Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December f m. skottets ifrågavarande förslag , anser jag både öfverflödigt och onyttigt, att vidare utveckla ämnet, utan anhåller blott, under åberopande af Grefve von Flåtens och Herr Cederscbjölds yttranden , att proposition å berörde förslag må af Herr Grefven och Landt - Marskalken framställas. Herr Cederschjöld: Jag utber mig att få upptaga till besvarande någre anmärkningar, som blifvit gjorde mot mitt sednare yttrande. Man har sagt , att jag oriktigt åberopat Herr von Hartmansdorff^ yttrande , då jag sagt, att han grundat sitt förslag till Stats-Råds-målens och Commandomålens förening under en Föredragande , på den bristande rangen hos StatsSecreteraren för Krigsärenderne. Jag utber mig derföre att få uppläsa den period i Herr von Hartmansdorffs betänkande , som afhandlar detta ämne. Pag. 75 2:dra Delen förekomma följande ord; ”Det är naturligt, att den som ”sjelf är krigare och har personalen på sin del, ”skall uti Krigsförvaltningen taga öfverhand på dtats-Secreteraren , som icke är Militair, och ”blott har Civilärender att sköta. Ännu mera ”bör det vara händelsen der, hvarest krigareyr’’ket i allmänhet har så stor öfvervigt, som ”hos oss, isynnerhet då Militaira Stats-Råd stä ”bredvid Konungen öfver Stats-Secreteraren , ”då hans sidoman , General-Adjutanten, merendels är högre än han, och då den förste Marterialfor valtaren , under Stats-Secreteraren eller '^Krigs - Presidenten , också är Militair, och ”mycket förnämare än både han och General - Den 1 December f. m. 6j "Adjntanten.” Man har sagt, att det vore inconseqvent, att anse det vådligt, att förena Commandoskapet med föredragningen i Stats-Rådet, och att likväl medgifva , att det är Konungens rätt att nu verkställa denna före* ning. Jag får derföre påminna, att det icke vore rådligt för Riksens Ständer att tillstyrka denna förening, serdeles när Konungen Sjelf hittills icke funnit det lämpeligt.
I anledn. af det oväntade förhållande, att det äfven i morgon blifver plena hos de öfriga RiksSt., men icke hos R. o. Ad., hvaraf följden är, att vi måste stadna långt efter de öfriga Stånden vid afgörandet af BancoUtskts nu ifrågavar. betänk., och då jag för min enskilda del är af egna angelägenheter hindrad att under början af nästkommande vecka deltaga i Ståndets öfverläggningar just derföre, att jag väntat plenum i morgon och sålunda ställt mina angelägenheter derefter, ber jag att uti prot. få antecknade dessa omständigheter, som hindra mig att öfvervara fortsättningen af öfverläggningarna rör:de detta betänk., för att det icke må se ut, som jag undandragit mig att vara tillstädes vid dessa vigtiga frågors afgörande. Frih. Boye: Jag anhåller att få reservera mig mot R. o. Ad:s beslut, ang:de mitt föreslagna tillägg i y:de punkten; och då jag är i samma belägenhet som Gr. Horn, att icke kunna bevista Ståndets öfverläggningar i nästa vecka, begär jag att likaledes få detta antecknadt i prot., med förklaring, att jag i allo instämmer uti hvad Gr. Horn nyss anfört. Frih Gederström: Jag anhåller att få till prot. antecknad min reservation mot R. o. Ad.‘s beslut, rör:de sista mom. af 7-'de punkten. Jag är öfver.tygad, att då sådana händelser inträffa', sorn skulle göra stadgandet i detta sista mom. behörigt, är det icke Baneofullmägtige, utan R. St., som gemensamt med Konungen komma att besluta öfver de åtgärder, hvilka böra vidtagas, och jag har derföre varit af den mening, att sisla mom. af y:de punkten borde uteslutas. I sådant fall hade 8:de punkten af sig sjelf förfallit; men nu instämmer jag med Frih. Ehrenborgh, att propos. till bifall å såväl 8:de som <yde punkten må utan uppskof framställas, ty dessa punkter äro af den beskaffenhet, att de, efter de föregående besluten, icke kunna bestridas.
