Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid justeringen af Utskottets Protocoll för den 30 nä^tlidne Junii och dess Memorial till Riksens Ständer af samma dag, med förslag till ändring i 15 §. Riksdags-Ordningen, uppläste och ingaf RiksgäldsContoirs Fullmägtigen Jan Ericsson ett så lydande Dictamen: ’’Sedan jag, tillika med de fleste af Hedervärda BondeStåndets utsedde Ledamöter i detta Utskott, varit af särskild tanka emot Utskottets pluralitet i fråga om tillägg till 15 §. Riksdags-Ordningen rörande föreslagen Representations-rätt för Frelsejordegare inom Hedervärda Bondestånd et går jag nu att vidare förklara och utveckla motiverna för mina å§igter i detta ämne.” ”Ge - VonstitutionsUtskottets bilänkanden. ”Genom devid 1810 3rs Riksdag emellan Ständerna ingängna Concessioner blef val hvarje Svensk Man berättigad, att förvärfva och besitta fast egendom och jord^ af hvad natur och beskaffenhet som heldst, följaktligen äfven Säteri och annat purt Frelse; men såsom en grundpelare derföre var äfven denna concession förenad med det uttryckliga förbehåll för egaren, nemligen att fastighetens ursprungliga egenskap icke förändrades, utan skulle bibehållas vid sin natur, med densamma tillhörande förmåner och skyldigheter; i följd hvaraf en utsträckning öfver denna gränslinea, till meddelande af andra rättigheten För Frelse-egare, än den de förut innehafva, skulle bryta helgden af den grund-be6tämmelse, som förenämnde beslut åsyftar.” vJag fasthåller så mycket heldre mitt omdöme efter denna grundsats, som vid de förflutna, äfvensom vid denna Riksdag, i fråga om förslag till ernående af likhet i beskattning emellan Frelseoch Skattejords-egare, man städse hört åberopas med hvilken helgd Frelse-egarens Privilegier vore befästade, samt att en förändring deruti vore stridande emot egande-rätten.
N:o 98, i anledning af väckta motioner om böters aftjenande med arbete. N:o 100, i anledning af väckta motioner, dels om utarbetande af en ny Utmätnings-författning och dels att f. d. Lag-Comite'ens förslag till UtsökningsBalk må varda antaget, eller åtminstone 12 Capitlet 1 §. deri, samt att i sistnämnde fall må utfärdas ej allenast förändrade föreskrifter, i afseende på tiden för utmätningars verkställande och afgifvande af utmätningsmans slutredogörelse, utan ock det stadgande, att Öfver-Executorers utslag i utmätningsmål skola till de sökande utskrifvas i den ordning, målen blifvit fär Bih, till R. St. 1840. dige till afgörande och, när de sökande sig anmäla och erbjuda lösen, till deni genast ullemnas. N:o 101, i anledning af väckt motion, att på Magistrat i hvarje stad må öfverlåtas rättigheten alt upptaga och handlägga lagsökningsoch utmätningsmål mot dem, som lyda under stadens jurisdiction, lika med hvad för Borgmästare och Råd i Götheborg redan är stadgadt, och, i följd deraf, Konungens Befallningshafvandes befattning med lagsökningar mot städernes invånare upphöra. N:o 102, i anledning af väckta motioner om rättighet för Länsmän att, på eget ansvar och utan förutgången remiss från Kronofogde, äfvensom för enskilde, på socknestämma utsedde personer, att verkställa utmätningar. N:o 103, i anledning af väckt motion om ett förändradt lagstadgande, i afseende på försäljning af utmätt gods. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 15 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 7, i anledning af väckt fråga om ersättning till ledamöter i Synerätt för verkställda syner å Militiae-boslällen. N:o 8, i anledning af väckt motion om förändrad grund för utgörande af Brandstod och Riksdagsmanna-arfvode. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. f. m.
