Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ang:de det åberopade missnöjet inom BondeSt., som skulle blifvit utlaladt genom de många motionerna i ämnet, så vill jag blott föra till minnes, hurusom detta missnöje, och måhända i än högre grad, försports vid hvarje föregale riksdag, så långt jag kan minnas tillbaka, således långt förr än fjerdings* mans-instruklion utfärdades. Detta mätte bevisa, alt det ingalunda är den ifrågavar. stadgan, som framkallallat detta missnöje, men hvad som framför allt bevisar, att det icke varit så illa menadt med det af motionärerna framställda klander, är det förhållande, som af föreg:de talare redan blifvit anmärkt, att Utsk:s ifrågavar. betänk, blifvit af BondeSt. bifallet. I afseende på sjelfva hufvudfrågan, och efter den vändning, som frågan tagit, så sönderfaller den i 2 delar, nemi. den ena, huruvida fjerdingsmans-bestyret må utsträckas till hemman och lägenheter, som hittills varit derifrån befriade, och den andra, om giltigheten af det föreslagna förbehållet, alt befattningen icke må blifva ambulatorisk, utan bestridas af en viss aflönad person. Hvad den förra delen angår, så hafva de fleste föreg:de talare yrkat bifall till Utsk:s förslag och jag instämmer med dem, med den modifikation, som Frihrne Stjernstedt och Palmstjerna deruti föreslagit. Men jag lägger den största vigt vid det förbehåll, som Utsk. dervid fästat. Det har af en talare blifvit anmärkt alt detta innebär en beskattningsåtgärd, så mycket mera obehörig, som Utsk. icke dermed egde att sig befatta. Gr. Lagerbjelke har redan hufvudsakligen visat det oriktiga i denna åsigt och jag vill blott dertill lägga, att om ett dylikt vilkors stadgande kunde få namn af beskattning, så skulle äfven öfvererenskommelser om skjuts-entreprenader, då 352 Den 12 Mars f. m. de äro förenade med bidrag, och flere andra sådana kommunalregleringar utgöra beskattning.
Den som skrifver detta vet det, ty hon har genomlefvat det och bar med smärta ' an i dag följderna af omyndighetsbudet, som fjättrade den största, biista delen af hennes lif. Hon har det att tacka för mycket on&amp; och för ingenting godt, om icke - möjligtvis - den bittra rot hvars friikt blifvit - Elertha!, Hertha! Ja, hur många af de sista generationernas ungs kvinnor hafva val läst denna bok, hvilken beredde sin författarinna ett slags martyrskap genom de hiitska anfall, för hvilka hon blef utsatt, sAval af pressen som af anonyma brefskrifvme, s&amp; att hon slutligen föranleddes att lämna fiiderneslandet och företaga en utländsk resa. Denna bok skulle dock utan tvifvel blifva en ganska nyttig lasning, såväl för dem, som ause kvinnorörelsen hos oss icke h a h a gatt tilli.iicMigt fort £ram&amp;, som för dem, hvilka anse den oberiittigad. De skulle d&amp; finna, att de uttalanden Fredrika Bremer däri gjort, de Önskemål hon frauistiillt iiro i vh tid en ö f v e r v u ~ e n standpunkt. D6 ansågos de likväl så revolutionära, ja, rent af skadliga, att mödrar ej ville tilllita sina unga döttrar Iiisningen af en så r f d i g bok^. Man fann rent af osedligt, att bokens hjältinna förband och skiitte den knäskada, som en ung man erhtillit vid en eldsvHda. Betecknande för tidens förhallanden iir ock, att lrvinnorna hörde tåligt p&amp;, htir Fr. Bremer förkättrades, och, om iifven en och annan hyste motsatta åsikter, vågade hon ej uttala dom af frulrtau att bli ansedd såsom en emancipationslysten kvinna. Äfven sedan Fredrika Bremer afliigsnat sig f r h fiiderneslandet, förföljdes hon af pressen, men det var fortfarande tyst utefter hola. kvinnolinieii, till dess ~ E f ropnndes l. röst, ' höjdes mot de oaiila anfalloii.