Magnetsten, öinfattad : infattad; se Instrumenter, fysiska m. fl. Mais; se Spanmål. Malm, alla slag, ej specificerade Malmstuffer Maltdrycker, alla slag: på fat på buteljer eller krus Mandel Manna; hänföres under Apoteksvaror. Manometrar; hänföras till Instrumenter, fysiska in. fl. Manufakturvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Marienglas Marinmetall; se Metaller, sammansatta. Markasit; se Vismut. Marle; se Broderduk. Marmor; se Sten. Masker Maskinerier, Kedskap och Verktyg, eller delar deraf, ej specificerade Maskinoch Vagnsmörja Mastix; hänföres under Harts. Tull-Komitéens Betänkande. Införsels tull. Införsels tull. Riksmynt. R:dr. öre. TullberäkInförselsInförselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. Mattor af spån, strå, rötter, vass, säf, kokosbast och s. R:dr. öre. R:dr. öre. k. kamptulikon (en sammansättning af kautschuk, 1 skålp. kork, hår, m. m.) 3 Anm. Använda såsom garnering eller till skyddande af lasten under transporten, fria. « bast-; se Bastmattor. golf-; se Väfnader. gräs-; se Gräsmattor. Medaljer, alla slag Fria Mercurius; se Qvicksilfver. Messing; hänföres under Metaller, sammansatta. Messingstråd; se Tråd. Metaller, sammansatta: oarbetade Fria arbetade: plåtar, latun och trådband, äfvensom andra ämnen för ytterligare bearbetning Fri a bleck och spik till fartygs förhydning Fria andra slag, oäkta lahn och metallduk derunder inbegripna : mer eller mindre förgylda, försilfrade eller pläterade eller med s. k. guldfernissa öfverstrukna 1 skålp.
Hon dukade under för den sjukdom, hon under sorgens dagar ådragit sig, och då Elise var femton år, betalade modern sin skuld till jorden. Marianne utandades sin sista suck i Anna Marias armar och anförtroende åt hennes kärlek sin dotter. “Blif hvad du varit för mitt barn!“ hviskade den döende. “Det lofvar jag,“ svarade fru Lenngren. “Gud löne dig för all din godhet!“ “Och nu, Marianne, säg, att jag godtgjort dig den smärta, jag en gång tillskyndade dig!“ hviskade fru Lenngren. “Godtgjort?“ upprepade Marianne. “Ack, Anna Maria, det var icke smärta jag då kände, utan harm. Den läxa ditt poem gaf, lärde mig att för framtiden vakta mig för tadelsjukan. Må den Högste vaka öfver dig, mitt barn och min make!“ Sexton år därefter låg fru Lenngren på sin dödsbädd. Magister Ström hade redan gått att förena sig med sin maka. Elise var gift och hade flera söner. Fru Lenngren hade själf satt kronan på fosterdotterns hufvud, då Elise, en tjuguårig tärna, trädde i brudstol. I tio år hade Elise varit en lycklig maka, då Anna Maria Lenngrens tilltagande sjuklighet likt ett dystert moln fördunklade Elises lefnadshimmel. Elise hade varit en af de högst få, åt hvilka skaldinnan anförtrodde sin sjukdom, och hon hade äfven fått det sorgliga förtroendet att vara närvarande vid operationen; men ehuru den senare blef lyckligt utförd, var den fruktlös. Fröet till det onda blef kvar, det utbredde sig å nyo och alstrade outsägliga plågor. Fru Lenngren bar dem likväl med en kristens undergifvenhet och en ängels tålamod. Elise tillbragte dagligen några timmar hos den i så många afseenden utmärkta kvinnan och lärde sig att i henne beundra den fullkomliga själsstorhet, som under alla lifvets skiften karakteriserade Anna Maria Lenngren. Då Elise, ju närmare det led emot döden, icke kunde tillbakahålla utbrottet af sin smärta, brukade fru Lenngren helt mildt yttra: “Gråt icke, barn, jag är ju nöjd att dö, jag fruktar icke min sista stund; ty jag är icke rädd för Gud.“
