Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beror valrätt ock på förhållande, som uppskattningslängden ej upplyser, må han, som den rätt eger, förhållandet före utgången af April månad sagde år styrka hos den tjensteman, som röstlängden upprätta skall. Sker det ej, och är förhållandet ej heller annorledes den tjensteman bekant, varde den valrätt vid längdens upprättande förbigången; dock skall den i längden upptagas vid den granskning, 12 §. säger, der den då styrkt varder. Hör till Conslitutions-Uiskottets Memorial, No 36. Får valrätt ej utöfvas, varde ock derom i röstlängden anteckning, med uppgift om skälet, gjord. 12 §. 1) I stad, der stadsrätt finnes, varde den röstlängd, som i 11 §. sagd är, inom den månads slut, då den upprättad blef, till rätten insänd. Und er nästföljande Juni månad skall stadsrätten i sin närvaro låta längden å allmän stämma granskas af dem, som i staden valrätt ega och utöfva må, samt tillslädeskomma. Till den granskning skall kallelse utfärdas af stadsrätten, och sist fjorton dagar före granskningsdagen uppläsas i den eller de kyrkor, hvartill staden ligger. Anmärkning, som vid den granskning frarnställes, varde genast af stadsrätten pröfvad och godkänd eller ogillad, så ock jemte rättens beslut antecknad i protokollet. Godkännes anmärkning, varde röstlängden derefter rättad. När granskningen slutad är, varde röstlängd och protocoll underskri fine at stadsrättens ordförande och ledamöter, samt minst fem andra män, som i staden valrätt ega och utöfva må, samt tillstädes äro. 2) I stad, der stadsrätt ej finnes, träde, för fall, som 1 mom. säger, kyrkoherde i stadsrättens ställe; och vare för öfrigt lag, som i det moment skiljs; dock alt de, som valrätt i staden ega och utöfva må, samt tillstädeskommit, anmärkning pröfva och godkänna eller ogilla, samt att, der de ej, utom kyrkoherden, äro flere än fem, så många, som när äro, skola röstlängd och protocoll underskrifva. 3)
Riksens Ständer, enligt 68 §. i Riksdags-Ordningen, tillkommer öfver Stats-Verkets alla tillgångar och öfrige räkenskaper, hvilka likaledes af Kammar-Rätten revideras, Riksens Ständer beslöto, att Deras och Revisorernes åtgärd i nämnde hänseende äfven skulle utsträckas till berörde Cassa, derom underdånig Skrifvelse till E. K. M. expedierades] äfvensom Riksens Ständer, i afseende på Lazarettsoch Hospitals-fondeme, under den 15 Junii 1818, i underdånighet förklarade, det De funnit, att Hospitals-Inrättningarne väl ifrån början tillkommit genom förläningar af framfarne Konungar och enskildes donationer, men att likväl fonderne hufvudsakligen utgjordes af Hemmans-räntor samt Krono-tiondeoch Afrads-spannemål, jemte ett förräntadt Capital af 159,812 R:dr 18 sk. 2 rst., som, genom besparing af någre Hospitals öfverskotts-medel, 43^ Underdåniga Skrif vet tiri uppkommit, samt dessutom någre mirulre Capital; och som dessa Hemmans-räntor, Kronotiondeoch Afrads-spannemål samt deraf samlade Capital vore att anse såsom af Staten bestådde , ehuru desamma till ifrågavarande särskildte än*; damål blifvit af framfarne Regenter upplåtne,' så och på de flere enahanda skäl, som för beslutet om Passevolance-Cassans granskning här ofvan upptagne finnas, anhöllo Riksens Ständer i underdånighet om E. K. M:ts Nådiga sanctioh deruppå, att räkenskaperna och förvaltningen öfver, så väl desse, som öfrige till Hospitals-In-> rättningarne hörande medel, matte öfverses och’ granskas af Riksens Ständer eller Deras Revisorer, vid samma tillfälle som Suts-Verket i det hela revision undergår.
