Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber att få erinra derom att, sedan denna fråga varit snart sagdt vid hvarje riksdag å bane från 1712 till 1779, så begrafdes den just pä ett sådant sätt som detta. Den 29 Mars 1779 utfärdades ett cirkulär till samtlige K. Bef:de i länen, med upmaning till dem att höra fogdar, häradsskrifvare och menigheter, och sedan stannade frågan af intill är 1809, samt fick sålunda hvila i 30 år. Om hvilan icke skulle blifva så lång nu, så är dock fruktansvärd! att den blefve längre än K. M. afser och Ständerna önska. Det andra mom. af den K. proposm afhandla)' sättet för räntornas utgörande. K. M. har föreslagit, icke att räntorna skola ingå Den 5 Mars f. m. 147 till statsverket, utan att räntetagare!), med utslående af sin optionsrätt, skulle alltid åtnöjas med det medelpris, hvartill räntorna voro satte; att deremot räntegifvaren skulle äga rättighet att afbörda den del af räntorna, som utgjordes af spannmål in natura, vid de tillfällen då årsmarkegången vore lägre än medelmarkegången, men vid sådant förhållande erlägga mellangiften i kontant. Jag föreställer mig, alt detta sätt icke skulle tillfredsställa hvarken räntegifvarne eller löntagarne, samt icke heller vara af fördel för Staten. Hvad räntegifvarne beträffar, skall det blifva svårt att öfvertyga allmogen derom, att rättvisa dem vederfares, då de åläggas att i ena fallet betala en tunna säd med en tunna säd, och dertill kontant mellangift, men dem icke är öppet lemnadt att i andra fallet, eller då årsmarkegångcn öfverstiger medelmarkegången, få lemna en tunna säd och fä kontant mellangift. Hvad ränlelagarne beträffar, så tror jag att de skulle förlora betydligt emot, om räntorna blefve indragna lill statsverket, och de i stället bekomme i kontant sina löner eller inkomster. Löntagarne skulle då få sina löner qvartaliter.
Denna kan It. o. Ad. med Konungens sanction också upprätta huru som helst. För min del synes då det ändamålsenligaste vara, att val efter en ledamot, som erhållit t. ex. 3:ne veckors permission, sker endast i afseende å dessa 3:ne veckor. Skälen torde vara lätta att inse. Få ledamöter kunna nemi. så uteslutande egna sig åt riksdagsärenderna, att de icke någon gång nödgas begära ledighet. Att denna nödvändighet skulle medföra förlusten af det innehafda utsk:s-ledamotsskapet, och således personer, som hunnit göra sig fullkomligt hemmastadda i ärenderna, likväl, endast till följd af behofvet att någon kortare tid vara borta, icke vidare få med sitt arbete gagna Utskrn, kan icke vara lämpligt, särdeles då man någon gång, efter några veckors åtnjuten ledighet, vid återkomsten kan råka att finna ärenderna qvarstående på samma punkt, sorn då man reste bort. Det är naturligt, att vid de första Utsk:s-sammansättningarna man vanligast väljer dem till ledamöter deruti, hvilkas arbetsförmåga och öfriga egenskaper synas närmast motsvara arbetenas fordringar; så skulle ock, om, i och med detsamma en ledighet af någon ledamot toges, denne derföre vore för riksdagen utesluten från sin plats i Utsk., samtliga dessa omsider finnas upptagna af personer, hvilka, i jemnförelse med de först valda, ansetts mindre skickliga än dessa. Jag kan jemväl icke inse, att det kan möta några svårigheter, att sådana val, som ske i anledning af på kortare tid uppkomna ledigheter, endast gälla för den tid, ledigheten äger rum; och jag kan sålunda icke godkänna Utskts invändningar i denna del. Jag tillstyrker altså, att, med ufslag till Utskts förslag, ett tillägg till andra mom. af 2) § Ridd.Ordn. må göras, lydande sålunda: då sker val till ny lits litsle da mot under I ed i g h e t s t i d e n. Om detta stadgande infördes, vore det afsedda ändamålet vunnet.
