Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu än förhållandet för det närvarande blir detsamma, då staten anvisar en motsvarande summa, kan likväl ett anslag återkallas; men en enskild egendom kan ej tillegnas staten, utan att förnärma enskild rätt. Större delen af fonden är gifven af Riksrådet Johan Skytte. Jag känner ej, huruvida, vid revisionen öfver en mängd lenmade donationer, de hemman, som tillhört denna fond, kunnat anses åter böra tillfalla staten; men vid Carl XI:s reduetion eftergafs allt sådant, som var skänkt till fromma stiftelser. Således var detta verkl. en enskild donation. Derjemte har en annan del af fonden uppkommit genom enskilda bidrag, nemi. genom collecter. JJet egentliga, som staten har, är räntan af Lappmarkshemmanen. Jag skulle således tro, att, om man drar in kronoräntorna, som äro anslagna åt Lappska ecklesiastikverket, och gifvetdet ersättning i anslagsväg, man åtminstone bör låta det enskilda capilalet, hvilket till större delen tillkommit genom enskild stiftelse, förvaras särskildt och blifva en enskild tillhörighet, så att donationen aldrig må inberäknas i statens egentliga inkomster. På de af mig anförda skäl anhåller jag om återremiss. Ben 2 Juni f. m. Frill. Ehrenborgh, Gasp. Wilh.: Då jag var en bland dem, sorn talade för de 28,000 r:drs bibehållande för g:de hufvudtiteln, var det ej derföre, att jag ej ansåg io:de hufvudtiteln böra få hvad den behöfver. Äfven jag skulle vilja förena mig med Gr. v. Hermansson att tacka StatsUtsk. för den hos detsamma rådande sparsamhetsanda; men äfven jag tror, att den någongång kan urarta till misshushållning, särdeles då fråga är om njugghet emot undervisningsverken. Jag skulle gerna vilja förena mig med Gr. v. Hermansson i afseende på inrättandet af folkskolor; men jag tror, att kostnaden blefve alltför stor och att statens krafter ej blefve tillräckliga att organisera saken i sin helhet.
1027 kör denna Kungsgård an sias Landshöfdingen pä lön och nll Boställe, dä dcn öfrige delen af lönen bör indelas lill Kronans besparde Jordeboksoch mant. ls, ränror, helsi af sädane som äro inom 2 mil ifra» Kungsgården belägne, sa att Landshöfdingen mä kuns na af dem, lika med andre Boställs innehcnwre, ut» taga de dagswerken han behöswer in natura ; börandeda den conlanre penninge-lönen , jämte de öfrige öagswerkerr deremot tili Kronan indragaS; Men innan Konungen häröswcr welat täqa silk Nådiga bestur, hav Kongl. Maj:t i näder welat inhämta Kongl. KammarCoiiegii underdäniga utlakande, ej mindre, huruwida tillgängen af Kronans besparde hemmang räntor ä Gottland en sadan indelning medgiswcr än hwad Kongl. Csllegium i öfrigit kunde hafwa att härwid erinra; dock skulle nn »varande Landshöfdingen Baron Ksijrlii, > bibehällas wid lika sörmäner som hitintills, sä länge han Landshöfvinge Embctcr innehaswer. wisborgs Slotts Ladugärd jkattladeS är 1736 till as mantal; men derunder moro ätffillige Hospitals jordar inbegrepne, som mäste urbrytas, hwarefter ny skattläggning förrättades 1792 och faststälder 1794 dä jorden nedsattes till 2^ mantal. * Genom Kongl. Breswet den 5 September I79Z har Hfwersten och Riddaren kric ak kliar erhällit arrende rättighet af denna Slotts Ladugärd pä 52 är isrän midfastan 1794 kill samma rid i844för sig, hustru och arfwingar emot 26 R:dr 37 sk. 4 r:st. ärligt arrende, i anseende till löfwerstens mänqäriga tjenster och i synnerhet i afseende pä hans uti förra kriget med Ryhland, säsom Skepps-Chef ädaqalaqde Utmärkte tapperhet och rädighet samt redliga sörhällan - 1028 Den i6 December.