Man vill se icke blott det yttre, men den makt, som bestämmer det; icke blott sjelfva handlingen, men allt detta, som föregår, d. v. s. hela serien af förnimmelser och stämningar, af medvetna eller omedvetna föreställningar och intryck, som i den apparat, hvilken kallas en inenniskosjäl, alstra detta yttre och utbilda det till handling. Haraf den analys, hvilken nian underkastar nienniskan; hela hennes mekanism tages sönder och dissekeras, och man marker icke en rörelse, ej en kansloeller tankeström, utan att fraga hvarfor och leta upp, hur den framspirat. Möjligen är just denna smak för det psykologiska orsak till, att Rysslands literatur i s % hög grad vunnit insteg. Paris ar formligen öfversvanimadt af förfranskade ryska böcker, och de ökas nästan dagligen genom nya invasioner. Hvad ar da det utmärkande hos Rysslands store diktare? Först en verklighetstrohet, jämförlig med den franska. Vidare en pessimism - nihilism, eller hvad man kallar det - hvilken trots sin saregna, nationelt ryska prägel, dock genom sin storhet imponerar och ger atersvar. Och till sist en psykologi, som ar mästerlig i sin finhet. Denna - psykologien - är ett egendomligt karaktärsdrag. Den ar rysk i hela sitt vasen, och den urartar till sjuklighet. Icke nog dernied, att författarne utöfva den, bruka deras romanhjeltar afveii sjelfva praktisera den. 1 allmänhet lida de af ett öfvermått af reflexion. De äro anlagda för grubbel och dissekera allt och alla. Mest taga de sitt jag till operationsfält för sina undersökningar, och hela denna reflexion gör dem odugliga för tillvaron. Ofta klagar Turgenjef öfver den elaka psykologien. :) Ve %, säger han, ~öfver vår psykologi, detta raffinerade studium af ett sjukt sjiilstillstånds och en sjuklig andlig utvecklings lagar, hvarmed f; - iska menniskor alls icke bruka befatta sig:,. Det dödar hvarje förmiga att kunna kandla, att verka något. Tanken eller idén blir icke omsatt i verklighet; den stannar i nienniskans hjärna - och Rudin-typen ar fardig. Farlig är den oftast, denna djupgående sjelfanalys.
Jag skulle således under andra förhållanden tinna mig alldeles oförhindrad, att med min röst bidraga till framgången deraf, men för närvarande mäste jag motsätta mig detsamma; dels derföre, alt det efter min tanka har till kommit på ett grundlagsvidrigt sätt, och dels derföre, alt förslaget är alldeles onödigt. Det har tillkommit på ett grundlagsvidrigt sätt, i sä fall, att Cousl.Utsk. har behandlat en önskningsfråga. Det är onödigt, derföre alt en af Regeringens egna ledamöter här på detta rum högtidligen förklarat, att frågan icke kan falla. Efter ett sådant förklarande måste det vara naturligt, att då icke något förslag af representationen blifvit uppgjordt, så måste man hafva alt vänta ett sådant från Regeringen, och det är då alldeles onödigt alt en påminnelse derom från R. St. afgifves. Långt ifrån att således förslagets bifallande skulle innefatta något förtroendevotum för Regeringen, anser jag, alt det skulle vara ett bevis på det största misstroende till uppriktigheten af den förklaring, som en af Regeringens ledamöter här afgifvit. På dessa skäl anser jag mig vara förhindrad att med min röst bidraga lill förslagets framgång. Or Rosenblad, Bernh.: Då del i dag är sista gången, som representationsfrågan är före inom detta Stånd vid denna riksdag, och dä jag icke deltagit i discussionen under dess föregående behandling; så hoppas jag, att R. o. Ad. ursäktar, om jag nu anser mig höra uttrycka mina tankar i ämnet. Min åsigt af saken är densamma, som jag uttalade vid förra riksmötet. Jag erkänner, alt Svenska representationen, praktiskt utbildad af nationens förhållanden under sekler, och sedan just dessa förhållanden undergått så betydliga förändringar, icke mera är samma uttryck af nationens ställning, som den ursprungligen varit, och att den således bchöfver förbättras. Men denna förbättring mäste verkställas på nationella grunder och med full säkerhet, alt man verkligen vinner någonting bättre och icke något sämre. R. o. Ad. har genom eli högtidligt beslut vid förra riksdagen gifvil tillkänna, alt den vill uppoifra sin egen sjelfskrifvenhet i representationen, för att gå behofvet och öuskningarne om en representationsförändring till mötes.
