Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till ledning vid pröfningen och afgörandet af förekommande ärenden, för Stats-Ulskotlets Memorial JVs 224. 7 hvilkas behandling antingen icke några eller mindre tillämpliga och bestämda föreskrifter blifvit af Rikets Ständer meddelade, ega Fullmägtige att af Rikets Ständers Revisorer begära råd och yttranden. § 247. Såsom honorarium åtnjuter hvarje Fullmägtig Ett tusen femhundra R:dr årligen; hvarförutom Fullmiigtig, som ej är i Stockholm bosatt, eger att för en resa årligen till oell från hemorten uppbära kostnads-ersättning, beräknad efter skjuts för Två hästar. Angående Fullmagtiges sammankomster. § 248. Med undantag af de, enligt § , åt vissa Deputerade uppdragna bestyr och åligganden i afseende ä lånet för Statens jernvägs-byggnader, böra alia Fullmägtiges behandling tillhörande mål inför Fullmägtige. vid deras sammankomster, föredragas och få endast der afgöras. § 249. Fullmägtige hafva sina sammankomster i Stockholm, så vida icke riksdag å annan ort hålles, i hvilket fall Styrelsen öfver Riksgälds-kontoret anses vara till riksdags-orten öfverflyttad, derest Fullmägtige, till ett antal af minst Åtta, i egenskap af Riksdagsmän, derstädes vistas. Skulle åter, vid dylikt tillfälle, Fullmägtige, till berörde antal, hvarken i Stockholm eller å riksdags-orten fortfarande sig uppehålla, kommer Styrelsen att qvarblifva i Stockholm, dit Fullmägtiges Ordförande då, till dellagande i denna Styrelse, bör, på sätt i § 243 är stadgadt, inkalla det antal Suppleanter, som för ärendenas afgörande erfordras. § 230. Fullmägtige sammanträda en gång i hvarje vecka å den af dem bestämda dag och tid. Derjemte böra, då ärendenas beskaffenhet och oafbrutna gång sådant fordrar, särskilda sammankomster hållas. Vid hvarje sammankomst skall protokoll föras. § 231.
Kungörelsen den 9 Januari 1846 stadgade grunder för sedel-utgifningen icke må ifrågakomma; helst det beständiga inflytandet deraf på omloppet af Bikets Ständers banks sedlar och dermed sammanhängande metalliska kassa vore uppenbart; och 4:o hos Hedervärda Bondeståndet: al Riksdagsfullmäktige Gabriel Andersson och Anders Olofsson från Elfsborgslän, 4 Hanbooch Lag-Utskottens Betänkande, JY:o 1. sorn föreslagit, det måtte Rikets Ständer, med andi ing af nu gällande lagstiftning, angående enskilda banker, besluta följande stadgande!): 1:o alt Riksbanken, genom dess årliga vinst och öfriga dertill användbara tillgångar, må sällas i tillfälle alt öfvertaga Privatbankernas lånerörelse, och att förberörde tillgångar lill behöfligl belopp äro tillgängliga till den af b anker ne, hvars oktroj först tilländalupil; och vidare, i samma ordning, hvar efter annan, och följaktligen att oktroj för nya banker eller förlängning af redan meddelade, utan Rikets Ständers medgifvande hädanefter icke må ega rum.', 2:o att samtlige Privatbanker måtte förklaras skyldige att, så länge en sedelutgifmng af dem får ega rum, dertill använda blanketter af lika färg, storlek och gravyr, samt af lika valörer, så ali någon annan skillnad än den, som härleder sig från utgifning sorlen, icke må varda tillåten, hvarigenom den stora allmänheten sättes i tillfälle all bättre utröna tilläfventyrs skeende förfalskning; 3:o att, till undanrödjandc af den stora olägenhet, som nu tillskyndas den skattdragande allmogen och flere andre, privalbankssedlar, af livad beskaffenhet de vara må, måtte emoltagas i allmänna uppbörden, med förpligtelse för bankstyrelserne, att i landlränlerierna återlösa berörde sedlar å de dagar, som BankoUtskottet kan finna lämpligt bestämma, samt att försummad återlösning må medföra förlust af rättigheten all bankrörelse fortfarande bedrifva; och 4:o att för allmänheten tillhandahålla Utvexling af deras sedlar hvarje söknedag i så väl afdelningssom hufvudkonloren, i likhet med hvad nu i Rikets Ständers bank är tillätet.
