Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af den författa, jag nyss åberopel, ålades då den af barnen, som hade tillgångar, att draga försorg om sin gamla moder. I förra veckan förekom i KammarRin ett mål, der äfven barn vägrade att draga försorg om sina ålderstigne föräldrar; med eli ord, dylika förhållanden inträffa icke sällan. Derföre bör ock i författn:n finnas ett så beskaffad! bestämdt stadgande, att de, som skola tillämpa henne, veta hvad de hafva att rälta sig efter. Jag tror fördenskull, att man här borde införa ett sådant stadgande, som Hr Sondén föreslagit, och hvilket har följande lydelse: ”Arbetsför och frisk person vare skyldig att, utan fattigvårdens betungande, försörja sig sjelf. Föräldrar och barn skola, i mån af behof å ena, samt förmåga å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning. När vilkoret, af förmåga å ena sidan och af behof å den andra, är stadgadt, kan jag icke inse någon betänklighet mot förslagets antagande, hvarföre jag vördsamt tillstyrker att R. o. Ad. malte godkänna detsamma. Gr. Den 30 Augusti. 161 Gr. Sparre, Erik: Yikandet, ail i fattigvårds-förordnm skulle intagas stadgande om föräldrars oell barns ömsesidiga skyldighet att draga försorg om hvarandra, har vid flere Riksdagar varit väckt, men alltid fallit inom representationen. För min del trot jag, att det skett med rälla; ty stället för en sådan föreskrift är icke i fattigvårds-förordnm; denna lag har blott att bestämma samhällets skyldighet ali draga för sorg om sina fattige och icke familjens inbördes skyldigheter, hvilka deremot åro föremål för civil-lagens stadganden.
Herr Munck af Rosenschöld: När Herr Grefven och LandtMarskalken frågat, om Ridderskapet och Adeln ålägger LandtMarskalken, att göra Proposition, har denna fråga blifvit besvarad med ett nästan enhälligt Nej. Den vördnad och tillgifvenhet sohl vi alle hysa för Herr Grefven? och LandtMarskalkens person, har utgn tvifvel förmått pluraliteren af Ridderskapet och Adeln till ett sådant svar. Men i den §. af Riksdagsordningen, som Herr LandtMarskalken uppläst till vår rättelse i detta fall, finns icke ordet ålägga titan ordet yrka Proposition. Behagade derföre Herr LandtMarskalken använda det sednare i Grundlagen nyttjade ordet i stället för det förra, och framställa frågan i följande termer: Yrkar Ridderskapet och Adeln Fro~ position, så torde svaret blifva allmänt motsatt det, som nu förut gifvits. Herr LandtMarskalken: Yrkar Ridderskapet och Adeln alt jag skall göra den af Friherre Stael von Hollstein begärda proposition? Den 17 Juli e. m, Rop«des Ja. Herr Ja.ndtMarskalken: I sa dan t falt förklarar jag öfverlaggmr.gen hvilande, och. målet får forvisas till GonstieutionsUt-kottet, för att med decision härö/ver skynda sarnmeligen inkomma. Följande tvenne den 14 dennes på Ror-, det lagde Utlåtanden från OeconomieUtskot-. •c? . tet' före drogos å; ny;o och bifolloS: 1:0 I anledning af återréntissen af Utskottets Betänkande rörande ersättning för de Rotar, hvars Soldater i och för arbetet vid Götha Canal blifva till krigstjenst oduglige. 2:0 I anledning af väckt fråga om Svenska KlädesFabrikernas uppbjelpande. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUl-. skottets,sedan den 14 dennes hvilande, Betänkande om ersättning för 1312 års Mantals-, skrifningsprovision i Norrbottens Län.
Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Kyrkoherden Wennerström framställd motion, JV.I 98, om alla för prester erforderliga examinas alläggande på en gång vid akademien före ordination samt om upphäfvande af indegenats-tvånget vid ansökning lill pastorat, jemte ett i frågan af Komminister Afzelius afgifvet yttrande. S. 1). Till Stats-Utskoltet remitterades en af Kyrkoherden Otterström väckt motion, JVs 108, angående reduktion till fem af Folkskolelärare-seminarierna, tillika med hvad i anledning deraf i Ståndet nu blifvit yttradt. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskoltets Utlåtanden: JVs 8, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående eftergift af återstoden å ett staden Cimbritshamn meddeladt hamnbyggnadslån; och JVs 9, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående Markaryds församlings befrielse från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrkobyggnad från Riksgälds-kontoret utgifna lån. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Högvördiga Preste-Ståndets Protokoll den 15 dennes, hvarigenom med de öfriga Riks-Stånden kommunicerats särskilda inom Högvördiga Preste-Ståndet afgifna yttranden i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition örn antagande af ny straff-lag. Med förklarande att, så vidt omförinälda yttranden blifvit föremål för pröfning hos Borgare-Ståndet, delta Stånd icke kunde biträda de grundsatser, hvilka i samma yttranden innefattas, lades ifrågavarande protokollsutdrag till haridlirigarne. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Lallerstedt, JVs 114, angående en nationalbelöning för Öfversten m. m.
