Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SEGERSTEDT. (kysser hennes hand flere gånger) Tack, f röken Elise! Tack! ELISE. (vacklar som frånvarande, faller ned vid hans sida och lutar sig omedvetet upp mot honom i en stor smekning. Utanför hörs bjällror, som aflägsna sig). (Ridå). Femte akten. (Scenen samma sal som i de två första akterna, endast sedd från motsatt håll, såsom den synts i fonden under föregående akt. Verandan utanför prydd med granar och kulörta lyktor. Glasdörrarna till salen passeras. Baron, Elise, Alma, Segerstedt och Emmy syssla utanför med verandadekorationen. Fru Segerstedt sitter i salen med sitt handarbete. Det börjar skymma). BARON. (kommer in från verandan i jaktdrägt) Var inte detta god idé af mig, fru Segerstedt? Jag gaf mig strax i väg , när farbror fäl t sin första lo och skadskjutit den andra, för att ställa til l ett festligt emo ttagande h är hemma. Alt detta tillsammans borde ju fö rbättra hans lynne en smula, tyck er jag. FRU SEGERSTEDT. Måtte det göra det! Det gö r det nog . Han var rik tigt upprymd ute i skogen. FRU SEGERSTEDT. BARON. Det blir anno rlunda, när han kommer h em. BARON. Det sk a så f an h äller f å bli så! Förl åt jag svär fru Segers tedt, men jag är utl edsen vid det h är nu redan. FRU SEGERSTEDT. Det är vi alla. Men ni gör ingenting för att få det bättre. Seså, muntra då upp er en smula! FRU SEGERSTEDT. BARON. Jag har gjort hvad jag har kunnat, j ag har uppmanat Viktor att resa, jag har... BARON. (öfverraskad) Har ni det, fru Segerstedt? Värkligen? Jag tror vi båda fattat saken u r rätt synpunkt. Jag missförs tår er inte, baron Fredrik. Vi mås te ju få fred engång . B ara han skulle lyda oss... BARON. FRU SEGERSTEDT. Ja vars , hvad han det g ör!
Och hvad fru klangen i hennes röst i de ögonblick, då världsDorsch vidkommer, så har hon på sin speldamen kastar eller tappar societetsmasken, de lista så många ädla karaktärer, att dessa böra hejdlöst vilda utbrotten af djurisk skadeglädje, kunna uppväga de mer eller mindre afskyisande hån eller skärande hopplös förtviflan värda damer, hon gifvit realistiskt lif på sce— nittonde seklets Hjördis i elegant promenen. Hennes område har sträckt sig från naddräkt eller i balkostym, la bete humaine Margareta (i Goethes » Faust ») och Ismene (i i siden och juveler. Sophokles ' » Antigone ») till » Lady Tartuffe » Men då vi minnas fru Dorsch i dylika och markisinnan i Sardous » Fernande », från roller, få vi ej glömma henne, sådan hon vilady Macbet till den beskedliga, inskränkta sat sig på ett hellt annat område — dels fru Riis i Björnsons » Nya systemet », den spisom den åldriga damen, som förstått att öfverrituella och skämtsamma Anne Charlotte lefva stormarne och berga samvetsfrid och Schröderheim i Frans Hedbergs » Glanskis » godt lynne och goda tankar om lifvets och och den gladlynta, sjuttioåriga gamla hertimänniskornas värde — hertiginnan i «Sällskap där man har tråkigt », farmodern i Frans Hedbergs » Hårdt mot hårdt » — dels i det klassiska skådespelets stora uppgifter. I de sistnämnda har hon förstått — hvad få af våra skådespelerskor lägga vikt på — att redan genom sitt yttre gifva en historisk bild af personen. Hennes Ismene var en grekisk staty, som fått lif, utan att likväl förlora bildens strängt plastiska skönhet, hennes Portia i » Köpmannen från Venedig » var ett renässansporträtt, som stigit ut ur ramen. I dylika roller har hon äfven gifvit vackra prof på sin förmåga af ett vårdadt, lugnt framsägande af versen. Intelligensen, energien utgör som sagdt det dominerande i hennes konst. Hon är föga omedelbar, och aldrig har hon litat på inspirationen — det är tvärtom på noggranna studier, på omsorgsfull beräkning hon byggt sina skapelser.
