Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
År pluralitelen redan vunnen, bör den affagda sedeln ouppbruten genast förstöras. 3:0. I Riks-Nämnden röstas ståndsvis; omröstning äger dervid endast rum inom de Stånd, der den blifvit begärd, och förfares dervid, såsom här ofvan föreskrifvcs. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 33. 23 Såsom Riks-Nämndens beslut galle tre Stånds mening. Om uti andra, än de uti 29 § 3 mom. upptagna frågor, två Stånd stadna emot två, för falle frågan, dä två Ständ sådant beslulil eller frågan afslagit; meni annat fall öfver lemnäs af görandet af den Ivis tiga Jrågan åt en Nämnd, på sätt i 73 % 2 morn. finnes föreskrifvat. §. 55. Landtmarskalk elier Talman må ej kunna vägra proposition, utom i det fall, dä han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot Grundlagarnes lydelse; börande förut hafva skälen lill sitt vägrande anfört. Skulle ej Riks-Nämnden eller Ståndet med honom instämma i begreppet härom, utan ändock — Regerings-Formens 84 § föreskrilver. g. 5G. Riksdagsman åge rätt att uti Riks-Nämnden framställa motioner och förslag. Sedan En månad från Riksdagens början, enligt 27 §, lilländalupit, må likväl nya Jråtgor af Riksdagsmän icke väckas kunna, ulan sä vida de af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under Riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas. I Stånden må ej väckas motioner och förslag angående allmänna frågor, utan endast sådana, som Ståndets enskilda besvär och angelägenheter röra. Intet ärende må nedläggas utan Riks-Nämndens eller Ståndets uttryckliga beslut. §. 57. l:o. l)et beslut öfver en allmän fråga, som Riks-Nämnden fattat, skall genom Protokolls-utdrag, meddelas Stånden. De allmänna beslut, hvaruti Stånden slädnät, skola på enahanda säll meddelas så väl de öfriga Stånden, som Riks-Nämnden.
Stånd kan åstadkommas. Då man anser, att den rättighet alt nedsätta tullafgifter, som blifvit K. M. tillerkänd, blott är elt undantag ifrån R. St:s nyssnämnda rättighet, och då man erinrar sig att alla undantag endast måste gälla såsom undantag och icke kunna få utsträckas till generella reglor; så begriper jag icke huru man derifrån kan leda sig till någon slutsats motsatt R. St:s beskattningsrätt. Som sagdt är: frågan är redan praktiskt afgjord. Jag gissar alt den blir så äfven här. Jag har blott velat för framtiden, då en sådan fråga kan komma alt disculeras under en annan representationsform, då endast skäl och motskäl skola gälla, reservera min mening. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., instämde till alla delar med Gr. Frölich. Frih. Boye, Ludv.: Gr. Hamilton har visserligen framställt åtskilliga för mig ganska öfvertygande skäl för den conclusion, hvartill han kommit; men jag begär alt dertill få lägga ett, sorn för mig ensamt är afgörande, och det hemtar jag från grundlagens egen talio legis; men innan jag framställer det, ber jag att få skilja frågorna åt. Vore frågan ingen annan än den, huruvida R. St. må äga rättighet att, genom förstärkt Utsk. (hvilketdera som helst), definitivt afgöra en eventuel tullbeslämmelse; då skulle jag säga: man har rätt. Men då Utsk. inom detta stadgande äfven inryckt sjelfva principfrågan, huruvida bestämmandet af förbud tillhör Konungen ensamt, såsom en ekonomisk fråga, hvarom hvarken Bevilln.- eller StatsUtsk. ager att med afgörande rätt votera; då får jag begära ett återgående 23 II. 26 202 Den 5 April f. m. till orsaken, hvarför den ekonomiska lagstiftningen är lemnad ensamt i Konungens händer, ett återgående till grundlagens egen ralio legis. Orsaken hvarför den ekonomiska lagstiftningen är lemnad i Konungens händer är den, att under de fem år, som förflyta emellan riksdagarna, sådana omständigheter kunna inträffa, hvilka påkalla förändring uti ekonomiska lagbud, utan afvaklan på R. St:s sammankomst.
