Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under åberopande af det fördelaktiga omdöme, som både af landsmän och främlingar saint, bland de sednare, samtidens störste språkforskare Jacob Grimm blifvit fälldt öfver det härstädes under arbete varande litterära verk, benämndi ”Svenska språkets lagar”, har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit påkallad å angelägenheten deraf, att författaren af detta fäderneslandets vetenskapliga anseende i hög grad befrämjande arbete finge sig tilldelad en förtjent vedergällning för sitt oförtröttade och oegennyttiga nit i vetenskapens tjenst, samt det allmänna sålunda försäkrades om arbetets fortsättning, hvilken under andra förhållanden ej vore att påräkna och för närvarande säkerligen ej kunde af någon annan öfveriagas. Ett vetenskapligt arbete af förevarande beskaffenhet, erfordrande de vidsträcktaste, samvetsgrannaste och mödosammaste forskningar, kan blott räkna en jemförelsevis mindre krets af läsare, och författaren, hvilken, efter hvad upplyst är, derå nedlagt femton års mödor, måste således sakna den uppmuntran och vedergällning för sina ansträngningar och uppoffringar, som det både genom dess fosterländska vigt och vetenskapliga värde utmärkta arbetet obestridligen torljenar. Efter hvad Rikets Ständer inhemtal, har väl författaren, hvarje gång eli, nytt häfte ulgifvits, fått sig dervid af E. K M:l beviljadt ett understöd af det på 8:de Hufvudtiteln uppförda anslag till resestipendier samt läroböckers och lärda verks ulgifvande, men, efter hvad jemväl upplyst blifvit, har dock detta understöd, efter afdrag af tillfälliga utgifter, icke ens lemnät så stor behållning, att det kunnat sätta författaren i tillfälle att, till påskyndande af forskningens fortgång och underlättande af hans mödor, sjelf förse sig med eli tillräckligt antal af de dyrbara utländska ordböcker och samlingar, hvilka vore lör författaren hehöfliga.
Utskottet att det icke vore med nödig varsamhet förenligt, att nu nedsätta denna tull ens till hvad Herr Rosenblad, än mindre till hvad Herr Murén tillstyrkt; hvarföre Utskottet, som för vinnande af gemensam tullsats å alla ifrågavarande slag anser någon förhöjning i tullen å redgarnsstrumpor hellre böra vidtagas, i enlighet härmed föreslår, att strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten må indelas i: helsiden, med 3 R:dr, halfsiden, med 2 R:dr, och andra slag med 1 R:dr införselstull per skålpund. 54 Bevillnings-Utskollels Betänkande, JVJ 5. Strump stickor. Strängar. Stål. Stålarbelen. Orimligheten af den nu å strumpstickor stadgade tull af icke mindre än 30 sk. skålpundet visar sig deraf att, på sätt Kongl. Maj:ts vid sistlidne riksdag afgifna taxeförslag och Herr Rosenblads motion upplysa, värdet å denna lätt smugglingsbara artikel utgör i medeltal endast 32 sk. eller högst 4 R:dr skålpundet. Tullens nedsättning är föreslagen af Herr Rosenblad till 42 sk. och af Herr Murén till 8 sk. per skålpund. Utskottet instämmer i Herr Rosenblads förslag, att införselstullen å strumpstickor må bestämmas till 42 sk. skålpundet. „ I öfverensstämmelse med Herrar Rosenblads och Muréns motioner, föreslår Utskottet att den under hufvudrubriken strängar förekommande rubriken »messingsoch stål-» må utbytas mot: af metall; och att »tarmsträngar» under rubrik: andra slag må åsättas 4 R:dr, i stället för nu gällande 4 R:dr 24 sk. tall per skålpund., Till förmån för Eskilstuna manufaktur har Herr Winge vidare föreslagit, att gjutstål kunde få tullfritt införas; hvaremot Herrar Rosenblad och Murén upptagit stål, alla slag, hvaraf gjutstål nu drager 2 R:dr, garfstål 3 R:dr och andra slag 3 R:dr införselstull, under en rubrik med sistnämnde tullsats per 400 skålp. st. vigt.
