Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Slals-Utskoltet remitterades nedannämnde i Ståndet väckta motioner : l:o af Prosten Gahne, att medelst statsanslag och eftergift i bevillningen befordra laga skiften på Gottland; 2:o af Prosten Schram, om ersättning till Elementar-lärare-staterna för minskade löneinkomster genom krono-tiondens lösen efter tioårigt medel-markegångspris; 5:o af Professor Carlson, om anslag för afhjelpande af åtskilliga behof vid Eiementar-läroverken, jemte hvad med anledning deraf i Ståndet denna dag blifvit yttradt och anfördt; 4:o af Prosten Wåhlander, om ett reservations-anslag af 50,000 R:dr B:ko till löneförbättring åt svagt lottade Komministrar, tillika med de yttranden, som i anledning af densamma blifvit afgifne; 5:o af Kontrakts-Prosten Almqvist, om statsbidrag till hamnbyggnaden i Grenna; 6:o af Komminister Beckman, om ökad tjenstemanna-personal vid Kongh Bibliotheket; 7:o af samme motionär, om ett årligt förslags-anslag af 50,000 R:dr Riks mynt till underlättande af lönereglering för alltför svagt aflönade Kapellaner och Kapell-predikanter; 8:o af Professor Agardh, angående inlösen af några riksgälds-sedlar; 9:o af Biskop Fahlcrantz, angående förhöjdt statsanslag till Akademien för de fria konsterna, jemte ett af Doktor Gumcelius med anledning deraf afgifvet yttrande; och 10:o af Kontrakts-prosten Emanuelsson, om låneunderstöd af statsmedel till sjön Tåkerns aftappning. S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten Biskop Björcks den 26 innevarande månad bordlagda motion, angående förändringar och tillägg i Kongl. Författningen rörande Kyrko-råd af den 29 Augusti 1845, jemte hvad med anledning deraf i Ståndet denna dag blifvit yttradt och anfördt.
LOZZ Herr Uo8en von Uo80N8teIn, d^ils, Landöhöfding, ^Oiumeiräeur af Kongl. N. o. Friherre ^nli.ar8vLr6, Lrrrl hinric,förklarade sin erkänfla för det smickrande förtroen. de honom blifwit bewisadt, genom hanö utwäljande til Ledamot i (-'on8ritution8 Utstottet; men anmälte jämte sit misttroende til sin förmäga at deremot smara, det han genom sin tjenstgöring wid den härwarande Fördelningen af Wästra ^.rmecn more förhindrad at detta förtroende emottaga. Herr l^oscn von Ko8eN8tein,^il8,Dä jag funnit mia af mina medbröder, den andra ^lrt886N8 Herrar Llectorer, hafwa njutit det utmärkta förtroende at blifwa nämnd til Ledamot af Loii8titurion8 Utstottet, anser jag min skyldighet wara, at anmäla, det Hanö Maj:t Konungen i näder updragit mig, at tilö widare och utan lön foresta Upfostringö- och t^ccleLiLKtlgu^. Iirenderne. Jag känner sjelf min inskränkta förmåga at rätt stöta detta rvigtigck kall: likwäl, dä jag det pä Hanö Maj ts befallning utöfwar, följer dermed et med answarighet förknippadt deltagande i Stats-Radets göromäl, som wcrkar, at jag ej lärer kunna wara Ledamot af något af Riksens Ständers Utstött, Den iZ Zunik. 67Z och som således formär mig, at under betygande af min erkänsla för Herrar LlLcroi-ern^s wälwilja, afsäga mig mit rum i Lonstltucions-. Utskottet.