Mera än 50,000 munderingar erfordras således i en hast, om den behöfliga bevärings-styrkan skall vara försedd med nödig beklädnad; men då ett så stort antal fullständiga munderingar skulle fordra alltför betydliga anslag på en gång, samt, hopadt i förråd och utan tillräcklig omsättning, blott af tiden mer eller mindre förstöras, så tager jag mig friheten underdånigst föreslå en medelväg, som torde någorlunda fylla behofvet, utan att dock taga i anspråk större tillgångar, än dem jag anser oundgängligen nödvändiga, så framt ändamålsenlig och någorlunda tillräcklig beklädnad skall kunna beredas åt’ det antal bevärings-ynglingar, som i farans stund kunna komma i fråga att anlitas. Sålunda, om man, medelst den anordning, jag nu vågat påpeka, förvissar sig derom, att ett antal bevärings-skyldige, beräknadt till 25,000 man, alltid eger i brukbart skick en dubbel omgång munderingar, nemligen en lifoch en exercis-mundering, kan den förstnämnde påräknas för de vid första uppbrottet utkommenderade bevärings-ynglingarne, hvarvid de möjligen felande 5,000 munderingarne torde kunna med lätthet i behofvets stund anskaffas, emot billig ersättning, utur indelda och värfvade arméens s. k. tjenstgörines-beklädnad. De reserven tillhörande, omkring 22,000 bevärings-ynglingar böra, under de 2 å 5 månaders vapenölningar, som mäste förbigå, innan de troligen komma i fråga att fiiras emot fienden, förses med den då tillgängliga s. k. exercis-munderingen, som blifvit qvarlemnad af de till aktiva arméen först utkommenderade och hvilken i alla afseenden kan anses fullt motsvara beväringens enda nuvarande beklädnad.
Den som först löste sig ur förtrollningen var Guri, hvilken, slungande en förkasteisens och häpnadens blick på den tilltänkte äkta mannen, under kraftiga och betecknande åtbörder utropade: ”Jag skyr och föraktar att fordra någon räkenskap af dig, du dubbelbedragare! Stå der nu ensam med din glasbeslagna taterska, vadkungens gemål ” Och snabbare än ”tärnan” flyger genom luften flög exbruden bort. Men hennes rättvisa harm väckte inga sympatier i kretsen. Det är så ljuft att säga om en granne: ”Hon kunde ha sett sig för! Hvar menniska kunde ha sagt henne att det skulle barka åt skogs!” Deremot väckte den öfvergifna hustrun, som kom med förlåtelsen och försoningen på läpparne, så mycket starkare och högljuddare sympatier, och Guris sista smädeord ”vadkungens gemål” tycktes riktigt gifva dem luft: ”Hurra, hurra för vadkungens gemål!” skrek hela massan, och derpå följde en ursinnig ringdans kring det unga paret. Nu först lyfte Jörgen upp hufvudet. Hans högmod var såradt af Guris iskalla och hånande farväl, och hennes förlust kändes med otrolig hast minskas i mån af den tillfredsställelse, som hans ögon förde till hjertat, ju längre och längre de fördjupade sig i den unga, nu så nya qvinnans åskådande. Var icke denna utomdess redan hans hustru, som han gift sig med, då hon var 16 år, och lemnat vid 17, sedan han föröfvat en handling, så låg att han aldrig förlät sig den sjelf. I nio år hade samvetsqvalen tyngt honom och en inre fruktan hindrat honom att skaffa sig underrättelser om huruvida offret för hans svartsjuka sinne och mordiska natur någonsin kommit sig. Han hade flytt minnet och med sin stams legèra ”vandrande” principer ansett bäst att låta det, som var förbi, också vara förbi ... Då han hyllade andra qvinnor, hade han försökt att betrakta sig som fri; men då han blott hyllade bränvinsruset, såg han sig i sin rätta skepnad som bunden, tills han säkert visste sig fri.