Lyckobringande var det att först lägga barnet i en af de korgar, der man hade kornet, då man sådde. Ibland strödde man också råg på barnets bröst. D å den lille ändtligen var klädd, släpptes fadern in. Och jemte honom ofta nog en hel svärm slägtingar och gratulanter, hvilka kallats dit af ett bud. Och denna budbärare var rapp på foten, ty på hvarje ställe, der han förkunnade den glada nyheten, hade han rätt att få en gåfva. Detta var sed äfven i England. I Hamburg var det i förra århundradet brukligt, att nyheten skulle kringspridas af en tjenstflicka, ledsagad af ett barnhusbarn, som bar listan på familjens bekanta samt ett paraply, och som fick sin del af skänkerna. Det var regel, att de som mottogo nyheten Skulle, antingen det var dag eller natt, ögonblickligen inställa sig för att betyga sin glädje. De kommo ej tomhändta, utan hade med sig hvad huset förmådde, » så att modern och hennes hjelpande qvinnor skulle få sig en ordentlig hj ertstyrkare ». En vigtig del af » förningen » var den så kallade » barnsängsgröten », som modern nödvändigt måste smaka på. I gröten hade man stuckit tre pinnar, hvilka kanske skulle häntyda på de tre nornorna, ödets gudinnor. På Färöarna kallas denna gröt för » nornegröt ». Seden att den nyblifna modern skulle smaka på den var urgammal, och lär ännu förekomma hos lapparne. Men innan denna förning anlände, hade qvinnorna tagit sig till bästa. » Det ser ut », yttrar Troels Lund i sin kulturhistoria, » som om starka drycker spelat en väsentlig roll. I förra århundradet var det ännu sedvana i Telemarken, att modern strax efter förlossningen fick sig ett rus. I norra Jylland fick hon kaffepunsch. I södra Jylland skulle alla de hjelpande qvinnorna ha bränvin. » För dessa damer anrättades ett formligt gille med många rätter mat — och detta i sjelfva födelserummet, som qvinonorna på inga vilkor fingo lemna. Det hände till och med, att man dansade efter måltiden.
— Det bör dock anmärkas såsom en besynnerlighet, att här finnas 2:ne källor med stark mineralsmak, och hvaraf den ena, belägen i Hoburgs Ting och Hamra Socken, begagnas såsom hälsobrunn. — Skog är ännu i tämlig myckenhet, utom i södra delen af ön. •— Stora trakter gifvas, som endast för skogsväxt äro tjeniiga, emedan jordlagret är alltför tunnt på kalkhällen, för att gifva växtlighet åt säd och gräs. — Landet är i det hela ett slätt land, sorn egentligen endast är kuperadt af träsk, myror och skog. — Flygsand finnes lyckligtvis endast på tvenne ställen inom Länet, nemligen på Fårön, der fältet är omslutet af skog, men sandbergen likväl på sydvästra sidan lika höga med trädtopparna, samt på Sandön. Gottska Sandön utgör omkring ■§ qvadratmil med 6,000 tunnland skog 4 och nära 400 tunnland åker, äng och beteshagar, allt af högst mager beskaffenhet. På alltför få ställen finnes gräsväxt, men jung och rehnmossa växer ymnigt på ön, hvarföre ock fordom reimar der underhållits. Flygsanden har långs stränderne formerat kullar och äfven på en del ställen inträngt i skogen, utan hvilken ön snart skulle förvandlas uti en sandhed. Det är att befara så skall inträffa, sedan ön för skogstillgångens skull blifvit inköpt af personer på fasta landet, om de upphöra att bibehålla den försigtighet vid hygget, som de hitintills iakttagit. Ingen betydlig aftappning af myrmark har under dessa år blifvit verkstäld, dock är under år 1842 en sådan påbörjad af Kyrkoherden i Ejsia med der belägna Burge mju-, som innehåller 152 tunnland. Den i sista Berättelsen omförmälda utdikning och odling af Wellarfve eller Akebäcks myr har under de förflutna åren med framgång blifvit fortsatt och skänker odlaren vackra skördar; arbetet med den nedra delen af myran fortgår ännu.
De 9,000 Edme har jag äfven yrkat måtte bifallas. I ani. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Hr Bildts yrkande varit, att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s hemställan, bifalla Hr Bildts motion, och att detsamma på detta sätt blifvit af Hr Gr. o. Landtm, framstäldt. Hr Bildt, Knut: Om jag i mitt första yttrande än glömde dessa 9,000 Rdr, var min mening likväl att begära bifall på såväl dem som min motion, och detta så mycket heldre som K. M:s Propos. angår underbefälet och min motion OfficersCorpsen. Jag anhåller således, att propos. måtte först framställas på bifall till min motion och sedan till det K. förslaget. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att i sådant fall saken tycktes vara lätt hjelpt dermed, att Hr Bildt begärde votering med en kontrapropos. som innehölle bifall till såväl hvad Utsk. tillstyrkt som hvad Hr Bildt i sin motion yrkat. Hr Bildt, Knut: Jag anhåller, att kontrapropos:n måtte uptaga de 9,000 Edme och derjemte hvad jag i min motion begärt. Uplästes till justering och godkändes en så lydande votenspropos. Den som bifaller den af StatsUtsk. för Gottlands NationalBeväring tillstyrkta löneförhöjning af 9,206 Edr 83 öre Ernt, röstar Ja j det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar E. o Ad. att, jemte bifall till berörde löneförhöjning, bifalla den löneförhöjning för Officerare m. m. vid samma Beväring, som i den af Hr Bildt, Knut, väckte motion blifvit föreslagen. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer. Ja — 31. Nej — 37.