Invånarne trodde, att de jemte mammut-resterna funna kranierna och hornen af noshörningar härrörde från jettefoglar, om hvilka i jakutens, ostjakens och tungusens skinntält mången sägen berättades, snarlik sagan om fogeln Rook i Tusen och en natt. Ermann och Middendorff antaga till och med, att dylika fynd för ett par årtusenden tillbaka gifvit upphof till Herodots berättelse om Arimasperna och de guldbevakande griparne (Herodot, bok 4 kap. 27). Säkert är, att man under medeltiden förvarade dylika »gripklor» som stora dyrbarheter i dåtidens skattoch konstkammare, och att de gifvit upphof till mången romantisk berättelse uti så väl vestersom österlandets sagokrans. Ännu i detta århundrade trodde den eljest skarpsynte resanden i Sibiriens ishaf Hedenström, att de fossila noshörningshornen voro verkliga gripklor. Han omtalar nämligen i sitt ofta anförda arbete, att han sett en dylik klo af 20 werschoks (0,9 meters) längd, och då han år 1883 besökte Petersburg, lyckades dervarande vetenskapsmän icke öfvertyga honom om det oriktiga i denna uppfattning.234 Ett nytt fynd af en mammutmumie gjordes 1787, då invånarne be Sibiriskt noshörningshorn, förvaradt uti museet i S:t Petersburg. rättade för de ryska resandena Sarytschew och Merk, att ungefär 100 werst nedom byn Alasejsk, belägen vid den i Ishafvet mynnande floden Alasej, ett jettedjur blifvit ursköljdt ur strandens sandlager, i upprätt ställning, oskadadt med hud och hår. Fyndet tyckes dock ej hafva blifvit närmare undersökt.235 År 1799 fann en tungus på den i hafvet utskjutande Tamut-halfön, strax sydost om den flodarm, genom hvilken ångbåten Lena ångade uppför floden, ett annat infruset mammutdjur. Han väntade tåligt i fem år på att jorden skulle upptina så mycket, att de dyrbara betarne blefve blottade.
Räntor - 200: Uilvärderings-, sorteringsoch raagasinerings afgifter 2,740:46- 2. Hyresmedel för lägenheter i ullmagasinshuset 4y3: 16. — Bidrag af Mannfakturmedlen, enligt Kongl. Brefvet den g November i836, 1,200- och år i84o: Räntor - - 2oo: Ullvärderings-, sorteringsoch magasinerings-afgifter 2,734: i5. 3. Hyresmedel - - 662:3o. 3. Bidrag af Manufakturmedlen, jemlikt Bref, t.-> 00: .4,6i4: 14. 2. XÖ36 års Kongl, .4,796:45. 6. hvaremot, under ifrågavarande 2:ne år, fondens utgifter varit följande: Löner och arfvoden till tjenstemän och betjening vid Ullkontoret i Norrköping samt till Schäferi-Direktöien Hofman Bang, för begge åren, 7,762:21. 6. Reseoch ti aktaments-penningar för Direktören Hofman Bang - - 1,287; 26. 3. Läropremier till Kongl. Sekreteraren Nathhorst, för inöfvandet af fårherde-elever, jemlikt Kongl. Brefvet den i4 April 1837, i25o R:dr för hvartdera året, - - 2,5oo: Reparationer vid ullmagasinshuset i Norrköping i33: 26. 4- Intresse till Manufaktur-Diskontfonden å försträckta medel för åren i83g och i84° 588:44- >• Ränte-utdelning för begge åren till de enskilta aktie ägarne i berörde magasins-byggnad 41*'- " Afskrifning al ett Herr Stats-Rådet m. m.
Genom sitt gynsamma läge vid ett af Hallands större vattendrag, Ethra-elfven, blott 1,500 alnar från diss utlopp i hafvet, syntes Falkenberg icke vara utan vigt såsom sjö- och handelsstad, helst den för 24 bland socknarne i Halland och omkring ^:de! af provinsens befolkning äfvensom för dertill gränsande delar af Westergöthland och Småland vore den närmaste staden samt afsältningsoch uppbändlings-orten. Följaktligen skulle en hamn-anläggning, hvarigenom det för denna stads handlande blefve möjligt att verkställa deras uppköp och försäljningar emot samma priser, som köpmännen i mera aflägsna släder, tillskynda nämnde trakters inbyggare stora pcb obestridliga fördelar genom besparad lid samt miuskadl besvär vid föiyltrandet af dessas produkter och anskaffningen af deras förnödenhets-artiklar. I betraktande af odlingarnes betydliga framsteg inom Halland under sednaste åren, syntes den tidpunkt icke vara långt aflägsen, dä en ansenlig spanmåls-export bör kunna verkställas från Falkenberg, hvarifrån, redan under nuvarande missgynnande sjölärts-förhä!- lauden, tusentals tunnor jordfrukter utfördes. Onekligen skulle förbättringen af Falkenbergs hamu och den derigenom underlättade a (sättningen af jordbrukets alster komma att utöfva en högst välgörande inverkan på de lillgränsande socknarnes tillstånd och framgången af der företagna samt ytterligare förestående stora odlingar och framkalla en liflig och inflytelserik handelsrörelse inom denna stad med vestra Smålands och Kinds härads trävaror. Redden vid Falkenberg, hvilken beslode af 2:ne delar, den inre och yttre, vöre begränsad af en naturlig vägbrylare med Ovänligen stort omfång, hvarigenom nästan alltid innanför densamma 1 efimliga fartyg läge i lä. Ett mindre, likaledes Stats-Utskottets Utlåtande. N:o 'IBS. 31 af naturen åstadkommet, skydd funnes äfven med god ankarbotten för fartyg, gående på 12 fots djup.
