Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet fattade beslut att hos Rikets Ständer tillstyrka, att ett tillfälligt förskott måtte åt fastighets-lånefonden meddelas, får jag härmed anföra skälen för denna, från pluralitetens afvikande, mening. Om älven Högloll. Utskottet skulle komma att föreslå, och Rikets Ständer att bifalla en ytterligare tillökning uti den vid hvarje riksdag förhöjde och nu till 6,500,000. riksdaler fastställde fond för belåning af fast egendom i städerne och på landet, och om äfven denna tillökning skulle Banko-Utsliollcts Memorial, N:o 31. 3 tomma att, i afseende å beloppet, motsvara det förskott, som äskas; så vore derigenom någon annan fördel ej vunnen, än att nu hvilande låneansökningar kunde med slut afhjelpas, till föga fromma för efterkommande lånesökande, hvilka, lockade af den fonden beredde tillökningen, skulle i större mängd tillströmma och i följd deraf under lägre tid, än nu är fallet, få afbida de sökta lånens utgifning. Godkände ansökningar, hvarå lån ännu ej utgått, bestiga sig till en sammanräknad summa af 568,000 r:dr. Som de årligen inflytande medlen endast kunna antagas till 300,000 r:dr, så skulle en tid af omkring 2 år erfordras, innan det ifrågavarande förskottet hunnit återgäldas. Under dessa år skulle, enligt hvad erfarenheten hitintills visat, i fråga om summan af årligen inkommande låneansökningar, otvifvelaktigt ingifvas sådane ansökningar å ett belopp af minst 1,335,333 r:dr 16 sk. banko. Häraf följer, att, under förutsättning af tillökningen, vore ändock, vid nästa riksdag ansökningar hvilande å större sammanräknadt belopp, än det för närvarande befintliga. Äfven då skulle således anspråk på fondens förhöjande upstå, och denna fond, på detta sätt, efter en icke aflägsen tidpunkt, till sig draga en stor del af de för andra föremål nu bestämda lånemedlen. 1 händelse åter Rikets
För sekreteraren, arfvode i månaden r:dr 166: 32. „ tre notarier, hvardera, dagtraktamente 3: 24. „ tre kanslister, dito, dito n 2:24. hvilka antagits: sekreteraren den 2:dra samt notarierne jemte en kanslist den 3 December sisth år och tvenne kanslister den 11 Januari innevarande år (Bevillningsutskottets memorial, N:ris 1 och 3). Hos Banho-utsliotlet: För sekreteraren, arfvode i månaden r:dr 166: 32. j, två notarier, hvardera, i dagtraktamente „ 3:24. — „ två kanslister, dito dito 2: 24. •— af hvilka sekreteraren antagits den 2:dra samt notarierne och kanslisterne den 3 December nästlidet år (Banko-utskottets memorial, N:o 1). Stats-Utskottets Memorial, N:o 126. 5 Hos Lag-utskottet: För sekreteraren, arfvode i månaden r:dr 166: 32. „ en notarie, dagtraktamente . „ 3: 24. „ en kanslist, dito „ 2: 24. hvilka tjenstemän antagits följande dagar, nemligen sekreteraren den 2 December sistlidet år, notarien den 13 nästlidne Januari och kanslisten den 6 i förstnämnde månad (Lag-utskottets memorial, N:o 11). Hos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: För sekreteraren, arfvode i månaden r:dr 166: 32. „ fyra notarier, hvardera, dagtraktamente „ 3: 24. „ två kanslister, dito dito „ 2: 24. skolande allöningen beräknas för sekreteraren från och med den 3 och för 2:ne notarier från och med den 6 December sistlidet år samt för de öfriga 2:ne notarierne, jemte kanslisterne, från och med den 7 nästlidne Januari (Ekonomi-utskottets memorial, N:o 1.) Hos sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet:
— Ja, i hvad fall som hälst kan du gärna dela dina gracer. » Åter hör jag invändningar. » Jag är husmor. Jag har icke tid att hålla på med sådant där pjoller. » — Men kanske har du .en hel skara barn, ofta svår nog att sysselsätta. » Mamma, hvad skall jag göra nu? — Snälla mamma, hvad skall jag nu ta ' mig för? » Så ljuder det i dina öron många gånger om dagen, särskildt under ferierna. Kanske finnes där bland dina småttingar en liten kär, sjuklig varelse, som ej orkar att springa omkring därute i skog och mark, och för hvilken tiden stundom blir lång. Tror du ej, att korttillverkningen här kunde blifva en källatill glädje? Tänk, om du skulle få se ett par matta ögon tindra af intresse! De friska små » odygdspåsarna » skynda bort efter blommor och komma åter med en rik skörd. Och