Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär Ridderskapet och Adeln förenat sig med Presteoch Bonde-Stånden, i afseende å ång-apparatets verkan på branvins-redskapens afverkningsförmåga och antagit densamma till 5o procents förhöjning, så har den af Ridderskapet och Adeln beslutade och Memorialet N:o 12 bifogade Tariff å pannerymds-afgiften blifvit, i öfverensstämmelse med berörde beslut, rättad, på sätt den vid detta Memorial bilagde tariff utvisar; och som hvarje Riksstånd i öfrigt vidhållit dess beslut, rörande beskattningen, kommer votering j denna fråga att anställas öfver de i Memorialet N:o 12 i sådant afseende föreslagne propositioner, med iagttagande af de rättelser uti Presteoch Bonde-Ståndens Beskattnings-tariffer, som å ett serskildt tryckt blad blifvit anmärkte. Vidare få Utskotten anmäla, att den vid 35 §. under N:o 5 föreslagne voterings-proposition, rörande bran vinsbrännings-afgiftens erläggande förskottsvis, är vorden af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånnen godkänd; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett votering i denna fråga icke böra ega rum ; men som trenne Riks-Stånd godkänt voterings-propositionen och BondeStåndet afslagit den framställde inbjudningen, så kommer votering i denna fråga att anställas öfver den i Memorialet N:o 12 i sådant afseende framställde voterings-proposition. Hvad Utskotten i öfrigt uti Momorialet N:o 12 föreslagit och hemställt, Lar blif vit, dels af trenne Riks-Stånd, dels ock af alla fyra Riks-Stånden godkändt; hvadan Utskotten ansett den af Borgare-Ståndet beslutade ofvanberörde återremiss icke kunna föranleda någon vidare åtgärd, än att detta förhållande anmäla. Stockholm den 2 April 1841 • (Ridd. och Adelns) Tariff på Pannerymds-afgiften för Sex månader.
Denna förordning får gällande kraft för de fall, der förlagsår ej räknas lika som kalenderår, den första dagen af det förlagsår som börjas under loppet af år 1867 och för andra fall den 1 Januari 1867. För de förlag, som förut gifna äro, gäller hvad hittills stadgadt varit, dock att de derom ingångne intecknade afhandlingar inom slutet af år 1868 hos vederbörande domstol anmälas och i dess protokoll upptagas. Den förmånsrätt som nu åtföljer sådan intecknad afhandling må icke gälla utöfver 10 år från den dag, denna lag blifvit utfärdad. Om remiss till Ilöglofliga Lag-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. H. P. W. Gahn. Motioner i Borgar eStåndet 1865. Af Herr Bolinder, Å. M, angående ändring och tillägg i Strafflagen i fråga om böters förvandling. Uti 2 Kap. 13 § i gällande Strafflag stadgas, att Konungens Befallningshafvande skall förordna om förvandling af böter efter 10, 11 och 12 §§ i samma lag, angående hvilka §§:rs innehåll jag hänvisar till Strafflagen. Denna ifrån Lag-komitéens och Lagberedningens förslager till ny Brottmålslag hemtade föreskrift, i fråga hvarom, bland motiverna, uppgifvits af Lag-komiteén, att, till undvikande af onödig omgång vid förvandlingar, de, såsom klara verkställighetsåtgärder, blifvit till Konungens Befallningshafvande öfverlemnade samt af Lagberedningen, att det vanliga förvandlingsstraffet vore så enkelt, att det utan minsta svårighet kunde verkställas efter tarif och således icke fordrade någon domstols pröfning, hvilken stundom kunde såsom ej sällan handt, föranleda till omgångar, då förvandlingar för samma person skedde på olika ställen, har dock, enligt hvad erfarenheten lärt, under den korta tid Strafflagen varit tillämpad) långt ifrån att medföra enkelhet och skyndsamhet, snarare gifvit anledning just till den omgång och de förvecklingar, man genom densamma velat undvika.
