Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro, att denna skrifvelse, på samma gång den uppfyller fleras önskningar, skall göra ett slut på det elände, som för det närvarande råder med afseende å Svea artilleriregementets inqvartering. Anmältes och upplästes ett från Vällofl. Borgare-Ståndet ankommet prot.-utdrag, N:o 141, för den lista dennes, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-Ståndets vid behandling af nu förevarande punkt fattade beslut, hvarigenom, med bifall till Utsk:ts deri gjorda hemställan, förklarats, det R. St:r skola ingå till K. M:t med underd. anhållan, att det af enskilde motionärer framlagda och till StatsUtsk:t aflemnade samt i dess Utlåt, omförmälda förslag till kasern för Svea artilleriregemente måtte underkastas K. Mits nådiga pröfning, och att K. M:t måtte till nästkommande riksdag afgifva Nåd. Propos. med tillhörande kostnadsförslag och ritningar till ett kasernetablissement för Svea artilleriregemente, förlagdt på höjdsträckningen emellan Fredrikshof och Lifgardets till häst kasern, eller någon annan lämplig och i närheten af exercisfältet belägen plats. Den 3 Mars f. m. 63 Hr von Francken: Behofvet af en kasernbyggnad för Svea artilleriregemente är så allmänt både kändt och erkändt, att derom icke behöfver mycket ordas. Jag skalle kunnat åtnöjt mig till att instämma med den siste värde talaren, men jag anhåller dock att få framställa ett exempel på, huru det för närvarande ser ut inom Svea artillerikasern. St:rs år 1864 samlade revisorers berättelse pag. 259 finnes hänvisning till en berättelsen vidfogad tablå, som utvisar nogsamt, huru denna kasern är beskaffad.
Han hade övat sin skyddslings tankekraft och lemmar, hade sökt elda honom genom höga föredömen, hade velat stålsätta hans själ mot kommande lidanden, liksom emot kommande lockelser, men göra henne mjuk och känslig för alla goda intryck, öppen som ett språkrör för den gudomliga rösten i det inre han hade med Karmides förknippat tanken på den platonska lärans framtid, i honom hoppats en efterträdare på Akademias lärostol, en ny kämpe, sedan han själv gått bort, för skönhetens religion och förnuftets frihet. Karmides hade i början motsvarat hoppet. När hans myndighetsår var inne, trolovade han Hermione och företog därefter med Krysanteus' bifall en resa genom Syrien, Egypten och Italien. När han återkommit till Aten, syntes han till lynne och böjelse alldeles förändrad. Han fann sig icke väl i Krysanteus' grannskap. Mot Hermione var han ombytlig och underlig; än visade han sig dyster och hemlighetsfull; än utbrast han i kärleksbetygelser, som förskräckte henne, emedan de buro prägeln av vildhet och onaturlighet; än, och detta oftast, mötte han henne med ett slags galanteri, som måhända skulle ha förefallit Neapels skönheter behagligt, men som förödmjukade Hermione. Det beställsamma ryktet frambar till hennes öra det ena äventyret efter det andra, vari Karmides spelat hjälten. I början trodde hon dem icke; men han själv gjorde allt för att taga henne ur den villfarelse, varmed hon ännu sökte fasthålla sin dröm om ren kärlek och jordisk lycka, sin tro på Karmides' ädla natur och höga kallelse. Krysanteus använde förgäves sin människokännedom och en av ömhet ingiven vältalighet för att återföra fostersonen, den förre lärjungen, till den väg han lämnat. Förhållandet mellan dem vart allt kyligare. Hermione såg sin faders smärta och kände sin egen djupare. Kristianerna pekade på Karmides som ett prov på en hednisk filosofs förmåga att uppfostra människor. Han omgav sig med de mest utsvävande ynglingar i Aten, var föremål för sina liktänkande vänners och de atenska hetärernas beundran eller beräkningar, men alla andras förakt. Den sista gången han visade sig i Krysanteus' hus, var denne frånvarande.
