Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke skulle vi nu, så barnsligen som då, inskränka byggmästaren till byggande hvarje år för årets anslag blott; icke skulle vi nu så förderfligen som då (och 180g) förvirra våra finanser, — medelst pappersbrukens brutala anlitande, — icke skulle vi nu, som då, vilja i hela i5 år sakna gagnet af ett allmänt företag och statsinkomsten deraf. — Nu skulle vi vilja bygga Svea canal färdig inom 5 år, enär vi nu veta att sålunda byggde vi den ojemförligen bättre, att sålunda kommo vi 10 år tidigare till njutande af profiten. Jag hvarken kan eller vill här besvara frågan om hvilka fiendtliga flaggor skulle i nästa krig sannolikast hota corn - 3Go Den 24 Mars erm, municationen emellan Stockholm och Söderköping. De kunna bli vestra lika visst som östra. I discussion med mig alluderas fåfängt på närvar, politiska förhållanden. Jag befattar mig alldeles icke med färgen på blifvande fienötliga flaggor. Jag talar objectivt, och för riktigheten af min framställning är alldeles nog med den obestridliga vissheten, att ingen fiendtlig blifven flagga lemnar Östersjön obesökt. Jag har verkligen sagt att allmänna arbelsföretag här möta politiskt motstånd, och detta bestrides. Gerna ville jag kunna antaga, att jag uti idiosomnambulistiskt tillstånd på detta rum hört yttras, af oppositionen, och i dess tidningsblad, då de referat de andra Ståndens debatter, har hist, att förtroendet till Regeringen icke är sådant att stora summor må genom förtroende-vota ställas till dess disposition. Jag har hört anmärkas såsom en olägenhet af canalbyggnader, att soldater af indelta armeen kallas dertill. Jag vill tvertom bland landets fördelar af ifrågavar. stora arbetsföretag räkna del väsendtliga gagnet af den mängd teckniska capäciteter i mångfalldiga materiella yr ken, hvilka dervid utbildas, så väl inom indelta armeen sorn öfriga classer, och sedan utgå till Rikets alla landskaper att der utsprida likartad insigt och förmåga. — Äfven i detta afseende står Sverige i hög förbindelse till den store fosterlandsmannen, som utförde Götha canal.
HelluiMis, Borgmästare i Westerås, samt Näsman I.»,it!lrns ansökning om befrielse frän den pä dem belöpande ersättning för den del af Stads-Castcuren Lollells balance, som bestar af Riksgälds-Contoirets medel, Febr. 1047. 1279. 1372. Apr. 634. 724. 841. helsingborg, om den till hamnbyggnad anflagne summa af Nummer-Lotteri medlen, Febr. 1077. Helvig, darl OotiUivä, yttranden, Mati Z07. Dec. .624. hemliga Utftottet, angående, Maji 1Z8. 200. — af Konungen ästadt, Jun. 5n. dest Ledamöter; se Lista. —om meddelande af dest omröstningars hufwudfgkcliga resultat ät Riksens Ständers Plena, Iul. 376. Sept. 44. 59. 79. 85. — dest undcrdäniga yttrande, rörande f. d. Konungens och dest familles flyttning utur Riket, Dec — om arfwodet för dest Secreterare. Dec. 1642. hemman, som kunna anses wara pasatte ett högre hemmantal än enligt en i behörig ordning gjord skattläggning de as jord efter refning innebafwa, böra undergä behörig förmedling. Se Frälse-, Rrono-, Skatte-hemman. hemmansklyfning, om dest tillätande, kAov. (d.XlV.5.) Hormt-lin, Bergs-Rndet Friherre, om afskrifning ä det honom af Manufactur-fonden bewiljade län för dest Geografista Charte-werk, Sept. 1094. Dec. 783- Ian. 97. — dest anbud att till Landtmäteri-Contoret öfwerlemna sin Geographista Cbarte-samling m. m. Gct. 4226. Febr. IgZi. IIo)NorislMä, Tläolyli, yttrande, Jul. izo. 8 58 Register.
