Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf har föreslagits i underdånighet följande redaction: "Fordrar någor then gäld, han vet gulden vara, eller nekar skuldenär sin band och förskrifning, och varder funnen med osanning; bote hälften af thet, han fordrat eller vägrat att gälda, målsegandens ensak.” Härifrån har Justitiae-Rådet Grefve Hård varit skiljaktig och yttrat: alt, då lagstiftningen icke i allmänhet bestraffar en tvistande parts förnekande af honom veterlige förhållanden, dem vederparlen sedermera bevisar, ehuru sådant förnekande i allmänhet medför enahanda olägenheter, sorn gäldenärs förnekande af ,sitt namn A utgifven skuldförbindelse, ansåg Grefven och Justitiae-Rådet den af Rikets Ständer anförda grund för det ifrågavarande förslaget icke innefatta tUlräokligt gällande skäl fördess antagande, 6 Kongl. Majus Kådiga Proposition N’.o 7^. hvarföre och då, i händelse likväl, på annan grund, bestraffning för della fall skulle anses erforderlig, Domaren, på sätt Rikets Ständer anfört, hittills icke saknat tillfälle, att, med ledning af Lagens bestämmelser för likartade fall, sådant ådöma, Justiliae-Rådet ansåg sig sakna skäl att i underdånighet tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag. Justitias-Cancelleren yttrade i underdånighet, att, då Rikets Ständers underdåniga skrifvelse tydligen innefattade, alt det föreslagna tilllägget endast afser gjorde penninge-försträekningar, fann han de skäl, Högsta Domstolen anfört, icke böra hindra förslagets antagande, utan tillstyrkte sådant i underdånighet. Uppå Slals-Rådets öfrige Ledamöters underdåniga tillstyrkande förklarade Kongl. Majrt
Majit, att Rikets Ständer anvisa ett belopp af att för tre år, med 1,000 Ridr hvarje år, till Direktionen utbetalas för bestridande af utgifter till nykterhetens befrämjande. 459,900: 6,000: 20,000: 10,000: 13,500: 2,000: 3,000: Tillsammans, för tillfälliga behof Ridr 514,400: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1883. 53 X ion (le Säaf vini Mein. innefattande Pensionsoch Indragnings-Staterne. För de förra eller Pensions-Staterne upptagas uti nu gällande Riks-Stat: Penningar R:dr 296,733: 16. — hvilket belopp fortfarande erfordras för uppfyllandet af de med anslagen å dessa Stater åsyftade ändamål. A lim linn a In dragnings-S talen beräknades vid sednaste Statsreglering, på förslag, till: Penningar R:dr 344,129: 34. — Indelda räntor, upptagna, efter kronovärdi, till 1,144 R:dr 41 sk., och, efter förslags-markegång, till 9,103: 16. — Indeld spanmål, 36 tunnor 30 kappar å 6 R:dr tunnan 221: 30. — Oindeld spanmål, 12 tunnor ä 6 ll:dr tunnan 72: Summa R:dr 353,526: 32. — kunnande likväl för närvarande de i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut och i enlighet med Författningarne å denna Stat förekommande utgifter icke beräknas till mer än omkring 322,200 R:dr. I afseende på regleringen af Allmänna Indragnings-Staten, har Kongl. Maj:t velat göra följande framställningar: 1 öfverensstämmelse med hvad bilagde Utdrag af protokollet öfver Justilieärenden innehåller, föreslår Kongl. Majit, alt det årliga anslag, som Professoren Doktor C. J.
