Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När, i fordna dagar, Ständerne hade ryckt åt sig högsta DomareMagten, föregecks likväl hvarje omdöme af en sak utaf undersökning, anställd af dertill valde Lagkunnige män ; och innan omdöme gafs öfver någon Domstols, någon Embetsmans handling , lemnades honom åtminstone tillfälle att försvara den, och derigenom försvara sig sjelf; ty Domstolens eller Embetsmannens Utlåtande infordrades alltid; men nu åter vore det hvarje Riksdagsman, med eller utan Lag-kunskap, med eller utan oväld obetagit, att under utöfningen af hvad man nu vill kalla hans fria yttrande rätt, framställa hv lken Domstols* handling, hvilken Embetsmans åtgärd, han hellst ville, såsom besynnerlig, olaglig och 2(? Dm 13 Fébruarii. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Pro t o coll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Trettiondeåttoncle Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hö r ber g j i83i. Fredagen den 14 Augusti 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen. •> usterades Sexton ProtocolIsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 12 dennes f. och e. m. fattade beslut. Grefve Spens, Carl Gustafa anförde skrifteligen: I Plenum den 3o sistlidne Julii f. m. gjorde jag oförberedd några mundtliga anmärkningar vid Lagoch EkonomiUtskottens Utlåtande i anledning af det från Konungen meddelade förslag till allmän stadga om Rikets mått, mål och vigt, och till förordning om hvad som bör iakttagas vid verkställigheten af denna stadga. Med afseende på sakens vigt torde det tillåtas mig, att, efter sorgfälligare granskning af dessa förslag, som Utskottets Utlåtande blott citerat, och som jag nämnde Plenidag nyss hade fått i händerne, tillägga några anmärkningar, under anhållan att de må få åtfölja den redan beslutade återremissen. 3S H. 4 Don 14 Augusti f. m.
Vid pröfning häraf beslöto Rikets Ständer en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, hvaruti yttrades, att församlingarne inom Lunds stift, Bohus län och Halland, från äldre tider varit försäkrade om rättigheten att. efter inherntande af pastors råd och under vilkor att tjenlig person valdes, sjelfve utse till klockare den bland de sökande, till hvilken de hyste bästa förtroendet, utan att dervid uttryckligen varit stadgadt, det förslag till klockaretjenster behöfde upprättas ; men att sedermera, genom Kongl, brefven af åren 1820 och 1835, sådana föreskrifter blifvit meddelade, som i ena fallet gifvit anledning till och i det andra uttryckligen anbefallt upprättande af förslag till dessa tjenster; med anledning hvaraf och då dessa uti enskilda tvistemål meddelade Nådiga bref otvifvelaktig! blott åsyftade tillämpning af de i afseende ä klockar# be - Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 39. 17 befintliga äldre författningar, och icke att tillvägabringa ändring deruti, men samma Nådiga bref syntes vara mot de äldre författningarqe stridande, så att ovisshet om hvad uti ifrågavarande afssende rörande Lunds stift, Bohus län och Halland vore gällande skäligen kunde uppstå, Rikets Ständer i underdånighet fästade Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på berörda förhållande, med underdånig anhållan att Kongl. Majit täcktes meddela Nådig förklaring, som bestämde hvilka serskilda rättigheter uti ifrågavarande fall måtte tillkomma församlingarne inom Lunds stift, Bohus län och Halland. Sedan Kongl. Majit öfver denna underdåniga skrifvelse inhemtat underdåniga utlåtanden af Domkapitlen i Lunds och Götheborgs stift, har Kongl.