— Hemställande Motionären, att alla vitén och böter, som förut tillfallit K. M:t och Kronan, må hädanefter anslås till befrämjande af undervisnings-anstalterna för medellösa barn i den Stad eller Socken, der den sakfällde är skattskrifren och sålunda denna genom förbrytelser bildade fond användas till utrotande af brott. Med Motionären delar Utskottet den åsigt, att syftningen med all Lagstiftning bör vara mera att förekomma än att bestraffa brott, äfvensom att undervisnings-anstalternas utvidgande är ett kraftigt medel för berörde ändamåls vinnande. Men då, hvad angår 13 \ i q£ Stats-Ut slottets den i RiksStaten af bötesmedel påräknade årliga inkomst med 32,ooo R:dr B:co, Staten får vidkännas högst betydliga bidrag för deras vård och underhåll, hvilka emot Lagen sig förbrutit och således äfven är billigt, att Staten har sin andel af hvad dem ådömes att med penningar godtgöra, samt härvid i öfrigt förekommer, att Försumlingarnes FattigCassor redan äga bötesandelar sig anvisade och att ifrågasatte Inkomstsumma, fördelad efter den af Motionären uppgifna grund, skulle för hvarje Församling utgöra ett högst obetydligt belopp, kan Utskottet, på dessa skäl, icke tillstyrka Bölesmedlens uteslutande vid beräknande af StatsVerkets inkomster. Emot detta beslut har Herr Lagman Ståhle såsom reservation åberopat sin här ofvan intagne motion. Bil. C. Utlåtande, i anledning så väl af K. Mits Nådiga Proposition om afhjelpande af den årliga bristen i SaltpeterFonden och om ett förändradt sätt för Saltpetergärdens uppbärande, som någre i ämnet hos Hederv. BoildeStåndet väckte förlag. Uti underd. Berättelse till K. M:t den 16 September sisth år, hafva Committerade för SaltpeterÄrenderne i underd., bland annat, anmält: att, vid en allmän öfversigt af Salpeter-handteringens framgång i landet, \ Betänk anden. ig5 det befunnits, att uti }Vesterbottens
(Stats-Ulskottets Utlåtanden N:ris 53 och 96). S. A. K. lil i en den 26 niisllidne Februari adalen Nådig Proposition, har E. K. M:t täckts gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, sedan det år 1855 församlade sjunde allmänna Svenska Landtbruksmöte! i underdånighet anhållit, att, ulom Landtbruks-institutet vid Ultuna, ett högre Landtbruks-läroverk för 40 å 50 elever mätte ytterligare inrättas, lielst i södra delen al Riket, Landlbruks-akademien, hvars underdåniga utlåtande häröfver blifvit infordradl, tillstyrkt att, i enlighet med berörda hemställan, eli nytt Landtbruks-instilut måtte inrättas i södra delen af Riket och medel för delta ändamål af Rikets Ständer äskas, samt i afseende å sältet lör tillvägabringa lide af en sådan inrättning framställt den åsigt, att läroverket borde, i likhet med Ultuna Landtbruks-institut, förläggas på en för ändamålet anslagen Kungsgård, så vida dylik, dertill tjenlig lägenhet genast funnes disponibel, oell icke, i afvakta» derå, Läroverkets inrättande kommealtpå obestämd lid uppskjutas, men att, om någon kungsgård icke vore att erhålla, et: tillräckligt stor och i öfrigt lämplig egendom skulle lör ändamålet af Staten inköpas. Efter erhållen Nådig befallning att, i samråd med Läns-slyrelsen i Christianstad, undersöka och i underdånighet sig utlåta, huruvida någon för högre Landtbruks-läroverk passande egendom, vare sig Kronan tillhörig eller genom köp disponibel, kunde vara att tillgå, samt att i sådant fall afgifva fullständigt förslag i afseende på de åtgärder och 256 Exp e di tio n sUts k otte /s Förslag till underd.
