Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt som öfverskrider ö proc. bör man nemligen kalla provision. Man skall noga akta sig for att tala om 7 eller 8 proc., utan alltid tala om 6 proc. och benämna resten provision, så kan man i sjelfva verket taga huru hög ränta man behagar. Under sådana förhållanden anser jag alt vi icke lia annat att göra än att bifalla Ctsk:s Utlåt., hvilket jag tillstyrker. Förev:de Betänk, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Sammansatta Bankooch LagUtsk:s den 20 och 22 dennes på bordet lagda CJtlåt. N:o 6, i anledn. af gjorde anmärkningar emot vissa delar af Utsk:s Betänk. N:o 4, i frågaom lagstiftning för Enskilda Banker. Hr Gr. o. Landtm, hemställde att detta Utlåt, måtte få föredragas punktvis och på det sätt att sedan alla af Utsk. i afs:de på en eller flera §§ af den föreslagna Förordningen gjorde framställningar blifvit föredragne och beslut derom fattade, sjelfva §§ uplästes till godkännande med de förändringar, som möjligen då blifvit gjorde vid pröfningen af Utskis framställningar; hvilket bifölls. Usta punkten, ang;de ingressen till den ifrågav:de Förordningen. Denna punkt lades till handlingarne. 2:dra punkten, ang:de införande i i § af del kännetecken på ifrågav:de Banko-bolag, ali de drifva Bankorörelse genom en vald styrelse, och 3:dje punkten, stadgande, att de som om Bank-bolags stiftande sig förena, böra vara svenske medborgare. Utsk:s Utlåtm å dessa punkter biföllos. 4:de Den 24 Februari. 36» 4:de punkten, ang:de det i 2 § intagna stadgande om antalet af Banhernes solidariskt ansvarige delegare. Ilr von Koch, Nils Sam.:
Fullmägtige kommer att bestämmas, icke får öfverstiga 120 sk:r för 1 Riksdaler Specie,ej kan, emot 69 §. Regerings Formen, betaga de öfrige frenne Ståndens sammanstäm, mande beslut, hvarigenom Utskottens förslag i denna del deraf blifvit gilladt, dess gällande kraft och verkan; men deremot yppar sig Banco Utskottets Betänkanden. sg en bestämd skiljaktighet af (vänne RiksStånds bes ut fran de tvänne andres deruti, att den af Högvördige Preste-Ståndet antagne förändrade redaction af puncten, så vida öfverensjlärotner med Vällofl. Borgare-Ståndets beslut i ämnet, att begge Stånden , i olikhet med hvad. "Utskotten föreslagit, och de öfrige tvänne Stånden antagit, beslutat, att omförmälde förhållande emellan myntbara metaller och sedlar borde af Banco-Fullmägtige särskildt hvarje tredje månad, efter omständigheter och Coursförhållanden , bestämmas. Den del af denna olikhet i Riks-Ståndens beslut, som härrörer från de nyttjade olika ordalagen, hvarmed uppgift blifvit leranad på det, som Banco-Fullmägtige böra afse vid det åt dem uppdragne bestämmande, anse
Som likväl detta förhållande tämligen ofta ägt rum under Riksdagens lopp, torde det åtminstone utvisa en ömsesidig conseqvens i handlingar och öfvertygelse. Efter detta å nyo upplysta förhållande, skall det synas illa betänkt af mig, då jag går att biträda de talares mening, hvarigenom en ytterligare moralisk ansvarighet skall träfFa Konungens Rådgifvare, och således tillfälle öppnas till nya förebråelser emot dem. Men detta skall ej afhålla mig alt biträda deras mening, som anhållit om den proposition, att Rikets Ständer må till Konungens bepröfvande öfverlemna, när början med länet skall göras. Den 3 Mars f. m. Herr Cederschjöld: Man har ytterligare påstått, att sedelutsläppning ej kan försämra myntets värde, då ett motsvarande belopp silfver inlägges i Banken. Men huru är det möjligt, att silfret kan styra myntvärdet, så länge det ej får genom bankoluckan sälta sig i beröring med sedlarne. Med Bankens utsläppning af nya sedlar för silfver, förhåller det sig ungefär, som ville jag för utgifna obligationer köpa egendomar, och sedan förvandla dessa till Fideicommiss. Jag hemställer, om icke detta skulle försvaga min credit, och de uppköpte egendomarne ingalunda kunna upprätthålla mina obligationer i deras ursprungliga värde, just emedan egendomarne voro fästade i Fideicommiss. Och silfret är att anse som ett Fideicommiss, så länge det ej utsläppes. Man har menat, att myntvärdet beror endast på förtroende och kännedom af Bankens ställning. Jag hemställer, huru länge allmänheten haft denna kännedom, nemligen endast sedan 1823. Hvad bestämde då tillförene sedlarnes värde? Dessutom arden mening oriktig, att opinionen kan hafva något varaktigt inflytande på myntets värde. Delta bestämmes blott af striden emellan behof och tillgång. En värd talare har trott, att vi ej behöfde annat bevis för myntstockens otillräcklighet, än sjelfva varuprisens låghet.
