Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För en stor byggnad skulle kostnaden för en så beskaffad grund blifva ungefär densamma som för en vanlig pålning eller 60 å 70,000 R:dr, och att Staten skulle vilja nedlägga en så betydlig summa endast på grunden, lärer nästan vara otänkbart. Då frågan är här icke att för all evig tid afhända Staten denna tomt, utan blott för viss tid, efter hvilken den återfaller till Staten, synes mig vid sådant förhållande det vara, lindrigast sagdt, ogint af R. St:r att vilja hindra Stockholms stad att erhålla en försköning å en af sina vackraste platser, allrahelst då den icke medför någon upoffring för Slaten. På grund af dessa skäl vågar jag anhålla om afslag å Utsk;s Betänk, och bifall till K. M:s Nåd. Propos. Frih. Cederström, Rudolf: Genom den reservation, jag vidfogat Utsk:s Utlåt., synes tydligen, att jag ingalunda kunnat förena mig i de, efter min öfvertygelse, ganska anspråkslösa fordringar, dem StatsUlsk:s majoritet, i afseende å förskönandet af hufvudstadens mest besökta promenadplats, upställt. Jag har alltså begärt ordet, ej allenast för att i korthet yrka, att ifrågavar:de Utlåt, icke måtte bifallas, samt anser så giltiga skäl för detta yrkande redan hafva blifvit anförda, att jag ingenting vidare har att i detta hänseende tillägga; men äfven för alt yttra, det jag likväl i formelt hänseende, nemi. till en enda liten omständighet, skiljer mig från den siste värde talaren, i det han yrkat direkt afslag å Utsk:s hemställan och omedelbart bifall till K. M:s Propos. Denna Nåd. Propos. innehåller nemi. den hemställan, att ifråvande tomt måtte, ”på längre, dock bestämd tid”, uplåtas åt enskild person alt, efter K. M:s godkännande af ritning och förslag, på lämpligt sätt bebyggas. Berörde tidslängd har K. M. öfverlemnat åt R. St:r att bestämma; och således bör, enl. min tanke, så snart R. o. Ad. önskar antagandet af K. M:s i ämnet aflåtna Nåd.
Ehuruväl Banco-Utskottets pluralitet ansett det vara för tidigt, att detta förslag vid nuvarande Riksdag lill Rikets Ständers bifall anmäla, enär åtskillige förhållanden, som dermed stå i samband, befinnas i det outvecklade skick, alt Utskottet ännu ej tror sig kunna vara förvissadt, att de fördelar som för jordegare af alla classer, genom den nuvarande fastighetsutlåningen äro att påräkna, skulle enligt den uppgifne förändrade grunden lika fullkomligt ernås, hvarföre Utskottet ock trott sig böra förblifva vid dess ofvan intagne tillstyrkan, att fastighets-belåningen måtte till nästa Riksdag i oförändradt skick fortfara, finner Utskottet, det oaktadt, sjelfva förslaget vara till princip, riktning och syftemål, sådant, att dess upptagande framdeles, då Hypotheks-föreningar, inom flere provincer hunnit bildas, och för sina afsedda ändamål komma i verksamhet, bör kunna både för Banken och jordbruks-näringen blifva af en gagnelig inflytelse; hvilken tanka Utskottet, under fästadt afseende tillika å väckta motioner inom RiksStånden, som med detta ämne ega gemenskap, ansett sig icke böra underlåta, att inför Rikets Ständer på förhand uttala. 2. Låne-rörelse genom, Banco Disconten. Denna inrättning synes i sitt närvarande skick illa motsvara sitt ändamål. Genom omsättningar och ny skuldsättning i mon af den gamlas afbetalning, hafva Discontlånen lill stor del öfvergålt till natur af slående lån. Olägenlieterne häraf äro, å ena sidan, att tillgångarne vanligtvis befinnas så upptagne, att den näringsidkare som tillfälligtvis behöfver ett lån, ej kan erhålla det förr än efter en längre tids väntan; å en annan sida åter, är jordbruket illa betjent med, att för sina stående eller åtminstone i allmänhet vida långvarigare skuldsättningar nödgas begagna lån, som genom det alltjemnt återkommande behofvet att omsättas, medföra ökade besvär och omkostnader. Det tyckes derföre som en hvar horde blifva bäst belåten med, att de båda slagen af låne-rörelse, som här blifvit antydda, efter hand ifrån hvarandra afskiljas.
