Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid detta förhållande, har Stats-Utskottet trott, att, vid denne Riksdag, icke bör fattas något bestämdt och ovillkorligt beslut om GeneralAssistance-Contoirets blifvande öde; utan att åtgärderne nu endast böra rigtas på arne hufvudsakliga föremål, det ena, att, genom en förändrad Reglering af Utlåningen med hvad der; 1*744 Ståts-Utskottets Bettini anden'. 'till hörer, söka vinna en jemnvigt emelian inkomster och utgifter, sä att Inrättningen i det närmaste ma imnnj bära sin egen kostnad; oell det andra, att bereda och grundlägga Inrättningens framtida upplösning pä ett sätt, som för Staten blir minst betungande, i händelse denna upplösning skulle beslutas, sedan resultatet af den nya regleringen med någorlunda tillförlitlighet iiunnit utrönas. I förstnämnde afseende, hor ett Förslag af Herrar Fullmägtige blifvit uppgifvit, att, å ena sidan, utan rubbning uti nu varande Controller, genom en förändring vid utlåningen och inlösningen och deraf förmodad förminskning uti görotnälen, kunna, vid yppande ledigheter, indraga åtskilliga Tjenster oell Befattningar; och såmedelst bespara Verkets utgifter till aflöning; Och å den andra, att genom någon förstärkning af den förut af Herrar Fullmäktige sjelfve bestämde Fåne-Fond samt fastställande af Sex Procents Ränta och Tvä Procents Provision för samtlige Fånen, och följaktligen äfven för de större Fånen, hvilka, enligt hvad ofvan är anfördt, hittills erhållits mot lindrigare afgifter, än Fån på mindre Summor, bereda en tillökning i Verkets Inkomster. Detta Förslag har i det bela förekommit Utskottet val grumiadt, men Utskottet har, lika med Herrar Fullmäktige, måst erkänna svårigheten, om icke omöjligheten, att i förväg kunna med säkerhet beräkna följderne och verkluagarne af dessa .föreslagna anstalter. Och, då det är endast af tiden och erfarenheten, som yerkliga resultatet skulle kunna förväntas, är Stats-Utskottets Betiinkanden.
Utskottet förblifver vid sin redan yttrade öfvertygelse, att det i Betänkandet N:o 6 föreslagne Creditiv-belopp uti utländskt mynt, mot - 46 Banco-Utskoltels Utlåtande N;0 16. svarande efter pari-curs, 2,666,666 R:dr 3a slcBanco, är fullt betryggande för Silfver-utvexlingens oafbrutna fortgång, men, då Utskottet af ofvananförrla skäl funnit sig föranlåtet tillstyrka nedsättning i det förhållande Utskottet först föreslagit att ega rum emellan reela fonden och sedelstocken, anser Utskottet det vara till principen rigligt, att ännu verksammare medel stå till Barico-Styrelsens disposition, i händelse någonsin, emot förmodan, metalliska Cassan skulle så sjunka, att, oaktadt detta lägre förhållande, Crediliv å utrikes ort behöfver till densammas förstärkande anlitas, hvarföre äfven Utskottet, med fäsladt afseende å det af flere Ledamöter inom Riks-Slånden framställde yrkande, om ytterligare Creditiv-rättighet för Banco-Siyrelsen, trott sig jemväl böra i så måtto förändra nu ifrågavarande punkt, att Banco-Styrelscn ej allenast må anmodas och berättigas att ju förr desto hellre gå i författning om beredandet af Creditiv å förstberörde belopp, utan äfven erhålla rättighet att framdeles, och så vida Banco-Styreisen skulle anse omständigheterne det fordra, betinga sig ytterligare Creditiv ä lika belopp. Huruvida desse Creditiv må anskaffas på flere platser eller hos mer än ett Handelshus, anser Utskottet böra öfverlemnas åt Banco-Styrelsens ompröfvande, och har redan i sitt förra Betänkande ej lågt något hinder för Crediti v-beloppets fördelande på sådant sätt. Och anser Utskottet något yttrande, i anledning af en Ledamots erinran om nödvändigheten att söka Kongl. Maj:ts Nådiga sanclion, j och för erhållandet af berörde Crediliv, icke för närvarande erfordras.