Vi känna alltför väl orsakerna hvarföre ifrågavar. stadgande inflöt i 1824 års banklag, nemi. som en följd af 1817 års disconttilldragelser och den varsamhet, man då ansåg sig böra iakttaga för att förekomma Statens inblandande i enskilda affärer; men omöjligen kan jag finna att ett sådant laghud kan sträcka sig längre, äfven om förrberoälde herrars påståenden skulle blifva gällande, iin att undanrödja alla anspråk hos privatbankerna att kunna påräkna Statens mellankomst, och elt sådant anspråk äga de ju ej i alla fall. Att stifta lagar emot anspråk, synes mig oformligt, och att derigenom kunna binda händerna på kommande Ständer alt, vid möjligen inträffande olyckshändelser, träda emellan med hjelp, sådant kan icke något lagbud åstadkomma. Jag är visserligen ibland dem, som icke vilja att Staten skall mellankomma vid sådana tillfällen, men att frånsäga mig möjligheten att lemna hjelp och understöd vid sådana tvingande förhållanden, då det blefve en absolut nödvändighet för lagstiftningen att sträcka en hjelpsam hand,-—• det vore, till det minsta sagdt, oförsigtigt att stadga; och om man ej kan stadga något för sådana händelser, så är ju också allt stadgande obehöfligt. Jag instämmer, som sagdt är, med Frih. Cederström och afstyrker det begärda tilläggét. Hr von Rosen: Jag förenar mig med den sista tala ren, tror att saken aldrig kan komma i fråga; och hvarföre då stadga något, då stadgandet icke kommer att tillämpas? Man bör ej väcka den björn, som sofver; stadga vi nu en sådan lag, hvarom är fråga, så kan vid nästa riksdag lagen ändras möjligen, och derigenom väckes hvad ej väckas bör. Hr Lefren: Min aktade vän, Hr von R.osen, har glömt att björnen icke sofver utan lefver och är vaken i den år 1824 utfärdade lag för privatbanker. Således är det icke att väcka någon, som sofver, utan endast att inflytta från nu gällande lag ett stadgande i den lag, som man tror skall blifva gällande för kommande tider.
Allt hvad, enligt denna Bevillnings-stadga, är bestämdt ulfördt för person eller egendom, och således ej beror på Taxeringsmännens pröfning, utan blott på debitering ankommer, skall Häradsskrifvare!! vid det'i uppbörds förfatlni/igarne för honom stadgade ansvar, i taxerings-längden öllöra; kunnande likväl Taxerings-Comiteen anmärka missräkningar och rätlelse meddela. Kronofogden åligger att tillse, det hvarje skattskyldig, enligt Tqxer i/nr smännens beslut, bellö risen debiteras. 56 Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, M 11. § 81. Uppslå emellan Taxeringsman olika meningar, så alt omröstning blifver nödig, hvilken alltid bör vara öppen, anstälies den efter ledamöternas antal; skolande, när rösterna äro lika, den mening gälla, som länder till den skattskyldiges förmon. § 82. En hvar, som det åstundar, vare berättigad att på stället erhålla underrättelse om beloppet af den Bevillning, honom blifvit påförd. § 83. Efter fulländade taxeringar, åligger det Häradsskrifvare)!, dels alt genast eller sist inom trenne veckor meddela utdrag öfver alla vidtagna ändringar tili hvarje socken, för hvilken, sedan föregående året, ändring egt rum, för att å predikstolen behörigen kungöras, dels ock att till Konungens Befallningshafvande uppgifva de värden, som blifvit hvarje, till bostad af sedt; boställe vid de inom Länet förlagde Regementen och Corpser åsatte; skolande dessa sistnämnde uppgifter derefter af Konungens Befallningshafvande öfversändas tili vederbörande Chefs-Embeten, att tillställas Regementsskrifvarén och uppbördsmannen vid Regementet, som derefter skall påföra hvarje högre och lägre tjensteman vid Regementet den Bevillning, som, i och för bostället, samt för alla andra löne-inkomster efter deras i Staten upptagna belopp, bör erläggas; skolande, för behörig efterrättelse, aila ofvannämnde tjenstemän vid Regementet alltid aflemna fullständiga uppgifter öfver sina löne-inkomster.
