Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
8. derhållet af beklädnad, sadelmundering m. m. vid regementet, så att kostnaden för lifgardet till häst ändock i det liela klefve minskad med närmare 20,000 R:dr banko årligen. För att emedlertid utan statsverkets alltför kännbara betungande tillvägabringa öfvergången till den faststälda nya interims-staten, beliagade Eders Kongl. Maj:t tillika i nåder förklara, att denna stat ej borde genast tillämpas, utan lönerna tillsvidare utgå i enlighet med särskildt för regementet utfärdade öfvergångsoch indragnings-stater; och skulle för öfrigt vid öfvergången från öfvergångstill interimsstaten iakttagas: att ingen lönefyllnad erhölles förrän indragningsstaten nedgått till det belopp, som utgör skillnaden emellan intesrims-staten och öfvergångs-staten, eller 3,850 R:dr, hvarefter vederbörande löntagare ägde, i mån af tillgång, komma af dem tillerkända lönefyllnad er i åtnjutande i jemväl föreskrifven ordning. Slutligen och jemte meddelad nådig föreskrift, huru hvad utöfver statsanslaget erfordrades till fyllande af utgifterne enligt så väl öfvergångssom indragnings-staterna borde utgå, förklarade Eders Kongl. Maj:t Sig r vilja vara betänkt att till Rikets nästsammanträdande Stän der aflåta nådig proposition om den för interims-statens slutliga fastställelse nödiga tillökning i riks-stats-anslaget, hvaremedlertid berörde interims-stat endast tillsvidare skulle tillämpas i den mån regementet, uti föreskrifven ordning, till densamma från öfvergångs-staten öfverginge.
Hufvudsaken är nu, alt Utsk. erkänt hvad jag anser vara obestridligt, nemi. att sjelfva förbudsfrågan, enstaka betraktad, är ekonomisk. Hade denna frågan från början blifvit riktigt behandlad, så hade detta blifvit ännu mera framstående. Sedan man erkänt K. M:s rättighet så väl alt belägga med förbud, som att borttaga förbud och att nedsätta tull, så åtföljdes det utaf en pligt af R. St., att i alla händelser bestämma eventuel lull. Hela tulltaxan skulle således hafva uppgjorts med utsättande af den tull, som R. St. på hvarje artikel önskade, för den händelse artikeln icke af K. M. förbjöds, och slutligen innehållit ett tillstyrkande, alt R. St. måtte hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. täcktes förbjuda vissa varors ineller utförsel. I sådant fall hade bevillningsfrågan och den ekonomiska frågan varit fullkomligen åtskiljda och icke gifvit anledning till så mångå svårigheter, som nu inträffat. Sedan man nu stadgat sin öfvertygelse derom, alt sjelfva förbudsprincipen är af ekonomisk beskaffenhet, så återstår del att visa Den 5 April f. ra. visa hvaruti R. St.'s ratt uti den delen består, äfvensom hvarje särskildt Stånds rättighet att göra sina åsigter gällande. Uti ekonomiska frågor hafva R. St. ingen annan rättighet än att önskningsvis framställa sina beslut hos K. M.; men genom den inblandning, som äfven jag erkänner hafva förefallit, af bevillningsmål med ekonomiska mål, hafva R. St. i allmänhet för hvarje fråga en dubbel pligt, nemi. den att åsätta en tull och att tillse huruvida R. St. önska att K. M. måtte förbjuda eller tillåta varans införsel. Huru nu ett sådant R. St:s beslut skall åstadkommas, beror utaf hvarje Stånds rättighet att i den delen göra sin åsigt gällande. 34 §:n 2 mom. Riksd.Ordn. säger, att sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, bestämmer huruledes ett mål i enlighet med R.