Anna Pärsd:r i Backegård b:co r.d:r 1 Erik Nordlund 2 Olof Mattssons enka i Österåsen 1 Kjerstin Pålsd:r i d:o Joh. Knutssons hustru i Högarne 3 Nils Knutsson i Bergtorpet 2 Glads hustru i Högarne S:ma r.d:r 10 Susanna Ersd:r Långkälen Vidare hade ingen för denne gång att anmäla hvarföre socknestämman upphörde och församlingens ledamöter åtskildes. Datum ut supra. In fidem N. Feltström genom N. S. Edlund Förestående protocoll upplästes och till alla delar erkändes i Häggenås sockenstuga den 24 junii 1828, och yttrade Olof Olofsson i Jonsgård sin önskan att i händelse han vore tvungen att emottaga kyrkovärdskapet, han hälst emottog denna befattning ensammen. Intyga på församlingens vägnar: Olof Hindrick son i Grötom Nils Höglund i Storhögen Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll i Häggenås sockenstuga den 13 julii 1828. S.D. Sedan socknemännen enligt skedd pålysning infunnit sig i socknestugan uppviste, med anhållan om socknestämmobevis, pigan Ingebor Larsdotter i Storbränna, ett af henne denna våhr förfärdigadt stycke prima lärft, hvilket nu uppmättes och befanns vara 15½ alnar långt samt 1 aln 14 tum bredt, på 48½ passmor, hvaraf afkliptes prof, som socknestämmo beviset åtfölja skulle. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 3 augusti 1828. S.D. Sedan herr kyrkoherden
Visserligen uttalade Rikets Ständer vid sednaste Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 139. (Fortsättning.) il riksdag den grundsatsen, att städer, som erhöllo nytt eller utvidgadt läroverk, sjelfva borde ikläda sig nybyggnadsoch underhållsskyldighet af erforderliga skol-lokaler, men samma Rikets Ständer gjorde likväl, uppå förekomna anledningar, undantag från regeln, och, hvad Halmstad angår, synes bevekande omständigheter för ett sådant undantag vara för handen. Vid de Utskottet meddelade ritningar och kostnadsförslag har Utskottet gjort den anmärkningen, att byggnadsplanen afser endast ett på reallinien, icke ett på båda linierna fullständigt läroverk, äfvensom att rektorsbostnd finnes i lärohuset inrymd. Då enligt gällande skolstadga rektorsbostad skall bekostas af den stad, inom hvilken läroverket är beläget, torde det få gälla såsom regel, att i de fall, då Staten antingen helt och hållet eller till hufvudsaklig del tages i anspråk för bekostande af läroverkshus, rektorsboställe icke bör i förslaget ingå, enär derigenom en staden åliggande skyldighet på det allmänna till större eller mindre del öfverflyttas. Innan derföre någon del af det understöd, Utskottet ansett åt staden Halmstad böra beviljas, får af detta samhälle lyftas, bör ny ritning med åtföljande kostnadsförslag till lärohus för ett på båda linierna fullständigt läroverk af staden företes och af Kongl. Maj:t godkännas, i hvilket förslag rektorsbostad icke ingår. Ora det utrymme, som enligt den nu företedda ritningen är afsedt för rektorsbostad användes till lärorum, synes emellertid för uppbyggande af tillräcklig skol-loka! den föreslagna summan icke behöfva öfverskridas, hvarföre Utskottet icke tvekat att lägga densamma till grund för sina beräkningar.
