Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» » Jag skrattar heller hvarken åt den dåliga middagen eller de öfriga olyckorna, utan åt er. Skulle jag få använda en liknelse, så skulle j a g likna er lalförhet vid vattnet i en sjö, som af någon orsak fått sitt aflopp afstängdt. Under tiden stiger vattnet åt alla kanter, tills ändtligen stängslet ryckes bort, och vattnet med ens rusar ut. » Hon skrattade och räckte mig handen till afsked. » Godnatt, tack för att ni k o m och blef aflopp för min talförhet; ämnar ni blifva den nya solens drabant? » » Jag tror inte det; drabantskapet behagar mig ej. » » Förlåt min fråga, jag glömde att ni var från den fria norden, och född bland ett fritt folk. Jag är slav som ni vet », tillade hon leende. Hon följde mig ut i korridoren, då jag vände mig mot henne, slog prakten i hennes skönhet mig så som aldrig förr, hon stod lutad mot den mörka väggen, o c h skenet från ljuset, som hon lyfte högt öfver sig, flödade öfver del lössläppta mörka håret, som täckte största delen af den låga pannan, o c h k o m de friska kinderna o c h läpparna att glöda, medan slavens vemod drog öfver hennes väna ansikte. hustrur och väninnor äro svartsjuka och afundsjuka på den framgång, till del, och icke n:g som som kommer andra därmed, utan människor, själfva icke skulle kunna ha förmåga skrifva ett skulle musikstycke kunna måla eller en en bok, att aldrig tafla eller sjunga en aria, de kunna icke bära, att deras vänner ha sådana anlag, och allra minst att sätt bli att hedrade därför. de på något De hämnas genom visa sig så tysta, så kalla och så obarmhertiga som möjligt mot den stackaren, som haft lyckan med den enda sanna lyckan, den att Du en gång bli har förstådd. är väl icke en af dem? Du kan lycka och för sig, väl säga till dig själf: är min, jag vill » Min väns hans framgång är min föröka den genom att glädje, visa mitt innerliga deltagande därför. » Det det är godt och väl. mest egoistiska Jag anser detta vara beviset på en sann vänskap. Och nu sätta din När — kommer det vänskap du sista prof, som du kan på.
Der gifves ett kamratskapsförbund, hvilket såsom ett gift fräter på de innersta själsanlagen och förlamar alla ädlare beslut. Der finnes ett samhälle, som har gjort det till ett mål för sin sträfvan, att mot det lagliga samhället föra ett krig, som det förmenar det sednare hafva böljat. Derifrån den ständiga klagan öfver oförrätt, sorn det yttre samfundet tillfogar, då det beröfvar en menniska friheten, fastän det gifves många "fria" långt mera förderfvade; derifrån också den djupt inrotade meningen, alt man icke vill blifva en desertör från det förbundets liga, till hvilken man en gång emot sin vilja måst sluta sig, och, om han också önskade det, så kan man icke verkställa beslutet, utan stor fara att enligt förbundets lagar blifva straffad;” af en tredje: "Fångarnes moraliska tillstånd är i allmänhet det mest beklagansvärda och kan tyvärr ej vara annorlunda, i följd af de häktades 036 Den 23 Februari, f. m. sammanblandning och den vexelundervisning i laster och brott, sorn alltför flitigt handliafves. Någon egentlig klassifikation efter fängarnes större eller mindre förderf kan vanligen icke iakttagas. Sålunda kommer mästaren i ondska och förderf esomoftast att sitta tillsammans med nybegynnaren; följderne visa sig, utom på mångfaldigt sätt, förnämligast uti ett trotsigt eller smiligt förnekande af ali brottslighet. Ett märkligt exempel härpå är en mördare vid namn Jonas Hjertonsson, hvilken vid inlemnandet i häktet sattes i enskildt rum och efter några dagars förlopp erkände sitt brott både enskildt ooh inför domstolen; men när han sedan efter atlagd bekännelse kom tillsammans med andra förbrytare, började han genast förneka all delaktighet och kunskap om mordet, och, oaktadt han åter sattes i enskildt rum, fortfor han med detta nekande J år till dess dödsdomen fälldes, då modet föll, och han ånyo erkände sig saker. En annan för lista resan stöld tilltalad, lyckades jag förmå till sannfärdig bekännelse, som han äfven inför domstolen vidhöll.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrade grunder för Legooch SaluSågars samt Valkoch StampVerks beskattning, så väl som angående flera inom RiksSlånden om Mjöloch Sågqvarnar samt deras beskattning väckta motioner. XLVI. B. 115. XLIX. i32. L. Å. 107. LXII. U. 217. LXV. A. 5i. B. 324. A. 5o. E. 125. E. 270. — angående väckt fråga om förändrad grund för praestationers utgörande af hemman. XLVI. B. 116. XLIX. A. i38. LXII. U. 119. LXIII. A. 248. — i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 79, rörande väckt motion om förändrad grund för Praestationers utgörande af Hemman. LXII. B. 119. A. 248. — i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt enskilde inom RiksStånden väckta motioner om förändrade grunder för Legooch SaluSågars samt Valkoch Stampverks beskattning. LXII. B. 217. LXV. A. 5i. B. 324. Statsoch LagUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af vackt fråga, angående ersättning åt enskilde, vid yppad brist hos Uppbördsman, af allmänna medel. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. A. 172. Statsoch LagUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af till Lagutskottet remitterad motion om upphörande af det för Banken och RiksgäldsContoret nu gällande Domstols-privilegium. LXIII. B. 258.