Jag hade alltid trott, att en opera skulle verka som ett konstens tysta tempel. » HULTMANS CACAO R e d a n 1888 i n t y g a d e p r o f. J o h. t IDUN 1897 » Templet är efter gudinnorna. » sa jag m e d tonvikt. » Nå, » tillade jag gladare, » man kan j u tro att det är ett stort hus med en opera uti, så blir det j u intressant ändå. Se på vattenkonsten Ruffen, och på blommorna! Finns det en sådan plats på jorden som torget! Men Gustaf den tredjes staty, hvar är den d å? » » Vid Skeppsbron antar jag, såvida den inte blifvit bortstulen sedan i går! » » Ja, men den skulle j u byta plats med Carl den trettonde, bara operan blef färdig? » » Det har jag inte hört, dess värre. » » Och jag som tyckte det var en så utmärkt idé efter som Carl den trettonde ju ändå var amiral och som sådan van vid både vatten och stenkolsrök! Det bör kännas alldeles rysligt för Gustaf den tredje att stå där nere bland sjåare och åkarhästar, sot och smuts. Han som var idel musik — och poesi — —! Också står han ju och sträcker sig, alldeles som om han ville flyga hit. » (Forts.) * » Verkligen? » " Iduns salong. " &gt; y 3 salong på utställningen står I &lt; duns nu fix och färdig att mottaga sina kära gäster från när och fjärran, och vi våga hoppas, att ingen enda af de tusentals svenska kvinnor, som under sommarens lopp helt visst komma att besöka hufvudstaden och dess stora nationella fest, skall försumma att göra äfven denna » damernas egen vrå » en liten visit. Den ter sig nu ganska inbjudande — om vi få säga det själfva — och de talrika besökare, som redan under dessa gångna första dagar gjort oss den äran, ha varit nog vänliga att lifligt loforda dess ljust glada och originella bemtrefnad. Hvar ungefär på utställningen den är belägen — i hjärtat af » kvinnornas palats », Nordiska museets byggnad — ha vi redan förut skildrat och öfverlämna därför förtroendefullt åt en och hvars » upptäckargeni » att söka reda på den.
N:o 26, angående föreslaget arfvode för Cornmissarien JSA, för dess Utskotten lemnada 686 Prof. Utdr. d. 2o Junii 1818- bitrade vid författandet af projeclel till den blifvande Bevillriings.Förordningen och der; med gemenskap egande ämnen. Särskilta Utskottets af den 17 Junii om' dagtraktamente för den af Utskottet till biträde antagna Extra Ordinarie Canzlist. S. D. Nar Bonde-Ståndet lät sig åter förekomma sammansatta Statsoch Banko-Utskottens förslag till jemkningar i vissa delar af Ritcs-Stån deus skiljagtiga beslut, rörande utredningen af Götha Canal BolagsMalmö- och Götheborgs Diskonter, stadnade Ståndet i följande beslut: Tredje Punkten. Att den af Utskotten häruti föreslagne mm» dre betydliga ordförändring bifölls. Fjerde Punkten. Att då ett medgifvande af Utskottens i denda del gjorda jemknings-förslag vore att alldeles frånträda Ståndets och liöglofl. Ridderskapets och Adelns sammanstämmande beslut att Diskontskulderne eller Tre procentsreverserne böra liqvjderas till hälften genast med Riksgälds Sedlar och andra hälften med Riksgälds - Contoirets Olrligationer; i hvilken fråga Två Stånd stadnat mot Två; har Bonde-Ståndet ej ansett sig föranlåtet ändra deis en gång yttrade öfvertygelse; men för att i detaillerne närmare jemka sig till öfverensstämmelse med JHöglofl. Ridderskapet oell Adeln och såmedelst bilda ett fullständigt alternativ, som, i motsatts af öfrige tvenne Riks Stan.' dens beslut, kan komma under förstärkta StatsUtskottets omröstning, har Bonde-Ståndet i så måtto velat med .JHöglofl. Ridderskapet och Adela Prot. Utdr. d. 20 Junii i8l8« 687 sig förena, att