Herr Grrfwen och Landt - Marskalken gjorde derefter proposition till afflag pä Herr Den 19 September. 68z 1'ksms Memorial i hela deK widd, hwilken med ett starkt Ja bifölls. UplästcS följande; Riksens Högloft. StänbcrS Allmänna Beswärsoch Economic-Ukssotts Be, i' tänkande angäende en Segelfarks öpnande emellan Wenner» och Astersjön. Knappast lärer nägok ämne, mera wigtigt för Landets uphjelpande, för allmänt bästa och enskildt tvälständ än detta, af Utskottet till Riksens Högloft. Ständers granskning komma att framställas. Af de härom till Utskottet remitterade Memorialer, nemligen Herr Biskopen m. m. Doctor von kolenkains. Herr Borgmästaren 6e2slii och Riksdagsmannen ^näars ^oackim8lon8 frän Östergöthland, har Utssottet redan inhämtat sä mänga grundelige och wäl anförde skäl till sitt utlätande i ämnet, att en blott hänwisning till dctza Mcmorialcr, i synnerhet det af Herr Biskopen von koienslein skulle wara tilräss, ligt. Men dä Utssottet tillika har ansedt sig böra un, derställa Riksens Högloft. Ständer Resultatet af desi Lfwerläggningar i detta betydliga ärende, har denna säkra grnwäg c) kunnat följas. Nyttan af Canaler i allmänhet, och i synnerhet af denna nu projekterade, hwilken enligt de» utaf En - 684 Den 19 September. Engelska Mechanicus IHjkorö, under Herr StatS-Rä« det m. m. Friherre von ?1»ten8 tilsyn, förledet är af» gifna fullständiga Plan, ssulle komma att gä frän Wcnnern, genom Sjbarne Wiken, Dottensjön, Wettern, Doren, Roxen och Asplängcn, till östersjön, torde wara lika öfwcrflödigt att för Riksens Högloft.
Beträffåiftdiv sådana varor, som utgöras af större stycken, såsom stenoch bränn-kol, krita, rotoch trädfrukter, hvilka ej kunna jemnt afstrykas, galle, att målkärlct skall vara Motsvarar § 9 mom. 1 i 1826 års förslag, men är ändradt i öfverensstämmelse med 1838 års förslag. Motsvarar § 9 mom. 2 i 1826 års förslag, men är ändradt i öfverensstämmelse med 1838 års förslag, och, som vi förmoda, i nödiga delar till bestämdare form. Mätning med skruf, redan föreskrifven i Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution på Ridderskapets och Adelns besvär år 1668, har, ehuru onekligen den säkraste, icke kommit i verkställighet. I brist af erfarenhet om dess rätta form, m.. nu, hafva vi likväl icke vågat för närvarande Cikeslå densammas begagnande. Yi anse oss dock bära fästa uppmärksamheten i företrädet af detta «*«tningssätt, hvars användande skulle inskränkas V 36 Kongl. MajUs Xdd Proposition, N:o 62- väl fyldt, dock utan att någon råga derå inå påfordras. c) Till de kubiska målkärlens kontroll skall så väl i Wäre och Kronans, som i privates magasiner och öppna bodar, der sådana kärl begagnas, en krönt måttstock af messing eller jern finnas, derå längden af hvarje kubiskt måtts inre sida är utmärkt. § 10. «) Vägning sker medelst Bäg, hvars balans är försedd, ej mindre med fast midtelaxel, hvilande på hårda jemnliöga pannor, än med fasta ändaxlar för skälarnes uppbärning. Vågbalanser, der ändaxlarne ersättas af krokar, försedda med hål till skälarnes uppbärning, äro icke i allmän handel tillåtneBalansens armar skola vara lika långa, räknadt från midtelaxelns till ändaxlarnes eggar, och skall tungan stå vinkelrätt emot den linie, som förenar ändeggarne. _ Balansen skall ensam ställa tungan pä nollpunkten lodrätt öfver midteiaxeln.
