Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länet gjordes på kortare eller längre rid, men blef sedermera år 1773, såsom för högt’ tilltagen, nedsatt, för de minsta Lånen eller uti första Classen ifrån 4 till 3, eller med En procent, och för de öfrige Classerne med En half procent. f Ehuru afgifterne för Lånen denna tiden voro betydligare, än för det närvarande, gaf likväl Inrättningen icke någon afkastning utöfver aflöning och omkostnader; hvarföre, och på det Delägarne åtminstone matte hållas skadeslöse för deras instuckne Capital, General-AssistanceContoiret tillädes rättighet,'att upptaga Lån mot Tie procent och dem fört anta mot Sex procents Interesse; men, då, till följd af Riksens Höglofl. Ständers vid 1792 års Riksdag lagtte Reslöf, all Disconterijig, med undantag för Kongl. Commerce-Collr-gii Manufactur-Discont, tillegnades Rijcsgälds-Conioiret, och General-Assistanceffontoirets Ilolag derigenom blef urståndsatt, att fortsätta Lombard-Inrättningen på de från dess 174» SlatsUtskottas Betänk anden. början lagrie grunder, så mäste denna Inrättning, jämlikt Riksens Kogl-ofl. Ständers vid samma Riksdag meridche förordnande, öfvertagas af Riksgälds-Contoire:. Vid 1803 ars Revision af Riksgälds - Verket, upptäcktes liera oordningar uti GeneralAssistance-Coptoirets f örvaltning, som den tiden var antur; odd dt en Directeur ; i anledning fivaraf en .liy-oigtnisauqn ansågs nödvändig, enligt livi ion 3 ne Öfver-Commissarie? tilliörordnade s, att, under Herrar Fulhnägtiges i Riksgäldskontoret uppsigt, emottaga Förvaltningen af Verket under genjensamt ansvar. I sammanhang härmed förordnades, att Rån mot Fem procents Ränta ock provision af En procent pro anno för
H o n trifdes bäst bland snillen, konstnärer och vetenskapsmän: » D e t är Guds verkliga a d e l », sade den högborna grefvinnan, o c h hon öfverflyttade denna åsikt om konstens o c h vetenskapens idkare på sina barn. * K o r t före sin d ö d begärde hon ljus in i rummet, men då man sade henne, att det j u vore dag, suckade h o n: » mitt eget ljus har slocknat » o c h uppgaf andan. H e n n e s sånger ha aldrig samlats o c h af trycket utgifvits, men flere af dem banade sig under hennes lifstid väg till folket, s. t. e x. hennes i de flesta landsorter då allmänt sjungna (hon har själf satt melodien till den melankoliska utgiutelsen; Välkommen, o måne, min åldrige vän, du ende, som delar min smärta. Du sjunker i molnen, men lyser igen lik hoppet i uslingens hjärta. Du lyser i mörkret min ensliga gång bland grifter, som höljt mina vänner, du blickar sä ömt vid min sorgliga sång och tyckes förstå, hvad jag känner. Af då du att himlen förskjuten, från människor skild, nöden i plågor sig vrider, flyter ur molnen så ljuflig och mild trösta den usle, som lider. I grafven din anblick jag mera ej får, ty mörkret blott herskar därinne. Så lys då den vännen, som sorgsen där står och skänker en tår åt mitt minne. Ä n n u ett p r o f af Charlotte Mörners skaldskap må anföras, hemtadt ur en handskrift i * * Det var Karl Magnus Ekbohrn, sedan fil. d:r och på sin tid mycket bekant poet och publicist, död för omkr. 20 år sedan såsom tullinspektor vid Blockhusudden. * * * En af hennes söner var öfverstekammarjunkaren Axel Gyltenkrook, på sin tid känd som framstående zoolog, mecenat och filantrop. Bl. a. anlade ban, 1857, det bekanta räddningsinstitutet vid Eåby för vanvårdade barn. kongl. bibliotekets samlingar.