Uti samma salong der tableauerna voro anbragte, var nu arrangerat för supéen, hvilken yppig och öfverflödande bestod af det raraste och läckraste årstiden och en väl rigtad kassa kunde frambringa; på de präktiga borden, der sirliga krokaner i olika format prunkande höjde sig, lyste silfver, kristaller samt herrliga vaser, fyllde med utmärkt sköna, lefvande blomster, den ståtliga kronan spridde åter sitt sken, hvilket ännu mera förökades genom det ljusen från silfverkandalabrerna, hvilka i mängd funnos å bordet, meddelade. Skönast voro dock salonens väggar att påse, hvilka öfverallt voro prydde med korslagda blanka klingor och bajonetter, i hvars blåa stål ljusskenet strålande återspeglade sig. Midt på väggen framför det stora längsta bordet, var af sabelklingor, hvars spetsar alla voro hopfogade, formerad en stor sol, i hvars midt åter en mångfärgad rörlig eld brann; på hvarje fäste af klingan hängde en frisk doftande krans af röda och hvita rosor. Vid åsyn af dessa krigiska apparater, tycktes de unge Militärerne erhålla nytt lif, nu uppstod ett sorl, ett jubel, ett gny, hvilket knapt genom den starka appetiten kunde döfvas. Att sjelfva soupéen räckte förfärligt länge, kan du väl tänka, innan i tillbörlig ordning alla de otaliga rätterne, delicerne och decerterne, voro serverade och påsmakade. Jag höll redan vid de bruna välluktande hjerparnes ankomst på att half-tröttna, ty hvarken Öfverjägmästarinnan Bjellerdorffs ordförande, hvilken satt tvärs för bordet midt emot mig, eller mina ömsesidiga grannars Fröken Jettchens och Baron Paul C s muntrande conversation, ej ens Major Fixenheims långtrådiga afhandlingar om vätgas, brännämnen, samt i anledning deraf uppfinningar, dem snille och industri gjort etc, förmådde väcka min uppmärksamhet förr än oförmodadt en kraftig trumpetstöt injagade nytt lif hos en hvar. Nu uppsteg Guvernören höjande sitt glas, och proponerade i vänlighet för sin gamla vörnadsvärda
ConstitutionsUtkottet, har, såsom det andra skälet för i frågastältebehandlingssätt anfört vidlyftigheten af StatsRådets Protocoller, som förmodades ej medhinna uppläsas i Utskottets plenum3 hvarvid jag får anmärk» 884 Den 25 Martil, att, äfven jag, varit i tillfälle att erfara hvad arbetsfliten kan åstadkomma under en inskränktare tiderymd, men den oivifvelaktigt vidsträcktare läsning som ålegat Riksens Stan-: ders Revisorer under en, till bestämd tid föreskrifva, Revision, har likväl icke fått Verkat till inskränkning i den allmännare granskningssrätten, under supposition, att den allmänna granskningen ej skulle medhinnna verkställas, då alla Konungabref och alia Éancooch RiksgäldsContoirets fullmägtiges Protocoller vid 1822 års revision i dess plenum upplästes* Jag hade trodt, att vid sig nu företeende omstäratPgheter, i förmodan att Hans Kongl. Högket Kronprinsens höga förmälning inträffarunder påstående Riksdag, och då så många vigtiga ärender denna Riksdag förekomma att ConstitutionsUtskott icke saknat anledning beräkna en längre tid för Riksdagens tillvarelse, än den, sorn i af Utskottet åberopade 109 §. i Regeringsformen omförmäles och, vid den verkeligen oförmodeliga händelse, att StatsRådets Protocoller icke under den längre tiden hunnit genomläsas, kunde ju ConstitutionsUtskottet vidtaga den Constitutionsenliga utväg att begära Utskottets förstärkning, hvartill 36 §. Riksdagsordningen öppnar anledning och är tillämpelig, om gjöromålen, af det vanliga antal deputerade, ej kunde bestridas.