Der står tydligen i ingressen, att alla spärrningar äro otillräckliga och medförande större olägenheter, än man dermed kan hoppas få godtgjorda. Konungen har således redan uttalat sin öfvertygelse om riktigheten af den sats, som man genom den und. skrifvelsen vill uttrycka, och efter min tanka är det blott, missförstådt nit hos local-auctoriteterna, sorn gjort, att författningens mening vid första tillämpningen blifvit öfverskriden. Frih. Boye: Jag vill blott till mitt förra yttrande til - i5o Den ii September c. m. ■ lägga, att då jag tyckt mig finna, att olikhet i termerna äger ■ rum i alla de tre RiksStms beslut, sora bifallit en und. skrif ■ veise, 'i ämnet, lärer det i alla händelser blifva behöfligt, att be hörigt Utsk. inkommer med ett jemnkningsförslag, innan I skrifvelsen uppsattes; och det vore således önskligt, om detta förslag kunde inkomma till nästa plenum, hvarom Utsk. torde böra anmodas. Ex. Hr Gr. o. Landtm hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i det af PresteSt. fattade beslut. I Ropades starka ja, blandade med många nej. Frih. Boye begärde votering och bifall till Gr. Fröliclis nyss gjorda framställning. Gr. Frölich: Det torde ej vara ur vägen att anmärka, huru delta ärende, der man gjort sig all möjlig möda att följa formerna, ändock slutligen kommit utom alla former. Här bordlädes först motionen och remmitterades sedan till Utsk., hvarefter fråga t. o. m. uppstod om återremiss af Utskrs betänk.; och nu, sedan betank blifvit afslaget och hvarje RiksSt. för sig fattat särskildt beslut, vill man bär strida om redaetionen af den und. skrifvelsen. För att slippa den begärda voteringen, vågar jag föreslå, att man må öfverlemna åt Exped.Utsk. att af de redan fattade besluten sammanfatta ett förslag till skrifvelse i allmänna ordalag, på det den utan vidare krångel må kunna afgå. Frih. Boye:
Den öfverläggning, som här är hållen om hvarjehanda hus ru. m. bevisar nogsamt, huru olämpligt det är att här företaga ett sådant öfverläggn.ämne, och alt låta det afgöras af riksdagsmän, som ej öro underkastade något ansvar, utan bör saken pröfvas af ansvariga embetsman och rådgifvare, som kunna tilltalas, om saken illa skötes. Jag anhåller således om aterremiss. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Såsom jag redan haft äran i förra plenum nämna, beklagar jag, att StatsUtsk. i dess ullål. N:o 36 afslog Piiksd.fullmtn David Anderssons från Hallands län motion, att förre arrendatorer af kungsgårdar m. fl. kronolägenheter skulle vid en blifvande ny arrendeauction äga rättighet att öfvertaga högsta skeende anbudet; ty genom stiftande afen sådan allmän lag anser jag, att icke blott Kronans utan ock den enskildes rätt vore bevarad; man hade för alltid förekommit sådana ansökningar, som dessa nu ifrågavar., hvilka satt de personliga intressena i rörelse, och sist och framför allt hade StatsUtsk. sluppit ali komina i den förlägenheten, att uti efterföljande utlåCn yttra sig i rak strid mot den princip det i ett föregående följt. Frih. Cederström, Anders: Då jag hufvudsakligen instämmer i hvad Frih. Hamilton i delta ämne yttrat, önskar jag blott få tillägga några ord. Om R. St., uppå SlatsUtsk:s tillstyrkan, medgifva och godkänna ifrågavar. arrendatorers ansökningar, och till följe deraf prolongera deras arrenden ; så blir ovillkorliga följden deraf, att StatsUtsk. vid kommande riksdagar blir öfversvämmadt af dylika ansökningar, till men för öfriga riksdagsgöromål. Det är nemi. klart, att de fleste arrendatorer af Kronans egendomar inom Representationen hafva någon eller några vänner, som äro villige understödja dessa ansökningar; och följden deraf blefve, att hvar och en på sitt båll sökte komma i åtnjutande af samma förmåner, som vid denna riksdag kunna blifva de ifrågaställda arrendatorerna tillagda.
Jag vet icke, om den frågan kan ens komma under afgörande, att icke min rätt ligger öppen att få mina motioner meddelade de öfriga Stånden; ty, inig vetterlig!, finnes intet något ställe i grundlagen, som hindrar delta. Jag har begärt det , och ingen har sådant bestridt. Detta återstår endast för att fullända verket, och jag har ingenting deremot, på det saken må blifva ännu bättre; men jag hemställer, hvart det leder, om å en motion skall kunna vägras remiss, då den icke strider mot grundlagen, och då den icke förhindrar Landtm, att göra propos. till remiss. Hr Stuart, Carl: Jag anhåller, att i prot. få nedlägga min uttryckliga protest mot Hr Frih. o. J_,andtm:s framställda propos., den jag anser vara i rak strid mot grundlagen. Jag anhåller vidare, att i prot. få bevarad min reser - Den 5 Felmia l i. Reservation inot det beslut , It. o. Ad. i dag fattat och mot detta besluts följder. Jag emotser, alt niånga voteringar återstå oss, om den grundsats skall följas, alt, derföre att nian ogillar en motions innehåll oell syftning, densamma skall förqväfvas i dess uppkomst ; och jag kan på intet villkor medgifva, att Ståndet liar någon rättighet att förvandla sig till en censurs-comite'. Frih. Gederström, Jacob: Jag begärde ordet i anledn. af Gr. Anckarsvärd» framställning, huruvida, genom den votering, som är afsiutad, hvarigenom R. o. Ad. beslutat, att frågan om remiss af hans motioner skall förfalla, han jemväl vore stängd att få samma motioner med de öfriga Stånden communicerade. Gr. Anckarsvärd har, i afseende på communication, att ställa sig författningarna till efterlefnad, och i händelse han aflemnar 4 exemplar afsina motioner, möter intet hinder för deras meddelande med de öfriga Stånden.