Betrades någon enskild persön med fylleri inför Konungens Bef:h:de, vid allmänna rättegångsställen eller andra allmänna sammankomster, af hvad namn som helst, för den ökes penningebötesbeloppet till dubbel bot; och om den rusiges sinnesförfattning sådant påkallar, äger Konungens Bef:h:de, domaren eller tillstädesvarande förrättningsman, att låta i tjenligt, läst förvaringsrum insätta den l-usige, tills han nykter blifver, derest han icke under fylleriet jemväl begått sådant brott, hvarför han lagligen må i fängelse förvaras. §. 1. Fylleri i kyrkan eller under gudstjenst straffas med fördubblad penningebot mot annat fylleribrott, likasom arbetstiden å fästning eller spinnhus ökas till dubbel tid för dessa förbrytelser; men den öfriga bestraffningen blifver för alla lika. §. 3. Föräldrar, förmyndare, målsman eller sådana personer, hvilka det åligger att hafva vårdnad öfver barn under i5 års ålder eller intill den tid, då dessa erhålla tillträde till Herrans heliga Nattvard, skall det åligga med ospard möda motverka, det barnen intill denna tid ej få förtära starka drycker, såsom brännvin, arrac, rum, cognac eller annat rusgifvande; och om berörde personer bevisligen afveta, att barnen deraf förtära, utan att det hindra, kommer den i detta hänseende försumlige att böta i3 R:dr 16 sk. B:co. Men den person, eho det vara må, som lockar, trugar eller förleder öfvermage att förtära starka drycker, skall derför böta 4° K:dr B:co, hvilken bot fördubblas för hvarje gång han derom förvunnen varder. Öfvermage, som finnes berusad, skall derför sitta i stocken under gudstjensten vid dörren till kyrkan af den församling, derinom öfvermage bor, och straffas derjemte med ris vid dörren till domstolen, som straffet ådömer och förordnar person dertill. §. 4.
Memorial, Nio 1, om antagande af 2 Kanslister utöfver den i Riksdags-ordningens 24 § bestämda kanslipersonal. 3:o Stats-Utskottets: Utlåtande, Nio 13, angående ersättning till Stafs-kontoret för förskottsvis utbetalda medel till förvaltningskostnader å kolonien Slt Barthelemy; och 4lo sistnämnde Utskotts Utlåtande Nio 14, om utbetalning från Riksgälds-kontoret af der innestående medel för ett mindre byggnadsarbete vid Götha kanal, S. D. Föredrogs och till Stats-Utskoltet remitterades följande anföranden: Ilo af Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, rörande af Petter Mårtensson från samma län förut väckt och remitterad motion, angående jernvägsanläggning; och 2lo af Jonas Petter Danielsson från Kalmar län, angående Kongl. Majlts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer om Kalmar läns delning. S. L). Kongl. Majlts Nådiga Proposition angående förändringar i nu gällande tulltaxa, jemte hvad under öfverläggning derom inom Ståndet förekommit. Remitterades till Bevillnings-Utskottet. Den 16 Januari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 14 dennes på bordet lagda Utlåtande, Nio 18, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Skrifvelse om angelägenheten att skyndsamt få beviljade vissa anslag för försvarsverket. S. D. Föiedrogs öch bifölls Bevillnings-Utskottets den 14 dennes på bordet lagda Memorial, Nio 1, om antagande af Två Kanslister utöfver den i Riksdags-ordningens 24 § bestämda kansli-personal. S. D. Föredrogs ånyo. Stats-Utskottets nedannämnde Memorial och Utlåtande: Nio 15, med återlemnande af en utaf Herr W. Henschen inom Vällofl. BorgareStåndet väckt och till Stats-Utskotlet remitterad motion, angående förändrade bestämmelser i gällande rese-reglemente.