Då Bevilln.Utsk. likväl måste inkomma med föi-slag till bestämmande af grunderna för postverkets inkomster, så kan något beslut uti denna fråga icke på förhand fattas; hvarföre äfven denna fråga torde böra inbegripas under samma förhållande som de öfriga, och således lills vidare hvila. Med anledn. af denna framställning, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge, alt den del af Statslllsk:s förevar, utlåt., som angick extra ordinarie inkomsterne samt restantierne, hvilka sednare voro beroende af hvad på bevillningsmedlen kunde blifva utestående, icke för närvar, fordrade åtgärd, utan att med pröfuingen deraf må anstå intill dess det förslag, som Bevilln.Utsk. tillkomme att derom afgifva, lill R. St. inkommit. Ropades ja. Föredrogs och lades till handlingarne K. M:s d. 19 dennes på Rikssalen upplästa nådiga tal, innehållande bifall till det af R. St. vid denna riksdag antagna förslag till förändring af 56 § Reg.F. och 49 § Riksd.Ordn. Äfvenledes föredrogs och lades till handlingarne K. M:s denne dag ankomna nåd. svar uppå R. St:s tind. Skrifvelse om riksdagens förlängande. Anmäldes till föredragning StatsUtsk:s d. 9 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 33 litt. A, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang-.de den s. k. ollongäldens upphörande. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Innan detta ämne föredrages, anhåller jag vördsamt fä nedlägga min reservation generelt mot de beslut, hvarigenom R. o. Ad. nu bestämt Statens ordinarie inkomster, hvilka jag tror hafva blifvit allt för lågt upptagne, alldenstund de med mera än en half million understiga det belopp, som hittills verkligen influtit, och således komma att lända lill en onödig tunga för de skattdragande igenom en ökad bevillning. Sedan härefter den i StatsUtsk:s utlåt.
Rörande åter den föreslagne utarrenderingen af Post - uppbörden, så tror Utskottet den vara en Ekonomisk reglering, den Utskottet ej anser sig kunna låta under öfvervägande komma, enär detta ämne synes dels vara en ny motion, som nu mera ej kan till pröfning upptagas, dels ock strida mot 60 §. i Regeringsformen. 4:0 Frågan, huruvida den så kallade Rei commendnnons - afgiften bör ingå till Staten eller tillfalla Postförvaltarne, utgör slutligen ett för<4« Bihang lill Riks, St. Prof.1823. 5-te Sami, 3* 498 Bevillnings Utskottets Betänkanden. mål för flere anmärkningar.
Det innefattar icke allenast icke någon förändring, icke eller ett tillägg, ulan blott ett förtydligande af det fattade beslutet, och detta är orsaken hvarför jag instämmer med Hr Lefre'n. Hr Lefre'n: På det att en god sak icke måtte genom ordtvister förderfvas, så anhåller jag att det ord måtte införas, som finnes i sjelfva reciten till betänk, som är antaget, på del alt hvad man vill uttrycka må vara klart uttryckt och lagförslaget icke komma att förfalla derföre att någon uraktlåtenhet ägt rum. Gr. af Ugglas: Då jag i visst fall gillar Frih. Cederströms tanke, att nemi. det tillhör Exped.Utsk. att uppsätta löparen, så att den kan af Ständerna godkännas, anhåller jag att skrifvelsen måtte återremitteras till Exped.Utsk.; dock sålunda, att, derest icke hinder möter, löparen först mätte gå till alla Stånden och Utsk. sålunda få förnimma huruvida de öfriga Stånden instämt i R. o. Ad:s mening. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att särskildt prot.utdr. till de öfriga RiksSttn borde afgå nied inbjudning lill dem att förena sig i R. o. Ad:s beslut om utbyte af den sista meningen i den und. skrifvelsen emot den mening, som R. o. Ad. nu beslutat. Ropades ja. Fortsattes pröfningen af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns utlåt. JST:o 128, i anledn. af återremiss å Utsk:ns betänk. N:o 5, rör:de allm. stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande. 2: dra §:n. Hr af Sillen, Wilh. Gideon, uppläste följande:
RiksdagsBeslutet, §§. 25, 26. — skyldigheter, genom Konungs och Ständers beslut fäststäIda, föreslagna till ändring, lil s 127, 14r Rydaholm. Se FriMarknad. Rydings, HäradsSkrifvaren, anhållan om utbekommande af innehållen MantalsskrifnihgsProvision; StatsUlskottets Betänkande, IV 2. s 965—970, bif. af Adeln, IX s 282, af PresteStåndet, IX s 288, af BorgareStåndet, IX s 290. Underd. Skrifvelse, X 1. s 554 — ^^7* Råd - Rådgifvare, Konungens, i Commandomål, anledning till anmärkning mot, III s 248, 25a. Rådmäns och Kämnärers befrielse etc., om. Se Domböcker. Råg, 1000 Tunnor, förskjutne af Allmänna Magazinslnrättningen lill BagareÄmbetet i Stockholm; anmärkning dervid af Revisorerne, II s 841» 84a. Constit. Utskottets erinran, III s 135. StatsUtskottets Utlåtande deröfver, IV 2. s 1062—ioö5, bif. af PresteStåndet, IX s 344> af BorgareStåndet, IX s 34q, af Adeln, IX s 365. — örn afskrifning för ett qvantum (6000) Tunnor, an vänd t för Hufvudstadens Fattige; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1106—1110, bif. af PresteStåndet, IX s 347, af BorgareStåndet, IX s 35a, återrem. af Adeln, IX s 36i. Ytterligare Utlåtande, anmälande att målet, genom Irenne Stånds sammanstämmande beslut, blifvit afgjordt, IV 4- s 593. Underd.