Jag tror, alt det i allmänhet kan leda till menliga följder för rättvisans skipande, om lag fortfarande kommer alt förklaras på det sätt, som här varit ötligt. Det skulle verkligen kunna inträffa, att en lagförklaring vid en kommande riksdag förbises, att personer, som ingå transaetioner till följd af den afgifna lagförklaringen, blifva lidande, om denna lagförklaring sedermera helt och hållet förkastas på grund af beslut, som af de båda statsmakterna fattas. Här har blifvit sagdt, att det nu vore en olämplig tid att borttaga denna rättighet för Högsta Domstolen, då man har att förvänta ett nytt lagförslag. Det borde måhända icke vara mig tillständigt att i detta afseende opponera mig emot en man med erkänd lagkunskap; men jag kan icke göra mig begripligt, hvarföre lagbudet mera skulle behöfva qvarstå i afseende på det förväntade nya lagförslaget än eljest, och att Regeringen icke ansett detta behötligt synes troligt, för att icke säga säkert, enär Rege - Den 21 September f. m. 365 ringen, då den afgaf propos. om ifrågavar. grundlagsstadgandes upphäfvande, visserligen äfven förutsåg det slutliga inträffandet af den tidpunkt, då det nya lagförslaget skulle komma under R. St:s pröfning och af de båda statsmakterna antagas. Jag finnér intet af de skäl, som blifvit uppgifne för bibehållande af det gamla stadgandet, vara så gällande, att min öfvertygelse derigenom kunnat rubbas, och jag röstar således för förslagets antagande. H. Ex. IIr Frih. Gyllenhaal, Lars Herman: Discussionen i denna fråga bar redan vuxit till en längd, som jag vid dess början icke möjligen kunnat föreställa mig. Sedan II. o. Ad. baft tillfälle att höra sig föreläsas K. M;s nåd. propos. af d. 6 Juli 1840, och sedan R. o. Ad. haft tillfälle att höra de grundliga yttranden, som Frih. Nordenfalk och Gr.
KONUNGEN. Vid Sancte Knut! hvad betyder det! (sorl bland hoffolket som likväl straxt upphör när Drotset höjer sin staf). ENGELBREKT (träder fram till tronen). Min konung! För ett år sedan skickades jag af mina landsmän till dig och frambar deras klagomål öfver din höfdinge, Jösse Eriksson. Du befallde att en under 36 sökning skulle hållas af Svea Rikes Råd. Den hölls och allmogens besvär funnos grundade. Men Jösse Eriksson bibehåller ännu sitt embete och utöfvar det med samma grymhet som förut. Jag skickades hit för andra gången. I tvenne månaders tid har jag förgäfves sökt nalkas din tron. Uttröttad af dina hofmäns gyckel, ville jag återvända hem, utan att vidare beträda dessa salar. Då kom nyss ett bud från min hemort, förtäljande rysliga händelser. Jag beslöt tala med dig, om det också skulle kosta mitt lif. Jösse Eriksson har jultiden besökt Dalarna. Hans bana är teknad af blod och lågor. BENGT PODEBUSK (till konungen). Befaller Eders nåde att jag aflägsnar honom? KONUNGEN (till Bengt). Tyst (till Engelbrekt). Jösse Eriksson har underrättat mig om allt. Dalfolket är ett obändigt, svårstyrdt folk, har i alla tider älskat strid. ENGELBREKT. Det älskar strid, men blott för fridens skuld. När luften blir för qvalmig och trycker menniskor och djur till jorden, då är stormen efterlängtad och nödvändig. KONUNGEN. Svenska bönderne hafva i alla tider klagat öfver sina höfdingar och styresmän. Deras rop öfver skatternas tyngd är lika gammalt som den jord dem föder. ENGELBREKT. Svenska bönderna hafva offrat lif och egendom för de konungar de älskat; men ett folk, som äter barkbröd, har inte råd att lägga gyllene strå under sina förtryckare. KONUNGEN. I ett land, der hvar och en vill vara man för sig, blir konungen slutligen den enda slafven. Ja, så framt inte konungen också är man för sig.