Jag finnér visserligen, att det vore nyttigt för framtiden, och för beståndet af den nu föreslagne myntregleringen, att kunna tyda delta lagbud såsom endast angående de reglementariska stadganderna inom Banken, men jag kan icke på sådant sätt fatta meningen deraf, och tror mig äga någon grund för riktigheten af mitt omdöme uti 5 föregående Riksdagars sätt att förstå och tillämpa denna så länge densamma existerar, kan jag således ej förstå, hvad som skulle kunna betaga nästkommande Ständer deras fria dispositionsrätt öfver Banken, på enahanda sätt som hittills; men huru en sådan fri behandling skulle kunna blifva af menligt inflytande på myntregleringen, öfverlem nar - Don 6 Ju lii e. til. igl / nar jag till hvars och ens eget omdöme. Huru denna Grundlags §. hittills blifvit förstådd och tillämpad, utöfver hvad som angår de reglementariska förhållanderna inom Banken, är äfven upplyst i Utskottens nu förevarande Utlåtande pag. 3f, som visar, att VäxelBancoskulden, utgörande den 3i December 1809, R:dr 22,694,511, har den 3i December 1828, stigit till R:dr 32,691,642, samt således blifvit ökad under denna lid med R:dr 9,997,131; pag. 3i som visar, att sedan 1810 års Riksdag hvarken för det Lilla Creditivet eller andra tillfälliga creditiver vanligen någon annan tillgång blifvit anvisad, än Bankens eller RiksgäldsContoirets rätt att utgifva nya sedlar; samt slutligen pag. 42 sorn visar, att i följd af uppå Banken ställde anordningar, från och med 1810 till och med 1828* icke mindre än R:dr i5,54o,285: 26: 3, mera blifvit derifrån uttagit, än inbelaldt. Här äro nu några bevis, huru och på hvad sätt 72 §.
Härvid får jag förklara, att jag anser det för ett bland mina vigtigaste, begärligaste och otacksammaste åligganden att efterse, om munteliga yttranden, sedande från Talarne återkommit, blifvit antingen i saken till innehållet ökade, eller i afseende å språket förändrade, hvarigenom jemkning, eller putsning, ovilkorligen erfordras. Hvad beträffar sjelfva språket, kan det väl vara af Den 7 Augusti e. m. 2(35 mindre betydenhet, men den egenkärlek må dock icke förtänkas mig alt jag, då Protocollerne skola, undertecknade med mitt namn, öfvergå till efterverlden, önskar, att de må innefatta visst icke några vältalighetsstycken, men åtminstone ett rent och någorlunda vårdadt språk. Hvad åter angår sjelfva saken, ålägger mig Instructionen den pligt att noga tillse, det muntliga yttranden öfverensstämma med Memorial-anteckningnrne, hvilket jag äfven alltid med lika mycken oförskräckthet, som grannlagenhet, sökt fullgöra. Denna befattning är visserligen vigtig, samt både för mig sjelf och Ståndets Ledamöter, såsom Herr Crusenstolpe uttryckt sig, äfventyrlig_, men den har dock, under 3:ue Riksdagar, af mig på det sätt fullgjorts, alt någon anmärkning deremot hitintills icke försports. Jag vågar ock, utan att närmare ingå i detaljerne, försäkra Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att denna åtgärd är ytterst nödvändig, emedan thy förutan Ståndets Protocoll ofta nog skulle förete en alltför underlig tafla. Herr Printzensköld:Jag är icke öfvertygad af Herr Crusenstolpe. Skola föreskrifter om Protocollsjuslering här införas, kunde man likaså gerna i RiddärhusOrdningen intaga bestämmelser om Protocollstryckningen, hvilken äfven i Grundlagen är anbefalld, men när sådant nu icke skett, 266 Den 7 Augusti e. m. utan Instructionen för RiddarhusSecreteraren| tverom innehåller erforderligt stadgande härom, ser jag ej något skäl, att uti förevarande införa någon närmare bestämmelse i afseende på Protocollsjusteringen. Herr Riben:
Också hafva de svenska städerna, såsom borgerskapets fridlysta hemvist, visst aldrig varit bestämda till säten för landets inoch utrikes skuldsättning, “men att vara de borgar, hvarifrån ett väl ordnadt, borgerskap, i eget välförstådt intresse, bort emot vådan af lössläppt handelsmissbruk taga all landsbygden i försvar, att icke sådan öfverimport af lyx finge någorstädes rum, som för blott enskild vinst kundo fordra, jemte landets skogar och jern, jemväl sjelfva landets försäljning å verldsmarknaden". Men om nu dock samma riksvigtiga borgarförbindelse, innan den ännu hunnit afskaffas, på sistone icke bättre blifvit fullgjord, än att redan både land och folk och rike häfta för en utrikes skuld å hundratals millioner, hvad då vidare att vänta och att frukta för våra barn och efterkommande, derest, för meddelande af burskap åt de nya frihandelsfantomerna, i stället allt fornsvenskt borgerskap ändtligen blefve från all burskapsförpligtelse formligen entledigadt! Eller vore ej dessförinnan på tiden, att man, i farten att all lag och pligt upphäfva, hölle stilla en stund och litet betänkte saken, innan man på den slippriga banan rusar vidare nedåt? En högst behöflig reaktion och omvändning i åsigter och åtgärder kunde såmedelst inträffa, medan ännu den eljest outeblifveliga nationalbankrutten kunde i någon mån afvärjas. Men ohjelpligen vore nu olyckan gifven, om folket ej finge ett rent patriotiskt borgerskap fastheldre återupprättadt, än att äfven dess sista qvarlefva skulle tillspillogifvas. Och det dröjde visst sedan ej länge, innan i mät blefve taget med både städer och byar det landet, som likväl varit så länge våra fäders förlofvade land, då ock vårt folks öde blefve såsom hittills det förra egendomsfolkets. — Sådan har varit och är ännu för vårt samhälle vigten af att ega ett lagstadgadt borgerskap, och så stor olyckan af att förlora detsamma.
Förordningen den 28 Ocldber ;i83o, ekeskogen å Krono» skatte-jord äfven blifvit från Kronan inlöst; så vöre både Öfver-Jägmästare samt skogsoch jägeri-bel jeningen öfvei flödige, enär tillsynen å boställsooh kronobemmans skogar, äfvensom å jngtlagarnes efterlefnad, kunde åt Kronobetjeningen uppdragas; 1 anledning hvaraf och till beredande af besparing för Statsverket af mera än 1-1,000 Rdr B:co årligen, sorn för närvarande uti indeile räntor, spanmål och contante penningar till skogsoell jägeri-staterne utgå, oberäknadt den mängd boställen ecb lägenheter ifrågavarande tjenstemän innehafva, Molionairerne föreslagit, att berörde Stater måtte, allt efter limande afgång, upplösas, deras löner oell räntor till Siats-Verket indragas saint deras boställen och oskattlagde lägenheter, sedan desse sistnämnde blifvit till hemman ekattlagde, utarrenderas eller lill skatte lörsäljas; vid hvilket förslag en Motionair ansett undantag böra ega ruin, i afseende pä Kronoparkers och odelade Allmän» Iiingars tillsyn och bevakning, derföre ifrågavarande tjenstemäns bibehållande, dock lill så inskränkt antal som möjligt, förmodats vara nö ligt.^ "I j&r Desse motioner, af hvilka Daniel Danielssons blilvit till Uukottens gemensamma behandling, men de öfrige endast till Oeconomie-Utskotlel remitterade, liafW Utskotten i eLt sammanhang till pröfning företagit, dervid det icke undfallit Utskottens uppmärksamhet, alt dej föränMili. till R. St, Prat. io:<je Häftet, s. Statssamt Allm. Besv. celi Oecon.-Utsk. ‘Betänkande