Men utom det att en sådan afsigt icke bort genom öfverträdelse af de för Lånekontorets Styrelse meddelade föreskrifter sättas i verket, synes, vid betraktande ej mindre af den utsträckning, vida utöfver hemorten, denna hjelpsamhet erhållit, än äfven och synnerligast deraf, att för det härvid lånsökandena lemnade biträda, ehuru icke veterligen förenadt med några kostnader för den biträdande, Ola Månsson beräknat sig och uppburit särskildt arfvode, och detta till högre belopp, än det för dylikt biträde eljest i orten vanliga, man äger fulla skäl att antaga, såsom jemväl med sanna förhållandet öfverensstämmande, att, bredvid och framför antydda syftemål, driffjedern till lagöfverträdelsen varit den icke obetydliga penningevinsten deraf för Ola Månssons egen räkning, på samma gång härigenom inträffat, att, i afseende å alla de låneansökningar, hvilka Ola Månsson, efter hvad berördt är, enskildt tillstyrkt och främjat samt af hvilkas framgång han hade att vänta sig särskildt inkomst, äfvensom i afseende å de låneansökningar, hvilka möjligen kunde utgöra hinder för eller verka uppskof med bifall till de förra, Ola Månsson svårligen kunnat äga det fria, oväldiga omdöme, utan hvilket han icke var skicklig att uti Diskontverkets styrelse deltaga; — i och hvarmed äfven inträdt just det, allmänna förtroendet störande, förhållande, hvilket lagstiftaren, genom det uti 2:dra § af Ansvarighetslagen stadgade strängare ansvar, varit angelägen att söka förekomma. Emedan nu, på grund af det anförda, jag finner ådagalagdt, såväl att Ola Månsson, under utöfningen af det honom anförtrodda uppdrag att vara
Att, hvari åter beträffar det andra slags arbetet af Allmogen i ofvannämnde Sju Härader, det väl icke kunnat utrönas, när och huru ett sådant arbete tillkommit, såsom från äldre tid utgjord:, men att dels Krono och Kronoskatte-Bönderne i Torna, Bara, Harjagers, Frosta och Färs-Härader den 8 December 1732, då Dahlby och Flyinge Kungsgårdar borlarrenderades för Kronans räkning, blefvo skyldige förklarade, att likasornförut hade skett, emot vedergällning af vanlig förtäring, afbärga ängen Räften, dels ock samma Allmoge i Onsjö och Rönnebergs Härader, efter det denna äng sedermera en tid varit särskildt, utan rättighet till något arbete derå af denna Allmoge, bortarrenderad, genom en Kongl. Resolution af den 18 December 1760 ansetts böra fortsätta den förut, sedan äldre tid tillbaka förrättade höstnad å ängen, såsom då mera till Kungsgården återkommen och af ett slikt arbete i behof, men att en annan ordentligare dagsverks-reglering och fördelning emellan dem och. öfrige arbetsskyldige Allmogen skulle i detta af* seende verkställasAtt Kongl. Majit jemväl, genom tvänne andra Resolutioner af samma dag i allmänhet förklarat, det Frasbendeoch Hos. pitalshemman , men icke Boställsoch Militie» Betänk, om Dahlby 0. Flyinge Kungsgårdar. 189 iller Domkyrko-Ånnexe och Mensal, Scholeoch Predikostolshemman, inom förenämnde Härader, kunde, utan särskilde befrielse-Resolutioner, från deras vanliga Sommar - arbeten vid Kungsgårdarne undantagas: och att, vid ett af Kongl. Majrts Befallningshafvande, i alla vederbörandes närvaro, den 16
N.-o 2g. 5 förtullade, och öfvervara alla stämpliugar i Packhusen; dock må dessa ombuds uteblifvande, sedan de blifvit bevisligen kallade icke hindra stämplingens företagande och fortgång. 9 §. Då för utländska varor inkommande tull bevisligen blifvit erlagd och utgående tull ej är för dem i Taxan utsatt, betalas för dem, vid utförsel, en procent af det värde Taxan utsätter, eller det, som, enligt 7 §, blifvit för beräkningen af införseltullen uppgifvet. 10 §. Alla, så väl inkommande som utgående varor, hvilka kunna i Taxan vara förbigångna, beläggas med tull af varu-värdet, till det belopp, som Vi, i öfverensstämmelse med det för varor af enahanda slag eller beskaffenhet i Taxan utsatta, uppå underdånig anmälan af Tull-Styrelsen, iJNåder vilje serskildt i hvarje inträffande fall bestämma. 11 § (oförändrad) 12 § (oförändrad) 13 §. De varor, som ej örn skeppsbord kunna genom Svenskt mått, mål och vigt, till qvantitelen bestämmas, transporteras efter deras beskaffenhet och värde tili Kronans Packhus eller Stadens våg eller mätarehus, för att der 10 §. Utländska varor, som bevisligen dragit inkommande tull, kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras. 11 §. Alla - — - — till det belopp, som General-Tull-Styrelsen, i öfverensstämmelse med det för varor af enahanda slag eller beskaffenhet i Taxan utsatta, serskildt i hvarje inträffande fall har att bestämma. 12 § |(lika med 11 § i Tull-Taxan). 13 § (lika med 12 § -i Tull-Taxan). 14 §. De varor, som ej om skeppsbord kunna genom Svenskt mått, mål eller vigt, till qvantiteten bestämmas, transporteras efter deras beskaffenhet och värde till Tull-packhuset eller Stadens vågar för att der vägas eller mätas. 6 Hor till Bevill. Ut sk. Bet. IV.-o 2g. vägas eller mätas.