Alldeles motstridiga åligganden har Inrättningen i vissa fall att iakttaga, och det är utan förlust nästan icke möjligt, att på samma gång i upphandlingsväg kunna tillfredsställa Säljarens fordringrr å en någorlunda skälig betalning för sin vara samt å andra sidan undsättningstagarens hopp, att genom Statens föranstaltande erhålla hjelp på de förmånligaste vilkor, i synnerhet då i betraktande tages, att dryga omkostnader genom aflöning och afskrifningar, transporter och Magazins-underhåll m. m. alltid åtfölja allmänna' anstalter, när deremot vid enskildes handels-företag en säkrare beräkning af conjun. cturen grnndlägges skyndsammare utvägar för afsättning och dermed förenad besparing i utgifterne, så att varan med måttlig vinst kan säljas för lindrigare prisDet inflytande Allmänna Ma - 8tats-Utekottet« Betänkanden. gazins-Irträftningens Spannmåls-handel egt på den enskilda rörelsen, talar visserligen icke eller till Inrättningens fordel. Att täflan med en Inrättning, som haft sa betydliga fonder under sin disposition, och som genom behofvet att föryttra sina öfverflödige lager, måst om äfven till sin skada begagna alla de afsättnings-tillfällen, som erbjudit sig, har alltid varit ett vågsamt företag. Och så lärer enskilda speculationer hos Städernes Handlande under de sednare åren hafva måst inskränkas till uppköp eudast af mindre Spannmåls partier, hvilkas snara afsättning antingen i Staden eller omkringliggande nejder kunnat påräknas. Alla band å den fria täflan, som bör råda emellan Säljare och Köpare vid utbyten af Varor och deras värden, äro i mer eller mindre mån skadlige för det Allmänna, Och om en oförmodad större brist å en eller annan nödvän, dighets-artikel skulle uppstå, kan behofvet icke öfver allt fyll s genom Statens mellankommande bistånd, om alla enskilde handelsförbindelser blifvit rubbade och tvungne till overksamhet.
173 seende derpå, huruvida Sökanderne äga kännedom i snällskrifningskönsten, samt alt, dA den erforderlige och ägande skickligheten ior öfrigt är lika, alltid gifva företrädet åt den person, som äger största skicklighet i denna konst, hvilket hör genom anställd profskrifning utrönas: 2:0 alt, när Första eller Andra RiddarhnsCantzlist-tjensten blifver ledig, RidclarhusDirectionen, vid dess hortgifvande, skall fästa ett dylikt afseende på Sökandernes ägande skicklighet i snabbskrifning, och 3:o att Directionen i Officiella tidningen hvarje år intill nästa Riksdag 3:ne gånger tillkännagifver, att, vid såväl den ordinarie, som extraordinarie, Cantzlibetjeningens tillsättande, synnerligt afseende göres på den grad af skicklighet sökanderne äga i snällskrifning, ehuru icke en sådan skicklighet stadgas såsom ovilkorligen nödvändig. Jag har tills nu förgäfves väntat, att den Ledamot, som förleden Riksdag först bragte detta ämne å bane, skulle gifva en ytterligare utveckling deråt och söka att, för Ridderskapets och Adelns nytta, använda de frukter hans förslag redan alstrat: men då detta icke skett, har jag, nitälskande för saken, vågat, fastän i sista stund, framställa de medel jag dertill kunnat utfinna, och hoppas jag att Ridderskapet och Adeln skall, sedan de blifvit afRiddarhusUlskottet pröfvade, åt dem lemna sitt bifall. Lades på bordet. >74 Den 26 Februari! f. m. Föredrogs ånyo ExpeditionsUtskottets den 19 sistl.
Denne bad lifligt att genast samma eftermiddag få föra dem till sitt landthus i Salahiye. Han skulle der låta ordna en »fantasia» och de skulle derefter gemensamt tillbringa natten derute för att slippa rida hem i mörkret, då för öfrigt stadsportarne stängdes. Harven föreslog då, att de så gerna under Emins ledning kunde begifva sig ut på en flera dagars ridt till Baalbek. Emin vägrade dock bestämdt. Hans närvaro i staden vore af nöden och han, araben, fann intet nöje i ansträngningar utan ändamål, besvärliga ridter och dåliga nattherbergen. – Men, – invände Harven, – en arab skall väl gerna sitta till häst? Emin svarade: – Då gud skapade menniskan så att hon kunde sitta, var det, för att hon skulle hvila sig, icke för att hon sittande skulle skaka af och an från den ena staden till den andra. Det blef alltså beslutadt att de redan samma eftermiddag skulle begifva sig ut till Salahiye i Emins sällskap. Då deras lilla karavan tågade förbi serbiska konsulatet, stod Blumenbach bakom trägallret i burspråket. Han gned belåten sina händer och sade för sig sjelf: – Jag visste nog jag, hur jag skulle få monsieur Emin ur vägen på några timmar. I sin egenskap af serbisk konsul hade han inlemnat en skrifvelse till paschan, fordrande att den till Islam affallne serberns två omyndiga barn skulle utlemnas och uppfostras i kristna tron. Blumenbachs handling kunde förefalla rigtig, men var det ej, ty om en musliman med sina minderåriga barn öfvergått till kristendomen, hade konsulerne icke tillåtit att barnen återlemnades till Islam. Dessutom funnos i Orienten en mängd katolska skolor, som – man kunde nära nog säga – uppköpte arabbarn och i en ålder då dessa ännu saknade eget omdöme, lockade dem till affällingar från sina fäders tro, seder och bruk, så att de blefvo en skam för sin race. Det var alltså ojemnt spel. Detta upptäckte genast befolkningens skarpa öga och det var derför ett upplopp låg i luften. Guvernören besvarade tills vidare skrifvelsen med tystnad för att hinna höra sig för i Stambul.