Jag lyckönskar Eder, mine Hrr! att härvid icke hafva varit i mitt ställe, och således hafva varit befriade från den smärtsamma känslan att bevittna den förfärliga nöd, som inom en stor del af denna provins var för handen, att icke hafva varit dagligen belägrade, — jag säger belägrade, ty jag hade någon gång svårighet att komma ut, ur mina runi — af omkring 2 ä 300 menniskor från tidigt om morgonen till sent på aftonen, att icke hafva hört deras jemmer och sett deras bleka, utsvultna anleten. Att erfara allt delta och ändå icke tro på den nöd, som existerade, var omöjligt. Jag vet alt menniskor svulto ihjel. Man måste på många ställen tillgripa nödbröd, af bark, linfrö, agnar, qvickrot o. s. v. och ändock inträffade del på några ställen, att nyss i jorden nedsatta potatis upplockades, att spädt råggräs afslogs för att användas till soppkokning. Så stor var nöden. För att fullgöra mitt åliggande att anskaffa spaumål, så att jorden icke mätte blifva obesådd, hade jag utskickade till det rika Skåne, med uppdrag att derifrån upphandla utsädeskorn, och endast genom uppköp på flere händer lyckades del mig, att till det höga priset af 22 å 23 r:dr tunnan kunna anskaffa det ringa beloppet af 200 tunnor korn. Jag kan vidare vitsorda att i en Stad, af den betydenhet som Carlshamn, med 5 till 6000 inne - Den 5 April. 21 vanare, belägen endas! några mil ifrån det rika Skåne, det onder några veckor icke var möjligt, om man haft lickorna fulla af dukater, att hos de handlande till köps erhålla en enda tunna råg. Under sådana förhållanden hemställer jag lill hvar och en, om det leke var full anledn. föreställa sig möjligheten af en allmän, förfärlig hungersnöd, samt om det icke var de embetsmäns pligt, som erforo ett dylikt förhållande, alt anmäla det hos Regeringen, och om icke Regeringen, äfven med allvarlig vilja alt bibehålla den rikliga principen af fri spanmålshandel, ovillkorligen borde under sådane förhållanden anse sig skyldig söka förekomma de förfärliga olyckor, som hotade.
Då jag anser delta tillägg nödvändigt, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på det af PresteSt. godkända morn., under förutsättning att E. o. Ad. kommer att besluta ett eller annat af de vilkor som på sidan 5 i Betänk:t finnas uptagna, samt att detta tillägg må som ett särskildt mom. införas efter de i Utsk:s Betänk, förekommande vilkor. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag har visserligen icke något emot att ett så beskafFadt beslut som det Hr Bildt föreslagit, af E. o. Ad. fattas; men jag skulle tro att denna mening redan är uttryckt i Utsk:s förslag, då det nemi. står i början af nästföljande punkt: »derjemte oell då, för rättigheten att komma i åtnju»tande af dylik löneförhöjning under nästa statsreglerings-period, »vissa förbehåll torde böra stadgas, har Utsk., efter öfvervägande »jemväl af denna fråga, trott sig i sådant afseende böra nu för de »civile embetsoch tjenstemännen i allmänhet föreslå nedannämnde »vilkor, att under ifrågav:de tid blifva gällande»; — det vill säga, under nästa statsreglerings-period. — Jag tror icke att något egentligen vinnes genom att i detta fall fatta ett särskildt beslut; men om sådant yrkas, vill jag visst icke sätta mig deremot. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, upläst det af Hr Bildt afgifna förslag, yttrade Frih. Eaab, Adam Christian: För min del har jag intet emot att E. o. Ad. fattar ett beslut i den syftning Hr Bildt antydt; men detta ligger redan i Utsk:s Betänk. Dessutom, ifall E. o. Ad. sedan skulle afslå alla de föreslagna vilkoren, så är beslutet af intet värde. Jag tror att Hr Bildts ändamål vinnes lika bra, om man följer Betänk:t och uttrycker det så som Frih. Tersmeden angifvit. Jag föreställer mig att PresteSt. fattat sitt beslut i denna 270 Den 21 Mars e. m. fråga sedan det gått igenom Betänk:t; att fatta det på förhand anser jag olämpligt. Hr Bildt:
Hvad i vår barndom ej smakar bra Hvad Bores uppsyn man kalla bör. Hvad som ur kriget soldaten för. Så namn på kvinnor vi hafva två. Hvad brukar lätt man af snufva få? Hvad som till arbete mången är. Hvad nog kan hjälpa att knifven skär. Hvad i en granskog man rikligt finner. Hur kan man säga att tjära brinner? Så finns en fågel, som tala kan. En gud i norden, hvad heter han? Hvart, när du fryser, nog hälst du går. I hvarje månad hvad då du får. Med röst förenad, en stämma god. Ett djur om vintern oss stek bestod. Hvart frukten ofta från trädet faller. Ibland en orsak till mycket skvaller. Hvad ser man syskon ej sällan göra? Hvad som till svinet ju måste höra. Idun Stockholm. N:r 48 (363) Prenumerationspris Iduns Fredagen den 30 november 1894. pr kvartal: Idun ensam kr. p l. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. J. Nordling. hvarje helgfri ^kUeb^oto^ 7:de årg. Utgifningstid: utglfvare: HELLBERG. Tryckeri fredag. tösnummcrpris 1 5 öre (lösntr endast for kompletteringar.) 70 öre p r n o n p. - r a d. " Rust Roest ". (Sophie Elkan). » » Naturligtvis känner jag R u s t Roest, författarinnan. Jaså, heter hon Elkan? » Det är sä, hon velat ha det. H o n har blifvit en o m t y c k t författarinna, men hon har aldrig satt ut sitt borgerliga namn på cn b o k, o c h hon har aldrig sökt att bli personligen känd och omtalad. O m detta nummer af l d u n k o m m e r i hennes händer, sä blir hon säkert nöjd med, att hennes literära namn här ofvan står tryckt med stor stil — men det borgerliga namnet med mindre.
Friherren hade, såsom sjelf Landshöfding på Gottland, af förhållandet derstädes bordt kunna leda sig till resultatet för hela Riket. Gottlands folkmängd utgör omkring en åttationdedel af hela Rikets, och afkortningarne å mantalspenningar utgjorde derstädes för 1826, 3oo R:dr, hvilka, multiplicerade med 80, gifva ett talbelopp af 24,000 R:dr, som redan ar mera än 3 gånger det Friherren ansett böra tagas såsom beräkningsgrund. Jag tror, att Utskottet i detta fall antagit en skälig beräkning, och tillstyrker alltså bifall derå. Jag bör äfven upplysa, att jag, då Inkomst - igo Den 24 April e. m. Betänkandet första gången förevar i Utskottet, tillhörde pluraliteten, som önskade mantalspenningafnes lika beräkning hädanefter, som hitintills; men att jag, sednare gången ärendet förevar i Utskottet, delat minoritetens tanka; emedan jag trött; att man ej, för deri så kalläde énhets-principens skull, bör rubba ett gammalt Beskattningssystem. Likaledes ankér jag icke; att ina ii för anskaffandet af några Tuseride Riksdalers inkomst bör beskatta Inhyseshjon och andra rrieddéllösa personer, och att sådant skulle visa eri fattigdom i utvägar att anskaffa de erforderlige inkomster, hvilken ingalunda är för handeri. StatsUtskottet har haft för princip att göra sina Utgiftsförslag så, att mari, om möjligt vöre; icke skulle behöfva höja den vid i8a3 års Riksdag bestämda Bevillningssumma; och jag hemställer då, orri det ej är snart sagt löjligt, att, för vidhållande af deri kära enhets-principen, förhöja de skattebidrag, som hårdast drabba den fattigaste classen af medborgare, ehuru jag visserligen icke befarar, att någon oro häröfver ibland deni skall uppkomma, serdeles då undantag likväl alltid kommer att éga rum för vissa orter. Jag afstyrka derföre på det högsta all förhöjning af inaivs talspenningar; Herr af Billbergh, Johan Petter:
R:dr att under nästinstundande statsregleringsperiod utgå med Tjugufem tusen R:dr; 5:o, för anläggning af väg mellan Östmarks kyrka och Norska gränsen'i närheten af Kaikelandstorp, Tretiofem tusen R:dr, under vilkor att vederbörande 20 Stats-Utskottets Memorial N:o 220. vägbyggnads-skyldige åtaga sig att, mot åtnjutande af detta statsbidrag, ansvara för arbetets utförande och vägens framtida underhåll; B) Brooch Hamnbyggnader.