Prot. 1847 oc^ 1$4$ > 4 $ar>d. 1 Afd. 2 Band, 3o Haft. 2 10 Stats-Vtskottets Utlåtande, IV: o i42- ders deputerade för markegångs-sättningen — den enda förrättning, der dylikt omröstningssätt numera egde rum, — så mycket heldre borde till vägabringas, som markegångs-prisernas bestämmande utgjorde en vigtig del af beskattningsrätten. Derjemte kunde, jemlikt kommitterades förmenande, af nuvarande omröstningssätt den följd uppkomma, att, om något stånds deputerade sins emellan blefvo skiljaktiga, ståndets röst för föl le, samt att, i händelse alla fyra stånden vore af olika meningar, förrättningen, på sätt Kongl. Maj:t uti nådigt bref af den 25 Januari 1833, i ett serskilt mål foi klarat, blefve ogild och ny markegångs-sättning måste företagas. Kommitterade hafva ock derföre ansett sig böra föreslå, att omröstningarne inom deputerade för markegångssättningen borde ske per capita; men då sådant förutsatte ett lika antal ledamöter af alla fyra Riks-stånden, kunde förändringen icke till vägabringas med mindre, än att Bonde-ståndet först beslutade ändring uti antalet ai dess deputerade, för hvilken ändring något hinder ej eller syntes kommitterade kunna möta, helst utväljandet af deputerade i de fall, då hittills flere än 2 blifvit utsedde, skulle, med tillämpning af de uti 1810 års Kongl, kungörelse intagne föreskrifter, afgående valen för Borgare-ståndet, kunna ske turvis emellan domsagor eller fögderier, hvilketdera pröfvades lämpligast. Jemte förmälan, hurusom, i afseende på pröfningen af besvär öfver markegångs sättningen, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 18 April 1845 hemställt, att pröfningen framgent skulle utöfvas af Kongl.
Rdr 33 öre ärligen, skulle ‘äutgå till Adjudctus Gymnasii i Westerås, såsoin en viss och årlig tillöknfdg i den lön, Söm han eljest efter Stät åtnjuter», rnen sorn blifvit inberäkttad ■i lonen för én af läroverkets Adjunlfter, hafva Rikets ''Ständer, i betraktande af brdålägen i ^testamentet, ansett att donationens ändamål, sedan “trtiméra gymoasiiadjiinkt-befatfningbn Upphört, närmast skulle vinnås derigenom, att tfmförmälda ränte°béfåpp tillerkändes den‘äldste af läroverkets Adjunkter såsom‘“tillökning i den edligt stat utgående löden; och har läröverks^köliégium uttalat den önskan, att Eders Kongl. 'Majit måtte i nåder bifalla delta Rikets Ständöts förslag, hvilket jag jemväl för ‘egen del “dnser mig böra till nådigt bifall förorda. Beträffande‘det bidrag i fÖnétillgångåVna för Fahlu skola, sorn af Bergslaget utgått med 80 Rdr årligen, hafva Rikets Ständer “ansett för framtiden böra iakttagas, ätt skolans statsanslag ökas i den rhån indragning af omförmäida särskilda tillgång kan komma att ega rUm. Läröverkets Rektor upplyser nu, att Bergslaget vid ordinarie bölogsslämma den 1 Juni 1858 beslutat, att de af Bergslaget hittills åt läråre vid Fahlu skola bestådda årliga gratifikationer 'skola vid dåvarande tjensteiunehafvares afgång försvinna, och torde, med afseende derå, ett belopp af 80 Rdr böra såsom tillökning i läroverksanslaget äskas. Vidkommande de från Sala stad till Rektor derstädes utgående så kallade hushyresmedei, 30 Rdr Rmt, inhemtas af en från Eders Kongl. Majits
Ersättningskarl skal! vid vederbörlig mönstring inställas för att, i händelse han godkännes, genast varda antecknad. § 14- En sådan ersättningskarl, som ej får legas utom länet eller förut hafva tagit lega för annan, hvars beväringspligt fortfar, bör vara af god frejd samt känd för ett ordentligt och välartadt uppförande, hvarom så väl Pastors i församlingen, som i stad Borgmästarens och å landet Kronofogdens bevis skall upptes. Ersättningskarl må endast tagas bland dem, som fullgjort sin egen beväringspligt och äro inom tretiofyra års ålder, så framt icke sådan karl antingen i krigs tjenst eller såsom beväringsskyldig bevistat minst två öfningsmöten, i hvilka fäll han må ända till tretiosju års ålder kunna antagas. § is.