Nordenanker betalt. R. M. Holmberg, fr. Wadstena 1. elem.-läroverk. P. A. T. Fridén betalt. A. C. Andersson betalt. J. W. Olssen, fr. Söderköpings 1. elem.-läroverk. C. A. E. Lyberg betalt. A. L. Curman, fr. Skenninge I. elementarläroverk. G. O. F. Westling betalt. E. Bring, ,fr. Lunds h. elementarläroverk betalt. O. F. J. Oster betalt. D. C. G. Kernell betalt. A. Nylander betalt. S. W. Ljungqvist betalt. A. Garton betalt. P. H. Törnell betalt. J. H. Grönqvist betalt. P. A. W. Agren betalt. A. H. Becklin betalt. F. T. Carksson betalt. C. A. p. Kernell betalt. C. F. Aman betalt. A. L. Törnvall betalt. C. F. A. Akrell betalt. P. W. Pettersson betalt. P. J. Pettersson medellös. C. A. Arvedsson betalt. H. W. Hjolmansson * betalt. — 377 — 0. Fr. Hjolmansson , betalt. T. Fr. Wigander betalt. M. A. Samuelsson betalt. E. J. Samuelsson betalt. J. W. Pettersson betalt. S. H. S. Wallström betalt. A. F. P. Ahlstrand betalt. F. MSinclair betalt. C. A. Wilde betalt. A. E. Bergström betalt. A. T. Otterström betalt. F. 0. Sandberg, fr. Skenninge 1. elem.-läroverk. P. A. W. Hydén betalt. H. E. Graan betalt. C. O. Jansson betalt. 0. E. Geijer betalt. H. E. Carlsten betalt. C. 0. Fredr. Ekvall, fr. Skenninge 1. elem.-lärov. M. R. F. Willander betalt. G. G. Allard medellös. C. A. Mellqvist betalt. A. Dahlqvist medellös. H. C. J. Holmberg betalt. A. F. Andersson betalt. A. R.
F.tt sätt vore visserligen att alldeles taga bort 1777 års K. förordn.; men då fråga derom icke blifvit väckt under riksdagen, utan snarare ett förslag inom LagUtsk. blifvit behandladt af motsatt syftning; så tror jag att man, i conseqvens dermed, mäste erkänna nödvändigheten att bifalla hvad Const.TJtsk. föreslagit. Jag anser det sä mycket nödigare, som effecten annars blefve att allmänna åklagare skulle ställas i tvekan på hvad sätt de skulle utföra hvad som hörer till deras tjensteåligganden vid åtalande af tryckfrihetsbrott; och deras möjligtvis ofta ganska vacklande begrepp om hvad som borde åtalas eller icke åtalas i tryckta skrifter skulle alltid föranleda dem till sådana åtal i större mängd än som hittills ägt rum; och jag hemställer till eder, mipe herrar! om det är sådana åtals mängd, som J åsyften? Är edert ändamål att nationen ytterligare skall blifva vittne till sådana åtal? Välin! Alslån då förslaget. Men viljen J icke det ; viljen J bespara nationen dessa åtal och sådana declainationer deröfver, sorn vi hört i tryck, så tordén J äfven finna skäl alt antaga förslaget till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Jemte det jag förenar mig med dem, som önska att Gunst.- Utsk:s ifrågavar. förslag måtte hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, får jag fästa Hr Lagerheims uppmärksamhet derpå, att då hon sagt, ali grundlagen upp - Den 3o Jan u a r i f. m. häfver allmän lag, neli att derföre 1777 års bref vore genom Tryckfr.hige» upphäfdt och icke gällande i afseende på den i Tryck fr. lagen omnämnda förbrytelse; så liar han förbisett det stadgande i Tryckfr.logen, som medgifver den anklagade rättighet att tillgodonjuta laga rältegångsförinåner. Hr Cede rschjöld: Jag har ansett mig böra återkalla i R. o. Ad:s minne, alt R. o. Ad. redan beslutat att i allmänna lagen skall inlagas det stadgande, att hemställan till K.