Landtm, att låta discussionen öfver det af mig framställda förslag utveckla sig på sätt Hr Gr. o. Landtm, linner lämpligast, men jag vill dock erinra, att Hr Brakels och mitt förslag äro öfverensstämmande endast i en enda 352 Den 26 November f. m. punkt; enär vi yrka båda Stockholms befästande. Emellertid har Gr. Frölich äfven yttrat några ord i saken, till hvilkas besvarande jag för det närvide inskränker mig, att Gr. Frölich anser att fortsättningen af befästningarne vid Waxholm är ändamålslös, på grund deraf, att fästningen, i Hr Grins tanka, har ett sådant läge, att den icke fullkomligt beherrskar inloppet till Stockholm. Detta är en omständighet, som jag icke tillåter mig att afgöra, och har ingenting emot, att StatsUtsk. begagnar de uplysningar, som Gr. Frölich här lemnat, men jag tillåter mig anmärka, att Grins inkast icke innefattar någon vederläggning mot min motion, utan att den är riktad mot K. M:s Nåd. Propos., i hvilken väl icke tillstyrkes Waxholms befästande så skyndsamt som jag önskar att det måtte ske, men som likväl afser fullbordandet af befästningen efter samma plan, som jag förordat, och af enahanda åsigt synas föregide Ständer hafva varit. Orsaken hvarföre jag särskildt har fästat mig vid Waxholms befästande, hvilket jag betraktat såsom utgörande en del af Stockholms, är, att detta är den enda delen af frågan, som i detta ögonblick har en så bestämd form, att kostnaden kunnat upgifvas, emedan den grundar sig på Chefens för IngenieurCorpsen förslag. Hvad åter angår Stockholms och Carlskronas befästande, är det i min motion hegardt, att StatsUtsk. ville sjelft utreda frågan i de delar, som bero på uplysningar, hvilka äro för Utsk., men icke för mig, tillgängliga.
Disconter, Götha-Canal-bolags och Malmö f. d., angående afslulande af räkenskaperna öfver utredningen af. VII. B. 79. A. 144. ( 43 ) Discont-verket, om arfvode ål registralorn derstädes. Se Ehrenclou. Dockbyggnaden, den nya i Carlskrona, angående anslag lill, för fullbordande af, samt förändring af flintlås-gevär lill gevär med slagki uts-antändning. I. B. 296. A. 309. II. E. 7. Se vidare Stats-Ctskotlets Betänkande lN:o 74. Dombok, angående åtskilliga handlingars uteslutande utur det exemplar deraf, som af Under-Rätl lior till Hof-Rätl öfverlemnas. I. 330. R. 331. Se vidare Lag-Utskottets Betänkande N:o 46. — om upphörande eller inskränkning af underdomares skyldighet att densamma renovera. Domcapitel, om oeniga makars inställelse derstädes lill varningars erhållande. Se Kyrkolagen. Domkyrkan i Calmar, rörande återställande till nämnde domkyrka af jordlägenheter, tillhörande Calmar f. d. fästning. Se Calmar Domkyrka. — i Linköping, angående lån för reparation af. Se Linköping. Domstolar, om inrättande af särskilda broltmålsdomstolar. Se Brott mälsdomstolar. Drottningholms och Svartsjö Kongl. Slott, angående förvaltningen och vården af. VIII. B. 230. A. 234. IX. U. 352. A. 354. Durietz, Carl, yttrande. I. 364. Duwal, Friherre Axel, yttranden. I. 386, 470. E. Edelstam, Fabian, yttrande. VI. 165. Edenhjelm, Gillis, yttranden. II. 572, 639. Edholm, Erik af, yttrande. III. 4. Edström, angående pension å allmänna indragnings-stateu för Ofverste-Löjtnanten J. Se Pension.