Cederborg väckt motion, deruti han såsom, en af de flera öfverklagade felaktigheter uti executions-författningarne anfört, att tredskande Gäldenär, som af Fordringsägaren lagsökes, icke sällan skall af skäl, hvilka åtminstone för allmänheten äro okände, förunnas äfven öfver Irenne månaders anstånd med betalning af redan förfallne på erkände förbindelser grundade skulder, hvarigenom en oskälig förmån tillskynda Gäldenären sorn, efter det han medelst sin underlåtenhet att verkställa betalningen af den förfallna gälden, nödgat Fordringsägaren att 30 Lag-Ulskotteis Betänk anden. att den utsöka, än vidare får tillfälle att uppehålla denne sistnämnde i utbekommandet af sin rätt; i följd hvaraf, och då Herr Borgmästaren ansett det rättsenligare att lagen skyddar en Medborgare, enär han påkallar uppfyllandet af ingångna förbindelser, än att den understödjer deri tredskande, sorn undandrager sig fullgörandet deraf, har Herr Borgmästaren hemstält, det .Domare och Konungens Befallningshafvande må åläggas, att icke utan Fordringsägarens uttryckliga bifall tillåta Gäldenären något anstånd med förfall ne skulders betalande, utan att endast med all den skyndsamhet, sorn Författningarne medgifva, förskaffa Fordringsägaren hvad honom bör tillkomma. Berörde, till äncfring i hvad lagen i 2 Cap. 4 §. UtsökningsBalken uti ornförmälde ämne medgifver, syftande motion, har Utskottet i öfvervägande tagit, hvarvid Utskottet funnit densamma icke röra de skuldförbindelser, hvilka ega sådan egenskap, att genom Kongl, Förordningarne den 1 g Maj 1756 och den 28 Juni 1798 en strängare executionskraft blifvit desamma tillagd, för hvilkas infriande af Gäldenären, något anstånd icke kan vid för desamma verkstäld lagsökning honom meddelas.
Herr von Lcbnitrwnbcirn, OsviZ) uplaste till Protokollet följande: Dä Sweriges Folkstock utgör hela Rikets dyrbaraste Egendom och wafcnteliga styrka, sa lara Rikes Fader innan de ätstiljas, finna det wara ett för sig äterskäende högst Xidd. sch Ad. prst. Sttk Band. 2:dr« Afd. lo. 146 Den 2 April. högst wärdigt föremål, alt widtaga sädana Medicinal-anstalter, som medföra cn mera allmän Läkarewärd pä Landet till Menig'ekens helsås bcwarandc Swenste Läkare hafwa öfwer ett hallt Scculum kunnat tafla om företrädet med samma Wcttenffaps-idkare i de mäst upplyste Lander, och intet Rike kan namnas, hwarest de njutit sä ringa uppmuntran. Kongl. Collcgium Meduum, ti ika med har w irande offcnteliga Lärare och Läkare för Stadens fattige, samt Provincial? Medic! med deras medhjelpare, utgörande ett samfäldt antal af 115 Personer, ä 0 aflörte med cn ärlig summa af Rd-B:co 9870. Destc hafwa med mycken kostnad och möda inhämtat en för mcnniskoflagtet högst angelägen Wettenskap, och ingen Hushällare eller Näringsidkare, förmår löna och föda ett lika antal af de ringaste tjenare och arbetare för nysnämda Summa, eller Rd 85: Zg, h, per man.