PresteSiåndet beslutit. 14 §. Tillägget dertill bifölls if §. Afslogs. 17 Sista puncten bifölls. 19 §. Sista puncten bifölls. 22 §• Förra och sednare puncterne, biföllos. S. D. Nedannämnde, d. 17 och 22 dennes på Bordet lagde Utlåtanden, blefvo vid förnyad föredragning, bifallne, nemi. Stats-Utskottets N:o 109 angående förhöjning af missräknings penningar. N:o 110 rörande Liqvider af Ministern Lagersvards fordran. N:o 119 om lösen till Skatte af a:ne vid Gefle varande Krono Laxfisken. N:o 120 Beträffande understöd för Sillfisket i BohusLän. N:o i2i Angående Kronans förpantade hemman och lägenheter. N;o 122 Om ersättning till Uddevalla Stad för tertial och Sextal af Accisoch Bakugns O penning jr. Prot. Vtär. ä. 17 April 1(323. 177 N:o 123 Rörande utdelning af Ridderskapet och Adelns Protocoller vid i8if samt 18x7 och 181B årens Riksdagar. N:o 124 Angående upplysningars infordrande, hvilka och huru mänga byggnader Kronan eger. N:o 125 Rörande Krigs Revisionens uppbärande m. m. Statsoch Banco Utskottens: N:o 113 1 afseende på föreskrifterne för återstående utredningen af f. d. Filial-Discon* terne. StatsBancosamt Lag-Utskottens; N;o 114 Om inställelse af Publike Fordringsegares Lagsöknings åtgärder. Lag -Utskottets: N:o 27 Om antagande af Lag Committéens förslag till Rättegångs Balk och offentlighet vid Domstolar och Police-Kamrar. N:o 28 Om en förbättrad Rättegångsordning. N:o 29 Angående dels ändring, dels förklaring af 12 Cap. 2|§ Rättegångs Balken.
Denna reflexion försonar mig med dem, men den öppnar också mina ögon, och jag ser, under ett klart sken, som framstrålar från den nyare tidens Lagstiftnings-Lära, att det är endast i civila mål, som denna stricta tillämpning af lag är rigtig; att deremot för brottmål af alla slag, och isynnerhet för brott mot yttranderätten, de vanliga Domstolarne ej äro lämplige, emedan, enligt de principer som för dem böra gälla, hvad som anses för högsta rätt lätt kan bli högsta orätt. Jag inser då äfven, att våra gamla Lagstiftare, som icke träffat den rätta methoden för Broltmåls-Lagskipning, likväl velat förebygga de alltför vådliga följderne af Lags stricta tillämpning i Brottmål, då de dels försvårat bevisningarne på allt möjligt sätt, dels i de fleste fall tillåtit Domare att utsätta straffet efter omständigheterne> 59 H. ao Deri 37 Ja nu a lii t. ra. dels påhittat föreskriften om leuteration såsom correctiv för det alltför absoluta i tillämpningen. Slutligen, förvånad och halft förtviflad öfver att finna, det min ofärd egentligen blifvit vållad af den heterogena sarnxnanparningen af en Tryckfrihets-Lag, som bjuder att döma efter åsyftningar —■ med en collegial Domstolsform, hvars högsta förtjenst det är att lagens uttryckliga föreskrift efterkommes, rusar jag ut af scenen, darrande för det öde, som förestår mitt fädernesland om Juryinrättningen borttages, oell bär står jag nu i verkligheten inför fäderneslandets högsta Jury; inför en upplyst talrik samling, som jag tillåter mig anse för mina likar. Hvarefter Grefve Frölich munlcligen tilläde: Det är icke fråga om att vinna rättvisa mot min anklagare. Jag är säker att redan äga dess tillgift, eller rättare, att han aldrig ansett sig förolämpad; men det är fråga om att inför Eder Domstol vinna nåd för Jury-inrättningen. Hvad jag beskrifvit och föreställt är intet annat, än hvad jag under min lefnadsban sjelf sett eller erfarit. Jag ber Eder derföre M. Hrr att J tron mig.
