PI. Exc. Hr Gr. o. Landtm, härefter framställde prop. å remiss af den ifrågav:de motionen till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t, anmälde sig och yttrade Hr Palmcrantz: Jag hemställer, om icke denna motion nu likasom vid förra Riksdagen bör försändas till LagUtsk:t. Om detta Utsk. ansett densamma icke böra utgöra föremål för sin pröfning, hade det säkert icke mottagit den, utan sandt den tillbaka. Jag anhåller således, att motionen måtte varda remitterad till LagUtsk:t. I ani. häraf yttrade H. Exc., att som Hr Palmcrantz’s motion icke afsåg stiftande af eller ändring i allmän Civil-, Kriminaleller Kyrkolag, utan åsyftade utfärdande af en helt och hållet ekonomisk Den 1 December e. m. förordn., ansåg H. Exc. motionen tillhöra Ekon.Utsk:t, hvilket Utsk:t, såvida det aktade nödigt att för motionens behandling sammanträda med LagUtsk:t, naturligtvis vore dertill oförhindradt. Härefter förnyades och bifölls propos. å motionens remitterande till Ekon.Utsk:t. Sedermera upläste Hr Palmcrantz 2:ne så lydande motioner: l:o. Att gällande lagar och författmr ronde jagt och djurfångst i många afs:den tarfva förbättringar och för öfrigt mångenstädes illa handhafvas och efterlefvas, är ett påstående, sorn, efter mitt förmenande, icke lärer möta särdeles motsägelse. Följden af dessa beklagliga omständigheter är ock att tillgången på nyttigt villebråd inom landet allt mera förminskas.
Hvad åter angår vårt nuvar. indelningsverk, så torde herrarne komma ihåg, att numera alla dessa räntepersedelhafva upphört att utgå lill räntetagarne. Dessa räntor ingå nu lill en s. k. lönings-direction, och hvar och en får sedan contant uppbära sin andel. Jag förenar mig med dem, sorn begärt propos. på bifall till Utsk:s betänkande. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af den riktning discussionen nu tagit, uppmärksamheten deruppå, att den i hans tanke temmeligen långt aflägsnat sig från det egenlliga ämne, som blifvit för R. o. Ad. föredraget, nemi. voter:s-propos:na i itsta punkten af meni. Den i3 Januari c. m. 12, Frih. Cederström: Jag är af Hr Landtm, förekommen. Jag hade velat med fä ord gifva tillkänna, huru indelningsverket uppkommit och begära alt vi måtte få slippa discussion derom; ty det måtte ej vara R. o. Ad. obekant, att Konung Carl XI, vid armeens indelning, bestämde hulu många man inom hvarje provins skulle uppsättas och anslog räntor dertill. Jag anhåller om proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt sedan, genom BorgareSt:s antagande af den till samma Stånd gjorda inbjudning, voter:s-propos:na under litt. a) och b) förfallit, nu endast vore fråga oin den första voter:s-propos:n, eller den som anginge hufvudsaken, och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade gilla denna voterls-proposition. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Gr. Frölich begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att ja-propos:n måtte komma att innehålla gillande och nej-propos:n ogillande af den ifrågovar. votens-propostn. Gr. Horn:
Till aflöning under 2:dra Beväringsmötet, 14 dagar skulle enl. 1851 års resereglemente, erfordras 1,354 Rdr 50 öre och då dertill lägges förhöjning, enl. Kongl. Förordnm af den 13 Mars innev:de år, med 50 öre per dag för de 33 i 7:de och 8:de klasserna befintlige eller 231 Rdr samt 3-£ rationer för Stabens hästar eller 630 Rdr, förhöjdes summan till 2,215 Rdr 50 öre, och till förhöjdt arfvode (eller tjenstgöringspenningar) åt dem som bestrida tjenstgöringen emellan exercistiderna med tillsammans 3,082 Rdr 50 öre, förhöjningen för detta befäl, utgörande 1 Chef, 1 Major, 1 Reg:tsQvartermästare, 1 Adjutant, 1 Reg:tsPastor, 1 Reg:tsAuditör, 1 Reg:tsSkrifvare, 1 Kapten, 1 Löjtnant, 1 UnderLöjtnant samt 1 BataljonsAdjutant, beräknad efter samma grunder som K. M:s Nåd. Propos angifvit; således hela sammanlagda beloppet, som skulle erfordras, 5,298 Rdr Rmt. Då K. M. genom ofvannämnda Nåd. GeneralOrdres, vidtagit en förändring i afs:de på Officerarnes tjenstgöring och då äfven, enl. hvad jag redan haft äran erinra, exercistiden blifvit förlängd, måste dessa tvenne omständigheter utgöra ett fullgilltigt skäl för mig att., i stöd af 56 § Riksd:sOrdn:n, göra denna motion, hvilken är så mycket billigare som ingen lärer kunna neka att det ju icke är hardi för LifBeväringsRegitets OfficerKorps att nödgas qvarstå med närv:de otillräckliga löne-inkomster; — ty något förslag om Reg:ts totala omorganisering kan icke åtminstone före nästa Riksdag från Regeringen förväntas. Jag får således vördsamt föreslå att »R. St:r måtte ställa till K.