Borgare-Ståndet, på grund af anmärkningar, som Herrar Wijk, Holm, Petre med flere framställt, och hvilka gå derpå ut, att posthemmanen borde indragas och åläggas onera lika med andra skattdragande hemman, samt poslföringen af Öfyer-Post-Directeurs—Embetet ombesörjas genom densammas öfverflyttning till Statssamt Allm, Bes v, och Oecon.-ZJtskotlens Utlåtande N.o 4°- 9 till gäsfgifveri-skjutsen eller utbjudande på entreprenad; såsom sliäl hvartill åberopats dels nödvändigheten afen hastigare postgång i vårt land, der rörelseeapitalet vore litet och snabb omsättning derföre nödvändig, dels det tryckande i besväret, sorn ålåge de postförings-skyldige, hvilka ej blefvo hulpne med en obetydlig förhöjning i skjntslegan; och yrkades derjemte, alt genom en allmän undersökning öfver hela Riket måtte utrönas, hvilka posthemman äro mest betungade, samt alt för dem angränsande hemman måtte till biträde i postföringen anslås. b) Af Iledervärcla Bonde-Slåndetj hvarest en mängd Ledamöter både muntligen och i skriftliga anföranden yrkat postskjutslegans förhöjning, ersättning för forsling af enskildes lösväskor, anskaffande af stallrum och herberge vid Posl-contoren för de skjutsande, frihet från skyldigheten alt lemna kostnadsfri skjuts åt Post-Inspectorer; och då desse påståenden, likasom de derföre anförde skäl äro desamma, som uti de i ämnet väckte motioner och i Utskottens förra Betänkande finnas fullständigt framställde, anse Utskotten öfverflödigt, att här närmare redogöra för hvad vid återremissen i berörde afseenden blifvit anfördt.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln hehagade öfverlemna åt den blifvande Riddarhus-Directionen, att i händelse Stjernereutzska Fondens tillgångar medgåfvo, förhöja Mamsell Knibergs ifrågavarande Pension. Grefve de la Gardie, Jacob: Jag skulle anse det vara bättre att Ridderskapet och Adeln sjelf bestämmer den tillökning i Pensionen, Mamsell Kniberg kunde tillgodokomma. Riddarhus - Directionen torde möjligen kunna frukta, att den tillökning Directionen ansloge, kunde af Ridderskapet och Adeln vid en kommande Riksdag ogillas. Herr Grefven och Landt Marskalken yttrades det Ridderskapet och Adeln först torde böra känna Stjernereutzska Fondens tillgångar, innan någon tillökning i Pensionen kunde bestämmas. Grefve PosseSom Ridderskapet och Adeln tyckes vara benägna att tilldela Mamsell Kniberg en större Pension än henne blifvit tilJagd; får jag hemställa, att denna del af Memorialet mä till Utskottet återförvisas, på det Utskottet må komma i tillfälle att tillse hvad tillökning i Pensionen Stjernereutzska Den i Ajpvil. Fondens tillgångar kunna medgifva, samt med Förslag i detta afseende till Ridderskapet och Adeln inkomma. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Riddarhus-Utskottets yttrande rörande Mamsell Knibergs Pension mätte till Utskottet återremitteras, med anmodan att upp. lysa huruvida Stjernereutzska Fonden, medgåfve någon tillökning i berörde Pension.
