Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Varande det otvifvelagtigt af farhåga för en ökad beskattningstunga, som räntegifvarne i allmänhet vid deras hörande önskat förblifva vid nu gällande beräkningsgrunder, ehuru de ieke äro i tillfälle att sjelfve beräkna eller controllara hvad dem påföres till utbetalning; Och ■ Utskottet anser med anledning häraf, ej mindre, än på grund af det anförde förhållandet, att den ena Räntepersedlens pris nu kan ersätta hvad på en annan förloras någon förändring icke heller böra vidtagas förr än sådane förslag öfver verkställigheten blifvit upprättade, hvarigenom ådagalägges, att vid Uträkning; af både de gamla och blifvande nya eller färre Räntepersedlarnes värde efter Markegång för Tio år, någon skillnad i skattens belopp ej uppstår. Men då sådant efter Utskottets på ofvannämnIde handlingar grundade öfvertygelse må Stats-Utskottets Betänkan den. 535 kunna verkställas samt på sätt Herr Cornmerce-Rådet Santesson uppgifvit, äfven Blifvit till verkställbarheten försökt uti elt af trycket utgifvet arbete under benämning af Statistisk Calcul af Skaraborgs Län; har Utskottet på ofvanberörde skäl ansett sig böra föreslå, det Riksens Ständer genom underdånig skrifvelse anhålla att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta efter de af Kongl. Kammar-Collegium i dess Betänkande af den 16 October 1810 föreslagne grunder, utarbeta förslag till ifrå^> gavarande förenkling och ReducLion af Hammansräntorne för de Län der desamma nu i en mängd persedlar finnas upptagne, samt derefter meddela sådane förslag till kommande Riksdag till närmare öfvervägande i afseende på deras antagande. Hvilket dock vördsamt öfverlemnas till Riksens Högloflige Ständers bepröfyande. Stockholm den 8 September i8a3. 536 Stats-Utskottets Be t ii lika uden. N:o Ankom elen ii September 1823* Utlåtande* öfver Herr Prosten Doctor Stenhammars motion, rörande de för örloggsFlottans behof disponerade Stats-medel.
Ingen har hittills tydt dem så, som jag önskat; och de blifva väl häller aldrig tydda efter mitt sinne.» »Säg mig dina drömmar», sade Gäst, »måhända jag kan få ut någon mening af dem.» Därpå berättade Gudrun: »Mig tycktes, att jag stod vid en bäck, och jag bar min krokhufva, men den klädde mig illa, och då kände jag lust att göra mig af med den, fastän många afrådde mig. Men jag brydde mig ej om deras råd utan ref hufvan af mig och slängde den ut i bäcken. »Längre var ej den drömmen.» Och hon fortsatte: »Den andra drömmen begynte så, att jag tyckte mig stå vid en sjö, och på min hand hade kommit en silfverring, som klädde mig mycket väl och som jag höll för en stor kostbarhet. Den hoppades jag få länge behålla. Men bäst som det var, for den af min hand och ut i sjön, och jag såg den aldrig mera. Detta gick mig så till sinnes, som om jag förlorat den dyraste klenod.» »Den drömmen är ej mindre betydelsefull», förklarade Gäst. »I min tredje dröm tyckte jag mig äga en guldring, så att min förra förlust nu var ersatt; det förekom mig, som skulle jag få glädja mig längre åt denna ring än åt den andra. Och dock syntes den icke kläda mig så mycket bättre, som guld är dyrbarare än silfver. Därpå snafvade jag och föll omkull, och som jag ville taga emot mig med handen, slog guldringen mot en sten och sprang i två bitar, ur hvilka blod sipprade. »Och sorgen syntes mig större än skadan. »Då föll det mig in, att en rämna funnits på ringen, och när jag besiktigade styckena, skönjde jag ännu flera rämnor. Men likväl förekom det mig, som om ringen skulle hafva förblifvit hel, ifall jag blott vårdat den bättre.» »Dina drömmar minskas icke i växten», sade Gäst. »Slutligen», fortsatte Gudrun Osvifversdotter, »såg jag mig i den fjärde drömmen bära en guldhjälm, besatt med ädelstenar. »Jag tyckte mig äga dessa klenoder, men den olägenheten fanns dock, att hjälmen kändes väl tung, så att jag knappt förmådde bära den, och jag lutade med hufvudet.