Banco. Westernorrlands Balance från är 1819: Ej hchöft eller erhållit något understöd är 1820. Råg 47>347: “ “ 122 , 12 , Korn Banco. Län. Afbetalt är 1820 på cmotståcnde understöd 11,444 a 2 Balance till ar 1821: Sammandrag öfver in natura återbetald Af undsältningstagare inlevereradt: Uti Calmar Län till Calmar Ma g a lin . s ; i Carlstads dito till Carlstads dito . Elfsborgs dito till Wennersborgs dito Götheborgs dito till Götheborgs och Uddevalla dito Hallands dito till Halmstads och Warbergs dito . '« Jönlöpings dito till Jönlöpings och Eksjö dito » Norrbottens dito till Luleå kronobodar » < Skaraborgs dito till Lidköpings och Mariestads Magaziu Stockholms tili Norrtelje och Skeppsholms dito Södermanlands dito till Nyköpings dito ■> Upsala dito till Upsala dito .. Westmanlands dito till Westerås dito . .. Örebro dito till Örebro dito .. Summa Sammandrag. 'Mått. Mått. Korn. Medelpris p:r T unna. R. isk r Mått. pris p;r T unna. Vid 1820 ars början. Hvete. Råg. Korn. BlandKorn. Hafra. Ragoch Kornmalt Ärter. Matt. Mitt. Mått. Mätt. Mitt. Mitt. Mått. T:r 77 k. T :r 1268 k. i3 Vid 1820 ars ^lut. Råggröpe. Korngröpc. Hnfiegvöpc. Mallgröpe. Hvelemjöt. Rågmjöl. Kornmjöl. Mjukt Blöd. Torrt Bröd. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt. Vigt.
Derjemte förekommer härvid, att, enligt de Utskottet tillhandakomma bandlingarne, väl blifvit såsom styrkt antaget, att hos samtlige de personer, hvilka genom köp blifvit innehafvare af hemmanen Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, sedan de på Banko-auktionen försåldes gemensamt med Lisma och Upsala, tillgång saknats till den ersättning de för bristande hemul förklarats skyldiga utgifva; men om förhållandet var sådant vid den lid då hemulsfrågan af domstol behandlades, bevisar ej detta alt föhåilandet för närvarande och framgent skall vara enahanda. Detta finnes bäst deraf, att 2:ne af de hemulsskyldige, nemligen Öf - Banko-Utskottets Utlåtande, N;o 51. 13 vörsten Friherre C. 0. Mörner och f. d. Presidenten, Friherre ./. Cederström uppbära pensioner, den forre till mindre, men den sednare till icke obetydligt belopp, nemligen ä Allmänna Indragningsstaten lika med innehafd Presidents lön R:dr 3,504: pä samma stat såsom biesserad » 800: och af arméens pensions-kassa » 1,000: — —- hvaraf åtminstone den förstnämnda pensionen är af beskaffenhet alt kunna tagas i mät hvarförutan det väl får antagas för möjligt, att bemälde 2:ne friherrar kunna genom arf eller förvärf vinna en bättre ekonomisk ställning, som sätter dem i tillfälle att ersätta den bristande hemulskyldigbeten. Jag har på grund af allt detta ansett mig höra lika med Utskottets kansliafdelning afstyrka bifall till vice talmannen Zetterbergs motion om ersättning af Bankens mede! åt kapitenen Skottes genom testamente varande rättsinnehafvare.” Af Doktor Sandberg: ”På afdelningen afstyrktes den sökta ersättningen, men uti Utskottets plenum blef den tillstyrkt genom den förseglade veteringssedlens öppnande. Saken förhåller sig i korthet sålunda: Norra och södra Lisma samt Upsala med Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen voro tillsammans ett fideikomiss sedan 1791. Uti norra och södra Lisma samt Upsala hade
