Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ar nemi. blott ett Stånd, som ansett särskildta pensionsrum böra finnas. Uti denna mening, som var R. o. Ad:s, hafva de öfriga Stånden icke instämt. Sålunda förekomma inga särskildta pensionsrum. I fråga åter om sjelfva anslaget, har ingen förändring blifvit beslutad. Det qvarstår således likasom förut. Ilär tvistas endast om olika sätt att skapa pensionsrum. Som delta icke verkar på anslagsfrågan, så kunde alla dessa särskilda modificalioner förfalla. Hr Lefrén, Joh. Pehr, instämde med Hr von Hartmansdorff. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. varit det enda Stånd, som beslutat att särskildta pensionsbelopp utöfver anslaget för generalerne skulle uppföras såsom generals-pensioner, vore hans särskilda mening, i öfverensstämmelse med hvad Hrr von Hartmansdorff och Lefrén yttrat, att votering öfver detta R. o. Ad:s beslut icke emot de öfriga tre Ståndens beslut kunde äga rum, och att 6g §:n Reg.- F;n helt och hållet stridde emot Utsk:s förslag i denna del; hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o. Ad. ansåg alt fråga derom borde förfalla. R.opades ja. Uppå derefter framställd propos. blefvo de öfriga voter:s-propositionerna i denna punkt afslagna. ig:de och 20 punkter ne. De uti dessa punkter föreslagna voter:s-propos:r godkändes. 2i:sta punkten. Frih. Cederström, Jacob: Den här föreslagna första voteringen, ang:de skrifvelse till K. M. med und. framställning om åtskilliga förändringar med gardes-reg:tena i öfverensstämmelse med hvad SlatsUtsk. uti i4 punkten af dess utlåt. N:o 44 föreslagit, innefattar ett ämne af purt administrativ beskaffenhet, deruti 2 Stånd stannat emot 2, och hvilket således måste anses hafva förfallit.
Så t. ex. har 38:de §:n fått ett 3:dje mom. af följande lydelse: ”Mäskekar och jästkärl, som finnas, der distillering, enl. 18:de eller 20:de §:n, verkställes, skola, så länge distilleringen ulöfvas, vara förseglade, så att de ej må kunna begagnas.” Detta mom. måste naturligtvis utgå, emedan, till följd af R. o. Ad:s beslut, all försegling af kärl i distilleringsverk är öfverflödig. Jag tror således, alt det är nödvändigt att genomgå författmn, för att sätta §§:na i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut. Frih. von Kramer: Här är icke fråga om att rifva upp något af R. o. Ad. deflnitift fattadt beslut, utan det är endast fråga om att uttaga ur författmn allt hvad af Utsk. blifvit insatt ronde distilleringen och som icke står i sammanhang med 18:de, l!):de och 20:de §§:na, sådana de af R. o. Ad. blifvit antagna. Flera §§ med sådana tillsatser, hvilka äro oförenliga med R. o. Ad:s beslut, finnas, och torde Hr Braunerhjelm vid §§:nas föredragning icke underlåta alt sådant tillkännagifva, på det alt intet obehörigt må i författmn inkomma. Gr. Lagerbjelke: Om R. o. Ad. intet ytterligare beslutat än hvad R. o. Ad. redan förut beslutat, så qvarstår ju förslaget sådant det förra gången var upställdt, endast med de få förändringar, Ståndet nu antagit, och något annat intages ej i R. o. Ad:s beslut. Något serskildt borttagande af hvad Utsk. må hafva, i strid med R. o. Ad:s beslut, insatt, torde således vara alldeles obehöfligt och det är, enl. mitt förmenande, fullkomligt tillfyllestgörande, att R. o. Ad. låter sitt beslut i frågan vara, såsom det förra gången och i dag blifvit fattadt.