För behandlingen af denna motion har allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet sammanträdt med Lag-utskottet; och få de förenade Utskotten nu öfver densamma meddela sitt yttrande; dervid Utskotten, i anseende till beskaffenheten af det framställda förslaget, tro sig böra erinra: att jordeganderätten till hemman och lägenheter af krono-natur är Kongl. Maj:t och Krouan förbehållen; att med denna jordeganderätt, liksom med all annan eganderätt, dispositionsrätten är förenad samt att, enligt Kongl, brefvet den 5 Febr. 1808, denna dispositionsrätt, i fråga om åbos in rymmande ä sådant, hemman eller lägenhet: om bestämmande af företräde till besittningsrätten dertill, då flere på densamma gjort anspråk, samt om pröfningen utaf de angående sådan besittningsrätt upprättade afhandlingar m. m. af landshöfding utöfvas. Uti denna Kongl. Maj:ts och Kronans dispositionsrätt är emedlertid, genom åberopade Kongl, bref, gjord dea inskränkning, att “den bonde, sorn beflitar sig att väl häfda kronohemman, hvarå han blifvit till åbo antagen, skall för sig samt sina barn och efterkommande njuta den säkerhet, atl han och do allt framgent vid hem4 manet varda bibehållue och orubbade, samt åboens äldste son ega företrädes-r rätt att vara värd på hemmanet, då han förut på annat salt derifrån ej blifvit skiljd, och hos honom finnes enahanda säkerhet för hemmanets häfd och deraf utgående utskylder, som hos de öfrige arfviugarne*4. Att, på sätt motionären i afseende på krono-uvbyggen föreslagit, betaga å boens äldste son nämnde företrädesrätt samt medgifva nbo å sådana nybyggen att på hvilken som helst, skyld eller oskyld, öfverlåta s:n besittningsrätt, vöre att bort - » Lagsamt Allm.
Man kunde också alltförväl uti de af mig förordade ransakningshäktena endast inspärra de för mindre förbrytelser häktade, hvilkas vårdande ej är så äfvenlyrligt, men deremot införpassa alla gröfre brottslingar till länsfängelset, äfvensom naturligtvis alla, för hvilka utrymme vid ovanligare fall saknades. Länsfängelserne behöfva då icke eller upprättas i så stor scala, när dessa åtgärder ske samtidigt, som sig vederbör. Af Justitiae-Stats-Ministerns sista årsberättelse inhemtas, att på landet 6q2 tilltalade personer, som förmodligen alla varit häktade, blifvit under framtiden ställde eller alldeles frikände, för hvilka troligtvis äfven lill större delen forslingskostnaderna emellan ransakningsorten och Länshäktet kunnat insparas, derest ea annan organisation af fängelserne förefunnits. På dessa skäl, dem jag inom de Ilöglofl. Utskotten tagit mig friheten närmare utveckla, hade jag önskat, att de Höglofl. Utskotten mindre knapphändigt affärdat de i ämnet väckta motionerne, utan i stället behagat ställa elt anslag af 3oo,ooo R:dr Banco, eller lika stort belopp, som städerne undfått till ombyggnad af deras fängelser, till Kongl. Majrts disposition, alt användas till uppbyggande districtvis af serskilda ransakningshäkten å landet, så vidt sig göra lät, i förening med dylika anstalter i närbelägne städer, samt att förberedande undersökningar, upprättande af kostnadsförslag, äfvensom öfrige åtgärder mätte omedelbart företagas efter en af sakkunninge personer uppgjord och af Kongl. Maj:t godkänd plan, i sam - Stais-; Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 89. 21 manhang med de åtgärder, sorn, i afseende på länsfängelsernes bättre construerande, kunna komma alt ega runi. Hvad angår Stålens directa bidrag till stadsfängelsernes ombyggnad, så, hvad Stockholm, som öfriga städer beträffar, hyser jag äfven den serskilda mening, att Högloft.