Må man alltså med yttersta varsamhet behandla denna fråga, som är den ömtåligaste af alla och djupt ingriper i hittills beslående förhållanden, hvilkas förtidiga rubbning tilläfventyrs skulle blottställa nationen för vådan att småningom återföras till ett nytt tidehvarf af samma vidskepelse och fördomar, hvarifrån den en gång blifvit och ännu är befriad. Hvad jag nu yttrat, afser förslagets l:a, 4:e och 5:e mom. med undantag af 4 momentets sista punkt. Beträffande åter förslagets 2:a och 3:e mom. omförmälda sista punkt af 4:e, äfvensom 6:e mom. har jag ej något att tillägga de anmärkningar, 3ustitio—Rådet Thyselius mot lörslaget i dessa delar framställt.» In fidem N. A. Heurlin. 30 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Jtä 101, Förslag till författning, angående en utvidgad religionsfrihet, hvarigenom stadgas sorn följer: l:o Första kapitlet 3 § Missgernings-Balken och sednare punkten i 1 kapitlet 2 § Kyrko-lagen, rörande straff för den, som från vår rätta evangeliska lära affaller och till annan trosbekännelse öfvergår, varda till all kraft och verkan upphäfda, äfvensom, till följd häraf, 7 kapitlet 4 § Ärfda-Balken upphört att vara gällande; skolande, i händelse någon vill ur svenska kyrkan utträda och icke låter sig genom sin själasörjares förmaningar och undervisning derifrån afrådas, han om sitt utträdande hos pastor i den församling, han tillhör, göra anmälan, för anteckning i kyrkoböckerna, och intill dess sådan anmälan skett, vara skyldig att i kyrkligt hänseende ställa sig till efterrättelse de för svenska kyrkans medlemmar gifna föreskrifter. 2:o
Förslagsanslaget till fångars vård och underhåll är, på sätt Utskit uplyser, numera förhöjdt med 195,000 R:dr R:mt, eller till ett belopp af 1,350,000 R.dr, och utgifterna under de sednast förflutna tre åren hafva, då man afräknar tillfälliga afskrifningar och afföringar samt utgifterna för byggnader och reparationer, understigit förslagsbeloppet. Inberäkuar man åter sistomförmälda poster, hafva utgifterna väl 1856 och 1858 bfverstigit, men deremot 1857 ändock understigit den för det nämde bestämda förslagssumman. Förhållandet innevide år är naturligtvis ännu icke kändt; anleda. saknas dock att antaga någon väsendtlig skillnad emot de föregtde åren. Byggnader och reparationer vid straffoch arbetsfängelserna hafva utgjort: 185C , 65,690 R:dr 28 öre. 1857 42,756 » 8 » 1858 63,150 » 45 » och äro för nästkommande år beräknade till 37,033 R:dr 24 öre. De nu ifrågavide byggnadsarbetena i Landskrona, uptagne förslagsvis till en kostnad af 50,000 R:dr, äro afsedda att verkställas under loppet af två år eller 1860 och 1861. Om kostnaden för Rikets fångvård under deri närmaste framtiden kommer att öfvereller understiga förslagsanslaget, är omöjligt att på förhand afgöra. Såsom synnerligen verkande förhållanden framträda här antalet af fångar samt priset å lifsmedel och andra förnödenheter, Vexlingar härutinnan öka eller minska lätt utgifterna med större belopp, än nu ar i fråga.