Men detta prot. justeras såväl inför den person, med hvilken förhör hållits, som iniör domstolen sjelf, och det är då tillfälle att ändra de felaktigheter, som möjl. kunnat insmyga sig. Den grund, jag åberopat, står således fast, och derifrån kan ingalunda, såsom Hr Cederschiöld velat påstå, hemtas någon ani. till bifall å hans förslag. Sedan öfverläggningtn förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts Utlåt, i denna del och dels afslag derå, samt bifall till Hr Cederschiölds motion, framstälde H. Exc, propos. å bifall till Utskrts hemställan, hvilken propos. blef med ja besvarad. H. Exc. tillkännagaf, alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. 3:dje punkten, deri afstyrkes bifall till ett af Erih. Sprengtporten framstäldt förslag om upsättande af ett sammandrag utaf det s. k. verbalprotokollet. Frih. Sprengtporten: Jag ber till en början att få rätta ett misstag, som möjl. blifvit begånget af mig sjelf, då Hr Cederschiölds förslag i denna fråga remitterades, men som också möjl. Den 17 December. kan bero på en oriktig upfattning hos Riddarh.Utsk. Det var. nemi. ingalunda min mening, att af det vid plenum förda verbalprot. sedermera skulle göras ett sammandrag, utan att, jemte detta verbal-prot., ett särskildt, sammandragsprot. skulle af en arinan Notarie föras, för att följa talarens tankegång och upfafta hufvudmeningen af hans yttrande. Om också talarena sjelfve kunna finna sig belåtna med ett mer eller mindre summariskt återgifvande af deras anföranden, så ligger dock en viss vigt derpå, att allmänheten får en riktig kännedom derom, huru fosterlandets angelägenheter handhafvns och vårdas på detta rum.
xeptionerne i detta fall ej någon ny upptäckt, men för massan af långifvare, som endast fastat sig vid det allmänna begreppet om inteckning, och hvad jag här förut nämnt har afseende på dem, var det visserligen en sådan. Dels genom den sålunda uppdagade osäkerheten, dels ock genom mångfaldigheten af Den 17 Felruarii. form åliteterne vid utmätning och försäljning ef fastighets-pant, tvingade sig de löpande reverserne till ett i och för sig sjelf obehörigt företräde, som hastigt måste försvinna om lagarne satte långifvaren i tillfälle att inom korrt tid få dylik pant förvandlad i penningar. Låntagares och långifvares gemensamma fördelar fordra att exeptioner af förenämnde art ej må äga rum, ty de hindra den förre att med lätthet erhålla, och den sednare att med trygghet gifva lån mot inteckning. Det år tid att dessa mågtige parters klagan höres, och att Lagen icke för närmar utan beskyddar dem. Nationen hoppas, att sådane financiella åtgärder nu blifva vidtagne, som återbringa förtroendet, och med förtroendet en lifligare pen» ningerörelse. — Om detta hopp svikes eller icke skall tiden utvisa, men det, hvarom jag år viss, år att det otvifvelaktig! skall svikas om executions-lagarne förblifva i det skick de nu åro. Meningen med denna motion år dock icke^ att i förtid och innan de åtgärder i hänseende till penningeverket i allmänhet, som kunna pröfvas nödige, hunnit vidtagas, föreslå ändring i samma Lagar, i afseende på en skyndsammare gång af de årender, sorn efter deras föreskrift skola behandlas, emedan jag vål vet att om finance-planen måste man först vara ense; men då frågan om skydd för ågande-råtten ej har ofelbar gemenskap med frågan om den mer eller mindre skyndsamhet, hvarmed en sådan rätt 416
Kontrollör lörordnas af Kongl. Majds Befallningshafvande, sorn äfven bestämmer hans resekostnads-ersällning och arfvode, hvarvid, med iakttagande af hvad i nästföreslående mom. är stadgadt, bör lagas i betraktande bränneriels större eller mindre betydenhet, samt den olika omfattningen eller besvärligheten af Kontrollörens tillsyn. 14 Bil. till Bevi/ln. m. fl. Utsk. Bet. Finnér Kontrollör vid det under hans uppsigt ställda bränneri någon afvikelse från denna författning vara begången; gifve ofördröjligen sådant tillkänna hos allmän åklagare, hvilken skall afvikelsen åtala, § 52. De sålunda anställde Kontrollörer lyda under Ofver-Kontrollörer, hvilka skola bålla allmän tillsyn öfver författningens efterlefnad. Ofver-Kontrollör 1 jde under den embetsmyndighet, åt hvilken Kongl. Majit sådan öfver-stvrelse uppdrager. Ofver-Kontrollörer, till erforderligt antal, förordnas af Kongl. Majit, som då jemväl deras arfvode och resekostnads-ersättning bestämme. § 53. Ofver-Kontrollörer och Kontrollörer ställe sig till noggrann efterrättelse den särskilda ordnings-stadga, som varder utfärdad. § 54. I hvarje släi'å’C bviitlUCVi skall finnas en sprithållnre, uti hvilken, vid bränvins-litlver klling, spriten, hr Unvin c t eller lanken genom ett rör från i m kylaren, omedelbar Hg e n ] in te d c s. Sprithål/aren skall vara stående i särskildt, säkert rum. Den hör vara fullkomligt tät. enkel oeh fristående, så ali, genom besigtning å dess botten och sidor, med lätthet kan utrönas, alt hemlig afledning ej finnes, och skall vara af den storlek, alt deri rymmes minst ett dygns tillverkning, samt inrättad med lätt slutande och med lås forsedt lock.