Ständer blifvit åstadkommen, jemväl varder till den föregående liden utsträckt; men då statens rätt till de redan erlagde bevillnings-medlen är genom laga kraftvunna debiteringar och beslut stadfäslad, och något beslut om rättighet för vederbörande att ifrågavarande bevillning återbekomma fördenskull icke kan, utan Rikets Ständers serskildta medgifvande, af Kongl. Majrt meddelas, vill Kongl. Maj:t, som icke bclviflar, det Rikets Ständer, äfven för deras del, skola erkänna rättvisan och billigheten deraf, alt en slaten på origliga grunder tillfluten inkomst varder af densamma återgäldad, härmed föreslå Rikets Ständer, att den bevillning, som från och med år 1836 lill och med år 1846, blifvit för de å minister-staten uppburna traktamenten, aflöningar och pensioner tn. m. erlagd utöfver hvad, som, enligt författningarne, belöper för svenska stats-verkels, i öfverensstämmelse med ofvan anförda grund bestämda, andel i samma traktamenten och aflöningar m. m, må, ulan hinder af något, rörande sådan bevillning meddeladt, laga kraflegande beslut eller någon i sådant hänseende gjord debitering, vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras länsinnehafvare restitueras, i hvilket afseende anmälan om dylik restitution borde i behörig ordning göras inom natt och år efter det beslutet härom blifvit genom utrikes Departementets försorg i allmänna lidningarne kungjordt. Ofvanberörda, genom utrikes Departementet uppgjorda utredning öfver de ifrågavarande bevillnings-afgifterna, tillika med öfriga målet rörande handlingar, skola tillställas det Utskott, till hvars behandling ärendet kommer att af Rikets Ständer hänvisas. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Konungslig nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSGAR S. A. Manthe. 24 Kongl. Muj:ls Nåd. Prupoposilion, N:o 30.
Jag erkänner, att vi böra vara tacksamme emot dem, som bi träd t oss i de vigtiga samhällsangelägenheter, hvilka röra betalningen af vår utländska gäld. En annan fråga är likväl, huru det tillgått vid sjelfva liqviden af denna gäld, och måhända skulle anledning till klander deröfver icke saknas. Jag vill för öfrigt i Herr Grefve af Wetterstedts minne återföra dessa lika vigtiga angelägenheter för Sverige, som kunnat ge oss vida större tillgångar, än denna skuld utgjorde; jag menar de medel, som inflöto från England genom subsidier; Guadeloupe, Domänerna i Pommern, och den aldrig fullstän - Den 19 Maji f. w. *97 digt utredda Rubelfonden tn. m. Alla dessa medel hafva icke blifvit redovisade. Föregående Ständer hafva åtnöjt sig dermed, och min mening kan således icke eller vara att deröfver yttra något klander; men jag har blott velat återföra Herr Grefve Wetterstedt till dessa motstycken, som han icke synts rätt ihågkomma. Jag instämmer för öfrigt i hvad Herr Hjerta och Herr Anckarswärd yttrat om det oformliga i hela denna discussion, och tror med desse Herrar, att en Ministér, som bordt vara inne i denna fråga, icke behöft flere dagars betänketid för att här uppträda, och inleda oss i nödvändigheten att å nyo upptaga deras skäl till besvarande. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag är i högsta grad förundrad, att så oväntadt finna mig å nyo uppkallad i ett ämne, som jag ansåg, åtminstone för denna gång, tilian cl a b r n g t genom den sista voteringen. Lika förundrad jag då vid frågans behandling var öfver den i saken delaktiga delens af Ministéren tystnad; lika förundrad är jag nu öfver det afsteg från ordning, det öfvertänkta uppträde, som nu från Ministrarnes sida ägt rum.