Med anledning af förenämnde anmärkningar, deröfver nöjaktig förklaring icke meddelats uti det af kuratorerne för ifrågavarande slipendii-inrättning algifna utlåtande, och hvilka anmärkningar följaktligen nogsamt ådagalägga behofvel af bestämda föreskrifter, hvarigenom, å ena sidan, må beredas den tillökning uti fondens årliga inkomster, som, äfven med iakttagande af arrendatorns och åboers billiga anspråk, bör kunna påräknas, i förening med ökad säkerhet vid utlåning af fondens medel, samt, å andia sidan, användandet af slipendii-inrättningens tillgångar, i möjligaste måtte, inskränkas, till befrämjande af dermed afsedde ändamål, får Utskottet, lita med Revisorerne, hemställa, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det instruktion för slipendii-inrättningens styrelse och reglemente för utlåning af inrättningens medel må, så fort ske kan, varda upprättade och till efterrättelse fastställde. Slals-U Iskallets Ullålande, N.o 30. 11 Expens-medcls-räkning arna. § i5. (Rev. Ber. pag. iZ']. Förkl. pag. 458.) Revisorerne hafva fäslat uppmärksamhet å elen, efter deras tanka, alltför betydliga åtgång af papper inom Kongl. Krigs-hofrätten; men då, enligt hvad UtskotteL inhemta!, Kongl. Majit den 18 Februari 1846 i nåder meddelat Krigs-hofrätten den föreskrift, att expens-medels-anslagets användande hör inskränkas inom det verkliga behofvet deraf i och för tjensten, anser Utskottet, under sådant förhållande, Revisorernes anmärkning icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. § lö. Hvad Revisorerne uti deras berättelse för öfrigt anmält och erinrat, har Utskottet funnit, dels genom vederbörandes afgifna underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklaradt, dels icke vara af beskaffenhet alt från Utskottets sida påkalla något yttrande. Stockholm den 24 Januari 1848.
Ständer framhärda Séc. N:r 156. Uppläst och godkänd hos samt!, Riks-St. cl. 29 Maj 1818, Riksens Ständers underduniga Skrifvelse Underduniga Skrifvelser'. 3 31 angående för an Jr eidt straff för dem , som utfärda tryckte eller graverade Invisningar. Hos Riksens Ständer har kommit i öfvervägande den märkliga åtskillnaden emellan det ,företag, att slå eller gjuta falskt mynt, och det, att enskild person på annan enskild utgifver tryckte eller graverade Assignationer eller Invisningar till större eller mindre belopp. Det förra är en i sig sjelf lastbar gerning, hvilken både vid utöfningen och äfven vid det falska myntets utspridande hålles hemlig samt åsyftar, för missgerningsmannens vinning, andras förledande på bedrägligt sätt att såsom verkligt mynt emottaga sådant, som icke inom sig innesluter det värde, pregeln utvisar. Vid det sednare företaget åter framstår Invisningens utgifvare öppet och, utan att kunna framställa denna Invisning i egenskap af verkligt mynt, eger icke annat medel att förmå andra till dess emottagande såsom redbar betalning, an det förtroende han förut försksffat sig till sin vederhäftighet peli det ansvar af inlösen han är underkastad. Oaktadt denna olikhet uti berörde serskilda företag, af hvilka, dä rättigheten att slä och gjuta mynt i alla Samhällen är Högsta Makten ensam upplåten och förbehållen, det förra har till föremål att, under skydd af Allmänhetens visshet om det af Högsta Makten utgifna myntets halt efter fastställd myntsort, lönligen verkställa ett bedrägeri, livars upptäckt genom flera omständigheter försväras, men det sednare blott störer nödig Sainhälls-Ordning och den säker - 33* Underdåniga Skrifvelser. het uti Allmänna Penninge-rörelsen, sorn sorgfälligt bör bevaras, är likväl genom Kongl. Kungörelsen Jen 2 Augusti 1792 och Förklaringen deröfver Jen 27 Mars 1817 enahanda straff och ansvar för utgifvandet af tryckta och graverade Assignationer stadgadt, sorn Allmänna Lagen i 7 Kap. 1 §.
Ux krotocvllo, ). V. Utdrag af protokollet, hattet hos Högrv^ Prest-Ttändet, wid Urtima Riksdagen r Orebro den 12 Maji 18^2» SD. ^a Stats-Utskottets, den s dennes pä bordet lagda utlåtande, rörande styrelsen af Riksgäldöwerket, under det de fleste ibland Fullmägtige rist Riksgälds-Contoiret sig wid Riksdagen uppehålla, nu ä nyo föredrogs, fann Prest-Ständet sa .1 226 Den 12 Majk. mycket mera ssal akt ollia hwad Utskottet tillstyrkt, som detsamma bufwudsakeligen ökwerenSstämde med hwad Prest-Ståndet redan härom besiutit; och warda, såsom en följd af detta bifall, Högloft. Banco, och Stats-Ulssotten anmodade, att till Riksens Stander inkomma med Förftag tili särskild Författning, huru med Styrelsen af Banco, och Riksgäldswerken ma förballas, nar Riksdagar komma att hallas pa annat stalie an i Slockholm. Ur supra. kx krotocollo, ^s. U.' ^lrn^ulst. Utdrag af protocollct, hållet hos >6ögw. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 12 Maji 1812- S. D. 8äredrogs ä nyo och bifölls Stats, Utskottets den z:te dennes pa bordet lagda Betänkande om Räntan pä det Län, Egaren af Rosenforss Jernbruk, Majoren Rosenborg af Wadstena Krigsmanshus, Cassa innehafwer. Ut supra. Lx krotocollo, st kl. ^Iin^uist. Utdrag af protocollct, hällct hos HZgw. Prest-Standet, wid Urtima Riksdagen i Örebro den 12 Maji 1802.