Riksdaler såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och 40,000 Riksdaler såsom lån, under vilkor, bland annat, att staden förbunde sig att ansvara för muddringsarbetets fullbordande inom fem år, samt Kongl. Majit under den 25 Juli 1855 i nåder gillat en af Chefen för Södra Vägoch Vattenbyggnads-distriktet, numera Öfversten m. m. C. G. Beijer uppgjord plan, jemte kostnadsförslag, i afseende å ifrågavarande företags utförande, afslutade derefter, på nådig befallning, Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, å Kronans vägnar, med Hamndirektionen i Ystad, såsom behörigen utsedd arbetsdirektion, kontrakt, genom hvilket vederbörande förbundo sig att under loppet af September månad nyssnämnda år påbörja och till den 1 September 1860 fullborda muddringsarbetet. Då emellertid, till följd af oförutsedda hinder och svårigheter, omlörmälda 20 Kongl. Majlis Nåd. Proposition Nio 21. muddringsarbete icke till den sålunda bestämda terminen medhunnits, samt Hamndirektionen af sådan anledning hos Kongl. Maj:t begärt fem års förlängning i den för arbetets fullbordande föreskrifna tid, öfverlemnades denna ansökning till Rikets Ständers pröfning; hvarefter Rikets Ständer, enligt deras under den 28 Juli 1860 härom aflåtna underdåniga skrifvelse, funno skäligt att, med vederbörandes befriande från den genom ingånget kontrakt åtagna förbindelsen att till den 1 September 1860 fullborda det påbörjade muddringsarbetet i hamnen vid Ystad, medgifva den af Direktionen begärda förlängning i arbetstiden för nämnda företag, under vilkor att, med fortfarande tillämpning af det afslutade kontraktets stadganden i öfrigt, staden förbunde sig att ansvara, det muddringsarbetet blefve fullbordadt till den 1 September 1865.
Diamante, som brukar äta sig mätt, drifvande fram och tillbaka som åskådare. Ack åskådare, hvad hade hon ej för åskådare! Hon hade det stora Etna och den blänkande solen. Hon hade inlandets röda berg och det gamla Vulcanitemplet, som nu var helgadt åt San Pasquale. Och ingen af dem hade ännu skådat ett mätt Diamante. Ingen af dem hade förr än nu kommit att tänka på hur mycket det skulle försköna dem själfva, om man kunde betrakta dem, utan att hungern hväste en i öronen och trampade en på hälarna. Men märk nu en sak! Så märkvärdig och så stor, som hon var denna signora, så var hon dock ej vacker. Och trots all den makt hon hade, så var hon ej behaglig eller intagande. Hon styrde icke med skämt, och hon belönade icke med leenden. Hon hade en tung, ovig kropp och ett tungt, ovigt lynne. Denna dag, då hon gaf mat åt de fattiga, blef hon som en helt annan människa. Det bor ett ridderligt folk på vår ädla ö. Ibland alla dessa fattiga var det ingen, som lät henne känna, att hon öfvade välgörenhet. De tillbådo henne, men de tillbådo henne som kvinna. De satte sig till bords som hos en jämnlike. De behandlade henne, som en värdinna behandlas af sina gäster. I dag gör jag dig den äran att komma till dig, i morgon gör du mig den äran att komma till mig. Så och ej annorlunda. Hon stod uppe på den höga rådhustrappan och såg ned öfver alla borden. Och då den gamle stolmakaren, som satt öfverst vid bordet, fått sitt glas fylldt, reste han sig upp, bugade sig för henne och sade: ’Jag dricker för er välgång, signorina.’ Så gjorde de alla. De lade handen på hjärtat och bugade sig för henne. Det hade kanske varit godt för henne, om en sådan ridderlighet mött henne tidigare i lifvet. Hvarför hade männen i hennes hemland låtit henne glömma, att kvinnor äro till för att tillbedjas? Här sågo de alla ut, som om de brunno af en stilla dyrkan. Det är så de behandla kvinnorna på vår ädla ö. Hvad gåfvo de ej tillbaka för den mat och det vin, som hon skänkte.