Raab: 1 afs:de på Hr Åkermans förslag, att 10 mill. måtte bestärnmas som minimisumma för hypotheksbankens uplåning, så har Hr Åkerman ganska rätt deri, att en uplåning på utrikes ort ej gerna bör företagas till mindre belopp, än det af honom föreslagna; men jag ber få fästa Hr Åkermans upmärksamhet derpå, att vår financiela ställning, inom en ej allt för långt aflägsen framtid, i väsendtlig mån kan förändras, så att tillfällen möjligen kunna yppas för den inhemska uplåningen, och då anser jag verkligen, att denna minimisumma vore något för högt tilltagen. Dessutom bör man väl ej heller hysa den tanke om den blifvande bankdirektionen, att den skall komma att befatta sig. med att utrikes uptaga några lån till just lägre belopp än 8 å 10 millioner. Jag kan i detta afseende ej instämma med Hr Åkerman, utan ber att få förena mig med Frih. Tersmeden i det förslag att summan måtte nedsättas till 5 millioner. Hr Åkerman: Jag har begärt ordet i ani. af Frih. Ter smedens förslag, att den af mig föreslagna minimisurnman för hypotheksbankens uplåning skulle nedsättas från 10 till 4 å 5 millioner. Det är visserligen möjligt, att i en framtid hypolheksföreningarnes behof kunna tillfredställas med så ringa summor, sorn de nu i fråga v.de, men man måste väl i främsta rummet tillse förhållandena, sådane de nu befinna sig, och jag försäkrar Eder, M, Hrrf att det f. n. icke finnes någon hypotheksförening, hvars behof kunna tillfredsställas med ett så ringa belopp som 4 å 5 millioner. Den 8 September e. tn. Dessutom tror jag, att det skulle ingifva en viii låg mening hos utländska bankirer om den ny-inrältade Svenska centralbanken, derest densamma började sin verksamhet med uptagande af ett lån till så jemförelsevis ringa belopp som 4 ä 5 millioner. Det låter måhända besynnerligt, men så är dock förhållandet, och för mig utgör detta ett hufvudsakligt skäl, hvarföre jag skulle önska att summan bestämdes till 10 millioner.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, JY:o 5. att vid de tider, som kunna framdeles bestämmas, examina i hvarje Skola anställas må, och alt äfven de barn inom Communen, som icke bevistade Folk-skolan, böra vid dessa examina sig infinna och då förhöras, på det utrönas mätte, huruvida, under hemläsningen, deras undervisning varit försummad eller icke. §• 9- Utskotten hafva väl i i §. 2 puncLen föreslagit, att minst en Fast Skola bör finnas i hvarje pastorat; men Utskotten hafva icke eller förbisett möjligheten, att i ett pastorat, som bestode af arne eller flera socknar, eller ock endast utgjorde en socken af betydlig vidd, den varande eller blifvande Fasta Skolan kunde befinnas så aflägsen från åtskilliga byar, hemman, torp och lägenheter, att många ortens barn skulle i afslåndet möta hinder för Skolans begagnande; Utskotten få derföre hemställa: 1:0 att i dylika inträffande händelser, ambulatoriska Skolor varda inrättade; 2:0 att dessa ambulatoriska Skolor böra omfatta vissa bestämda rotar, uti hvar och en af hvilka undervisning tillsammans minst 3 månader för året skall meddelas; ankommande det på Communerne att läsetidernc, inom hvarje undervisningsrote, efter omständigheterna, fastställa; 3:o att Lärarne i de ambulatoriska Skolorna böra under den tid, som vore bestämd lill Skolans hållande inom en af deras rotar, besöka de andra åtminstone en gång hvar i4:de dag, för alt derstädes vid utsatta förhör, kunna utröna, huruvida läsningen äfven under deras frånvaro, behörigen fortgått; 4:o att dessa Skolor, i likhet med hvad om de Fasta Skokorna föreslaget är i 1 §. 