Att, på sätt Herr Ekerman och flere med honom hemställt, Staten, till hvilken Fyroch Båk-afgiften ingår, skulle i första rummet hålla Godsoch Fartygsägare skadeslöse, då olycka, genom Lotsens förvållande, inträffar, med rättighet att af den utkräfva ersättning, kan Utskottet, för sin del, icke understödja, enär en enda sådan olycka skulle kunna medtaga ej allenast hvad som blifvit afsatt för förbättrade anstalters vidtagande utan äfven hvad som oundgängligen erfordras för nuvarande F v rars och Båkars tillbörliga underbål lande å Bdkets samteliga kuster, ocb hvarigenom det resultat skulle uppkomma, att genom en eller annans skadeslös hållande, alla öfrige till sjöss trafikerande lemnades utan ledning och skydd. Då i öfrigt bör förutsättas, att mera nit och skicklighet å Lotsarnes sida är att förvänta, sedan deras vilkor blifvit förbättrade genom Lotspenningarnes för höjning och förändrad reglering med dessas fördelande, samt de i LotsFörordningen utsatte straffbestämmelser för felaktige Lotsar synas afpassade efter ej mindre vigten af det uppdrag dem lemnäs, utan äfven deras oförmåga att ersätta hvad genom deras förvållande förloras, tror Utskottet något ytterligare åtagande å Statens sida till de enskiltes betryggande för förluster i berörde fall ej skäligen böra komma i fråga.
Då Utskottet anser den blifvande extra roteringsjemnkningen böra ovillkorligen öfver hela Riket företagas, finner Utskottet desto mindre något undantag häruti böra ega rum, i anseende till de inom provincen Skåne belägna, år 1811 extra roterade hemman, hvilka i den sednare tillkomne ordinarie roteringen derstädes icke ingått, som, ehuru den samma hemman påförda extra roteringen redan blifvit jemnkad, härvid följts helt andra grunder, än som, i öfverensstämmelse med Riksens Ständers beslut afår 1810, nu blifvit af Utskottet föreslagne; hvarjemte Utskottet tror, att äfven, derest ett helt Län skulle förklara sig med den förra extra roteringen belåtet, sådant icke må hindra jemnkningens företagande, emedan afsigten dermed är, att undanrödja alla skiljaktigheter, sorn i en framtid kunde gifva anledning till klagomål öfver denna beskattnings ojemna fördelning. Bland de ämnen, som tillhöra Utskottets Utlåtande, förekommer äfven, huru vida extra roteringen må kunna förvandlas från skyldigheten att uppsätta manskap till den af andra prasstationer, samt om desse sednare böra kunna fortfara under fredstider, i händelse några extra rotehållare sig 590 Besv. och Ekon. Utsk. Betänknnden. dertill förbundit; hvaröfver Utskottet såla”, des nu vill yttra sig. I afseende på förra frågan, finner Utskottet väl, att, ehuru 80 §.