Äfven folkskolorna, hvilka likväl i anseende till sin natur och lokalernas beskaffenhet måste vara ganska olika sinsemellan, förete flere förhållanden, hvaruti mera enhet kunde ega rum, än som nu finnes; — och pädagogierna, nu ett mellanting emellan folkskola och elementar-läroverk, sakna allmänna föreskrifter för sin verksamhet och äro derföre i högsta grad skiljaktiga från hvarandra. Den enda föreningspunkten för alla dessa undervisningsanstalter är Eders Kongl. Majrts Ecklesiastik-departement. Den embetsmannapersonal, som tillhör departementets expedition är likväl ej större, än som erfordras för expedierande af de beslut, Eders Kongl. Maj:t fattar på departementets föredragning; af ingen bland tjenstemännen kan någon praktisk kännedom af undervisningsverken fordras; och om ifrån dessa någon erfaren man inkal Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. 1847, Haft. 1. 14 io6 lades till tjensteman i expeditionen, vore det en särdeles händele att, han Liefve användbar vid andra inom expeditionen förekommande göromål, än dem, som röra läroverken. Sambandet hvilar således ensamt på Departements-chefen, men bans tid är så upptagen af andra, till en stor del lika vigliga och trägna, sysselsättningar, att, äfven om lian alltid kunde vara en uti undervisningen praktiskt erfaren man, det icke är länkbart, att lian ensam kunde följa läroverken uti alla deras enskildheter.
1 fall riksdagen skulle få hafva sin gång, och det är väl intet tvifvel underkastadt att den ej det får, utan att R. St. hemförlofvas i förtid, sä kommer man väl lill något resultat i den fråga, som upptages i nämnde punkt, skulle deremot R. St. hemförlofyas innan statsregleringen hunne att definitivt afgöras, sä komme den gamla statsregleringen, att gälla. Denna punkt synes mig sålunda ej lägga hinder i vägen för bifall af betänk. Hvad Frih. Cederström yttrade, hade jag härpå afstånd ej den lyckan att höra, och jag kan således ej förklara mig för afslag eller bifall dertill. Jag anhåller om bifall till ifrågavar, punkt. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Man har här ansett det ej vara troligt, att den föreslagna skatteförenklingen skulle åstadkomma någon förändring i afseende på de indelta räntornas beräkning; men man har dock medgifvit möjligheten deraf. Nödvändigheten af någon bestämmelse vid delta tillfälle, hvarigenom frågan hålles öppen, torde således genom detta medgifvande redan vara intygad, så att nu blott återstår att söka den lämpligaste formen för en sådan bestämmelse. Hr von Hartmansdorff har klandrat hvad Utsk. i detta afseende föreslagit, men tillika sagt alt man borde förbehålla sig rättighet till en rättelse, i händelse någon' förändring framdeles blefve nödvändig. Härmed kunde äfven jag gerna vara belåten, men jag hemställer likväl hvartill det skulle tjena att ingå i sä fina distinktioner, enär det efter mitt begrepp kan vara ungefärligen detsamma, att förbehålla sig rätt alt ändra sina beslut, eller att nu ej besluta definitivt, hvilket är det uttryck som Utsk. föreslagit. Ty hvad är egentliga skilnaden emellan att besluta obestämdt, och att besluta sä, allman kan fä göra ändringar, ifall behof deraf visar sig framdeles? Är deremot Hr von Hartmansdorffs mening ali man nu verkligen kunde besluta i hufvudsaken, utan något sådant uttryckligt för - 504 Den 10 Februari f. ni. behåll, och alt rättelse i alla fall kunde ske efteråt, så måste jag deremot bestämdt protestera, ty hvad händer då när frågan ä nyo förekommer?