Oäkta harn, utom det, som är afladt i hordom eller i svågerskaps eller skyldskap s-led, hvari äktenskap ej må ega ruin, vare berätti gadt, der moder dör utan att efter sig lemna äkta barn och bröstarfvingar eller hafva genom testamente i laga ordning om sin qvarlåtenskap annorledes förordnat, alt deraf njuta den del, som hon pä sådant sätt bortgifva kunnat', och skall denna del så anses, som vöre den, genom laga kraft egande testamente, barnet gifven; egande dock modrens arfvingar, der någon af henne bördköpt jord finnes bland den qvarlåtenskap, sorn barnet tillkommer, den åter lösa, emot de i 17 kapitlet 5 <$“ Arfda-balken stadgade vilkor, inom natt och år efter det barnets rätt ostridig b/ef. Anmäler sig ej oäkta barn inom samma tid från modrens död för tillgodonjutande af den rätt, sådant barn nu tillagd är, håfve det denna rätt förlorat, der det ej laga förfall visar. De som talat för återupptagande af della förslag hafva dels förmenat, att flera svårigheter skulle i lagskipningen uppslå genom antagande af det förslag, hvilket Utskottet nu framlagt, enär detsamma ej bestämde huruvida oäkta barn eger bördsrätt, eller Lay-UIskottets Utlåtande N:o 49. 3 huruvida bani elier det oäkta barn, sorn allider ture sin moder, bär istada rätt, dels ock äberopat andra länders lagstiftningar, såsom reglerande förhållandena pfi ett vida naturligare och enklare sätt. Det är ock sanni alt man i liera länder pä annat, än föreslagna sättet, ordnat oäkta barns rättigheter. Så l. ex. är sådant barn, enligt Franska lagen, icke att anse såsom arfvinge i egentlig mening, men det oansedt berättigad! till lott i föräldrars qvarlåtenskap, hvilken lott dock är mindre än äkta barns och arfvingars, eller deras, som från lagligt äktenskap räkna sitt upphof; — och om grundsatseu i denna lag erinrar det förslag, hvarom sist församlade Ständer öfverenskommo.
Lill faktoriets bedrifvande ocix kunde ställa de af revisorerne omförmälde garantier för uppfyllandet af de 14 Stats-Utskotlels Utlåtande, N.o 1J1. med öfverlåtelse!! äfsedda ändamål, sannolikt icke vore hugad att faktoriet öfvertaga, åtminstone icke utan full visshet om betydlig vinst genom gevärsprisets höjande vida utöfver det, hvartill gevär nu kunna vid faktoriet bekommas. Ofvan anförda förhållanden ådagalägga visserligen, att Carl Gustafs stads gevärs-faktori hittills icke uppfyllt det med denna anläggning afsedda vigtiga ändamål, samt att vapentillverkningen dervid ingalunda motsvarat förväntan och de å anläggningen nedlagde betydliga kostnader. Af revisions-berättelsen och Krigs-kollegii utlåtande visar sig emedlertid, att gevärstillverkningen vid berörda faktori alltsedan år 1843 befunnit sig, med hänsigt till qvantiteten, i en successiv årlig tillväxt, och anledning saknas ej eller till den förmodan, att, i följd af arbetspersonalens numera vunna öfning och färdighet i sitt yrke, ett mera gynsamt resultat, så till fabrikaternes mängd, som godhet, torde vara att förvänta. Hvad angår revisorernes anmärkning, att af de vid Carl Gustafs stads faktori åstadkomne vapen en betydlig del befunnits vara af beskaffenhet, att icke kunna till krigsbruk approberas, hvilken kassation vida öfverstigit den, som vid Husqvarna faktori vanligen egt rum, så lärer orsaken dertill tvifvelsutan vara alt söka i en vid förstnämnda faktori iakttagen större noggranhet vid tillämpningen af de rörande gevärsbesigtningar gällande föreskrifter. Såsom anledning att emotse en förbättning i förhållandet med Carl Gustafs stads faktori förekommer jemväl, att, på sätt nämndt är, den speciella tillsynen derå numera blifvit från Krigs-kollegium på general-fälttygmäslaren öfverflyttad, en förändring, som, efter all sannolikhet, bör medföra ökad kraft och skyndsamhet, i afseende på anordnandet af faktoriets angelägenheter.
