Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl. Maj:t, som, utom de intyganden Vederbörande i detta ämne meddelat, nogsamt känner de betydliga uppoffringar Sökanden, med ett förtjenstfullt nit, användt på anläggningen af ofvannämnde allmänt gagneligc Verk och Inrättningar, hvars bibehållande och drift i framtiden i hufvudsaklig mon berodde på en säker och orubbad egande och besittningsrätt till den jordrymd, hvarå de finnas anlagde, och hvilken hvarken vore af någon afsaknad, för 42 Stats-Utskottets Betänkanilen. den Kungs-Ladugård, hvartill den hörer, eller kunde inbringa högre skattelösen oell ränta, än Sökanden erbjudit, har väl, på sådane grunder, funnit allt skäl förekomma till bifall å Handlanden Lorents ifrågavarande underdåniga ansökning, men derjemte ansett densamma, såsom innefattande frågan om afhändandet af en Kronans Lägenhet, jemnlikt 77 §. i Regeringsformen, på Rikets Ständers tillstånd och samtycke ankomma; Och Kongl. Maj:t vill derföre nu föreslå Rikets Ständers Stats-Utskott, att till Rikets Ständers bifall framställa, att de ifrågavarande till Handlanden Lorent upplålne tomter under Elfsborgs Kungs-Ladugård, tillsammans utgörande Åtta Tunne kappland eller 114,485 Qvadrat-alnar, måga under Skattemanna-rätt, till Handlanden A. B. Lorent och dess rätts innehafvare upplåtas och försäljas, emot erläggande af den af honom erbjudne köpeskilling Trehundrade Trettio Tre R:dr 16 sk:r och med villkor, att derefter årligen till Kungs-Ladugårdcn utgöra Åttatio Mansdagsverken, antingen in natura eller efter årligt Markegångspris, hvilketdera innehafvaren för hvarje år kunde fordra.
Då Bergs-Collegium, för något mer än tvänne secler tillbaka, organiserades, var detsamma beräknadt, så väl för technisk, som för juridisk och administrativ verksamhet. Collegii Ledamöter voro ofta i Bergsmannayrket practiskt kunnige män, och innehade ej sällan, jemte deras embete i Collegium, öfverinseendet vid serskilda bergverk och bergs-district. De förordnade in loco om grufvubrytuing, bylte-hushållning, m. m., och beliöfde endast viss kort tid af året, då Collegium hade sina egentliga sessioner, vistas i hufvudstaden, samt egde sålunda, under större delen af året, tillfälle att följa handteringens pracliska utöfning, Men i den moa Författnings-systemet, å ena sidan, samt de så kallade bergsvelenskaperne, å den andra, började utbilda sig och fordra i hvarje fach sin man, förändrades äfven efter hand ofvannämnde förhållande. Bergs-staten blef småningom i orterne organiserad på en mera ordentlig fot. Bergmästaredömena undergingo'nya indelningar. Nya Bergmästareoch Gesclnvorners-tjenster inrättades, der sådane ytterligare funnos erforderlige, och, oaktadt desse med flere på Statens bekostnad aflönte tjenstemän, fann Bruks-Societeten nödigt att sjelf antaga en egen technisk embetsmanna-corps, till en början för tackjernsblåsningen, och sedermera äfven för stångjernssmidet och bruksmechaniken. Under tiden blef Bergs-Collegii egen verksamhet mera egnad åt Författningars och Reglementens utarbetande och handhafvande. Collegii sessioner blefvo permanenta , och dess Leda - jillni. Iiesi\- och Ekon.-UlsJcottels Utlåtande, N:o lii. Ledamöter, med ständig tjenstgöringsskyldighet i hufvudstaden, hafva upphört, att tillika innehafva sådane befattningar vid Bergverken i orterna, der en närmare insigt i bergsvetenskapen erfordras och utbildas.