Öpnades jemväl Hrr Elektorers listor vid val af supleanter i Statsoch BankoUtskin ; och befunnos dertill utsedde i StalsLlskottel: efter N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oskar Magnus; N:o 1702, Hr Törnebladh, Gustaf. BavkoUtskottet : efter N:o 1479, Hr Ulfhjelm, Fullm. Hr von Knorring, Erik Oscar ; N:o 1901, Hr Olivecreutz, Fullm. Gr. Wrangel, Otto Gustaf. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:ts nedannämnde d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propos:r till R. St:r: 1 :o) ang:de utbetalning af innehållen och till Statsverket indragen aflöning för de under krigsåren 1806—1810 fångne ogifte Officerare och UndeiOfficerare med vederlikar; 2:o) ang:de sinnessjuke Löjtnanten vid Westmanlands Reg:te Laurentz Georg Nikolaus Lindbergs upförande till pension å Allmänna IndragningsStaten vid erhållande afsked; 3:o) om afsöndring af jord från IiyttmästareBostället vid Skånska Hussar Reg:tet, kungsgården Sandby, för att till ny kyrkogård för Sandby församling i Westra Göinge härad af Christianstads län användas; och 4:o) eng:de afsöndring af jord från f. d. SergeantsBostället vid WestaöthaDahls Reg:te, Lerdals stom, för utvidgande af Lerdals församlings kyrkogård i Elfsborgs län. Föredrogs K. Mits d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de upförandet af en hufvudsakligen för Postverket afsedd byggnad å K. Mits och Kronans intill K. Operahuset i Stockholm gränsande tomt. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz:
Det har hitintills ej verkat menligt, att detta stadgande stått qvar i den gamla redaktionen, men om man gör en ny, bör man borttaga det, om, såsom jag anser förhållandet vara, det i sjelfva verket är olämpligt. Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lefrén har yttrat, att han afskyr allmänna val såsom en afgrund. Detta hans yttrande afser väl ej endast allmänna val inom BorgareSt., utan såsom en allmän sals deras antagande i hvilket fall och inom hvilket Stånd som helst. Jag vill dä erinra Hr Lefrén, att i Ridd.Utsk. handlägges för närvar, en motion af Hr von Hartmansdorff, som går ut pä att allmänna val till electorer skola ske inom R. o. Ad. i st. f. val genom bänkmän. Jag får bedja Hr Lefrén när derom blir fråga fullfölja sin sats konseqvent, jag skall åtminstone fullfölja min sådan. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab har anmärkt, att, om det af Const.Utsk. nu framlagda förslag antoges, Ståndsskilnaden ändock blefve bibehållen emedan borgrarne ej finge välja utom borgerskapet. Men man kan väl ej föreställa sig att, så länge Stånds - Den 19 Januari e. m. 197 represm fortfar, såsom indelningsgrund, Ståndsskilnaden likväl skulle upphäfvas genom valrätten. En sådan orimlighet kan man icke tro Const.Utsk. om. Här är ej heller fråga derom, utan om de gamla klass-skillnadernes bibehållande inom BorgareSt. i Slockholm. Vill man ej bibehålla dem, så bör man äfven borttaga skilnaden emellan borgare och brukspatroner, ty detta är ock en klassifikation inom BorgareSt. Man har sagt, det jag skulle tagit på hand, att bifalla hvad de öfrige stånden möjligen kunde finna för godt att antaga, derföre att jag tillstyrkte R. o. Ad. att vänta på deras beslut, i de dem närmast rörande frågorna. I sådant fall skulle jag hafva anmodat detta stånd, att utan öfverläggning antaga 3:ne särskilda grundlagsändringsförslag. Kan Frih.