Tänk, om vi en annan gång skulle försöka detsamma. MINA (munter, kokett utmanande). Det vore då en helt annan sak. ASP. var likställighet, ni ville. Jaså, det vore en annan sak. Jag trodde, det GUNBORG. en annan afton, om ni vill vara för er själfva. Ska vi inte, Vendla? Det vill vi också. Och vi ska gärna gå bort VENDLA (som talar afsides med Mina). Hvarför skulle du skvallra? MINA. Hvarför har du skvallrat för jägmästarn, du? VENDLA. Ts! Låt inte Gunborg MINA (högt). bara att vi skulle ha något skoj jag har inte ens sagt, att du skulle tala ASP. jag fick reda på det. Tala! Ska fröken Vendla tala? Gud ske lof Nu går jag inte, om man Jag har för resten inte sagt, hvad det är också försöker kasta ut mig. 8 GUNBORG (till fru Sandström, som synes öfvertala henne att ge vika). Men det är helt andra herrar, fru Sandström. De kommer ju enkom upp i föreningen för att diskutera under det de här herrarna har de VENDLA. Men vet du, jägmästarn är verkligen intresserad. GUNBORG. heter ! Af att prata dumheter, ja. VENDLA (häftig). bara inte tänkt sig in i saken riktigt. Och just därför ville jag gärna, att han skulle få tillfälle höra GUNBORG. på den där löjliga skylten för alla kompromisser: kan få de döfva att höra och de blinda att se? VENDLA. tror jag inte alls att jägmästarn GUNBORG. man ska strida för! Stockblind på bägge ögonen, barn lilla! Hvad För att stärka de vankelJa, hvad ska man annars strida för? För resten Lilla barn, är du verkligen så naiv och tror Nu är det du, som pratar dumheter. Han har Och hvilka dumkanske någonsin visat några allvarliga intressen? att man ska vinna motståndarna. Tror du, man modiga, tala förstånd i dem, som vill förstå 9 ASP. jag vill så gärna. Jag vill förstå, fröken Gunborg, jag bedyrar MINA. bör till dem, som vill, men som naturen nekat hvarje möjlighet. ASP.
Redaktionen har naturligt nog bland hopen af insända beskrifningar svårt att afgöra, hvilken är den bästa och därmed har förtjänat priset. V i ha därför beslutit efterhand meddela af samtliga insända bidrag i numrerad följd och komma framdeles, då våra läsarinnor väl praktiskt pröfvat än den ena, än den andra, att vädja till deras sakkunniga omdöme och utslag. Och så begynna vi då promenaden bazaren. genom * I. Herrväst, sydd på stramalj med zefirgarn. Som det alltid är förenadt med stort bryderi för oss fruntimmer att af våra egna arbeten finna lämpliga och praktiska julpresenter till manliga medlemmar inom familjen, vill jag härmed föreslå lduns läsarinnor ofvan antydda persedel, som med nytta förenar utseende o c h tillika är en: &gt;bjärtevärmare ». På ett tillräckligt stort stycke mellangrof stramalj aftecknas efter någon passande väst mönster för båda framstyckena, hvilka utklippas och öfverkastas, hvarvid märken för fickor och knapphål tecknas. Innan inskärningar härför göras (hvilka måste utföras fullkomligt raka öfver endast längdtrådarne), bör man tillse, att stygnen, som lemnas emellan hålen för knappar och fickor, kunna afräknas i 3-tal, för att mönstret skall blifva regelbundet, hvarvid iakttagas, att fickan kommer i samma stygnrad med motsvarande knapphål. Omkring alla inskärningar för fickor och knapphål sys med ankartråd languette öfver två stygn (eller 4 trådar) för att förekomma upprispning. Sedan ofvan anförda noga iakttagits, kan man börja sy mönstret sålunda: Man syr korsstygn öfver 6 trådar (3 stygn) på höjden, hvarvid alltid 2 trådar (1 stygn) lemnas emellan och 2 trådar (1 stygn) tagas på nålen, så att stygnraderna ligga fyrdubbla öfver hvarandra. Då ny mönsterrad börjar, iakttages, att de första stygnen beröra samma längdtrådar som de första stygnen i föregående rand; sedan falla de öfriga ränderna af sig själfva. Där längdtrådarne äro för fickor och knapphål afskurna, tagas stygnen öfver Ianguetten. Slutligen markeras de sista korsstygnsränderna med stickstygn af filosellsilke, hvarigenom arbetets utseende förhöj es.