Stal soch Ekonomi-Utskottens p 111 va 11 tels beslut, i Betänkandet JN ;o 87 , i den punkt, som bela miner nedsättning från Två procent till En, i beskattning för de Jernverk, sorn äro privilegierade efter ar i8o3, får jag mig reservera, på den grund , att ingalunda Jernverket! äro de, som i första rummet böra erhålla nedsättning i sina grundskatter, förr iin den af alla erkända sanningen, alt jorden, nemligen den, sorn är af krono-skatte-natur, till nedsättning af grundskatt, bör först förekomma såsom hårdast beskattad, och för det andra, begär man en orättvisa emot de äldre Jernverken, i synnerhet de, som hafva sig påförd t skatt för räslsmide, och nu, elter Utskottens Betänkande, skola komma alt skatta dubbelt för samma smide, då de åläggas, att betala 1 procent af allt jern, som utsmides vid Bruket, efter livad bok innehåller, öfver den årliga tillverkningen.” Med hvilken senare sig förenade Johan Andersson , Peter Persson samt Anders Nilsson. Anie. till Exp. Utsk. den 21 November, kl. G e. m. Utlåtande, ifråga om vissa förmoners beviljande för invånarne inom Westeroch Norrbottens Lein. Hedervärda Bonde-Ståndet har lill Utskottens gemensamma handläggning remitterat en af Riksdags-fullmägligen Anders Nordmark från Westerbottens Län väckt motion, deruti anföres, hurusom de norra orlernes invånare 1 allmänhet ofta äro, 1 anseende till inträffande missväxter, utsatte för en stor nöd. Bidrag såväl af Staten som enskilde, hade visserligen blifvit, till afhjelpande deraf, lid efter annan, lemnade, men sådant hade dock icke i betydlig mon kunnat minska den ofta återkommande nöden, enär arbetsförijenst för en del af invånarne saknades, och de stundom voro alldeles urslåndsalte att förtjena ens det nödvändigaste lill sitt underhåll. Till förbättrande af belägenheten för invånarne i Norr-och Westerbottens Län, hvilka forellädesvis skola vara i behof af understöd och nya Bi/, till R. St.
Ingrid för ett par minuter sedan ej varit något annat än ett svept och begrafvet lik. För första gången blef hon verkligt förfärad för det, som hade händt henne. Ack, besinna det, hon kunde ha varit riktigt död i denna stund! Hon kunde ha varit ett fult, ruttnande lik. Hon hade blifvit nedsatt i grafven för att man skulle vräka öfver henne sand och jord, hon hade ej varit mera värd än hvilken som helst jordtorfva; hon hade varit alldeles förkastad. Maskarna hade gärna fått äta henne. Det skulle ingen ha brytt sig om. Ingrid behöfde oändligt väl att ha en människa bredvid sig i denna stora fasa. Hon hade känt igen Getabocken nyss, då han stuckit fram hufvudet. Det var en gammal bekant på prästgården, hon var alls ej rädd för honom. Nu ville hon ha honom fram till sig. Hon brydde sig alls ej om, att han bara var en dåre. Det var i alla fall en människa, som lefde. Hon ville, att han skulle komma henne så nära att hon kunde känna, att hon hörde hemma bland de lefvande och ej bland de döda. – Å kom för Guds skull hit till mig – sade hon med gråten i halsen. Hon satte sig upp i kistan och sträckte armarna mot honom. Men dalkarlen hade alltjämt sin tanke för sig. Då hon så gärna ville locka fram honom, beslöt han att sätta villkor för henne. – Jag skall komma, om du vill gå din väg – sade han. Ingrid försökte genast lyda honom och stiga upp ur kistan, men hon låg så omsvept med lakan, att hon hade svårt för att resa sig. – Du får komma och hjälpa mig – sade hon. Det var halft tvungen sak, och halft var det, därför att hon var så rädd för att hon ej riktigt undkommit döden. Hon måste komma nära någon, som lefde. Han kom verkligen, trängande sig mellan kistan och grafväggen. Han lutade sig öfver henne, lyfte upp henne ur grafven och satte ned henne i gröngräset bredvid graföppningen. Ingrid kunde ej hjälpa, att hon slog båda armarna om hans hals, lade hufvudet mot hans axel och snyftade. Hon kunde aldrig sedan förstå, hur hon kunnat göra detta, och att hon ej varit rädd för honom.