Justitiae-Ombudsman, Rikets Ständers, dess Embets-Berättelse för år 1857 och Berättelse till innevarande Riksdag: se Berättelse. — —, angående hans hemställan om en mera lämplig lokal för Justitiae-Ombudsmans-Expeditionen samt lämpligare förvaringsrum för alla till Expeditionen hörande handlingar: B. II. 360, R. 360; B. X. 3, 60, A. 60. — —, angående ett yttrande af Lag-Utskottet Öfver hans embetsförvaltnitig: II. 360. och dess Suppleant, val af Elektorer till utseende af, angående: III. 22. —1 Förrättadt: III. 210- och dess Suppleant, protokoll vid val af: III. 243. — m-, förordnande förf Häradshöfdingen • Carl Wester att vara: III. 273, E. 274. — —, dess Suppleant, förordnande för Advokat-Fiskalen Nils August Fröman att vara: III. 274, E. 274. — —, angående verkställd granskning af hans Embets-Berättelser, Diatier och Registratur uhder tiden • från förra till innevarande Riksmötes början: B. I. 456, 462; A. II. 360- Jägerioch Skogs-Staten, angående pensions-rätt i Civil-Statens pensiohs-inrättrting och å Allmänna Indragnings-Statén för densamma; motion af Herr Anders Emanuel Ros: se Motioner. Jönköpings Län, angående sättet för bestämmandet af medel-unarkegångs-priset å ränte-bräder i nämnde Län: B. IV. 6, A. 38. M. Kabinetts-Kassan, angående ersättning af stats-medel till Håns Majit Konung Oscar I:s sterbhus för hvad Hans Majit i lifstiden till gäldande af den så kallade Kabinetts-Kässäns skuld af egna medel utgifvit; motion af Herr Gustaf Hermah von Ehrenhoff; se Motiönei. ilo - K — Kalk-ugns-afgiften på Gottland, angående upphörande af den så kallade —: I.
Bankens styrelse har bestämda föreskrifter för sig i afseende på metalliska cassan, så äro de i förväg inskränkta att icke kunna utgifva mera i laneoch credilväg, men för silfver kunna de utgifva nya sedlar, ty det är helt klart, att rörelsecapilalet ökas i samma mån som Fullmäktige fullgöra sin skyldighet och passa pä hvarje tillfälle dertill. För närvarande skulle Bankens silfvercassa ovillkorligen få en betydlig förstärkning om Banken ulgäfve en kungörelse att vid alla auetioner i Sverige må allt silfver utropas till det af Banken uppgifne pris för Bankens räkning. Uppgår priset derutöfver, så tillhör silfret enskildt man, men går det icke deröfver, så är det Bankens inrop. På detta sätt skulle en mängd silfver tillfalla Banken. I Slockholm insältes det genast i Banken, men i landsorterna insältes det i ränterierna och skickas derifrån till Banken med första lägenhet. Detta är en enkel naturlig åtgärd, för att, ulan rubbning af enskildes förhållanden i landet och till fördel för enskildes intresse, ständigt öka den metalliska cassal) i Banken, och jag skulle förmoda att vi väl komma derhän, ulan afseende å BorgareStis beslut att fastställa proportionen såsom 2 till 5, att nu bifalla BancoUtsk:s ifrågavar. §, som lämpligast måhända hade bort förläggas i 54 § ronde metalliska cassans belopp. Jag tillstyrker emedlertid bifall till denna §. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Jag vill först i förbigående besvara hvad Hr von Hartmansdorff nämnt om den förtjenst och merit, som privatbankerne nedlagt derigenom alt de hastigt och skarpt indrogo sin lånerörelse och förkortade tiden för lånens inbetalning, när det började blifva svårt att hälla vexlingscassan vid makt, m. e. o. när de började förlora dervid. Någon merit deruti kan jag ingalunda tillerkänna dem. Det förhöll sig med dem alldeles så, som med en slösare, att sedan han förstört ulvägarne att slösa, blifva utvägarne alt lefva mera inskränkta, och då nödgas han göra indragningar. Så har det äfven varit med privatbankerne.