Regerings-Formen borde erhålla följande förändrade lydelse: ”Inkommer till Riks-Stånden Con stitulions-Utskoltet med något förslag lill Grundlagsförändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens plena, först framställas till gillande eller ogillande. Gillas del af samtlige Stånden, liv le förslaget till; antagande eller förkastande v d nästa Riksdag. Ogillas det af tvä eller flera Stånd förf alle frågan. Ogillas det blott af ett Stånd, ankommer det på Constitutions Utskottet, genom val i Ståndens plena förstärkt till ett antal af tjugu per oner af hvarje Stånd, att förslaget genom samfäld amro tning gil - 36 Trot, TJldr. d. 19 Febr. 1S35. la eller förkasta. (Joras åter vid förslaget anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd serskildt förklarat för dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskotlet hänvisade. Utskottet åligge då, alt samtliga Riks-Ståndens tankar till ett förslag i möjligaste måtto sammanjemka, och om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samtlige RiksStåndens behandlande anmäla; förena sig derefter samtlige Riks-Sländen om ett förslag, hvile det till slutligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifne äro. Blifva åter något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga ifrån de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfrige fogar, ege det på ofvanskrifne sätt Förstärkta Conslitulions-Ulskottet, att skiljaktigheterne genom omröstning förena; och det dymedelst fullständigt beredda förslaget hvile sedan till Piikets Ständers afgörande, som ofvan sagdt är. Blifver å Riksdag &c, &c. &c, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskottets, på bordet hvilande följande Utlåtanden: N^o 144» i anledning af väckt fråga, om förklaring af Kongl.
Under öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet dels deruppå, huruledes och med afseende å det sedan längre tid tillbaka för handen varande missförhållande emellan de af kolonien S:t Barthelemy inflytande inkomster, samt det till bestridande af kostnaderne för öns förvaltning erforderliga belopp, uti hvilket missförhållande någon förbättring icke syntes vara att emotse, och då kolonien för öfrigt hvarken i sednare tider utöfvat eller, under vanliga förhållanden, torde komma att utöfva en synnerligen verksam inflytelse på moderlandets handel och konstflit, Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse al den 19 Maj 1845, beslutat åt E. Iv. M. i un Bih. lill B St Pr. t. 'B4? ocn >34?j 10 Sami. 1 dfd. 24 186 Expelitions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse, IV.-o ilo. derå. öfverlemna alt, så snart tillfälle dertill kunde sig yppa, till någon främmande makt afträda kolonien S:t Barthelemy på det för Svenska statsverket mest förmånliga vilkor, sorn stöde att erhålla, i sammanhang hvarmed Riket» Ständer medgåfvo att de utgifter, som erfordrades för öns förvaltning, men ej af inkomsterne betäcktes, fir.ge förskjutas af statsverkets tillgångar och årligen från Riksgälds-kontoret, efter skeende reqvisition, ersättas, intilldess sig visade, huruvida godtgörelse för dessa kostnader kunde framdeles beredas utaf öns afkastning eller genom dess afträdande, — dels ock på det förhållande att under de tvänne åren 1845 och 1846 hafva, på sätt uti E. K. M:s nådiga proposition förmäles, de af ön S:t Barthelemy influtna inkomster fortfarande understigit de för dess förvaltning belöpande kostnader, så att en årlig brist i detta hänseende uppstått af omkring 6,000 r.dr.