Maj:t öfverlemnat af Capitainen Carlsund författade 17 stycken Ritningar och 26 specifika Förslag öfver hela vattenledningen så inom sorn utom Carlskrona Stads territorium, af hvilka senare inhemtas, att totalkostnaden till hela arbetets utförande uppgår till en summa af 174*9 R:dr 24 sk. 9 r:st., men att, i fall derifrån afdrages det belopp, som erfordras till serskilda, för innevånarnes större beqvämlighet foreslagne utgreningar af vattenledningen till vissa qvarter inuti Staden, eller 16,111 R:dr 1 sk. 3 rist., det återstående kostnadsbeloppet skulle utgöra i58,8o2 R:dr a3. sk. 6 r:st., hvaraf skulle åtgå:. Kongl. Då nu emellan det af Rikets Ständer till materielens anskaffande beviljade anslag, 83,333 R:dr 16 sk., och det uti Förslaget till samma behof uppförda belopp, 106,735 R:dr 8, sk. 10 rist., företer sig en skillnad af 23,4oi R:dr 4o sk. 10 r:st., eller om derifrån afdragas i förslaget uppförde 487 R:dr för jordersättningar, hvilka till materialkostnaderne icke kunna hänföras, omkring 23,000 R:dr, men detta angelägna arbete, hvarå betydlig kostnad redan blifvit använd, icke bör af brist på medel afstanna, samt Flottans tillgångar, utan eftersättande af dess egna maktpåliggande arbeten, icke kunna till förskotts meddelande i berörde afseende anlitas, vill Kongl. Maj:t, som med ledsnad erfarit den betydliga skillnad i kostnadsberäkningarne, som visat sig emellan förberörda approximativa Förslag och det senast upprättade, till Rikets Ständer öfverlemna att anvisa de medel, som erfordras till betäckande af den i förberörde måtto yppade brist. De ofvan omförmälda definitiva Förslag med dertill hörande Ritningar skola vederbörande Utskott tillställas; Och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl Nåd och ynnest städse välbevågen.
Skrifvelse N:n 192. 77 till jernvägsanläggning utmed samma kanal i en framtid komme att utföras, hade från Ofver-Intendents-embetet blifvit infordradt underdånigt utlåtande, huruvida Geijerska tomtens qvarstående åbyggnad, äfven utan den föreslagna utvidgningen, skulle innefatta tillräckligt och tjenligt utrymme för Riks-arkivets nuvarande behof och för dess under någon tid förestående tillvext, under förutsättning, alt arkivets mindre vigtiga och mera sällan anlitade handlingar finge, likasom hittills, fortfarande förvaras i källarehvalfven under Kongl. Slottets vestra flygel. Till följd häraf hade Öfver-lntendents-embetet, under den 18 Oktober 1859, jemte aflemnande af plan och faoadritningar lill Geijerska husets nuvarande skick, i underdånighet föreslagit mindre betydliga tillbyggnader, icke åt östra sidan, såsom förut varit ifrågasatt, utan vid norra och södra fafaderna, för erhållande af en mera regelbunden form jemte ökadt utrymme, allt enligt bifogade ritningar, som jemväl utvisade husets tillämnade ornering. Detta förslag afsåge alt bottenvåningen skulle användas endast till boställen åt vaktmästare och portvakt samt förvaringsrum för ved m. rn., men de öfriga tre våningarna uteslutande för sjelfva arkivet och dertill hörand# arbetsrum, hvilka sistnämnda, med hyllor endast kring väggarne, skulle förläggas i andra våningen och vara icke blott genom den stora trappuppgången, utan äfven genom en mindre trappa, förenade med samtliga arkivrummen.
Då en värd talare har anfört, hvad han vid en föreg:de Riksdag såsom skäl för afslag å den till Hertigens af Östergöthland hofhållning begärda tillökningen i anslagssumman åberopat, så vill jag äfven påminna om hvad som derpå svarades, och som blef grunden för R. St:rs beslut. Man framstälde nemi. då, att de Kongl, prinsarne stå till Stat och samhälle 410 Den 11 Februari f. m. i ett mot de öfriga medlemmarne helt olika förhållande. Hvar och en enskildt står det öppet att söka tjenst hos Staten, den enskildte och korporationer, att ingå sorn delegare i fabriker och andra vinstgifvande yrken, men en konungason är dels genom sin stallning såsom sådan och dels genom grundlagen förhindrad att sjelf förvärfva sig en oberoende ställning i lifvet. Vidare anfördes, att som det är hvarje faders önskan, att se sina barn lefva lugnt och oberoende, och med ett ord hafva en sjelfständig försörjning, och när detta resultat, till följe af grundlagens föreskrifter, ej genom de Kongl, personernas egen verksamhet löv dem kan vinnas, så är det deraf en följd, att nationen måste tillse, att prinsarne få en anständig bergning, så att de utan bekymmer kunna framlefva sina dagar. Dessa voro de skäl, som hufvudsakligast vid förra lliksdagen anfördes, och som då bestämde R. o. Ad:s beslut; enl. mitt förmenande, äro de för det närvarande fullt ut lika gällande, och hoppas jag att samma resultat nu, som då, skall vinnas. Hvad sjelfva summan beträffar, så är det ganska lofvärdt att söka få utgiftssummorna så små som möjligt, och åvägabringa hus-, hållning med Statens medel; men man har i detta hänseende jemfört en prins apanage med Statens högste embetsmäns löner. Jag går in på jemförelsen.