— För kontrollen å bränviusförfattningarnes tillämp mn8 440,000: — 4494,000: — 8 Slats-Ulskotlets Memorial N:o 137. utgjorde alltså det belopp, som af de extra inkomsterna till Statskontoret komme att inflyta R:mt 20,406,000: — hvarmed skulle bestridas: utgifter anvisade på Statskontoret för R:mt 18,196.260: — dito dito på Riksgälds-kontoret för 2,209,740: — R:mt 20.406,000: — Efter denna beräkning borde alltså Riksgälds-kontoret, i den mån de extra ordinarie inkomsterna till Statskontoret inflöte, deraf komma i åtnjutande af fullt 10 procent; och det skulle derföre kunna föreskrifvas, att Statskontoret minst en gäng i hvarje månad borde till Riksgälds-kontoret leverera 10 procent af hvad utaf samtliga de extraordinarie inkomsterna under den föregående månaden till Statskontoret ingått, hvarefter en gång om året borde uppgöras slutliqvid mellan begge verken, dervid den möjligen uppkommande skilnaden i hvad det ena verket af det andra i följd af dessa levereringar egde alt fordra borde i vederbörlig ordning godtgöras. I afseende på detta förslag hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret erinrat, att giltiga anledningar visserligen förefunnes att vidtaga så beskaffade åtgärder, att Riksgälds-kontoret med minsta möjliga tidsutdrägt kunde komma i åtnjutande af de tillgångar, som åt detta verk anvisats. Då Riksgälds-kontorets utgifter måste till hufvudsakligaste delen bestridas vid vissa bestämda tidpunkter, vore det för Kontorets förmåga att kunna fullgöra sina utbetalningar särdeles vigtigt, att dertill afsedda tillgångar jemväl kunde med säkerhet påräknas dessförinnan inflyta.
Domarens efterrättelse i radana fall, an den förslaget innefattar, har Utskottet funnit icke lämpligen kunna meddelas. Hvad i afseende på förslagets /p.de blifvit anmärkt, har icke förändrat Utsko - tets öfvertygelse att, om käranden vid Rättegångssiut ej vunnit mera än svaranden vid Bä'tegångens början, eller sedan medgifvit käranden, då ej bör njuta ersättning för den kostnad, som efteråt använd blifvit; äfvensom och enär Domaren, på sätt 7 §. innehåller, förklarat vinnande Parten berättigad, Ett, jemte kostnadsersättning, erhålla särskildt skadestånd af sin vederpart, men att detta ej kan af Rätten lill beloppet stadgas, Utskottet LagUisltottttt LetAnkandm, Utskottet anser s5 mycket mindre betänkligt, att bestämmandet deraf till Gode Män öfverlemnas, som omständigheterna ej sällan äro sådane, att skadan ej kan, genom formlig bevisning, uppdagas, utan belt och ballet måste mätas efter dens eller deras personliga omdömen, åt hvilken eller hvilka pröfoingen deraf är öfverlemnad, i hvilka fall hvarje annan oväldig och förståndig man ä'r lika tillförlitlig Domare, sorn Ledamoten i en Rätt. På desse grunder kan Utskottet icke, i någon af de anmärkte delar, förändra dess redan afgifne Betänkande; hvilket alissa till Riksens Högk il. Stånders ytterligare pröfning vördsamligen öfverlemnas, med det yttrande, i anledning af Högv. PresteStåndets åter-remiss, att om, emot Utskottets förmodan, genom Lag skulla blifva stadgadt, att ali värjemåls ed hädanefter komma att upphöra, förfaller älven af sig sjelf och utan behof af Lagförändring eller förkla ring, den qvittning af Rättegångskostnader, som Utskottet föreslagit i de fall dä en sak genom värjemål» ed blifver afgjord® Stockholm den »6 Jucii 18S5- Lä-gLii> fattet t Betänkande»*' gi Lagutskottets BetHnkandett.