Detta 1000000000000000000001:ste bevis af Pappas godhet, (jag har med flit satt så många nollor för att icke kunna räkna dem,) gjorde mig till Eva igen. Höjande åter mitt öfvermodiga hufvud, som något sänkt sig för Pappas tal, seende upp med mina käcka ögon och upphäfvande min näsvisa röst sade jag: ”Ja – kan Pappa laga så, att här ingen Roman blir af, så skall Adolf M, och jag och ännu en till tacka Pappa.” Pappa såg på mig. Han visste ej rätt hvad han tänka skulle – jag kom att se på honom och måste skratta åt hans bryderi. ”Men Eva hvad är detta” frågade han ganska allvarsamt. ”Jo Pappa lilla, ett litet straff för det Pappa trott galet om sin Eva. Litet hemlighetsfull får jag vara efter Pappa trott mig kunna vara det. Annars hade Pappa alltför orätt.” ”Tyst, tyst. Prata ej så mycket. Jag lär nog få anställa ett ordentligt förhör, om här skall bli reda på något. Älskar icke Adolf M. dig?” ”Nej visst icke Pappa lilla.” – ”Hm, Jag måtte säga. Lång tystnad å Pappas sida. Slutligen frågar Eva: ”Är förhöret redan slut?” ”Ja visst.” ”Åh nej fortsätt Pappa lilla.” ”Hur skulle jag kunna det – Det faller sig ju af sig sjelf att du icke älskar den, som du så bestämdt vet icke älskar dig.” Hvad de Herrarna alltid veta allting säkert, kära Gunla! Jag hostade litet, men Pappa hade icke frågat och jag svarade alltså ej. ”Nå efter du nödvändigt vill ha frågor, så hvem är den ena till du nyss talade om?” ”Ja se det var just dit jag ville föra Pappa. Adolf M. älskar Maria L. och är så godt som förlofvad med henne.” ”Jag måtte säga!” ”Att han gjort ett förträffligt val, och bör skatta sig lycklig att ha kunnat fästa en sådan Ängel vid sig.” ”Nej det ville jag ej säga, fastän flickan ingenting är att säga på. Men hvad ämna de lefva af?”
Dessutom torde böra anmärkas: att, enär åtkomsthandlingarne icke förblifva i rättens vård, hvilket icke lärer kunna föreskrifvas, domaren deraf ej heller kan erhålla någon ledning i andra fall, än då egaren sjelf äskar gravationsbevis; att åtkomsthandlingar lätteligen kunna förkomma; och att det vore oförenligt med i öfrigt antagna grundsatser, att ålägga den, som med uppvisande af en intecknad originalförbindelse, begär inteckningens dödande, att förete de handlingar, sorn styrka egarens åtkomst till intecknade egendomen. Till syftningen är emellertid Per Haraldssons förslag lämpligare; men icke heller det synes under närvarande förhållanden vara tillfyllestgörande. Det öfverensstämmer till någon del med hvad lagberedningen föreslagit i 32 § af Jordabalkens 9 kap., hvadan pröfningen af denna fråga jemväl kan anses vara af herr Dalman påkallad. Berörde § innehåller, att vid Underrätt skall finnas bok i öfverensstämmelse med protokollet, så inrättad, alt deraf lätteligen skönjas kan: hvarje egendom, deri inteckning blifvit sökt; tiden, då det skett; sökandens namn; beloppet af fordran eller beskaffenheten af nyttjanderätt; afkomst eller annan förmån, hvarför inteckning sökt är, så ock, om den blifvit beviljad, förnyad, nedsatt, annorledes förändrad eller dödad, tiden, då sådant skedde; men i sammanhang dermed har beredningen föreslagit upprättandet af ett register öfter alla de förändringar, som försiggå med eganderätten till fast egendom. Och utan ett så beskaffadt register, kan det af Per Haraldsson åsyftade ändamål icke vinnas. Detta synes motionären jemväl hafva insett, enär han föreslagit, alt, i det af honom ifrågasatta diarium, anteckning skall göras, då uppbud å pantförskrifven fastighet för ny egare sker; men då lagfart å alla fång ej är nödig, följer häraf, att detta diarium ej kan, uti förevarande hänseende, varda fullständigt.— Lagberedningen åter, som föreskrifva, att hvarje fång af fast egendom skall lagfaras, har derigenom kunnat påräkna den fullständighet i denna del, som för ändamålet erfordras.