Hade han med sig förenat åtminstone ett par bland landtmannapartiets ledare, skulle först och främst hans stora förslag helt säkert kommit att se något annorlunda ut, vidare skulle de lika säkert haft att påräkna ett vida lgert-ligare mottagande från majoritetens sida, och slutligen skulle Han då äfven, stark i känslan af detta förenade understöd, kunnat i fall af behof upplösa endera kammaren, en fullkomligt grundlags-enlig åtgärd, ett kungligt prerogativ, som väl kunnat brukas * innan det obrukadt kanske böijar att anses olagligt och liktydigt med statskupp. Följden var också, att icke blott grefve Posse stupade med sina förslag, utan att icke ens den stora energi och praktiska handlingskraft han under sin förvaltningstid lade i dagen på många särskilda områden, i någon märkbar mån bragte initiativet öfver i regeringens händer. De enskilde riksdagsmännen gingo på lika oförtrutet då som både förr och efteråt med att motionera i alla upptänkliga frågor både stora ooh små. Och detta, enskilda motionerande, som i de fiebta fall leder till så rysligt liten nytta, det är dock en indirekt gradmätare på regeringens verkliga maktställning i förhållande till riksdagen. För dem, som så mycket intressera sig för studier i konungamaktens kapitulations-historia kunde det jmt vara nyttigt att genomgå några årgåugar riksdagshandlingar från sådana land som t. ex. England, Frank-rike ellfr Italien, der antaga * konsngamakten alls icke fins till längre, ellar der den också fins mes redan Jiar » kapitulerat ». Der skalle de få se h vilket försvitonande lket utrymme de enskilda represen tanternas förslag qoh behandlingen sf dem intaga i jemförelBe med den tid ooh det utqrmme, som egnas nistan ode * lade åt de från regeringen utgångna förslagen. Vid sådant förhållande sknlle man helt säkert ookaå se sig i stånd att till fall belåtenhet för båda parterna uppehålla förbindelsen mellan regering ooh riksdag utesluténde enligt de grand *, lagseuliga formerna ooh nian att behtfva taga.
Allmän Inrättning i detta afseende, hvilket uti en vid dess anförande bifogad Bilaga innefattas; hvarom, uppå begäran, genom särskildt detta Utlåtande föl jäktigt Protocblls-Utdrag, anmälan skulle göras. Ut supra. Ex Protocollo J. MSpens, N:o 31. Aakom den Ip Juli i Ig2j Betänkande i anledning af Kongl, Majas Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander , rörande inrättningen af ett Bi andels-BdneContoir i Götheborg. -Till de Förenade Utskotten hafva samtelig© B.iks-Stånden remitterat en af Kongl. Majd till Rikets Ständer, under den 19 Februarii detta år, aflåten Nådig Skrifvelse, hvarutinnan Kongl. Maj:t i Nåder anfört, att, uppå af Kongl, Maj:t gifven anledning, Dess Befallningshafvande i Götheborgsoch BohusEän, icke allenast hos Kongl. Majit framställt det ofördelaktiga tillstånd, hvaruti Götheborgs Stads handel sig befunne och svårigheterne för Stadens Handlande, att vid saknade penninge - tillgångar utföra något större företag, utan ock i underdånighet anhållit, att tili Banco-ZJts&otteis ÉetHnkdntlen* 45 1 den liögst tryckande förlägenhetens afiijelpande, Kong!. Majit i Kader mätte tillåta och. bereda inrättandet af ett Handels.Låne-Contoir der i Staden; i hvilket afseende Kongl. Majrts Befallningshafvande underdånigst tillstyrkt: att Stadens Handlande skulle ega uteslutande rätt till