Det föresiogs således, atl jemte der Riks* gälds-Conroiret blifwit älagdt att förestå formnlai, rer litt winnanve af upgifter rörande statistiska up, lysningar, borde ät ber samma updragas, att uprätta förslag till deste formulairer, och dem till Kal, Majst i underdänighet öfwerlemna, hwarefter Rik, fens S. änder borde anhäila hos Kö»unLen. art Den 17 Augusti. 77S desie formulairer, jemte allmänna Bewillnings-förordningen, till allmänhetens kunskap meddelas. Bägge detza saker blefwo i dag hos alla RiksStänden anmälte och sannolikt bifallna, hwarjemte, enär den underdäniga strifwelsen ej ännu hos dem är justerad, de säkert lill anförande deri bifallas; men denna underdäniga skrifwelse justerades i gär hos Ridderskap och Adeln. Det beror fäleveS af Ridderskap och Adelns serskildta bifall, om nägon ändring deri sär äga rum. Det är således för att till Expeditions-Utstotkers efterrättelse winna uplysning, jag har gjort denna anmälan, och dä jag förmodar, akt Ridderskap och Adeln till sjelfwa saken lemnar sitt bifall, får jag söreflä, att Ridderskap och Adeln medgäfwe besia tillägg i rxpeditionen. ^ Herr Landt-Marffalken giorde proposition i enlighet mch Herr Lilvt-rllylxex yttrande, hwil« ken Bifölls, Justerades pleni-protocollet för den rs Augusti. Wid tillfälle af det deruti uptagne yttrande af Friherre ak kläkankon, angående frälle-bewill ningen i Skäne, upläste Grefwe pe la 6arclie, i följe as sin sörlsdne gärdag gjorde anmälan, ett anförande sä lydande: I anledning af Herr Friherre ak ttLkanlonx här införde yttrande, torde det tillätas mia ?ill denna dagens protocoll fä nämna nägre ord.
Man har val sagt att de gamla och nya delarne af staden utgjorde tvenne serskildta städer, men då man vet att staden i sin helhet har gemensam borgmästare, gemensam prest, gemensam kyrka, gemensam drätselförvaltning, och då mig veterligen icke något annat bevis för denna skillnad förefinnes än alt man i allmänhet upgifvit, att stadsdelarne äro olika, och all den ena af dem nedbrunnit, så tyckes mig på en sådan bevisning icke vara något serdeles att bygga, äfven om någon skillnad uti administrativt afseende skulle förefmnas. Det är väl gifvet, att om det går för sig att den gamla staden ensam ålager sig ansvaret för tomtregleringslånet och att delta lån intecknas uti tomterna i den gamla staden, samt dermed ingen fara för förlust upkommer, så kan det ju icke vara någon fara för staden i sin helhet att åtaga sig denna ansvarighet; hvaremot jag icke, i händelse någon förlust anses kunna upkomma, kan finna hvarföre Riksgiskont. skulle utsättas för densamma genom detta ändrade arrangement. Den nya stadens innevånare hafva icke eller tvekat att ingå i denna gemensamma ansvarighet endast gamla stadens tomtegare vilja förbinda sig att ensamme bära bördan af kostnaderne för lomlregleringen. Utskis Utlåt, innehåller nemi. i ”Enl. hvad K. M.uliNåd. Propos. af den 1 G:de November nästlidet ur, gifvit R. St. tillkänna, har della lån likväl under den lid, som förflutit efter sednasle riksmöte, icke blifvit af Lidköpings stad begagnad/, emedan innevånarne i den nya staden, under förmenande, att lomegarne i gamla stadsdelen ensamt bordt vidkännas de kostnader, som den efter eldsvådan fastställda nya reglering af dervarande tomter påkallade, beslridt allt deltagande i dessa kostnader samt vägrat åtaga sig den såsom vilkor för nämnde 2* 20 Den 1 Mars f. m.
Af Bengt Gudmundsson från Halland: ”1 afseende på Utskollels fattade beslut att beräkna inkomslerne för Stats-Verket af Tullmedlen, anser jag, alt desamma borde bestämmas efter föregående årens kända förhållande, på det att ej, vid regleringen af Statens utgifter, denna nedsättning af 100,000 må blifva en orsak att höja bevillningen, för att betacka utgifterne m. ra.” Härmed hafva sig förenat: David Andersson, Peter Persson, Anders Nilsson, Måns Ma tsson, Anders Juhan Sandstedt och Jonas Johansson. B di. till li. St Fröt. 1844, 4 Sami. t d/d. 8 Baft. 3 STOCKHOLM, Lundberg & Comp, 1844• Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 33, Litt. Litt. A. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Ock kl. 10 f. m.