2 puncten, ställas under inseende af Kyrkoherden och Skol-Directionen, hvilka ega vaka deröfver, att undervisningen ledes i samband med den Fasta Skolan, och i öfverensstämmelse med den för henne gällande plan; och 5:o der, jemte den Fasta Skolan, ambulatoriska Skolor äro af nöden, skola; dessa, lika med de förra, bekostas gemen - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N'.o 5. 21 samt af hela socknen eller pastoratet, som den Fasta Skolan tillhörer, ehvad större eller mindre delar begagna den ambula toriska skol-undervisningen. §• 10. Sedan Utskotten i det föregående utlåtit sig i frågorna om inrättandet af så väl Fasta,
Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Trädvaror: alla, ej specificeråde , mer eller mindre arbetade, derunder inbegripne ej specificerade snickareoch svarfvare-arbeten, med eller utan betsning, målning eller lackering, bör bestämmas 25 R:dr införsel-tull ä hvarje 100 R:drs värde, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer införsel-tullen å denna artikel att utsättas till 33 R:dr 16 sk. å 100 R:drs värde. Ridderskapet och Ådeln samt Borgare-Ståndet hafva gillat Utskottets förslag i Utlåtandet JNT:o 30, att för allt Tågvirke borde antagas en generel rubrik: Tågvirke nytt, med 4 R:drs värde och 36 sk. införsel-tull per Lispund, samt att tillägget om tullbarheten af Tågvirke, hvarmed Svenska fartyg nödgats att å utrikes ort sig förse, följagtligen skulle utgå; Preste-Ståndet har väl gillat sammanförandet under en rubrik af allt Tågvirke, men, jemte Bonde-Ståndet, ansett nytt Tågvirke böra åsättas 1 R:drs tull per Lispund vid införsel. — Bonde-Ståndet har dock tillika för Tågvirke, inköpt å utrikes ort i stället för bevisligen förloradt, men vid hemkomsten obrukadt, antagit serskild tullbestämmelse, hvilken Ståndet emedlertid utsatt till lika belopp, som för Tågvirke nytt: eller 1 R:dr Lispundet. — Men som den sålunda af Bonde-Ståndet beslutade fördelning af Tågvirke i 2:ne rubriker icke, enär tull-afgifterna blifvit bestämde till lika belopp å begge, i någon mon inverkar på Tullinkomsterne, föranleder Bonde-Ståndets beslut, i denna deJ, icke till någon åtgärd. Forts, af Bevillnings-Utskoltets Memorial, N.o 4t» 43 I följd hvaraf, och då således anses för afgjordt, att rubriken kommer att blifva en nemligen:
Maj:ts uti den nådiga Remissen meddelade föreskrift, att närmare utreda förhållandet med de vilkor, hvarunder bruket fått sig nyttjande-rätten till allmänningarue upplåten, anförde Kollegierna: att vid den år 1814 vid bruket hållna undersökning, bruksegaren, enligt hvad undersökningsprotokollet innehöllc, förklarat sig icke innehafva några handlingar, som visade, när östra allmänningen blifvit till svafvelbruket anslagen, och att någon sådan ej heller sedermera blifvit företedd. Den äldsta handling, som blifvit förevisad, hvari allmänningen omtalas, vore ett undersöknings-protokoll af Bergmästaren Sneckenberg af den 22 Maj 1693, hvari, bland annat, omnämnes, att skogen vid tillfället blef besigtigad och huru den befanns. Sedermera nämndes i Landshöfdingen Cronhjelms bergsransakning af den 1 Oktober 1708, att allmogen sökte tillökning i betalningen för veden, i anseende dertill att på bruksallmänningen ej vore mera att tillgå. Enligt bruksegarens uppgift vid undersökningen 1814, hado skogen blifvit år 1710 uppmätt och på karta lagd af Landtmätaren N. Ever, under titel: ”Karta öfver Svafvelbruks-allmänningen”. Genom Kongl. Bergs-kollegii beslut af den 8 December 1709 tillförsäkrades