Och de tunga formerna för dessa förrättningar vålla äfven, såsom några af motionärerne rätteligen antydt, obehörigt lidande för gäldenären samt medtaga icke sällan de enda tillgångar, som kunde finnas för borgenärens betäckande. På samma gång således hela denna lagstiftning visat sig förderflig lör borgenären, såsom kränkande hans eganderätt i afseende ä så väl tiden för utfäst betalning, som sjelfva betalningen, samt för gäldenären, såsom ofta obehörigt utarmande honom, hafva följderna deraf för den allmänna rörelsen visat sig i en alltmer kännbar brist på punktlighet och ordhållighet, i affärer, i skrinlagda kapitaler samt i saknaden af en ordnad inrikes vexelrörelse. Vexlar hafva nemligen en strängare exekutiv kraft än andra fordringsbevis, — och en föga hedrande farhåga att utgifva dessa, affärsrörelsen så underlättande, förbindelser har derföre ock blifvit alltmer allmän. Utskottet anser således en fullständig revision af hela utsöknings-väsendet vara högt af behofvet påkallad, och endast i sammanhang dermed synas de partiela förändringar deruti, som, på sätt ofvan är anfördt, nu blifvit föreslagna, lämpligen kunna tagas i närmare skärskådande. Väl kunde Herr Staaffs yrkande om skärpning i straffet för qvarstadsbrott anses såsom en mer fristående fråga, den der särskildt kunde pröfvas; men Utskottet har icke ansett densamma vara af den framstående vigt för ögonblicket, att någon lagstiftnings-åtgärd i anledning deraf bör vidtagas annorlunda än i sammanhang med den nödiga omarbetningen af hela ifrågavarande lagstiftning. För en sådan omarbetning är dock Utskottets af riksmötets fortvaro begränsade tid icke tillräcklig.
Så måste det vara, det kan ej vara på annat sätt. Men icke ett steg vidare, jag skall hålla reda på djuret i mig. Han biter ihop tänderna och får något hårt över ansiktet. Så vänder han sig om och ser på henne. Han blir nästan brännhet har hon genomskådat honom, har hon vid beröringen känt hans begär? Herre Gud hon är ju ingen ung oerfaren flicka det är inte första gången att han då alltid måste tänka på det där! Och han går åter och sätter sig bredvid henne. Älskar du mig? frågade hon, är det möjligt att du älskar mig? Och han försäkrar att han gör det. Älskar du mig fast jag är fattig och ingenting fast jag ej ens har en fast anställning? frågar han. Och hon försäkrar att hon aldrig, aldrig älskat någon som han. Och de sitter och viskar till varandra som om detta vore den allra första vaknande kärleken som en vårdag tänt eld i dem. Och dock, tänker han, har hon i fem år varit hos en annan man, och han, han har varit hos Crispi. Livet är så underligt, det kastar oss hit och dit, man skall bara vara ett spån som följer med strömmen. All hans gamla melankoli griper honom, han känner sig bitter och olycklig utan att veta varför. Men han tiger och bara smeker henne, ömt, varligt, passionen är borta, han blir nästan tankspridd. Ziri, hon vet ej heller hur allt detta skall sluta, hennes unga älskare ser ju på henne som om han tyst sörjde en död. Hon sitter och grubblar över detta, och plötsligt trycker hon sig intill honom. Jag är så ensam allt är så förskräckligt, rädda mig älskade! Hon ryser när hon säger detta. Hennes mörka hår vilar mot hans kind, hennes ena fot och vrist är blottad, hon lutar sig starkt mot honom, och han känner hennes mjuka bröst. Han flammar till, tar henne i famn och kysser henne. Men med ett förskräckt utrop sliter hon sig lös, hon står darrande på golvet med nedslagna ögon. Jag måste gå, jag har redan varit för länge, flämtar hon, och han stiger upp, ännu med rött, men behärskat ansikte, och hjälper henne med kappan. Han vill säga något, men rösten bara famlar, han omfamnar henne på ett så tydligt sätt att hon bannar honom. Och han hinner knappt fråga: När? och få till svar:
Det torde vara få tjenstemän, som i sitt yrke ej hafva hopp om någonslags befordran till högre lönegrad, såsom på en gång belöningen för i lägre grader ådagalagd förtjenst och såsom tillika en oumbärlig hjelp, då ofta en ökad familj fordrar ökade lefnadskostnader. Vill man då lemna den tjensteman, som bekläder det på en gång vigtigaste och mest uttröttande uppfostringskall utan all uppmuntrande utsigt för framtiden? Denna löneförhöjning efter 10 år till 500 R:dr torde i vårt land vara så mycket mer af behofvet påkallad, som mig veterligen i intet annat land folkskolelärarelönerua äro så ringa, som hos oss. Danmark hafva äfven hjelplärarne 400 R:dr och de examinerade lärarne, då de tillika äro sångare, 6—800 R:dr. I Preussen är minsta lönen 200 Thaler eller 533j R:dr R:mt, o. s. v. Man hyser betänklighet för en sådan löneförhöjning i anseende till det stora antalet af examinerade lärare. Ty om man också afräknar vid pass en tredjedel, som äro tillika antingen prestman eller klockare eller orgelnister eller genom sin redan innehafvande lön höjde öfver behofvet af en sådan lönetillökning; så återstå i alltfall omkring 2,000 examinerade, som mera uteslutande egna sig åt sitt folkskolelärarekall, och af hvilka säkerligen hälften redan tjenstgjort i 10 år, eller åtminstone snart inträder i den ålder, som berättigar att få en löneförhöjning af 100 R:dr. För omkring 1,000 examinerade lärare skulle således, emedan man ej kan lägga denna nya kostnad på kommunerna, af Staten fordras årligen omkring 100,000 R:dr Runt. Jag anser likväl anslaget af sådan vigt, att utan dess beviljande det blir i längden omöjligt att få till folkskolelärarekallet fullt skicklige och villige personer. Man bäfvar tillbaka för kostnaden. Men på hvem eljest, om ej på lärarne, beror folkskolans nu så mycket önskade högre lyftning och tillvext. Säkert uträttas det ej genom de yttre kontrollerna allena.
Cavallerieoch Artillerie-Hästars remontering och skoning m. m 3o,675: 32. — Fourragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets Hästar. 126,077: Beväring. Lif-Bevärings-Regementet 19,708: 16. —. Gottlands National-Beväring 33,000: Hallands Beväring 3,56o: Bevärings-manskapets vapenöfningar 80,000: «—- 32$ Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Materiel. Försvars-Verket i allmänhet eller Kr gs-Collegii Departementer . * 696,000: Lif-mundering för Indelta Infanteriet 71,000: Diverse Anslag. Spanmåls upphandling och Bageri-kostnader 25,000: ■ Ved och Ljus för Fästningsoch Garnisons-orter 14.000: Skrifmaterialier och expenser för Krigs-Collegium \,öoo: Värfningsoch recapitulalions-penningar 1,000: Durch-raarche-kostnader 25,000: — —■ Reseoch Tractaments-penningar för M i 1 itai re Em betsoch Tjenstemän 6,666:3a. — Oförutsedda Militaire-behof 5o,ooo: Summa R:dr 2,238,ogo: hvartill kommer: — Tillsammans R:dr 3,392,500: Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 November 16 34- Expcdilions-Vlskottels Förslag till und. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Nov. 1834. Preste-Slåndet den 3 Borgare-Ståndet den 6 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse > angående den under innevarande Riksdag verkställda revision af de. under Commerce-Collegium ställda fonder och medel. (Stats-Utsk.