Gif mig detta, och jag skall ej supa mer’.» »Och så», återtar Gösta, »säger prästen till tjufven: du skall inte stjäla; och till den elake: du skall inte slå din hustru; och till den vidskeplige: du skall tro på Gud och ej på djäfvulen och trollen. Men då svarar tjufven: gif mig bröd; och den elake säger: gör oss rika, och vi skola ej tvista; och den vidskeplige: lär mig bättre. Men hvem kan hjälpa dem utan pengar?» »Det är sannt, sannt hvarje ord,» utbrister den gamle. »På Gud trodde de, än mer på djäfvulen, mest dock på trollen i bergen och tomten på logen. All grödan förstördes i brännvinspannan. Ingen kunde se något slut på eländet. I de flesta af de grå stugorna rådde nöd. Dold sorg gjorde kvinnornas tunga bitter. Vantrefnad dref mannen ut till dryckenskap. Åkrar och boskap kunde de ej sköta. De fruktade herremannen och gjorde narr af prästen. Hvad skulle man göra med dem? Hvad jag sade dem från predikstolen, förstodo de ej. Hvad jag ville lära dem, trodde de ej. Och ingen att rådgöra med, ingen, som kunde hjälpa mig att hålla modet uppe.» »De finnas, som uthärdat,» säger Gösta. »Guds nåd har varit så stor öfver somliga, att de ej vändt åter från ett sådant lif som brutna män. Deras krafter hafva räckt till; de hafva uthärdat ensamheten, fattigdomen, hopplösheten. De hafva gjort det lilla goda de kunde och ej förtviflat. Sådana män hafva alltid funnits och finnas än. Jag vill hälsa dem som hjältar. Jag vill ära dem, så länge jag lefver. Jag hade ej kunnat uthärda.» »Jag kunde ej,» tillfogar prästen. »Prästen däruppe tänker,» säger Gösta eftersinnande, »att han vill bli en rik man, en öfvermåttan rik man. Ingen fattig kan bekämpa det onda. Och så börjar han samla.» »Om han inte samlade, skulle han dricka,» svarar den gamle, »han ser så mycket elände.» »Eller bli slö och lat och förlora all kraft.
Förordning om Skogarne i Riket, som i andra med Skogshushållningen gemenskap ägande Lagar och Författningar; om upphörande i visse fall af den genom Kongl. Reglementet den 12 Februari 1817 bestämda UtsökningsProvision och Öfverränta för Skuldsedlar, som pantsättas i Manufacturi-Disconten. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Om förbud mot införsel af Danska Hästar; om lindring i Rustnings-besväret; rörande frågan om Skattelösen af Ecclesiastikhemman i Skåne; om Controller i afseende å Tackjerns godhet. ExpeditionsUtskottets: Angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande uti ansvaret för försummelse, att till Öfverdomaren insända renoverade Domböcker och Protocoll. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden; ConstitutionsUtskottets : Om förändring i 26 §. af JustiliasOmbudsmans-Instructionen. StatsUtskottets: Angående förhöjning i Lönerne för Den 7 September e. m. 397 Rikets Allmänna Ärenders Beredning; om publikt understöd åt Författaren af Svenska Folkets Historia under Konungarne af WasaÄtten. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ökadt Anslag till understöd för utflyttningar, och vid ägoskiften; rörande väckt fråga om odeladt användande af Wisby Hospitals inkomster för hälsovården på Gottland; om lindring för de hemman, hvilka till Lotsars underhållande bifvit indeldte; om förändring i de om Militias-Boställens tillträdande gällande Författningar; om uppförande af en Magasinsbyggnad i Thorshälla; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergsoch Calmare Län. BevillningsUtskottets: I anledning af väckt fråga, att Prostetunnor måtte från Bevillning befrias; om böter för dem, som i Städerne försumma att vid andra Uppbördsstämman betala Kronoutskylder. BancoUtskottets:
Dess undersåtare obetaget, att drifva handel på fasta landet af Södra America , samt , till uppmuntran för denna handel, Utsträckt den minskning i Tullafgifterne som under namn af Vestindisk lindring i vissa fall egt rilrn ( till vafor af Syd-Americanskt ursprung , införda 1 Sverige med Svenska fartyg ifrån hvilken hamn af fasta landet Utaf Södra America sorn hälst, samt till Svenska producter , sorn i Svenska Skepp dit utföras. 6S Konungens Nådiga Berättelse1 X enahanda afsigt har Kongl. Maj:t Sfven beviljat särskilta ftirmoner för Handelsföretag på Ostindien. Tillåtelse att förbi Constantinopel färdas till och ifrån Svarta hafvet har blifvit för Svenska och Norska Fartyg utverkad och Kongl. Maj:ts Minister hos Ottoinaniska Porten har till Kongl* Majit inberättat, att några andra vilkor icke äro nied denna tillåtelse förenade , än sonat ega rum för andra Nationers till en dylik genomfart berättigade Fartyg. Då fråga i England blifvit väckt, det främmande Fartyg, tillhörande Eander der Engelska Skepp i afseende på Skepps - umgälder behandlas lika med deras egna, hädanefter ej skulle vara underkastade sådane umgälder till högre belopp än Engelska Fartyg, har Kongl. Maj:t efter inhämtad kännedom häraf förklarat, att så snart en sådan förmån beviljas Svenska Farlygj Engelska Skepp skola i Svensk Skärgård och i Svenska Hamnar icke vara underkastade Lots» och Bakpenningar eiler andra umgälder till högre belopp, än som för Svenska helfria Fartyg beräknas; äfvensom Kongl. Maj:t befallt, att underhandling i ministeriel väg skulle öppnas om nedsättning och jemnkning uti nu fastställde tullafgifter för bräder och plankor i Engelska Hamnar. Genom den Stockholms Stad beviljade Nederlagsfrihet för utländska till införsel i allmänhet tillåtna varor, har Kongl. Maj:t sökt att bexeda ökade tillfällen till varubyten med det Grannrike hvarifrån Hufvudsladen hemtar en del af sina förnödenheter, och Kongl. Maj:t har sedermera till ytterligare lättnad härutinnan till Konungens Nåd.
LXVI. E. 72. ■— i anledning af erhållen återremiss på Utskottets Betänkande angående sättet för upptagandet af det lån, Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Betänkande N:o 382, beslutat. LXIII. B. 257. >— i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande med förslag lill allmänna grunder för RiksgäldsContorets utlåning emot inteckning i jordegendom. LXIII. B. 257. LXV. 9. B. 109, 114, 115. A. 218. E. 392. — angående den summa af 70,000 R:dr, som är anvisad för KrigsCollegii Depar - 534 tementers materiella behof och krut-tillverknings-kostnaderne, att årligen utgå utaf öfverskotten på StatsYerkets ordinarie och extra-ordinarie inkomster för åren från och med i83o. LXIII. B. 258. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och ProtocollsUtdrag i anledning af RiketsStänders beslut, angående Saltpettergärdens ersättande, genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och Bränvinsbevillningen. LXIII. B. 258. A. 87. E. 87. -— öfver ExpeditionsUtskottets Memorial angående en underdånig skrifvelse om verkställd granskning af Lazarettsoch CurhusRäkenskaperne. LXIV. B. 78. LXV. A. 108. B. 436. A. 4. — öfver väckt motion, innefattande förslag till bestämmande af tiden och sättet för invexlingen och upphörandet af RiksgäldsContorets Credit-sedlar. LXIV. B. 78. A. 358. — angående väckt fråga om förbättring i lönevilkoren för Tjenstemännen i RiksgäldsContoret, i likhet med hvad Rikets Ständer vid innevarande Riksdag för BankoStaten beviljat. LXIV. B. 148. LXV. B. 109.