RegerirtgsFormen, tillkommer ConstitutionsUtskottet att föreslå sådana förändringar i GfruitdLagarne, hvilka äro nyttiga och möjliga att verkställa, har Utskottet, så väl med afseende derpå, som deri omständighet, att innom Ridderskapet Och Adeln tvänne alldeles olika opinioner om detta ämne blifvit Under detta Riksmöte yttrade, ansett det vara en för Utskottet dubbel skyldighet att framställa ifrågavarande Redactionsförslag, för att derigenom förekomma tvänne tydningar af ett ämne, hvars utöfning är af den mäst grannlaga beskaffenhet. Af dessa tvänne olika opinioner valde Utskottet den, som, enligt dess öfvertygelse, synes tydligen Vara RegeringsForméns verkliga mening och innehåll, en öfvertygelse, som dessutom tämligen allmänt räknar samma ålder, som sjelfva RegeringsFormen , jag menar 9 år. Må det tillåtas mig tillägga , att hvad mig enskilt beträffar , kan en sådan förklaring af GrundLagen , sorn nu ar föreslagen, icke vara af någon förmOnlig inflytelse på mina öden, ty uti de stilla medborgerliga yrken, som äro min lott, och som troligen bäst öfverensstämma ined mitt lynne och min förmåga, kan jag i i6o Den 23 Maji. detta fall aldrig komma under deras tillämpning, och om jag aldrig mera kominer i tillfälle att deni på andra tillämpa , skall sådant hvarken förundra eiler oroa mig. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, anförde skrifteligen: Långt för detta har jag baft äran yttra, det jag anser 107. RegeringsFormen vara den, som mindre än någon annan är underkastad tvetydighet, så länge Svenska Språket tår bibehållas oförryckt, så länge ordalydelsen och ej en egenmägtig vilja får tjena till grund för Lagars tolkning. Ali frivillig inskränkning af den magt, som Folket förbehållit sig , att genom sina Representanter utöfva, måtte va^a ett bevis af misstroende till egen dygd, och det Folk, som icke anser sig kunna vara dygdigt, förtjenar ej att vara fritt. Hafva vi väl nu till vårt
Riksens Ständer hafwa häraf funnit att Kronan af de Tolf Kongsoch-Kongs-Ladugärdar, hwilka efter 1799 Ars faststälde grunder blifwit utarrenderade och endast uppZä till 45 och ^ Mantal erhäller 16,494 N:dr 9 still, to rist. uträknade enligt iZog ärs Markegängs-pris, hwarervot Kronan af de kill sednare Clasten hänförde egendomar utgörande 152 Mantal, ej njuter större ärlig inkomst än ZZ7S R:dr 9 still m r:st: i penningar och 451 Tunnor r. LAappar Spanncmäl, samt i betalning för underlaggde Dags, verken, som ester 1800 ärs markegäng bordt gifwa 2,792 R:dr 26 still. 4 rst, endast 60 - R:dr 2^ still rnst, hwarrgenom Kronan af berörde Kongsgärdar och Kronodagswerken äger i behällen afkastning, blott 2190 R:dr 22 still. H rist: i penningar jemte ofwanförmälte arrende i Säd, och säledes i flere är warit och annu är i mistning af dest tillsiändiga rätt. Z betragtande af allt detta och wid öfwerwägande och jemförande af hwad sä wäl Riksens Ständer under förra Riksdagar» som hwad Kongl. Mast genom ofwanberörde 1799 ärs författning förordnat, hafwa Riksens Ständer, beträffande de till första Clasten hörande Kongsgärdar och Lägenheter, ej funnit wid deras nu warande arrenden nägon annan anmärkning äga rum, än j anseende till dispositionen af arrende - summan för Torrsjö KronoSäteri, hwilken är anflagen till Wisingsö Schola, och torde, dä denna Inrättning efter all anledning icke stal! medföra en mot kostnaden svarande nytta, behörig undersökning böra anställas om icke den samma mä kunna indragas och arrendet » dest ställe till Stats-Werket ingä. Dernäst Den §o April. ros?
Uti det förslag till Strafflag, som uti Justitie-departementet uppgjorts såsom förberedelse till den Proposition i samma ämne, Kongl. Majit den 23 sistlidne September beslutit, blef det af Lag-beredningen uppgjorda samt af Högsta Domstolen och 1848 års Lag-Utskott med ringa redaktionsförändring tillstyrkta, äfvensom ej allenast af Rikets Ständer till principen, utan ock af Kongl. Majit två gånger, nemligen åren 1844 och 1847, till både redaktion och princip godkända, förslaget öfvergijvet; och i stället har nu föreslagits följande: “19 §. Vissa i lagen bestämda brott medföra den påföljd, att den dömde “förklaras hafva medborgerligt förtroende för alltid eller för viss tid förverkat. Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 79 “Då sådan påföljd för viss tid stadgad är, må den ej under fem och ej “öfver tio år ådömas. “Den, som till förlust af medborgerligt förtroende dömd är, bafve förver“kat embete, tjenst eller annan allmän befattning, som af honom innehafves ; vare “ock, under den tid påföljden honom ådömd är, såsom vanfrejdad ansedd och förty “utestängd från alla sådana rättigheter och förmåner, för hvilkas tillgodonjutando “god frejd erfordras.14
