Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras innehafware hafrva däruti blifwit jnledde pä god tro, ädagalagd äswen därigenom att de, oaktadt besia fordrin. gar, lätit ur fina bänder disponeras andre me. del, som under en särstilld wäzel-Operation för Swensta Stats.werfet warit dem anförtrodde. Ä den andra sidan finner Kongl. Majit betalningen af denna krigsstulld icke, wid nu »varande omständigheter sä betydligen förändra, de, sedan denna stglld gjordes, kunna äläggas Pomersta Staten, hwars oförmögenhet därtill är allmänt känd och af Committerade särstillt utredd, eller pä Pomersta Landet, som igenom kriget, och under en nära Tre-ärig besättning af sievdteliga Troupper lidit mera än nägon af a ' Swe. Den 27 September. 7t Sweriges Provincer. Detta krig war en fölgd af Sweriges dä warande Konungs widsträck. tare afsigter och förbindelser, icke af Pomerns enstitlta förhällanden. Det utfördes med Swen. sta Troupper och i betydligaste mätto med Sub. sidie.medel, som Swensta Styrelsen, icke Pomerus enstillta, sig betingat.
Naturligtvis äro de här absolut hjälplösa, o c h de skulle gå ynkligt under, därest inte en ringa arbetare, en eldare från fartyget, toge befälet öfver dem, organiserade deras arbete o c h sålunda gjorde den ö d e ön beboelig för d e m alla. Denne arbetare, som af alla blifvit sedd öfver axeln i den gamla världen, blir här på grund af sina praktiska förutsättningar allas herre. H a n sätter mångmillionären att plocka potatis, fursten att m e d båge o c h pilar nedlägga lamadjur, den » schneidige » löjtnanten att odla majs o. s. v. I detta lilla samhälle är det han, folkets son, s o m blir beskylld för » despotism » o c h » tyranni », blir hotad m e d strejk af mångmillionären o c h m e d uppror af fursten. Det är den upp o c h nedvända världen, hvilken dock till slut vändes » rätt » igen g e n o m de skeppsbrutnas räddning åter till kulturen o c h mera » ordnade » förhållanden. H v a d utförandet beträffar, få vi fatta oss kort. På flere händer af g o d effekt, erbjöd det på andra åtskilligt att önska. Bäst af alla f3dlde fröken Gottschalk sin uppgift s o m den intagande unga millionärsniécen, hvilken håller sitt hjärta rent från all rikedomens slagg o c h öppet för en hängifven, offrande kärlek. H r de Wahl som den egna, själfständigt banbrytande kraftens representant Arnold Palm hade särskildt i de tvänne akterna på » Robinsons ö » många förträffliga moment; i begynnelseo c h slutaktens » civiliserade » dräkt trädde däremot åtskilliga drag af hans snart kända, m e n ej välkända maner störande i dagen. Föga i sitt esse var hr Strömberg som kommersrådet; han skall väl dock vara ett stycke förfinad börsmatador, denne m ö d e r n e mammonsfurste, o c h ej en vulgär landthandlaretyp.
Till stöd för förslagets framgång torde jag få äran nämna, att landets största Capitalister äro allmänna Cassör, hvilka, sällan eller snart sagt aldrig i behof af sina Capitaler, blifva med hvarje år mera i förlägenhet, att till enskild te kunna utlåna sina årligen ökade fonder, i brist på 136 Den 9 Julii e. m. antageliga och med föreskri fterne enliga hypotheker. Hvad är då mera troligt, äu att dessa Capitalisler skola med begärlighet omfatta ett sådant tillfälle att placera sina penningar, der räntan är väl hypolhiserad, och Capitalet aldrig underkastadt, att genom Concourser gå förloradt. Hvad deremot det Lilla Creditivet angår, torde RiksgäldsContoret hädanefter som hitintills komma i tillfälle, att af egna medel och egen credit bestrida detsamma, utan att behöfva använda de här föreslagne hypotheken. Skulle detta mitt nu uppgifne förslag anses förtjena något afseende, tror jag att 77 §. RegeringsFormen gifver Rikets Ständer fullkomlig anledning, att genom en underdånig Skrifvelse utbedja sig Hans Maj:t Konungens nådiga bifall till detta beslut, hvilket bör ifrån och med denna Riksdag taga sin början, och är att anse som ett af de mäst förberedande till Myntbestämningens stadga och fortgång. Sluteligen utbeder jag mig, att få vid detta tillfälle till alla delar instämma i den Reservation Herr Grefve von Schwerin med flere gjort i afseende på olämpligbeten att i ett enda Document reversera Statens skuld till Banken. Herr Stråle, Nils Wilhelm: I Utskotten hafva aine meningar varit om sättet för afgifvandet af de reverser, som Rikets Stan - Den g Ju lii e. m. >37 der skulle lemna Banken. Men man liar ej först utredt för sig, hvarföre denna reversering skall ske, och hvartill reverserne skola användas. Likväl, om man ej utreder detta, saknar man i sjelfva verket all grund för sitt omdöme, huru reverserne höra vara ställde eller fördelade.