Olägenheterne af Skrå-ordningarnes upphäfvande i andra Länder hade varit märkbara och borde således undvikas ; 2:0 att, då Utskotten antydt, att de år 1823 till Kongl. Maj:t öfverlemnade underdåniga förslag till Författningar om Näringarne icke numera äro i dess helhet antaglige, så hade det tillhört Utskotten ätt deruti anmärka de brister, som föranledt ett sådant omdöme, emedan det innebure en oformlighet, att på samma gång anhålla om utfärdande af en Författning, som förändring i förslaget dertill begäres. I öfrigt vore de åsigter, som yttras i Hans Janssons vid Betänkandet fogade reservation vida rigtigare än dem Utskotten godkänt, och innefattade egentligen hvad Rikets Ständer uti en underdånig framställning till Kongl. Muj:t borde i detta ämne uttrycka. I händelse åter bifall härtill ej kunde vinnas, vore Herr Hjärnes, jemväl i afgifven reservation, yttrade mening förtjent af närmare uppmärksamhet. Häi förutan är, för vederläggning af hvad i första punkten finnes upptaget, anfördt, att om handelsoch näringsfrihet beviljades, skulle städerne, åtminstone vissa bland dem, framstå såsom det starkaste stöd för industrien, un - Lagsamt Allm. Eesv. celi Otccn.AJt skotten: Memorial N',o ya. 5 en, rinder det andra möjligen gingo under, men det vore likgiltigt, om röan egde flere eller färre städer, då det deremot vore af vigt att capital blefvo använda i näringarna, som eljest ieke kunde täfla med utländningen, Skrå-ordningame lade för närvarande hinder i vägen för capitalisten, att understödja skickligheten, hvadan denna ofta saknade uppmuntran. Förlag fordrades alltid i hvarje rörelse, om den skulle stiga till någon höjd och förläggarne skulle i andra rummet åstadkomma afsättning, emedan deras interessen voro mångsidiga. Det vore en origtig föreställning alt frukta Capitalislens inflytelse på näringarna eller att penningen skulle komma att betyda mer än den lefvande arbetskraften.
Ridderskapet och Adeln att med BorgareStåndet instämma uti det i anledning - Dien 2 2 Maj. 3*9 ledning af Stats Utskottets utlåtande rörande Kans Excellence Herr Grefve Ruuths Ian af Wismarska paritskillingen, af Ståndet gjorda tillägg om anmodan till Stats-Utskottet att uti Instructionen för de blifvande. Fullmägtige i, Riksgälds-Co.ntoiret föreskrifva infordrande af behöriga värderingar öfver den pant, som för detta lån blif-4 vit intecknad. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln att åt Gonstitutions Utskottet uppdraga redactionen af Förslaget till den Riks-Act, som blifvit besluten att upprättas öfver föreningen mellan. Sverige och Norrige, hvilket Förslag, sedan d,et inför Riksens Ständer blifvit justeradt och godkändt, till Kongl. Majit borde öfverlemnas, för att Norriges Stor-Thing meddelas; och skulle, under inbjudande att deri instämma, de öfriga respective Stånden om detta beslut vänligen underrättas. Ut supra. Ex' Protocollo ‘ A. G. Silverstolpe1 S. D. Då, i afseende på den frågan, huruvida de sedan förra Riksdagar beredda förslag till ändringar och tilläggningar i Grundlagarna skulle vid innevarande Riksdag till afgörande upptaga» eHer förblifva hvilande till den nasta, den skiljaktighet i meningar hos Roséns Ständer inträffat, 3?o Hen 5 2 Maj. fat, att Högvördiga Prest.Ståndet ansett def alla dessa förslag borde hvila, Hedervärda Bonde Ståndet att blott de sju af Constitutions-Utskottet utmärkta, Vällofl. Borgare-Ståndet att berörde Sju och Fem dertill samt Ridderskapet och Adeln att sarmeiige förslagen borde upptagas; då något helt Riksens Ständers yttrande öfver Kongl.
Då emellertid fråga om anslagets förhöjande nu icke kan väckas, anhåller jag, att det af Utsk. föreslagna anslag måtte åtminstone bifallas. I öfrigt instämmer jag i Frih. Raabs föreslagna tillägg. Om banans sträckning genom Småland hafva olika meningar upstått. Jag kan icke afgöra, hvilken mening är den rätta, men då meningarna äro skiljaktiga, och man i orterna föreställt sig, att en fördelaktigare sträckning, än den hittills afsedda, skulle kunna bestämmas, tror jag det vara skäl att önska, det alternativerna blifva undersökta och pröfvade, innan hufvudsakligt beslut fattas. Det är ganska möjligt, att raka sträckningen genom Sunnerbo härad, som blifvit icreslagen, omsider befinnes vara den rätta. Om ett sådant beslut fattas, beliöfver man icke frukta, att man i en framtid gifvit skälig anledn. till klander mot den, som upgjort förslaget. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag och Frih. Raabs redaktions-förändring. Hr v. Troil, Sam. Gust.: Den siste talaren har nästan i alla afseenden förekommit mig. Hvad Hr Hjertås förslag angår, anser jag det vara det mest olämpliga beslut R. St:r kunna fatta. Den 13 Juni f. m. Jag tillåter mig erinra, att vid sista Riksdagen, då jag var ledamot i StatsUtsk., lyckades jag der genomdrifva den åsigt, att den af K. M. äskade summa i och för undersökningar borde förhöjas; men då Utsk:s förslag inkom till Stånden, blef förhöjningen, på grund af åtskilliga anmärkmr, afslagen. Jag sökte då förgäfves på detta rum att få anslaget bestämdt till 100,000 Rdr, ty det nedsattes till 60,000 Rdr. Att ett dylikt belopp är otillräckligt se vi af ifrågav:de Betänk. Jag anser nödvändigt, att vi till nästa .Riksdag erhålla så fullständiga undersökningar, som möjligt, och lika med den siste talaren anser äfven jag det at Utsk. tillstyrkta belopp snarare för ringa än för högt, hvarföre någon afprutning icke rimligen bör ifrågakomma. Då nu Frih.