Kol, om befrielse för Lindes Bergslag att aflemna, till Wedevåg. Ekon. Utskottets Betänkande, Vill s 16'— 19, bif. af PresteStåndet, IX s 102; af BorgareStåndet, IX. s 104, af BondeStåndet, IX s 108, af Adeln, IX s 115. — skrindor, om nödvändigheten af krönta; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s np3. Utskottets Utlåtande, Vill s 288—• 2p3, bif. af Adeln, IX s 168, återrem. af PresteStåndet, IX s 187, af BorgareStåndet, IX s 191, af BondeStåndet, II S l322. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1018—. 1023, bif. af BorgareStåndet, IX s 627, med tillägg, af BondeStåndet, IX s 629, lagdt till Handlingai’ne af Adeln, IX s 645. Hemställan om jemnkning afRiksStåndens, VIII s 1460—-1462, bif. af BondeStåndet, IX 3. s 90, af BorgareStåndet, 1X3. s 104, af Adeln, IX 3. s 116. Underdånig Skrifvelse, X 1. s 2i3 — 215. RiksdagsBeslutet, §. 44‘ j56 Konungens, f. d., enskilda förmögenhet, II s 4I9> 42°- Konsterna, fria. Se RiksStalens femte Huf . vudtitel. Koppar, utlemnad af MagazinsDirectionen till taktäckning å Kongl. Slottet, II s 587. 838, 83g. Constit.
Uti Sverige hafva inga dylika med tillräcklig fullständighet blifvit gjorda; ty de, sorn om sommaren år 1836 verkställdes, afsågo isynnerhet jemförandet af flintoch percussions-antandningen, och voro föröfrigt uti en nog liten scola anställda. Den 3o Maj e. m. På grund af hvad jag sålunda anförl, vägar jag derföre föreslå, att 11. St., oberoende af det för gevärsfabrikationen nödiga anslag, måtte anordna en summa af 20,000 redi-, alt sid inträffande behof utgå till anställande af skjutniugsförsök, för att utröna den lämpligaste gevärsmodellen för slag k 111 t-an tandningen. Det är icke blott sakens militäriska nytta och nödvändighet, som motiverar denna min framställning; jag tror äfven, att en klok statsekonomi skall gilla den föreslagna åtgäiden. Det är nemi. gifvet, att då flintlås-geväret slutligen blir förkastadt, så skola de redan tillverkade dylika gevären antingen ändras eller icke ändras. Skola de ändras, så är tydligt att flera delar deraf måste blifva totalt casserade, och den för dem hofda kostnaden är att anse som en förspilld penning. I sakens ännu outredda skick är det a priori omöjligt att bestämma hvad som blir casseradt eller icke. Det synes likväl troligt, att af hela det nu brukliga geväret blott 3:ne delar äro fullkomligt säkra för cassation, nemi. pipan, laddslocken och bajonetten, samt måhända äfven banden. Antoges nu cassations-förlusten att uppgå till af hela kostnaden, så skall man finna, att då det till gevärsfabrikationen äskade anslag utgör en årlig summa af 126,000 r:dr, så utmärker tredjedelen häraf, eller 42;°°° rtdr, statsverkets förlust för hvarje år, som percussionslåsets införande utöfver liöfvan fördröjes, och en utöfver rätta tiden sträckt flintlåstillverkning bedrifves. Skola flintlås-gevären åter utslitas oförändrade, så kan delta ske antingen under fred eller i krig.