De vid räkenskapen fogade inedikamentsräkningarne hafva icke, i enlighet med gällande föreskrifter, varit till Kongl. Sundhets-kollegii granskning ingifne. Strömsholms stuteri. Denna i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskade räkenskap visar följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Försäljniugsmedel för kreatur, fourage m. m .14,640: 58. Betäckningsmedel 3,798: — Leverering 24,000: Balans till år 1862: Kredit. Balans från år 1860: Medikamenter och sjukvård 920: 66. Transportoch underhållskostnad för landtbeskällare 9,136: 51. Upphandling af inventarier och förbrukningspersedlar 14,038: 36. Beklädnad till stallbetjeningen 457: 56. För hingstars underhåll på ridstallet i Upsala 946: 29. Balans till år 1862: Summa 66,101: 45. § I Utaf Stuteriets hästar, som vid årets början utgjorde 195 stycken, hade 4 stycken för ålderdom blifvit dödade, 19 på auktion försålda samt 1 föl dött, hvaremot tillkommit vid Inrättningen födda 27 föl och inköpta 5 hästar, så att vid Stuteriet befintliga hästar vid årets slut utgjorde 203 stycken, nemligen 47 beskällare, 42 moderston, 1 wallack och 113 yngre hästar. Helsotillståndet bland kreaturen vid denna Inrättning hade under året varit särdeles godt; och med undantag af ofvanberörde föl, som af svaghet dött, hade ingen häst under året gått för Inrättningen förlorad. § 2. Från Stuteriet utskickades under betäckningstiden inalles 36 beskällare, nemligen 2 till hvartdera af Stockholms, Upsala, Westmanlands och Gefleborgs län, 3 till Södermanlands och Kalmar län, 4 till Skaraborgs län, 5 till Elfsborgs län och 13 till Ostergötlands län. § 3.
Med hans kamrar, torn och förhus, och deras fenster, och förhus allt omkring, femtio alnar långt, och fem och tjugu alnar bredt; Och hade också ett förhus emot den yttra gården, och löfverk på tornen på båda sidor, och åtta trappor uppföre. Och nedanpå tornen till hvar porten var en kammar med en dörr, der man tvådde bränneoffret inne. Men uti förhusena för portenom stodo på hvar sidon tu bord, der man bränneoffer, syndoffer och skuldoffer uppå slagta skulle. Och utantill vid sidorna, der man uppgår till porten norrut, stodo ock tu bord, och uppå den andra sidone, vid portens förhus, ock tu bord. Alltså stodo på hvar sidon för portenom fyra bord, det äro åtta bord tillsammans, der man uppå slagtade. Och de fyra borden, gjorde till bränneoffer, voro af huggen sten, ju halfannor aln lång och bred, och en aln hög; der man uppå lade allahanda tyg, der man bränneoffer och annor offer med slagtade. Och der gingo listor omkring, inböjda en tvärhand höga; och uppå de borden skulle man lägga offerköttet. Och utanför den inra porten voro kamrar till sångare uti inra gården, en vid sidona åt den porten nordantill; han vände sig söderuppå: den andre vid sidona åt den porten östantill, den vände sig norruppå. Och han sade till mig: Den kammaren söderuppå liggandes hörer dem Prestomen till, som i husena tjena skola; Men den kammaren norruppå hörer dem Prestomen till, som till altaret tjena; det äro Zadoks barn, hvilke allena af Levi barnom skola träda fram för Herran, till att tjena honom. Och han mälte planen i husena, nämliga hundrade alnar långt, och hundrade alnar bredt, i fyrkant; och altaret stod rätt frammanför templet. Och han hade mig in uti förhuset åt templet, och mälte porten af förhuset, och väggarna på båda sidor; de voro hvardera fem alnar breda, och hvar dörren på båda sidor var tre alnar bred.
