Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer vågade derom göra ansökning , skulle böta 2000 D:r Sunt. Genom Kongl. Brefvet den 11 December 1783, samt Commerce - Coliegii i anledning deraf utfärdade Kungörelse den 28 Januarii 1784» är äfven all försäljning bitr i Riket af Lotter för utländske Lotteriers räkning förbjuden. Med antagande deraf, att Lagar och För - Om fast egendoms försäljning ä Lotteris 39 fattningar, för det närvarande, icke authorisera fast egendoms försäljning på Lotteri , vare sig Svenskt eller utländskt , är föremålet för det infordrade utlåtandet , om dispence deri bör beviljas under nuvarande omständigheter. Dessa omständigheter kunna betraktas antingen ur financiella eller juridiska åsigter. De förre tillhöra icke Högste Domstolens bedömande. I juridiskt hänseende åter förekommer , att Sveriges, likasom andra odlade Nationers Lagar, visserligen omfatta eventuella händelser och skydda förbindelser, ingångna på vinst och förlust, sådane , som t. ex. försäkring till lands och sjöss, bodmerier och, om man äfven vill tillägga, lifstidsräntor m. m. Grunden för dessa förbindelser visar sig likväl vara ett allmänt eller inter-nationelt biträde för handelns och sjöfartens lifligare oeh tryggare gäng, och för egendomsvärjmng eller skadestånd. Deras natur utesluter icke eller alltid och ovi.lkorligt det förutseende menniskan är skyldig att fästa vid sine handlingar. De hafva derföre , såsom lofliga och nödvändiga, långt för detta, till en stor del ingått antingen i d?n allmänna folkrätten eller i hvarje lands enskildta Lagar , och skola der utan tvifvel bibehålla sig , så länge folken fortfara att vara civiliserade. Deremot förekomma eventuella händelser under egentcliga namnet af spel. Dessa äro af flera slag. De hvilkas utgång b-iodde af kroppsliga öfningar och skicklighet, eiler fordrade förståndets utveckling och beräkningar , hafva alltid varit åtskiljde från sådane spel, uti hvilka allt berodde af blotta slumpen, och hvil - 40 Om fast egendoms försäljning ä Lotteri. ka sistnämnde äro kände under namnet af HaZardspel.
Två generationer kämpa tillsamman, säger fröken Lundin, och det är ej utan att gråhårsdamerna väcka det största intresset. Man känner förtroende för deras djupa insikter och stora erfarenheter; de yngre utmärka sig främst för energi och ovanlig organisationsförmåga. En person som gjorde djupt intryck på fröken L. var kvinnokongressens ordförande mrs May Wright Sewall. Man kan icke nog beundra denna storslagna kvinna, säger hon, och hennes underbara förmåga att afleda obehagliga sammanstötningar och att bringa stridiga element till samverkan, kvinnliga professorer, läkare, jurister, präster, skådespelerskor med flere, så att kongressen kunde aflöpa utan ett enda störande intermezzo. Mrs Sewall lefver för en idé, en vidt omfattande idé, som hon redan har satt i praktisk till — lämpning. Hon har nämligen grundat » In1894 ternational Council of Womeni&gt;, ämnad att bilda en sammanslutning af alla länders kvinnoföreningar. I hvarje land skall en inhemsk kvinnoförening utgöra en förmedlande länk mellan olika därvarande föreningar, utan att i någon mån inverka hämmande på deras enskilda syften: ordföranden i hvarje sådan inhemsk förening är ex officio vicepresident i » International Council », som hvart femte år sammanträder i olika länder. Hvart land skall äga tvänne röstberättigade. Rösträtten utöfvas af hvarje förenings ordförande och en delegerad. Nästa kongress är bestämd att hållas i London 1898, under lady Aberdeens ordförandeskap, till vice ordförande är mrs May Wright Sewall utsedd, till första sekreterare mrä Mac Låren, engelska, andra sekreterare madame Marie Mortin, fransyska, kassör Alexandra Gripenberg, finska, och doktor Ellen Fries till korresponderande ledamot för Sverige, alltså representanter för fem olika länder. (Det ligger en storslagen tanke till grund för denna stiftelse. I en tid, då samma intresse förenar världens kvinnor, är det af vikt, att de ömsesidigt kunna meddela hvarandra sina intryck, åsikter, erfarenheter och idéer, Det är helt visst ett grobart frö utsådt i bästa jordmån. Ett litet lustigt bon mot, värdt att repeteras, är följande utläggning af mrs Jeness Miller öfver hvarför männen ha så mycket större inflytande på de flesta områden än kvinnorna.