så få barnen mången treflig stund tillsammans. Mamma må väl ha tid att bistå med råd och dåd, behöfligt isynnerhet längre fram, då de pressade blommorna äro färdiga till användning. De första försöken blifva troligen litet klumpiga, men » alla barn i början, » det är.ett ordspråk, som dagligen besannas. Godt att barnen ha sysselsättning! För att se saken ur rent ekonomisk synpunkt — bvarför skulle man ej kunna förtjäna litet på sådana kort, som härofvan beskrifvits. Det skulle bestämdt löna mödan att göra ett försök, särskildt på de natursköna trakter i vårt land, där stora turistströmmar draga fram. Hvem skulle icke gärna köpa några minnesblommor från trakten af Avasaxa, från Trollhättefallen, från Angermanälfvens stränder o. s. v. Priserna finge naturligtvis ej ställas höga — jag skulle vilja föreslå ej dyrare än 25, men ej heller billigare än 10 öre. Man kunde ju leverera sina kort till en bokhandel eller annan affär i passande branche, eller också bjuda ut dem under hand.
Majits nådiga Cirkulärbref den 21 Augusti 1786, tillkommer Konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom och tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sirta anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, — dels ock att, med ändring af hvad berörda nådiga Bref stadgar i fråga Om upprättande af förslag till kapellansoch andra sådana beställningar, enahanda rätt och pligt skall Konsistorierna vid upprättande af dylikt förslag tillkomma;» Lag-Utskottets Memorial N:o 62. 3 röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva, i enlighet med Borgareoch BondeStåndens mening, beslutat »det skola Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom, i afseende på tillsättande af presterhga sysslor i konsistoriel pastorat och sacellanier, stadgas: att, sedan Domkapitlet, enligt gällande befordringslagar, uppfört tre prestman å förslag, och desse sina prof aflagt, valförrättaren skall å frågodagen tillspörja församlingen, om hon, änskönt ingenting vore att mot de föreslagnes lära och lefverne anmärka, ändock vill hafva ännu en profpredikant, för utrönande hvaraf bör iakttagas hvad Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843 föreskrifver; att, om denna fråga med ja besvaras, valförrättaren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos Domkapitlet, hvilket då eger att, oberoende af andra lagar än dem, som bestämma kompetens, å förslaget uppföra den prestman, som, med afseende å under tjenstgöringen ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot Domkapitlets åtgärd dervid besvär ej få anföras.»
Fås åter silfver för hvarje Bancosedel till fullt namnvärde, men penningebeloppet i allt fall ej fyller beliofvet för en ökad production och rörelse, så följer deraf intet annat än att varan silfver exporteras, åtminstone till så stort belopp, som i andra våra pr o ducter brister, att betäcka vår import med, så vida Utlänningen icke åtnöjer sig med att vara obetald. Att häremot instänga silfret i Bankens hvalf, för att förekomma en sådan export, tjenar till intet, ty hvad frågar jag eller Utlänningen efter, att veta, det silfver finnes till det belopp, som sedeln omtalar, i fall vi tillika veta, att vi aldrig få något deraf. Dessutom, så länge vi är o lycklige nog, att icke hafva någon Statsskuld till Utlänningen, vet jag icke hvad ondt det ligger i den höga Coursen. Få vi betala Utlänningens producter dyrt, NB. räknadt i vårt mynt; så får ock lian betala våra varor dyrt, likaledes räknadt efter vårt mynt, och Coursens höjd kan således' ej skada oss så vida vi icke beständigt köpa mera än vi sälja, d. v. s. sätta oss i skuld ett förhållande, som i alla fall icke kan länge äga bestånd, utan snart måste göra slut på sig sjelf; ty Utlänningens långmodighet, att utborga upphörer snart. Heldre än att behandla Coursen såsom någon ting för sig sjelf bestående och magtpåliggande, heldre än att uppoffra Statens kralter för Coursens förändrande; synes det ling således i4 Den i Martil. angeläget, att göra Coursen oskadlig, hvilket endast sker, såsom redan visadt är, genom productionens upphjelpande. Att detta sednare ej låter sig göra utan genom hjelpkällors öppnande för producenten, har jag förut ådagalagt.