Maj t ägde rättighet bifalla eller afslå Creditupplag, derföre att jag ansåg detta, som en administrations-åtgärd , i följe hvaraf rättigheten var gifven , och att det ej behöfde uttryckas annorlunda, än att Riksens Ständer, som erkände att det var en administrations mesure , öfverlemnade åt Kongl. Maj:t, att vidtaga de mått och steg , som omständigheterne fordrade; Beträffande åter hvad den siste talaren anfort, får jag erinra, att jag ej kan finna annat, än att frågan, om Credit-upplag skola iga rum, eller uppskjutas, är ett rent administrations-ämne. Bestämmandet af den Bevillning, som för sådane skall erläggas, om de komma att äga rum , tillhör deremot Riksens Ständer, men bedömmandet af nyttan är ostridigt en administrationssak. Herr Lefrén: Jag instämmer helt och hål-J lit med Hans Excellence Herr Grefve Mörner, att detta är en adminstrationssak , men det skadar ej, att man säger, hvaruti det är det, sä att det ej må anses vara blott uti det executiva. Jag tror visserligen, att om det blifver satt i fråga , att man icke skulle tillåta Credit-upplag , skall Regeringen öfverhopas af personer , hvilka påstå att de borde äga rum såsom Riksens Ständer beslutit, och derföre måste jag yrka den prick öfver I, som jag föreslagit. Herr Tham * Jag finner min skyldighet va - »<ff? 14 Augusti e. m. ra, att ytterligare utveckla de afsigter Bevillningsutskottet hyst, i afseende på Credit upplagen. Jag tillstår, att man ej ansett dem som en administrations, utan såsom en Bevillningsdetail, liksom man säger att Be villningen skall utgå på de och de terminerna. Man har betraktat dem såsom en controll för säkrare uppbörd af en Bevillningsartikel. På denna grund har Utskottet ansett detta som en BevillningsdetailJag har ej haft något att påminna mot Herr Grefvens och LandtMarskalkens framställning utan instämmer i den ; men protesterar emot Herr Lefrén* förslag. Herr von Hohenhausen: Kongl.
Illustrationernas utfö- rande är anförtrodt åt några af vårt lands förnämsta artister; så är det charmanta, i många färger utförda omslaget, som bekant, komponeradt af artisten Viktor Andrén och tog bland ett trettiotal insända skisser priset i den för ändamålet särskildt utlysta konstnärstäftingen. Jenny Nyström-Stoopendacd, Gerda Tirén, Viktor Andrén, David Ljungdahl, Gustaf Ankarcrona m. fl. syssla nu ock alla som flitigast för vår räkning med pensel och stift. För det literära innehållets omväxling och gedigna värde borga författarnamn sådana som: Amanda Kerfstedt, Anna Wählenberg, Vilma Lindhé, Alfhild Agrell, Helena Nyblom, Ellen Key, IJna Berg (IJ. S. ), Anna Branting (René), Amalia Fahlstedt, Vilma Angered Strandberg, Edvard Evers, Per Hallström, K. A. Melin, Knut Miehaelson, Birger Schöldslröm, Daniel Fallström m. fl. Dessutom erinra vi om det synnerligen intressanta galleriet af barnporträtt: tidäga 1896. Fted. af Idun. ^ " Dessa smd ". M a g r a b i l d e r u r » d e b u n d n a s y s t r a r n a s » lif, tecknade för Idun af A m a n d a eget hedersplatsen U hvilket, utvaldt som det blir bland tusentals fotografier från Ystad till Haparanda, kommer a,tt gifva en representativ och sällsynt intagande bild af vår uppväxande generation. (Slut från föreg. nummer.) H a n sträckte sin stora, m a g r a stenhuggarhand emot mig och tog min. » När herren Jesus fångar lösande varder, då skola vi vara s o m d r ö m m a n d e, » sade han m i l d t. » G r å t i n t e. » Hon följde m i g ut. » D e t har inte alltid Sextio öre dussinet u t o m knapphål. » » M e n aflöningcn kan j u inte räcka för er. f r ä m m a n d e? att » J o, det skall frun tro.