Eders Kongl. Maj:ts underdanigste och tropligtigste tjenare och undersåte, M. THULSTRUP. Carlbergs Slott den 2 Februari 1852. C. J. E. Wennberg. F. d. Direktionens öfver Invalidinrättningen underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af invalidbusfondens räkenskaper för åren 1818 och 1849. Stormäktigste All er n å d i gste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remiss den 24 sistlidne Januari, får f. d. Direktionen öfver Invalidinrättningen i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, i hvad densamma angår invalidhusfonden, anbefaldt utlåtande i djupaste underdånighet härmed afgifva. Det till f. d. Direktionen nådigst öfverlemnade transsumt af berörde berättelse innehaller uti 2:dra §., i afseende a invalidbusfondens säkerhetshandlingar, att de vid granskning väl befunnits i behörig ordning, men att dervid förekommit: “att för en af Ryttmästare!» C. W. Hammarsköld utgifven skuldsedel å 4,900 R:dr banko icke finnes annan säkerhet, än tvänne såsom hypothek lemnade reverser, hvardera å 1,090 Riksdaler, af hvilka den ena, utfärdad af gäldenären, är försedd med borgen af Kapitenen P. Hammarsköld oell Ryttmästare!» F. Björkenstam, och — 2S5 — den andra är, under gemensam ansvarighet, utgifven af Ryttmästaren Hammarsköld, Kapitenen von Ehrenheim och Ryttmästaren Björkenstam, hvilka alla befinna sig i konkurstillstånd. “ I anledning häraf får f. d.
Detta är i sanning omöjligt för lagstiftaren; deremot bör han taga sig till vara för lagstadganden af den beskaffenhet, att folket, som ej kan inse deras grund, handlar i strid med dem. Sedan den mindre briinvinsredskapen numera ej får begagnas, vore det hardt om egaren ej ens efter godtfinnande skulle få använda densamma till något annat ändamål; och den siste värde talaren kan väl ej säga att det är omöjligt att nyttja en bränvinspanna till kokkärl. Bonden, som har en sådan gammal pjes, hvilken han ej får begagna till dess egentliga ändamål, kan ej få i sitt hufvud, hvarföre han skall försegla en redskap, som är obrukbar. Jag har, såsom Landshöfding, sett tillräckligt många mentiiskor, af ren okunnighet om de lagbud i bränvinsförfattningarne, de öfverträdt, införpassas till häktet för att Dea 30 Mars. undergå straff af brist på tillgång till böters erläggande; äfvensom jag såsom domare varit i tillfälle att se oändligen många angifvelser för brott mot samma författning, hvarvid jag varit fullkomligt öfvertygad att den anklagade blott af oförs'ånd gjort sig skyldig till lagbrottet. Det kari ju hända, att man har en bränvinspanna, som ej på åratal varit begagnad, men finnes ännu qvar på någon vind eller annat förvaringsrum. Den har tilläfventyrs varit förseglad, lacket har fallit af och då kommer efter mångfaldiga år en Länsman och gör beslag på en sådan redskap. Man skall ej underlåta en sådan jagt, och man anses hafva gått allvarsamt och noggrannt tillväga; men just derigenom har den oskyldige mången gång lått lida för den skyldige. Hr Ribbing: En värd talare har antydt, hvad Utsk:t äf ven tyckes i nästlölj:de mom. antaga, att bränvinspannor ej kunna oförändrade begagnas till kokkärl. Detta kan möjligen vara ganska riktigt; men att gamla pannor ej kunna användas till brä.nvinsbränning, är ett misstag, hvilket jag afven tror att erfarenheten visat. Jag förenar mig med dem, som yrka bifall till Utskits Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats afslutad, samt H.