som i följd häraf lämpligen ansågos kunna direkte till statsverket ingå, en noggrann utredning om beskalfenheten af dessa verks inkomster borde tillvägabringas för utrönande af de'belopp, hvilka, såsom årliga anslag, i stället skulle dem tillkomma, hvarvid vöre att iakttaga, att kapitaler och intressen samt tillhörige eller done - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 138. 265 donerade fastigheter, hvaraf afkastning erhölles, skulle undantagas, och icke komma till någon beräkning, enär sådane vöre att anse såsom enskild förmögenhet eller tillhörighet, hvarmed statsbestyret icke borde hafva att sig befatta; hvarjemte Rikets Ständer slutligen hemställde, att, derest statsverket sålunda komme att öfvertaga åtskillige förvaltande verks inkomster, en reglering jemväl måtte, i sammanhang med undersökningen om desammas beskaffenhet, varda vidtagen af de uppbördstitiar, hvaraf ifrågavarande verks inkomster utgöras, till befrämjande deraf, att de på ett mer ändamålsenligt sätt och icke, såsom nu eger rum, under mångfaldigt olika be' nämningar debiteras, så att när, till exempel, böter förekomma å flera verks medel, sådane alltid mätte tillsammans endast å ett ställe upptagas. Sedan Kongl. Maj:t, med anledning af hvad sålunda förekommit, under den 20 April 1830 anbefallt
Det fanns andra, som åto rena barken, och brodden lofvade nästa år bättre skörd. Thomas slöjdade med sin enda arm en slädmede; det gick illa och långsamt, yxan var slö, knifven tog ej så jämna spånor som förr. Äldste sonen Tommu spjälkte ett stycke furu till pärtor. Äldsta dottern Sigfrida spann. En yngre syster kardade ull. Mannu täljde pilar. De mindre barnen gjorde sig hårlockar af hyfvelspån. Mörker och fattigdom sågo in genom stugans enda fönster, men de sågo ett folk, vant att försaka. Det begynte snöga därute. Dörren öppnades; en underlig, gammal man inträdde, hvit af snö, och efter honom två tjenare. Tiderna voro osäkra. Thomas såg upp från sitt arbete och ställde yxan bredvid sig. Dordej upphörde att röra i grytan. Främlingarne förstodo, att de ej voro välkomna efter mörkrets inbrott. Den ene af tjenarne, hvilken tjenstgjorde som tolk, anhöll i sin husbondes namn om härberge för natten. Vi komma långväga för viktiga ärender, äro nöjda med litet och betala väl. Dordej fortfor att röra i grytan. Gå till Nyby här nära intill! Vi ha fattigt och trångt. Ungar finnas i alla kråkbon. Tolken växlade några ord med sin herre. Han lade på stugans enda bord ett pass på främmande språk och bredvid detta ett guldmynt. Vi äro hederligt folk och betala ett nattläger af halm så som andra betala en herresäng. Dordej såg på främlingarne, såg på Thomas; ett guldmynt är mycket för den, som blandar bark i sin mjölvälling. Thomas slöjdade på slädmeden och lyfte ej sina ögon från golfvet. Yngsta barnet började gråta. Det är bäst, att ni gå till Nyby, återtog Dordej. Tolken fortfor att växla ord med den gamle mannen, som objuden satt sig ned på en bänk. Min husbonde säger, att han har en hälsning till eder från Urban Niemand. Dordej förblef likgiltig. Hon kände ingen med detta främmande namn. Han, som är född i eder stuga. Han, som från eder kom till herr Åke Tott. Han, som sköt ihjäl en karl och rymde till Tyskland.
Hvad nu åter sjelfva Hufvud-frägan eller Principen angår, så medger jag alldeles att då man ville ogilla den tillämpning af Grund-Lagarne, hvilken således ägt rum, gafs föga något skickligare sätt, än att framställa den, som en inskränkning af Tal-friheten och att för detta ändamål anföra de §. §. af Grund-Lagarne och RiddarhusOrdningen, som försäkra rättigheten att fritt tala och yttra sig, utan att anföra de vilkor, som för denna rättighetens utöfning med detsamma blifvit tillagde, utan att medgifva, det de öfrige ställen af Grund-Lagarne, som begränsa denna rättighet, fingo bibehålla deras bokstafliga mening. Men för att upplysa om denna tolkning af Grund Lagarne - Den 13 Telruariit Hagarne också är den rätta, torde jag endast behöfva erindra, att då Regerings-Formens go §. innehåller: Att under Riksens Ständers eller Deras Utskotts öfverläggningar och pröfning, må icke uti något annat fall, eller på något annat Sätt, än denna Grundlag bokstafveligen före* skrifver komma frågor, om Embetsoch Tjen* stemäns tilloch afsättande; Regerings* och Domare-Magternas Beslut, Resolutioner och Utslag, enskildta Medborgares och Corporationers förhållanden eller verkställigheten af nå* gon Lag, Författning eller Inrättningj” åter* står endast att undersöka, på hvad sätt nu varande Grundlagar medgifva, att frågor om verkställande Magtens åtgärder eller om en« skildta förhållanden kunna i Riks-Ständens öfverläggningar förekomma? Då skall finnas att detta icke bör ske på något annat sätt än som i 106 och 107 §. §. af Regerings-Formen, och 29 samt 3o:de af Riksdags-Ordningen upp* gifves, och dessa §. §. angå de tillfällen då Anmärkningar emot någon Embetsman i behörig form göras och dessa Anmärkningar ifrån Constitutions-Utskottet återkomma samt Ri* kets Ständer då äga att deröfver besluta.