Deremot har det befunnits ganska lätt att inöfva båtsmannen i kanon-exercisen och äfven i handvapnens handterande, hvilka saker kunna vara för honom mera fattliga än sjömanskapet, som fordrar en tidig utveckling af egentligt sjömanslynne. Må det nu tillåtas mig att göra en teckning af den folkklass, hvarutur jag tror att stammen för en MatrosCorps för Flottan bör sökas, utom den i Carlskrona befintliga, som rekryteras från Skeppsgossekompanierna och är afsedd att derifrån taga underofficers-ämnen. Denna institution är dyrbar för Flottans bestånd, ehuru den så till vida förfelar sitt ändamål, att sedan Skeppsgossen väl blifvit karlskrifven, är han för illa lönad i förhållande till den ständiga släptjenst han skall utöfva och hvaraf följden är, att de bästa sjömansämnena, så snart de kunna, antingen lemna Flottan, eller II. H. 24 370 Do n 4 December e. m. befordras till Underofficerare, innan de ännu äro fullgoda matroser. Det skulle blifva alldeles för dyrt att upsätta'en MatrosCorps af detta slag, tillräcklig för Flottans behof ens i fredstid, än mindre för krig. Men det är en stor fördel att äga en sådan skola för Underofficerare, som denna, och att UnderOfficerares barn derigenom upammas till Flottans tjenst. Under den tid af 18 år som jag varit företrädesvis sysselsatt med sjömötningar och undersökningar utefter Svenska kusterna, från Helsingborg ända till trakten af Umeå, Gottland inberäknad, har jag någotsånär kunnat observera kustoch skär-befolkningens lynne och talrikhet. Utefter hela Skånska kusten från Helsingborg till Åhus finnes stora fiskare-byar, som äro väl befolkade af dessa hafvets söner, som äro snart sagdt födda på sjön och ej hafva lynne för annat än sjölif; ty ehuru öfverbefolkningen i dessa byar skulle kunna hafva goda tillfällen att finna arbete vid jordbruket, väljer den heldre, då fisket ej kan sysselsätta den, att söka tjenst på handelsfartyg och förblifva, enl. sitt lynne, sjömän. Från Blekinges gräns mot
Det skulle ju kunna Lända, att det förstärkta StatsUlskts sammanträde haft för afsigt alt bringa frågan å bane och att att förmå de 2 RiksSCn att yttra sig öfver BorgareSljs inbjudning. Jag vill icke säga alt detta egentligen varit afsigteo; men milt syftemål var att få ett skyndsamt slut på frågorna, och det ansåg jag skulle säkrast på ett eller annat vis beredas, genom att framställa dem till votering i förstärkta Utskottet. Man liar sagt, alt förstärkta StatsUlsk. icke bade beböfL taga kännedom 0111 den inbjudning, sorn BorgareSt. allåtit, och alt det således icke tillkommit delta Utsk. alt afgifva något omdöme i afseende på denna inbjudning; men då densamma blifvit det förstärkta SlatsUtsk. meddelad in extenso, så kan jag icke inse alt meningen dermed kunnat vara någon annan, än att Utsk. skulle taga kännedom af dess innehåll. Det var på grund af kännedomen om delta innehåll, som protestanterne ansågo alt votering icke kunde företagas, och deraf åter Lief en följd att det förstärkta Utsk. måste utlåta sig öfver huruvida voteringen borde ske eller icke. — I sakens närvarande skick skulle visserligen jag, i likhet med flera andra, som här yttrat sig, helst önska, alt inbjudningen kunde förekomma först bland målen uti nästa plenum. Jag har likväl den betänklighet att ingenting dermed vinnes; ty måhända kan ett sådant beslut deröfver komma alt fattas, sorn snarare skulle aflägsna än befordra en votering inom förstärkta StatsUlsk. Jag bär nemi. bort den supposition yttras, alt meningen skulle vara alt uppskjuta det definitiva afgörande! af inbjudningen, till dess det visat sig huruvida BondeSlis ledamöter ville ingå på att votera öfver de nu ifrågavar. punkterna. 1 händelse ett sådant beslut skulle blifva fattadt nästa gång då inbjudningen föredrages; så hemställer jag, om icke den bravad, hvilken Frih. Boye omtalat, snarare skulle komma att äga runi, än om R. o. Ad. förklarade, att intet hinder å dess sida skulle möta för företagande af votering inom det förstärkta Utsk.