De anhöllo derföre, att målet måtte till Lag-kommittéens bearbetande återlemnas, hvarefter, sedan det i föreskrifven ordning blifvit genom trycket till allmän granskning utgifvct, det finge bero på Kongl. Majits och kommande Ständers pröfning att antaga eller ogilla såväl det fulländade lagverket, som grunderna för detsamma. Sedan Lag*-kommittéen i nåder blifvit underrättad om detta Ständernas svar, fortsattes det påbörjade lagstiftnings-arbetet; och efterhand offentliggjordes genom trycket utarbetade förslag till civil-lagens serskilda balkar, deremot anmärkningar jemväl framställdes från åtskilliga håll. Kriminal-lagen var emedlertid ännu icke fullbordad, då 1823 års Ständer sammanträdde; och, efter derom väckt fråga, anhöllo samma Ständer, att Kongl. Majit ville vidtaga nödiga mått och steg till påskyndande af Lag-kommittéens arbeten, så att hela förslaget till ny Civiloch Kriminal-lag så tidigt måtte fullbor - 4 Lag-V Iskottets Betänkande, N:o 3.' das, från trycket utgifvas och allmängöras, att detsamma, i den ordning, 47 § i Riksdags-ordningen och 87 § Regerings-formen bestämma, kunde, s åvid t möjligheten det medgåfve, i ett sammanhang komma under Ständernas pröfning vid följande riksdag. I följd häraf blef Lag-kommittéen, genom nådigt bref af den 11 Mars 1824, anbefalld att, med anledning af inkomna anmärkningar, skyndsamt företaga en revision eller slutlig granskning af civila Lag-förslaget, så att det, så fort ske kunde, måtte uti Högsta Domstolen till den med Grundlagen instämmande åtgärd kunna föredragas. Den slutliga revisionen företogs äfven; och den 1 Augusti 1826 blef det reviderade förslaget i underdånighet till Kongl. Maj:t öfverlemnadt. Deröfver infordrades nu utlåtanden från icke allenast Rikets Ilof-rätfer, utan äfven Konungens Högsta Domstol.
M. med denna fråga, ansåg den sig böra ingå i sådana detaljer såsom att Den 9 December f. m. 143 uträkna att om 2 å 3 år finnas så oell så många lärare, sorn befinna sig i den författning att de kunna komma i åtnjutande af pension o. s. v., och alt K. M. icke ingått tiil U. St:r med sida’ na detaljredogörelser finner jag helt naturligt Man behöfver blott kasta ögonen på Staten, så finner man att de högsta lärare-arfvoden som f. n. åtnjutas, äro 500 Rdr Bko, således är det en utgift af 250 Rdr Bko som Staten skulle få underkasta sig att lemna åt en lärare som i 20 år bestridt lärarebefattning vid Marieberg. Jag kan icke finna annat än att det är den största billighet och rättvisa häri. Jag får således ur denna synpunkt dels med afs:de på den verkliga nyttan som för läroverket skulle upkomma derigenom att det mål befordras som Otsk. anser skola motverkas, tillstyrka bifall tiil hvad K. Gr. Löwenhjelm, Carl Gust.: Med fullt erkännande af värdet och vigten hos det läroverk, hvars lärare nu äro i fråga att erhålla pension, får jag bekänna att den siste talaren meddelat så betydande uplysningar att jag icke kan förneka det StatsUtsk. haft fullkomligt rätt, då det icke kunnat tillstyrka bifall till anslaget i det skick saken nu befinner sig d. v s. då han är mindre utredd. Frih. Wrede har ganska riktigt, med den djupa kännedom oin, och den stora förkärlek han har rätt att visa för detta läroverk, medgifvit att af de lärare vid verket, för hvilka nu pen sion vore i fråga, större delen består af kommenderade Officerare hvarjemte Frih:n tillagt att detta vore ju ett skäl för Utsk. att bevilja de lärare, som icke vore der såsom kommenderade eller hvilkas läroämnen vore af beskaffenhet, att en lärare, utan skada för tjenstens utöfning, kan under 20 års tid träget med desamma sig befatta, pension hvilken sålunda endast komme att inskränkas tiil några få personer.