Handeln har till föremål dels att förse staden och kringliggande orter med salt, sill och dylika förnödenheter samt utländska drycker och specerier, jemte vanliga kramoch bodvaror, äfvensom efter missväxtår med spanmål, dels kommissions-affärer för Wermlands invånare i afseende på deras jernoch trävaruhandel, samt i allmänhet med spanmål, bränvin och andra landtmannavaror af ortens produktion. Man klagar dock mindre än förr öfver handelns aftagande, men mera öfver sjöfartens förfall; och visserligen måste den fria trafiken med Norrige, sorn öppnat tillfälle för invånarne på Dahlsland att föra jordprodukter lill och afhemta stapelsladsvaror från Fredrikshall, något verka lill minskning uti minuthandeln för Wenersborgs och Åmåls städer; men Wenersborgs förträffliga läge är en borgen derför att handel och sjöfart, med klokhet och omsorg bedrifne, alltid skola med fördel idkas. Detta borde i synnerhet vara händelsen med den större spanmålshandeln, som dock hitintills bedrifvits i mindre skala, men som redan börjat att utvidgas. Sjöfarten har under detta qvinqvennium varit i tilltagande och, ehuru Wermlands jernbruksoch sågverksägare i allmänhet fortfara att sjelfve transjrorlera sina effekter på egna fartyg samt Bohuslänska skärgårds-inbyggarne nu, som förr, dela fraktförtjenslen på Wenern och Götha eif, har densamma 32 dock, särdeles under sednare delen af qvinqvenniet, räckt lill äfven för Wenersborgs fartygsägare. Under sednare år har ett skeppsvarf här kommit till stånd, hvarvid blifvit byggda flera fartyg, hvilka med fördel afyttrats, dels å inrikes orter och dels till Norrige. Handtverkerierna, som i allmänhet ännu äro mindre betydliga, idkas dessutom icke, då man härifrån undantager några verkstäder, som berömligen skötas med den ordning och drift, som skulle kunna bidraga till denna rörelses förkofran.
H varje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten Val-li-ta de Män, dem han anser forti oendet värdige, och så många, att de med en Person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, pä sätt i 53 §. stadgas, först den sorn fl-sta rösterna erhållit, under ny omröstning, • då N ämndens pluralitet gifve UtsLget. På samma sätt förfares m. m. 48 ConstitutionS-Vtskottes betänkande §• 63. Puncten. Denne Riksens Ständers JustitiaeOmhudsman . och skiljes ej St förr än valet fulländ.idt är. Med iakttagande af hvad 69 . R(*geringsFormen o n lika rösters förekommande stadgar, skola desse Electorer samfält och icke efter Ständ först tnedcd-t slutna sedlar, hvar för sig Uppgifva den Man sorn de an«e höra komma linder omröstning. F.illa der vid 1 ö-teina till mer än hälften af de röstande Eleclorernes antal pä en Man, vare han behörigen vald Aro Ster rösterna så delade e xnellan - Denne Riksens Ständers J risti ti aeOmbudsman . och skiljes ej åt förr än valet fnlländadt är. Desse Electorer skola samlalt, och icke etter Stånd , först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den Man, sorn de anse hora komma under omröstning. Falla dervid ro.-terne, till mer än h rlfton af de rostande Electorernes antal, på En Man, vare hail behörigen vald. Ao röst et ne så delade emellan flera, att en sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anslälles, nied iakt' Constitutions-Utskottets betänkande. 49 mellan flere, att en sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, sorn de flesta rösterna erhållit etc. iakttagande af hvad 53 §.