Sedan Rikets Ständer beslutat antaga viglen alkohol lill grund för bestämmande af lull-afgiften å Bränvin och Sprit, har Iransilo-afgiften för Genever, Cognac, Rlium och Arrac blifvit fastställd till RO öre per centner alkohol, såsom motsvarande 2 procent af den stadgade införsels-tullen, samt minimi-qvantiteten för upplaget af hvartdera utaf dessa bränvins-slag tijl 5 centner alkohol. Med afseende å nyttan och lämpligheten deraf, alt, i likhet med hvad för andra handels-artiklar af större betydenhet eger rum, upplagsrält äfven medgifves för Sirap samt Topp-, Kondioch Kaksocker, hafva Rikets Ständer ansett tiden nu vara inne att afskaffa den inskränkning i delta hänseende, hvilken, när förbudet mot införsel af raffinad-socker och sirap upphörde, såsom en öfvergångs-ålgärd stadgades och sedermera förblifvit gällande. Genom denna inskränkning urståndsälles handeln alt under den lid af året, då sjöfarten är hämmad, uppehålla täflan med den inhemska socker-tillverkningen, hvadan, och då erfarenheten visat, alt en sådan täflan under öfriga tider afåret utöfva! ett för lörbrukarne förmånligt inflytande på raffinad-socker-priset, ulan alt den inhemska soeker-fabrkat.oneus bestånd derigenom äfventyrals, samt någon anledning ej torde vara all befara, det icke denna fabrikation jemväl för framtiden bör kunna uthälla täflan med den utländska tillverkningen, äfven om, genom upplagsrält för den sistnämnda, denna täflan skulle utsträckas lill den del af året, då, lill följd af nuvarande upplagsförbud, förtullning af varan i mån af behof icke kan ega rum, Rikets Ständer alitsa funnit i Kredit-upplags-tarifen vid rubriken Socker, krossadt Lumpoch Havaniia-lerres, böra tilläggas Topp-, Kandioch Kak-, samt arlikeln Sirap i samma larif upplages med minirai-qvantilel af 18 centner och traiisito-afgift af 15 öre per centner.
Inventering af sadnne Sedlar kan Utan svårighet verkställas , genom Bundtantalets controllefande och visse Bondlars uppräkning, hvarjemte en ytterligare rnntroll vinnes dä Bundtarne Rurcessive till Bankens Cassör aflemnas, och därstädes biifva uppräknade flir att tili Allmänheten utvexlas. En inom Magasinet för störte Sedlar möjligen uppkom men brist skulle deremot ganska lange kunna doljas, till ökadt äfventyr för Banken i samma nion som tillfallen sålunda yppades att öfverflytta ansvaret for en dyiik brist på andra personer och till en aflägsen framtid. Ej mindre betänkligt anser Banko Utskottet det förslag, att Bankens hela rörelse skulle besörj, is genom tryck(e Sedlar lika beskaffade nied de nuvarande 3 och 2 R:d - Sedlarne. Eättheten att vid hvarje Tryckeri, till fullkomligaste likhet eftergöra säd ine Sedlar, enligt hvad af flere försök med Bankens nyare 3 och a R.dEormulairer redan blifvit bestyrkt, skulle ofelbart föranleda till specu lationer och foretag af större inflytande och vadeligare beskaffenhet, än de förfalskningar, som genom inskränkning till bestämda valeurer och formaterhes olikhet velat forekonunasBprandes Utskottet i sistnämnde hänseende ej lämna obemäldt, att, jemte det Banko-UisAottets Beräntanden. 391 Fyra olika fnrmater å Bankens TransportSed. lar före detta blifvit antagne, deraf betydeligare förfalskningar mycket försväras, har äfven en composition af Chyrniskt Bläck nyligen blifvit uppfunnen och under nästledit år för Bankens hellof begagnad, hvarigenom ökad såket het i denna del synes vara att förvänta.