Fröliehs motion icke bör bifallas och något särskildt Utsk. icke väljas, och discussionen upplyser tillräckligt skälen derför; men hvarföre skulle R. o. Ad. icke tillåta, alt en ide', en mening meddelas de öfriga Stånden, sä att äfven de komma i tillfälle alt derom fatta sitt beslut? Öfverläggningen inom delta Stånd må vara huru grundad som helst, så måste det förutsättas, alt andra Stånd möjligen kunna vara af en annan mening. Olägenheterna deraf äro icke så stora som olägenheterna deraf, att man undertrycker meningar och förslag, som framställas, när de icke innebära några vådor. Jag hemställer derföre, att Gr. Fröliehs motion mätte tillåtas ali blifva meddelad de öfriga Stånden, på sätt grundlagen medgifver, och att R. o. Ad:s beslut i frågan får åtfölja motionen. Jag är öfvertygad, att de öfriga Stånden i detta afseende komma att instäm - 164 Den 4 September f. m. ilia med R. o. Ad., emedan de skäl, som för R. o. Ad:s beslut ligga till grund, äro så klara och tydliga, samt gällande äfven för de öfriga Stånden, att någon tvekan derom icke torde lios deni uppstå. Många ropade på propos. Frill. Cederström, Jacob; Jag skulle hafva varit af samma tanke sorn Frih. Palmstjerna, om Gr. Frölich hade velat hafva sin motion remitterad; men då han icke medgifvit, att densamma skulle få gå till RancoUtsk. eller något annat Utsk., har han i och med detsamma förklarat den icke vara af sådan beskaffenhet, som jag ansett och ännu anser af 52 § Riksd.Ordn. vara afsedd, för att kunna med de öfriga Stånden communiceras. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Till alla delar förekommen af Frih. Palmstjerna, får jag inskränka mig till att med honom förena mig. Hr Ribbing, Bengt: För alt om möjligt söka förekomma anledn. lill en votering, utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten på innehållet af 57 §. Riksd.Ordn.
Utredningen af dessa Anmärkningar fordrar kan hända vidsträcktare kunskaper, än dem jag tilltror mig äga; men jag utbeder mig vördsamt att till kunnigares bedömande få framställa den synpunct, hvarutur jag för min del betragtar frågan , om Statens rättighet ait använda dödsstraff och tillämpningen deraf till ifrågavarande ämne. Uti Naturtillståndet eller utom Samhället är det hvarje människas rättighet att sjelf försvara sitt lif och sin Egendom, hon dödar den Som vågar angripa endera , hämnas en slagen anförvants eller väns död, uppsöker tjufven och återtager sin Egendom samt dödar honom om ingen annan säkerhet gifves för vidare ofredande. Genom Samhälls - Inrättningen upphör detta sjelfförsvar, och Statens skyldighet inträder att freda Samhälls Medlemmatne till lif och egendom. Den i April. För att fullgöra en sådan skyldighet är det Statens rättighet att använda Straff, i ändamålet att vid brottet häfta ett ondt, sorn öfverväger den fördel biottslingen vantar sig af sin Jagstridiga garning, men förenadt med ett bemödande att förbättra brottslingen och bereda honom möjligheten att vidare vara Medlem i Samhället, i aila de fall där Samhällets säkerhet sådant medgifv.r. Är åter brottet af den grofva beskaffenhet, att de villkor derigenom blifvit brutne, som utgjorde grundvalen för föreningen till ett Samhälle; säkerhet till lif och Egendom, dä kan jag för min del ej betragta brottslingen annorledes än såsom satt utom Samhället, såsom en fiende till detsamma, emot hvilken den styrande Magteo äger att utöfva samma försvars-medel hvaraf hvarje människa i natur tillståndet ägde att sig begagna, och om Staten icke äger annat medel att freda öfrige Medborgare Fån brottslingens våldsverkan, är det Staiens både rättighet och pligt att genom användande af döds-straff förskaffa Medborgare den säkerhet till lif och egendom, som de äga att fordra.