Tersmedens motion skall remitteras. Med den rätt grundlagen leninar mig begär jag nu, att denna fråga må få hvila på bordet till nästa plenum. Grundlagens stadgande är i det fallet tydligt och klart. Ehuru jag i sjelfva hufvudfrågan är anhängare till dem, som nu tala mot den åsigt jag i denna preliminärfråga hyser, önskar jag likväl att man icke måtte gå till målet pä ett sätt hvarigenom grundlagens bud trampas under fotterna. Det skulle dock ske derest Fidi. Tersmedens motion undertrycktes, ty den blef dä icke behandlad på sätt grundlagen bjuder. Man bör ej förbise, alt man kan komma till samma mål på en grundlagsenlig väg. Hr Mannerskantz: Då jag begärde ordet, var det för att framställa ett lika lydande förslag, som Frih. Raab. Det går icke an att, till kontrapropos. mot Frih. Palmsljernäs framställda förslag om representationsfrågans företagande någon dag i nästa vecka, framställa Frih. Tersmedens motion. De, sora gilla Frih. Tersmedens motion, kunna dock icke votera öfver densamma i fall den framställes såsom kontrapropos. Enl. min upfattning af grundlagen, är detta en sådan allmän fråga, som skall behandlas af Utskott och som icke får företagas första gången den i plenum väckes; således skulle vi ju vara förhindrade att votera öfver densamma. Deremot, för att reda den särdeles invecklade frågan, får jag äran föreslå, att till kontrapropos. mot Frih. Palrastjernas förslag mätte framställas: att R. o. Ad. förklarar, att med utsättande af dag för slutlig öfverläggning ang:de det hvilande Kongl, förslaget bör dröjas intill dess den, af Frih. Tersmeden hos R. o. Ad., samt af Hr Cassel inom BorgareSt. väckta motion, om upskof till nästa riksdag med förslagets afgörande, blifvit i behörig ordning behandlad och afgjord. Frih. Tersmeden: Sedan genom Hr Frih. o. Landtnäs förklaring min motion blifvit fastbunden vid det nu föredragna Const.- Utsk:s betänk.
N:o 73. varit den ledande principen vid alla de bestämmelser i skjntsningsfrågau, som vederbörande myndigheter vidtagit ända från den tid, då styrelsen först mellanträdde för att stäfja den fordna våldgästningen. Det enda undantag, som härifrån egt rum, jag menar den skjutsning, som kostnadsfritt utgjordes till dem, som i Konungens ärenden stadde vore, afbördade sig de skjutsningsskyldige redan år 1642 genom en ännu i dag utgående afgäld under namn at “skjutsfärdspénningär“. Huruvida under sådant förhållande någon orättvisa må kunna sägas tillskyndas andra samhällsklasser derigenom, att jordbruket befrias från skyldigheten att skjutsa, beror på hvars och ens olika uppfattning af frågan. Enligt mitt förmenande, stödt på utredda och faktiska förhållanden, är det jordbrukaren, som i detta fall för närvarande lider en orättvisa, kännbar i sammil mån som denna orättvisa nu drabbar endast ett fåtal af folket och till sitt penningevärde för öfrigt numera lätt uträknad, sedan genom entreprenadauktioner utrönts skilnaden mellan skjutspenningarna, som den resande erlägger och den brist i full ersättning för skjutsningens vidmagthållande, som de särskilda skjutslagen, under namn af entreprenadtillskott måste till entreprenören erlägga. Full rättvisa kan endast derigenom vinnas, att den resande sjelf betalar skjutsens fulla värde, men om en dertill ledande åtgärd icke anses böra på en gång fullständigt genomföras, så kan likväl ingen rättsenlig grund uppsökas för det påståendet, att en för det gemensammas intresse erforderlig utgift skall ensamt af en enda samhällsklass vidkännas, helst då, såsom bär är fallet, denna klass sällan eller aldrig tager den förmån i anspråk, som vårt skjutsningsväsende afser att åt den resande bereda. Hysande dessa åsigter, hvilkas välgrundade beskaffenhet väl icke af någon opartiskt dömande torde jäfvas, måste jag såsom otillfredsställande och principvidriga beteckna de bemedlingsförslag, som, i fråga om jordbrukets befrielse från skjutsningstungan, framhållits och nu sednast varit underställda de särskilda landstingens utlåtande.