N:o 3o. I anledning af ej mindre Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 4 December 1828, angående låneunderstöd till återuppbyggande af staden Borås, än ock Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 17 i samma månad, angående lånebilräde till staden Norrköping. N:o 3i. I anledning af väckt motion, angående lån till staden Uddevalla. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss af en lill Kongl. Majit genom E. J. Gezelius, i egenskap af Fullmägtig för Öregrunds stad, ingifven underdånig ansökning om byggnadshjelp för nämnde stad, efter den derstädes tiinade eldsvådan. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående låneunderstöd af allmänna medel till Trollhätte Canaloch Slussverks Bolag, 174 Den 8 Januarii f. m. för fullbordande af en Canalanläggning vid Ströms Säteri i Bohus Län. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilja des klockan half till ii om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen d. 8 Januarii i83o. Plenum klockan half till io Förmiddagen. Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets, den 27 sistlidne December under N:o 296 afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med öfverlemnande af Utskottets under N:o 295 meddeldte förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändring af 17 Cap. HandelsBalken; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, under gillande af hvad ExpeditionsUtskottet uti nämnde Memorial yttrat, Utskottets ofva oberörde förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse godkänna, Den 8 J a n u a r i i f. ni. Å nyo föredrogs ExpeditionsUtskotlets, den 27 sistlidne
De verktyg han nyttjat, äro redan allmänt kända. Dessutom kan man icke anse Westbeck såsom deras upptäckare , för det han annorlunda krökt en täng, eller för det han vidtagit någon annan liten förändring. Han bör icke hafva någon ersättning från Staten för sådana tjen - Den 8 December J. m. 437 ster, som bords tillräckligt hafva lönat sig sjelfva. Är han nog godtrogen, att hafva gjort dem för intet, så blir det hans eget fel. För resten har man nämnt Vattenkikaren. Statsutskottet har tillstyrkt, att denna upptäckt bör lemnäs till Förvaltningen af Sjö-Ärenderne att granskas , och på Statens bekostnad försökas , hvarefter Westbeck kunde, om saken approbera® , erhålla en discretion, men icke någon pension. Om Stats-Utskottet föreslagit pension för Directeur Löfwing, så kan möjligen hafva handt, att det var orätt. Löfwing var Inspector hos en enskildt Bruks-Patron, och således skyldig, att till hans fördel egna sin upptäckt, eller af honom belönas, cm Herr Löfwing ej blef det till en del derigenom , att dess arbetsförmåga satte honom i ständ , att tillhandla sig Bruket. Likväl var dervid den betydliga skillnad , att den af honom gjorda upptäckt äfven kom sjelfva Staten till nytta, och möjligen kunde influera på Krigs utgång. Men om man en gång origtigt meddelat en pension , tror jag derföre pä intet vis, att man bör göra det 2:ne, och Herr Westbeck kan dertill ej berättigas. Sjelfva det rika England meddelade i dylika fell som detta, aldrig pensioner. Jag vill likväl icke drifva saken till votering. Man säger,- att Stats-Utskottet vid denna Riksdag silat mygg och sväijt kameler. Likväl kan Stats-Utskottet till sitt försvar anföra , att Ständerne vid flera tillfällen afslagit Utlåtanden , hvaruti Utskottet afstyrkt anslag. Herr von Hartmansdorffj August: Äfven 4-38 Den 8 December f. m. jag tillstyrker Pension af 600 R;dr åt Herr Westbeck.