Hufvudtiteln anvisas för den provisoriska lönregleringen, enligt de uppgjorda förslagen, ett förslags-anslag af Exercis-Sqvadronernas underhåll; 215,017: 250,000 Transport 465,017 Kongl. Majds Nåd. Vrop. N:o I, om Statsverket IS36. 35 Transport Furagering vid indelta Kavalleriet; Möleskostnadcr, och Ersättning för utöfver Markegängspris förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indelta Regementenas marcher till och ifrån mölen. Ue under dessa fyra titlar i Riks-staten uppförda anslag, af hvilka ett är förslags-anslag och de trenne öfriga reservationsanslag, upptaga ett sammanlagdt belopp af 264,109 Ridr Biko eller 396,163 R:dr 50 öre Riksmynt, samt äro alla afsedda till bestridande af kostnader, som hafva till föremål: indelta Arméens vapenöfningar. I afseende pä ordnandet af dessa vapenöfningar pä ett för landets försvar tillfredsställande sätt, hänvisas till de i Protokollet öfver Landtfötsvars-ärendeh för den 14 dennes framställda och af Kongl. Majit gillade grunder. Under åberopande häraf och då i följd af den föreslagna förlängda och i vissa fall nya vapenöfningstiden ökade kostnader mäste uppkomma, hvilka i sin helhet skulle, enligt gjord beräkning, efter 15 ärs medelpris, uppgå till 586,713 R:dr Riksmynt, föreslår Kongl. Majit, att, jemte det ofvanstående fyra anslagstitlar med r de derunder uppförda anslag sammanföras till eh enda, under namn: Indelta Arméens vapenöfningar, den kalkylerade tillökningen 190,549 Ridr 50 öre Riksmynt måtte i rund summa anvisas med samt att hela anslaget, i anseende till omvexlande portlohsoch rationspris, blifver ett förslags-anslag.
Beträffande åter den generela syftningen af ifrågavarande motion, eller att Lotsoch Båk-afgifterne för inomskärs seglande Stats-Utskottets Betänkanden. 35g Fartyg må antingen alldeles upphora, eller och till hälften nedsättas; så hafva Utskotten sig bekant, att Lotsoch Båk-afgiften för Fartyg, sorn segla till Stockholm genom Söder-Telje Canal, fortfarande erlägges äfven för Segelfarten genom Målaren; Och då detta förhållande synes så mycket obilligare, som alla andra i denna Sjö gående Fartyg åro från dylika afgifter befriade, samt Båkar och Fyrar ännu icke finnas å Målaren , alltså få Utskotten föreslå, att Lots och Båk-afgiften må tills vidare och intill dess Fyrar å Målaren blifvit inrättade, upphöra och icke vidare beräknas för Fartyg, som derstädes Segla; Hvaremot Utskotten icke finna skål, att tillstyrka befrielse från desse afgifter under Seglation uti Saltsjon. Detta varder dock, jemte ett Protocolls-Utdrag, innefattande några Ledamöters särskilda tankar i ämnet, till Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 26 November 1823* 36o Stats-Utskottcts Betänkatiden. Utdrag af Protocollet, hållet inför R. H. SStatssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott den 26 November 1823. S. D. Uti frågan angående nedsättning af Lotsoch Båk-afgifterne för inomskärs Seglande Fartyg, afgåfvos följande reservationer: 1:0 Af Herr Hjerta: "Det år afvigt, att göra sig reda för följderne af hvarje hinder, hvarje ökad kostnad för vår kustfart. "Utan ali fråga vore det orätt, att i Sverige genom dryga afgifter på de små Fust-Fartygen, hvilka så vål öfverensstämma med våra kustboers Capital tillgångar och omsåttningsbehof, söka framtvinga kusthandeln till begagnande af stora Fartyg.
Då jag nu likväl erfarit, att åsigterne derom kunna vara delade, utbeder jag mig alt för min del få förklara, att jag i allo instämmer i Utsk:s hemställan derom, alt den väckta frågan, ang:de ändring i straffet för första och andra resan stöld, måtte lemnäs utan afseende. Jag anser mig kunna, med stöd af flerårig erfarenhet, påstå, att se dan spöstraff nu mera icke får för första gången stöld tillämpas, och hvilket äfven sällan skett under Hera de sednare årens lopp, åtminstone då hofrätterne kommit att bestämma ansvaret, sä anses i allmänhet den svåraste delen af straff för stöld ovillkorligen utgöra undergåendet af den dermed följaktliga kyrknpliktcu. Jag känner flera exempel derpå, ali tjufvar, dömde för stöld, men genom Kungl, nåd förskonade från kyrkopliktens under gående, icke, ehuru de erlagt tjufvaböler eller slått motsvarande fängelse vid vatlen och bröd, anse sig vara lika vanfrejdade med andra för stöld straffade personer. Jag har såsom ordfö - Den 2 November e. m. rande i häradsrätt vid elt tillfälle måst afkunna beslut derpå, att en sådan person skulle anses för vanfrejdad och således icke kunde för vittne antagas; och att vid sådant förhållande, i en tidpunkt då ingrepp i äganderätten dagligen förspörjes, borttaga den hufvudsakligast afskräckande delen af ännu befintliga straffet, dertill kan jag icke lemna min röst. Man anför väl, att den brottsliges utställande till allmänt åskådande under en lid gudstjenst medför för honom elt skymfande, som skall hafva till följd omöjligheten, eller åtminstone svårigheten för den brottslige, att derefter hos andra personer blifva i arbete eller tjenst antagen, och såmedelst stänga utvägen för honom att kunna beträda en ärlig vandel; men häruti ligger ett stort misstag.