Man har härpå sett bevis vid yppade frågor om an tagande af nya Psalmboken, hvars uteslutande bruk vid Gudstjensterne i de kyrkor, der den ej redan varit antagen, Dom-Capitlet härstädes med verksamt nit sökt bereda. Det har också lyckats på de flesta ställen; ehuru fördomens och fanatismens strid emot den goda saken varit så häftig, att det handt, att den nya Psalmbokens vedersakare, under pågående Gudstjenst, egenmäktigt nedtagit eller ombytt nuraror, upphängda till anvisning af Psalmer utur nya Psalmboken, för hvilket brottsliga förfarande gerningsmännen blifvit lagförde och straffade. 7 Uti sista Femårs-Berättelsen har Konungens Befallningshafvande vidrört fylleriets menliga inverkan på sedligheten och ansett detta onda nära nog ohjelpligt så länge bränvinsbränningen fortfar att vara en nästan öfver hela Riket allmän handtering, med hvilken till och med den ringaste jordägare, oftast till sitt och sin familjs både ekonomiska och moraliska förderf, får sig sysselsätta, och till hvilken just de minst besutne jordbrukärne likasom inbjudas genom en för mindre bränvinsredskap jemförelsevis alltför låg beskattning. Konungens Befallningshafvandes då yttrade öfvertygelse har vunnit styrka och bekräftelse genom ytterligare fem års erfarenhet. Man har börjat att ifra för nykterhets-föreningar, hvilka också, på ett och annat ställe här i Länet blifvit inrättade. Meningen eller afsigten med dessa inrättningar är god och berömvärd; men under närvarande förhållanden är ändamålet svårt om icke omöjligt att uppnå. Under det bränvinsproductionen är i synbart tilltagande, låter det sig knappast göra att minska och genom absoluta afsägelse!- tillintetgöra consumtionen af denna vara. Vill man minska den öfverklagade bränvinsfloden och skydda samhället från dess förhärjande öfversvämningar; så bör man väl uppsöka cch småningom tilltäppa flodens källor, och icke våga det alltid fruktlösa försöket, att med dammar och bålverk hämma flodens framfart, hvarigenom dess förstörande verkningar, dämpade för ögonblicket, snart blifva desto värre.
Karl Anton Wetterbergh, f. 1804, har gjort författarenamnet Onkel Adam allmänt kändt och aktad t. Han har egentligen blifvit berömd som humoristisk genremålare och vissa af hans fristående taflor ur lifvet i » Skråköping » eller på annat håll äro små verkliga mästerstycken, liksom flera af de i hans romaner inströdda genrebilderna. Han började (1845) sin verksamhet som roman-författare med » Ett namn » samt utsände sedan i snabb följd en .mängd andra arbeten, som alla andas en ädel menniskovänlighet och i hvilka han med bred pensel samt varma färger skildrar de mera vanlottade klassernas belägenhet. Som lyriker har han lyckligt anslagit folkvisans ton genom » Blad ur Catharina Månsdotters dagbok. » Per Wieselgren, f. 1800 f 1877. hans mångfaldiga, om en rent af vidunderlig arbetsamhet vitnande skrifter vilja vi endast anföra: » Sveriges sköna literatur », » Delagardiska arkivet », » Ny Smålands Beskrifning », samt » Biografiskt Lexikon » (af hvilket Wieselgren skrifvit nära hälften). Ur nekrologen i Ny 111. Tidn. den 20 okt. 1877 ^na vi följande: ' Svenska akademien har med sitt Karl Johans pris år 1863 gifvit sitt erkännande åt Wieselgrens literära verksamhet såsom ett helt, trots alla de felaktigheter, som måste vidlåda en författare, hvars åhåga att gagna är större än hans tillfälle att granska och hvars skaplynne är oemottagligt för detaljnoggranhet, under det han låter sina arbeten vimla af detaljer. Men den » syn på tingen », P. Wieselgren ger sina läsare hvar helst de taga ett af hans arbeten i hand, den rikedom på idéer, som hos improvisatorn vid skrifbordet lika litet tröt, som hos improvisatorn i talarstolen, detta är hans författarskaps starka sida, och skall i full originalitet bevara hans namn bland våra främsta skriftställare. Och dock var skriftställaren blott en underordnad del af hans rika personlighet.