I likhet med hvad vid föregående statsrevisioner blifvit iakttaget, hafva Revisorerne låtit upprätta hosföljande sammandrag öfver alla i 1862 års rikshufvudbok ingående medel (Bil. Litt. A), äfvensom särskild redovisning för statsverkets grundfond (Bil. Litt. B), utvisande att denna fond under revisionsåret förblifvit oförändrad och uppgått till 5,014,809 R:dr 45 öre. Derjemte äro särskilda uträkningar uppgjorda öfver ordinarie statsregleringsfonden, statsverkets inkomster, extra statsregleringstonden och Riksgälds-verkets fond (Bil. Litt. C, D, E och F), hvarförutan Revisorerne, till upplysning om förhållandet med vissa speciella delar af statsregleringen, jemväl fä meddela följande redogörelse: Restantier: Vakans-afgift af nyroterad jord 1,045: 63. Salu-accis af städerna 218: 50. Summa 308,171: 48. — 6 — Riksgälds-kontoret tillgorioförda besparingar: å l:sta hufvudliteln: Hennes Majit Enkedrottning å 4:de liufvudtiteln: Inqvarteringskostnader i Stockholm Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Landtförsvarsdepartementets Kansli-expedition 366: 50. 486: 41. 852: 91. å 5:te liufvudtiteln: Båtsmännens beklädnad Skrifmaterialier och expenser, ved m. m. för Sjöförsvarsdepartementets K ansli-expedition å 6:te liufvudtiteln: Jordförluster genom kanaloch väganläggningar 2,675: 85. å 7:de liufvudtiteln: å Hule liufvudtiteln: Farsoters och smittosamma sjukdomars botande 3,585: 17. å 9:de liufvudtiteln: Brister, uppförda lill ersättning af Rikets Ständers Riksgälds-kontor: å 2:dra liufvudtiteln:
Bifölls. JYS 212, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om inrättande af en pensionsanstalt för sjöman. Lades till handlingarne. JYS 213, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande af Kongl. Majit äskad tillökning i arméens nuvarande kuvalleristyrka. Lades till handlingarne. JYS 214, i anledning af erhållna återremisser å Stats-Utskottets Utlåtande, JYS 169, angående revision af nya Trollhätte kanalbolags räkenskaper m. m. Utskottets första yttrande lades till handlingarne och dess sednare tillstyrkande bifölls. JYS 217, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande 6:te punkten i Stats-Utskottets Utlåtande, JYS 198, i fråga om anslag för Nationalmuseibyggnaden. Den föreslagna voteringspropositionen godkändes 720 Prot.-Utdrag den 7 November 1863. JVS 218, angående en gratifikation åt Herr Statskommissarie!! O. F. af Sillén. Bifölls. Från Hogv. Preste Ståndet. 1 S. D. Föredrogos ånyo StatsUtskottets nedan omförnuilda Memorial: AS 216, med förslag lill voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stats-Utskottets Utlåtande, JVS 194, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastik^ tjenstemän för en del resor i tjensleärenden. Voteringspropositionen godkändes. JVS 217, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande 6:te punkten i Stats-Utskottets Utlåtande, JVS 198, i fråga om anslag för Nationalmuseibyggnaden. Voteringspropositionen godkändes JVS 218, angående en gratifikation åt Herr Statskommissarie!! O. F. af Sillén.