Oi'ka begrepp kunde ju hos de befallande och lydande upp - 8 28 Den al Februarii, $tå om författningars tillämpning, om rättigheter och skyldigheter, i afseende på för Länen» innevånare töreskrifne sammankomster; Förslag till utgifterj vitens åläggande, och i andre economiske ämnen, som kunde förekomma $ och det vore val i tillbörlig ordning, att hem* mansbrukaren ägde en trygghet, att en högre Embetsmyndighet vore i tiiliäile att, med profmingsrätr, derom taga kännedom, utan att den enskilte nödvändigt vore förpligtad att öfver behörigheten af åtgärden, framställa tvekan eller klagan. Då jig nu föreslår att de kungörelser och älven allmänna föreskrifter, som till Länens innevånarnes åtlydnad il ån Konungens Befallningshafvande utgå, böra hvaije månad till JustititeCsnzleren och Justitieombudsmannen öfvetlemnas, får jag i sammanhang dermed yrka, att alia föreskrifter som tillätlydnad ifrån kronobetjeningen utgå| böra vara af Landshöfdingen gillade och äfven under dess ansvar emanera till förekommande . »f befallningar stundom af Länsmän, som likväl måste åtlydas, af den beskaffenhet, att de troligen icke skulle hafva blifvit gillade af deras förmän, såsom väglagnings-anstalter under brådaste skördetiden , föreskrifter för hemmansbrukare att för obestämd tid icke begagna sine hästar till resor, i förmodan af Kungs eller Kronoskjutsningar, med flere sådane händelser, der den mindre kronobetjunten, ansvarslöst utsträcker sine föreskrifter längre, än Konungens Befallningshafvande skulle haf” va dem tillåtit Det synes mig äfven att i sammanhang dermed och till beredande af ord - Den il Februarii, Ca 9 ning, det borde stadgas, att alla kungörelser och föreskrifter, till åtlydnad för Länens innevånare, borde ordentligen förvaras i kyrkorne, till en controll öfver LänsStyrelsens och kronobetj^ningens påbud
Jag vet, att du tycker mera om ett regeringssätt, der man låter en grannt utsirad docka, till hvars alla krumbugter man sjelf håller trådarna med stadig hand, nicka som en chinesisk pagod, i spetsen för de styrande; men så får du också förlåta mig min åsigt om denna dyra, oftast besvärliga dockas umbärlighet, och om vådan att hafva en sådan, derest trådarna, som leda hennes rörelser, brista af ålder, ränker eller ansträngningar. «Mitt umgänge i hufvudstadens sällskapskretsar är denna gången ej särdeles vidsträckt. Ett onådens föremål, en afsatt och förföljd embetsman kan på sin höjd vara välkommen gäst hos dem, som med öppet vizir bryta lans med hofvet. Endast Schröderheimska huset gör härifrån ett undantag, och det är henne, jag har att tacka derför. Hon är i själ och hjerta ingenting mindre, än Gustavianskt sinnad. Firad, äfven på hofvet, både för sin skönhet, sitt hufvud och sin umgängeston, förargar det henne likväl, att den löjligt fåfänge konungen egnar ändå större uppmärksamhet åt den gamla adelns fruar och döttrar, och hans öppet uttalade sats, att fruntimren skola tänka blott på sina hushåll, sina nöjen och sina behag, men aldrig på staten, dess värf och män, har lagt lök på laxen. Så väl af vänskap för sin man, som af omtanka att ej störa hans framgång, är det väl ännu egentligen mellan fyra ögon till personer, på hvilka hon kan lita, som hon ger sina tänkesätt luft; men i mjugg fägnar det henne mera, då kungen förlorar en anhängare, än hennes man sjelf, då någon affaller till hans beskyddare. Schröderheim är, i afseende på mig, mellan två eldar: kungen och sin hustru, lyckan och sin öfvertygelse, hofgunsten och sitt hjerta. Men, vare sig beräkning att synas fördragsam eller verklig likgiltighet för sällskapsförbindelser: allt nog, Gustaf III låtsar sig icke märka, med hvilka hans gunstlingar umgås i hvardagslifvet, och bemöter personligen dem med artighet, som han har ett horn i sidan till.