I följd häraf har motionären ansett sig böra föreslå, att dessa båda stadganden måtte blifva ändrade eller förklarade , så att någon tvist om deras rälta förstånd ej bör uppkomma, samt att rösträttigheten i allmänhet må tagas till grund för aflöningsskyldigheten; 6:0 Anders Nilsson från Östergöthlands Län: att enär vederbörande auctoriteter i fullkomlig motsatt mening tolkat 168 r års Kongl. Förordning i hvad densamma rörer Comministrarnes löner, sålunda, alt deri förekommande stadgandet: ”att den så kallade Capellans-skeppan skall utgöras med en half spann säd af hvarje helt och halft hemman”, gifvit anledning dertill, 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande, N.-o i38. alt Comminister af sådane hemman, hvarpå brukare anlagils, fordrat lika afgift af brukare och egare, eller dubbelt emot hvad skäligen erläggas bordt, och hvilket föranledt till obehagliga tvister lärare och åhörare emellan, funne motionären sig föranlåten yrka , att en revision af nämnde Nådiga Förordning måtte företagas, hvarigenom ifrågavarande föreskrift kunde blifva så bestämd, att någon misstydning deraf ej vidare kommu att ega rum; och hafva Peter Persson från Ädelfors, Johannes Johansson och Peter Mårtensson fiån Jönköpings Län, Johan Andersson från Upsala Län, Johannes Persson från Stockholms Län, Nils Persson från Södermanlands Län, med flere, förenat sig med motionären; 7:0 Eric Jansson från Stockholms Län, med hvilken Olof Persson från samma Län instämt.
Försynen, som under skakningen af så många Throner och vår kära Fosterbygd på branten af sitt fall, tillåtit det ej allenast återföras till sitt uråldriga anseende bland Nationer, genom vår Konungs vishet och den Hjeltes mägtiga arm, som med så mycken rätt fästat Europas beundrande blickar och vår oinskränkta kärlek utan äf ven Rikets gränsor utsträckta till Polen, genom föreningen af vårt Grannrike, tryggade för behofvet att nyttja vapnen, om ej att vid Halföns stränder förjaga de förmätne, som vågade trotsa de Scandinaviska Folken kunne vi helt och hållet öfverlemna oss till beredande af vår lycka, genom enighet i doghet — och enkelhet i lefnad och sparsamhet hvarförutan ingen lycka, ingen sann och verklig sjelfständighet finnes eller kan äga bestånd; jag tviflar ej på det första — jag har sett det andra tilltaga allt mer och mer, jag hoppas det sednare men det snarare tili an aftagande öfverflödet befaller mig att ön - 153 Den 20 Mart' ska snar hjelp och påkalla medlen dertill, Huru lå äro ej våra verkliga behof, huru mångfalldiga de tillkonstlade, sorn hvarken naturen fordrar eller chmattt gillar, eller Län» dets tillgångar medgifva. Måtte de min skas — aftaga och upphöra! Hvilka äro då medi n? Månne Fö ordningar hjcdpa? H vern känner ej motsattcen? Månne anma» ningar frän Regeringen? ty värr måste äfven den frågan besvaras med Nej. Hvilket är då m.dlet I min tanka, nä:t exempel från högsta Ort förakt för fi ämtnande producter, gynnande af inhemska tillverkningar. Tillåten mig få till edert bifall före slå; Skulle ej en deputation till Thronen, att framställa detta högst vigtiga ämne, kunna ske?