Om jag icke i alla hänseenden skulle kunna inga i ett owillkorligt erkännande af alla de grunder Rikets Ständers Lagutskott för de förcstagne förändringarne avdragit, och om, i allmänhet sagt, Lagförändringar. sparsamt och blott päkallade af en synbar nödwandicchet, torde böra patänkas, sä anser jag mig likwäl, dä frägan om deste ämnen nu blifwit wäckt och behandlad, för min del sä mycket mera kunna i underdånighet tillstyrka antagandet af dest resultat, som Kongl. Maj:t, hwad SyffonebarnS giftermäl angar, icke allenast hittills aldrig wägrat dem den Nådiga Zifponke, hwars rättighet Lagen i delta fall lågt i Konungens hand, hwarföre förbudet också kunde synas öfwerflödigt, utan ock wid åtskilliga tillfällen meddelat Dest Nädiga tillåtelse för Den A Zebruarii. 45 giftermål emellan sädane beswägrade Personer, som 5 Z. af 2 Cap. GiftermalsBalien omtalar, och hmilken tillåtelse, nu mera esler den sörestagne förändringen utkayckeugen anförcrodd Konungen, utan twifwel lärer fortfara, att i Noder meddelas, dä efter Konungens Nädiga pröfiiing sädane omständigheter antingen af för mycken stillnad i ds Sökandes alder, af synbart ensidiga afsigler eller omoraliska för hållanden icke inträffa, som uppenbart skulle motverka eller alldeles förstöra ägienstapets ändamål. Såsom en följd af delta underdåniga tillstyr kande anser jag äftven de i sammanhang härmed förestagne ändringar i MistgerningsBalken mara icke olämpligen beräknade efter det ombytta förhållande, hwari Systonebarn och beswägrade hädanefter skulle komma att befinna fig till hwarandra och ester det mildare lynne i StraffLagarne, sorn upplysningen medfört. Tilläftvenlyrs kunde wäl någon anmärkning finna rum wid den i 6 §. af 59 Cap. och 2 tz. 54 Cap.
På samma sätt medgifves gerna, att det begärda rese-understödet kan anses för litet, och önskade jag, likasom llr Grin, att dylika stipendier för Officerare af alla vapen mätte kunna beviljas, •lag har dock icke alldeles förbisett denna vigtiga angelägenhet, ty äfven för General-Stabs-Officerare bar K. M:s, uppå min tillstyrkan. begärt 4000 Rldr rmt, utöfver de 3000, för Ingeniör-corpsen, som här äro i fråga, hvilket dock mätte hafva undfallit Hr Grins upmärksamhet. Emellertid kan jag ej vara nog tacksam för det stöd vid dylika anslagsfrågors framställande, som jag följaktligen har anledning förvänta å Hr Grins sida. — Att jag för öfrigt varmt intresserar mig för denna sak, bevisas bäst deraf, att af extra medel eller besparingar, under min korta tjenstetid, (lere re - seunderstöd blifvit ät Ingeniör-officerare anvisade. I afseende på Indelta Arméens aflöning har Hr Gr. Anckarsvärd, efter mitt förmenande, yttrat sig sä lösligt och sväfvande, att jag svårligen kan derom ingå i något svaromål. Att 1833 års löne-reglering var felaktig anser äfven jag: men dess hufvudsyfte var att bereda löner i och för en genom bevärings-författningen af behofvet påkallad tillökning i officerarnes antal. Detta skedde visserligen ganska olämpligt genom förändrande eller indragande af Arméens boställen och en del indelta räntor. Likväl kan ingalunda sägas att indelningsverkets aflöningssiitt derigenom blifvit förstördt. De angelägnaste boställena äro qvar och mäste qvarstå, i fall ej sambandet mellan befäl och trupp skall brytas, och den stora tanke, som grundat en af våra vigtigaste inrättningar, skall till hufvudsaklig del förlora sin verkande kraft. Föregående Riksdagar hafva redan afgjort frågan om dess bestånd, och detta är, såsom jag redan tagit mig friheten åberopa, skyddadt af begge Statsmakternas gemensamma beslut.