Bifölls. Prot. Utdr. d. 16 Jan. 1841. 27 N:o 125, i anledning af väckt fråga 0111 ersättning lill rotehållare vid. Jönköpings R gemente för åbragte kostnader under en arbets-commendering af Regementet lill Trollhätte Canal. Bifölls. N:o 126, i anledning af väckt fråga om allmän frihet lill hemtnin» af Tjäru-ved å Kronans skogar i Rikets norra Län. Bifölls. S. D. Föredrogs oell Bifölls Banco-Ulskottels Utlåtande N:o 136, öfver väckt fråga örn inköp af elt hus för begagnande af Låne-Contoiret i Götheborg. S. D. Föredrogs ocb bijölls Lag-Utskottets Utlåtande N:o 172, i anledning af väckt motion, dels örn upphäfvande af Kongl. Förbudet mot dueller och slagsmål af den 22 Aug. 1682, ocb alia dermed sammanhang egande Författningar, dels ock om ändring af 24 Gap. 11 §. Missgernings-Balken» S. D. Föredrogs ocb bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande JN:o 26, i anledning af väckt fråga 0111 förändring i tiden för väglagning. S. D. Anmältes Expeditions-Ulskotlels Memorial: N:o 26, med öfverlemnande af uppsatt förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om pensioner åt f. d. Stats-Råden, Friherre Åkerhjelm och Grefve Hård. N:o 27, med öfverlemnande af förslag till underdånig skrifvelse, angående sökt befrielse från ersättandet af uppburne förskott Lill utgifter i följd af cholera farsoten. Förslagen godkändes och Memorialen lades till handlingarne. S. D. Anmältes en i Protocolls-Utdrag den 13 dennes gjord inbjudning af Vällotl.
Malå kapellboer, som äfven till Eders Majit inkommit med underdånigt förslag till det nya pastoratets gränser, hafva derefter i underdånig skrifvelse den 7 April 4 856 hos Eders Majit gjort den förändrade underdåniga framställning, att, — sedan kyrka i Malå numera blifvit af Arvidsjaurs Lappmarks pastoral färdigbygd, och kapellförsamlingen, sorn räknar 42 skalilagda åboer, sex torpare och nybyggare-rökar och 19 Lappska hushåll, enhälligt beslutat, alt, om särskild kapellpredikant der blir anställd, lill honom erlägga 4/8 tunna korn och 2 marker smör af hvarje åttondedels mantal, hvartill hvars och ens hemman år eller blir skattlagdt och i proportion derefter då skattetalet blir större eller mindre, 2 sommardagsverken per rök af de oskatllagde och torpare, samt en renstek af hvarje skatte—lapp, som idkar renskötsel, — utgörande sammanlagda beloppet häraf 4 ff tunnor korn, 3 f/u LU. smör, 12 sommardagsverken och 49 renstekar, —• hvarjemte kontrakt blifvit uppgjordt om inköp lör 2,000 Rdr Banko af ett hemman till prestboställe, — Eders Majit malte täckas af Lappmarks Ecklesiastik-fond bevilja anslag, så väl lill ofvannämnde köpesummas betalande, som till årlig aflöning för deli blifvande kapellpredikanten med 200 Rdr Banko; anhållande kapellboerne slutligen, alt Malå kapell må besättas med egen prest, som är kunnig i Lappska språket, enär en tredjedel af kapellets invånare utgöres af Lappar. Ofver denna ansökning har Eders Majit täckts inhemta underdåniga utlåtanden af Dom-kapitlet i Hernösand, som i underdånighet tillstyrkt, att Malå församling måtte förses med egen kapellpredikant, och att ej mindre af Lappmarks-Ecklc - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Såsom Vägtam stiger Odin ned i underverlden och väcker valan för att utforska sin son Balders öde (Sæm. E.: Vegtamskvida). Framför allt är det Mime, af hvilken Odin söker utforska tingens förborgade väsen. För en dryck ur Mimes brunn, hafvets yttersta källa, sätter han sitt ena öga i pant, och derför är han enögd; ur Mimes mun mottager han hugrunor; vid de hotande förebuden till verldens undergång, när Mimes söner begynna leka (verldshafvet reser sina stora böljor), då talar Odin med Mimes hufvud, lyssnar till de brusande vågornas stämma för att erfara, hvad de gömma i sitt sköte. Hvad som föregår i himmel och på jord, det ligger klart för Odins flammande solöga, men det är icke nog för honom; hafvet är alltings början och ursprung, och i dess urkälla, i de förborgade djupen söker Odin med det andra ögat intränga; anden sänker sig ned i erinringens djup (Lüning, sid. 52). Odins öga är solen; det pantsatta ögat är den nedgångna, underjordiska, nattliga solen (Geijer). Odins högsäte. Icke blott under sina vandringar utforskar Odin verldsalltets alla höjder och djup, utan han har äfven sitt högsäte Lidskälf (fn. Hliðskiálf), från hvilket han hvarje morgon öfverskådar verlden, utsänder sina korpar, samt hör och ser allt, som sker. Detta högsäte är i Valaskälf (fn. Valaskiálf), den första boning, som gudarne bygde åt Odin och med silfver täckte. En annan Odins boning är Gladsheim (se § 7); der är Valhall (se § 20), hvarest Odin mottager de fallna hjeltarne. Hliðskiálf, till härledningen omtvistadt, synes betyda ett vakttorn, från hvilket man fritt kan skåda omkring åt alla sidor, samt är icke att förblanda med det vanliga högsätet (fn. hásæti) i dryckessalen.