Ledamöters vägnar Carl de Geer. På "Vallon. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Dr. J.andbers. På Högvörd. Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hederv. JBondeSlåndets Ledamöters vägnar And. Sandstén. C. Tunelius. Uppläst hos Häglof]. Ridd. och Ad. den 7 Juli. Högvörd. Prest-Ståndet den 7 __ Vällofl. Borgare.Ståndet den 10 __ Hederv. Bonde Ståndet den 7 Riksens Höglofl. Stunders Stats - Utskotts Betänkande, i anledning aj Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Land sköfdinge-Embetets i Vermland underdåniga anmälan om Mantals skrif - Den 7 Juli. 92 7 skrifvare - Provisionen derstädes för åren 1S12 och I8I3- Kongl. Maj:t har i Nåder behagat till Rik sens Ständers Stats-Utskott remittera Landshöfdinge-Embetets i Vermland underdåniga skrifvelse af den i? i denna månad, om ersättning af 1813 och 1813 års Mantalsskrifvare - provision i berörde Eän med tillsammans 596 R:dr 16 sk. 6 r-st.; hvilken skrifvelse så lyder: ”Då Landshöfdinge - Embetet i Carlstads Län, under d. 14 sisth April, hos Eders Kgl. Majus och Rikets Höglofl. Stats - Contoir insi nuerade behörig Ersättnings * Reqvisition öfver Mantals-Commissarie Provisionerna i detta Län, för åren 1812 och 1813, tillsammans utgörande 596 R:dr 16 sk. 6 r:st. Rico,hvaraf Landt-Renteriet redan förskjutit 416 R:dr 32 sk. samma mynt', behagade Höglofl. Kongl. Stats-Contoiret , i stället för att till ersättning för Landt-Renteriet godkänna förutnämnde Reqvisition, med åberopande af Eders Kongl.
Han inledes med detsamma i de konkurser, som minulhandlarne göra, samt blottställes icke allenast för de förluster utan jemväl för den oro och tidspillan, som dessa vålla. Inrikes vexlar äro i vårt land föga brukliga och de skuldförskrifningar, som minuthandlarne i stället lemna varuförädlaren, höra lill de menliga kreditförhållanden, hvilka trycka våra näringsidkare i allmänhet, och som, intill dess rättelse kan hinna vidtagas, qvarhålla dem i ett ofördelaktigt läge, jemförelsevis med deras utländske medtäflare. Enär de varor, hvilkas afsättning beror på modet, utgöra en betydlig del af fabriksarbeten, särdeles väfnader och gångkläder; så hafva de folk, isynnerhet Engelsmän och Fransoser, från hvilka moden utgå, ett stort öfvertag på oss och andra, som efterapa dem. Då de modbildande folkens näringsidkare förtjena så mycket på modvarorna under dessas nyhet, att de kunna till underpris åt oss och andra aflägse boende folk föryttra återstoden, så äfventyra våra näringsidkare förlust på modvarors eftergörande, samt att icke hinna afsätta hvad de deraf förfärdigat, innan en del blifver genom ett nytt modes inträde osäljbar, emedan vi ej hafva några grannar längre hort, hos hvilka det urmodiga kan föryttras. Då samhällen, som äro belägna i blidare luftstreck, kunna under alla årstider och i alla riglningar hemta eller afsända varor, så kunna vi hvarken göra det sjöledes om vintern, eller någonsin norrut, der obebodda ödemarker och isliafvet möta. JJnder sådana förhållanden tyckes det mig vara klart, att om Sverige inlåter sig i fri täflan med andra bättre lottade länders näringsidkare, så kan det med fördel afsätta endast sådana varor, hvilka nästan utan menniskans tillgörande frambringas, såsom skogens alster. Nära dertill komma de trädbygnader, hvilka kunna utföras, nemi. fartyg. Men trädvarorna förslå ej till att betala allt hvad vi behöfva af utländningen köpa, äfven 474 Den 28 Juli. om de icke genom skogarnas uthuggning minskades.