Man slute ej af detta uttryck att vi andre, som ej älska denna valprincip, hysa mindre interesse för den enskilda ; vi anse blott att dess rätt bör gifva vika för det allmännas, hvars bästa skall i främsta rummet vårdas. Man påstår att de fria valens fördel ligger påtagligen deri, att det yppersta och utmärktaste alltid blir af det allmänna förtroendet upsökt och framhållet. Men månne ej detta är ett hopp, som i verkligheten oftast slår 234 Den 17 December. felt? Öfverallt der försöken göras, förefaller det som intrigen eller hvad den vackrare kallas agitalion och partiansträngningar bestämma utgången af dessa val. En känd republikan, som på stället undersökt den Nord-Amerikanska författningen och deröfver utgifvit ett beryktad! arbete, säger, "att demokratien aldrig upsöker, "ej ens tål den högre förtjensten; denna besvärar dess syn" *) och han tillägger, "att den som tror att någon borgen för gu”da val ligger i den allmänna valrätten begår ett stort misslag **). Den värdigaste sätter sig sällan fram, men den politiske lycksökaren, folktalaren vinner lätt gehör, allmänna bladens basun förvillar den egna urskiljningen och leder tveksamheten. — Alla de oskick som åtfölja dessa val äro hos oss hittils okända, men de blifva det ej länge med allmän valrätt. Kan någon med billighet eller anspråk på trovärdighet påstå att ej valen träffa lika skickliga individer, der hvarje samhällsklass får utse sina ombud, på sätt hos oss tillgår? Om intrigen äfven der kan verka, — ty det onda lärer alltid följa menniskan, — sker det dock i mångdubbelt mindre skala, och man är viss, att med dylika val samhället mindre kastas hit och dit, allt efter sim tiden råkar att gynna den eller den rigtningen af samhällsutvecklingen. De frisinnade och de månge andra vältänkande, som förorda detta förslag, göra det af missnöje med det närvarrde, i det de tro att i vår nuvar. ställning, den de kalla oefterrättlighétens, ingenting står alt uträtta. De misskänna således sin förmåga att, om jag så må säga, hjelpa sig sjelfva, och vilja derföre söka denna hjelp utom oss i något splitter nytt.
Rdr 24 sk. 2 rst.; att till byggnaders vidmakt - 63 hållande å LandshöfdingeBostället 461 R:dr 18 sk. 5 rst. blifvit till Ränteriet levererade, för att i serskild räkning intagas; att genom indragna fjerdingsmanslöner voro för kronan behållne 1 stock och l£ lass ved, beräknade till 3 R:dr 27 sk.; samt att å till frälse köpte och bytte hemman, sådane hemman, som disponeras till boställen äfvensom för Nämndeoch FjerdingsmansGästgifverioch Färjekarlsfriheter afkortas återstoden med ett värde af 364 R:dr 40 sk. Då, enligt hvad häraf inhämtas, ifrågavarande ränta utgör en vissa hemman ålagd servitut till Fahlu Kungsgård utöfver de ränteskyldigheler, som i allmänhet för hemmanen i orten belöpa, hafva Rikets Ständer funnit hemmausinnehafvarne deremot böra tillgodonjuta lindring uti bevillningen, hvadan, enligt nu gällande bevillningsförordning, de, som utgöra berörde utskyld, sä länge den fortfar, förskonas från ]:del af bevillningen efter l:a och 2:a Art., så framt de icke serskildt njutit lindring till hälften från personella afgiften, då den icke vidare efter lista Art. dem tillgodokommer. Vid dessa förhållanden synes det likväl vara både mindre lämpligt och utan allt ändamål att längre bibehålla förstnämnde serskilda utskyld, hvars upphörande jemväl redan förut är af Rikets Ständer förutsatt, helst någon fördel af densamma icke för Staten uppkommer, när motsvarande lindring i andra utskylder meddelas, men deremot räkenskaper och uppbördsverket invecklas, hvilket genom upphörande af så väl förromförmälde serskilda ränta, som den deraf föranledda lindring i bevillningen kunde undvikas. Af dessa skäl tillstyrka Comiterade underdånigst, det Eders Kongl. Maj:t måtte härom till Rikets Ständer göra Nådig framställning. Då redan genom Kongl.