Alla frågor om förklarin gar öfver lagen skola hos Konungen anrnäjas och Hans röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta domstolens öfverläggningar derom deltagit. § 71. Uti Högsta domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem le damöter, så ock af fyra, der alla fyra äro om beslutet ense. Öfver vigtigare saker skola minst sju döma. Ej må flere än åtta ledamöter i pröfningen af något mål deltaga. § 72. Uti Konungens nedre Justitie revision skola justitie-ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta domstolen. § 73. Alla Högsta domstolens beslut utfärdas i Konungens namn och med hans höga underskrift eller under hans sekret. § 74. Alla domstolar skola efter lag och laga stadgar döma, aila embetsverk samt högre och lägre embetsman skola förvalta de dem åliggande sysslor och värf, enligt de instruktioner, reglementen och föreskrifter, som redan gifna äro eller framdeles kunna gifvas, lyda Konungens bud och befallningar och räcka hvarandra handen till fullgörande deraf och af allt hvad Rikets tjenst utaf dem fordrar; blifvande de Konungen i laga ordning ansvarige, om något af dem underlåtes och försummas eller olagligen behandlas. § 75. Till Justitie kansler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig man, som i domarevärf varit nyttjad. Honom, såsom Konungens högste ombudsman, åligge förnämligast, att föra eller genom de under honom ställda fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkerhet och Kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, som af domare och embetsman begångne blifva. § 76.
Anckarsvärd icke uti sitt sednaste yttrande omnämnde frågan, huruvida, vid lika röster, den mening, som är till det allmännas eller den skattskyldiges förmån, skall göra sig gällande, samt man, med anledning deraf, har skäl att förmoda, det Gr:n afstått från fullföljandet af dess i detta ämne först yttrade åsigt, kan jag likväl icke finna skäl att i detta hänseende träda uti den ädle Gr.ns fotspår, utan fortfar i mitt förra yrkande, att, för ofvanuppgifne fall, den mening, som är till den skattskyldiges förmån, skall göra sig gällande. Här har anförts, det man ansett, att, när rösterna utfalla lika, den mening bör blifva gällande, som för det allmänna (Kronan) är förmånligast, emedan, enl. förslaget, Landshöfding numera endast eger rättighet att i komiténs öfverläggningar, men icke i dess beslut, deltaga, samt tillförene antagits, såsom bevakande Kronans talan, alltid rösta för dess bästa. Jag kan icke gilla denna åsigt, utan är öfvertygad att nuvarande Landshöfdingar, i likhet med öfrige ledamöter i komitén, skulle rösta för den mening, som de ansåge vara den rättaste, den må sedan lända till Kronans eller den skattskyldiges fromma. 234 Den 18 Maj f. m. Då i öfrigt uti cn komité af 20—30 personer en fråga liksom står och väger, samt man icke med säkerhet vet, på hvilken sida do lyngsta och vigtigaste skälen finnas, anser jag, isynnerhet när denna fråga gäller att taga ut penningar, att det är mer lämpligt och värdigt att det allmänna gör en uppoffring än att begära en sådan af den enskilda. På dessa skäl vidhåller jag mitt förra yrkande. Gr. Lagerbjelke:
Uppe på en af vindskamrarna i den gamla ekkistan ligger en hel del sådant, som blef öfver efter salig gubbens begrafning. Jag hoppas att efter fem år det icke kan anses vara profanerande att röra vid det.” ”Du rör dock icke vid det!” svarade Juanna med hvarken hög eller sänkt ton, men med ett isande uttryck. ”Och tänk icke på att väcka flickan för att utstyra henne med öfverlefvorna af hennes vördnadsvärde morfars likståt.” ”Alltid samma högtidligheter! Jag tycker hur du skall taga dig väl ut och hur ämabel du skall bli i din nya ställning på min stora egendom – inbillar du dig kanske att vi der skola gå i likprocession hvar dag? Nej, då vill jag ändtligen börja lefva och känna om du ej alldeles qväft mig i denna isregion.” ”Skall någon utklädning ske före maten, så är det bäst att skynda – eljest blir det ingen ätning innan långt på natten.” ”Det gör ingenting. Vi äta, när vi bli hungriga, och fortsätta se’n till morgonen ... Men en sak, om jag afstår från Engela – skulle det då vara möjligt att få låna nycklarna till de heliga kamrarne deruppe, der du bland andra reliker äfven gömmer gubbens ungdomsrockar! Vi behöfde såväl ett par af dem.” ”De rockarna lemnar jag icke.” ”Du gör då alls ingenting af hvad jag vill! Huru skall det ta sig ut, när vi komma på min stora egendom?” ”Tiden är föga lämplig att begrunda den frågan.” ”Åh ja, jag har länge förstått uträkningen. Du tänker qvarstanna här, och det låter sig göra till en början, men ifall jag säljer detta gamla korpnästet ...” ”Kom du för affärers skull?” ”Får jag gubbens rockar?” ”Ingalunda. Men jag har ett par karldrägter, som du aldrig sett, från någon äldre generation – dem skall jag gå efter.” ”Nå, det var då ändtligen en älskvärdhet!