Ilerr Commerce-Rådet Santesson säger, att med en sådan förändring af Bankens och Riksgälds-Contorets verknings-kretsar, är lid nog, när vi komma i tillstånd att kunna och böra söka bringa Sedelmyntet till förhållande mot réela fonden, hvilket tillstånd och hvilken tidepunkt ingalunda, efter hans öfvertygelse, ännu är inne. Men detta mål vinnes ej i detsamma det Wtsiutas; för att blifva nyttigt bör det utgöra en ver - Den so Juni. »039 verkan, tillvägabragt efter en plan som går till fullbordan under en lång tiderymd; och då ingen lärer finnas, sorn ej erkänner nödvändigheten af att söka vinna detta mål, för att erhålla den medborgerliga säkerhet för ägande rätte», söm dermed är oskiljaktigt förbunden, så frågar jag örn uppskof i företagandet kan vara annat än skadligt? Ett arbete måste nödvändigt företagas, For att en gång kunna blifva fullbordade, de! kan ej färdigt af sig sjelft uppstå. I stället för denna ordning uti Financéiegleringen, åynes Herr Commerce-Rådet Sanlessoti', ehuru med mig ense om föremålet som sökes, icke nöja sig nied att uppskjuta företaget till en lägligare tid, utan ock att ännu mer aflägsna det, då hån vill ytterligare utsträcka Bankens förbindelse genom ett illirniferadt utbyte af Riksgälds-Sedtama, och tillika fästande Discont-operationerna, ytterligare utvidgade, viri Banken, Utan att vilja genom Lån upptaga någon del af de redan circulerande Sedelmassorna. Jag medgifver gerna alt i den ställning myntväsendet nu kommit, skulle det kunna synas temmeligen likgiltigt om Credit-Sedlarne alldeles utbyttes mot Bankens, eller om bägge myntslagen fortforo i sin nuvarande circulation. — Men så snart planen skall hafva för afsigt att långsamt verka till Myntväsendets återställande i en mera stadgad ordning, upphör denna skiljaktighet att vara likgiltig.