Beträffande åter den stämpel-afgift, som för Tidningar bör erläggas, så och med antagande af den nu till ett runstycke stadgade minsta afgift för ett halft ark och derunder, hafva Rikets Ständer funnit en i samma förhållande för helt ark o. s. v. bestämd afgift skola lägga alltför stora hinder i vägen för spridande af flere större skrifter, som nu genom Postverket blifva utan synnerlig kostnad för invånarne i aflägsnare orter tillgängliga, hvadan Rikets Ständer ansett den progressiva afgiften för hvad som öfverskjuter ett halft till och med ett helt ark böra bestämmas till i runstycke. o. s. v., på sätt af Förslaget närmare synes, hvarjemte deri blifvit infördt bestämdt stadgande, att Tidning, emot erläggande af nämnde stämpelafgift, åtnjuter portofrihet. Äfvenså hafva Rikets Ständer funnit i Chartae-Sigillatae-Förordningea böra intagas Kongl. Maj:ts, uti Skrifvelse till Öfver-Post-Directeurs-Embetet af den 2 Nov. 1833, meddelade Nådiga föreskrift, att utgifvare af brochure, som till portofrihet för densamma sig anmäler, skall vara ovillkorligen skyldig att dervid aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, hvilket exemplar, då anmälan sker hos Konungens Befallningshafvande eller Magistrat, bör åtfölja den underrättelse derom, sorn till Öfver-Post-Directenrs-Em betet ingår, hvarefter på samma Embetes pröfning skall ankomma, om por tofrihet för den anmälda skriften kan, på grund af Kongl. Kungörelsen om stämplade pappers-afgiften, beviljas eller icke; samt att med benämningen ”brochure” endast må förstås en tryckt mindre afhandling, fullborr dad i ett häfte. 11, 12, 13, 14 och 15 §§.
Friherre Ehrenborgh;, Casper Wilhelm. För 3y:de Bänkmansaf delningen: Efter N:o 1922. Herr von Platen, August Carl, N:o I93i. Herr von Echstedt, Carl; genom lottning med N:o 1917. Herr Berg von Linde, Johan Albert. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken anmodade Herrar Bankmän, att innan nästa Plenum utse tvänne Electorer efter: N.‘o no. Friherre Taube, Carl; och N:o 2002. Herr Hisinger. Wilhelm, hvilka blifvit kallade, att vara Ledamöter i Utskott. Den i December. 7 Herr Uggla j Carl Wilhelm> uppläste följande: Det är endast i anledning af några yttranden, sorn under närvarande Riksdag här på Riddarhuset blifvit fahle, jag känner mig uppmanad att uppträda, och i följd deraf tager mig friheten anföra några ord. Jag har alltid trott och tror, alt så väl allmänna, sorn enskilda äiender bäst skötas, då ibland de handlande personerne en viss convenance råder, eller man, med åsidosättande af alla enskilda passioners spel, låter lugnet råda, samt undanrödjer allt, som kan störa detsamma. Med ett sådant uppförande skall det åsyftade målet snart hinnas, hvilket vid Riksvårdande angelägenheter endast bör vara allmänt väl. Nationens väntan är äfven, att de som antingen genom egna prerogativer, eller genom val äro berättigade att föra folkets talan, med åsidosättande af lägre afsigter, de må hafva äregirighet, orolighetsbegär, enskildt missnöje eller hämd till grund, utföra den på ett sätt, som är värdigt tidell varfvets upplysning och det förtroende, som legitimerat dem lill folkets ombud. Om derföre, mine Herrar! denna fordran skall uppfyllas, tror jag, att ett annat system bör följas, än att genom häf - 8 Den i December. tighet i ord, och genom mindre grannlaga uttryck, fordra och påstå hvad man, utan att uppoffra något af sin constitutionella frihet, på ett mera skickligt sätt, säkrare kan vinna.
Maj:ts Nåd. Proposition. JVt 30. :$7 Utdrag a/ Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför [lans Maj:t Konungen t Statsrådet å Stockholms Slott den 27 Okloker 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statministern, Friherre De Geer, Ha ns Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majits nådiga proposition angående åtgärder, till behöfvandes undsättning i missvext år. Kongl. Majit behagades, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Kongl. Majus Nåd. Proposition M 31 N:o 31. Alik. till flxp.-Utsk. den 7 Nor. 1859, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ls nådiga Proposition till Rikets Sländer, angående utbyte aj jord, tillhörande Nyköpings Slolt, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping; Gifven Stockholms Slolt den 4 November 4839.