Nils Andersson från Christianstads län har i berörde afseende anfört, att den en del, nära intill städet belägne, hemman ålagda skyldighet, att deltaga i bestridandet af den från dessa städer utgående skjuts, syntes flerestädes hafva blifvit missbrukad, helst det funnes, att ”landet måste skjutsa med 6 till 7 gånger flere hästar än staden”; och har bemälde riksdagsfullmäktig derföre föreslagit, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla, ”att Konungens Befallningshafvande må anbefallas undersöka, huru de aftal, som i och för skjutsning för städerna blifvit med närliggande landsbygd uppgjorde, äro beskaffade, samt, derest de blifvit öfverskridne, eller anses numera vara omöjlige att för bygden uppfylla, 1’ätlelse och ändring deri må ske.” 5:o I afseende på kungsoch kronoskjutsen. Utom hvad dels af riksdagsfullmäktige!! Måns Månsson, enligt Esta punkten, Lit. B, och dels af Ola Månssonj enligt 2:dra punkten, Lit. A., här ofvan är anförd t, har i dessa ämnen blifvit föreslaget: A) Af Ola Persson från Blekinge län, att, i händelse genom bifall till hans tmdei1 2:dra punkten Lit. B. a. här ofvan upptagne förslag, bålloch reserv-skjutsen komme att upphöra, alla hemman skulle vara skyldige att utgöra kungsoch krono-skjuts emot 24 sk. banko i lega. B) Af Lars Andersson från Elfsborgs län, att, derest hans här ofva under lista punkten Lit. C. anförde yrkande komme att vinna framgång, den befrielse reservskjutsande hittills åtnjutit från kronoskjuts, m. m. skulle upphöra. C) Af Nils Andersson från Christianstads län, Jöns Erik Eriksson Bih. till R. St.
Och sannerligen! lustigare kunna hvarken handlingens anledning, beskaffenhet och utveckling, eller de handlande personernas karakterer och skiftande belägenheter förvrängas, än i detta gyckelspel; från den begynnelse, der Iphigenie bland en flock af Dianas ”Pastorskor och Kaplanskor” uppträder såsom deras ”Prostinna” och helsas ”Högvördigaste Fru”, intill det slut, der – sedan man till eftergifvenhet skrämt den alltigenom af vidskepelse och pultroneri darrande Thoas – Pylad och Iphigenie förklara hvarandra sin kärlek, och hela personalen, efter Orests påminnelse att rätteligen ”en smula kärlighet ej i denna tragedi borde få finnas”, sjunger i chor: Fast en smula kärlighet Ej finns i Tragedien, Man den bättre skatta vet Alla detaljer sammanstämma till den muntrast komiska verkan: stilen af dialogen, urvalet och anordningen af musiken, de skramlande brandvakter och mångelskor, som omhvärfva och slå den sofvande Orest i egenskap af Furier, den dervid ur jorden med rynkad svepning uppstigande Klytemnestra, som bär armen i band och ansigtet betäckt af plåsterlappar m. m. Framförallt äro melodierna kostligt valda. Presterliga hymner och chorqväden sjungas på dans-tonerne af ”Gref Adam på Eden” och Branicula; Orest söfver sig vid vaggvis-ljuden af ”Tussalulla, litet barn”; han och Pylad framsnyfta sin ömma uppoffrings-täflan på Marlboroughsairen, med refrain ”ptupterup, ptupterup, ptupterura” 231; Iphigenie, då hon såsom offerprestinna skall slagta sin broder, helsar honom med dessa ord på tonen af ”Ack, hvad för en usel koja”: Hvad min syssla jag beklagar, Och hvad mig ert öde rör! Er jag visst, min vän! misshagar, Då i er jag knifven kör? Ack, mot edra muntra blickar Och ert blomstrande behag, Hur i dag Grymt jag mig skickar! Men – förlåt Gudinnans lag!