hela sa~nhallet l~eharslimde flärden och fkfäligaii, som så betäiildigt, slialle Iiafva iitvecklats hos kvinnorna iilicler 1.700-talet. Det är en S V &amp; ~ frkga. i hvilkeii krad dessa klngoiiiA.1 äro beriiittigade, ciå den ökacle lyxen tillhör alla frani5,tskridaiide ticler, meii. visst är, att den sa.rskilch i detta årliundracle VEIX föremål f&amp; moralisternas och statsekonomeriias välta1i.gliet. Kvinnolyxen anshgs vara roten oeh ~q~phofvet till. allt oiidt. tiU » det lo ' flip borgsi.rståii.dets f~~ll.inaJct ige ptt Stocldiolms r Kclliiis: ':. Haii siigel: bland anilalt: T7i vilja eftersinna, hvad stor skada lrvinnokönets nu brillrliga kladedfilrt förorsalrar. En fontange Br ' dyr och kostar nog penningar, niir gnllband och friiminande spetsar dartill köpes. Efter det oclr halfva hnfvvudet är bart, så inåste håret fyllas med annat, och öronen prydas med örhiingen. Och nar hufvtndet fatt en sådan friiminande drfilet, så måste allt liimpas diirefter, eljes tjiinar det sig intet, det ina kosta livad det vill. Halsen och brösten måste vara bara, och olm. halsen ett slcönt ' parleband med vidhiingande juveler; guld iir för gement. IUiidcrna måste sedan göras diirefter af skanaste tyger, med vida uppfiistniugar och inhgfaldigt SA Icalladt fal' bola, att till en kliidning fordras nti så mycket, som tillförene till tre andra.
De återfinnas der ordnade i tidsföljd Först möter oss alltsi i den vårliga skizzen Filosqferzs morgoncirönzma~ vår samtids ynglingalif med dess sökande efter ett lifsnial, dess längtan efter stordåd, samt dess mottaglighet för intryck af lifvets skönhet och kärlek. " Jag drömde ", säger Aristokles, ' om framtida storhet. Jag skulle blifva en man till hvilken Athens folk skulle skada upp såsom till en räddare och dess framtida väl skulle ligga i min h a n d. " Jag drömde, att Apollon lagt lyran på min arm och att, när jag slog mina toner på dess strängar, lyssnade stad och land, skog och dal. Lagern omkransade min tinning och jag stod som skaparen af en ny, e n strilande verld. " Jag drömde, att jag hade funnit det fullkornligt sköna uppenbaradt i hennes anlete, som jag tillbad. Hon log mot mig och jag visste, att hon - det fullkoniligt sköna skulle blifva min brud. Jag dåre! - Det var blott en dröm ". Men den drömmen drömdes i skiftande bilder af flere unge män} &gt;] and det för den dåvarande Upsalaverlden välbekanta ' ' Namnlösa sällskapet ', hvilka i kalendern " Sånger och berättelser af Nio signaturer " offentliggjorde sina ungdomsförsök. Och lifvets gerning har sedan sagt oss hvad som af den drömmen blef till sanning i dessa unga skalders framtida verk. En berättelse af fulländad skönhet till innehåll och form är, ifi ?z moders testamente, som först utkom i Tidskrift för hemmet lS69. Den skildrar brytningen af kristendomens morgongryning i for litillande till den åldrande verldsåskådningen. Barndomsminnenas bleknande bilder draga den sjuttonårige Adeimantos själ till den bortgångna nioderns rena gestalt och han känner hennes ögon fästade på sig hvarje ging han. ser en mycket klar stjerna eller hör talas om en ädel ocli stor handling. Det enda minne han har af sin moder är en bit lialft förbrändt pergament, som hon till en afskedsgåfva insytt i den späde sonens kläder, och hvars dunkla ord han fåfängt söker tolka med hjelp af ' filosofernas skrifter.