Statens eller för enskilda bolags eller personers räkning, beklädnadsersättningen mätte få utgå såväl för framoch återmarsehen som för hvarje dag under kommenderingstiden, då munderingspersedlarne i tjenstgöring begagnas; och att då Beklädnads-direktion med manskapet träffat öfverenskommelse om anskaffning och underhäll af skjortor samt inre och yttre fotbeklädnad genom manskapets försorg emot en viss betingad kontant ersättning för hvarje dag, soldaten under tjenstgöring dessa persedlar begagnade, Direktionen ina ega uppbära enahanda, och efter samma grund beräknad, ersättning, hvaremot den för smapersedlarne i 6 § ömom. af Instruktionen för Beklädnads-direktionerna stadgade slitningsersättning, sä länge samma öfverenskommelse vore beståndande, icke komme Direktionen tillgmdo. Enligt hvad Utskottet inhemta! har Kongl. Maj:t ännu icke meddelat nådigt beslut i anledning af Krigs-kollegii ofvanberörde underdåniga framställning af den 24 Mars 1859; och då frågan är häraf beroende får Utskottet hemställa att Revisorernes framställning icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. (Rev. Ber. pag. 100, Utlät. pag. 240.) I ani åning af Rikets Ständers år 1858 församlade Revisorers hemställan, att bestämd föreskrift måtte meddelas, huru med förvarandet af Navigations-skolornas kassabehållningar borde förhållas, hade Kongl.Kommerse-kollegium, uti afgifvet underdånigt Utlåtande, anfört, att då omförmälde behållningar vore till beloppet ganska obetydliga samt, viri medlens deponerande mot säkerhet, hinder eller svårighet möjligen kunde uppstå att å de tider, då medlen till förefallande utgifters bestridande erfordrades, desamma utbekomma, det torde på Navigations-skol-direktionerna, hvilka, jemlikt 36 § uti Kongl, reglementet för dessa skolor af den 7 April 1841, ansvarsskyldighet för nämnde behållningar ålåge, fä ankomma att, efter godtfinnande, medlen antingen i eget förvar behålla eller ock annorstädes deponera.
Pä denna väg, och snart blott på denna enda, skall machinen allenast tjena slöjdarbetaren, men aldrig göra intrång i hans arbete. Den andliga utveckligen, som vårt tidehvarf har ställt på en omätligt större bas än alla föregående, då hon nu, med oändligt utvidgade medel och krafter, Omfattar hela folket, har framför allt i det industriella lifvet visat sitt inflytande och siu fruktbarhet. Men i samma mån, som förståndets kraft mångdubblar handens, och det odlade skönhelssinnel med öfvad blick kläder det arbetade i behag, skall ock ingen annan hand, än den som är vägledd af kunskap och konst vinna ens sitt upphälle i slöjdernas tjenst. Derföre höras ock nu öfver en hel verld ropen om industriel upfostran i skolor, och dessa rop äro högst i machinernas eget hemland, England, derföre, att vid verldsexpositionen i Loudon, Englands folk blef öfvervunnet i sitt eget land af Fransmännen, som inför alla folkslag bevisade, att konstens hand med sin beröring gifver åt handelsvaran ett så förökadt värde på marknaden, att machinernas stora förmåga af arbete för godt köp icke är stor nog, för att bära sig med ett smaklöst mönster på den frambragta väfnaden eller att upväga en saknad konstform hos det förfärdigade. Man har sett att det icke är nog för verkstaden, att mästaren sjelf har nödig konstbildning ; utan att hvar och en af arbetarne mäste, när han skall väl utföra en ritning, begripa den, och med kunnigt öga leda sig i det verk han skall utföra. Frankrike har förr än något annat Tand insett dessa sanningar, och haft Slöjdskolor, under namn af Teckningsskolor, hvaraf nu finnes en mängd öfver hela landet. Det första undervisningsverk af denna art, och ännu en af statens i verksamhet varande skolor i Paris: Ecole impériate de dessin el de mathémaliques, appliqués aux arts industriels, stiftades år 1763, af en målare vid namn Bachelier, hvilken offrade deråt omkring 60,000 livrés ( Konungen gaf derefter 1,000 louis (