Uoyes mot mitt yttrande i detta hänseende gjorda anmärkn. föranleddes, enl, hvad Hr Frihtn vid enskildt samtal sedermera upplyst, af ömsesidigt missförstånd om våra åsigter, så att vi Uro ense derom, att den som på skriftlig bevittnad handling stödjer sitt anspråk på varorna, har presumtionen för sig om äganderätt dertill, hvadan den, sorn bestrider denna rättighet, •bör tillkomma att uttaga stämning på den, som sålunda föregifvit sig vara ägare. LagUtskts betänk. N:o 122 återremitterades. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 3o sisth Sept. och den 1 \ dennes på bordet lagda betänk. N:o 12S, i anledn. af så väl K. M:s nåd. propos. med förslag till förordning emot olofliga folksamlingar, som ock särskilda i detta ämne väckta motioner. H. Ex. Hr Gr. Po s s e, År v i d: Jag anhåller att förevar, betänk, må blifva till LagUtsk. återremitteradt samt att korteligen få anföra mina skäl för denna anhållan. 1 §:n i Utsk:s förslag lyder i början så: ”Samlar sig menighet eller annan folkmängd offentligen tillhopa.” Ordet ”offentligen” gör meningen obestämd och således förvillande. Man skulle kunna tro meningen vara den, att folksamlingen skulle äga rum på en offentlig plats, hvaraf således skulle följa, att om den samlade sig inom enskild local, så skulle den, oaktadt dess ådagalagda uppsåt att med förenadt våld sätta sig upp mot verkställighet af offentlig myndighets bud, icke kunna straffas derför. Detta ord är också öfverflödigt, ty när det nyssnämnda uppsåtet är ådagalagdt, så är brottet gifvet och börda icke blott hämmas uti dess vidare utveckling utan äfven lagenligt straffas. Denna § innehåller vidare, att den som å öfverhetens vägnar bjuder och befaller skall uppmana den upproriska menigheten eller folkmängden alt åtskiljas, och underrätta densamma om den påföljd, som för upprorsmän enl. 2, 3 och 4 SS:na ager 'um.
Detta hafva våra Förfäder insett af instinct, och derföre sökt bereda sådana åtgärder, som försäkra Jordbrukaren för sine produeters vanpris, i ersättning för det man hindrat honom att sälja för högt pris. Sådana inrättningar hafva MagrzinsItirectioher varit , ehuru ändamålet ej blott varit att höja prisen, då de varit för låga, utan Bea 24 Oclolcr j, m. 2 67 ock att sänka dem, da de varit för höga, ehuru ändamålet egentligen borde hafva varit att förvara det ena årets öfverflöd till ett annat år, då brist kunde uppstå. Men, sorn en Talare förut y( traf, Allmänna Opinionen har fällt sin dom öfver denna insättning. Den har blifvit så styrd, och haft sådana missöden, att den icke mera kari tänka på att fortsättas, såsom den hittills varit organiserad. Så vidt jag likväl kunnat fatta det nu upplästa Betänkandet , är den nu i Magasins* Directionens ställe föreslagne znstallt af sådan beskaffenhet, att den alldeles icke är bättre, och att ingen dermed kan vara belåten, ehuru man har den tillfredsställelsen, att se Handelssystemet antaget i denna punkt. Jag tror dock att , om man ville i vissa delar förändra Utskottens Betänkande, skulle någon fördel för Riket och Jordbrukaren kunna beredas. Den väsendtligaste omständighet sorn bör ändras, är den , att det föreslagna creditivet skulla användas, då det inom landet är öfverflöd af Spannmål, och ej när dg t är missväxt. Härföre tala flere skäl. Ett är, att man då kan göra uppköp inom landet , och bereda afsättning för Jordbrukaren ; det andra är , att roan får mera Säd för samma penningar. Ett år sådant som nu, kan man för 1 million Riksdaler få ett dubbelt qvantum Spannernål mot för 2 a 3 månader sedan, innan denna gröda var inbergad. Annu större kan skilnaden blifva, om grödan slår felt nästa Sr; man kan då få betala 2 a 5 gånger mera. Jag kan således ej annat , än tillstyrka den förändring i Utskottens Betänkande , att creditivet bestämmes till uppköp iii'