Af dessa systemer var endast det Auburnska mer allmänt kändt, då Lagkommittéens arbete fortgick, och på detta var ock bygdt det förslag till kriminallag, sorn, under benämning af Straff-Balk, Lag-kommittéen år 1832 från trycket utgaf och som, efter ytterligare undergången revision af samma Kommitté, ånyo allmängjordes år 1839. I detta förslag voro endast fyra straffarter upptagna, nemligen enkelt dödsstraff, straffarbete, fängelse och böter. Förslaget granskades sistnämnde år af Högsta Domstolen, som, jemte framställande af åtskilliga detaljanmärkningar, derjemte hemställde att det under tiden mer utbredda och bepröfvade Philadelphia-systemet måtte, i stället för det Auburnska, läggas till grund för en blifvande ny strafflag. Emellertid blef Lag-kommittéens arbete ganska snart af praktisk betydelse för lagstiftningen, då, i följd af Rikets Ständers beslut och Konungens sanktion, särskilda författningar, utgifne den 10 Juni 1841, dels afskaffade alla qvalificerade dödsstraff, dels förbjöd att, i brist af tillgång hos sakfälld person till böter, dessa finge förvandlas till spö- eller ris-straff, dels ock i vissa andra fall inskränkte användandet af sistnämnde straffarter. Rikets Ständer hemställde ock vid Riksmötet 1840—1841, under förmälan, att ”hela landet fästade den högsta vigt vid frågan om ett förbättradt lagverk, särdeles i afseende på brottmåls-lagstiftningen, der behofvet deraf blefve med hvarje dag mera bjudande,” det Kongl. Majk måtte, innan Lag-kommittéens förslag till slutlig pröfning förekom, förordna en Beredning att ytterligare öfverse och jemka förslaget. En . sådan Beredning blef ock tillsatt och afgaf år 1844 ett förslag till strafflag upptagande endast tre straffarter, nemligen döds-straff, fängelse, antingen i gemensamt ruin eller i enrum, och böter. Detta förslag, som sålunda icke var uteslutande bygdt hvarken på det ena eller andra af förutnämnda straffsystemer, blef, efter åtskilliga smärre af Kongl. Majk deri beslutade afvikelser, genom Kongl.
Länets framlida uppkomst och förbättring, så väl i klimatiskt afseende, som till jordbrukets deraf omedelbart följande välstånd, bero i öfrigt hufvudsakligen på utdikning och odling af de ända till 651,000 tunnland uppgående odlingsbara myror, som nu icke blott ligga onyttige, utan genom sin frostdragande art äro af ett högst förderfligt inflytande äfven på omgifvande odlade marker; den ofantliga sträckan af fjäll-myror, hvilka föga egna sig till odling, är dock häruti ej inbegripen. Utsäde och afkastning af råg och korn hafva ökats sedan sista Femårs-Tabellen, hvaremot utsädet af bafra, blandsäd och ärter förminskats. För länet i allmänhet äro dessa sednare sädesslag äfven mindre förmånliga och gifvande. Potates-odlingen synes tilltaga med hvarje år och torde i en framtid, i förening med myr-aftappningarne, äfven i en betydlig mån kunna påräknas såsom mildrande medel mot följderna af missväxt-år. Linodlingen synes något tilltaga, ehuru småningom. Hampa odlas allmännare. Boskapsskötseln. Hästafveln kan anses hafva blifvit förbättrad på de sednare åren. Beträffande öfrige kreaturen, är skötseln, äfvensom racen, densamma som förut. Får förefinnas mest af blandad race; af hästar och kor har en betydlig mängd under sistförflutna åren både till Norrige och till flera orter inom Sverige blifvit försåld, hvarigenom den i Tabellerna synbara förminskningen. 6 emot förra Femårs-Berättelsen förklaras, då deremot ungboskapen genom omtänksam påläggning betydligt ökats. Distrikts-Magasinerne.