Finance-Expeditionen 35 „ „ Ecclesiastik-Expeditionen 25 „ tillsammans 142 år; hvadan, om det än antoges, att för nära hälften af dessa brister erforderliga renskrifter finnas att tillgå, motionären befarade, att den verkliga bristen icke vore ringare än 80 års Registratur; samt att då för det efterligBih, lill R. St. 4 Sunil. 1 Afd, 2 Band. 44 Haft. 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N.-o 413, gande Registratur, som motionären, under dess utöfning af Stats-Secreterare-Embetet för Eeciesiastik-Ärendena, lät emot betalning renskrifva, erlades öfverhufvud 10 R:dr B:co för månaden eller 120 R:dr föråret, kostnaden för complettering af det felande skulle uppgå till 9,600 R:dr; och har motionären af den omständigheten, att Förstärkta Stats-Utskottet afslagit den tillökning, Kongl. Makt äskat till löner åt nye tjenstemän och arfvoden åt biträdande personer vid Riks-Archivet, hvarigenom utvägen att få exlra-ordinarie göromål förrättade blifvit afskuren, hemtat anledning att, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, föreslå, att, sedan de, som vållat försummelserne under den förflutna tiden, äro antingen döde eller afskedade ocii ansvarslöse, men angelägenheten fordrar, att Registraturen uti Riks-Archivet blifva completlerade, Rikets Ständer, i sammanhang med Extra Statsregleringen, måtte till de ifrågavarande Registraturens utskrifning anslå för en gång 10,000 R:dr, eller, om bristen är större eller mindre, än motionären beräknat, det belopp, som erfordras efter 120 R:dr för året.
Äfven de sista försöken att beskatta vindrickande och kortspel hafva derifrån blifvit utplånade. N11 har man velat förnya försöket, men detta har icke medfört fördelaktig verkan; och hvarföre skulle man då fortfara dermed? Jag tror att sådaut vore olämpligt och får på dessa och de flera skäl, som föreg:de talare anfört, tillstyrka att ifrågavar. §5 må ur bevilln.förordn. utgå. Gr. Hamilton: Jag begärde egentligen ordet, för att yttra mig i sjelfva saken ; men det må tillåtas mig att först nämna några ord i anledn af den tillvitelse Utsk. fått emottaga af Frih. Nauckhoff att knapphändigt hafva besvarat de anmärkntr han förut framställt. Bevilln.Utsk. har dock vid hvarje § sökt i möjligaste korthet upptaga och besvara de deremot riktade anrnärkn:r, och det oaktadt har Utskrs betänk. vuxit till den vidd, sorn en hvar ser att det äger. Hvad särskildt Frih. Nauckhoffs anmärkn:r beträffar, sä häråt dem blifvit -egnade första, hela andra och största delen af 3:dje sidan, hvarföre så väl med afseende härå, som vid betraktande af Utsk:s betänk, på det hela, jag ej väntat, att Utsk. skulle af honom få emottaga en sådan tillvitelse. Jag vill nu öfvergå till sjelfva saken. I min reservation har jag antydt, att jag ansåg beskattningen på karak tersfullmakter obillig; men under förutsättning att ej hela artikeln derom i bevilln.förordn. skulle utgå, har jag framställt ett jemkningsförslag för att göra beskattningen i någon mån rättvisare. Jag framställde ett sådant förslag, säger jag, derföre, att om de öfriga Stånden icke skulle fin nas inom sina respective Stånd, mera än inom Utsk. beredda att ingå på det rättvisaste förhållandet, de dock måtte kunna göra något medgifvande; men då man i allmänhet yrkat, att hela denna artikel skulle försvinna, frångår jag mitt alternativa förslag och förenar mig med dem som yrka att hela art. måtte utgå.
Jag tror alt ordet gemensamma har afseende på, att de öfrige Stånden kunna vara af olika tankar, men att hvarje Stånd inom sig bör förena sig om gemensamma anmärkningar; och det kan ej ske annorlunda, än genom utrönande af pluralitetens mening. Jag anhåller följaktligen, att Herr Grefven och liandtMarskalken täcktes förnya den första allmänna propositionen på alla anmärkningarne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de af Friherre Anckarswärd och Grefve Frölich samt Herrarne Hjerta och Crusenstolpe emöt den föreslagne nya Redactionen af 24 §• Riksdagsordningen framställde anmärkningar böra förklaras utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, och således till ConstitutionsUtskottet hänvisas. Ropades Ja och Nej. Hvarjemte votering begärdes. Friherre Cederström: Jag får reservera mig emot den mening, att genom votering och Ståndets pluralitet må kunna bestämmas, hvilka anmärkningar böra anses för Ståndets gemensamma tankar. Pluralitetens beslut är dertill ej tillräckligt; det fordras gemensamhet, det vill säga fullkomlig enhällighet i Ståndets tankar. Jag be - 270 Den 9 Jauuarii. strider således votering, och anhåller, att Ståndet blott tillfrågas, särskidlt för hvarje anmärkning, om det erkänner någondera för sin gemensamma tanka. Svarar då någon Nej, så är det ej gemensam tanka; utan anmärkningen förfaller. Friherre Anckar swärd: Jag tror, såsom en värd Ledamot redan anmärkt, att orden gemensamma tankar skulle vara utan all betydelse, om ej dermed förstås pluralitetens tankar. Jag kan ej inse någon händelse, der, i fråga om återremiss af ConstitutionsUtskoltets förslag till Grundlagsförändring, ett Stånd af 5 å 600 personer skulle stanna i fullkomligt gemensam eller enhällig tanka, och icke någon enda vara af olika mening. Pluraliteten måste bestämma, hvad som i dylika fallskall anses för Ståndets allmänna tanka.