Hr Printzensköld bar nämnt 45:te §:n; men härvid bör dock ihågkommas, att det i allmänhet var lofgifvet att sälja bränvin lill en qvantitet af en kanna, och, enl. ett undantag, som snart blef regel, äfven J kanna till arbetare o. s. v. När man deremot nu bestämt minimum af försäljningen till 15 kannor, blir förhållandet annorlunda, och, enl. den nya författnm, är försäljning under 15 kannor lika bestraffad som försäljning jumfruvis. Då härtill kommer, att den olofliga utminuteringen svårligen lärer komma i fråga att ske, annat än i enskildt rum, ber jag Hr Printzensköld icke vara alltför envis att föreslå en bestraffning, hvilken kan blifva strängare, än lämpligt är. Jag skall icke motsätta mig den mening, som önskar borttagandet af sista morn., men får likväl hemställa, huruvida icke derigenom kan upkomma någon förvillelse; ty då utminutering icke förut funnits, kan tvekan upstå, huruvida den, som förut blifvit dömd för oloflig utskänkning och nu blifver saker till oloflig utminutering, bör underkastas de i denna § stadgade straffbestämmelser. Jag tror derföre att, i fall man borttager delta morn., bör något annat sättas i stället, och jag förmodar, att, då vi bär ega så stora lagstiftare, som äro mäktiga så stora ting i lagväg, skola de ock kunna upgöra ett förslag, som af Ständerna kan antagas. Jag förnyar min anhållan, att den gamla redaktionen af lista mom. 39:de §:n matte bibehållas; ty sådant detta mom. nu är, kan det gifva anledn. till den frågan, huru den person skall straffas, som olofligen afyttrar bränvin pä annat sätt, än genom minuthandel eller utskänkning; jag medgifver visserligen, att sådan försäljning olofligen kan ske endast genom utminutering eller utskänkning, men hvarföre då icke säga delta rent ut? Hr von Hartmansdorff: När denna § andra gången inom Utsk. behandlades, hade jag redan utträdt derifrån, och har följaktligen icke deltagit i ändringarne.
Förhållandet var, att den omtalade amaranterklädningen och några andra dräkter från föregående år ej voro betalda, fast Mazère sedan ett halft år tillbaka hade den kvitterade räkningen liggande i sin pulpet. Klädsömmerskor, modister och andra, som hade äran att ha fru Mazère till kund, hade nämligen träffat öfverenskommelse med henne att skicka dubbla räkningar; ett exemplar på ungefär halfva beloppet kom till kontoret, hvarefter ett, på den återstående hälften, plus en förbindelse på utbetalandet af en mycket hög ränta för denna resterande hälft, skickades till fru Clara själf. Den förra halfparten betalades jämförelsevis snart. »Säfve och jag ha för princip att betala allting kontant», brukade Mazère säga i tid och otid, till stor förvåning för åtskilliga. Hans hustru däremot hade alldeles motsatta principer, nämligen att ha »bok» och räkning öfverallt, och så långt görligt var uppskjuta att betala. Då fru Clara skötte såväl alla hushållsaffärerna som åtskilliga af sina privata, om h vilka hennes man ingen aning hade, var följden den, att herrskapet Mazère hade ett mycket dåligt namn om sig i alla stadens butiker, fast ingen nekade att lämna dem varor. Mazère’s hörde ju till de familjer, som lefde högst — och dessutom — besvågrade med Säfve! Detta sista var naturligtvis det förnämsta ryggstödet, fast det sannerligen aldrig föll fru Clara in att låna af Eleonore, då långt hellre, ifall det skulle behöfvas, på främmande håll. Eleonore var i alldeles tillräckligt hög grad öfversittare dessförutan. Hon behöfde verkligen inte till den grad få reda på systerns affärer. Hvad hon skulle predikat, om hon det haft! Full reda på affärerna hade inte fru Mazère själf, därtill voro de mycket för komplicerade. Hon var för tillfället endast säker på en sak, att hon måste ha en ny toalett och att den måste sys hos den förnämsta och dyraste sömmerskan, den enda, som enligt Claras begrepp existerade. Men nu hade hon haft den oturen att samma dag få en biljett från det stora kappmagasinet, hvilken hon måste personligen besvara, innan hon vågade sig ut på ytterligare glanskis.