Lager och gångar af graphit eller blyertz, af stenkol och i sammanhang dermed förekommande leror, äfvensom de lager .och gångar, utur hvilka alun, svafvel och vitriol kunna vinnas. 3:o Limslens-, qvartz-, ställstensoch fällspats-brott; dock endast såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnal råämne för folknäring. 4:o Stenbrott, hvaruti förekomma marmor, porfyr, jaspis, serpentin m. fl. stenarter, hvilka fordra serskilda inrättningar för alt genom slipning eller polering göras användbara. 5:o Såkallade varp vid ödelagda grufvor, hyttor och bergverk, deraf malmer eller andra bergsprodukt kunna utbringas.” Utom de i det af K. M. lill K. St. atlåtna förslag till GrufveStadga uptagna bergarter, omförmälas, i 3:dje punkten utaf det af mig nu uplåsta förslag, de för brukshandteringen i allmänhet vigtigaste, nemi. limslens-, qvartz-, och fällspats-brott, såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnat råämne för folknäring. Delta synes mig bättre . uttryckt, än i Gr. Sparres reservation, der samma stenarter nplagas, likväl med det tillägg, att ”R. St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att till de i det Nådigst meddelade förslaget upräknade föremål för inmutuing måtte hänföras jemväl kalk-, qvartz-, fällspatsoeh stållslens-broil, belägne inom tackjernsbergslag eller högst 2 mil från masugn eller annat smältverk.” I ett afseende är detta för vidsträckt, men i ett annat åter för inskränkt. Gr. Sparre har nemi. begagnat ordet ”tackjerns-bergslag.” Del är icke sagdl, att icke dessa ämnen i andra orter, der bergshandtering bedrifves, kunna vara lika vigtiga sorn i tackjernsbergslag.
Nådigst öfverlemnade haudlingarne i ämnet för öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer, med afseende å Rikets Ständers vid föregående Riksdagar uttryckta åsigt, alt delaktighet i Civil-Statens Pensions-lnrättning borde for Borgmästare och Cornmissions-Landtmätare beredas, ansett, att de för ett sådant ändamåls vinnande uppgifna erforderliga Statsanslag jern väl bora beviljas. Vidkommande Borgmästarnes pensionsrätt; så finnes derom utredt, att det belopp af 4,000 R:dr årligen, som af Civil-Statens Fulimägtige ansetts blifva erforderligt för att, efter desse tjenstemäns upptagande till delegare i pensions-inrältningen, betrygga denne sednares bestånd, skulle kunna nedsättas till 2,500 R:dr, så framt, i enlighet med hvad vid 1834 och 1835 årens Riksdag föreslogs, begrafningshjelp komme att innehållas för pensions - Expedilions-Utskoltels Förslag lill und.