Horn, här begått, då han påstått, det jag yttrat att bränvinsbränningen vore en brottslig näring. Jag har endast sagt, att lion är en förderflig näring, emedan hon föranleder till brott. Vill Hr Grefven deraf draga vidsträcktare slutsatser, så beror det på honom. Samma talare har äfven sagt, att bränvinet från andra orter letar sig väg till den, hvarest det kan få afsättning. Det vill jag icke bestrida; men jag påstår, att der bonden icke bränner i sin egen stuga, är frestelsen mindre, än der så sker, både för honom, hustrun, barn och tjenstefolk. Jag känner bestämdt sådana orter , der icke bränvinsbränning idkas i anseende till brist på bränsle, och hvarest i följd deraf bränvinssupandet är mindre och sällan ifrågakommer, utom på resor till staden. Jäg har icke heller sagt, att bränvinsskatten bör utgå endast till vård om fattiga, sjuka och fångar, utan jag yttrade, att öfverskotten borde komma Staten till godo, ehuru jag, lika med Hr Ribbing, befarar att dessa öfverskott blifva obetydliga. Remitterades till BevillmsUtsk. Å nyo föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda nåd. propos:r: 1:0 ang:de beloppet af den behaglig-tids-förläningsspanmål, som vid ledigblifvande pastorat bör bibehållas och om återstodens användande; 2:0 ang:de öfverlåtelse af krono-ängen Skinnarv-rån, såsom ersättning till kyrkoherde-bostället i Westra Tollstads socken, för en jord, som derifrån, till kyrkogårdens utvidgande, komme att upplåtas. Den 4 Mars f. m. 3t Vid förnyad föredragning af Ridd.Utskls den 29 sistl. Febr. på bordet lagda memorial med utlåtande öfver väckt fråga om tillbyggnad af läktaren i Ridd.Salen, blef det ånyo hegardt på bordet af Frih. Gederström, Anders, samt Frih. Boije, Fredrik.
Jag anser mig derföre nu böra tillkännagifva, att jag, långt ifrån att dela den öfvertygelse, att förändringen skulle utgöra en förbättring af §, tverlom anser den belt oell hållet förinta den åsigt, som legat till grund för densamma. Utsk:s mening har varit, att, dä fråga uppstode om ett läns upptagande för Bankens räkning, K. M. dä sjelf läcktes derom ingå i underhandling. Ty hvad visar oss erfarenheten af Hrr Bancofullm:s underhandlingar? Jo, att de ännu aldrig kunnat erhålla ett lån; åtminstone 0111 det lyckats deni, har det skett på vida drygare villkor, än sorn å annan väg bade kunnat erhållas. Den vanliga formen bar varit, ali Fullmäktige halva utsatt en viss dag, på hvilken de personer, sorn kunde finna sig hugade att lemna lån lill Banken, borde inställa sig derstädes, Jag vill hemställa huruvida det är troligt att några större bankierer, på denna blotta annonce i avisorna, skola på utsatt tid och ställe sig infinna för alt göra sine anbud? Ar det icke rent af alt kasta ett åtlöje pä våra financiella åtgärder? Om man jemför de villkor, på hvilka Baucofullm. föriidue år npptogo ett län pä 2 millioner IIaiub.b:co med deni, sorn genom ett annat sätt att gå tillväga bade slått ali erhålla, så linner man, all skillnaden utgjorde 1 million r;dr Svenskt, och jag frågar, om det är skäl alt uppoffra en så stor procent för blott och bart en forms skull? Jag anser högst vigtigl att R. o. Ad. frångår sitt beslut. Hr von Hohenhausen: Då jag nu hört Hr Rosenblad, som annars har en särdeles lätthet att i vidsträckt mening uppfatta stadganden och föreskrifter, likväl här öfverensstämma med Ulsk. uti den tanka, sorn legal lill grund för denna §, alt det nemi. är Bankofullm., som vid låns upptagande för Bankens räkning hafva sig de verkställande ålgärderne ålagde, hvaremot, hvad sjelfva contractels uppgörande beträffar, någon latitud bör lemnäs K.