Då t. ex. en frälseman nödsakas till borgenärers förnöjande afträda sin egendom, inskränker sig de sistnämndes antal vanligen till icke allenast frälsemän. Äfven en mängd ofrälse personer hafva anspråk, hvilka mången gång föranleda betydliga och vigtiga rättstvister, och vid fullföljden deraf måste de underkasta sig den till fördel för ett serskildt stånd gifna undantagslagen. Flera exempel af enahanda art kunde visserligen anföras, men det nu åberopade torde i denna del vara nog talande. Detsamma framkallar emedlertid en annan anmärkning af icke ringare betydelse. Då konkurs inträffar har gäldenären i allmänhet största delen af sina borgenärer i den ort hvarest han är boende. Är denna ort aflägsen från Hof-rälten, så Lag-Utskottets Betänkande, B':o iO. 3 att borgenärerna icke sjelfva derstädes kunna sig infinna och bevaka sin rätt, måste sådant ske genom ombud, sedan de först vid ortens eller annan närbelägen domstol beedigat sina fordringar. Detta medför så väl besvär sorn kostnader, hvilka hufvudsakligen drabba de mest behöfvande borgenärer, såsom tjenstehjon, arbetsfolk och ortens allmoge, hvilkas fordringar mången gång knappast öfverstiga de kostnader bevakningen förorsakar, ehuru desamma ej utan känbar uppoffring kunna lemnäs å sido. Till en väl ordnad Domstols inrättning hörer likväl, att domstolarne skola vara lätt tillgängliga för hvarje rättsökande; och detta är destomera af nöden i afseende på första domstolen i ett land, der lagen gjort det möjligt samt till nära nog en vana för hvar och en alt sjelf bevaka sin rätt. Ifrågaställde undantag från den allmänna regeln synes, på enahanda grund, ej heller kunna af Ridderskapets och Adelns medlemmar, betraktas såsom serdeles fördelaktigt. De sättas derigenom ofta ur stånd att sjelfva bevaka angelägenheter, deni de utan svårighet kunnat besörja och blifva dymedelst bragla på kostnader och besvär, som ej uppvägas af några motsvarande större förmåner. Dessutom måste tagas i öfvervägande, att frälsemän i alla de mål, som icke serskildt äro i lagen uppräknade, lyda under de allmänna under-domstolarna.
Jag sade heller inte nej för hans skull, utan för min egen.» »Att du inte ville ha mig med, tackar! Det är åtminstone att svara rakt på sak. Jag trodde i går, att du hade något annat skäl ... jag fann det visserligen något fegt, men ...» Han menade icke hvad han sade, men han inbillade sig nästan att han gjorde det. Begäret att sondera var till hälften omedvetet. »Åh, Richard, nu är du verkligen dum», utbrast Selma med något af sin gamla ton, i det hon lade handen på hans arm för mera eftertrycks skull, »att jag gerna ville ha dig med, det bör du kunna begripa. Tänk dig bara hur förtjusande det skulle vara att ha dig vid sidan att prata med, och så att låta det gå så der i sakta skridt. Jag föreställer mig det ibland så lifligt, att jag nästan tycker du är med, och att vi tala om en massa saker.» Han såg på henne, uppklarnande, och hon drog hastigt sin hand tillbaka. »Ja, du förstår, att jag tycker det måtte gå så lätt att prata under den der vaggningen, som man får på hästryggen, och vid det der klapprandet af hofvar, som låter så trefligt. Ah, hvad det är skönt! Man känner värmen af hästens kropp ända ned i fötterna och rundt omkring sig den friska, kalla luften ... Usch, hvad du måste finna mig barnslig!» Hon kastade ridspöet bort på ett bord och knäppte samman händerna, i det hon sträckte på sina armar med ett lätt sjelfsvåld. Figuren var så vacker och dessa armar på en gång fina och kraftfulla. »Men då förstår jag inte ...» »Åh jo, det gör du nog. Kristerson bryr sig inte om att vara svartsjuk på dig, nu sedan du är gift. Det är endast ungherrar han afskyr. Han menar, att de äro glupande ulfvar, som bara gå och lura på hvem de uppsluka månde. – Det har kommit mig att undra hurdan han sjelf var innan han blef gift. – Nej, det är fruarna jag är rädd för. De kunde hitta på ... Jo, du, det kunde de. Jag hör hur det låter om andra, och då vet jag hvad som väntar mig sjelf.
Utlåtande No 35. 23 anledning hvaraf Anders Danielsson förmält sig hafva uli sin fram städning jemväl afselt de Rustande, ehuru han, då grunden vore enahanda, ansett öfverflödigt att uttryckligen omnämna dem; — samt 5:o Af RiksdagsfulImägtigen Eric Nilsson från Jemtlands Län, hvars motion innehåller: att som det vid nästlidne Riksdag på femton års tid förnyade Passevolance-Contract, hvarigenom afgiften för hvarje numer bestämdes till 7 R:dr B:co, vore för Jemtland, der allmogen saknade tillfällen till penninge-förtjenst, högst tryckande, så ock enär ingen af de olägenheter, som betunga nämnde province, lättare kunde afhjelpas, samt Soldatens krigiska bildning, enligt Motionairens tanka, icke äfventyrades, om han erhölle Mötesprovianten af sine Rotehållare i stället för Commissariatet, funne Eric Nilsson sig böra föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underd. anhålla, att Jemtlands Rustoch Rotehållare finge uteslutas från ofvanberörde Passevolance-Contract och hädanefter i dess ställe utgöra möteskost in natura; uli hvilken motion Anders Mårtensson från Jemtland äfven instämt. Hvad sålunda förekommit hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och hvad först angår det af Jacob Kihlblom och Anders Andersson framstälde yrkande om Passevolancens upphörande; så har Stats-Utskottet redan, genom besvarande af Anders Anderssons motion, uti Betänkandet N:o 199, som vunnit 3:ne Riks-Stånds bifall, förklarat sig icke kunna till omförraälde påstående tillstyrka bifall; och lärer, vid sådant förhållande vidare Utlåtande härom ej böra ega rum.