Stockholm den II November 1865. 64 Motioner i Prsste-Ståndet 1865. N:o 27. / N:o 97. Af Doktor Petrelli: Om beviljande af ett årligt anslag af 30,000 R:dr, för att användas till vård och undervisning af elever vid mindre skolor för döfstumma. Under det de allmänna undervisningsverken hos oss blifvit på sednare tider med osparda omkostnader prisvärdt omhuldade, har menniskokärloken icke heller åsidosatt den omvårdnad, som bör i den så kallade tysta skolan egnas åt de döfstumme. Det allmänna institutet för döfstumma och blinda har, såsom bekant är, blifvit ganska betydligt utvidgadf. Men icke nog härmed: Rikets Ständer hafva vid sistförflutna riksdag genom underdånig skrifvelse af den 11 April 1863, sedan de ant.ydt ej mindre nämnda utvidgning, än ock dessutom huru för de döfstumme ett institut börjat anläggas i Hjorted och en mindre vårdanstalt vid Götheborg, öppet erkänt otillräckligheten af de hos oss förhanden varande vårdanstalter för dessa af naturen vanlottade, och derför underdånigst anhållit, att Kongl. Maj:t, efter föregången behörig undersökning, täcktes aflåta nådig Proposition om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma och blinda. Med anledning häraf, sedan vid närmare undersökning af denna angelägenhet utrönts, att, utom de af Rikets Ständer i berörda underdåniga skrifvelse nämnda vårdanstalter vid Hjorted och Göteborg, äfven fem andra dylika för döfstumma hos oss finnas, har Kongl. Maj:t funnit det ändamälsenligare att genom understöd främja de redan genom den enskilda välgörenheten inrättade vårdanstalterna, än att inrätta ytterligare en ny. Denna Kongl. Maj:ts nådiga afsigt förtjenar så mycket tacksammare erkännas såsom välgrundad, som det afsedda ändamålet synes derigenom böra lättast och med minsta uppoffring från Statens sida kunna uppnäs.
Bergsamtet har för nyttigt ansett alt Nyed blifver Bergslagj i anseende dertill att de intet annat hafva att Betänkande!), Nio 278. 357 uppehålla, sig med än allenast af strömmar och skog; så efterlåtes och beviljas, att Nyed skall hädanefter allt stadigt vara Bergslag , njuta bergslagsfrihet, alldeles på sätt och vis som andre Bergslager äro privilegierade vordne. Dessa Privilegier, hvarigenom Socknen befrias från ordinarie rotering, hafva vid flerfalldiga tillfällen blifvit stadfästade med tillägg i K. Resolutionen afår 1682: J'Så längetde sin bergverk idka och K. M.ts tionde deraf rigtigt erlägga/' samt i den af år 1720: JJSå vida senare Förordningar ej äro deremot• ’ Enligt Handlingarnes föranledande har sedan år 1755, då en inom Socknen befintlig masugn flyttades till Hedenskog inom Philipsstads Bergslag, någon tackjernstillverkning icke ägt rum eller tionde blifvit erlagd, och jernmalm har derinom aldrig funnits. — Såsom skäl för Bergslagsprivilegiernes bibehållande uppgifves nu, att Privilegierne aldrig blifvit gifne i och för malmbrytning och hyttedrift; att Staten hade en motsvarande vinst af de inom Socknen befintliga 7 serskilta Jernbruk dervid idkas smide af Plåtar, knippjern och spik samt af icke mindre än 7000 S® stångjern årligen; att, ehuru socknen för närvarande är väl odlad, den dock icke skall kunna draga ständig rotering, utan jemte brukshandteringen sannolikt komma att gå under om Privilegierne upphäfvas och nu gällande föreskrifter för Kohl-handeln inom orten förändras eller borttagas. Utskottet, som i anledning af K. Mits Nådiga Remiss anser ingenting annat för närvarande tillhöra R. 358 Stats-Utskottets St:rs pröfning, än sjelfva hufvudfrågan: Om Bergslagsfrihet för Nyeds socken bör fortfara eller ej, inskränker sig alltså till att deröfver meddela yttrande.