För öfrigt ber jag äfven alt få yttra, ali under deri granskning af Statsrådets proh, som tinder denna riksdag försiggått inom Coust.Utsk., har jag varit i tillfälle att erfara, att vid allt för få tillfallen ett ringare antal än Gay Statsråds-ledamöler vid målens föredragning varit närvar., och på denna grund skulle jag vilja tro alt intet skäl till underkännande af Coust.Utskts förslag från denna invändning borde med rätta kunna bernias. Fn annan sak, och detta blir en opinionsfråga, hvilken jag ganska väl linner kan hafva sina förespråkare oci: äfven sina motståndare, är den, huruvida R. St. böra anses vara berättigade till det afseende afl önskningar eller framställningar till Konungen från deras sida böra tillerkännas något större afseende än den enskildes framställningar i allmänhet, och det torde egentligen vara detta, som utgör sjelfva hufvudfrågan. Hr Lagerheim, Lars Magn.: Utgående från den synpunkt, att lika vidrigt det är att R. St. alltför löslig! och knapphändigt affärda K. pro posti-, de må röra Rikets försvarsverk eller andra vigtiga och nödvändiga åtgärder, lika vidrigt må det äfven anses, om möjligen, hvilket man dock ej borde behöfva af en vis Regering befara, R. Sits önskningar och framställningar icke skulle behandlas nied största noggrannhet i öfverläggningsväg elier till och med något - Den i December. got företräde i afseende å behandlingen åt dem lemnäs framför andra ärenden. Jag erkänner visserligen, att R. St. kunna framkomma och ofta framkommit med önskningar, sorn icke kunna gillas och ej heller blifvit gillade ; men att sjelfva den hos Regeringen föregående öfver läggningen måste bära stämpeln af grannlagenhet mot R. St., hvilka utgöra en del af lagstiftande maiten, tyckes af dylika frågors ursprung gifvet. Emedlertid synes mig i alla fall åtminstone icke vara ur vägen, alt en sådan punkt, då den nu är framställd och önskad, må inkomma i grundlagen. Endast skulle jag dervid vilja göra den anmärkn., aät R.
Väl har han dervid hållit sig endast till det Gamla Testamentets berättande skrifter: alltså till de bibel-urkunder, i hvilka det helas gudomliga mening har betjenat sig af menskliga redskap, som lätteligen, för en tidsålder så långt aflägsnad från författarnes, tyckas ofta tala och bete sig alldeles förmycket menskligt; helst som det i dessa urkunder skildrade forn-patriarkaliska lifvet har just genom sin naivetet en sida, som måste synas ej mindre komisk än idyllisk, såsnart en ny skildring öfverflyttar den från dess egen grund och botten till nutidens. Icke dessmindre är på detta fält en varsamhet nödvändig, hvilken han visserligen har stundom förglömt 116. Men äfven då visar sig klart, om man bredvid dessa skämtstycken betraktar en hop med Bibeln gycklande fransyska (t. ex. af Voltaire och Parny), den skarpa åtskillnaden mellan sjelfsvåldigt öfverdåd och sjelfsvåldigt missdåd. I motsats till en qvickhet, som i grunden är ej mindre prosaisk än religionsfiendtlig och hädande, framstår då den Bellmanska såsom en barnsligt yrglad leklust, som tveklöst tager sina ämnen hvar som helst, med obekymradt anspråk på tillämpning af den sanning, att ”för de rena är allting rent”. Derföre gäller ock om dessa stycken, bland hvilka särdeles romanserna om ”Ahasverus” och ”Judith” aldrig kunna nog beundras, att de i allmänhet tillhöra det slag, som vi kallat det rent komiska; ehuru (naturligtvis) icke med någon så skarpt afsöndrande skiljegräns, att ej äfven här förnimmes humorns närvaro i bakgrunden, gömd bakom flerstädes framblickande drag af ömsom elegisk, ömsom till och med satirisk ironi. Alla de slag af Komik, hvilkas grundbeskaffenheter nu blifvit antydda, förekomma hos Bellman i rikt bruk och sammansmälta, genom dylika inbördes öfvergångar, till ett gemensamt helt.