Utan den föreslagna afsittningen, gifves en annan utväg till befrämjande af den ädla afsigten, nämligen: att Nerikes rusthållare öfverenskomma att ställa Remonteringen på skåf, indela Rusthållen i classer efter deras mer eller mindre godhet samt att 6edan i proportion derefter, insätta penningar i den gemensamma passan till hästars inköp. Derigenom försvinner allt partielt lidande, om än flere hästar för Den 5 Martu. 485 en Nummer skulle störta inom året, och förlusten delad på alla, blifva föga känbar. 2:0 Anför Herr Ankarsvärd att ingenting är mera lika 60m dst var då Rusthållningen inrättades, att allt fått ett förändradt skick, hvarigenom hela inrättningen aldeles kommit pr sitt, vid ursprunget beräknade förhållande, till de skattdragandes förmåga att upprätthålla den, att militairtennuens fordringar nu mot förr, äro för val kände för att kunna betviflas, att de deraf ökade bördorna äro lika ögonskenlig?, som Rusthållarnes deraf värkade obestånd är obestridligt. Nog har jag vettskap att flere Rusthållare gjort bankrutt, men ännu har jag aldrig hort någon uppgifva rustningen såsom orsak till deras obestånd. Månne man icke med mera skäl kan tro, att det obestånd Hörr Ankarsvärd förnenar nu hota Nerikes Rusthållare, härleder sig från samma orsak, som i allmän"-, het vållar landtmannens bryderi? Efter nin öfvertygelse är Rusthållen för närvarande åtminstone af all skattejord i Sverige, den bäst lottade, i synnerhet de som lyda under Kongl. LifRegementet och derföre hafva större Augmentsränta än andre. Jag skulle anse nig lycklig att på passevolance få öfvertaga hela rustningen, mot rättighet att få uppbära kosthållens Jordebok* och Augmentsräntor, samt 4 R:dr 8 sk. såsom Värfningsmedel cch a R;dr som Husarlön årligen.
Utskotten hafva ansett tillräckligt, att rapporter qvartalsvis afgifvas samt att desamma innehålla en öfversigt af Bankens tillgångar och skulder; och då Kongl. Majit dessutom eger att, när sådant pröfvas nödigt, låta anställa undersökning om Bankens ställning, torde icke vara behöfligt, att allmänna Ombud i revisionerne deltaga. 20 §. För den händelse att Bank, i ett elier annat afseende, skulle afvika från bestämda föreskrifter, hafva Utskotten, i enlighet med hvad inom Riks-Stånden jemväl blifvit yrkadt, ansett nödigt öfverlemna till Kongl. Majit att, genom föreläggande af vite i penningar, eller uti svårare fall, vid förlust af det (ill Bankrörelses bedrifvande erhållne tillstånd, tillhålla Directionen att det felagtiga rätta; och har stadgande härom i förslaget således intagits. För den händelse, att Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers derom framställde underdåniga förslag, skulle såsom mynt-enhet antaga Ridr Curant, så torde deraf blifva en gifven följd, att de uti förevarande Lag i Ridr Bico bestämde penningebelopp komma att i motsvarande Ridr Curant utföras. 8 Hor till Bancooch Lag-Utikottem Utlåtandet N\o 5. Hvad slutligen angår frågan, huruvida Kongl. Kungörelsen den i4 Januari 1824 skall anses vara genom förevarande
Af Fidei-Commiss, i fast eller lös egendom, som hädanefter stiftas lill arfvinge, skyld eller oskyld person, erlägges af första emottagaren af Fidei-Commisset Tio procent, och må Domstolarne, efter stiftarens död, Fidei-commiss-brefvet till bevakande i protocollet icke intaga förr, än styrkt blifvit, att afgiften är guiden eller säkerhet för densamma hos Uppbördsmanneu ställd; frun hvilken afgift likväl befrias, konstoch vetenskapliga samlingar. Hvad i öfrigt, i anseende till Controllen öfver ofvannämnde Bevillning af Testamente, Gåfvor och Alf, skall iagtlagas, derom länder lill 40 Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 15. efterrättelse Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 11 December 1811, eller hvad i della ämne ytterligare stadgas. Bevillningen af fast egendom utgår, efter det derå sist satte taxerings-värde, samt för lösören, efter boupptecknings-värdet. Af Fynd erlägges Bevillning med Fem för hundradel af värdet; härifrån likväl undanlagne fynd af anliqvariskt och historiskt värde, hvilka från ali Bevillning frilagas. Afgift för Caracters-Fullmakter. § 37. För Fullmakter, öppna Bref eller Resolutioner, hvilka frän och med år iS/j-2 meddelats eller hädanefter meddelas på caracter eller namn, heder och värdighet af Embete eller Tjenst, elier å sådan beställning, med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat elier arfvode, skall i Bevillning årligen erläggas Tio procent af beloppet utaf allt det stämplade papper, hvarmed dylika Fullmakter, öppna Bref eller Resolutioner, efter den i Kongl. Majlis Nådiga Kungörelse, angående stämplade pappers-afgiften, stadgade grund, blifva belagde. Dock må denna afgift ej understiga 3 R:dr Banco.