Under-officerare uro upptagne å gemenskapens pensions-stat; har Direktionen å forslaget jemväl för dem ifrågasatt förbättring i pensionerna, nemligen för sådane Under-officerare af högsta graden i Irsta klassen 240 Rrdr, i 2:dra dito 160 Rrdr och i 3:dje dito 100 Rrdr, i stället för hittills bestådda 90, 75 och 671/2 Rrdr, samt för deras enkor nådegåfvor till 72 i stället lör 36 Rrdr; hvaremot förhyrde Under-officerare af andra grader hänförts till Irsta gemenskaps-graden, likasom äfven deras enkor i afseende på nådegåfvor.» »Den betydliga fördel, som skulle beredas gemenskapen genom de sålunda föreslagna ökade pensionerna, har Direktionen ansett kräfva någon uppoffring af gemenskapen sjelf medelst ökade afgifter, emot hvad hittills egt rum, samt deiföre föreslagit, att årliga afgifterna hädanefter skulle utgå af rnäster-lotsar med 1 Rrdr och af all annan gemenskap (skeppsgossar uudantagne) med 50 öre riksmynt, eller dubbelt emot den obetydliga afgift, som nu erlägges; för hvilken framställning Direktionen jemväl hemtat stöd dels i den gemenskapen förunnade löneförbättring, dels ock deri, att några båtsmans-korupanier sjelfmant erbjudit sig att erlägga högre afgifter, om deras pensionsbelopp kunde blifva ökade.» »Enligt uppgjord beräkning skulle Krigsmans-kassan behöfva ett årligt bidrag af 38,580 Rrdr Rrmt, för att äfven åt alla nuvarande pensionärer bereda den fö - Bil. JW 3 till Kongl. Maj.is Nåd.
Att Stats-deparlementen i Konungens StatsRåd jemväl bör åläggas att till Stats-kont. aflemna sådana kassainventerings och halfmånadsförslag. Stats-exped. för Finance-ärender blefve härigenom i tillfälle, att månadtligen aflemna på Konungens bord tabell öfver samhällets drätsel, mänadtligen afslutad, hvarigenom Han, Konungen, der bristande tillsyn öfver inkomsternes bestridande, eller oriktiga afföringar i räkenskaperne egt rum, kan förordna om nödig rättelse. R. St. och deras revisorer 8 H. 4 50 Den 1 Augusti. komma derigenom på några dagar i tillfälle, alt med den fullständigaste noggrannhet pröfva så väl inkomst-titlarne som ock jemföra de afförda utgifterna med R. St:s stater, samt K. bref. Vilja R. St. än vidare bibehålla den oreda i redogörelsen, som rikets hufvudbok medför, deraf icke ens sjelfva boksluts-kammereraren kan, utan anlitande af Stats-kont:s memorial-böcker, reda förhållandet med utgifterna under de särskildta t i liarne, sä synes man om icke för annat, så för skam skull, icke böra tala om förenklade räkenskaper och redogörelseformer. Vilja åter R. St. verkligen fä förenklade räkenskaper och redogörelseforraer, sä må de med ogillande af hvad som är af Clsk. och komiierade föreslagit, hos K. M. i und. begära: l:o att samtliga statsäfvensom förvaltande verks räkenskaper hädanefter bör upprättas för uppbörds-året, det är från den l:sta Maj till den sista April följande år. 2:o att ingen riks-hufvudbok mer behöfver slutas och den vid boksluts-kont. anställda tjenstemanna-personal fördelas till tjenstgöring inom Stats-kont. tills vid afgång successive indragning af personalen kan ega rum. 3:o att samtliga uppbördsoch förvaltnings-myndigheter, sorn handhafva allmänna medel, åläggas att afgifva kassa-inventarium den l:sta och halfmånads-förslag öfver inkomster ooh utgifter den 15:de i hvarje månad.