Den 3 Juni f. m. 3i för andra mera gynnade näringar, lärer icke heller kunna förnekas. Om nu, som man säger, bladet i någon mån börjat vända sig, tror jag, att deruti ligger en viss rättvisa. Alt denna förändring likväl skulle gå derhän, att den skulle antaga skepnaden af hvad man kunde kalla en Nemesis, som drabbar de andra näringarna, skulle jag dock icke önska; och deråt lutar, enligt min tanke, Stats-Utsk:ts mesvr, att h. o. h. skjuta frågan § sido. Hvad åter beträffar frågan om skolans flyttning, hyser jag visserligen mycken aktning för de auktoriteter, hvilka i ämnet yttrat sig; men saken är likväl, enligt min åsigt, icke så alldeles klar och ulredd, som det velat påstås. Man får icke ensamt fästa sig dervid, att på det ena stället fordras 100,000 rdr lör en läroverkshvggnad och på det andra stället omkring 150,000 rdr för samma byggnaders islåudsättande; utan hör man älven hafva i minnet de öfriga med denna fråga sammanhang egande förhållanden. Då fråga var örn den medicinska undervisningen, ordades här mycket om angelägenheten deraf att denna undervisning meddelades i hufvudstaden, och såsom skäl derför anfördes de rikligare tillgångar på undervisningsmedel, som här skulle lörefinnas emot hvad vid universiteten kunde åstadkommas. Af enahanda skäl måste det icke vara sorn förflyttning al bergsskolan påkallas, ty svårligen lärer kunna påstås, att bergsbruket lämpligare studeras på Stockholms stengator än vid en bergslag. Alt öfvertyga mig härom blir åtminstone ganska svårt. Att det deremot för lärarne kan vara ganska angenämt, att mellan undervisningstimrnarrie få distrahera sig här i hufvudstaden, kan jag åter tenrligen lätt fatta. Jag underställer eder, Mina Ilrr! huruvida det skäligen bör kunna antagas, att eleverna häst undervisas i den praktiska bergshandteringen der, hvarest det icke finnes hvarken stångjernseller kniphammare eller några andra för denna näring erforderlige inrättningar.
I händelse bränvins-bränning, då densamma, enligt denna författning, icke är tillåten, verkställes af någon, ehvad han dertill eljest vore berättigad eller icke, bote han fyra gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvins-bränningsredskap, om den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräknings grund, som i näst föregående § säges, likväl så att böterna icke må understiga 33 ridr 16 sk. banko. Den, som beträdes att tillverka bränvin under den tid, då bränvins-bränningen, för något serskildt fall, blifvit af Oss inställd, skall böta fem gånger beloppet af afgiften, enligt ofvan stadgada beräkningsgrund; dock att böterne icke må understiga 50 ridr banko. Nyttjar någon till bränvins-bränning, då den inställd är, redskap af större rymd, än den högst tillåtna, straffas han serskildt derföre, som i 35 § säges. Beträdes någon att utöfva bränvins-bränning med ostämplad redskap, skall han I 19 derföre, utom det ansvar, hvartill han, enligt denna och näst föregående §, i öfrigt kan hafva gjort sig skyldig, vara förfallen att höta 20 r:dr banko. Uti alla i denna och näst föregående §§ ornförmälda fall vara de vid förseelsen nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfället befintliga bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, förbrutne; och vare den, som tredje resan begår någon af dessa förbrytelser, derjemte för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka. § 35.