Har den, som betrodd är att veta hemliga underhandlingar, rådslag eller slut i ärende, derå rikets säkerhet eller rätt emot främmande makt ligger, dem uppenbarat, eller handling, som han i ty mål lönlig hålla bort, utan lof utgifvit 14 Lag-Utskottets Betänkande M 35. eller kungjort; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Skedde brottet utan uppsåt att skada göra, och var faran ringa; då må tiden för straffarbetet till två år nedsättas. 19 §. Nu hafva sådana hemligheter eller handlingar, som i 1 8 § sägas, kommit till annan persons kunskap eller i hans hand, och är honom veferligt, att de böra lönliga hållas: uppenbarar, utgifver eller kungör han dem, i uppsåt att skada göra; varde dömd till straffarbete från och med fyra till och med sex år. Sker det utan dylikt uppsåt; vare straffet fängelse eller, der faran ringa var, böter. 20 §. Hvar som, i uppsåt att riket skada, förfalskar, undanhåller, förstörer eller lorderfvar handling, sorn innefattar bevis för rikets säkerhet eller rättigheter emot annan stat; varde dömd till straffarbete från och med åtta till och med tio år eller på lifstid. 21 §. Den som, utan sådant uppsåt, som i 20 § sägs, men med kännedom om vigten af handling, som der omtalas, den med vilja undanhåller, förstörer eller förderfvar, dömes till fängelse eller till straffarbete i högst två år. 22 §. Hvar som vet förräderi eller sådant brott emot rikets säkerhet, som ofvan sagdt är, å färde vara, och del ej i tid upptäcker, dömes till fängelse eller till straffarbete i högst fyra år. Har han ej de skäl, hvarmed han tilltror sig kunna den brottslige till gerningen binda; uppenbare då, utan att nämna personen, de omständigheter, som honom kunniga äro, eller straffes sorn nyss är sagdt. Ej skall någon af de i 3 Kap. 11 § nämnda personer till straff efter denna § fällas, der brottets upptäckande icke utan angifvelse till åtal ske kunnat. 23 §.
Denna sjukdom, enligt deröfver meddelad beskrifning uti en år 1855 från trycket utkommen akademisk afhandling, karakteriserades af ett på inandning af fosforgaser beroende sjukdomstillstånd i käkbenen, tenderande till desammas försättande utom delaktighet af den organiska lifsproce*sen, och hade i flera Europas länder ådragit sig en väl förtjent uppmärksamhet, så väl derför att den inom pathologien framstår såsom ett egendomligt, nytt, knappt tvänne tiotal af år gammalt fenomen, som ock med fästadt afseende på de svåra lidanden och dessas ofta nog olyckliga utgång, för hvilka de af densamma angripna individer blifvit offer; och oaktadt alla bemödanden å fysiologiens, kemiens och den praktiska läkarekonstens sida i ändamål att, örn ej fullkomligt förebygga, åtminstone inskränka och 8 Allmänna Besvärsoch Ekimomi-lllskotlets Betänkande N:o 31. mildra det onda, hade detsamma hitintills i flertalet af fall, der ej en förtidig död hindrat hvarje kurativt åtgörande, blott kunnat afhjelpas genom ett lika djerft som ingripande förfarande af kirurgien. Motionären hade dock ej för afsigt att föreslå någon begränsning i tändsticksfabrikationens frihet, eller uppställa några svårigheter och hinder för dess utöfvande; men ined fästadt afseende derå, att denna handtering hufvudsakligen sysselsatte minderåriga personer, samt då den närvarande tiden i allmänhet visade sig så omsorgsfull i afseende på vården om det uppvexande slägtet och både mensklighet och nationalekonomiska skäl manade att tillse, det den yngre arbetande klassen ej i förtid uppoffrades, ville motionären fästa uppmärksamheten på behofvet af en allvarligare och noggrannare uppsigt öfver helsotillståndet vid tändsticksfabrikerna, samt af iakttagande af aila de försigtighetsmått medelst luftvexling m. m., sorn kunde bidraga till inskränkande af sjukdomen.