K ronprinsen Universitetens Kansler, Consistoria Ecclesiaslica och Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk med underdåniga utlåtanden häröfver inkommit, har Kongl. Maj:L under den 6 Oktober 1842 till samtlige vederbörande härom allåtit nådigt Cirkulärbref. om anslag lill islåndsättande af Riddarholmskyrkan samt Konungagrafvarne i Wreta och Warnhems Klosterkyrkor och till uppförande af kyrkor i Finnmarken inom Carlstads stift (375). livad Rikets Ständer härvid beslutit och hemställt, har Kongl. Majrt, under den 7 Juii 1841, i nåder gillat och SlatsKontoret samt öfrige vederbörande till underdånig efterrättelse meddelat. 4É4:o angående ifrågaställdt anslag tilt planering af Voltigegården vid Gymnastiska Centralinstitutet (376). Om hvad Rikets Ständer härutinnan beslutit, hafva vederbörande, genom nådigt bref af den 7 Juli 1841, blifvit försländigade. -Sr 12:o angående vilkoren för det lill en Farmaceutisk läroanstalt i Stockholm beviljade anslag (383). Sedan ApotekareSocieteten, häröfver hörd, uppå anförde skäl yttrat, att Societeten icke förmådde uppfylla hvad Rikets Ständer för åtnjutande af förenämnde anslag föreskrifva, har Kongl. Maj:t, medelst nådigt bref af den 11 Juni 1842, förständiga! vederbörande', alt det af Rikets Ständer vilkorligt beviljade anslaget icke komme alt begagnas. 41 3:o angående extra Statsanslag för undervisningsverket, vetenskaperna och de sköna konsterna (395). Om Rikets Ständers härutinnan meddelade, af Kongl. Maj:t gillade beslut, hafva SlatsKontoret och öfrige vederbörande under den 15 Juli 1841 blifvit i nåder försländigade. 414o med förslag till Stadga om fattigvården i riket (401).
Ah, det är sannt, er hustru har ju besvarat det med underrättelsen att hon var enka. Tyst, det här gäller oss. Finns det då ingen springa i brädväggen? Det ligger något bedrägeri härunder. Min gamla galanta har säkert aldrig skrifvit något sådant bref. Så mycket bättre för »er gamla galanta». Emellertid medför jag brefvet med hennes namn och prestbetyg om hennes enkestånd. Jag medför också svaret derpå till er enka, jemte arfsdokumenterna. Det är mig så mycket större glädje, att kunna lemna dem åt er (letar bland papper på sitt bord). Der uppe på väggen är en springa, Aron. Men hur ska' du räcka dit? SARA. RUDOLF (leende). BERTHEL. ARON. RUDOLF. 87 ARON (tar en stol, sätter vid byrån, klättrar upp). Den som vågar, han vinner. Ah, se der har jag hela sällskapet RUDOLF. Nej, jag måste ha glömt papperen ombord. Emellertid är ni en förmögen man, min redliga Berthel, och jag lyckönskar er af allt mitt hjerta. Vill ni sälja plantaget, har ni redan flera köpare, och flyttar ni sjelf öfver till Amerika, så bli vi säkert goda grannar (trycker hans hand). De papperen ska' vi ha, kosta hvad det vill. Ja, kosta hvad det vill! SARA. BERTHEL. ARON. Herre Gud, om jag bara kunde omvända min gamla galanta till en beskedlig gumma. Men jag är rädd för, att hon behöfver vändas för många gånger. Den förrädarn! SARA (häftigt). BERTHEL (sakta). ARON. HERMAN. Tyst, jag tyckte hon talade derinne i sin kammare. Håll i byrån, Sara. Öfverste Melchers kammartjenare ä' derinne. De lyssna kanske på oss. Jaså, herr Aron har möten med min gamla galanta. Öfverste Melchers Aron? Lefver han än, den skurken? RUDOLF (med rynkade ögonbryn). Tyst, det är säkert hans ansigte, som syns deruppe i väggspringan! Låt oss släcka ljusen. Låtsa om ingenting, mina vänner. ARON. RUDOLF (går titt bordet).
Skola penningar efter dom gäldas, och säger lianf att han dem ej egcr, ej eller silfver eller guld, styrke clet, der veder. deloman det äskar, med ed sin hos Konungens Befallningshafvande eller domaren i orten, om det beqvämligare der ske kan; och hafve sedan lof, men ej förr, att gifva andra lösören dertill upp, med lagu j3 Lag-Ulskottels Betänkande, N;0 5i. värde derå. Finnas ej de, gifve då upp gods och jord å landetj eller hus och tomt i staden, med Rättens bevis, om de för annan gäld häfta eller ej. Är tvif velsmål, om den egendom svarar emot det, som dömdt är, och kan det ej mätas, innan tid är inne, att han skall gifva sina påminnelser i saken hos Konungen in; sätte borgen till dess värdering derå ske. kan. Gitter han ej någotdera, som nu sagdt är; sätte för hvad dömdt är full borgen. Kan han ej eller det; ställe då borgen för sig sjelf, eller träde i fängelse till sakens utslag. År i ett utslag öfver flera serskilda mål dömdt. och häfver den, som ändring sökt. det i ett eller flera fall gjort; gälle ändringssökandet deri, och kåfve i de andra ingen talan. Huru det lyftas må, som utgifvet är, sägs i 3 Cap. 5 § Utsoknings-Balken. Häfver den, som gifvit gods, hus eller gård upp till doms fullbordan, ej annat hemvist att tillgå; då förhålles dermed, som i 5 Cap 8 § samma Balk stadgadt är. Vill den, som vunnit, ej lyfta det, som utgifvet är, eller kan han ej borgen sätta ; kungöre det stråset Konungens Befallningshafvande eller domaren; och vederdelomannen tage det åter, och sätte han borgen i stället Om pröfning af borgen sägs i a6 Cap, 8 ; ege ock Konungen att borgen godkänna, när sä erfordras. 32 C a p. 3 §. Denna § skall, efter den förändrade redaktion, som densamma, genera Kong!.