Vid öfvervägande häraf hafva Utskotten väl å ena sidan ej kunnat finna annat, än att Prosten Klingvall, vid det upplysta förhållande, att communicationen emellan Gottland och Öland på den vanliga postvägen öfver Calmar varit afbruten vid den tid, då Prosten, efter slutad Revision, skolat återvända till sin hemort, icke skäligen bör sjelf få vidkännas de kostnader, som med ett sålunda, utan hans eget förvållande, fördröjdt vistande å en fremmande o! t varit förknippade; men då, å den andra sidan, antagas kan, att Prosten, i den händelse han, i stället att betinga sig serskild sjölägenhet clirecte från Stockholm, tagit vägen öfver Calmar, bordt varit oförhindrad alt i slutet af nämnde December månad komma öfver till Gottland, lika väl, som ofvan-bemälde Riksdags-fuilmägtige derifrån kunnat färdas öfver till fasta landet, anse Utskotten sig ej kunna i vidsträcktare nion tillstyrka bifall till Prostens ifrågavarande ansökning, än att Prosten Klingvall malte få beräkna arfvode såsom en af Rikets Ständers Revisorer, utgörande 3 R.dr Banco om dagen för en månad utöfver den tid, Revisions-förrättningen varat. Stockholm den 14 Juli 1840. Reservation af Prosten Ii. Lyth: ”Jag måste reservera mig emot sammansatta Utskottets beslut att tili blott en månad nedsätta det Dag-tractamenle, sorn Prosten Klingvall^ i egenskap af Revisor i StatsBancooch Riksgälds-verken, begärt för 2A månader. Sedan Banco-fullmägtige, så väl som den förberedande Afdelningen tillstyrkt oafkortadt bifall, borde man vänta, att Utskottets nedprutning skulle grundat sig på något öfvertygande skäl. Man har deremot yrkat, att sedan Prosten Klingvall, vid slutad revision, uppburit resekostnad såsom för den officiella, eller så kallade postvägen öfver Calmar och Öland, hade han bordt ovillkorligen beträda denna och ingen annan, oagtadt det blifvit upplyst, att postfarten mellan Öland och Gottland från början af sistlidne
Län, deruti inbegripen Räntan till Kongl. Stats-Contoiret för de frän Kongl. Krigs-Collegium aftem nade Cassör » - 61,258: 16, Förfallne Capital nemligen: Eckerdt enligt Obligation i Hamb. B:co a 48 st. 5,244: Z2, — Deponerade Medel lill betalning af Krigs-För, waltningens Inivisningar till Lefwerantörer, hwilka Znwisningar ej blif-vit presenterade, äter stod af Patriotiske Länen, m. m. - 42,671: 41, — 45,916: 25, rlll Credit - Sedlarnes inlösen upptages pä Förslag » 400,000: — Transport 547,174: 41, 512,758 Z2 l ^ 952,429 ; 5 1,265,1871)5 Specie. Lreält. fällning den gr December 1811. lti Unikes Mynt ester Pari-Cou> ser 9,861:45, zurikes, Bankens sä kallade RealisationsObligationer med 4 procents Ranta - » 165,515: — Inkomst. Förwantad för förra ären krigsgärd för 1808 som Lönoch betalnings-afgift 600: — —. Zewillning för 1809 och förra ären 5,000: — Xwillningsoch Krigsgards-Zern, som pä Förslag inbiWgar 160,70;: 47, 7. 164,50;: 47, Diverse Fordringar. »örssott.kill ywitstämpling pä Cyarthä-Sigillatä^ Papper - » 1,750: 22, 5. I811 ärs Ranta för Utlän af Wismarsta Pant skillinge, ! betnld genom Kongl.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag sluta med att tillstyrka R. o. Ad. att, lika med BorgareSt., bifalla StatsUtsk:s förslag i denna punkt. Frih. Sprengtporten: Till de af Utsk. anförda och af Frih, Åkerhjelm nu ytterligare utvecklade skäl för anläggningen af ifrågavide bana har jag föga eller intet att lägga. Redan vid förra Riksdagen fästade jag upmärksamheten på nödvändigheten af att denna bana borde först anläggas, och denna åsigt har jag äfven utom detta rum vidhållit. Man har här talat om anläggning af en kanal emellan Hjelmaren och Wenern, men fördelen af banan Örebro-Askersund är så öfvervägande, att. om man än icke kan vinna ändamålet, att inom landet framskaffa krigsfartyg, detta ändamål synes mig fullkomligt underordnadt, då annan utväg finnes att framföra stridskrafter helt nära hufvudstaden. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag oförändradt, emedan jag anser jernvägen böra dragas öfver Hallsberg och icke öfver Svartå. Men oaktadt detta mitt tillstyrkande anhåller jag, att R. o. Ad. till en bana emellan Örebro och Askersund måtte anvisa ett anslag af 140,000 Rdr att användas till utförande af den del utaf nämnde bana K. M. Den 12 Juli f. m. 187 kan finna skäligt att låta påbörja. Detta mitt förslag är icke i strid med B. o. Ad:ns förut fattade beslut, och jag anhåller om propos. derå. Hr von Troil, Emil: Emot hvad flere talare yttrat ifråga om den stora vigten af en ginare föreuingsväg emellan Hjelmaren och Wettern har jag intet att anmärka. Tvärtom önskar jag att en sådan kommunikation emellan dessa sjöar måtte ganska snart komma till stånd; men jag får likväl fästa upmärksamheten på att hvad Utsk. för' en dylik jernväg föreslagit, endast åsyftar att sammanbinda Hjelmaren med vestra statsbanan, för hvilket ändamål B. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle redan beviljat medel. Hr Hjärne har visserligen framställt en kalkyl för att bevisa otillräckligheten af dessa medel.