Maj till Banko-Utskottet remitterat Memorial, hafva Herr Theologite Lectorn Doctor Knös, samt Herr Lectorn och Prosten Magister Hasselroth, uppå flere gällande skäl anhällit, att ett lån på tio tusende Riksdaler, måtte emot säkerhet, renta och hilliga betalnings-vilkor, utur någon publik Cassa eller Riksens Ständers Bank få upptagas, till understöd vid uppförandet af ett nytt Gymnasiiech Schola?-hus i Skara. Ehuru nödvändigheten af den omförmäldte nybyggnadens snara verkställande, äfvensom o« tilLräckligheten af de i Memorialet uppräknade tillgångar, icke kan sättas i fråga; kan BankoUtskottet likväl för dess del så mycket mindre tillstyrka, att Banken skulle med den äskade låne-summan företrädesvis bispringa ifrågavarande -Läro-jinrättning, då Banko Utskottet med afseende på de flere, enligt föregående Riksens Höglofl. Ständers beslut■ ineddelte försträckningar, samt åtak il lige nu yppade behof, af mera vidsträckt och allmän egenskap , funnit sig föranlåtet, att nyligen afstyrka en lika beskaffad anhållan rörande Gymnasium i Calmar. Hvilket yttrande äfven före detta vunnit Riksens Höglofl. Den 2 Juli.' Högloft. Ständers bifall. Juni i 8 i 5. På Högloft. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Joli. Henr. Gyllenborg. Pa Vällofl. Borgareståndets Ledamöters vägnar Gust. D. Wilde. Uppläst hos Stockholm den 13 På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar E. A. Almqvist. Pä Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Daniel Anderssön. G. Hefslngius. Höglo/l. Ridd. och Ad. den 1 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 2 — Vällofl. Borgare Ståndet den 5 Hederv. Bonde-Ståndet den 2 Riksens Högloft.
Då kände modern för första gång hur något främmande och kallt smög sig in mellan dem. Men det varade icke länge. När William kom, slog sina armar kring dem båda och kysste moderns panna, då var det alldeles som struket bort. Och tiden svann; det kom en afton i början af april som var den sista; dagen derpå skulle familjen upplösas. Alma skulle resa tillbaka till Skåne. Den kvällen var skymingen lång. Modern låg på chäslongen, Alma satt i en stol vid hennes sida och William hade sträckt sig ut på en björnhud, med hufvudet hvilande på sin flickas fötter. – Timme efter timme skred långsamt fram, glödskenet från kaminen mattades af och dog bort, men de tände icke ljus. Och minnena från de flydda månaderna drogo förbi i ett sammanhängande, oöfverskådligt tåg. Till sist reste modern sig upp, tog på sig kappa och hatt och gick ut. Hon ville att de unge skulle ha en stund för sig sjelfve. Länge sedan hon gått låg William kvar i samma ställning som förr. Tusentals tankar korsade sig i hans hjerna och känslorna stormade genom hans blod. Hans begär att taga henne i sin famn, öfverhölja henne med brännande kyssar blef häftigare och häftigare för hvarje sekund; men han betvang det med uppbjudande af hela sin viljekraft. Lugn, lugn måste han vara; och han måste tänka klart. Han älskade denna unga kvinna och han trodde sig älskad tillbaka; för dem båda var den yttre ceremonien intet, känslans innerlighet allt. Hvad hindrade honom då att ge sin lidelse fria tyglar, hvad hindrade honom att göra henne till sin maka ännu i denna stund. Det gick en rysning genom hela hans kropp från hjessan och ner öfver ryggen då han tänkt denna tanke till slut. Så kände han hennes hand på sitt hufvud, hon hade böjt sig ner och strök öfver hans hår. »Du darrar?» sade hon; och den mjuka, vackra rösten hade en ovanlig klang af ömhet. I samma ögonblick var det som om de pinsamt spända nerverna med ens slappades genom hela hans varelse och som om allt hvad det fans i hans väsen af innerlighet och värme trängt sig samman i en enda punkt till venster i bröstet.