Staden har en täck belägenhet i det inre af en vik, som bildar en god hamn, och famnas genom en krans af löfprydda kullar. Jag besökte Professorerne Wachsmuth och Dalman, bägge utmärkte Historici. Den senare sade mig, att han var af den Svenska famillen Dalman, och att hans farfarsfader hade utflyttat till Wismar. Kiel har ett väl inrättadt sjöbad vid Düsternbrok, ett litet stycke utom staden, i en herrlig natur. Ifrån ett lusthus, kalladt Drottningens pavillon, njuter man en skön utsigt. Vi lemnade Kiel på e. m. och togo icke genaste vägen till Hamburg öfver Neumünster, utan en annan, ehuru litet längre, öfver Plöen, der vi lågo öfver natten, och vi hade ej skäl att ångra oss; ty denna väg, ehuru såsom väg ej bättre än vägar i allmänhet här äro, förer dock genom ett vackert land. Den lilla staden Plöen har en af de skönaste belägenheter jag någonsin sett: – på ena sidan en stor insjö – på den andra flera smärre sjöar, omgifna af kullar och större höjder, som alla betäckas af den härligaste, lummigaste skog. Utsigten från båda sidor af slotts-terrassen är i synnerhet behaglig. – Holsteinska bondfolkets hus likna stora lador med ofantliga, höga halmtak; som i en sträcka betäcker husfolkets boningar, stall, ladugård m. m. Dörren är tillika inkörsport, och man kör i egentligaste mening in i köket. Ofta finnes ej skorsten, utan röken söker sig väg genom denna dörr eller port bäst den kan. På taket har storken sitt bo, anses såsom en helig fogel och ofredas ej. Det ser trefligt ut, att se honom stå, lik en väktare, uppå kroppåsen, hvilande på ena benet. – Dessa stora menniskolador äro af korsverke. Jag såg några under byggnad. De bestå blott af spinkiga, ihopslagna ribbor och likna (innan halm och tegel komma till) en ofantlig fogelbur. Mellanväggarna äro blott af flätadt spjälverk. Hu! för sådana hus under en Svensk vinter! Också lära de äfven här, under denna årstid, ej vara rätt behagliga.
Skrifvelse N:o 173. 557 Eger någon okynnes eller otamdt kreatur, det gild gärdesgård bryter eller Höger öfver, tage ock om det kreatur, ändå att det å stängda egor utsläppes, sådan vård, att det ej å annans egor ofred gör. § 24.- Den, som af annans kreatur skada lidit, låte den af två ojäfvige män synas neli värderas. § 25. Finner någon å sina egor annans kreatur, sorn dit olofligen inkommit; då må han det intaga. Yet han hvilken det kreatur eger; låte honom eller i hans frånvaro den, som i hans ställe satt är, derom straxt tillsägas. Yet den, som intog, ej kreaturets egare; lyse det genast upp för sina grannar; veta ej heller de egaren; lyse då upp för socknemän vid kyrkan å nästa helgedag. Den, som kreatur intagit, vare skyldig att det underhålla och vårda,^ och nyttje det ej innan så tillsagdt eller lyst är, som ofvan sägs. Sedan håfve han våld kreaturet bruka och nyttja, men ej illa medfara. § 26. Egare af kreatur, som efter 25 § intaget är, håfve ej, utom i de fall, som i 27 och 28 §§ sägs, rätt att det återfå, innan han antingen i lösen derför utgifver det värde, hvartill skadan mäten är efter 24 §, så ock det belopp, hvartill kostnaden för kreaturets underhåll och vård af ojäfvige män uppskattas, med afdrag af den nytta, han, som intog, under tiden haft af kreaturet, om han det brukat; eller ock för sådan lösen full pant eller borgen ställer. Nöjes kreaturets egare ej åt värdering af skada eller uppskattning af kostnads-belopp, eller vill han af annat skäl vinna åter hvad han i lösen gifvit; instämme saken till Rätten, inom tre månader sedan kreaturet utlöstes. § 27.