Jag förenar mig desto heldre i Herr Rosenblads anförande, som jag vill påminna mig hafva någon gång förut yttrat denna tanka inom Ridderskapet och Adeln. Till pröfning företogs S,tatssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotteiis den 16 sistlidne November under N:o g8 afgifne, och den a5 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående en jemnare fördelning af Roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente. Grefve Horn, Claes Fredrik: Mot ifrågavarande Utlåtande voro ganska många an-J märkningar att göra. Jag vill likväl hufvudsakligen fästa mig vid den grundsats, som Utskotten, så väl i detta Utlåtande, som i frågan om Skånska Roteringen, ådagalagt. Utskotten synas förutsätta, att det i Sverige skulle återstå någon jord, som är den ordinarie roteringen underkastad. Det är likväl af 1810 års Ständer uttryckligen stadgadt, att all den jord, som då ej var med ordinarie rotering belagd, skulle extra roteras, hvaraf följer, alt ingen ytterligare ny ordinarie rotering kan jorden åläggas, utan ett formligt upphäfvande af 1810 års Den 21 December f. m. 145 8I'S beslut. Nu inträflpar med Westerbotten det enskiita förhållande, att provincen af ålder är berättigad att, af den inom provineen oroterade jorden erhålla en förstärkning till det gamla Rotehållet. Denna i KneckteContractet försäkrade, och iy65 erkände, rätt måste här komma i betraktande framför ett senare beslut af i8fo$ hvilket icke kunde upphäfva den förut ofta medgifne rättighet, sorn ensamt tillkom Westerbottens Rotehållare, hvilka på denna grund hafva laglig rätt att fordra den förstärkning för sina roterade hemman, hvartill tillgång finnes i nya hemman inom provincen. Det skulle således vära en orättvisa, om Rikets Ständer nu besluta , att denna jord skall åläggas någon annan rotering. Enligt Utskottens förslag är det likväl fråga öm en ny rotering inom provincen, och upphäfvandé af det gamla KneckteContractet.
Stockholm den b April 4848, Utdrag af Protocollers hållit uti Riksens Högloft, Ständers Stats - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den § 4pril 18I8, 78ö Stats-Utshotiets Betånkandifn. S, d. Da Stats-Ucskottet biföll det på Bordet' hvilande Betänkande angående Stats - Regleringen i hvad sora rörer Riks-Statens Andra Hufvud-Titul, yttrade Herr Landshöfdingen friherre Cederström, att, då Tjenstetnännen vid Landt-Staten på Gottland äga otillräcklige och vida mindre Löner än deras vederlikar i andre Provincer, emedan de senare hafva större indelte Löner och Resepenningar, och de på Gottland åter endast i Contant uppbära sine Resepenningar, samt Fogdarne och Härads-skrifvarne stor del af deras aflöning oindeldt, synes alt skäl förekomma, att förbättra deras Lönevillkor i så måtto, att deras nu varande Löner och Resepenningar må af dem fä uppbäras i indeldte Hemmans-Räntor; Och ansåg Herr Baron denna förmon till det mindsta böra tilläggar Rrono-Fogdarne, hvilka äro Uppbördsman och böra i möjligaste måtto förses med så tillräckliga inkomster att behofvet ej må befordra tillgrepp af Kronans medel. Ehuru riktigheten af den principe, sorn Afdelningen antagit icke kunde bestridas att, enär en allmän reglering af Civile Embetsoch Tjenstemanna-Corpserne är i fråga stöld att med första utarbetas, Staten emedlertid ej bör belastas med nya Löner eller Lönetillökningar , trodde Herr Baron likväl det vara betänkligt, att alldeles generelt följa denna grundsats, hvarigenom Rikets Ständer skulle sätta sig sjelfve ur tillfälle att vid möjligen inträffade händelser, då Statens fördel fordrade afvikande derifrån , bexeda en bättre utkomst åt Hess tjenare, sorn Stats-XJtskottets Betänkanden. 781’ deraf kunde hafva större behof, och söka jemka belöningen till närmare likhet för enahanda mödor vid serskildfe tjenstebefattningar.
Utskottet måtte inkomma med en aproximativ calcul öfver beloppet af den sedelindragning, hvartill nu gällande Banco-regfering och vidtagne beslut anses föranleda, får jag anmärka, det motionären äfven bland annat yttrat: ”att, då vinstmedlens disposition såsom reserv för lånerörelsen till en del bidragit till den vid i83q års slut gjorda sedelindragning; så torde dessa medels återbringande i omlopp icke kunna anses såsom en sedelstockens ökning, utan endast såsom ett återställande af det förut rubbade förhållandet, dag anser, att Utskottet icke bordt helt och hållet förbigå denna del af motionärens framställning, utan så väl med anledning af densamma, som äfven till följd af sitt åliggande att för Rikets Ständer fullständigt utreda förhållandet med Bankens tillgångar, i sin calcul upptaga hela beloppet af den förminskning i sedelstocken, som vid <83p års slut uppkommit, så väl genom oanvända vinstmedel eller capital-afhetalningar„ som inneslående behållningar å bestämda lånefonder, och icke, såsom nu skett, till calculen öfver den förminskning i sedelstocken, som anses komma att ega rum under åren 1840—1845, endast tillägga den godtyckliga summan, /;4o,ooe R:dr eller de vid i83q års slut från Riksgälds-Contoiret influtne afbetalningar. Banco-Utskottet har visserligen i sitt Memorial, N:o 4> raed öfverlemnande af Banco-fullmägtiges berättelse, uppgifvit beloppet af devid sistnämnde års slut odisponerade vinstmedel; men det torde icke vara för mycket hegardt att Rikets Ständer nu, efter mer än ett års förlopp, derom, i sammanhang med den här afgifna regleringen, erhålla en förnyad uppgift. Af sådan anledning får jag här nedan bifoga en calcul, upprättad i likhet med den, Utskottet framlagt, endast med den skillnad, att jag äfven upptagit så väl de vid i83q års slut odisponerade vinstmedlen, som beliållningarne å bestämda lånefonder.