Wid detta tillfälle kan jag icke undgä fästa UpmärksaMheken pä de ätstillige stadganden i förordningen forn anga afdrag ä stuld emellan den ftuldsalte och langifwaren. Jag frägar huru wid sädane förestrifter man gifwil ackt uppå hwem som är i mästa, beroendet af den andra, och huruwida vessa förestrifter i allmänhet äro werkställbare? För örn läntagare som wägat ett industtie företag elley en 496 Dell 3 Augusti. eu egendoms handel med eu betydeligare del sänta penningar, stall en sadan afgift altid blifwa krossanbe, och i samma män sädane företag fä en således twungen insänkning, i samma män minstas egendomswärdet, och national - förmögenhetens capital, i stället att strida till ökning, nedsartcs. Det ar icke derföre min kanka, att afdrag af stuld stall wid egendomswärdets upstattning eller afgift för synbar förmögenhet äga rum. Egendomens warde förändras icke genom agarens stuld, och när afgisten erlägges för den synbara förmögenheten, har den intet art göra med den osynliga skulden. Men det är wid afgift för samlad förmögenhels eller behållen inkomst, dä progressiv beräkning stall tillämpas, som afdrag för stuld, ligger lika mycket r sakens natur som uti billigheten. Grunden till all progressiv afgift är den af en större förmäga att betala, i män af en större behållning. Förr än denna werkeligen gifwes, kan ingen progressiv afgift komma i sräga, ty det gifwes hwarken grund eller raktwisa wid beräkningen. Alt wilja det läntogarcn stall fordra ut statens rätt hos längiswareu är ungefär att begära af stugan att hon stall gä lill rätta med spindeln, sedan hon fastnat i näter. Det är endast den förmögne läntagaren, hwilken likasom den stärka flugan kan bryta igenom wäfnaden, som nägon gäng kan werkstalla etk sädant afdrag.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 3 och 6 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 62, i anledning af framställde anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 4 7, öfver väckt motion om stillande af lag, angående allmänt kyrkomöte, lann Ridderskapet och Adeln för godt ali med vidblifvande af sitt förut i ämnet lättade beslut, alsia Utskottets nu förevarande Utlåtande. S. I). Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets den 3 och 6 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 63, i anledning af väckte motioner, angående dels införandet af en allmän notariats-institution, dels inrättandet af ett notarials-embete vid häradsrätten, dels ock stiftande af lag i afseende på notari i—puhlici—befattningen; och N:o 64, i anledning af väckt motion, angående förklaring af 15 kap. 2 § Handeis-balken. S. 1). Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskottets ned.annämnde den 4 och 6 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 241, i fråga om användande af en del utaf bränvins-brännings-algiften till de lägre undervisnings-verkens och folk-skolornas behof; N:o 242, angående ansvarigheten för de al hypotheks-föreningarna upptagna lån; e N:o 245. angående fortfarande understöd för Riksgälds-kontorets pupill-kassa; samt 806 Prof.-Utdrag den 10 Fehman 1858, N:o 245. i anledning af väckt motion om inlösen för statens räkning af Kamerernren Carl Sandbergs anteckningar i kameral-väsendet. S. 1). Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utshottels den 6 dennes på bordet lagda Memorial N:o 249. i anledning at erhållen återremiss å en i Memorialet iN:o 218 föreslagen voterings-proposition. S. D.
Karl Marx föddes i Köln 1818 och var son af en judisk fader och en kristen moder. Vid universiteten i Bonn och Berlin egnade sig den sträfsamme och af naturen rikt be-gåfvade ynglingen åt filosofiska och juridiska studier och ämnade välja universitetslärarens kall. Men djupt gripen af de frihetsoch jemlikhetsidéer, hvilka, trots alla försök att undertrycka dem, i början af 1840-talet vunnit stort insteg i Tyskland, beslöt han att i stället egna sig åt publicistisk verksamhet för att så mycket mera kunna arbeta för dessa idéers utbredande. Han bosatte sig derför i sin födelsebygd och blef 1841 ' medarbetare i samt 1843 hufvud-redåktör för Rheinische Zeitung. Då denna redan 1842 på grund af sina radikala tendenser indrogs, begaf han sig till Paris, der han ifrigt egnade sig åt studier af ekonomi Ur dagens krönika. 3ska och sociala frågor samt jemte Arnold Ruge utgaf den radikala tidskriften “ Deutsch-Französische Jahrbüchcr “, men snart blef han på den preussiska regeringens begäran förvisad ur Frankrike och begaf sig till Bruxelles. Han sökte bringa till stånd en internationell förening i socialistiskt syfte af arbetare i alla länder. Första idéen härtill tillägger han sjelf.en fransk qvinna, Jeanne Derouin. Ett förberedande försök härtill var det i London under Marx ’ ledning hållna mötet 1847, hvars resultat blef det af Marx i förening med Engels uppsatta och följande år offentliggjorda “ kommunistiska manifestet “, hvilket ej, såsom man skulle kunna sluta af namnet, åsyftade fullständig egendomsgemensamhet, utan fast mera gick ut på att produktivsmedlen borde göras till sam-fald egendom, men det som enhvar erhöll för sitt arbete vara privat egendom, d. v. s. detsamma som sedermera för-blifvit den radikala socialismens program. 1848 skulle en allmän arbetarekongress hållas i Bruxelles; men denna plan omintetgjordes genom de politiska omhvälfningarna samma år. Efter Februarirevolutionen begaf sig Marx till Paris.