Rtdderskapet och Adelns föt klarade tankar, att i nämnda §. ordf t: ”Stats örvaltningsDe part» mentén hör nthytas mot ’St itsExjieditioncrrmsamt ordet; "> ndeiSiåth ill, iren’ utgå saknar Ih-koltel noa giltiga skäl iit de-se löiandi ingar till de öfriga luivsS.äiidcns Lii ali liemsulla. n Constitutions-Utskottets betänkanden. 337 På s'tt Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet vid 102 §. yttrat, föreslår Utskottet vördsamligen, att, i dess redactions-project, orden: ”af Arméens Flotta,’’ må ändras till: af Kongl. Majus Flotta " Slutligen och i följd af Höglofl. Ridderskap ts och Adelns anmärkning emot Förslaget vid 41 §• Riksdagsordningen, tillstyrker Utskottet att i denna §. orden: ^Tjenstgörande StatsMinistrar, StatsRåd, ”JustitiseRåd och Justitieombudsman,” må förändras till: "StatsRådets och Högsta >’Domstolens samtlige Ledamöter, äfven>'som JustiticcOmbudsmannen, m. m.” För öfrigt bifogas vördsamligen en provisorisk uppgift å de nu ytterligare tillstyrkta Grundlagsändringarne, med öppet rum för dem i 5 och 6 §. \‘. RegeringsFormen, som ankomma på vidare behandling; förbehållandes sig Utskottet att, sedan Riksens Ständers Utlåtande i ämnet hunnit definitift beredas, få aflemna sådane fullständige Redactionsförslag, som vid nästa Riksdag må kunna med Ja och Nej besvaras. Stockholm den 11 December 1823. Bihang till R, S, Pr»t. $:dje Sami, 43* 558 Constitutions-TJtskottets Betänkanåen, Regerings»Formen. § 5- StatsRådet skall bestå af Ledamö» ter hvilke äge rätt att alla der förekom" mande mål öfvervara, nemligen:
Hjärne, C. J , Öfverste, om ersättning till, för den tid han bestridt de Bankoombuds-befattningen vid Götheborgs lånecontor tillhöriga göromål, dels ock om bestämmande för framtiden, burn, i händelse af förfall för Bankoombuden, deras befattningar må bestridas. X. B. 124. A. 253. Hofcancellerens ankomst. I. 2g5. II. V. l8, 205■ Hofjaktvarfvet å Kungsholmen, angående försäljning och indragning af. III. 233. Se vidare llufvudtitlar, den fjerde. Hofrätt, om skyldighet för ÖfverStåthållaren att derstädes svara. Se ÖfverStåthållaren. Hofrätter och Collegier, om upphörande för deras AdvocatEscaler att vara beroende af dem. Se Advocatfiscaler. angående indragning af vice Presidentsembetena derstädes, m. m. Se Vice Presidentsembeten. — angående nya, samt förändrad indelning af deras districter. III. 393. IV. R. 97. XIX. B. 7r. A. 3g8. — Svea och Götha, angående anslag för adjungerade ledamöter derstädes. XXI. B. 58o. XXIII. i52. Å. 4°4- XXV. U. 162, A. 238. U. 479. XXVI. A. 16. Hofstall, om redovisning för det dit anslagna fourage, och förbud emot försäljning deraf. V. B. 3gg. VI. A. 735. XI. U. 128. XII. A. 136. Hofstaten, om upphörande af pensionsrätt för. Se Pensionsrätl. Hofvericontract, om förbud emot vissa. III. IV. R. 4oo. XVIII. B. 176. XIX. A. 257. Hofveri till vissa boställen, om upphäfvande af. III. 338. IV. R. gr. XXII. B. 207. XXIII. A. i75. Hohenhausen, Carl von, yttranden.
Det Kongl. Bref till Kongl. Majus Befallningshafvande i länen af den 26 September 1840, som Herr Henschen i sin motion åberopat, innehåller, att då Kongl. Majit inhemtat, alt en stor del af de stadgar, som i släderne utom Stockholm uti ekonomioch polis-mål tillämpas, blifvit af 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 70. städernas Magistrater utfärdade, hvarvid gränserne för Magistraternes rättigheter ej sällan öfverskridits, särdeles deruti, att vitén och andra ansvarspåföljder, till och med kroppstraff, i strid så väl mot antagna lagstiftningsgrunder, som mot gällande lag och författningar blifvit bestämda, så och enär den härigenom uppkomna mängd af sins emellan skiljaktige stadganden medförde en för allmänheten menlig osäkerhet om hvad i ena eller andra staden vore att iakttaga och motverkade den likstämmighet i seder och bruk, som i väsendtlig mån bidroge till allmänna ordningens bibehållande, hade I£ongl. Maj:t ansett nödigt, alt härutinnan måtte beredas den rättelse, alt i städerna endast sådane ordningssladgar komme att tillämpas, som blifvit fastställda af den myndighet, hvilken dertill är behörig, samt alt desamma såmedelst på de i lag och författningar för likartade fall lagda grunder kunde, så vidt möjligt vore, blifva lika för städerna i allmänhet, i följd hvaraf Kongl. Majit anbefallt samtlige Kongl. Majrts Befallningshafvande, att från vederbörande Magistrater eller i dessas ställe varande stadsslyrelser infordra och lill Kongl. Majit, jemte egna utlåtanden, afgifva förslag lill de ordningssladgar, sorn i ofvanberörde ändamål kunde anses behöfliga att, i stället för de af nämnde myndigheter utfärdade, af Kongl. Majit fastställas, hvarvid jemväl finge föreslås sådane jemkningar i de af Kongl. Majit rörande städernas ekonomioch polismål, meddelade reglementariska stadganden, sorn i anseende lill förändrade förhållanden kunde finnas af behofvet påkallade.