Om nu R. o. Ad. icke gjorde något annat, än uteslöte den ifrågavar. meningen ur betänk., men för Den 14 Maj f. m. 469 (ifrigt godkände detsamma, så blefve följden den, att SlatsUtsk., vid uppgörandet af Riksg.conl:s reglemente, förklarade, att, derest medel blefve öfver och kunde användas till denna creditivfonds bildande, hvarom den eller den föreskriften handlar, så skola dessa medel läggas i räntebärande papper. Derigenom vore ett å ömse sidor tillfredsställande stadgande vidtaget. Jag vågar således fortfarande anhålla, att Ståndet ville medgifva den ifrågavarande punktens uteslutande. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag kan ej annat än instämma med Hr von Hartmansdorff i hvad han yttrat rör:de bibehållande af den grundsats, som Ständerne vid sistl. riksdag uttalade. Jag skulle tro, att Riksg.cont. blifver i tillfälle att kunna hilda den ifrågavar. fonden af räntebärande papper, om n.b. Ständerne bifalla hvad BancoUlsk. föreslagit, då en vida större tillgång kommer att för Riksg.cont. uppstå, än hvad detsamma påräknat; och detta, säger jag, beror på huruvida det nu inkomna förslaget af Ständerne antages. Gillas BancoUtsk:s förslag, så tillkomma Riksg.cont. vida större summor an SlatsUtsk. har beräknat, och då tror jag skäl vara att i räntebärande papper hilda en sådan fond. I ett land, som icke är rikt, faller det sig i allmänhet svårt att åstadkomma en stor massa af räntebärande papper; de kunna icke umbäras. Här är en sådan fond, som man fordom ansåg nödig att hafva i reel valuta, och att äga en sådan samlad, är af större säkerhet än något annat. Derom är nu icke fråga, hvarföre jag inskränker mig till instämmande i Hr von Hartmansdorffs förslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Utdrag af Protocollet hållet uti Bonde-StändetS Plenum den 14 Februarii igro. S. D. Riksens Ständers StatS-Utskotts utlåtande den 7 i denna mänad öfwcr de anmärk> ingar, som w:d Staten för witterh ten och de frie konsterne blifwit gjord>, föredrogs ä nyo och klef till lia delar bifallit; Hwarom de öfrige Respective Standell stulle wördsamt och wänligen underrättas, llll supra. S. DRiksens Högloft. Ständers Stats-samt Allmänna Beswär»-och Oeconomie-Utskotts Bei.nkande, angäende Allmänna Magasins - inrättningen, klef sä wä! i anledning af Högloft. Banco-Utskottets denna dag föredragna utlätande öfwer den föreflagne discont-rättigheten i Banque» till Zvo,ooo R:dr, som ätjkillige i sjelfwa saken förekomne anmärkningar till Stats - och OcconomieUt'otten äterförwist; Hwarom de öfrige Respective Ständen skulle wördsamt och wänligen underrättas, lllt surs, s. S. D. Den 17 April. S2Z S. D. Emot Stats-Utskottets den i» dennes pä border lagda Betänkan c, angäende en förökad Fond för Wadstena Krigsmans-Casta förekommo sädana anmärkningar, att detsamma icke tunde oförändradt antagas, utan skulle Utskottet af de samma erhälla del till den förnyade ätgärd, hwanill de kunna föranleda; Hwarom de öfrige Respective Ständen ffulle word,samt och wänligen underrättas, Clt suxrs. S. DWid ytterligare föredragning af Stats-Utskottets den irsta denna mänad pä bordet lagda