Det finnes, som man vet, personer, hvilka, såsom ett oöfvervinnerligt hinder för en eller flera fakulteters flyttning från någon af högskolorna, städse framhålla nödvändigheten af en s. k. LJniversitets-idés bevarande, en idé, som skulle fordra ett sambyggarelif emellan alla de fyra fakulteter våra universiteter ega. Men borde icke bevarandet af universitetets idé, dess förmåga, att uppfylla sin bestämmelse, skattas af högre vigt? Att så icke skett mäste desto mera förvåna, som icke någon fakultet bildar ett undantag från den ofullkomlighet och oförmåga att på ett tillfredsställande sätt fylla sin uppgift, som våra småstads-universiteter i sin helhet förete. Det är erkändt att 2:ne af universiteternas hufvudsakligaste undervisningsämnen, medicin och lagfarenhet, icke utan erfarenhetens eller praktikens stöd kunna med framgång inhemtas. Men detta samband emellan teori och praxis saknas vid de medicinska och juridiska fakulteterna i Sverige; och de afsigter och försök, som i den medicinska undervisningens namn framträdt, att, genom kostsamma anläggningar i universitetsstäderna och inskränkningar i Carolinska institutets rättigheter, gifva i synnerhet den medicinska falkulteten i Upsala en utvidgning i undervisningsmedel och kompetens, som kunde göra undervisningen i Stockholm umbärlig, hafva icke lyckats och skola alltid stranda ej blott pä svårigheter i sakernas natur, utan äfven pä omöjligheten att af Staten erhålla tillräckliga medel till de storartade anläggningar, som för de fåfänga försöken erfordrades. Också hemställde, vid 1856—58 årens riksdag, Ekonomi-Utskottet, att medicinska fakulteten i Upsala mätte flyttas till Stockholm, jemte det Utskottet yrkade, att de personer, sorn vid Carolinska Institutet genomgått fullständig examen, skulle förklaras för medicine och kirurgie doktorer, med samma rätt till anställning i Statens tjenst, sorn åtnjutes af de från universitetens fakulteter utgångne medicine doktorer, hvilka tilllika äro kirurgie magistrar.
— Jaså, vår bröllopsdag, sade frun likgiltigt, det .hade jag ingen aning om. — Kan just tro det, ty annars hade du vål visat mig en smula vänlighet. Men det är för resten inte så godt att vara vänlig, när man är sjuk. Du år ju sjuk — rysligt sjuk i dag, inte sant? Han slog upp ögonen och såg på henne med en skalkaktig blick. — Ja, jag är sjuk, så sjuk, mumlade konsulinnan, och stora tårar glänste i de långa ögonfransarne. — Hufvudvärk, inte sant? Hon besvarade ej hans spörsmål, utan gömde an-sigtet i serveten. — Jag har reda på ett utmärkt medel mot hufvudvärk, sade konsuln leende. — Åh, ingenting — hjel — per, snyftade konsul-innan. — Ett medel, som botar på ögonblicket — Ah nej — åh nej — åh nej — ingenting hjel-per, mumlade konsulinnan, torkade ögonen med serveten och kastade den sedan, hopskrynklad, ifrån sig. — Vi få se! Vill du vara god och lyfta på ägghönan. — Herre Gud, är du inte mätt ännu? utbrast kon-sulinnan och stirrade med förfäran på sin äkta hälft. — Jo, Gud ske lof — men hönan har det der medlet mot hufvudvärk. — Prat! sade konsulinnan förargad. — Sök i reden — och du skall finna. — Ah, du bara drifver spektakel med mig. — Nej du, det är mitt fulla allvar, sade konsuln. gapskrattande. Ett ögonblick tvekade hon, men så lyfte hon upp locket, rörde bland äggen och fann till sist kuvertet, som konsuln gömt på bottnen. Ritsch! Pappersbitame flögo åt alla håll. — En hundrakrona! skrek hon och reste, sig upp från bordet. — Till den der silkessammetskappan, sade konsuln småleende. Hon flög bort till honom, slog armarna om hans hals och betäckte hans svettdrypande kinder med kyssar. — Uff — du qväfver — mig, stönade konsuln — uff — du qväfver .mig — släpp mig! och han nästan stötte henne från sig. Konsulinnan gick bort till fönstret och betraktade småleende den stora sedeln,
Junii, rörans b der H^rwärda Bonde-Scandetö deltagande ult L u ljusus Forwaltnii.g. Hans LxcL11enes Herr Grefwe» och Landt - Marslalken tilkannagaf, ar BewillningsdllsVottekS aflemnade Lroj-öä til re^srkiuon as Bes willnrngen nu komme at uplasaS. Herr ^äunck. ak Kokenkclrölck, Llrerkigrö. Jag anhänex, ak i krorocoilsc anmärkes, det nämnda krnjeök blifwit fa sent cnmmunicersclr med !'!enum, at tiden ännu icke tillåtit upläfa, mycket mindre gränsla detsamma. Herr K olon lif erna, Kli I s» upläste tik krorocoUer följande: Twänne Äibeksdagar återstå nu endast, inom htvstka detta Riksmöte nalkas til stut. Drc Betänkande, som ifrån Höglofl. BewillninggUlstottet in klsno ankommit, wisar sig för mina ögon i en sä cvloslzlistr form, ak jag anser denna tiden ganska vkilräcklig för dest »plägning och granskning; flera angelägna ärender läxa äfwen äterstä, hwilka fordra Ridderskapets och AdelnS pröfning och öfwerläggning.