Jag tror mig kunna upplysa derom, att under Förmyndare-regeringen, då silfver utvexlades, förhållandet var sådant, att 1793 och 1794 funnos i Banken 2 millioner r:dr i silfver, med utelöpande endast 2 0 3 millioner rtdr i sedlar. Således var silfret nära lika med sedlen , hvarföre coursen också ej var högre än 54 sk. Deremot fanns ett antal riksg:ssedlar, qvarlefvor från kriget, Som Den 5 Maj e. m. iS5 som då kallades Fahnhjelmar, Långrockar m. fl., hvilka alla förvandlades till riksgäld. Alla dessa gingo med io ä i5 proc:s agio från 1792 till 1799, då agiot uppgick till 43 proc. och bestämdes 1800 till 5o proc., vid hvilket agio dessa sedlar fortgående bibehöllos genom användandet af ett creditiv på 900,000 r:dr i Hamburg. Så är mig sagdt af personer, söm känna förhållandet. Jag anser således, att det ifrågasatta creditivet innebär en vida säkrare garanti, än köp af silfver och bestämmandet af någon viss proportion. Huru detta creditiv skall tillkomma, antingen genom lån och deposition af silfver, eller på annat sätt förvärfvas, derom vill jag nu icke gå in i undersökning; men att anskaffa ett creditiv blir nödvändigt och torde säkrast befordra vexlingens oafbrutna fortgång. Frih. Ehrenborgh: Äfven jag gillar den af Ulsk. föreslagna mesure, att ett creditiv bör öppnas. Om sunaman vill jag ej heller tvista. Den är af TJtsk. föreslagen till 2,666,666 r:dr 32 sk. Svenskt b:co. Af en ledamot bland Bancofullmägtige är den föreslagen till 2 millioner Hamb. b:co. Jag skall endast be att derpå få fästa uppmärksamheten, om det ej vore lämpligast, att creditivet ställdes jemnt på den summa, sorn utgör Bankens fordran af Staten.
Prof. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 2 Stats-Utskottets Memorial, N:o 4. enlighet med specifika uppgifter å bemiilde betjening, undertecknade, för Riks-stånden, af hvarje Stånds Talman, och för Utskotten, af hvarje Utskotts Ordförande 5 och 4:o att då tillfälliga utgifter, som till Riksdags-kostnaderna måste hänföras, inom Riksstånden eller Utskotten förekomma, räkningarne derå höra, före desammas liqviderande af Riksgälds-kontoret, vara attesterade af vederbörande Talman eller Utskotts-ordförande. Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad nu blifvit af Utskottet föreslaget, får Utskottet derjemte hemställa: att Rikets Ständers beslut angående Riksdags-utgifternas besörjande och godtgörande af Riksgälds-kontoret, måtte varda hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldt, äfvensom att Utskottet, för samma hesluts verkställande, måtte få sig uppdraget meddela Fullmäktige underrättelse, ej mindre om hvad Rikets Ständer uti ifrågavarande hänseende nu komma att besluta och förordna, än ock om de serskilda beslut och föreskrifter, som Rikets Ständer, i riksdagskostnaderna rörande frågor, framdeles kunna finna för godt meddela. Stockholm den 19 December 1850. StalsUtskottets Memorial, N:o 5. 3 N:o 5. Ank. till Exp. Utsk. d. 19 Dec. 1850, kl. 7 e. m. Memorial, angående godtgörande af Län dimarskalkens och Talmännens ökade riksdags-kostnader. (Rgs Afd.) Inom Ridderskapet oell Adeln har Herr von Troil, Samuel Gustaf, och inom Borgareståndet Herr Gråå hemställt, att Stats-utskottet måtte lill Riksstånden inkomma med yttrande och förslag i afseende på den Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän tillkommande ersättning för deras ökade riksdagsutgifter och kostnader såsom Riksståndens ordförande.