Discont-fonden till utlåning pä enskilda personers namn och Reverser, utgörande efter fördelningen af Discont-rörelsen, eller från i Saf års början, för Stockholms Discont-Contoir 5 Millioner R:dr, så utvisa förestående uppgifter, att denna fond redan första året i Lån-rörelsen hade utgått och med föga förändring sedermera sig bibehållit. I hvad mon åter denna låntillgång, efter den vid samma tid skedda förändring i ränte vilkoren, motsvarat det anmälte behofvet af Lån, och i så måtto kunnat uppfylla Inrättningens ändamål, är hvad Directionen utbeder sig att här omständligare få utveckla. Vid början af nämnde år 1824, ägde Stockholms Discont-Contoir af dess anslagne fond till utlåning på namn och Reverser en obegagnad behållning af 564,000 R:dr; men från samma tid ökade sig antalet och summan af ingifne Lån-ansökningar i en nästan jämnt stigande progression , så att innom 4 månader derefter eller i April månad hela fonden var utlånt och annan tillgång till nya Låns beviljande hvarje sessionsdag ej återstod, än hvad i afbetalning vid omsättningar samt fullt betalte Lån för veckan inflöt. Och då icke destomindre alla ansökningar utan uppskof anmältes och pröfvades i den ordning de inkommit, hlef följden innan kort den, att Lån, som för veckan biföllos, först flera veckor och ktundoru hela månader efteråt kunnat utassigneras. Detta miss - Bnnco■ Discont‘Direct. Berättelse. missförhållande mellan tillgången till utlåning och det anmälte behofvet af Lån har, med undantag af några månader i8a5 och början af 1836, oafbrutit fortfarit och fortfar ännu i den mon, att större delen af de Lån, som i sistlidne September månad beviljades, först nu i November kunna utassigneras. Af sådan anledning och i betraktande ej mindre af de olägenheter för de Lånsökande, än af den osäkerhet för Disconl-Verket, sorn ofta äro en följd af inträffade förändringar under den längre tid, sorn ett bifallit
Om det nu synes svårt för ett land, att med framgång upprätthålla sin värdighet och bevaka sina angelägenheter, så länge det endast beror på en mäktig fiendes vilja, att. genom ett hastigt anfall besätta landels hufvudstad och sålunda tillfoga det ett högst kännbart sår, så måste det för Rikets Ständer vara en pligt att genom afvärjandet af möjligheten till en dylik förödmjukelse, uttala en allvarlig protest mot hvarje tänkbart försök af fremmande makt till otillbörligt inflytande på Sveriges politik eller till vinnande af syften, oförenliga med Sveriges fördel. Ehuruväl E. K. M:t i betraktande af de betydliga anslag, som vid denna riksdag måst hos Rikets Ständer äskas, icke velat för nu ingångna Statsregleringsperiod göra framställning om något anslag till Stockholms befästande, hafva likväl Rikets Ständer, enär genom E. K. M:ls nådiga omsorg en fullständig utredning skett af denna fråga samt af Stats-Råds-Protokoliet öfver Landtförsvars-ärenden den 14 Oktober 1856 frågans vigt blifvit ytterligare upplyst, funnit angelägenheten deraf, alt åtgärder ulan uppskof vidtagas för alt medelst befästningar betrygga hufvudstaden för fieudtliga anfall. Beträffande åter beloppet af de medel, sorn för ifrågavarande ändamål böra anvisas, sä, enär befästningarnas utförande icke lämpligen kan ske på en gång å de serskilda befäslningspunklerna, äfvensom åtskilliga förberedande åtgärder erfordras, innan det egentliga arbetet kan taga sin början; samt tillförlitlig upplysning vunnits derom, att. ett årligt belopp af 100,000 R:dr R.mt är allt hvad sorn under nästkommande 2:neår behöfver användas för ett ändamålsenligt ordnande af det första arbetet, hafva Rikets Ständer, lill utgående från Riksgäldskontoret, anvisat en summa af Eli Hundra Tusen R:dr R:mt för hvnrldera af åren 1859 och 1860 att, enligt E. K.