Då ofvanstående uppgift jemföres med uppgifterne för åren 18-46, 1847,1848, 1849 oel) 1830, under hvilka år antalet af ofvannämnde gröfre brott tillsammans utgjorde 2,776, visar det sig, att de gröfre brottmålen minskats; hvaremot medeltalet af de för fylleri bötfallde, som för åren 1848—1830 utgjorde 837, i högst betydlig mån ökats, hvartill orsaken väl till en stor del får sökas deri, att genom den förändrade organisationen af polisbevakningen, som numera är spridd öfver hela staden och ständigt i verksamhet, fylleriförseelserne, så vida de störa lugnet och ordningen, mindre än tillförene undgå polisens uppmärksamhet; äfvensom härvid bör anmärkas, att en icke obetydlig del af ifrågavarande antal afser personer, som under samma år (lere gånger varit för fylleriförseelse tilltalade. 3:o. Näringar. Vidkommande de s.åsom föremål för femårsberättelserne uppgifne frågor, på hvilka näringsfång hufvudstadens bestånd synnerligast grundas, om naturen af dess Berättelse öfver Stockholms Stad för åren 1851—1855. 2 10 handel, tillförsel af landels öfverskottsprodukter, afsättningsorter och kommunikation med desamme, åberopar Ofverståthållare-Embetet i underdånighet hvad härom i dess förut ofgifna femårsberättelser är anfördt, med tillägg att under ifrågavarande tid kommunikationen mellan hufvudstaden och landsorlerne än ytterligare blifvit lättad och förökad genom tillkomsten af ett stort antal nya ångfartyg, hvilka snart sagdl dagligen besörja trafiken mellan hufvudstaden och alla betydliuare städer vid kusterna och vid de större, med hafvet förenade, insjöarna, och får till upplysning i frågan, huruvida de är, som denna berättelse angår, stadens handel och näringar stigit eller fallit, samt hvilka gynnande eller ofördelaktiga konjunkturer förorsakat nägotdera af dessa förhållanden, underdånigst anföra, liksom i de förra feinårsberättelserne, hvad de af stadens Magistrat, Handelsoch Ekonomi-Kollegium. Borgerskapets
(Rgs. Afd.) XJti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, har Herr Stuart, Carl Gustaf, anfört, hurusom de allmänna och mera högljudda klagomålen öfver de kostnader Riksdagarna medförde för landet, 4 Stats-Ulskotlets Utlåtande N.-o 463. påkalla obestridligen i hög grad Representationens uppmärksamhet. Det mäste äfven, med afseende härå, vara en oeftergiflig pligt för Rikets Ständer, att begagna hvarje med våra representativa former förenlig utväg, som i någon väsendlligare mon leder till framtida minskning uti de kännbara utgifter Riksdagarna förorsaka det af andra skattebördor hårdt tryckta folket. Kostnadérna för den uti Grundlagarne föreskrifna tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll och Utskottens Betänkanden upptaga en högst betydlig andel af Riksdags-utgiflerna. Till åstadkommande af en uti ifrågavarande afseende visserligen icke omöjlig besparing för framtiden, hemställer Motionairen, att Stats-Utskotlet, efter tagen kännedom af de kostnader, som det nuvarande sättet för tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll medfört, måtte föreslå de förberedande åtgärder, som Utskottet anser lämpliga och ändamålsenliga, samt, utan förnärmande af Rikets nästsammanträdande Ständers beslutande rätt, böra och kunna vid denna Riksdag beslutas, för att såmedelst tillvägabringa en högst önskansvärd nedsättning i kostnaderna för tryckningen af nämnde Bihang vid kommande Riksdagar. I anledning häraf får Utskottet andraga, att, enär det tillhörer Expeditions-Utskottet att låta ombesörja tryckningen och utdelningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, det vill synas mindre lämpligt, att nu i detta ämne stadga några föreskrifter till efterrättelse för ett blifvande Expeditions-Utskott vid nästkommande Riksdag; ehuru Utskottet, för sin del, eger anledning förmoda, att kostnaden för tryckta Bihanget till RiksStåndens