Ståndet ansåg olämpligt, att Rikets Ständers Full mägtige sättas under serskildt inseende och conlrol af de dem eljest underlydande Tjenstemän i Banken, sorn anställas till deltagande ij DiscontDireetionen; hvarföre, och då det redan i l\ §. af 4 Art. och 5 Afd. i i83o års Banco-Reglemente finuesvara Ledamot uti Discont-Direction förbudet-, alt med låne-commissioner sig befatta, Ståndet beslöt, att^ med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt i v mom. af 3: punkten i förevarande Utlåtande, N;o 117, bibehålla stadgandet i i83o års Reglemente, med det tillägg, sorn innefattas i 2:dra eller sista mom. af nyssnämnde 3;dje punkt af Bet. N:o 117'. 4 de punkten : Aflönings-Staten för Banco-Disconten fastställes så lunda:, Fröt. Vt dr. den 9 April'. r83 SI2i Directionen. 4 Banco-Fullmägtige, hvardera, 250 R:dr 2 GommisSarier, inberäknade Bankens Com missarier, njutar i nion af sin anciennetet, lön, efter för dessa Tjenstemän bestämd Stat. Cancelliet. Förste Ombudsmannen, lön _ _ goo R:dr Andre Ombudsmannen, lön _ - g00 _ Notarien, lön ^00 En Cancellist, lön . _ A$0 En Gancellist, lön ^00 Contoret. Kamereraren, lön . Ij000 —. gratification _ »• _ 200 _ 3:ne Bokhållare, hvardera, lön - r00 — gratifieation, 1^0 serskildt arfvode för böckernas afslutande ä:50 i Bokhållare, lön r,00 , gratification j /0 i Bokhållare, lön g00 gratifikation _ - I20 __ a:ne Bokhållare, hvardera, lön 550 gratification _ Il0 Registrator, lön ^00 gratification _ - ,/&
- Redan klinga dock fran utlandet öfver till oss röster, som tala om Aterviindande helsa, om nyuppvhckt hopp och förtr&amp;tan, om ett tillfrisknande ej blott frlin otro utann ock frAn en tom och osjiilfstandig auktoritetstro; - om ett hopp ej blott p s Gud och odödlighet utan ock p&amp; personlig helgelse, utan hvilken ingen k m se Gud. Den gamla tron, renad fr&amp;n dess slagg! P&amp; sofringens produkt kunna lampas skaldens ord: " Och ny hr himlen och ny hr jorden Och ny ar himlens och jordens son. " Per TT ygg. Också en visa;, Sh brådtom de hade, f&amp;gelmammorna inne i skogen, just vid uthuggningen, der det nästan fans ett bo i hvart träd. Dolda bland löfven, inne i stammens fördjupningar, nere vid marken, under buskar, emellan de stora stenarnes skrefvor, öfverallt ftinnoa der små bekväma nästen; och öfverallt hade man bradtom. Ungarne började blifva så besvärliga, rigtigt öfverdådiga små, sällar. De nöjde sig icke längre med att sträcka halsarne utom boets kant, de skulle balancera p&amp; den med sina stapplande små, hen och vippa med de korta vingarne, ja, de började smakackla; det var inte nog med det förra v i p ", npiph, det var som om pulsarne börjat slA och som, om längtan gripit dem att sjunga och att flyga! " Ack, de ungarne s&amp; ifriga de %ron,: suckade mammorna - men nu skulle de lagga sig, det hjelpte inte att saga emot, att pasth att cle väl kunde h %lla sig uppe tiu far kpm hem med födan. Nej, - bolstrarne reddes med de sm&amp; näbbarne - i säng skulle de. v e n tyst, hvad var det? Sh underligt - här borta i skogens allra djupaste enslighet. - Hit kommer ju aldrig n %gon.