Om man är behäftad med starrblindhet, må det vara förlåtligt att icke se skillnaden emellan nu och 1809, att icke se hvad som blifvit gjordt, och ännu göres, vare sig i Statshushållning eller andre Styrelsegrenar; och om man lugnt betragtar hvad Skattebidragen utgjorde 1809, och hvad de göra nu, skall man finna, att ingen jemförelse eger rum i anseende till det betydliga belopp, hvarmed 1809 års skatter öfyerstego de närvarande så väl i belopp, som ännu mera genom penningens högre värde. Då man å ena sidan önskar, att Styrelsepersonalen med noggrannhet vårdar ärendernas gång, och vakar, att de ej förlänge uppskjutas eller lättsinnigt afgöras, och att alla upplysningar fullständigt framläggas, bör man å den andra sidan icke vara njugg i afseende på lönerna; och då man å ena sidan måste erkänna, att 1809 års fastställda Stat af 3,5oo R:dr för ett StatsRåd icke var för mycket efter då varande myntvärde och en cours af 60 sk., till hvilken höjd man i alla fall endast periodiskt ansåg ericsen kunna stiga, enär man gifvit anslag till årliga afbetalningar till Banken, hvilka först af efterkommande Ständer inhiherades; så måste man ock medgifva att 7,000 R:dr så - Den 23 September f. m. sorn icke, under nu varande myntförhållanden, fullt motsvarande det förra Löneanslaget, nu ej eller är för mycket. En värd Talare har yttrat, att, om de föreslagne lönetillökningarne icke medförde ökade skatter, skulle äfven han dertill lemna sin röst.
Vidkommande frågan om inrättandet af en Diiigence-eller Postvagnseommunieation emellanStockholm och Götheborg genom Postverkets försorg; så, enär en sådan privat inrättning emellan desse orter redan finneg; och snällpost nu mera går emellan Götheborg och Stockholrcffför förskaffande af de medelst ångfartygs-cornmunicationen emellan Götheborg och' England ankommande och afgående bref, anser Utskottet sig, vid sådant förhållande, icke hafva skäf att tillstyrka bifall till hvad Mötlonåiren härutinnan föreslagit. Hvad? slutligen angår Herr Falleijf förslag, att från utrikes ort ankommande och dit afgående bref, som i vigt ej öfverstiga |:dels lod, måtte för halft lod få anses och porlö-afgiften derefter erläggas; så, enär den modification, sorn redan eger rum, grundar sig på de för den utrikes porto-afgiften, i: afseende på beräkningen af brefvens vigt lill halft lod, upprättade posttaxor, enligd deromafslutade conventionermed fremmande Magter, anser Utskottet någon ytterligare modification Härutinnan! hvarken, af något serdeles behof vara påkallad eller ulan 8 Bcvillnings-Ulskoltets Betänkande JV.-o 23. Postverkets betydliga förlust kunna beredas; hvarföre Utskottet finner sig icke kunna til Istyrka bifall å förslaget. Hvilket allt lill Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlemna*. Ålskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 5 Julii i834- Reservationer: iro af Herr Grefve TI. von Fersen, emot Utskottets föreslagna afslyrkande å Herr Wijks motion om en Diligence-Inrältning emellan Götheborg och Stockholm; 2*0 af Herr Friherre Kantzow: ”Jag har icke kunnat instämma i Utskottets afslyrkande å Herr Wijks motion om. åtgärder, för att befordra en postvagns-inrättning e~ mellan Stockholm och Götheborg.
Skrif,v. Nx> 26 gående en årlig Gratijication ät Bruksid karen Owen m. nu S. A. KU Uppå gjord framställning derom, hurusom Bruksidkaren Samuel Owen , hvilken, genom Regeringens, försorg, för längre tid tillbaka från England hit till Riket inkallad, skall, genom Päfbruten verksamhet och ihärdighet, samt i hör jan utan publikt understöd» hafva lyckats, bringa sina tillverkningar till den godhet och duglighet, att de uthärda jemförelseu med hvil-, ka utländska faRricater sorn helst, samt derigenom beredt fäderneslandet den stora vinst, att ett betydligt antal af honom tilldanade skickliga personer voro sysselsatte vid de större Bruken o.ch Jernmanufacturerne i Riket —mei\ likväl» medejst sina vidsträckta specu.la tioner» till etf planmässigt utvidgande af sin nyttiga, rörelse, yarit nödsakad åsamka sig en högst betydlig privat skuld, sorn ökats genom svåra förluster och deribland hufvudsakligen den af Ångfartyget Josephina, som år 1827 genom vådeld totalt förlorades, hvarigenom inträffat, att 0-. wen. vöre urståndsatt att i bestämd ordning återgälda de $2,000 R:dr Banco, hvarföre lian, för närvarande, i ManufacturDisconten häftade. — hafva R. St, för sin del, funnit godt bifalla och få härmed hos E. K. M. i underdånighet hemställa, det Bruksidkaren Owen, under vilkor af fortfarande säkerhet för ifrågavarande lån samt Jernfötädlings-fabrikens underhållande fixp. Ut sk. försl, till und. Skrif v, N:o 267, 266. 6$ i behörigt skick, måtte i Nåder förunnas den lindring i återbetalningen af samina lån, sorn E. K.