Maj:t, efter pröfning af hvad i afseende å förevarande ärende förekommit, funnit skäl icke saknas för en sådan anläggning, hvilken dock derest den komme att utföras, bör, för undvikande af all förvexling med andra fyrar, och för att kunna fullt uppfylla ändamålet att tjena sjöfarande till varning för grundet Kopparstenarne, bestå af tvänne särskilda så beskaffade fyrtorn, som Förvaltningen af Sjö-ärendena alternativt föreslagit, och hvarför kostnaden blifvit förslagsvis beräknad till 80,000 R:dr; men enär tillgångar härtill för närvarande ej finnas, och andra fyr-anläggningar, såsom af behofvet mera påkallade, böra, dä medel af nu påräkneliga inkomster blifva att tillgå, framför denna komma i fråga, har Kongl. Maj:t, i afseende härå, nu icke velat vidtaga annan åtgärd, än att genom framställning af förrberörda förhållanden meddela Rikets Ständer kännedom om hvad i ämnet förelupit. Kongl. Maj.t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. H. Ulner. Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 27 April 1854. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitiae-Stats-Ministern, Grefve Sparre, Hans Exc. Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Fåhreeus, JVallens teen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. 12 Kongl. Maj.ls Näd. Skrifvelse, N:o 85. Chefeu för Sjöförsvars-Departementet, Stats-Rådet Ulner, uppläste till justering ett, i enlighet med förut fattadt Kådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående väckt fråga om fyr-anläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett fyr-fartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet “Kopparstenarne.
Men Stockholm lockade henne, liksom mången hennes jemnåring, med underlig makt. På egen begäran blef hon fri från sin tjenst, hvarefter hon begaf sig till hufvudstaden. Hon var då 18 år gammal. Hon fick här sin första tjenst hos en handlande vid Götgatan. Att hon snart, alltför snart, blef stockholmiserad, kan man finna bland annat deraf, att hon ej qvarstannade länge i någon tjenst. I allmänhet räckte ingen öfver halfåret. Så kom hon från Götgatan till en familj vid Lästmakaregatan, derifrån till då varande Profossgatan, derifrån till annat ställe å Ladugårdslandet, o. s. v. Under detta sväfvande hit och dit formerade hon åtskilliga bekantskaper. De s. k. »friarne» blefvo småningom allt förnämare. Slutligen kom hon ut för en handlande. Af denne blef hon förförd. Denne hennes ”fästman” flyktade sedermera från Stockholm. På samma gång var det slut med all stadig tjenst. Sofia hade börjat att beträda det sluttande planet. Ännu räknades hon dock ej bland de olyckliga, hvilka ”stå på listan”, emedan tillsynen den tiden öfver dessa samhällets olycksbarn väl ej var så noga som nu. Ryktet om hennes äfventyr hann emellertid ändå ned till Grenna, till hennes föräldrahem. De stackars föräldrarne, som ville rädda sin vilseförda dotter, togo nu henne hem. De qvarhöllo henne i åtta månader. Längre kunde hon ej stanna der. Hon begaf sig åter till Stockholm. Återkommen till hufvudstaden, uppträdde hon som sömmerskautan arbete och utan att kunna sy. Hvad hon egentligen var, kan man finna deraf, att hon någon tid ef ter hitkomsten inskrefs bland de fallna qvinnornas antal. Detta skedda den 22 Juli 1869. Redan månaden derefter, eller den 28 Augusti, erhöll hon i poliskammaren ”första varningen». Ytterligare en sådan — och hon skulle af ordningsmakten kunnat skicka till spinnhuset. I och med de inträdda nya lefnadsförhållandena antog Sofia Andersson nytt namn. Hon lät kalla sig Dahlberg. Hon fann den nya ställningen vara mycket mera tacksam i ekonomiskt afseende, än att vara piga eller sömmerska.