Vid så väl Kongl. Förvaltningens som Flottans Stationers räkenskaper äro åtskiliige anmärkningar gjorde, hvilka, ehuru af Förvaltningen i dess afgifua underdåniga utlåtande utredde och förklarade, likväl vittna 0111 ofullständighet' vid redovisningsoch bokföi ings-melhoden. Denna äfven förr öfverklagade olägenhet synes hädanefter höra kunna blifva afhjelpt, sedan, uppå Rikets Ständers vid senaste Riksdag gjorda underdåniga anhållan om ijenliga formulaires upprättande för de, allmänna medel förvaltande Verkens bokslut, hvilka icke öfverenstämma meri de för Riks-boksluls-arbetet gällande grunder, på det de, till form och uppställning, mätte, så vidt möjligt är, blifva lika, Kongl. Stats-Conloret år 1831 erhållit Nådig befallning, att sådane formulaire upprätta. Och då, i sammanhang härmed, nödig rättelse, hvad ifrågavarande rälsenskaper beträffar, är att förvänta; så anser Utskottet Revisorernes förrberörde erinringar icke tilt någon åtgärd föranleda. 22 Stals-Utskottels Utlåtande JV.o 22. Jemte speciel utredning af föl hållandet med de i detta Verks räkenskaper förekommande, af Revisorerne omnämnde proprie balancer, har General Tull-Styrelsen, uti dess underdåniga utlåtande, mera fullständigt än Revisorerne, uppgifvit sältet för alla balancers redovisning i hufvudiöckerne, vid hvilket förslag, såsom ledande till ordning och redighet, Utskottet ej haft att erinra. §. 33. (Pag. 98.
Lagerbjelke, Gust., m. fl. ledamöter ånyo på bordet Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Ulsk:ns d. 17 dennes första gången bordlagda betänk. N:o 22. i anledn. af väckt fråga om den utsoekne-frälsehemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighet. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. EkonUlsk:ns nedan nämnde den 17 dennes pä hordet lagda utlåt:n: N:o 24. i anledn. af anmärkmr vid samt återremiss afUtskms betänk. N:o 5, ang:de vackt fråga om beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring; N:o 25, i anledn. af väckt fråga om en viss del af indelda arméens samt båtsmanshållets ställande pä vakans; N:o 26, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för roterings-skvldighetens utgörande vid Uplands och Westmanlands regementen; N:o 27, i anledn. af väckte frågor dels om lindring i rust och roteringsbesväret, dels om stående arméens och båtsmanshållets indragning eller förminskning; N:o 28, i anledn. af väckt fråga om befrielse frän eller lindring uti roteringsbesväret för komministerbostället Kåreslätt i Wexiö stift; N:o 29, i anledn. af väckta motioner om Smålands hussarre gementes afsittande emot erläggande af häst-vakans-spanmål; samt N:o 30, i anledn. af väckt motion om veckodagshemmanens i Bohus län befriande från rotering. Vid föredragning af Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 31, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R. St. med öfverlemnande af roteringsverken för den tillökade ordinarie båtsmansroteringen, anmälde sig och yttrade: Hr von Hartmansdorff, Au g.: Som detta betänk, sammanhänger med betänk.
Ad. biföll e att, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, pröfningen af Const.- Utsk:s mern. iN:o 13 må uppskjutas och icke företagas förr än i det efter midsommarsdagen först inträffande plenum, ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han funnit att ja härvid varit öfvervägande. Frih. Cederström, Jakob, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votens-propos. Den som bifaller, att Consl.Utsk:s mern. N:o 13 icke företages till pröfning förr än i det efter midsommarsdagen först inträffande plenorn, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, kommer förenämnde mern. att innevar. dag till pröfning företagas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 26. Nej — 1. Upplästes ett af Frih. Reuterskjöld, Adam Axel, inlemnadt sålydande mern.: Af enskildte angelägenheter förhindrad att längre fortfara med R. o. Ad:s förtroende att vara ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.- C H. 8 114 Den 17 Juni. Utsk., får jag detsamma härmedelst mig afsäga, under anhållan att ändock vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, med tillkännagifvande, att Hr Wästfelt, Nils, såsom ledamot af Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. samt Gr. Sparre, Johan Alexander Artemis, såsom ledamot af BevillmsUtsk., erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 20 i denna månad, anmodade Hrr Electorer, alt sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. Reuterskjöld samt en ledamot alt i det sistnämnda och en ledamot att i BevillmsUtsk. inträda under de permitterade ledamöternes frånvaro.