Jo; men det äktenskapet gick illa; de hatade hvarandra nämligen så gränslöst och reser sig upprörd ryter en dag såg jag huru han lyfte sin käpp mot henne mot min mor; och han slog henne! Sedan den dagen upphörde jag att vara ung och jag förlåter honom aldrig aldrig! JAKOB upp och tar Prins Erik i famnen. Erik! se på mig! se på mig! Jag har också styfmor hon låter mig när jag är hemma... men tyst, tyst! Kan det trösta dig att jag har det sämre, ack, mycket, mycket sämre än Du, så hör det! Men tänk också, att det har en öfvergång, då vi ju växa ut till frihet... PRINS E. Och Du hatar icke henne? JAKOB. Den känslan rymmes icke tillsammans med den nya, som nu uppfyller hela min själ. ANDRA AKTEN PRINS E. Det vill säga: Du älskar? JAKOB. Vi kunna ju kalla det så... Och när din stund kommer skall Du se ditt hat förvandlas eller försvinna. PRINS E. Det ville jag se! Men kanske Du har rätt! Denna kärlekslöshet i hvilken jag är född och uppfödd är blifven i min själ en brand, som förtär mig; mitt blod är förgiftadt i födseln och jag tror icke något motgift finnes. Hvarför går Du ifrån mig? JAKOB. Emedan... emedan vi icke få vara vänner, icke kunna vara vänner. PRINS E. Tycker Du jag är för dålig? JAKOB. Icke så! Jag kan icke säga mer. Låtom oss gå ifrån hvarann. Ditt öde skall jag alltid följa med deltagande, ty Du är född till olycka! PRINS E. Hvarför skulle Du säga det jag tänkt så ofta? Men vet Du att jag äfven är född till att gå i vägen; GUSTAV VASA jag går i vägen för min fars önskan att se Johan som konung; jag går i vägen för min fars önskan att kunna glömma den hatade tyskan; mitt tyska blod går i vägen för en rätt svenskhet som mitt sinne saknar, ty jag är Vasa men äfven Sachsen, och Lauenburg och Braunschweig. Jag är så litet svensk att det gläder mig när Lübeck, den fria riksstaten, lägger straffskatt på mitt land och håller det förödmjukadt.