Jag bestrider äfven den lagliga formen af den väckta Motionen. 114 §• RegeringsFormen stadgar tydligen, att inga Slåndsprivile - 56 Den 3 Augusti f. m. gier utan Konungens och alla fyra Ständens gemensamma beslut kuuna rubbas. Af 1733 års Adeliga privilegier, som nyligen blifvit citerade, finnér man, att Herr Bråkenhjelms förslag är en privilegii-fråga, det är således icke formenligt, att väcka den i Ståndet, eller att remittera den till Riddal husUtskottet; den måste behandlas såsom Grundlagsfrågor i allmänhet. Lika villig som Herr Bråkenhjelm är jag att afstå min medfödda Representanträtt, när fråga om allmän Representationsförändring på behörigt siitt uppkommer, och i grundlagsenlig väg antages och gillas; men lika säkert är, att jag skall motsätta mig alla dyJika förändringar, som vilja genomdrifvas på annat sätt, än Sveriges Grundlagar det medgifva. Herr Rosenblad, Bernhard: Af aktning för Ridderskapets och Adelns så ofta åberopade dyrbara tid, får jag blott förena mig med Herr von Hartmansdorff. Herr von Hartmansdorff': Då en Ledamot yrkat, att denna fråga skulle ytterligare hvila, och en annan Ledamot medgifvit, att så kunde ske, får jag endast uppläsa 2 Mom. af 4.9 §• Riksdagsordningen: Då saken frän Utskott återkommit, blifve den efter första uppläsandet liggande på bordet. Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum, eller ej, på Oen 3 Augusti f. m. 57 flere Ledamöters förenade begäran j äter hvila; men dä saken tredje gången förekommer j skall den till af görande företagas. Utan att bryta mot Grundlagen, lian målet således ej längre uppskjutas; hvarföre jag oek anhåller om proposition till bifall å Utskottets förslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Hans Excellence nyligen hade äran framställa dess öfvertygelse, rörande behandlingen af Herr Bråkenhjelms förslag, hade Hans Excellence endast hållit sig vid formen deraf.
Om denna felaktiga föreskrift icke blifvit förut anmärkt till rättelse, så är det ett förbiseende af Ständerna, hvarföre enl. min tanke, de ju förr desto heldre böra begagna tillfället att erhålla den. Jag tillstyrker bifall ä denna punkt. H. Ex. Hr Frih. o. Landtrms först till bifall å Utsk:s ifrågav.- de tillstyrkande framställde propos. besvarades med blandade ja och nej, och då sedermera II. Ex. hemställde om K. o. Ad. afsloge samma tillstyrkande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Bråkenhjelm: Jag lager mig friheten till prot. anteckna mig såsom den der bifallit hvad Utsk. vid denna § föreslagit och reserverar mig mot 15. o. Ad:s beslut förutseende den dag då lärlingar vandra ut till närmaste socken för alt få gesäll-bref. Då härefter förekom Utsk:s hemställan, alt förslaget att för gesäll-brefs erhållande skulle erfordras arbets-prof äfvensom bevis om färdighet i skrifning och insigt i räkning, ej må lill åtgärd föranleda, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om något afslyrkande kan vara mera inkonseqvent än detta. Ex. Hr Frih. o. Landlm:s lill bifall å Ulsk:s ifrågavar:de hemställan framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej hvarefter II. Ex. förklarade del han funnit ja öfvervägande. §§ 40 och 44. Ulsk:s i afseende på dessa §§ afgifne yttranden biföllos. 136 Den 18 Juni e, ro. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 4 och 14 deunes på bordet lagda utlåt. N:o 156, ang:de statsanslag till uprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering. Föredrogs StatsUtsk:s d. 4 och 14 dennes på bordet lagda utlåt. Nio 157, angide ett lån för Domkyrkans i Wexiö utvidgning och reparation.
Då det i detta ämne icke kan vara utan vigt, att Statssecreteraren för eclesiastik-ärenderna yttrat sig för förändringen, tror jag mig böra uttrycka min opinion till fullkomlig motsats med hans. Efter den erfarenhet, jag äger, förefaller det mig högst olämpligt, att uppläsningen af kungörelserna skulle ske efter Gudstjenstens slut; åtminstone i landsförsamlingarna är bullret då sä stort och varar så länge, att det hindrar dem, som vilja taga kännedom om kungörelserna, att uppfatta och förstå dem. Det skadar dessutom icke, att äfven de, hvilka för det närvar, kunna anses icke behöfva känna de påbud, sorn utkomma, likväl hafva någon kunskap derom; och om presten äfven tillkänoagåfve, att kungörelser vore att uppläsa, är det icke sagdt, att man derföre finge vela, hvarom de handlade, och största delen af folket skulle altså troligen icke uppehålla sig för att afhöra dem. Gr. Cronhjelm: Uti sjelfva saken har jag icke något att tillägga; men det är i anledning af det sista ordet uti en talares yttrande, ett ord, hvilket jag icke vill upprepa, som jag begär att få lemna ett gensvar. Hr v. Hartmansdorff har sagt, att han ofta fått uppbära personligt förnärmande uttryck af mig. Jag tror, att våra protocol! bäst skola vittna, huruvida han haft anledning till denna beskyllning. För min del, och då jag nogsamt påminner mig, hurusom det ofta händt, att den värde ledamoten i sitt stränga klander mot allt nytt gått så långt, att han icke ens velat tillåta pröfning af förslag till någon förändring och beskyllt mig, under milt försvar för motsatta åsigter, för nyhetsmakeri *Scc.; för min del må det tillåtas mig, att, ehuru jag är lekman och harden äranatt tala emot .Statssecret. för ecclesiaslik-ärenderna, att besvara hans tillvitelse med den något bibliska liknelse, att det förefaller mig, sorn Den io Maj f. m. 383 hade Hr v. Hartmansdorff sett grandet i sin broders öga, men icke bjelken i sitt eget. H. Ex.