Bjugg, i det märkvärdiga både för skaldekonsten och för menskliga snillet, är någonting vida högre och derför mera värdt odödligheten, än kanske hälften af von Dalins octav-band och hela qvartluntan af Fru Nordenflychts Tankespel270. Don Quixote är i högsinnighet så långt öfver Cervantes, att detta qvicka hufvud visst aldrig hade mäktat dikta honom, om det ej ur Riddarsagorna tagit allt, hvad i dessa tider inbildningen hade romantiskt och hjertat stort. De små granskarne fästa sig evigt vid det löjliga af några irringar; hvad de aldrig ana, är det för menniskoslägtet vigtiga i alla höga villfarelser. Just stora villfarelser väcka till stora sanningar. Fel af ett stort slag kunna blott uppkomma, när man söker en merit af ett stort slag. Alle dödlige, börjande från intet, uppstiga genom grader af svaghet. Huru skulle då annat inträffa, än att något Misslyckadt kan upptäckas i allt på jorden; till och med hos Homerus, ja hos Shakspeare, som var större än han? Men just det misslyckade i det Stora har, i alla skepnader och tider, djupast rört och rönt det menskliga deltagandet; och ingenting kan vara misslyckadt ”i stort”, utan att uttrycka närvaron af en storartad kraft, – om än förvillad, eller förstörd. Ett poem, sådant som Bjuggs, visar oss Menniskosnillets missöden, i ett skådespel af åtminstone samma förfärande höghet, som ett Messina störtadt af en jordbäfning. Ser man dylika skådespel från den komiska sidan: så är dock det i dem löjliga endast det Stora Löjliga; som ock endast på detta sätt uppkommer, och endast af Naturen sjelf, då och då, frambringas. Blott detta Löjliga, som är något helt annat än det af en liten arglistig konstens narr ihopgjorda, har den naiva, äkta och originala art, som ger oss högtider af skratt, och som med fullt skäl gör oss ett rarare och lifligare nöje, än allt hvad felfritt qvädes och talas i sekler.
Discont-papperen % Krono-uppbörden, lika med Bancosedlarne emottaga; samt att, når man aflyste deras gångbarhet, man icke gal någon ny ersättning i stället^ allt detta år sanningar, somfcke ens kunna bestridas, och åro sanningar, sorn också tillräckligen, bevisa mitt påstående, att en indragning ågtt 'lii Dan 5 Martil. rum; för hvars beskaffenhet af ganska hård, jag blott behöfver åberopa til] bevis, de tusendetals familjer, som blifvit olyckliga, jemte det, beklagansvärda tillstånd hvari Näringar och Nationen befinna sig; eti .tillstånd, som förnämligast har sin orsak i indragningen, som ieke så orätt fick namn af strypsystem. Man invänder deremot, att Discontpapperen icke vore Bancosedlar, och voro icke Statspapper; men hvartill tjeriar väl denna klyfning i begrepp, då man ej kan neka, att ju Discontpapperen, med behörig auctorisation, gingo och gällde i allmänna rörelsen, lika med Bancosedlar, och således utgjorde en ganska verklig del af rörelse-capitalet, hvarifrån de indrogos. Man invänder vidare, att då man indrifver FilialDisconternes fordringar, odi dermed infriar Discont-papperen, så har man gifvit Bancosedlar i ersättning för Discont-papperen; men då man måste medgifva, att dessa Bancosedlar icke äro nya, utan åro alldeles de samma sorn voro, tillika och på en gång med Discontpapperen, utelöpande; så har man ju icke dermed bevisat någon ting emot indragningen; emedan ombytet af dessa Bancosedlars riktning, till det ena, eller andra ändamålet, dock icke fyller den ena luckan, utan att öppna en annan. Det år sannf, att