«Och» tillade länsmannen – «Gunnar Håkansson i Viken hade till och med den stora oförskämdheten att åberopa sig herr kyrkoherdens tillåtelse till dylika upptåg, hvarför jag just skyndat hit för att anmäla saken, samt äfven omförmäla, att jag bestämdt vet att de bära dit båd’ ostar och smörklimpar och lindockor och ulltappar och slikt.« – Godt! – svarade den värdige prestmannen, som äfven var stor menniskokännare. – Edert nit är berömvärdt, när det icke öfverdrifves, men edra berättelser sammanstämma icke så alldeles med de underrättelser jag har derom; ty ingalunda lär ni kunna tro, att dessa andaktsöfningar i Viken äro mig obekanta, fast det goda folket måhända så tror, eller ock tager min tystnad för ett gillande, en tillåtelse, och jag skall nog veta att i sinom tid taga de åtgärder, som jag finner nödiga för att förhindra dessa sammankomster, om jag nota bene finner dem i något afseende menliga. Med dessa besked och en något lång näsa aflägsnade sig «herr länsman», och kyrkoherden smålog med stor ömkan öfver det onödiga, det otillbörliga och, man kunde nästan säga, det riksförderfliga nitet, som ofta går i bredd med den allra största möjliga otillbörliga och – riksförderfliga liknöjdhet. Men – så är det: för mycket och för litet äro de afgrundsandar, som hårdast anfäkta oss menniskobarn. Imedlertid led det till husförhören, en ganska märklig tid i denna församling, der dessa husförhör ej ansågos som en tom demonstration, och endast i statistiskt afseende nödvändiga, utan som den stund, då folkets lärare ville se, om och huru hans läror af folket under loppet af året blifvit förstådda. Kyrkoherden ansåg alltid som en af sina allra största embetspligter att sjelf förrätta dessa förhör, och förfor under dem med en mindre vanlig allvarlighet.
I följd af hvad jag anfört, kan jag icke annat än yrka bifall lill Utsk:s betänk. Hr Rosenblad, Bernh.: Ehuru jag för det mesta instämmer i de premisser som Hr von Hartmansdorff i sitt anförande framställt, sä måste jag bekänna, att ifrån samma premisser kommer jag till ett belt annat resultat emot honom, eller till den tanken, att under de nu förändrade förhållandena, då göromälen icke mer 8ro så enkla, som de voro i de gamla tider, då kronolänsmannen och fjerdingsmans-befattningarne uppkommo, så är det billigt, lämpligt och rätt, att de icke blifva kommunala åligganden, hvartill de hafva förvandlats, ulan att dessa befattningar blifva lägsta graden af kronobetjening; men detta vinnes icke blott derigenom, att man afslår det förslag, som Utsk. framställt, utan dertill fordras att ett bättre förslag beredes, ty man kan icke bestrida hvad Utsk. sagt på sista sidan, att i vissa delar af riket, t. ex. i södra delen af Skåne, finnes icke någon enda person, sorn är skyldig att åtaga sig denna oundgängliga befattning, nemi. i de socknar, sorn helt och hållet bestå af insockne frälse-hemman, klockareboställen, prestgård o. s. v. Detta är förhållandet i hela det härad som omgifver Ystad och består af flera socknar. Der finnes icke mer än 7 mantal kronoskatte, hvilka måste underkasta sig ett sådant onus. Att någon hjelp i detta fall behöfves, det torde vara obestridligt, men alt Utsk:s förslag icke är lämpligt, deruti instämmer jag. Deremot tror jag att ändamålet skall vinnas genom en återremiss, och det är på sådan grund, jag anhåller att denna punkt må blifva återremitterad. Hr O xehufvud, Olof Philip: Jag har såsom ledamot både på afd:n i Utsk. och äfven i UtSk:s plenum deltagit i detta betänk. och instämt i den mening, som pluraliteten fattat.