Om denna grundsats, hvar af 19 §. är ett speciell och i de fleste fall användbart uttryck, tillämpas på nyssnämnd fråga; så jernnäs Intecknings» egarnes påstående och all motsägelse upphörer. Borgenären A tager, nemligen först sin fordran af hela Massan och resten delas pro rata emellan Borgenärerna B, och C. Det ser väl vid första anblicken underligt ut, att derigenom en speciel inteckning kommer att njuta lika rätt s(»m om den vore generell. Men denna rätt är en nödvändig följd af ofvan anförde rätts-regel, sammanlagd med sjelfva ideen af en på publicitet fotad hypotlieks Lag, som naturligtvis afser full säkerhet för en intcck - 1292 LagUti kottetsBetånknnHen. nåd fordran, huru den än må utgå. Det måste ock visserligen förefalla fremmande, att en speciel Inteckningshafvares ställning blifver enahanda, som om han sökt Inteckning uti båda Fasligheterne. Men det ligger i sjelfva ställningens natur då en föregången universell inteckning gjort de förut särskilda Fastigheterna till ett enda helt. Antagandet af ofvannämnda grundsats medför följande vigtiga resultat: 1:0 Att man icke tvingas till styc kad försäljning utan liar full frihet att i massa sälja alla under ett generelt hypothek begripna Egendomar, då sådant försäljningssätt kan finnas mest inbringande; 2:0 Att man undgår den fatala ut vägen med värdering, hvars arbitraira beskaffenhet strider mot InteckningsLägens esprit, mot ideen af en vid publicitet bunden sakrättS lag och Som val ej måste kunna påtänkas såsom ett medel att bestämma Intcckningshafvarenas inbördes ratt; destomindre sorn sättet och grunderne för värdering af Fast Egendom i Sverige äro högst ofullkomlige. 3:o Att den gör öfverflödigt att för bjuda Speciel Inteckningstagande, sedan en generel förutgått. Ty då den har det med sig, att alla sednare speciela Inteckningar blifva behandlade såsom generella; så har det samma verkan, som om det ej vore tillåtet att taga andra än generella inteckningar, Lagutskottets Bethukanden.
Med fullkomlig öfvertygelse både om nödvändigheten af kraftiga Hushålls - författningar , syftande på indragning af våra utgifter till främmande Nationer, och om den ©stridiga nytta, sorn inhemska Manufacturers och slöjders befrämjande tillskyndar Samhället, anser Utskottet det« vara af stor vigt för det allmänna och äfven instämmande med billighet och rättvisa, att de, sorn för en oftast måttlig utkomst underkasta sig de svårigheter, hvilka medfölja en till inrikes productionens förökning bidragande nyttig konstflit, skyddas emot dem, sorn med ett deremot stridande interesse söka i maklighet en större fördel, på ett sätt, som gynnar andra länders Näringar, samt att följaktligen nu gällande förbud emot införsel och förtullning af sådana Mar nufacturoch Slöjde-varor, sorn här kunna årstad kommas, ma verksamt handhafvas, en anstalt, hvars bibehållande för det närvarande meja än förr yrkas a£ nödvändigheten, att för es framtid söka förekomma den handels undervigt, sorn redan i flera år medfört de skadligaste följder. De goda framsteg , som Svenska slöjderna efter hand, vunnit, kunna tjena, till bevis derom , att de ej böra anses oförtjente af skydd och-, omvårdnad.
"Utom de privata stiftelser och föreningar, som nämnas i ofvan "uptagna lista, finnes det åtskilliga af nationalkarakter, hvilka äro ”underhållna uteslutande genom allmänna medel och som det är "nödvändigt att uptaga i läkningen, om man vill se hvad som "f. n. är gjordt, i hufvudstaden allena, till befordrande af vetenskap 414 Den 31 December e. m. ”och konst. Vi behöfva endast nämna Brittiska Museum, National”Galleriet, Museum för Didaktisk Geologi och den dermed förbundna ”Bergsskolan samt Departementet för Praktisk konst (intill helt ny”ligen kändt under namn af Teeknings-skola).” ”Del belopp sorn är föreslaget att användas för hvar och en ”af dessa, under närvar:de finans-år, efter de kostnadsförslag^- hvilka ”blifvit förelagda Parlamentet under sista sessionen, och nu röstats ”af detsamma är: ”till Brittiska Museum (Inrättningen) 52,343 £.