I anledning a£ Herr Hjertås och Herr Thams yttranden, får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att det ej är i anledning af de här gjorde anmärkningar, som Utskottet hade bordt ändra sin öfvertygelse, men Utskottet hade bordt åtlyda Riksens Ständers remisser första gången, och ej tillåta sig att företaga ämnet enskildt, då det blifvit remitteradt gemensamt. De fleste motionerne voro gemensamt remitterade till Be~ villningsoch OeconomieUtskotten. Endast några få äro enskildt remitterade till Bevillnings Utskottet, och de borde icke hafva kunnat gifva anledning, att utesluta det andra Utskottet. Då anmärkningarne upplyst detta förhållande, hade Utskottet bordt återföras från sin ensidighet, att behandla målet ensamt, och Utskotten kunnat förenas, ehuru jag för öfrigt anser det likgiltigt, hvilket Utskott behandlar målet, endast det blifver conseqvent behand - Ben ii Augusti ft m, 36? ladtOm derföre Bevillningsutskottet blott först hade behandlat målet conseqvent, hade jag tillstyrkt, att man bifallit dess Betänkans de, och anmodat OekonomieUtskottet, att blott afskrifva de, till detsamma i ämnet afgångne remisser; men då Betänkandet dessutom var oantigeligt, borde det åtterremitteras. Det är nu till en del rättadt, men under tiden har föregått, att Bevillningsoch OeconomieUtskotten gemensamt handlagt samma ämne, nemliJ gen huruvida det prohibitiva eller det liberala HandelsSystemet vore mest önskeligt för SverigeDå således Riksens Ständer, om de bit falla det ena, måste lägga det andra till Hand* lingarne, eller ock bereda tillfälle att olika beslut i samma ämne kunna fattas, tror jag ej sådant vara med ordning öfverensstämmande. Derföre bestrider jag bordläggningen till nästa Plenum, och om Betänkandet ej får hvila, till dess Oeconomie och Bevillningsutskottens gemensamma utlåtande inkommer, anser jag att förevarande Betänkande, heldre må nu till afgörande företagas och rent af förkastas, samt Tulltariffen punktevis pröfvas.
— Rikets Ständer hafva vid flere riksdagar gjort framställningar angående indragning af en bland dessa tre byrå-chefs-platser, och Kongl. Majit, som tillkännagifvit det en särskild Byrå-Chef flir lagärender icke kunde undvaras, har redan förklarat, att då någotdera af de tvänne andra byrä-chefsembetena blefve ledigt, Kongl. Majit ville taga i öfvervägande, huruvida icke ett af dem kunde indragas. Afven jag anser en sådan åtgärd möjlig och lämplig, likväl endast under det vilkor, att icke, på sätt Rikets Ständer vid sista riksdagen afsett, Kanslistoch Kopist-graderna komma att. helt och hållet indragas, enär, i sådant, fall, expeditionen skulle blifva allt för utblottad på ordinarie tjenstemän, för att utan skada kunna vidkännas en ytterligare minskning bland dess högre platser. De embetsmän, hvilka vid sistförflutna riksdag innehade sistnämnde två byråchefs-befattningar, qvarstå visserligen ännu å deras platser; men då den ene af dem, Förste Expedit io ns-Sekre te raren L. J. Lovén, före inträdandet af nästa statsregleringsperiod fyller 65 lefnadsår, och i öfrigt är berättigad att ä indragningsstat förflyttas, torde någon märklig kostnad statsverket icke tillskyndas deraf att, fjellsten, utan afvaktan af hans afskedstagande, indrages, hvilket jag derföre i underdånighet föreslår, med hemställan tillika, att Förste Expeditions-Sekreteraren Lovén må uppföras å indragningsstat och förklaras berättigad, att intill dess han erhåller afsked, emot fortfarande tjenstgörings-skyldighet, uppbära byrå-chefs-lön med 4,500 R:dr, samt efter afskedstagande! den pension, som af Rikets Ständer bestämmes för Expeditions-Sekreterare i Kongl. Majits Kansli, hvilka, efter fyllda 65 lefnadsår och 40 års tjenst, erhålla afsked. Hvad åter angår Byrå-Chefen för lagärenden, så har behöfligheten af denna embetsman under den sednaste tiden visserligen icke minskats.