Ridderftapkt och Adeln behagade begära en enkel pra» posinon iil bifall etter ofstag af Urftottets Betänkande, och i förra faller öfwerlenma at Kongl. Majit ak uki de mindre delar eller äskailler af Författningens »verkställande taga de makt och steg, som Dest wishet och hulda omsorg för Dest R«ke kräfwa. Herr I^e^onKolpe, ^nnas hamnel. Utom fran Borgare - Ständer, har ännu icke underrättelse inkommit frän de öfriga Riks - Ständen, hnruwida de i allo antagit och bifallit Hemliga Utskotkers Betänkande. Det kunde således hända, at antingen Presteeller Bonde, Ståndet betinga sig lindring eller askorrming uki BranwiuSafgjfccn, etter annan förman med Pannerymden. I sadan händelse hemställer jag, om icke Högloflig Ridderftapel och Adeln ma förbehålla sig lika »vilkor för sina Säterier och Frälsehemman, i synnerhet för Frälsebönder, hwilkas ratt och bästa Ridderfkapet och Adeln cilhörer at bewaka. Hwad ater Borgare-Ständec angar, sa har det förbehållit sig fri försäljning af Bränwin a Landet; men ftulle der tillätas, sä böra ock Städerna erlägga lika afgift med Landet. Städerna arv nu icke pälaggda mer än kanske hälften af hwad de förur ftaltar, hwilken lindring lärer skett för dec at någon försäljning derjfrän icke skulle fa fte a Landet. Herr tte^kenlkälst, ^äolpk, upläste följande til krotocoltöl: Sedan sa mycket blifwit taladt i detta amne, wore förmätet af mig at widare härmed Högloft. Riv LL4 - dcrskapet och Adeln uppehålla.
Af förre Extra-Ordinarien i Banken , E. U. Benzelstjerna, öfver Banco-Fullmägtiges vidtagne och af 1825 års Baneo-Revision stadfästade beslut, att klaganden från Verket endtlediga. Ansökningar och Böne-Skrifter 1:0 Af pensionerade f. d. Banco-Commis» Särien G. A. Marcks von Wurtenberg, om erhållande af sådan tillökning i den för honom bestämda Pension, att den blefve svarande mot full Commissarie-Eön. 2:o Af Extra Stämplaren i Banken, Extra husdrängen Jonas Möller, att blifva uppförd på Ordinarie Stat såsom Stämplare och husdräng, med tourberäkning från den 17 Julii 1824, och med bibehållande af dess nu ägande Löneförmåner. 3:0 Af af Banco-Fullmägtige. 33 3:0 Af Extra Ordinarie Contoir-Skrifvaren i Banken, Johan Lindberg, om eftergift af den ersättningsskyldighet, som blifvit honom ålagd för en i Vexel - Banken , i April månad 1827, bortkommen okorsad Transportsedel å 200 R:dr. 4:0 Af Bokhållaren i Banken, Hemming Samuel Schös, att utaf i September månad 1819 bortkomne 700 R:dr maculerade Sedlar, hvilka Sökanden af sin Lön nödgats ersätta, återstoden måtte, på lika sätt som, enligt Riksens Ständers vid sista Riksdag gifne tillåtelse , R:dr 600 hittills fått komma honom till godo, blifva honom godtgjord med 100 R:dr B:co. 5:0 Af Bokhållaren i Banken , Johan Niclas Wier, att afskrifning måtte medgifvas för den honom ådömde Skuld till Banco-Discont-Verket, härrörande från ett af ovetenhet dit inlemnadt falskt Låne-Document; samt Discont-Styrelsen tillåtas återlemna hvad redan förut blifvit af hans Lön innehållet. 6:0
S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Utlåtande, N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betänkanden , fann Bonde-Ståndet för godt , att låta bero vid Utskottet» Betänkande N:o 26, öfver Hers Prof. Utdrag dtn si April 1829.' £9 Grefve Johan Henning Gyllenborgs Motion örn rättighet för hvar och en att emellan Riksdagarne till Kongl. Majit inkomma med förslag till ändring i Författningar, men i öfrigt blef förstnämnde Utlåtande lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och Biföllos Banco-Utskottets Memorial: N:o 34, i anledning af hvad uti 1825 års Revisions-Berättelse blifvit framställdt , rörande den i Maji månad 1823 tillförordnade och intill December månad år 1824 fortfarande serskilda administration, till fullbordande af de efter a8a2 års Revision inställde byggnads-arbeten ; och N:o 35, med anledning af hvad 1827 års Revisions-Berättelse förmäler om det skick, hvari trossbottnarne i det så kallade Axchiveller mindre Banco-Huset sig befinna, S. D. Vid ytterligare föredragning, biföllos Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottens Utlåtanden : N:o 16, i anledning af väckt fråga, att alla Hus och Gårdar i Städerne skulle o-* g o Prot.