Då hon följande morgon i den präktiga bruddrägten skred ned för trappan stodo tvenne tjenare och höllo hästen, den de med nöd kunde styra. Prinsessan steg ned på gården och gjorde tecken att man skulle släppa hästen, sträckte sedan ut sitt spö emot honom och sade: – ”Fåle bålde fall på knä, ädelt kungabarn ska’ på dig sti’.” Till allas förvåning lade hästen sig ned och prinsessan steg i sadeln. – ”Hvad sade du?” sporde riddaren, men prinsessan svarade icke och så begåfvo de sig åstad under tystnad. När de kommo till det ställe der kungaborgen stått sade prinsessan: –”Fåle bålde, här har jag druckit både mjöd och vin, nu beta här både oxar och svin.” –”Hvad sade du?” sporde riddaren, men prinsessan svarade icke. Litet längre fram redo de öfver en bro och ute i ån simmade tvenne ankor. Prinsessan klappade hästen på halsen och sade: –”Fåle bålde här snattrar ankan med makan sin, när aftonen kommer mister jag min.” – ”Hvad sade du?” sporde riddaren, men prinsessan svarade icke. Då de gingo ut ifrån kyrkan tog riddaren en guldkedja från sin hals och hängde den om brudens. Hon gömde den under klädningen och de redo hem under tystnad. Efter hemkomsten återtog prinsessan sina gamla kläder och pigan gick upp i bröllopssalen, iklädd den dyrbara bruddrägten, men då hon ville sätta sig till bords vid brudgummens sida, hejdade han henne och sade: ”Först vill jag veta hvad det var du sade då du steg till häst.” ”Jag sade ingenting,” svarade pigan. ”Hvad sade du vid den afbrända kungaborgen?” ”Intet,” svarade hon. ”Och hvad sade du då vi redo öfver bron?” ”Intet,” svarade hon. ”Och hvar har du guldkedjan som jag hängde kring din hals?” ”Den har tiggarqvinnan stulit!” utropade hon. ”Hvilken tiggarqvinna?” sporde riddaren. ”En eländig tiggarqvinna som vi skänkt herberge i natt och som satt i stugan när jag klädde mig.
Fordrar man då en utmärkt redbar och skicklig man, och en sådan fordrar tjensten, så måste man också bevilja honom förmåner, som kunna locka honom att söka den, eller också underkasta sig följderna af dess besättande med ett mindre passande ämne; och då fråga är 0111 förvaltningen af millioner, kunde dessa följder komma att röra stora summor. Månne nu de af Utsk. föreslagna totalinkomster kunna anses erbjuda dessa lockemedel? En kamererare i Bancodisconten finge inalles 1700 r:dr b:co; en bokhållare derstädes kunde i denna egenskap innehafva 990 r:dr, han kunde dermed förena annan tjenstebefattning med möjligen lika löneinkomst, och han ägde rätt till commissioner, som, om lian ägde allmänhetens förtroende, kunde vara ganska indrägtiga. Således i samma mån verkets tjenstemän kunde rättfärdiga direclionens förtroende till den vigtiga kamererare-beställningen, i samma mån skulle den förgäfves bland dem finna sökande. Vid lånecontoren blefve förhållandet än sämre, med den dervarande bristen på skickliga ämnen. Särdeles komme man att erfara detta i Götheborg. Kamereraren derstädes komme att inalles (med särskilda arfvoden) erhålla omkr. 1600 r:dr b:co; men med dervarande göromål (och Utsk. har icke tillstyrkt något ökadt biträde) nödgas han hålla en enskild medhjelpare. Afdrag kostnaden för denne och jemnför dermed hvad förste bokhållaren på något af de större handelshusen kan påräkna, så kan man lätt bedöma, huruvida man kan vänta sig en sådan kamererare, som befattningen med en så stor statens egendom fordrar. Sökande komma visserligen icke att fattas, en Lindstedt, en Treffenberg, en Nylander och dylika; men hvad blefve följden för verket, för directionen och för RiksStms förmåga att inom sig finna aktade män, som ville emottaga ett directövs-uppdrag, der i alla fall ersättningen så föga motsvarade mödan och ansvaret.