Uppå anhållan af Diifetö ©tänber, f)ar $ongl. 9Jlaj:t mebbelat bet ltåbiga ftabganbe, att, bereft innehafware af en på allmän flat uppförb fpfla warber antagen till ©efreterare i 3uflitie ÄonBcnttoncr ont upphorans ©torbertigen af SSaben od) meb ©enaten i beit fria Jpanfeftaben 8itbecft>c af jws bc 6 SomfagcrS reglering. SSerättelfe om l)toab t Oiifet oclj befé $rågatt om lanbets ättbantålSenligare inbelntng i jubicielt I)äitfe Ifyfbingebefiällningar tillfälle bertill ftg pppat. 2Öib titlfättanbet af ©eftra •jbelftnglanbö bontfaga år toorbet förflarabt att bomfagortta i @efle
R:dr 418.450: 57. Genom nådig Remiss anbefaldt att häröfver afgifva underdånigt utlåtande och dervid jemväl meddela yttrande i afseende å de af komiterade föreslagna byggnadsplatsernas tjenlighet dertill, äfvensom huruvida några andra än de af komiterade nämnda lokaler borde komma i fråga, såsom för ändamålet lämpliga, har Kongl. Maj:ts Öfver-Intendents-embete, uti memorial af den 21 nästlidne April månad anfört: att hvad först anginge den föreslagna tomtplatsen emellan Drottningoch Holländaregatorna samt de med afseende derå uppgjorda ritningar, embetet ansett sig böra anmärka, hurusom, enär byggnaden vore afsedd att uppföras till frenne våningars höjd åt Drottninggatan och med en vinkelrät deremot förlagd, endast en våning hög, gymnastikflygel åt Adolf Fredriks {dan, denna sistnämnda öppna plats, hvilken omgifves i norr af Vetenskaps-akademiens hus och i öster af Adolf Fredriks kyrka, skulle å sin södra sida erhålla en anordning, hvarigenom, till följd af dé särskilda byggnadsdelarnes olika ändamål och deraf föranledda skiljaktighet i dimensioner, ingalunda åstadkommes ett arki - jKongl. Majlis Nåd. Proposition N:o ii2. 37 tektoniskt helt eller ett platsen värdigt utseende; — att å ifrågavarande tomt, utan att erbjuda större areal af gårdsutrymme än omkring 12,300 qvadratfot, dessutom funnes vara till icke obetydlig del upptagne af byggnader, hvilkas inlösen skulle fördyra företaget, utan att af dem kunde dragas någon väsendtligare fördel, Öfver-Intendents-embetet af sådan anledning ansåge sig ej böra tillstyrka nybyggnadens förläggande å samma tomt, att beträffande vidare norra delen af Carl XIII:s torg, den dyrbara grundläggningen, hvilken redan tillförene utgjort ett väsendtligt hinder för verkställandet af åtskilliga derstädes ifrågasatte byggnadsföretag, i förening med Central-Institutets ådagalagda behof af vidsträckt gårdsutrymme, samt deraf föranledda betydliga inkräktning å torgets område, torde utgöra alltför väsendtliga skäl emot antagandet af detta förslag, samt, vidkommande den äfvenledes föreslagna f. d.