D. Vi I förnyad föredragning, bifölls Allmänna Besvärsoch Oe conomie-l t skottets Betänkande N;o io3, i anledning af väckta motioner om åiskiilige torändringar i författ-ningarne rörande Bergs och Jernhandteiingen i Riket. 128 Trot, Ut dr. ä. 13 Åug. »834. SD, Föredrogs ånyo Högloflige Ridderskapots och A< elns Pröt: co IsUtdrag af elen i dennes, med inbjudning ti i 1 MedStånden .att förena sig med Högloflige Ridderskapet och Adeln i dess, i anledning af Banco-Ufskotieis ^Utlåtande N;o i6, i 8 punkten Litt. f, 21 punkten Litt. c och d, samt 2.3 punkten Litt. e, fattade oeslut; Stånde% sorn vilie afvakta Banco-Utskottets förslag till sammanjernkning af Riks-Ståndens flera olika beslut i anledning af nämnde Utlåtande, fann för det närvarande ej för godt att inbjudningen antaga. Från Vä Hofi. Borgåre-Ståkdet. S. B, Ånyo föredrogs Bevillnings-Utskottets Memorial j?;o 27, i anledning af olika beslut, hvaruti Riks-S unden stannat, i afseende på grunderna för dea blifvande allmänna Beviilningen; Förtydligandet, enligt Högvördige Preste-Ståndets beslut, i afseende på förslaget om afgift Ji synbar förmögenhet eller inkomst, bifölls; äfvensom de uppgifna voteringsproposilionerne godkändes: S. I). Föredrogs ånyo Bevilln ngs-Utskottets Memorial TRo 28, i anledning af Riks-Slåndeus olika beslut, i frågan angående Uurhusäfgiftens fortfarande, och blef den i delta Memorial föreslagna voteringsproposition gillad.
Antogs, med följande förändringar: a) orden ”Taxerings”, som på Irsta och 7:de raden förekomma, utbytes mot "Berednings”; Prot. Uldr. d. 17 Oct. 184.0. 701 b) orden ”vare den utebli/vande förfallen till ett vite af Tre R:dr 16 sk. till socknens fattige och” utgå; c) ordi t Sju, å sisla raden, förändras lill Sex. §. 58. Irsla mom. godkändes, med iagttagande af den förändring, att ordet ”Taxerings” på Irsta raden utbytes mot ”Berednings” oell ”Pastoratets”, å näst den sista, mot ”Socknens”. 2:dra mom. utgår. §. 59. Ansåg Ståndet böra utgå. §. (§. 80.) Ståndet bibehöll 80 §. af nu gällande Bevillnings-förordning, med tillägg i början efter ordet ”Härads-Skrif var en” af orden ”före och”. §. 60. Denna §. ansågs böra utgå. §• 61. Antogs, med iagttagande af att orden ”Taxerings” på lista och 3:dje raden utbytas mot ”Berednings”. §. 62. Godkändes, med iagttagande af nyssnämnde rättelse. §. 63. Blef, med samma rättelse, antagen. §. 64. Enahanda förhållande, som nyss ofvan. 65, 66, 67, 68, 69 och 70 godkändes med iagttagande, dels att ordet Taxerings-Comité utbytes mot Berednings-Comité’, dels ock af den möjligen förändrade numerföljden å här citerade §§. §• *71. Ståndet fann densamma böra utgå. ^02 Trot. Ut dr. d. 17 Oct. 184°- §• (§• 71.) Ståndet antog §. 71, sådan den lyder i nu gällande Bevillnings-förordning. §• 72. Godkändes, med utbytande af ordet ”Taxerings”, å andra raden, mot ”Berednings §. 73.
Orättvisan af ett sådant förfarande vore kanske störst mot den indelta arméens befäl, af orsak, att detta redan förut lidit en så betydlig förlust i sina löneinkomster, till ringa del ersatt medelst den vid i83o års riksdag beviljade lönförhöjning. Den indelta aromens befäl ökades år 1812 (i anledn. So Den a Februari f. m. af bevär:smanskapets tillkomst) med icke mindre än 7^4 nya beställningar fr. o. m. majorsgraden t. o. m. underofficers, till hvilkas aflönande icke anslogos mer än 127 fänrikslöner, ä 200 r:dr, och 27 rotelöner. p:r reg:te, så att io5 befäl vid hvarje indelt infanteriregtte nu måste lefva med hvad 68 förut åtnjöto allt sedan K. Carl XI:s tid. Häraf följer, att t. ex. af de vid hvardera regttet befintliga 12 capitainer endast 3:ne åtnjuta capitaines-Iöner, 8 lieutenants-och 1 fänriks-lön, o. s. v. i alla de öfriga graderna. Att nu i sådana förhållanden ytterligare vilja nedsätta den indelta arme'ens löningsvilkor, och till det belopp, som skulle blifva en följd af Utskts förslag, kan jag aldrig tillstyrka och är öfvertygad, att det Hederv. BondeSt., upplyst om förhållandet, icke heller kan yrka och åtminstone ej utan derföre lemnad ersättning. Ingen skulle mer lifligt än jag önska, att hela vårt orimliga g r u n ds k a 11 ni n gssy s t e m , med dertill hörande indelta räntor och indelta löner, skulle ö fve r ä n d a k as t a s, och ingen torde hafva nedlagt mera arbete än jag i detta syfte; men Utsk:s förslag leder alldeles icke till detta vigtiga föremål. Hela grundskatten bibehålles, och hvar och en skulle på ett decennium betala lika mycket som nu; blott en jemnare fördelning åren emellan skulle uppstå deraf, och för denna ringa fördel lönar det sannerligen icke mödan att till sina grundprinciper förändra beskattningssystemet, och än mindre att göra detta på rättvisans bekostnad.