Frö minn lide** rakning; Fabrikstillverknings-stämplar: 280.000 blanketter, större ... k, Oj Kalr 1,900: 32. — 170.000 d:o mindre å 3‘ R:dr 580: 32. — 0 ^ •' För llviikets ea«-( behof: Ris till ett rärde af .. 32. Under året fallet utskotts-papper, 193 LU. 5 U 15. Brukets förråd af Lump uppgick vid 1850 i. H. ti. Varande alltså Lumpförrådet under nästlidet Genom 235 §. af Banko-Reglementel är, i fråga om större upphandlingar för Brukets behof, föreskrifvet, alt, så vida de verkställas Gl under hand, och icke medelst kungörande i Tidningarne samt anbuds Brukets bcinhegärande, skälen derför skola i Fullmäktiges Protokoll upptagas. Iu^' Denna föreskrift har icke blifvit iakttagen, hvarå Revisorerne ansett sig ej kunna undgå alt fästa uppmärksamhet; och ehuru de upphandlingar, som, för Brukets hellof, under hand skett af rudimaterie!' och effekter, i allmänhet vittna om hushållsaktig omtanka, anse Revisorerne likväl upphandlingarne desto hellre böra verkställas genom entreprenad-auktioner, der tillfälle till täflan imellan spekulauterne gifver sannolikhet af till det yttersta nedsatta pris, som de flesta behof kunna på förhand beräknas, samt utgöras af sådana effekter, som, i händelse af öfverskott utöfver årets behof, kunna magasineras och redovisas. Bland de varu-uppköp, som under hand skett må, utur 1849 Ars räkenskap, exempelvis anföras: Svafvelsyra, Potaska, Salt, Brunsten och Kalk , 1,593: 13. 4. Såpa, Harts, Alun, Limläder och Mönja Ljus och Olja 1,227: 40. Uti skrifvelse till Banko-Fullmäktige, hafva Revisorerne dels medAnmärk-^ delat åtskilliga vid räkenskapernas granskning förekomna anmärkningar ”, samt dels anmodat Fullmäktige alt låta lill trycket befordra samt med perna.
Ejejba bessa lätta sfarov, s o m på flärbens stigar bansa, £åt bem stanna för Foutrasten, låt bent bäfpanbe sig s a n s a (Del; betäuFa, att ben euba gärning, som, af boinaru pröfpab, (Säller i ben stora bomeu, tjeter F ä r l e F f r i s t l i g t öfnab. " samman bomb • J3lott eu sfärf od; blott ett nattligt orb l; on ficF, ben frusna lilla, Uten l; aus anbe mottog ljuset, bet blef bag i brommens pilla. f; on, ja, l; ou sfall bli mobellett för tjans taf la. " Hu är ttben Kommen, bå jag målat ttog utaf förtrollersfor i * * stben, SFönb^rsbrottnmgar oåi stolta scener från ett mörft (Dd; t; au såg en sFymt af f; emte, bär han stob i förflutet pelargången, (Libebnarf, af romatttifens falsfa sftmmer öfpergjutet. (Dd; t ögonblicFets tjusning låg t) ans foustnärsanbe Hej — två bystra barnaögon sfola sfarpt från bitfången. fen Ijuitga Ffon, ja, l; ort sfall bli mobellen till bans unga sfött(Dcb t otuebpeteu Ijögbet bomeu öfper eber slunga. " h^ts brottning, Bon, för l; ptlfen ribbarsfaror bryta lans i äbel brottning. Bon sfall sitta på estraben, pärlesmycfab upp till l; afan, jfntiefröut od; meb en mantel, sFtftaube i l; ög sfärlaFan. fjemtes fina, blouba fuifpitb stråla sfall t solsFensbager, fjemtes bptta fjanb sfall fyrnla på ett frans af ros ocb lager.