J o, doktor, med alla möjär gudstjenst med hvarje ben af denna kropp, hvarje förmögenhet hos denne ande; att vi icke äga värlliga slag; men då hon blef van vid dem, så den på hälftenbruk eller till sjuskiftes med Gud, » Nej bevars, hon vägde aderton gamla skålpund, då hon var en dag gammal; jag vägde blefvo de äfven tråkiga. » gifvande honom endast den mindre delen och tagande derj större för vår egen räkning; religionen henne själf på svågers betsman. Och flickan » Nå med — förlofning då? » måste sträcka sig till hela lifvet, helga det, och göra var vid godt hull under hela sin barndom, ty » Ah, doktor! » det till ett gudligt lif. Th. Parker. hon fick lof att äta när hon ville och hvad hon » Har Effie försökt det? » bäst tyckte om. Hennes föräldrar bo i staden. » Bara så där — hälft om hälft — några Ja, doktorn känner kanske ingeniör Rejer? gånger. En gång var det visserligen så nära, IDUN 220 På sällskapslifvets maskerad. jQ| et berättas om kejsar Napoleon I, alt han en aO| gång velat inkognito bevista en maskeradCVf bal. Allt gick väl en stund, ingen anade, att L hans mask dolde Frankrikes fruktade impe rator. Men så ville han taga en öfvcrblick af det hela och ställde sig ofrivilligt i sin älsklingsställning med armarna korslagda öfver bröstet. Genast gick från häpna läppar en hviskning och spred sig inom ett ögonblick till alla därvarande: » kejsaren! » Han var röjd. Som det gick med honom, så går det en hvar, som ej är världsman och likväl på en maskerad, som namnes sällskapslifvet, antagit en sådans mask. Det han sökt dölja röjer sig snart genom en af dessa obetydliga förseelser, som äro så försåtliga, i trots af den omsorgsfulla försiktighet, som han iakttagit. Hos vissa personer är denna nästan obeskrifliga förmåga af älskvärdhet och finhet så godt som medfödd, och omedvetet iakttaga de, hvad som andra, hvilka ej äga denna lyckliga egenskap, måste bemöda sig att lära.
Hvar stund är dyr J andra, lyden honom! och förundran.) D IEGO . (Till sitt folk, som inkommit och ser på honom med sorg (Vakten omgifver honom och för honom bort.) THEOTIME. FABIO. B ETJENTER . Hvar är hon? Hvar är hon? För mig till henne! Hvem? F ABIO med förundran. T HEOTIME till Fabio häftigt. Hvad! Tvekar du att lyda din Herre? F ABIO . Jag vet intet, jag känner intet. Under denna sal... Under denna sal? T HEOTIME . F ABIO . T HEOTIME . 144 T HEOTIME . F ABIO . Du hör det: han har mig allt anförtrott. Men hvar är Don Alonzo? Alonzo? T HEOTIME . F ABIO . Ja, Hertigens son? Gud! De äro båda förlorade... (Med häftighet) Mina vänner! Mina vänner! Hjelpen mig att söka henne! Veten, att ett fruntimmer, ett oskyldigt offer... för misstankar, för hämd... är här Hon dör kanske af sorg, af hunger... Hennes son O Gud! Följen mig! Hjelpen mig! Jag är ej en främling: jag är er Herres brorson: jag är Grefven af Belmir. Ni, Grefven af Belmir? F ABIO . T HEOTIME . Ja, haf medlidande! Ni har hört min farbrors vilja Hans son... hans maka Följ mig! Ni känner slottets inre hvalf: led mig! Låt oss söka O Himmel! Hjelp min förtviflan T HEOTIME . (Han går ut, åtföljd af folket, i den största sinnesrörelse.) TREDJE Theatern föreställer det inre af hvalfvet, der Elvire vistas. Man ser i fonden fem till sex trappsteg till jerngallret som sågs i förra acten; genom detta galler ses en jerndörr, som leder ur hvalfvet till salen i förra acten. En lampa, nära att slockna, upplyser hvalfvet.