180 _ 8 — Stats-Utskottets Mcmörialer, Betiinkanden och Utlåtanden: N:o 10. angående förskott å aflöningcn lör den hos Riks-Stån den och Utskotten anställda betjening. I. B. 540. II. 46, 324. A. 395. — N:o 11. med anmälan om återlemminde af Doctor Nordlanders till Utskottet remitterade motion angående förändring af 12 § i skattläggnings-methoden för Westerbottens län af den 23 Augusti 1773. I. B. 540. II. 46. A. 47. — N:o 12. med återlemnande af Nils Perssons från Calmar län till Utskottet remitterade motion angående postföringens bestridande medelst entreprenad på postverkets bekostnad. I. B. 540 n. 47. — N:o 13. med återlemnande af Olof Larssons från Gefleborgs län till Utskottet remitterade motion om befrielse för posthemman i Medelpad och Helsingland från postföringen emot åtagande att utgöra onera i likhet med andra hemman. I. B. 540 II. 47. — N:o 14. med återlemnande af Nils Svensons från Christianstads län till Utskottet remitterade motion om en underdånig skrifvelse angående dels lindring i de reservskjuts-skyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för Postmästarne vid de särskilda stationerna att tillhandahålla postiljonen förteckningar å paketernas och varornas tyngd. II. B. 688, 706. — N:o 15. med återställande af J. E. Rutströms till Utskottet remitterade motion angående förändring af den för Westeroch Norrbottens län den 23 Augusti 1773 utfärdade skatteläggnings method. II. B. 688, 706. — N:o 16. angående medels anvisande till Vestra och Södra jernvägs-stambanornas fortsättning efter 1857 års ingång. II. B. 688. A. 706. E. 737.
Riksdag manga da inkomne Memorialer uran all handläggning till den olifwande Lag-Commitlöen, och detta blef as Riksens Ständer bifallit. Lag - Ucstottet wid deMa Urtima Riksdag har, femte förmodan, att den icke skulle blifwa langwarig, och med den vfwan yttrade öfwertyaelsen, ägt sa mycket större anledning att inskränkt ulöfwa sin rätt, att förestå Lag, förändringar, s m det med wisihek känner, att den tillförordnade Lag, Committäm, i följd af en klok organisation, med drift werkställek Lag-werkets sammanhängande utarbetning. Lag-Utstotcet, som funnit, att yrkade förtydniN, gar eller förmente bnster i Lagarne oftare härleda sig af felande urskiljning, och ett orätt fattat begrepp om Den z Julik. no; om Lagens mening och grund, än stan werkeligt behof af förklaringar hwilka alldrig kunna förutse alla de händelser, da olika lydnigar kunna gijwas, har således endast i de sall, da en uppenbar twecydljghet samt en större nödwandighct och nytta fordrade en skyndsam rättelse eller förklaring, tillstyrkt sädane, men i öfrigt ansett bättre, att uppskjuta, än att förestå förändringar, hwiikas fördelar wörö mindre tydliga, hälst da Lag-Utskottet, som icke bör utwidga sine förstag utökwer de frågor, four blifwit ditremiiterade, således icke eller kan sträcka sin åtgärd till alia de ställen i Lagar och Författningar, som ined salunda yppade frågor sta i stmmanhang, Utan att ändring deruti biifwit yrkad. Scdan Lag-Utskottet framställt desie allmänna omdömen, får Lag - Ut-kotlet, med mottagande af samina ordning för ämnen, fvm uti förra Memoialet sinnes, b esma ra de dcrwid gjorda anmärkningar.