» Hör du! » edra skuldror eller må hända genom det allra ett år. » Waldemar hade ej hjerta att tillbakavisa sitt mest radikala, att ej alls gå på någon bal Och månaderna gingo och åren också, och mera! Guérita blef tjugu tre år, utan att Waldemar barns första bön; det var nog, att moderns ögon Nej, detta vore för grymt, både för eder. ännu hade något hem att bjuda henne, men summit i tårar för hans skull. Balförkylningar. &amp; • — j vagneD, denDa x Manuskript, som ej antages till Införande, återsändes, sä vida porto bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. Nästa minut sutto de två i en droska, från lmlken de stego ur vid hospitalets port, den eftermiddagen jag såg dem. Då Waldemar några timmar senare trädde ut ur samma port, bar han ett gråtande moderlöst barn i sina armar. Hemma och ute. Konungen afreste i onsdags till Norge, åtföljd af prins Carl. Kronprinsparet gaf sistlidne tisdag middag, till hvilken voro inbjudna konungen, prins Carl jemte de k. hofvens uppvaktningar. På aftonen gafs, likaledes af kronprinsparet, en soaré, till hvilken inbjudits medlemmar af diplomatiska kåren, svenska och norska statsråden m. fl. Grefvinnan Mathilda Taube, f. Grabow, utförde flere sångnummer, ackompanjerad af professor Ivar Hallström. Kunglig present. Fru Ellen Hartman, hvilken medverkade å den soaré, som konungen sistlidne söndags afton gaf å kongl. slottet, fick efter soaréns slut af k. m:t mottaga ett dyrbart guldarmband, prydt med en stor äkta perla, omgifven af briljanter. Jenny Linds testamente har blifvit öppnadt och befunnits innehålla flere donationer till personer, inrättningar och stiftelser i hennes gamla fädernesland. Bland annat har hon donerat 50,000 kr.
Jag anser den motsatta meningen vara riktig och anhåller att få utveckla skälen dertill, äfven om jag skulle komma att upprepa något af hvad i detta ämne redan är sagdt; men jag måste för fullständighetens skuld upplaga ämnet såsom jag förstår det. Första frågan är den : kan man icke vänta på en lagförklaring från en riksdag till en annan? Jag skulle tro det vara görligt, emedan alla, eller åtminstone de flesta talare, som hittills yttrat sig, medgifvit, att de lagförklaringar, som kommit i fråga, varit ganska fä. Vi hafva ock andra lagar, ännu vigtigare än de, som kunna af Högsta Domstolen förklaras, nemi. grundlagarne. Dessa få ingen förklaring mellan riksdagarne undergå, deras förändring är svårare än den allmänna lagens; dock måste de gälla frän den ena riksdagen till den andra, ehuru kinkig deras tillämpning än må vara, och ehuru äfventyrlig den för Konungens rådgifvare varit och är. Const.Ulsk:s ledamöter kunna, såsom erfarenheten visat, vara af icke mindre olika tankar om rätta förståndet af grundlagen, än domstolarne om den allmänna lagen. Den andra frågan är: kan olika tillämpning af den allmänna lagen undvikas, derigenom att Högsta Domstolen gifvet' förklaringar? Ingalunda. Högsta Domstolen bevisar det bäst sjelf; ty af samvetsgrannhet hos dess medlemmar inträffar ofta, att de hafva olika meningar om lagens rätta förstånd, hvadan saken får en olika utgång, alltefter de ledamöter, som för tillfället äro tillstädes. När sä sker inom Högsta Domstolen, är klart, att det ännu lättare kau hända inom skilda underrätter, der ledamöterne icke hafva tillfälle att utbyta åsigter och jemka sig efter livad rimligast synas må. Aro de förklaringar, som Högsta Domstolen gjort, lyckliga? Man har i dag påstått, att en af de sista lagförklaringarne varit motsatsen. Hvad har man då dermed vunnit? Vore icke bättre, att en sådan förklaring blifvit underlåten och att man rättat sig efter Högsta Domstolens beslut eller de s. k, prejudicaten? En redan gjord förklaring kan ej utan besvär eller någon olägenhet upphäfvas. Ber man nu till frågans formella behandling, så är det förundransvärd!, att Högsta