Fattigvårdsstyrelserna blefvo derigenom satte uti tillfälle att uppköpa dels varor att af understödstagare förarbetas, dels ock spannmål, som förmaldes och till lindrigare pris än de gångbara försåldes till sådana fattiga, hvilka förmådde något arbeta för egen försörjning. Några socknar sysselsatte sina arbetsföre understödstagare vid vägförbättringar, hvarigenom besvärligare backar afjemnades; andra utfunno andra sysselsättningar för dem, mera eller mindre lönande, men alla syftande på att lemna den flitige utväg att genom sitt arbete försörja sig och de sina, samt ådagalägga att den late och försumlige bör hafva föga alt förvänta af sina medmenniskors hjelp. Det är ej kändt att någon förfors af brist, och de statsmedel, som till understöd erhöllos, äro alla rigtigt återbetalda, utan att någon fråga uppstått om dröjsmål dermed eller om afskrifning. Gröfre brott hafva visserligen förefallit många nog; dock ej till så stort antal, att det kan föranleda särdeles större uppmärksamhet än förr. Stöldernas antal har deremot under ifrågavarande tidpunkt uppnått en förfärande tillväxt, till och med utöfver hvad uti sednaste underdåniga Femårs-berättelse måste anmälas. Då hade redan från 44 personer» som år 1836 straffades för l.sta eller 2:dra resan stöld, antalet sådana brottslingar, år efter år, uppgått så, att det år 1842 utgjorde 135 eller tredubbelt. Norrköping är härunder ej inbegripet. Nu har dermed förhållit sig så, att det år 1843 ännu var ..135 stycken, men blef 1844 156, Berättelse öfver Östergöthlands län för åren 1842—1847. 2 10 1843 1846 1847 nedgick till 165, 192, hvarefter det år 144. Huruvida sistnämnda förminskning är eu tillfällighet eller beroende af fortfarande dertill verkande orsaker, skall utvisas af de efterföljande årens förhållanden.
Tryckte hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Innehåll: General-Tull-Styrelsens underdåniga utlåtande Sid. L Chefens för Topografiska Corpsen dito »12. Directionens öfver Invalid-Inrättningen dito „* 14. Comiterades för Salpeter-Ärenderne dito „ 15- Gouverneurs-Embetets vid Krigs-Academien dito »23. Öfver-Post-Directeurs Embetets dito „ 34. Stor-Amirals-Embelets 3:dje Afdelnings dito »36. Öfver-Intendents-Embetets dito „ 43. Stuteri-Öfvei Styrelsens dito »46. Riks-Marskalks-Embetets dito angående Slottsbyggnads-anslaget 49. Krigs-Collegii dito: å Artilleri-Afdelningen »54. „ Fortifications dito , 66. „ Indelningsoch Boställsdito „ 68. „ Utrednings dito , 71. Underhålls dito , /9- „ Krigsmanshus dito »37. Numnler-Lotteri-Directionens dito „ 88. Förvaltningens af Sjö-Ärenderne dito „ 94. Convoy-Commissariatets dito , 100. Seraphimer-Ordens-Gillets dito „ 106. Fång-Styrelsens dito „ lil. Dito Dito i en serskild fråga „ 115. Commerce-Collegium angående f. d. Quarantaines-Commissionens förvaltning „ 118. General-Tull-Styrelsens und. utlåtande. Stormägtigste, Aller nå digste Konung! Rnligt Kådig remiss åligger General-Tull-Styrelsen att till Eder Kongl. Majrt afgifva underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, uti deras sistlidet år afgifna berättelse om verkställd granskning af Stals-Verkets samt andra af Allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1836 och 1837, i afseende på Tull-Verket anfört.
S. ^ motion om ersättning åt Rusthållare vid Kongl. Lif-Regementets Dragon-Corps för Recrutoch Reinon t-mötena. N:o 115, i anledning af väckte motioner om anslag af det till Professoren, Doctor Nils Akerman i Slockholm inrättade Orthopediska Institut. N.o 117, angående väckt fråga om förlängning af den för inlösen af Riksgälds-Contoirets Credit-sedlar stadgade prsescriptionstid. N:o 118, angående ett lån för uppmuddringen af Sölvitsborgs stads hamn. N:o 119, angående fortgången af den Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret uppdragna utredning af Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-inrältn ingar. Från Högvörd. Pueste-Standet. S. D. Fortsattes och afslöls föredragningen af Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 76, i anledning af Rikets SLäuders Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifna berättelse om samma år verkställd granskning af Stats-Verkets, samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1832, 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. i835 års Revisions-Berättelse. Härvid blefvo §§. 36—48, 50—56, 59—62, 64—66 utan anmärkning lemnade, hvaremot §§. 49, 57 och 58 återremitterades, på grund af dervid Bih. till R. St. Maj 1840. i sak gjorde anmärkningar, och §. 63, i afseende på formen, att nemligen Rikets Ständer måtte aflåta en underdånig skrifvelse, rörande den åtgärd, som i anledning af hvad der anmärkes, blifvit nödig ansedd. i83y års Revisionsberättelse.