Obilligheten deraf, att förvaltningen af detta lån, föreslaget af K. M., bifallet af E. St:r, uptaget och garanteradt af Staten, skall anförtros endast åt den ena statsmaktens delegerade, och då jag påyrkar en vidsträcktare tillämpning af denna utaf reservanten framställda princip, sker det icke af någon småaktig afund emot Hrr BankoFullmäktige. Jag är öfvertygad, att de samvetsgrant skola fullgöra detta updrag, men jag anser det orättvist, att de uteslutande skola tillerkännas förvaltningen af lånet. Med all aktning för den ene statsmaktens oberoende af den andra kan jag likväl icke finna något skäl, hvarföre Regeringen i lånets förvaltning icke skall få hafva någon fullmäktig. Denna förvaltning vill jag kalla en komité, bestående af BankoFullmäktige och de af Regeringen utsedde personerne, och jag skulle önska, att K. M:s val komme 92 Den 20 Ja nuari. att falla på Chefen för FinansDepartd, som bäst är i tillfälle att bevaka Statens financiella fördelar, och dernäst Chefen för CivilDepart:t, som bättre än Fullmäktige kan bedöma näringarnas behof. Derjemte vill jag, att för komitéen utfärdas en Instruktion till bestämmande af verksamheten emellan dess medlemmar. Möjligen kan häremot invändas, att ett sådant som det af mig och Hr Mannerskantz framställda förslag icke antages af de öfriga Stånden, emedan det kan anses innebära försök af Regeringen, att få deltaga i Bankens förvaltning, men en sådan förmodan nr undanröjd just derigenom, att skillnaden emellan statslånet och Bankens tillhörigheter blifvit skarpt updragen. På grund af dessa skäl anhåller jag om fiterremiss, oaktadt ärendets beskaffenhet påkallar skyndsam handläggning och pröfning, men några dagars upskof lärer väl göra föga till saken, helst lånet ännu icke är anskaffadt. Hr Bildt, Didrik Gilli s: Innan jag inlåter mig i hufvudfrågan, måste jag uttala min förvåning öfver att en ledamot inom detta Stånd ansett sig tillständigt att framkasta beskyllningar emot BankoFullmäktige i allmänhet men isynnerhet och direkt emot en af dem, derföre att Fullmäktige skulle hafva gjort skadliga vexelköp.
Jag förbehåller mig altså öppen rätt att, sedan budgetens detailbetänkm förevarit, få ang:de det resultat, som principbetänk. föreslår, vidare mig yttra. Hvad slutligen 4;de punkten angår, begär jag äfven, på alldeles samma grund och samma skäl, återremiss deraf och önskar då, att Utsk. ville taga i något närmare eftersinnande, om det icke finnes en motsägelse emellan Utskts tillstyrkande häri och det tillstyrkande, Utsk. gör i betänk. N:o8i pag. 16, der Utsk. yttrar sig ang:de Raketcorpsen, att den må fortfara, om K. M. anser den nödig och oni genom indragningar på andra håll utvägar dertill finnas. Utvägen genom indragningar synes mig stå i temlig analogi med utvägen genom besparingar; och det är för alt icke framdeles, då betänk. N:o8i förekommer till pröfning, hafva händerna bundna, som jag upprepar min begäran, att nu förevar. betänk, måtte återremitteras, med anhållan, att dessa anmärkningar derjemte må få till Utsk. afgå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme i eftermiddag att fortsättas. 7 H. *7 D c 11 26 M a j f. m. Hr Lefren, Joli. Pelir: StatsUtsk. har i dess betänk. N:oy8, rör:de en ny reglering i afseende på centonalens erläggande, framställt grundsatser, hvilka jag delar; men jag vill dervid göra en enda anmärkning, sorn jag tror vara grundad på rättvisa och billighet, nemi. att den summa, som skall utgöra ersättning till de veik, hvilka hittills burit upp centonalen, måtte bestämmas vid hvarje statsreglering eller hvarje riksdag, så att de donationer af centonalen, som äro gifna till åtskilliga inrättningar, icke må minskas med tiderna, utan följa med tiderna. Om R.