På sätt Utskottet förut yttrat, anser Utskottet, att så tillräckliga anslag utaf allmänna bevillningen , som motsvarade Riksgälds-Contorets ifrågavarande skuld af två millioner Riksdaler, icke böra kunna komma i fråga, serdeles som omsättning ändock blefve oundviklig, i afseende på de, i början af år i836, till betalning förfallande 5oo,000 R:dr, enär det anslag utaf bevillningen, som för nyssnämnde lånsumma komme att beräknas, icke skulle binna att uppbäras och till Riksgälds-Contoret ingå vid lånets förfallotid. Utskottet har alltså,.i betraktande häraf, skolat föreslå: 1:0 att ifrån och med år 1835 beräknas och anslås fem procent amortissement och fem proeents ränta, eller tillhopa t.vå hundra tusen (200,000) R:dr årligen, med hvilket anslag, genom räntebesparingarnes användande, liela skulden senast inom femton års tid kan vara till fullo återgulden; 2:0 att, utom desse nu föreslagne 200,000 R:dr årligen, jemväl alla Riksgälds-Contorets tillfälliga tillgångar, såsom t. ex. öfverskott på Stats-WeTkets förslagsvis beräknade inkomster, i den mon de icke till andra föremål blifva af Rikets Ständer disponerade, användas till en hastigare amortering af skulden; och 3:o att det öfverlemnas åt Styrelsens af Riksgälds-Contoret omtanka och nit, att, vid skeende lån-omsättningar, tillse, det räntefoten nedsättes, derest, nied afseende på penningeslällningen, Styrelsen finnér, att försök i denna väg med framgång skulle kunna göras. Stochkolm den 5 Julii 1834- Reser va tioner: af Harr Friherre Palmstjerna, C. O.: I afseende på sättet alt reglera Riksgälds-Contorets skuld till allmlriheterij är jag af en olika mening. JDenna St/its-XJtslottets Färsing N:o 193» g
ty 2et didaktisku elernentet triider slltjiinlt i fijrgrnnden, uuder det att sjiilfra beriittelsen, hvillren fvr ofrigt erbjucler fiiga uf intresse, alldeles stiilles i slruggan. BAde demagogerna och cleras vedersakare 118lla ' myclret lbnga tal, sb l8nga och abstralrtn., att vi frukta, ntt en yngre 18snre~: intresse tni: slut, lBngt innan talaren sag$ sitt sista ord. Hela berattelsen fBr htirigenom nBgot torrt och Iiiseboksai~tadt ijfver sig, hvjlket tir skeda, ty bolsen inneh8lles 5tslrilligt soiu Br n f viirde. Arbetet p e a r end&amp; for mogen uugdom. ' Prin Rysslcz~~d. Historislra skildringar af J. C. con Hofstm. P1: oken v. Hofsten ha]: s o n bekant under de foregbende fire11 atgifvit en serio historislra berattelser for ungdom, hemtnde clels ur Sveriges, dels ur Dnnmaflrs historis. Sow clessa slrildringas blifvit rned nojo lasta bAde af nlera mogen nngclom och af iildre gersoner, Br det med myclcen tillfreclsst~llelse vi nlecldele clem, son1 Siro intreeserade n f historisk ltisning, att 11Bgrtl Bistoriskn bertittelser tifven i Hr blifvit utgifna af Proken Hofsten. Det Br ur ryslrn historien forfattarinnan denna gang hemtat stofiet till sina s ~ l d r i u - gal:, hvillra, oinfatta Ivan den fiirskr %.ckliges oc ' h tsar Peter deu stores regeringar. 1va.11~ biografi inledes med en ofversikt af ryslra rikets historia f r h Sildsta ticler.