St:r öppen, att vid deras nästa Sammanträde vidtaga, och R:g:sContoiret dessutom, intill nästa Riksdag, äger bestämda lånebehof, som måste fyllas utöfver det belopp, hvartill Amortissementsfonden inom den tid kan komma att uppgå; — har Utskottet för det närvarande inskränkt sig till det förslag till föreskrifter om denna fonds förräntande som i g-.de Puncten finnes intaget. 8;de Puncten. Då, efter hvad Utskottet tillstyrkt, räntan bör till visst bestämdt belopp utsättas; aqs.er Utskottet det i denna punct föreslagne stadgande förfalla. Underställande Utskottet, på grund af hvad vid denna frågas förnyade öfvervägande bos Utskottet förekommit, R. St:rs pröfning följande: 5ao StatsUtskottet* FÖrändradt Förslag till Hufvudgrunder för TtiksgaldsContoirets upplåning af det till upptagande af R. St.r beslutne lån, till fond för lån å Jordegendom. Åt Hrr Fullmägtige i RlgsContoiret uppdrages, att upptaga ett Lån i Silfver motsvarande 2,000,000 R:dr i Svenskt Specie, efter gamla myntfoten, på de för Staten förmonligaste vilkor; dock med iakttagande af följande grunders 1. Lantan blifver 4 proctt, och erlägges till hälften hvarje halft år. Å Capitalet afbetalas årligen minst 1 proctt, antingen genom obligationers inköp och dödande inom bestämda tider, eller genom hvilket annat sätt, som med största fördel för R:gsContoiret kan med långifvaren öfverenskommas, dock så, att lånet valder inom 37 år till fullo liqvideradt. Lånen blifva uppsägbara endast å R:gsContoirets sida; dock må R:gsContoiret kunna medgifva, att för större eller mindre del af lånet ej begagna denna uppsägningsrätt inom en tid af högst 10 år, efter lånets emottagande.
Han är ensam uti vinternatten; för honom har jorden inga blommor och dunkla brinna himlens ljus. Hvarför vandrar han, den ensamme, hvarför väntar han, hvarför flyr han ej, skuggan, till skuggornas land? Ack han hoppas än, han är en stackars tiggare på glädje, som ännu vid den elfte timman väntar att en barmhertig hand skall gifva honom en almosa. En enda liten jordeblomma vill han plocka, bära den vid sitt hjerta, för att sedan ej så ensam, så alldeles ensam gå ned i det tysta. Det var min egen belägenhet jag beskref, – mig sjelf jag beklagade. Tidigt beröfvad mina föräldrar, utan syskon vänner eller slägt, stod jag ännu i verlden, så ensam och så öfvergifven, att jag utan en innerlig förtröstan till himmelen och ett naturligt lyckligt lynne ofta nog bordt önska lemna denna snöda verld; men nu hade jag ända hitintills nästan beständigt hoppats på framtiden, och derunder af instinktlik känsla att så var det bästa, snarare än af filosofi, nedtryckt alla för mycket lifliga önskningar för det närvarandes trefnad, då de så helt och hållet voro i strid med möjligheterne. Men sedan någon tid var det ty värr annorlunda med mig; jag kände och isynnerhet denna afton, kände jag mer än någonsin ett outsägligt begär att hålla af någon, att ha hos mig en vän, ... en vän som, ... som vore ... kort sagdt en vän som vore (för mig jordens högsta lycksalighet) min maka, min älskade, min tillbedda maka! O hon skulle trösta mig, hon skulle fröjda mig! hennes ömhet skulle i den fattigaste koja göra mig till en konung! Att mitt hjertas ömma låga ej skulle hindra den trogna varelsen att vid min sida frysa ihjäl, blef mig snart under ofrivilliga rysningar klart och känbart. Mera betryckt än någonsin, steg jag upp och gick några slag (det vill säga två steg fram och så högerom återmarch) på min kammare. Känslan af min belägenhet följde mig som skuggan på muren, och för första gången i min lifstid kände jag mig modfälld, och kastade en mörk blick framåt min dystra framtid.