Ofver Lärlingarne ege Mästaren lagligt Husbondevälde, så vidt ej annorlunda är i Contracterne förbehållet ; dock att han icke, utom uttryckligt medgifvande i samma Contracter, må begagna dem till andre göromål, än de handtverket till-' hörande. §• 3- Dör Mästare, medan Lärling i hans bröd är, ege Lärlingen hålla sig till Enkan eller Sterbhuset om fullgörande af hvad han sig af Mä. staren betingat; likasom Enkan eller Sterbhuset, å sin sida, är obetaget, att, under sådane vilkor, samt med Lärlingens eller* dess Målsmans be gifvande, å annor Mästare öfverlåta rättigheten till Lärlingens biträde. Kommer Mästare eller dess Sterbhus! på obestånd, så att förbindelsen å deras sida ej kan fullgöras, vände sig Lärlingen elier hans Målsman till Handtverks-Soc;eteteu, som bör söka skalla honom inträde hos annan FörslagI 4*3 Mästare; i det redan idkade, eller i brist deraf, i annat handtverk. §. 4- Då den betingade Lärotiden löper till ända, innan Lärlingen uppnått den ålder, vid hvilken han, efter hvad i nästföljande Artikel sägs, kan blifva till Gesäll antagen, vare honom obetaget, att om Lärans fortsättande, under återstående liden, med samma eller annor Mästare öfverenskomma eller samma tid till inhemtande af andra nyttiga kunskaper använda. Om Gesäller. §. 1.
SLdant kan omöjligen ste utan en locale upstattning, sädan som ben är lZoo i anseende till realisation af Riksens Slän» ber bestöts och öfwergick landet. Deremot kan inwän» bas, att wid denna upstattning olika g>unker blefwo följde, ej allenast Länen emellan, utan äswen inopl bem, och att sädant äfwcn hädanefter kan wara akk ' befara; men utom det att man genom den erfarenhet dä wans, är i til,ständ att närmare förestrifwa wista grunder som säkrare leda lill ändamälet, sä lärer hwar uplpst niedgifwa, att ehuru i detta äfwcn sä litet som i andra mcnstliga företag, en absolut fullkomlighet kan winnås, bör man ändä söka komma sanning och billighet sä nära som möjligt är. Jemte fasta Egen, domar och lägenheter pä landet, böra pä lika sätt HuS och Ägor i städernc, Bruk, Fabriqucr, och andra in» rättningar, eller med ett ord, allt hwad utgör fasta Postesstoner i Riket, af hwad namn och beskaffenhet de Tredje Band. N:c> 115, 116. wa» 893 Den 2g September. wara mä och öfverstiga ioc> R:drs wärde, wara upskattning eller värdering underkastade, hwarwid örtens försäljningspriser och jemnfbrelse Egendomar emellan kunna tjena till hjelpreda. Beträffande widare ben okända förmögenheten, bestående i fordringar, actier och contanta penningar, sä är den ännu swärare att ätkomma. Oe fordringar som äro intccknade, kunna dels fastighets-ägarne sjelf«e, sä framt de ästunda afdrag pä wärderings-summan dels domstolarne upgifwa, och hivad acticrne angär, den blifvande förmögenhets-afgiftcn lika som tilförene, wid utdelningen innehällas och redogöras, men contanta penningar»! tillika med de län som utan inteckning äro ineddclte, kunna lättare döliaS.