Således, och då al! anledning är att befara, det mindre kunnige och enfaldige personer kunde med meranämnde bevis öfver liqviderade fordringar hos Götha Canal Bolagssamt Malmö Disconter blifva bedragne, finna Förenade Utskotten sig böra tillstyrka, att desse bevis afskaffas; och att deremot den, som åstundar något bevis deröfver, att han varit ägare af en fordran hos Götha Canal Bolagseller Malmo Discont-Inrättningar, för hvilken han utaf Öfverskottet pä desse Disconters utredning skulle kunna få uppbära ränta, må, när fordringarne pä ett eller annat sätt uti Riksgälds-Contoiret skola liqvideras, inlemna specification in duplo på de 3 Procents Reverser eller ock Riksgälds-Contoirets Obligationer, som antingen skola nyttjas i Discont-liqvid eller ock inlösas, då det ena exemplaret af Specificationerne med phtecknadt bevis , af vederbörande i Riksgälds Con oiret till honom återställes, och det andra lägges till verificationerne vid det Verk, der Dokumenten qvarstadnat, Bifalles detta, så kommer den nu föreslagne förändringen att, i stället för förra stadgandet, införas, uti 9 mom. i 3 §. i:a Afd. nast efter orden; Allt i den Discont der Öfverskott uppkommit, och lyda sålunda: I följd häraf iakttages, attt derest innehafvaren af fordringar hos Götha CanalBolags samt Malmö Disconter, för hvilka ränta varit firskrifven, skulle, vid deras liqviderande uti Riksgälds-Contoiret, åstunda något bevis deröfver, att han af dylike fordringar varit ägare, må ett s«- 2042 Statsoch Banko Utskottens Betänk andril. ' dant bevis på det sätt meddelas, att, när '3 Procents Reversente eller Riksgälds-Contoirets Obligationer skola liqvidcras och inlösas, han öfver desse
H u u förhiller sig lifsliingden under vara civiliserade förhå.Uanden till forna tid ers ?^ Eli af talarinnoriia var. s&amp; kvick och träffande i sina jainforelser, att ~Sorosisbsystrarila och deras giister skrattade ocli appllclerade i kapp. DiirpA uppsteg eil liten smart doktorinna med ett par ögon, soiii sdgo liksoin rakt igenoiii en och på samma g h g lyste af valvilja. På fem minuter liaiiii hon gifva hela den inoderna friintiiniiiersviblde~l en duktig moralisk risbastu för livad den försyndar sig mot sig sjHlf och sina efterkommaiide genom Iiöga klackar, illa sittande, itsnördri korsetter ocli den fördarfbriiigande piilskrageii, som viirnier litet ya ett hi11 och lämiiar deii öfriga delen af kroppen desto iiier blottställd for vinterkylan. Ta1a.r en karl inot det liitrskande iiiodet, saga Eras döttrar, att lian pratar om livad han ej förstir; det verkar biittrc. oiii sanniiigeii uttalas af en behaglig predikant af deras eget kön, soni liar reda på saken ocli kan förutsäga följderna iitaii a t t behöf va raga på orcleii. De lärda uppsatserna, oiiiviilulade med deklaniatioli, s h g och iiiusik af begåfvade medleininar, Iivilka gjorde klubbeii all Iieder. Det liela gick sa ogeiieradt till, att en europé mikte förundra sig öfver liiir kviiiiior kunna vinna den sj älfbeliiirskning soiii f ordras f ör atr: p i iippfordran utan krus franitrada p&amp; platformeii och dar inför ett par hundra kritiska ögon ocli öron kort, ledigt, utaii tvekan och ner~ii * darrning iittczla sin mening. Detta liar just varit BSorosiss uppgift, hvilkeii hon under en 22-irig tillvaro löst pll ett fOrtsaifligt satt.