M:s nådiga befallning, af central-hospitaler, ej kunde erhållas bidrag till understöd för lazaretten eller kurhusen; med anledning hvaraf, och då kraftiga åtgärder framgent fordrades för veneriska smittans hämmande, samt det, enligt Kongl, brefvet den 10 Oktober 1765, ålåge länens invånare att på egen bekostnad anlägga och underhålla deras lazaretter, hvilka således icke hellre egde någon egentlig rättighet till bidrag från hospitalsfonden, E. K. M., som funnit detta länens invånares sistberörda åliggande icke kunna anses ringare eller mindre maglpåliggande, än deras skyldighet att underhålla kurhusen, i nåder föreslagit, att ifrågavarande kurliusafgift måtte till samma belopp och med enahanda villkor, som vid sednaste riksdag af Rikets Ständer bestämdes, fortfarande utgå till och med det år, då nästa riksdag slutas. Hvad sålunda i högstberörda nådiga proposition blifvit yrkadt, äfvensom hvad i serskilda inom riksstånden gjorda framställningar i detta ämne förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och då upplyst blifvit, att, ehuru Stockholms kurhus icke för närvarande häftar för någon egentlig eller stående skuld, dess inkomster likväl, serdeles under det sistförflutna år< t, skola varit i den mån otillräckliga för behofvet, att medel måst för betäckande af utgifterne under slutet af nämnda och de första månaderna af innevarande år, lill dess uppbörden ingår, förskottsvis på detta års inkomster anskaffas till belopp af 4,000 r:dr, haf\a, med afseende härå, äfvensom å hvad till stöd lör kurhusafgiftens fortfarande blifvit i E. K.
Man bör skilja emellan målens natur, om man vill fä riktiga beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde härefter, om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas förslag funne för godt att låta bero vid den af Utsk. i 9 punkten föreslagna voter.propos. Ropades starka ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå H. Ex. tillkänuagaf, det han funnit ja härvid hafva öfverrösta! nej. 10:de punkten, äng.de det till flottans underhåll och nybyggnad beviljade anslags fördelning emellan flottans särskilda stationer; ll:te punkten, ang:de ett anslag för nybyggnad af krigsungfurlyg och ångkraftens användande på flottan tillhörande fartyg; 12:te punkten, äng de villkoren för utgående af det för ytterligare fern lägre landtbruksskolor beviljade anslag; 13:de punkten, ang:de statsbidrag till underhåll af IVisby domkyrka; 14:de punkten, ang:de det till eletnenlarlä - Den 22 Januari e. m. roverken beviljade anslag; 15:de punkten, angide anslag till löneförbättring för lärarne vid Upsala cathedralskola; 16:de punkten, angrde anslag dels till förbättring i lönevillkoren för lärare och vårdare vid Institutet för blinda och döfstumma, dels till en undervisningsanstalt för blinda; samt l7:de punkten, ang:de pension för f. d. Statsrådet Grubbe. R. o. A. godkände de uti dessa punkter föreslagne voler.- propos:r. 1S:de punkten, innefattande anmälan, att regleringen af ut gifter ne under riksstatens första och tredje hufvudlitlar blifvit definitivt afgjord; samt 19:de punkten, ang-.de de efter svar å uterremisser defnitivt af g jorde delar af slatsregleringen för de öfrige hufvudtitlarne. Lades till handlingarne. Föredrogs Bancooell LagUtskws d. 8 dennes f. m. på bordel lagda betänk. N:o 1, i anledn. af väckte frågor om stiftande af lag för enskilde banker samt villkoren för desses rörelse. Frih. Tersmeden, Wilh.