S. D. ‘Vid förnyad föredragning af Conr stitutions-Utskottets den 12 dennes på bordet lagda Memorial , angående 2:ne Redactionsfel uti de beredda Förslagen till ändring uti »Riks. dags-Ordningen, har Prest-Ståndet, som redan* utan afseende på Utskottets härom gjorda anmälan, pröfvat och afgjort de lagligen förberedda. Grundlagsfrågorna, för sin del ansett det vara emot Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen stridande, att vid den Riksdag, då dylika 'frågor skola afgöras, på ett eller annat sätt, införa någon ändring uti de sedan föregående Riksdag hvilande Förslagen till förändrad Redaktion af Rikets Grundlagar. S. D, Föredrogos ånyo och bifcllos Lag*> 200 Prof. Udr. d. 14 Mars 1818. Utskottets pä bordet hvilande Bétänkanden, angående 1. Väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Kungörelser) d, 26 Nov« 1 81 6, angående sättet för en Menighets hörande i enskildta tiliåtliga ärender; а. Förtydligande af Lagens stadgande i 17. Cap. Giftermäls-Balken, om Beräkningsgrun den för beloppet i af fördel; 3. Bestämdt arfvode för verkställande af utmätningar i private mål; 4* Bibehållande af Författningen, att en sjettedel -r 'i.föm alltid bör hållas oppen; 5. Det förslag, att troc^ r må ut gå efter förmögenhet; б. Samma Utskotts ytterligare Betänkande angående förändring uti straffet för Hållkarl, sorn fordrar drickspenningar af resande, eller dem med ovett ofredar; Äfvensom Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets Utlåtande, rörande en förbättrad Posternas reglering på åtskilliga orter i Piket, saint vissa ©fverklagade olägenheter vid Postforingen imellan Norrige och Danmark. S. D, ÅterremitteradesStats-Utskottets. den. 24 nästlidne Februarii på bordet lagda Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående användande af de inom Södermanlands
Utskottet har, genom det afgifne Betänkandet, yttrat sig om de hinder, Utskottet ansett möta för antagande af det redan genom första motionen framställda förslaget, att Cameral-examen måtte åläggas såsom vilkor för befordran t i il Läusmans-ljcnsler, och äfven anfört de skäl, på grund hvaraf Utskottet ansett en annan offentlig pröfning böra, såsom sådant vilkor, föreskrifvas $ och som Utskottet af anmärkningarne icke funnit ankd - n Allni, Bcsv.- och Ekon.-Ulskottels UtlåtandeN'.o 135. ning alt förändra detta yttrande, hvilket dessutom utgör en jemkning af hvad, som i motsatt rigtning blifvit genom anmärkningarne yrkadt, anser sig Utskottet böra förblifva vid sitt förut i detta ämne afgifnc förslag. Stockholm den 25 Februari 1841. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Mars 1841, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af f öreslagen Dislricts-Jördelning inom Stockhol ms Län vid de årliga Marhegångs Taxornes upprättande. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet fått emottaga en af Riksdagsfullmägtigen Eric Jansson från Stockholms Län väckt motion, deruti han, med föranledande af bemälde Stånds bifall lill det vid innevarande Riksdag afgifne Utlåtande, i fråga bland annat om ändring deisi grundräntornes utgörande, och dels i markegångs-sättningarne, samt till undvikande af det allt för stora missförhållande, som i senare hänseendet förmodades skola uppkomma inom Stockholms Län, der invånarnc i de närmast omkring hufvudstaden belägna Härader uppenbarligen syntes kunna afyttra sina varor med större beqvämlighet och mot högre pris än de, som bo i aflägsnare delar af Länet, hvarigenom