Rikes fördel icke blifver befordrad genom den liittils foljde Metbode, bär Herr Reutersköld sökt bevisa genom ett från Kongl. Kammar-Collegium erhållit Utdrag af en Skattläggnings-Act öfver Helleforss Silfveroch Jernverks-Recognitions-Skogar och Mark, enligt hvilken hvarje Hemman fått 31,0 Tunneland i inägor och -2363 Tunneland i Skogsmark eller inalles på hvarje Mantal 3713 Tunneland, oberäknadt Berg och Mossar; Herr Reutersköld yttrar sig ej kunna förklara, hvarföre i Örebro och Carlstads iLän, där dessa Skogar äro belägne, 2713 Tun. neland, innebegripne flere Hundrade 'lunnelands redan inhägnade Agor, blifvit på ett Hemman beräknade, när i Vesterbottens ödemarker, enligt Kongl. Brefvet af den 23 Maji 1780, och endast med afseende på Ortens svåra belä - Stats-Utskottets Retlinh anden: r>45S genhet ifrån 700 till högst 1400 Tunneland kunna ett Hemman tilläggas; Icke eller Vill han. bedomina, hvarföre Skattläggningen skett efter Savplaxska Vfethoden, hvarigenom värdet af ett Tnnneland så väl utsom inägor beräknas till fidele Öie Silfverrnynt elier Två junsit, och hvaraf följden blifvit att En skilling Banco blifvit Skattelösen för ett Tunneland jord; Men han förmäler sig icke kunna oanmärkt lemna den betydeliga förlust Staten skall fått vidkännas, då Tjugu med så ovanligt vidsträckta ägor, försedda Hemman blifvit försålda för den lump-» 11a löseskillingen af Ett Tusende Sextiosex Riksdaler Fyratioen skillingsr Sex rst: Banco.
Utan på det att det må vara ett vittnesbörd emellan oss och eder, och våra efterkommande, att vi måge tjena Herranom för honom med vårt bränneoffer, tackoffer och annor offer; och edor barn icke behöfva i dag eller morgon säga till vår barn: I hafven ingen del med Herranom. När de nu vordo sägande till oss, eller våra efterkommande i dag eller morgon, så kunna de säga: Ser liknelsen till Herrans altare, hvilket våre fäder gjort hafva; icke till offer eller bränneoffer, utan till ett vittnesbörd emellan oss och eder. Bort det ifrån oss, att vi skulle träda ifrå Herranom, så att vi i dag skulle vända oss ifrå Herranom, och bygga ett altare till bränneoffer, och till spisoffer, och annor offer, förutan Herrans vårs Guds altare, som står för hans tabernakel. Då nu Pinehas Presten, och de öfverste för menighetene, Israels Förstar, som med honom voro, detta hörde, täcktes dem väl Rubens barnas, Gads, och den halfva Manasse slägts ord. Och Pinehas, Prestens Eleazars son, sade till Rubens, Gads, och Manasse barn: I dag förstå vi, att Herren är med oss, att I icke hafven syndat emot Herran med denna gerning; nu hafven I frälst Israels barn utu Herrans hand. Så drog Pinehas, Prestens Eleazars son, och de öfverste, utu Gileads land, ifrå Rubens och Gads barn, åter in uti Canaans land, till Israels barn, och sade dem det igen. Då behagade det Israels barnom väl, och lofvade Israels barnas Gud; och sade intet mer, att de ville draga upp emot dem till slags, till att förderfva landet, som Rubens och Gads barn uti bodde. Och Rubens och Gads barn kallade det altaret, att det skall vara ett vittne emellan oss, och att Herren är Gud. Efter lång tid, sedan Herren hade låtit Israel komma till ro för alla deras fiendar omkring sig; och Josua nu gammal och väl till ålders kommen var;
Domstolen genom såväl förlängning af tiden för revisions-sökande, som minskning i revisions-skillingens belopp, en minskning, som i öfrigt desto mindre kunde anses vara af behofvet påkallad, sorn revisions-skillingen vore, i följd af förändringar i myntvärde och varupriser, af betydligt lägre värde, än hvarmed den utgått vid lagens stiftande år 1754, samt ordställningen i Rikets Ständers förslag om sättet för inteckningsärendens fullföljd vore sådan, att dylika frågor skulle komma att behandlas såsom revisionssaker, med endast den skillnad, att nedsättande af revisions-skilliug icke erfordrades, derigenom ett särskildt rättegångssätt skulle uppkomma för dessa ärenden, hvilket syntes hvarken behöfligt eller lämpligt, har Kongl. Majit, efter att hafva öfver förslaget hört Dess Statsråd och Högsta Domstol, funnit sig föranlåten vägra sanktion till det af Rikets Ständer uti berörda skrifvelse framställda förslag. Enligt underdånig skrifvelse den 28 Augusti 1851, hade Rikets Ständer, hvilka ansett åtskilliga förbättringar ej mindre i Hofrätternas arbetssätt, än ock i vissa delar af Rättegångsordningen vara af nöden och kunna bereda en i rättegångars afgörande saknad, erforderlig skyndsamhet, för deras del beslutat, i afseende på fulllöljden och behandlingen af mål i Hofrätt, en förordning af den lydelse samma skrifvelse upptager. I anledning af detta förslag, deröfver så väl Hofrätterna, som äfven Stats-rådet och Högsta Domstolen blifvit hörde, har blifvit anmärkt, att ehuru detsamma, enligt den deråt gifna rubrik, skulle afse fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt, hade likväl dessa ämnen, hvarom föreskrifter funnos i flera allmänna lagens rum och särskilda författningar, icke blifvit i förslaget utförligt behandlade, utan endast vidrörde i vissa delar, hvilka icke sins emellan stodo i omedelbart sammanhang.