Svaranderne väl icke direkt yttrat sig öfver denna fråga, men ej heller frångått, hvad redan första förklaringen innehöll, att från de två Ståndens särskilda mening ej kunnat hämtas anledning dertill, att Rikets Ständers beslut i den omtvistade punkten icke skulle kunnat genast sättas i verkställighet; hvilket yttrande jag ej kunde annorlunda förstå, än att de två Riksståndens förbehåll nu af Svaranderne erkändes icke hafva varit gällande, när saken hos Konungen föredrogs; men att likväl Konungens Rådgifvare då hade åberopat detta de två Riksståndens förbehåll; hvaraf jag ej kunde annat sluta, än att Konungens Rådgifvare ansett samma förbehåll gällande, emedan jag icke kunde föreställa mig, att man skulle åberopat en handling, hvilken man icke för gällande ansett; att ogiltigheten af detta de två Ståndens förbehåll vore den förutsättning, hvarifrån åtalet utginge, och sjelfva åberopandet af det ogiltiga förbehållet vore, hvad som uti remissen lades Konungens Rådgifvare tili last; att denna tillvitelse, angifvande den enda lagöfverträdelse, som uti remissen omförmältes, och följaktligen åtalets enda föremål, då detta uttryckligen uppgåfves ligga i öfverträdelse af Rikets grundlag, således nu vore af Svaranderna definitift erkänd, och ett bestämdt ansvarspåstående härpå borde följa, derest ett sådant kunde grundas på blotta erkännandet af en såsom felaktig åtalad handling, utan afseende på dess verkligen felaktiga eller oskyldiga beskaffenhet; men att då så likväl icke förhölle sig, utan ansvarspåföljd alltid måste grundas på sjelfva felets verklighet, mitt redan gjorda påstående således icke kunde förändras, samt att med dess pröfning säkerligen ej annorlunda kunde tillgå, än att frågan om giltigheten af de två Riksståndens oftanämnde förbehåll måste pröfvas. Till svar härpå yttrades å delosidan, att det emot Svaranderna anmärkta åberopandet af de två Riksståndens särskilda mening vore ett factum, hvars verklighet ådagalades af protokollet, och som det aldrig kunnat falla Svaranderna in att förneka.
Juryn icke alltid vore att på”. 384 Bevillnings.Utskottets Betånkanden. räkna, äfvensom edgång dessutom blifvit ansedd, fbr dem olämplig, dels ätt de i förslaget omför, toiälde Auctionef icke Syntes tjenlige till värors föryttrande , då varupris oell tidsutdrägt deraf förorsakas kunde; dels och att mått, mål och vigt; iner) icke Värdet, Utgjorde rätta grunden för Tull* afgifternas beräknande. Hyttan af Utskottets Förslag i dessa delar är deremot ådagalagd af Herrar Tbarrl och Hibert hos Högloft. Riddarskapet och Adelli; och af Herr Prosten lundroth hos Högvördige PresteSråndet, genom de skäl, att Consulernej såsom edSVurhe Svenska Tjöhsterhärt och tillsatte i afsigt att å Utrikes orter befrämja Svenska Undersåtares bästa, icke böta mera äii andre Aili bets. och T jeni Stemäh röisstänkas för partiskhet och väld; att tillgång på upplyste och erfarne jury män i StapelStäderne bäst beredes gehom en friare handel; att det uppgifne sältet för varuvärderingen åtminstone ahtydde én säkrare grund, ärt en förevist fac* tura, hvarå prisetne merendels furtnos efter imjporteUrerts önskan och intresse upptagne; och att edgång ej kunde anses mera Olämplig för Jurymän, än för Uedamöterne i ändra Domstolar, De i afseende på den af Utskottet Uppgjorde Tariff för TullBevillningens utgörande för inkommande varor, inom Höglofl. Ridderskapet Och Adelrt äf Herrar af Klintberg, Munk af Rosenschöld med flere, inom Wällöf!. BorgareStåndet af Herfar Winberg och Ekelund samt inorti Hedervärda BondeStåndet af Riksdags-Fullmäktige jonan Long* berg, C, F, Berg rri. fl. gjorde ämrtärkningaf, å* Syfta BevillninssUiskottcU Betdnkandtn. 385
Vi vilja ett ögonblick fästa uppmärksamheten dervid, att rör:de denna (j §, som innehåller villkoren för den i går afton antagna §, hvilken då bestriddes af Hr von Hartmansdorff, Gr. Gyldenstolpe och några andra ledamöter, med modificationer i formen, R. o. Ad. afslog den af mig begärda samfällda pröfningen af denna § med den föregående. Vi hade eljest varit af med dem begge genom en enda votering. Nu begäres det villkor för bancovinslens allemnande, att Riksg.cont. skulle för § deraf lemna Banken obligationer. Hvartill skulle då dessa obligationer användas? Säkerligen till intet annat, än hvad H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna yttrat, nemi. till försäljning. Om Banken verkligen skulle blifva i behof alt förstärka sin silfverfond, behöfvas då dessa små eländiga utvägar att försälja obligationer med 20, 30 proc. förlust i capital för att skaffa in silfver i Banken? Banken kan ju genom simpel vexelcredit få silfver efter pari curs till det belopp, som den behöfver lill förekommande af silfverntvexling för export. Jag ber eder betänka, mine Hrr, alt Banken har blifvit betydligen consoliderad sedan förra riksdagen; och att den nu har 10,000,000 r:dr utöf 9 H. 34 2G6 Den 11 April. ver sina skulder. Är dä icke detta ett rent försök att vilja förvilla Svenska allmänheten om Bankens ställning, då man påstår, alt Banken icke kan öfverlemna sin vinst, på sätt bancoiageri ända ifrån 1068 bjuder, lill Statens disposition för allmänna ändamål? Jag bestrider riktigheten af Ulsk:s framställning samt allt afseende derpå, och yrkar propos. till afslag på morn. litt. a). Hr Lagerhjelm: Jag är till en del förekommen af den siste värde talaren; men det sy ires mig äfven såsom icke allenast Utskrs eget förslag, ulan ännu mera det förslag, som nn är af Gr. Gyldenstolpe väckt, står i strid med R. o. Ad:s i går fattade beslut.