Ständer måtte för sin del medgifva, att denna del af Kronoparken Rådaås finge till staden Lidköping öfverlåtas, att för vattenledningen allt framgent, begagnas, med förbehåll likväl att, derest vattenledningen antingen blefve ofullbordad eller ock upphörde att nyttjas, den afstådda marken genast skulle af staden afträdas och till Kronoparken åter utläggas. Enär Lidköpings samhälle, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län vitsordat och hvilket de i detta ämne Utskottet delgifna hand lingar vidare ådagalägga, är i verkligt behof af en sådan anläggning, hvarigenom bristen på drickbart vatten i nämnde stad må kunna afhjelpas, samt afståendet af den Kronans mark, som för ifrågavarande ändamål funnits behöflig, innebär en ringa uppoffring för det allmänna, får Utskottet, med afseende å de uti den Kongl. Propositionen i öfrigt utredda förhållanden, tillstyrka, det Rikets Ständer måtte medgifva, att den del af Kronoparken Rådaås, som för den tillämnade vattenledningen erfordras, må till staden Lidköping öfverlåtas på det sätt och under de vilkor, Kongl. Maj:t uti högstberörde Nådiga Proposition behagat i Nåder föreslå. Stockholm den 18 December 1856. STOCKHOLM, typografisk.! föreningens boktryckeri, 1856. Slots-Utskotlels Utlåtande N.o 54. 1 X o 94. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 9 Jan. 18S7, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående väckt fråga om upplåtelse aj jord lill Strömsholms lianul-bolags disposition. (I. A.)
Mörner och Hr Sandströmer hafva talat om privatbanks-sedlars emottagande i kronouppbörden, men det är helt och hållet en sak för sig och har icke det ringaste sammanhang med denna fråga, ty genom detta förslag komma, såsom jag nyss säde, inga sådana sedlar i rörelsen. Hr Reutersvärd: Hr Frih. Tersmeden har, sedan jag begärde ordet, i det närmaste sagt hvad jag nu velat anföra, hvarföre jag till vederläggning endast vill upptaga det af en H. II. 10 146 Den 14 Januari f. m. värd talare gjorda påståendet «att Stats-Utsk:ts förslag innebär vådan af en inblandning af statsverkets aflarer med enskilda bankers.» För min del kan jag icke fatta, att staten, genom att hafva en eller annan liqvid med en enskild bank, derigenom kan anses inblanda sina med dess affärer; ty lika väl skulle man kunna påslå alt tvenne enskilda personer, som sinsemellan hade liqvider, derföre mäste anses hafva inblandade affärer, och detta lärer väl icke behöfva vara en nödvändig följd. För öfrigt kan det väl icke bestridas att, genom begacnandet af postremiss-vexlar, på sätt föreslaget är, den stora fördelen vinnes, att större penningesummor, som nu tidtals ligga ofruktbara, komma den allmänna rörelsen till godo, hvilket väl icke kan sakna allt intresse för ett penninge-fattigt land. Hr von Troil, Sam. Gust.: Inom Stats-Utsk:t har jag icke motsatt mig ifrågavide förslag, enär jag ansåg detsamma vara ledande till reda i affärsförhållanden och lättnad vid penningéremisser, och jag kunde icke föreställa mig att det skulle medföra någon våda lör statsverket. Jag erkänner dock att frågan icke bör betraktas isolerad, utan man bör äfven betänka dess konseqvenser, och sedan Frih.