Dir ec teur öfver denna tid frånvarande , utan att de/fförinnan haf va anmält laga förfall, anfes cleff plats vacant, och erfåttes genom en af Suppleanterne, eller om alla deffe af Ridder [hopet och Adeln valde Suppleanter redan i Directionen kets tillstånd, Styrelse och Förvaltning. 5 §• Vid Directions sammankomster skola alltid 5 Ledamöter minst vaa ra närvarande. Directeurerne kunna begagna sig af 3;ne månaders tjenstledighet årligen, i den ordning de anmälan derom göra inför Direction, dock ej flere än högst 2;ne på en gång. Anmäler Directeur laga förfall, att vara längre än 3*.ne månader frånvarande, inträde för denna tid Suppleant uti hansstäU le i Directionen. Skulle åter så många Directeurer af laga förfall vara hindrade, att ej fem kunna på en gång vara närvarande, inträde de i tour varande Suppleanter tills de frånvarande återkommit och åtnjuta under den tiden den dem tillkommande andelen ^23 Den ig Julii e. m, ingått, genom val af Diaf den bortovarandes rectioinn enligt 4'.de §. honorarium. Skulle åter så mångå Directeurer af laga förfall vara hindrada, att Jammankomfler ne icke blifva Julltalige till be fnts fattande, inträde de i tour varande Suppleanter tills de frånvarande återkommit. 6 §* Skulle den högst olycklige händelse af Konungahusets utgång, inträffa, hvarom 04 §• af den är 1809 fastställde och antagne Regeringsform och 10 §. af deri i Si o fastställde och antagne Riksdagsordning handla, ställe Directionen sig till efterlefnad hvad ofvanberörde Grundlagar stadga , rörande Riddar hus-Di rectionees förhållande vid ett s]jkt tillfälle. 6 §.
Tredje brigaden under Cronstedt stationerades vid Tämmes och femte brigaden under Sandels vid Uleåssalå, varifrån de avgick till Carlön för att från sjösidan täcka armeéns högra flank samt hämta spannmål och fourage. Denna ställning behölls till den 25: te då underrättelse kom att fienden med 2500 man och 6 kanoner samlats vid Wihandi, intagit Rewolax och ämnade attackera oss vid Sickajocki. För att förekomma detta gjordes en hastig manöver. Cronstedt marcherade till Pavola för att attackera fiendens vänstra flank i Rewolax. Vid samma tid skulle andra attackera täten ifrån Umijocki och inta byn och sedan gemensamt gå direkt på Brahestad för att avskära fiendens reträtt. Attacken vid Rewolax kom att starta för tidigt, då fienden upptäckt trupperna, så att de som skulle understödja inte hann fram på grund av den 1 ½ mil långa marchen i menföre. Efter 3 timmar måste man dra sig tillbaka, då man fått omkring 30 man dödade och sårade och fienden var överlägsen i antal. Klockan 8 anlände fjärde brigaden, vilket fienden inte väntat och nu intogs Rewolax skyndsammeligen. Jag vill särskilt framhålla generaladjutant Adlercreutz, som till stor del följde den av honom uppgivna planen till denna lyckliga utgång. Ryssarna har nu dragit sig tillbaka på andra sidan Sickajocki Jag vill också försäkra om den goda espri och oförfalskade tankesätt som utmärker armén trots fiendens lömska skrifter och proklamationer, vilka de uppvisar framför våra förposter uppspikade på käppar. Fångarna låter jag avgå till Uleåborg för att sedan tranporteras till Stockholm. Den tillfångatagna ryske generalen Boulatoff har under sin tid i Savolax i olikhet med ryssarnas vana behandlat svenskarna väl. Då han nu är illa skadad, har jag föranstaltat om vård både för honom och andra skadade fångar i Uleåborg, där de skall bliva skötta och vårdade. De tagna artilleripjäserna blir nu översedda och kan senare användas. Tvenne ryska fanor får jag nåden att nedlägga för Eder Kongl Maj: ts fötter, dock hade fienden tillfälle att innan de lämnades avriva duken.