Under öfverläggningarne derom har anmärkts, att den kostnad för statsverket, som den med Kongl. Majits nådiga proposition afsedda reglering i sin helhet skulle medföra, blefve, förnämligast de första åren, nog betydlig; men så kan den väl näppeligen med skäl anses, i förhållande till det stora och vigtiga ändamål, som dermed skulle vinnas, med hänsigt ej mindre lill den direkta fördelen för embetsoch tjenstemännen sjelfva, att allt ifrån tillträdet till ijensterna få räkna sig aflöningen, utan afdrag eller innehållning, till godo, än äfven till vinsten för det allmänna, genom den högst väsendtliga lättnad och förenkling i räkenskap, redogörelse Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 266. lä oell kontroll, som en sådan reglering skulle medföra, och som (»tvifvelaktigt i tidens längd skulle lemna rum för en motsvarande lindring i förvaltningskostnaden. Kongl. Maj.ts nådiga proposition i ämnet upplyser, att, enligt af vederbörande embetsverk verkställd utredning, sammanräknade beloppet af de begrafnings-hjelpsbesparingar, som för åren 1836—1845, på grund af gällande reglementen, tillfallit Civil-statens och Armeens pensionskassor samt Amiralitetskrigsmanskassan, i medeltal årligen utgjort 24,780 r:dr 1 sk. 2 rst. Hvad de begrafnings-hjelpsbesparingar angår, för hvilka embetsoch tjenstemännens sterbhus ega att från statsverket erhålla godtgörelse, så inhemtas likaledes af de lill Kongl. Maj:ts nådiga proposition hörande handlingar, att under åren 1841 —1845 begrafningshjelp blifvit till sterbhus utbetald i medeltal årligen: från Kongl. Statskontoret med r:dr 8,844: — 1. „ Regementerna (direkte) „ „ 588: 15. 2.
N:o 3, i anledning af väckt fråga om bestämmande af arfvode till Nämndemän för verkställde kallelser i brottmål; N:o 5, i anledning af väckt fråga om reclamation af förrymde Gäldenärcr; N:o 6, i anledning af föreslagne förändringar och tillägg till Kongl, jV!aj:ts Nådiga Lego-Stadga för Husbönder och Tjenstehjon den 23 Nov. 1 <333; och N:o 7, i anledning af väckt fråga om utarbetande af förslag till Allmän Communaloch MunicipalFörfattning. »o Trot» Vtdr. d. 8 Julii 183&- Den 8 Julii 1834* Från Hö glo fl. Ridcerskapet och Adelit» S. D. Föredrogos ii nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeco• nomieVtskcttets den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 81, i anledning, af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande ett på Rikets Ständers begäran ularbeladt förslag till cn låneinrättning tili understöd för Bergsmnnshandteringen i Riket; N:o 86, i anledning af väckta motioner, om inskränkning af dea så kallade Lnndtmannä-seglalionen; N:o 87, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44» angående utsättande af en belöning för författandet af en Lärobok i Cbristendornen för menige man; K: > g o, i anledning af väckt fråga, om anställande af en undersökning till utrönande af det mest lämpliga sätt för allmänna Landsvägarnas förbättrande; 3V:o 91, i anledning af väckt motion, angående vissa förändringar i Kongl. Förordningen den ug April 1819, om privilegia exclusiva; N:o 92, i anledning af väckt fråga, om rättighet för Adjuncter och Docenter inom Juridiska och Medicinska Faculteterne, att beräkna Academi sk tjenstgöring vid fråga om befordringar utom Academien.