I anledning af ej mindre Herr Grefve Grönstedts gjorde framställning, än ock hvad under regleringen af denne Hufvud-Tittels anslag ho? Utskottet förekommit, i afseende på fördelen deraf, att Arméens och Flottornes Utgifts-summor måtte i Riks-Staten varda åtskiljde, så att de medel, hvilka, för hvardera vapnets föremål, bestämmas, så väl för ordinarie Lönings-Staterne och särskildta ärlige behof, som och till Kongl. Maj.ts Nådiga disposition för de öfrige, blifva att ovilkorligen påräkna för hvardera grenen utaf Försvars-Verket, har Utskottet låtit upprätta bifogade förslag till fördelning af 3:dje Hufvud-Tittelns anslags-summor emellan Arméen och Flottorne, dervid utom hvad påtagligen hörer till hvardera detaillen, blifvit lagttaget det förhållande i fördelningen af den egentliga tillgången för Försvars-Verket */fi4 Stats-Utskottets Betänkanden. eller Underhålls och Byggnads-kostnader samt materielle behof, som under de föregående åren finnas hafva egt rum uti Kongl. Maj:ts Nådiga dispositioner; utvisande detta Förslag, att för Arméen skulle belöpa en summa af 2,288,604 Rdr 9 sk. 11 r:st. och för Flottorne 1,018,951 R:dr 40 sk. 11 r:st., och får Utskottet härvid hemställa, om icke denna fördelning må kunna vidtagas sålunda, att desse summor uppföras å sårskildte Hufvud-Tittlar, nemligen Landt-Arméens summa å nu varande 3:dje Hufvud-Titteln, och Flottornes å en ny eller 1 o:de Hufvud-Tittel, så att medlen icke måga dragas från det ena af desse ändamål till det andra, utan de tillgångar, som genom hushållning och besparing i anskaffningar och uppköp, inom hvardera Titteln kunna uppkomma, vara att påräkna för det vapens räkning och utgifts behof, dertill medlen blifvit ans lagné. Några Ledamöters anmälde reservationer åtfölja.
Riks-stånd föreslagit enahanda åtgärd i afseende på bevillningen för handel, fabriker, handtverk och fastighet m. m., skulle reservanten kunna synas vara på väg att vinna något mera än det, som Yar föremålet för hans vördsamma motion, hvilken dock åsyftade en af Stats-verkcts tillstånd betingad, för alla skattskyldiga proportionerlig lindring, utan minsta rubbning al Bevillnings-grur.derne, ja, *tt vinna det mål, hvartill han efter sin ringa förmåga vid tvänne riksmöten sträfvat, eller en stark allmän sänkning af beyillnings-proeenten, för att under skärpta kontroller, så vidt ske kunde, framlocka, om icke mera sanningsenliga taxerings-uppgifter, dock mera allvarliga åtgärder inom Taxeringsoch Pröfningskommittéerne, och således bereda en nu saknad rättvisa uti bevillnings-bidraget ifrån de olika väl lottade samhälisklasserne. Ehuru han för sin ringa del icke helt och hållet gillar de, utan noggranna, undersökningar och beräkningar, samt om han så vågar uttrycka sig, endast på slump fö resi agne, skattc-lindringarne, förmenar han dock, att antagne grundsatser hade bordt på alla skattskyldige följdriktigt tillämpas, hvilket dock icke har egt rum, emedan Utskottet uti återreniiaserne dertill ansett sig hafva 'saknat anledning. Derest Rikets högloflige Ständer gilla nedsättningen ifrån 5 till 3 procent för all borgerlig rörelse, äfvensom för fastighet, så borde rättvisligen derutaf följa, att alla minimi-afgifter uti § 9 af Bevillnings-stadgan, så ock icke blott minimi-afgifterne, utan äfven alla klass-tarifer uti §§ 10, 24, 25, 27 och 28, och i synnerhet alla för olika skattskyldige uti samma §§ bestämda belopp, som icke påkalla taxeringsutan endast dejbiterings-åtgärd, blifva i enlighet med denna nedsättning noga beräknade.