5 Silfvermynt vid hvarje rote, enligt det för bemälde Regementen fastställde Kneckle-contract; att likväl denna ersättning, i anseende dels till förändrade myntförhållanden, dels ock hufvudsakligen till den betydliga tillökning i åker och äng, soldattorpen, utöfver hvad Kneckte-contractet stadgade, erhållit, efterhand funnits otillräcklig, ock att, i anledning deraf, Kongl. Maj:t, i Circulaire-Bref den i3 October 1812, anbefallt Landshöfdingarne att i ämnet befordra frivilliga öfverenskommelser; men sedan de i anledning häraf vidtagne åtgärder visat sig icke hafva medfört någon väsendtlig påföljd, bade Kongl. Majit i Nådigt Bref den 28 October 1817 stadgat, att, då de i Kneckte-Contractet bestämda planpenningar, i D:r S:mt, i det närmaste motsvarade 102/3 kappar spanmål den tid, de åsattes, skulle, i de händelser planpenningar, enligt Kneckte-contractet, borde utgå, och behörige öfverenskommelser icke till annat förhållande föranledde , dessa planpenningar af hjelpoch utrotarne samfäldt, och, i mon af deras andel i roten, till stamroten erläggas med 102/3 kappar säd, hälften råg och korn, eller med penningar efter markegång.
Utskotten tyckas göra sig ett eget begrepp om credit och förtroende, då de t. ex. såga; ”Äfven då utveckling af redbart mynt åger rum, beror opinionen om Pappers-myntets lika vårde med Silfvermyntet blott på förtroende till den myn - Den 14 Julli e, m. dighet, som utgifver Pappers-myntet, att den ej skall inftålla invexlingen deraf”. Jag har för min del trott, att det endast var den fria och städse obehindrade Silfver-vexlingen, som kunde gifva en Bank credit, och att den ej heller behöfde någonting annat. Och jag kan knappt tänka mig den möjlighet, att Sedlarne skulle kunna falla i värde, så långe vexlingen år fri. På ett annat ställe såga Utskotten: ”det år den allmänna öfvertygelsen, att Banken, äfven utöfver hvad dess tillgångar i klingande mynt visa , ian fortfara att betala sina Sedlar med reela penningar, sorn skall återvinnas,” innan realisation kan åga rum. Det synes ej troligt att någon skulle kunna hoppas på Bankens förmåga att invexla sina Sedlar utöfver sin tillgång på Silfver; eller bibehålla en sådan öfvertygelse, äfven då han fann Silfret tryta i luckan. Och skall realisation ej företagas förr ån Banken vunnit en så öfvernaturlig Credit, så lår den vål aldrig kunna åga rum. Det var, enligt Utskottens mening, endast brist på förtroende till Banken, som gjorde, att Sedelstockens år 1809 tillvågabragta förökning kunde åstadkomma försämring i Sedlarnes värde. Jag föreställer mig deremot , att det endast var myntstockens missförhållande till behofvet af bytesmedel, som vållade detta vanvärde. Hvarje land har nemligen ett visst behof af bytesmedel eller myntstock, i förhållande till folkmängd, industri och handel. Ar myntstocken mindre ån behofvet kråfver, så ökas myntets värde i förhållande till andra varor, på hvilka således priset såges falla. År deremot myntstocken 7X9 Den 14 Juli i e. nt. större, ån som behöfs, så minskas myntets värde i förhållande till andra varor, hvilkas pris då såges stiga.