Ständer ej anse denna min af embetspligt påkallade anhållan förtjena ett billigt afseende, så får jag föreslå följande förändrade redaction uti den blifvande Bevillnings-förordningen, såsom mera bestämd , nemligen: KronoLotsar i 3:ne klasser• LotsÅldermän . R:dr ii MasterLotsar — 32 sk. SecundLotsar „ — 16 sk. Härvid får jag upplysningsvis tillägga, att som Lotslärlingar hvarken hafva lön eller rättighet till Lotspenninge-förtjenst, kunna de skäligen till Bevillnings erläggande icke taxeras, och böra således i Förordningen bestämdt derifrån frikännas. I sammanhang med detta ämne har jag trott mig böra vitsorda, att, med undantag af Lotspersonalen vid Landsorts, Sandhamns, Dalarö, Stockholms, Brännö och Götheborgs Lotsplatser, är densamma vid de öfriga i3o LotsStationerna i Riket nästan Öfverallt lika vanlottad, hvilket är en Den 15 December e. m. 321 en följd af mindre liflig sjöfart och en inskränktare handelsrörelse, hvaremot uppassningen pä sjöfarande är lika besvärlig och ansvarsfull: Och ändtligen h,vem är okunnig om den sanning, att det är vida mer lönande att vara arbetsdräng, än KronoLots, samt att derifrån härleda sig alla de hinder, som i senare tider mött och möta vid anskaffandet af skickliga subjecter i Lotstjenst, äfvensom att dem der sedan qvarhålla; och hvem medger icke äfven, huru svårt det är att förena sjömannaförsakelser och dristighet, utom hvilka medborgares lif och egendom vid de flesta tillfällen icke kunna af Lotsen från undergång räddas, med fattigdom och saknad af lifvets oundgängligaste behof. Vid detta tillfälle hos Idöglofl.
Omedelbart för fiendens utestängande från anfall mot kusten yrkades således icke på en sjögående flotta af större fartyg; men deremot påstods, som det syntes med god grund, att, likasom fienden numera kan våga att med de rörliga ång fartygen intränga i skärgården och jemväl möjligen lyckas att tillintetgöra der använda försvarsmedel, eller åtminstone genom stor hastighet undgå betydligare skada genom dem, så kunna ock större fartyg med fördel användas till fiendens afhållande från sådana försök, helst ett väl valdt stridsfält kan utjemna underlägsenheten i fartygens antal och styrka. Redan denna omständighet syntes förtjena åtminstone det afseende, att större tidsenliga fartyg anses användbara och behöfliga för kustförsvaret, och att sådana alltså till något lämpligt antal för detta ändamål anskaffas. Beträffande beskaffenheten af den öfriga för kustförsvaret erforderliga materielen, hafva de olika meningarne väsendtligen grundat sig derpå, att det å ena sidan blifvit påstådt, att den nuvarande roddflottan vore alldeles obrukbar, till följd af sin ringa rörlighet och det äfventyr, hvarför manskapet till sin helsa är blottstäldt, samt frånvaron af allt skydd under striden, och att således den enda materiel, som i förening med kraftigare ångfartyg kunde användas till skärgårdsförsvaret, vore betäckta flytande batterier, ställda i lämpliga positioner, intilldess äfven sådana kunna byggas, som förena fördelen af en större rörlighet; hvaremot å andra sidan blifvit invändt, att ett dylikt positionsförsvar vore otillräckligt och att skärgårdsförsvaret bör utgå från en centralpunkt, derifrån fartyg, om än icke med hastig rörelse, kunna sändas till olika ställen, der tillfälligheten kan fordra deras användande och detta af omständigheterna gynnas; hvarföre ock roddflottan måste bibehållas, intill dess ett ännu mera rörligt vapen kunde anskaffas, hvarmed i verkligheten kunde vinnas detsamma, som för det närvarande ansågs kunna med skärgårdsflottan ernås.