Ändteligen var läsningen fullbordad, men Herr Hugo satt ändock kall och stum. Rudolfina, den yngsta och kanske mest älskade dottren, smög sig intill fadren, smekte honom och frågade honom hvad han tyckte om den trefliga boken. Hvad jag tycker? utropade den gamle herrn något barskt. Hör på, flickor, hvem af er har hushållsveckan? Det är jag, söta Pappa, svarade Ermenhest. Nå, så befaller jag dig, Ermenhest, att du till i morgon tillagar ett fat citron-soufflé. Hufvudeffekten, som er bok på mig gjort, består just deruti, att jag fått en deciderad lust att äta citron-soufflé; jag vill partout försöka om det der verkligen är en sådan ”himlamat”. Ermenhest försäkrade med ledsnad, att hon icke kunde tillaga denna för henne alldeles obekanta rätt, och deruti instämde systrarna och tanterna allesammans. Kalla då in fru Davidson! befallte Herr Hugo. Hushållerskan inkom och emottog samma order. Fru Davidson stod mållös af häpnad, alldeles såsom man på bibliska träsnitt ser höfvitsmannen för de ægyptiske trollkarlarne afbildad, när Pharao befallte honom, att eftergöra Moses yppersta konststycke. Husbonden blef än mer otålig. Ni svarar inte, fru Davidson? Har ni då inte sagt mig hundra gånger, att ni är köttslig systerdotters-dotter till salig Mamsell Varg? Och har jag inte sjelf på köpet hållit er ett år i Kungens kök, hvilket kostat mig rätt vackra fyrkar! Ni måtte väl då kunna vispa till denna simpla rätt? Fru Davidson började bitterligen gråta. Hofmarskalken gick fram till bordet, slog upp ett ställe ur Hemmet, och brummade: Läs här, fru Davidson:
Saperingö*€ommitte af 3pra perfoner blanD 9ctDDerf¥ap och 5lDel, $pra af Prefierjfapet, $pra ©tånDö* perfoner famt Solf borgare, hvaraf ett jemförligt antal ur hvarje €lafj. 3 anDra och SreDje Clarens? ©täDer (dall Sapertngö*€ommitte beflå af Sre SeDamöter af SviDDerjfap od) SiDcl, Sre af prefle*©tånDet, Sre ©tånDS* perfoner famt 9tto borgare af De fer|lilDc inom ©täDerne roaranDe Claier. “Slen i llpfala och Sunb, Der ?(caDemier äro, af Sroå SeDamöter blanD SXiD* 72 Derjfap ocf) 2(bel, £roå af ^reffe*©tånbet, £roå af 2(cabemie*©taten, £roå ©tånb-éperfoner ocf) Ätta borgare. 3 alla öfrige ©taber jfall antalet af Saperingémän roara $roå af Dfib* berjfap od) 5lbel, Sroå af ff>refie*©tånbet, §roå ©tånbé*perfoner od) ©ep borgare, meb iafttaganbe i anfeenbe till befe jtjtnämnbe, att, få rotha Slaf et inom ©tabén ftnnaé, ett efter ftprfan af froarje Slaf afpafabt antal utur en froar roäljeé. 3 $al)lun od) ©ala jfola §aperingémännen utgöra lifa antal, forn för Slnbra od) £rebje Slafenö ©taber flabgabt är, froarroib 33orgare*©tånbets
Skulle nu eld utbryta på vinden och detta lilla hängverk afbrinna, måste ovilkorligen rummens väggar, bjelklag och eldstäder nedramla i ofvannämnda stora sal, hvarifrån elden obehindradt kan sprida sig omkring till öfrige delar af huset. Det är nu denna, jemte flera entresoleringar som borttagas. Då sålunda nytta och nödvändighet bjuda reparation å Palatset och då man kan, genom ett bifall till den äskade summan, hvilken icke är för högt tilltagen, och genom att gå K. M:s önskan till mötes, äfven bereda staden Stockholm en fördel, sfi finner jag tillräckliga skäl för att bifalla hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit, hvilket jag också hoppas blifver R. o. Ad:s beslut och hvarpå jag vördsamt anhåller om Hr Gr:ns och Landtm:s propos. Hr Printzensköld: Då K. M. i Sin Nåd. Propos. för ifrågavar:de ändamål begärt en summa af 150,000 R:dr för en gång, och StatsUtsk. icke kunnat bestrida hvad nu af Frih. Hamilton blifvit med faktiska bevis ådagalagdt, att denna summa, långt ifrån att vara öfverflödig, är för ringa tilltagen, för att försätta Prins Oscars palats i beboeligt skick, samt förse det med möbler och inventarier, så hade jag också trott att Utsk. skulle utan alla slags vilkor tillstyrkt R. St:r att bifalla detta anslag, men så är icke förhållandet. Utsk. har vid sitt tillstyrkande af anslaget jemväl fogat ,2:ne förbehåll, det ena att en specificerad räkning öfver reparations-kostnaden skall aflemnas till granskning i likhet med Statens räkenskaper, och det andra, att en förteckning öfver inventarierna skall uprättas, med bestämdt förklarande att dessa inventarier skola blifva en Statens egendom. Hvad det förra förbehållet angar, sa måste jag, med den kännedom jag äger af en revisions natur, bekänna att detta blott är ett spegelfäkteri.