N:o 99 gjorda anmärk:r föranleda dess återremitterande. Ropades ja och nej samt votering. Frih. Boye samt en eller annan ledamot utom honom, som likväl icke kunde på rösten till protocollet urskiljas, började att lala utan att vara uppropade, men afbrötos af Hr Landtm., hvilken derefter uppropade Frih. Boye, som yttrade: Jag får vördsamt erinra att jag begärt propos. på afslag, som är något helt annat än återremiss. Hr Lefre'n: Här äro åtskil lige, som begärt återremiss, och deribland är jag en. Jag tror att då för återremiss är taladt af flera, så är det alldeles i sin ordning, att Hr Landtm., då betänk, icke bifalles, först frågar om de anmärkntr, som äro gjorda, anses föranleda återremiss, samt derefter i 3tdje rummet framställer propos. till afslag. Hr Ribbing, Arvid, förenade sig med Hr Lefre'n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då han af svaren å de sist framställda propostna icke med någon säkerhet trott sig kunna bedomina af hvilken mening R. o. Ad:s majoritet varit, ansåg han sig nu böra framställa den tredje begärda propositionen. Hr von Troil yttrade att votering vore begärd. Hr von Hartmansdorff: I den händelsen anhåller jag att afslag måtte blifva contra-proposition. Hr Cederschjöld: Efter gammal praxis plär den, som begär votering, få uppgöra contra-propos., och derföre skall jag, som begärt voteringen, vördsamt anhålla, att bifall till betänk, må blifva contra-proposition. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till den afR.o.
Ehuru jag icke kan underlåta att, lika med Hr Ribbing, Bengt, förklara, att vid första påseendet detta stadgande uti 3 mom. af i4 §:n äfven för min känsla synts högst vidrigt; och jag anser att man bör noga se till, att man ej, genom lagstiftningen, lossar de ömmaste banden emellan föräldrar och barn, hvilka redan ändock, ty värr! äro alltför mycket lossade; — skulle jag likväl icke tro det vara väl betänkt alt borttaga delta stadgande, hvaremot jag anser den af Hr Gripenstedt föreslagna förändring derutinnan vara ganska nödvändig. Meningen är väl att genom detta stadgande bereda utväg till försörjning för qvinna, som har barn och som är oförmögen alt riktigt försörja sig, emedan barnet hindrar henne derifrån. Jag är i tillfälle att kunna uppgifva exempel uppå huru fattiga qvinnor med barn hafva sökt och fått arbetsförtjenst, men varit nödsakade att taga sina små barn med sig på arbetet. Under det att qvinnan arbetat på åkern, har hon måst lägga sitt dibarn i diket, der detsamma varit i fara att omkomma genom modrens oförmåga att under tiden kunna derom tago tillbörlig vård. Detta exempel kan äfven tjena till bevis på nödvändigheten af att mom. qvarstår, just för att åt en sådan qvinna bereda tillfälle till förtjenst, hvilket blefve alldeles omöjligt, om barnet skulle vara hos henne. Jag tror således icke, alt hvad som här vid D cn i3 Mars e. m. första påseendet tyckes vara onaturligt, verkligen är så farligt; ehuru jag önskar, att fattigstyrelsen ej må begagna denna rättighet, utan i högsta nödfall. Jag röstar för bifall lill inom., nied den förändring, som Hr Gripenstedt har föreslagit. Hr Gripenstedt: Jag vill blott med ett par ord genmäla Frih. Sprerigtportens framställning, alt nästa mom. skulle innefatta hvad jag lika med Hr Ribbing föreslagit att igenom ett tillägg i detta mom. stadga. Jag tror ej, att förhållandet är sådant.