M:s tillkännagifna afsigt att föreslå borttagande af allt straff för affall från vår statskyrka. De äro många, som ej vilja från henne skiljas, som med varm kärlek äro vid henne fä - Den 3 December e. m. 171 stade; men anse sig icke kunna godkänna nu gällande kyrkohandboks ritual vid barndop, skriftemål och nattvardsgång. De qvarstå och vilja förblifva i denna deras andliga moders gemenskap; men anse dess dopformel ej vara riktig, dess aflösning så förkastlig, att de heldre försaka dessa nådemedels bruk, än begagna dem på det af kyrkan föreskrifna sätt. De äro deremot nöjde och finna sina samveten tillfredsställda med ordalagen i 1693 års handbok. Medgifves frihet till söndring från statskyrkan, utan medgifvande af frihet att begagna sistn:de, af vår kyrka under mer än 100 år med välsignelse använda dopoch aflösningsformler, så skola helt visst dessa alla öfvergifva henne, till skada för sig och för Kyrkan sjelf, som i dem skall mista många af sina värdigaste och bästa barn. På grund häraf, och då någon ovilkorlig föreskrift om uteslutande begagnande af den sist antagna katekesen och psalmboken ej blifvit gifven, hemställer jag; Att R. St:r må, för deras del, besluta en författning, hvarigenom stadgas, att, när sådant i följd af samvetsskäl begäres, Prest må äga, efter samråd med sin Biskop, att vid embetsförrättning undantagsvis begagna den s. k. gamla kyrkohandboken, psalmboken och katekesen, intill dess andra sådana kunna, efter behörigt godkännande, varda af Svenska församlingen allmänneligen antagna. Remitterades till LagUtsk. Frih. von Otter, Carl Gustaf, upläste en så lydande motion: Uti bil. N:o 4 till K. M:s Nåd. Propos. N:o 1, om Statsverket 1856, jemte litt. S, innehållande Förslag till Handtverksoch Timmermanssamt MachinistStaterna vid K.
Hvarefter Herr af Billbergh uppläste följande: Höglofl. StatsUtskottet har väl uti Sökandernes, Enkan Palmbergs och Lieutenanten von Scheeles Hustrus, medellöshet funnit ömmande anledning för bifall till deras underdåniga anhållan, att af gunst och nåd. varda befriade från den af Kongl. KammarRätten Sterbhuset ådömde återstående ersättning af bevillning, sorn deras Moderbroder, Kamereraren Ewers, i lifstiden icke behörigen beräknat och innehållit å f. d. General-Tullarrende-Societetens Fullmäktiges löner och arfvoden, men på den grund trott sig icke kunna tillstyrka eftergiften, att emot de öfrige Sterbhusdelägarne något kraf ännu icke blifvit anstäldt, och således icke utröndt är, huruvida hos dem tillgång saknas. Utan att hafva annan kännedom hvarken af personerna eller saken, än Rättegångshandlingarne utvisa, bjuder mig likväl rättskänslan härvid upplysa, att desse 366 Den 3o Januari]'. 2:ne personer, af hvilka den ena icke liar annan tillgång än ett ho af 100 R:drs värde, och den andra en öfverskjutande skuld af 178 R:dr 16 sk. 3 r:st., äro ålagde, i följd af Uppbördsförfattningarnes stränghet, att godtgöra en tjensteförseelse, begången af en deras aflidne Moderbroder, hvars bo af samma tjensteförseelse icke baft ringaste nytta. Denna aflägsna ansvarighet, som i rättsväg icke får betraktas, synes mig i Nådeväg förtjena synnerligt afseende.