Utskottet förklarat, det Utskottet wäl funnit billigt, att Hof-Jägmästaren Friherre Grip en stjerna i. frän ,800 ärs början och framgent i desi lifs. tid sick utan afdrag i Banco, mynt uppbära den bonom tillftagna lön af Trehundrade Trettiotre R:Lr. 16. si., men att nägon ersättning för det framfarna eller för den tid löner i Riksgälds. Sedlar utgätt icke kunde honom tilläggas. Efter Hof.Jägmästarens Friherre Gripen, stjernas är isog timade död, inkom till Kongl. Mast betz efterlemnade Enka, Friherrinnan E. wa Lowisa Ekestubbe med underdänig an. sökning, att Kongl. Maj.t af gunst och näd täcktes bibehälla henne och en oförsörjd Dotter ivid den lön af Trehundrade Trettiotre R:dr. 16, si., som hennes man i lifstiden af Riks. gälds. fonden ätnjutit; hwarwid tillika medfölj. de Transumt af den efter mannen upprättade Bouppteknng, som utwisade endast en behäll. ning af Ättahundrade Fyratioätta R:dr. 18. si. 8- rst. Specie. Och sedan Herrar Fullmäktige uti Risgälds.Contoiret uti deras häröfwer in. fordrade utlätande i underdänighet tillstyrkt, att Den 5 September. 265 sökanden, Friherrinnan Gripenstjerna, skulle i desi lifstid fä uppbära hälften, eller Etthundra, de Sextloiex Rdr. 32. H. Specie, af den lön, mannen i lifstiden innehaft, täcktes Kongl. Maj.t, i anseende till förekommande bewekande skäl, till denna Herrar Fullmäktiges underdäni. ga hemställan, i Näder bifall lemna; till un. derdänigste följd hwaraf, Friherrinnan Gripenstjerna jemwäl Ä Riksgälds.Contoirets Stat blifwit uppförd till en ärlig Pension af Etthun. dradc Sextrosex R:dr. 32. si.
S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Stats-Utskottets den 22 nästledne Aptil afgifne samt den 23 i samma månad på bordet lagde Betänkanden: 1. I anledning af gjorde motioner angåen-' ende verkställigheten af förut i fråga ställd reglering till befordrande af indragning utaf öfverflodige Embeten och tjenster; 2. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss om medels anslående till reparationer å Vadstena Slott; 3. I anledning af Krfngl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Eieutenanten Rousseaus ansökning om utbekommande af innestående ExpeetanceArfvode. 4. I anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss å Häradshöfdingen Örtendahls ansökning om Boställe eller Löneförhöjning. 5. Öfver Riksdags-Fullmägtigen Jan Jönssons från Malmöhus T-än Memorial angående Arbetsoch Corrections hus-inrättning i Landscrona. 6. I anledning af Kongl. Majas Nådiga Remiss angående tillökning af en Vaktkarl-beställning "vid Umeå Landsfängelse. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 16 sistledne April aflåtne samt den 23 i samma månad på bordet lagde 2tne Memorial innefattande tillstyrkande af förändrade redactionet så väl af 61 §. Regerings - Prat. TJtdr. d. 2 Maji 1818. 371 formen sorn 44 §. Riksdags-Ordningen, blefvo berörde redactioner till den behandling 56 §. i Regerings-formen stadgar, af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D.