Bifölls* Föredrogs å nyo Friherre Anckarswärds, Carl Henric, den 12 dennes på bordet lagde Motion angående formen för Slatsreglcringens uppgörande. 20 Den i5 Januari i. Friherre Anckarswärdj Carl Henric ^ uppläste följande: Då den motion' jag haft äran framställa, nu åter till öfverläggning förekommer, inträder för mig förbindelsen, att å nyo fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, vid grunderne till det förslag, hvaruti jag önskade att Ridderskapet och Adeln med mig ville öfverensstämma. Jag hav utur en inom BondeStåndet i detta ämne väckt motion hämtat anledningen till det förslag jag tagit mig friheten föredraga. Jag har funnit den uti BondeStåndets motion föreslagne fördelning af Statsregleringens föremål, vara både ändamålsenlig och riktig. Jag anhåller således att få återupprepa denna fördelning, såsom bestående uti: 1:0 Hvad som fordras för underhållet af Statsinrättningens jemna och oafbrutna gäng. 2:0 Hvad som af Styrelsen nubegäres, såsom tillökning uti de vid sista Riksdag beviljade anslag. 3:o Alla sådane tillfällige anslag, hvilka till bestämda föremål vid sista Riksdag beviljades, och hvars fortsättande nubegäres. Den 15 J a n u a r i i. 21 4:o Hvad som nu af Styrelsen begäres, såsom utomordenleliga bidrag, och lill hvars fyllande låne-utvägen är föreslagen. 5:o Styrelsens, så viii sorn enskiltes, fordrade Statsbidrag, till mera eller mindre allmänna föremål. 6:0 Hvad RiksgäldsContoiret fordrar för fullgörande, af sådane skuldliqvider och räntebetalningar, som Rikets Ständer redan erkänt, och å RiksgäldsContoiret anvisat. Då det troligen af ingen lärer kunna bestridas, att dessa Statsregleringens föremål befinna sig ganska bestämdt ifrån hvarandra skiljete, så lärer det äfven icke böra förnekas, att hvarje af dessa föremål kunna hvart för sig pröfvas och afgöras.
Yid sådant förhållande är klart, att, om dugliga tjenstemän vid Konsistoriernas expedition framdeles skola kunna erhållas, en anständig bergning eller åtminstone nödigt lifsuppehälle måste åt dessa tjenstemän, såsom sådana, beredas. Med mindre aflöning, än omkring tretusende Riksdaler årligen, kan icke on Konsistorii-notarie, och med mindre än tusende 236 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Riksdaler icke en af denna sin tjenst hufvudsakligen upptagen Konsistorii-amanuens vara belåten. En sådan aflöning ega visserligen ock redan Notarierna vid några Domkapitel, men ingalunda vid alla. Hvad åter Amanuenserna beträffar, så består deras hittills varande hufvudsakliga inkomst i de årliga 400 R-dr, som Rikets Ständer åt hvarje Amanuens anvisat. Men för denna summa finnes numera ingen lämplig person villig att bestrida en Amanuensbefattning, som tager sin innehafvares hela eller mesta tid i anspråk. När nu härtill kommer, att de så kallade expeditionskassorna på flera ställen sakna inkomster, som motsvara deras utgifter; så kan af allt detta lätteligen förstås, huru oöfvervinnerliga svårigheter för ärendenas jemna skötande redan inom flera Domkapitel skulle hafva uppstått, om icke stiftets presterskap vid prestmöten frivilligt åtagit sig att tills vidare genom sammanskott bidraga till fyllande af de aldra oundgängligaste behofven. Men hvar och en inser, att lika litet som presterskapet är skyldigt att lemna sådana bidrag, lika litet kan man billigtvis begära att på dylik frivillig väg fortfarande erhålla det erforderliga, helst behofven allt framgent i detta, såsom i annat, lära komma att vexa. Obestridligt måste väl vara, att det är Rikets Ständers pligt att sörja för, att de ecklesiastika embetsverken lika väl som de civila genom nödiga materiela medel sättas i stånd att kunna fullgöra sina skyldigheter.