Otvifvelaktigt är också, att bland dessa "män ur hopen" finnas många, sorn äga nog religion och hederskänsla för att motstå all obehörig inflytelse. Slutligen säges: "Den tilltagande d e m o r a I i sa t i o"nen hos de lägre och torftigare classerna i vår "tid befordrar också naturligtvis allt mer och ”iner systemet, att med mat och dryck eller med "några r:dr i penningar göra personer derifrån ”till m achine r för dens vilja, som har råd att hål"la taffel eller as s is ta n ce - c o n t o r." Enligt deras ofvan anförda åsigter, sorn klandra vårt representationssätt, hafva de lägre och torftigare folkclasserna, gemensamt med de högre och rikare, att låta bruka sig såsom machiner, blott med den skillnad, att de förra skulle fordra materiella corruptionsmedel, men de sednare deremot kunna tillfredsställas utan någon redbar uppoffring. Men om ett sådant machineri vöre så lätt att inrätta, oell så föga kostsamt, som här blifvit uppgifvet, så skulle man nästan kunna förundra sig öfver, att Regeringen icke vid denna riksdag velat på sådant sätt lätta ärendernas gång inom BondeSt. Sedan jag redan alltför länge missbrukat R. o. Ad:s tålamod med granskning af de få skäl, sorn jag funnit uppgifna för behofvet af representationsförändring, vill jag nu blott anmärka, att ropen derom tyckas hafva stått i förhållande till det sätt, hvarpå R. St. uppfyllt deras pligt och motsvarat folkets förtroende. Således tystnade dessa 384 Den i3 Octobcr f. n). rop snart vid oell efter i Bog års riksdag. Deremot höjdes det åter efter 1812, men tystnade temligen efter riksdagen 1823. Efter sista riksdag hafva de blifvit starkare än någonsin; men jag hoppas, att de efter den innevar. torde ånyo sakta sig, åtminstone till förmån för de 3 valda Stånden.
Tuts intradernas belopp erhällan„de winstutöswer hwad sä wal för S^örTuiien i „Staren bliswit päräknadt, som hwad därutöfwer „med Tullafgifternes oförändrade bibehållande i „deras närwarande stick.kan hafwa wunni's, hwil„ket öfwerffokt redan blifwil wid denna Riksdag ,ti t Kongl MajrkS disposition af Riksens Sran, .der öswerlemnar, pä sitt deras derom afgängne „unverdäniga strifwelse innefattar, sadan ytterliga» „re winst mä re. ester twanne ärs bepröfwande, lönnda till Mistning i de af Riksens Ständer till „Statens underhällande nu magne dryga starter och „bewillningn.^ Uti den underdäniga strifwelse, Riksens Ständer lil! Kongl. Maitt aflälit om Stats regte» ringen förekommer i afseende pä detta ämne Riksens S änders törordnanve, det ,.al!a bllfwande ..öfwer kott pä siatswerketS enskilda, sä wäl ,.ständiaa. sorn under namn af vewillmng rn. flytandeinkomster etc. moga ö,wersiyt!as pä 9 „Huswudlilien och trä nästa Riksdag öfwerlemnas Den 3 Augusti' ^23 „till Kongl. Mj,'ts höga disposition till msatte „ändamäl." En jemföring emellan Riksens Ständers beflut och Bewillnings-Ukskotkets anförande lemnar således rum för nägon tmekan, om den tolkning, i afseende pä närwarande och blifwande förhällandet med Sjö-Tullsafgifren och dispöstkionen däraf till nästa Riksdag, som Utffoktet nu berat gifwit, kan stä tillsammans med Riksens Ständers redan till Kongl. Majst aflätne beslut. De blifwande öfwerffotten af Sjö Tulls afgiften äro kemnade till Kongl.