Men jag sade tydeligen, att detta inflytande icke 1 annat fall vore att befara, än om RiddarhusSecreteraren tillitades om upplysningar fran äldre Riksdagars Handlingar, hvilka man ej med skäl kan vänta sig hvarken af Ridderskapets och Adelns Ledamöter eller Ordförande. Den värde Talaren har sedermera anfört, att, då så många Embetsmän finnas å Riddarhuset, han ej kunde förstå, hvarföre icke äfven RiddarhusSecreteraren skulle fä vara publik Embetsman. Men jag torde fl fästa uppmärksamheten derå. att om en Embetsman såsom Ledamot har yttrar sig ensidigt, detta ingalunda har ett så skadligt inflytande, som om Secreteraren är ensidig, helst dä justeringen af Protocollen tillgår såsom nu, då de blott til! en del uppläsas. Den värde Talaren har i afseende - Den 17 Det ölen e. m. 8» de på de citatloner, jag gjort utur Grundlagen örn förbud för närmare fränder, att sitta på én gång i StatsRådet rn. m, yttrat, att detta stadgande hemtade siri grund från Allmänna Lagen. Nå väl ! Hvad bevisar detta annat, än att äfven Allmänna Lagen förutsätter beroende, och Allmänna Lagen bör naturligtvis hafva mera helgd och förtroende an all annan, eftersom deri är tillkommen från mérinisköslagtets och samhaliéts första civilisation. Men den värde Talaren har utsträckt sitt yttrande blott till fråga o rn fränder inom StatsRådet, é(huru jag äfven nämnde, att RiksdagsÖrdningens 41 §. om val till Utskott jemväl förutsätter ett beroende, utan ätt härföre något stöd af Allmänna Lagen kari åberopas, jaenna förekast har i berörde §. tillkommit under deri period, då vår Statsförfattning utarbetades, och bevisar således, att beroende' äfven i dea blifvit förrhodadti Den värde Talarén här sagt, ätt allt grundade sig å en satts, den hän ej för-' stöde, att det grundade sig på ett misstroende, sorn häri ville kalla något annat, om han ej fruktade ätt det vere stötande.
Rättegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, omförmälde orsaker, förfaller; och ehuru, efter Utskottets tanka, domaren icke är af någon gällande föreskrift hindrad att handla i öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter; likväl och då sig visat, att domstolarne, uti mål af ifrågavarande beskaffenhet, på olika sätt förfarit, finnér Utskottet sig böra, lill beredande af enhet i lagskipningen, sålunda understödja motionärens förslag, att Utskottet tillstyrker, det berörde §. ina erhålla följande, med 10 §. i 8 Cap. af ofvannämnda förslag till Straff15alk öfverensstämmande, tillägg: Genom hvad sålunda blifvit stadgadt, vare måls-egande dock ej betaget att söka det skadeståndj hvartill han eljest kan vara berättigad. Stockholm den 31 Mars 1840. Ank. till Exp. TJtsk. den 2 April kl. 1 c. m. Betänkande öfver väckt motion om ändring i 8 Cap. y SÄrfda-Balken. Hedervärda B mdeslåndet har till Lag-Utskottet remitterat ett memorial af Riksdags-fullmägtigen David Andersson från Halland, som, under förklarande, att stadgandet i 8 Cap. 7 §. Ärfda-Balken om oägta harns uteslutande från arfsrätt efter andre, än egne barn och bröslarfvingar, vore orättvist, enär barnen derigenom straffades för föräldrarnes fel, föreslagit den ändring i nämnde lagrum, att barUj som aflas i lönskaläge eller i hordom eller i förbjudna leder må berättigas taga arf efter deras mödrar. Utskottet har förehafl detta förslag lill granskning och får sitt utlåtande deröfver nu afgifva. Enär äktenskapet utgör en bland grundvalarne för Staters styrka och bestånd, måste det vara af högsta vigt, alt detsamma gynnas, under det hvarje annan, utan iagttagande af löreskrifna former, ingången förening, äfven i sina följder, mötes af lagens ogillande.