Ständers Revisorers, åren Fröt. Utdr. d. iQ Tunii 1823. 1820 och 1822 afgifne Berättelser, rörande verkstäld granskning af Allmänna Ma. gazinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning ; och fann PresteStåndet härvid, att, Betänkandet N:o 180 endast var att lägga till Handlingarne, utom hvad angeck Utlåtandet öfver Revisorernes åtgärder, som godkändes. I afseende på de till detsamma hörande särskildta Utlåtanden fattade Ståndet följande Beslut: N:o 181 (Bil. L. A.) innefattande åtskilliga Anmärkningspuncter rörande Allmänna Magazinslnrättningens Förvaltning. Bifölls med undantag af 4:de puncten, angående biviljadt SpannmålsUtbyte för Selets Bruk i Norrbottens Län, hvaröfver undersökningen ansågs böra förfalla. N:o 182 (Bil. Litt. BJ angående den till Italien år 1821 verkstälda export af Hafra och Korn. Det af Utskottet framstälda senare alternativet bifölls, enligt hvilket laga an - Fröt. Utdr. d. Tg Junii 1323. 343 svar emot Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen kommer, att yrkas. N:o 183 (B. Litt. C) rörande oredoviste Spannmåls - upphandlingsmedel i Wermlands Län. Bifölls* N:o 184 (Bil. Litt. D.J angående Allmänna Magazinslnrättningens utestående fordringar i Finland. Hvad Utskottet i denna punct anfört ansågs blott vara ad notitiam. N:o 185 (Bil. Litt. E.) rörande föreslagne ändringar i MagazinsDirectionens hittills följde Bokföringsoch BedogörelseTVTethod samt KronoFogdarnes åläggande, att årligen göra reda för utestående Spannmåls-undsättningsmedel. N:o 386 (Bil. Litt. F.J rörande 500 Tunnor Hafra, som år 1818 blefvo afsända till Norrige. N:o 187 (Bil.
Jag önskade visserligen en jemngod tillökning i inkomster för samtelige StatsRåden; men då detta icke kan ske, lärer det icke vara lämpligt alt bevilja sådant åt någon af dem serskildt och såmedelst öppna vägen för sträfvandet efter biförtjenster, oförenlige med ett värdigt utöfvande af det vigtiga Rådgifvare-kallet, — Till pensioner åt Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas Hofstat har Utskottet föreslagit en rund sum - I / Den 2g Maji. i, »' ma, ulan alt uppgifva, huru den skulle fördelas; och då det derförutan är svårt för Rikets Ständer att bestämma, hvad för ändamålet i sjelfva verket erfordras, anhåller jag, alt Utskottet måtte uppgifva så väl personalen, som pensionsbeloppen. Grefve Mörner_,Carlj uppläste följande: I anledning af väckt Motion derom, att den från långliga tider tillbaka existerande dagsverksskyldigheten till Kronobergs Landshöfdinge-boställe borde genast upphöra, och StatsYerket öfvertaga den afgift till boställshafvaren, som af hvarje inhyseshjon inom Länet erlägges , bar StatsUtskottet, under godkännande af Motionairens framställning, ansett StatsVerket böra gifva Landshöfdingen årlig ersättning för det belopp, hvartill lösen derföre efter medeltalet af de sistförflutne åren vederbörligen kan finnas uppgå. Jag bör icke annat än förklara mig företrädesvis mera belåten med eli löningssätt, hvarigenom jag undgår obehaget att låta uttaga \ af mina inkomster hos den torftigaste delen af allmogen; men då, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut, ifrågavarande löneförmån kommer att vid 1835 års slut helt och hållit upphöra för Landshöfdingen i Kronobergs Län, lärer det dock vara både med Kongl. Majrts höga vilja och min rätt öfverensstämmande, alt jag intill
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades följande Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse och Proposition af den 17 dennes till Rikets Ständer: l:o Kongl. Skrifvelse, med öfverlemnande af längder på tillökad ordinarie Båtsmans-rotering inom en del Län, 2:o Kongl. Skrifvelse, angående den nya ordinarie Soldat-roteringen i Riket, 3:o Kongl. Skrifvelse, angående jemkning i Provincen Skånes ordinarie rotering, 4:o Kongl. Skrifvelse, i anledning af Rikets Ständers hos Kongl. Maj:t anmäldta beslut om Kongl. Numer-Lotteriets upphörande, och 5:o Kongl. Proposition, angående rättighet för Entreprenören af Pant-låne-inrättningen i Stockholm, att, under ytterligare Tio år, begagna en fond, stor 100,000 R:dr af allmänna medel; hvarjemte beslöts, att till Stats-Utskottet skulle öfverlenanas de serskilda yttranden, som, i anledning af de Kongl. Skrifveiser, som uppräknas under N:ris 1, 2 och 4, samt den Kongl. Proposition, som nämnes under N:o 5, blifvit af flera Ståndets Herrar ledamöter afgifna. Den 28 Oct. 1840. f. m. Från Högvörd. Preste-St^ndet. S. D. Då nu föredrogs Lag-Utskottets memorial, N:o 146, med tillkännagifvande, att behandlingen af den fråga, som innehålles i Betänkandet N:o 26 och Utlåtandet N:o 70, genom Förstärkt Lag-Utskott, kommer att förfalla, blef samma memorial till handlingarna lagdt.