Till handlingarna lades Bevillningsutskottets den 25 Juli på Bordet lagda Memorial, i anledning af Grefve Gyllenborgs Memorial angående den Bevillning, sorn rörer Bränvinstillverkningen och Consumtionen i Riket. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillningsutskottets den 25 Juli på Bordet ^agda Memorial, angående Chartas Sigillatae Försäljningsprocenten i Stockholm. Ä nyo föredrogoS och biföllos följande den 22 dennes på Bordet lagda Memorial frön BancoUtskottet: 1*0 T anledning af återreniiss af Utskottets Betänkande, rörande utlåning på fast Egendom. 2:o Angående förhättrade lönevilkor för Bankens Emhets* och Tjenstemän, m. m. 3:0 Angående förändring i Fötfattnin» garna om BancoAuetioner. Upplästes och bifölls OeconomietJtskottets sedan den 22 Juli pl Bordet hvilanda Betänkande, i anledning af Väckt fråga om Frälsehemmans skyldighet att utgöra Fång* skjuts lika med Krono* Skattehemman. Likaledes upplästes å nyö och bifölls Statssamt OeconomielJtskottens den 22 dennes på Bordet lagda Betänkande, angående en farleds öppnande från Sulevik g®* nom Sjöarna Bänken och Hugn till Norr* ska Riksgränsen. Justerades följande? Den 27 -hdi /. m. 1265 Utdrag af Protocollet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum den 27 Juli 1815. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Statsoch Bevillningsutskottens den 22 dennes på Bordet lagda gemensamma Betänkanden af den 19 sistlidne? 1:0 Om Lönförbättring för Häradsskrifvare i och för Mantalsskrifningen. 2:0 Om eftergift af Mantalspenningar och andra allmänna utskylder för Barn till en viss ålder, som från Barnhusen uttagas. 3:0
Stångberg 200: ' C, A. Lindström 20ö: ' Koks-Gossen C. G, Bruun 75: — Tvätterskan C. Fernström 100: — S. Brunlöf loo: S. Köksvaktaren J. Brängen J. Westerberg 100: Transport 1SSS0 13 1 2 StutsUtskottet«> B. tänkanden. Transpoit 18880 HofFörtärlngs Redogörelse Conto i fet i Ioventaiie-Förvaltaren Sundin 500: Bokhållaren C. B. Bergar 400: Ekonomieskrifvaren F. Fristadt '-50: — •—* G. Tsilander ijof — Karmmmardrärg f. E. Norberg 100: 15ÖÖ Husgeiäds* Kammaren. Kammererare!) och Husgeråds - Förvaltaren J. E. Forsstrand 600: Tapetseraren Strengberg 150: —*•— Husgerådsdriifigen J. Wahlström 5 er. ■ jf. Siderberg 50: — P. Edberg 50. — J. Qvickström 50: — _ 950 JCläd-Kammarén. Kammererare?) C. J. Bask 500: Skrifvaren Bäman Soot Kammardräpgen Lindqvist 75: 775 Ijif“ Rust ka mina ren. Lif.Ruatmiiataren C. M. RnoS i5° Hof-Capellet. Capellmästaten, Professor Du* Pu*s 350: , — Concertmiistaren C. F. Miiller 2y J — Primier Violonister C. Westerdahl 233* ' 'Iraoport 7331 — —_ 22255 StåtsUtsHotiets Éttänhandeti. i S 13 i Transport 733: 2W55 -• - 9nmier Violisten Berggren 133' *— M. Salomonsson 133: — C. Romin ' 133: — - p. Öhman 133; — G.
Cederström, Rudolf: Obekant med antalet af de motioner, som torde vara i antågande, finner jag vid betraktande af föredragn:s-listan, att början deraf uptager en mängd mål, hvilka möjligen föranleda längre discussioner, hvarigenom StatsUtskrs Utlåt. N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utslcn anställde betjening, först senare kan till afgörande förekomma. Af denna anledn. och såsom ett bevis på intresse och välvilja för våra biträden, anhåller jag att, i händelse någon del af föredragn:s-listan skulle i nästa Plenum förekomma, StatsUtsk:s ofvann:de Utlåt. N:o 10 då måtte i främsta rummet upföras. Uppå af Hr Gr. 0. Landtm., i ani. häraf framställd propos. beslöts, att StatsUtsk:s Mern. N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utsk:n anställda betjening, skulle framflyttas till främsta rummet å den för denna dag uprättade föredragn:s-lista. Gr. Taube, Henning Edvard, upläste 2:ne motioner, så lydande: l:o. På det att Konungens och R. Stms gemensamma beslut om de i hemmans-räntorna ingående persedlars omsättning och förenk - Den 4 December e. m. 325 ling måtte bringas till full verkställighet förr, än förhoppning nu synes vara, tager jag mig friheten förslå: Att de tjenstemän, hvilka till följd af K.