S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-* eaint Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Ut-' skottens den 8 sistlidne April, under N:o 21^ afgifna, samt den 21 i samma månad e. m. på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckta Motioner, dels om afskaffande af all Expeditions-Lösen, dels om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på EzpeditionsLösera den i5 Maji 1821, fann Ridderskapet och Adeln, enär Herr Ribbings, Arvid, den 22 sistlidne November e. m. på bordet lagda Motion, angående rättelse i Författningarna om Expeditions-Eösen, blifvit, jemte det af Grefve Posse, Eric, rörande samma ämne , den 25 i berörde månad, afgifna yttrande, sistnämnde dag till Statsoch Lag-Utskotten remitterad, nu för godt, att ofvannämnde Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Stats. , Lagsamt Allmänna Besvärs' och Oeconomie-Utskottens förnyade handläggning återremittera. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 28 sistlidne Mars, under Nto 97, afgifna, samt den 21 sistlidne Ar Prof. Utdrag dtn 7 Maji 182g. 19 pril é. m. på bordet lagda Utlåtande, öfver de hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 4i förut meddelade Betänkande, i anledning af ett, af Herr LandtMarskalken samt Herrar Talmän upprättadt Förslag till så val Herr LandtMarskalkens och Herrar Talmännens Bepresentations-kostnad , som utgifter för Kiks-Ståndens Caneellier och Klubbar, fann Bidderskapet och Adeln för godt au, under godkännande i öfrigt af hvad Stats-Utskottefc uti sistnämnde Betänkande tillstyrkt, besluta, att den så kallade Adels-Klubben borde upphöra. S. D.
Det är omöjligt. Men du skulle ju på annat sätt kunna gagna mig. KERTTU. Risto, nu vet jag. Du kan inte längre sjelf förtjena ditt uppehälle om du blir blind. Men jag skall arbeta och försörja dig. Och jag kan arbeta, det skall du få se. Ingen har så mycket krafter som jag. Så galen jag var. Jag ville kasta mig i sjön, emedan jag var så förbittrad på mig sjelf och mitt lif. Jag kom ju inte att tänka på att jag kunde vara dig till hjelp och nytta. RISTO. Det skulle du verkligen kunna. Men en qvinnas arbete betalas så dåligt. Man kommer inte långt med de inkomsterna. KERTTU. Ja, så vet jag ett annat råd. Jag färdas på marknaderna och dansar och sjunger. Och något ännu bättre, på värdshusen och caféerna. Åh, jag skall nog finna på råd. Mins du, så mycket pengar jag fick i dag af de där herrarna på torget? RISTO. Ja, det är ingen dum idé. Jag tänkte också på någonting ditåt. KERTTU. Du skall lefva som en grefve hädanefter, Risto. Litet emellanåt skall jag föra pengar till dig. Och då blir du ju glad för hvar gång. Inte sant, Risto? RISTO. Det tror jag, det. När jag får pengar. KERTTU. Hvad jag är för en toka. Jag gråter och skrattar på samma gång. Jag känner mig så lätt och glad nu, fast tårarna ändå tränger sig i ögonen. Så besynnerligt, att jag inte genast tänkte på, på hvad sätt jag skulle kunna något försona min olycksaliga handling. RISTO. Du är i alla fall riktigt vacker, Kerttu. Och ett så'nt underligt lynne du har. Så häftig och ondsint som du var i morse, och nu är du så mild och god. Hvart tog din vrede vägen, då det inte mer fins ett spår qvar af den? KERTTU. Den smälte som vax i elden; den försvann som dagg på heden. Tänk inte mera på det, Risto. Jag skäms ju sjelf öfver min dumhet. RISTO. Men vet du hvad, Kerttu? KERTTU. Låt höra. RISTO.