S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 52, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 15, angående en fyr-anläggning på Gottska Sandön samt åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båkoch Lots-väsendet, fattade Ståndet följande beslut: 624 Prot.-Utdrag den U November 1857. Utskottets, å sid. 27, gjorda tillstyrkan godkändes i så måtto, att Ståndet beslöt, det den föreslagna summan af 70,000 R.dr Riksmynt skulle beviljas sålunda, att den ställdes till Kongl. Majits disposition, för anbringande af ett ”fyrtorn” å Finngrunden, i händelse, efter föregången undersökning, sådant kunde ske. Hvad Utskottet tillstyrkt i afseende på uppförande af en fyr på Agön godkändes, hvaremot Ståndet beslöt, att för uppförande af en fyr på Brämön bevilja endast 15,500 R:dr Riksmynt. Utskottets hemställan, att ett vilkor må fästas vid nu tillstyrkta anslag att för ifrågavarande fyr-inrättningars framtida underhåll Stats-verket icke varder med några särskilda utgifter utöfver tillgångarne från fyroch båk-medlen betungadt, bifölls. Slutligen beslöt Ståndet, att, med vidblifvande af sitt förra beslut, lägga Utskottets uti sista punkten gjorda anmälan till liandlingarne. S. D. Föredrogs och godkändes Banko-Utskottets Memorial Nio 53, i fråga om öfverlåtande till Tumba pappersbruk af det till komministers-boställe i Botkyrka och Salems församlingar nu anslagna hemman Nedra Tumba eller Tumba N:o 2. S. D. Efter skedd förnyad föredragning godkändes Lag-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 49, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 18 öfver väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; och N:o 50, i anledning af väckt motion om Svea och Götha Hof-rätters för delning i särskilda mindre Hof-rätter. S. D.
Detta kan ju icke hindra någon och allra minst Herr Hugo, att hålla sig till Moses – hvilkens berättelse om skapelsen daterar sig säkerligen flera tusende år sednare än den Furumo anförer. Skulle någon nu, efter vår tids åsigter, sammanfatta en ny historia om urskapelsen, så blefve den visserligen skiljagtig ifrån Moses berättelse derom, i flera afseenden, derföre att fantasi måste ingå i ett ämne, som icke med bevisliga skäl kan afhandlas; och menniskofantasien är för mobile, att kunna i alla secler vara densamma. De mystiska talesätten i Semiramis äro i mitt tycke välkomna; de påminna om talesätten i vår egen religionslära – den har ju äfven kommit till oss ifrån öster – såsom dessa ord af Derceto till Nynianne: ”Sist skall jag tala för dig om det största och djupaste af alla under. Det är att äta och dricka.” – ”Hunger och törst är lifvets grund: det är dess högsta nöd, och gör dess djupaste frid. Ty den som rätt hungrar och törstar får mättnad.” – ”Säll är den, som både vill äta och ätas, vill gifva sig till offer att ätas och drickas af andra själar och väsenden – det är kärleken i sin helhet och friska skepnad.” Jag vill icke här upprepa de bibelspråk, som innehålla samma bild; men det veta vi: att det blott funnits en i verlden, som i sin person framställt en sådan kärlek, i sin helhet och friskhet, att han offrat sig sjelf till att ätas och drickas af hela menskligheten i evärderliga tider. Denna österländska bild har i norden blifvit så förvänd, att den nyttjas om hatet. Då någon deraf förföljes, säges i allmänhet: de vilja alldeles äta upp honom eller henne; hvilket innehåller i sig sjelft ingenting. Hatar man någon, vill man bli den qvitt; men icke tillegna sig dens person så innerligt att man vill äta upp den; hvilket blott kan tillhöra kärlekens begär. Dessa Dercetos ord till Nynionne äro äfven minnesvärda: ”Intet är till, som ej är till på ett sätt; det är i en gestalt, i en person. Denna verld är en person – skönheten i gråt; det är denna verld.