Det ar denna onaturliga anstallt att genom lag vilja tillägg» ett pappersmynt högre värde än det verkeliBil, till Ridd. o. Ad, Pr. 1 Band42 658 Den 24 Februarii, pen äger som rubbat allmänna förtroendet, och upphörandet af ett sådant förhållande är, enligt min tanka, det enda medel, som kari gifva garanti för framtida föilugter. Om ofvannämnda iagstadgande hade erhållit den till* ämpning att en gäldenär borde återbetala lånet etter det värde i silfver baocosedeln ägde då länet utgafs, sä hade, oagtadt den stora utsläppntng af sedlar som skedde år iy föga speculation å sedelmyntets fallande och stigande uppkommit och landet befunnits uti en vida lyckligare belägenhet än nu. 1 följd af de åsigter jag haft åran framlägga, får jag föreslå: 1:0. Att Riksens Ständer vid innevarande Riksdag bestämma det värde i silfver, hvarmed Bancosedeln skall inlösas Att detta värde icke kan blifva annat än dtt som närmast öfverensstämmer med närvarande agio och således inskränka sig inora gränsorne af 120 å 12S skillingar för En Riksdaler i silfver, har jag tagit för afgjordt och ansett icke tarfva vidlyftigare utredning. 2 0. Att någon utväxling af silfver för det närvarande icke må äga rum; utan att Riksens Ständer vid nästa Riksdag derom närmare vilja besluta. Härvid kunna likväl löreskriiter meddelas, som i vissa fall berättiga fullmägtige låta utväxling af silfver be-; gynna. Att allt der öfverskott som på Bankens årliga inkomster uppkommer, äfvensom hvad som inbetalas af de Bankens fordringar, som icke äro af Discont natur, icke åter utlånas, utan använde till uppköp af myntbara metaller. Lika mycket sedlar förblifva då i allmänna rörelsen sorn nu, men Bankens reela fond ökas efter hand. 4:0. Att i öfrigt lämpelige utvägar vidtagas, hvarigenom reelt mynt till Banken ingår. 5:0.
Vi bifoga bilderna af Sveasalen, sådan den i all sin färgrika mohriska prakt — nu ett minne blott — tedde sig före katastrofen; af byggnadens fasad åt Smålandsgatan, återgifven för vår räkning i dess ispansarskrud på middagen efter branden, i samma ögonblick som kronprinsen-regenten aflade ett besök på brandstället; slutligen en liten detaljbild bland Sveasalens spillror. QTATSKUPPSFÖRSÖ- P K E T I PARIS på.presidenten Faures begrafningsdag är redan tillräckligt skildradt i vår dagspress. Efter en parisertidning återgifva vi emellertid den lifliga scen, då skalden och deputeraden Dérouléde fattade genera ' Rogets häst i tyglarne under energiska, men fåfänga försök att förmå honom föra sina trupper mot Elyséepalatset. Strax bakom honom synes bilden af deputeraden Habert, hans trogne kompanjon vid det tragikomiska uppträdet. De bägge &gt;hjältarne » af vakta nu i f ängsligt förvar följderna af sitt tilltag. R. Ekroth folo. BLAND SVEASALENS RUINER. landet, eftersom en ung dam skämtsamt och hjärtligt välkomnade dem. Då hon lämnat dem ensamma för ett ögonblick, sade den yngre af de två: » Hvad hon är treflig, Georg! Vet du, i dag tänker jag göra slag i saken. » Den andre satt tyst en stund. Så sade han: » Käre Gustaf, för mig, såsom din bror, är din lycka också min. Men har du tänkt dig för? » » Jag har tänkt så mycket, och det blir inte bättre för det. Hon håller helt säkert af mig, och det är ändå hufvudsaken. » A. Blomberg foto. KRONPRINSEN VÅRA BESÖKER BRANDSTALLET. ILLUSTRATIONER. T D A LAGERGREN. Den 27 februari afled plötsligt i Berlin af influensa fru Ida Lagergren, född Brodt, gift med Ryno Lagergren, innehafvare af det kända kaféet och skandinaviska anmälningsbyrån vid Schlossplatz 3 i Berlin. Då fru L. torde vara bekant för alla skandinaver, som besökt metropolen vid Spree, bör måhända hennes bild intressera Iduns läsare och läsarinnor.