Huru gerna hade ej Blenda – som visst icke misstänkte att äfven detta vackra förslag mera var en ny idé af hennes produktiva inbillning, än af verkligt kristliga känslor – huru gerna hade hon ej iklädt sig nunnedoket för sitt nya kall? ”Men hvar i guds namn håller du hus, mitt barn?” frågade fru Emerentia en gång vid dotterns inträde. Mycket förvånad att se Blenda dag för dag blifva borta, utan att hon velat dertill uppgifva något visst skäl, hade modern i dag, då det dröjde längre än vanligt, skickat bud till fru Gyllenhake och då fått veta att Blenda alltid gick ifrån henne på den bestämda tiden om förmiddagarna, hvilket hon också denna gång hade gjort. ”Hos de fattiga, de sjuka, mamma!” svarade Blenda med lågande kinder och strålande ögon. ”Nu, sedan jag väl kommit i gång med mitt verk, vill jag ej längre fördölja det.” ”Jag förstår dig ej rätt, du lilla!” ”Ack, min gud, det är dock så lätt att förstå! Bör jag ej göra mig en pligt af att på de lidande återgälda det goda, som jag sjelf erfarit?” ”Nå kors, kära du, jag säger ingenting på det – jag har ju alltid uppmuntrat dig, fastän det visst icke behöfts, att ordentligt skicka din skärf till gamla Britta.” ”Men hon är blott en.” ”Det är sant – och i ditt tillkommande nya stånd är det din höga rättighet att gifva skydd åt en mängd olyckliga; och jag kan just icke klandra att du, medan du nu har godt om tid, uppsöker de mest förtjente, så att du sedan må veta hvart du skall vända dina välgerningar Men för det närvarande har du ju ingenting att gifva?” ”Jo, mycket!” ”Hvad i guds namn då?” ”Jag ger ömhet, sjukvård och äfven penningar åtminstone få de penningar genom mig. Äfven ger jag sådana kläder som jag kan umbära” (Fru Emerentia skulle hafva blifvit ganska bestört, om hon kommit att hålla revidering med dotterns linne och garderob) ”O, mamma vet icke huru mycket elände här gömmer sig, och hur lycklig jag är, då jag kan aftorka andras tårar – det är då som jag längtar efter att bli rik.”
Majus nådiga föreskrift, årligen af Amiralitetscassan erhåller ett understöd af 1000 R:dr, och derifrån således har rättighet och utväg åtnjuta biträde; derjemte, med fästad uppmärksamhet derå, att de fattige, som understöd behöfva, äro afskedade krigsmän och deras enkor och barn, det icke är att förmoda att de sakna delaktighet i det understöd, sorn välgörandet så frikostigt meddelt åt sårade och afskedade krigsmän och deras efterlem - Den 3 Juni. e. m. nade enkor och barn; så synes hvarken behofvet eller rättighet påkalla ett Statsanslag i detta ändamål, som kunde blifva ett prejudicat för andra ansökningar i samma väg; och är jag nogsamt öfvertygad, att Kongl. Maj ts hittills visade nådiga omsorg om Carlscrona Fattigvård lemnar den en trygghet om en ytterligare hjelp, om och enär det skulle visa sig att behotven för de fattiga i Carlscrona icke skulle, på sätt förenämndt är, i förening med Stadens skyldiga bidrag, kunna uppfyllas. Jag hemställer vördsamligen, i anseende till hvad anfördt är, om icke detta Betänkande må afslås. Friherre Ciderström, Rudolph: Af hvad Herr Grefve Gyllenborg nu behagat anföra slutar jag, att han ej känner tillståndet i Carlscro* ra. Antalet af behöfvande enkor och birn är der ganska betydligt, till hvilkas underhåll Amiralitetets och Stadens bidrag visserligen är ganska stort; ty det har stigit ända till 5000 R:dr. Knappast lär någon ort finnas, som i samma mån undersfödt sina fattiga; och likväl är bidraget icke tillräckligt. Ja‘g hemställer derföre, att den, i StatsUtskottets Betänkande, tilli biträde vid Fattigförsörjningen i Carlscrona, föreslagna summa måtte af Ridderskapet och Adelin bifallas. Grefve von Lantingshausen, Albrecht: Jag instämmer så mycket hellre med Herr Frihet, re Cederström, som de inflytande medlen s;å under Hans Kongl.