Om således tvenne år å rad brist upslår å de inkomster, som äro beräknade att ingå till Stats-Kont. så blifva de icke ersatta förr än 2 år derefter, det ena året efter det andra, och då kan hända, att bristen icke blifver så obetydlig, om priserna falla och Statsverkets inkomster i öfrigt icke ingå till fullt det belopp, hvartill de blifvit beräknade. Om alla inkomsterna beräknas till sitt fulla förmodade belopp, 'såsom i K. M:s~Nåd. Propos. är gjordt, åtminstone i afseende på alla de öfrige,.- så kan på dem icke heller upkomma några betydliga öfverskott, som kunna betäcka den brist, hvilken möjligen kan på spanmalen up - 480 Den 23 Mars e. ni. komma. Derföre anser jag det vara skäl att icke beräkna spanmålen högre, än livad K. M. föreslagit; såvida icke, såsom jag förut nämnt, det blir fastsläldt, att räntorna skola ingå efter 10 års medeltal. Denna omständighet verkar ganska betydligt; ty då kunna icke allenast flere års inkomster fylla hvarandra, utan samma år då markegåugen är låg blifver likväl inkomsten större, derföre att den bestämmes efter flere föreg:de års medelmarkegång. Derigenom jernnäs förhållanderne på ett ändamålsenligt och billigt sätt, och då kan man äfven mycket lättare beräkna spanmålen så högt, som priset derå har varit enl. de föreg:de årens erfarenhet, hvilket deremot nu icke är rådligt, utan äfventyrligt. Hr Printzensköld, Carl: Flere talare hafva redan anmärkt vigten att vid beräkning af Statsverkets inkomster icke kalkylera desamma för högt och Frih. Palmstjerna har serskildt erinrat att Stats-Kont. skulle, i händelse det upslod brist i de beräknade Statsinkomsterna, råka i förlägenhet. Man har, till vederläggning af denna hans anmärkn., erinrat huruledes Riksg:sRont. skulle ersätta dessa brister och att Stats-Kont. således icke kunde råka i förlägenhet, men Gr.
Åh, det var bestämdt en orm, en huggorm. Hon var förlorad. Hon förstod, att den redan börjat tjusa henne, efter som hon inte kunde röra sig ur fläcken. Hon försökte ropa, men kunde ej få fram ett ljud, långt mindre ett skri. Hon stirrade på löfhögen, förlamad af fasa. Plötsligt brast hon ut i ett jublande. — Nej, det är ju ingen orm, det är en fågelunge! I ett nu var hon framme och på knä vid löfhögen. All ångest var bortblåst. Hon frös inte mer. Hon hade fågelungen i handen, en helt liten en, som pep ömkligt, gapade och sträckte ut den nakna, blekröda halsen. — Ack, hvad du är söt, hvad du är söt! Hon lade den ömt till sin kind. — Var inte rädd, lilla fågelunge! Jag skall mata dig och vårda dig, tills du blir stor och så tam, att du kan sitta på min axel och äta ur min mun. Alla menniskor skola förundra sig öfver att jag lyckats få en liten vild fågel så underbart tam. Jag skall ta dig med upp på pelaren, så att också du skall bli berömd. Åh, pip inte, så är du snäll! Det är så ängsligt, när du piper. Det är, som om du vore rädd, att det skulle hända dig något. Det skall du inte vara. Nu bär jag dig hem, och så gör jag ett litet mjukt näste åt min lilla fågel, mycket varmare och mjukare än alla fågelbon i världen. Jag undrar om det är dina föräldrar, som flaxa och pipa. Ni ska inte vara ängsliga för er lilla unge. Det är alldeles onödigt. Han är i godt förvar. Jag tar vård om honom. Kanske jag ändå borde söka efter boet. Om jag finner det, får jag väl lägga honom tillbaka. Maja kastade en flyktig blick upp mot den höga boken. Så, nu hade hon lugnat sitt samvete. — Nej, jag ser inte till boet. Den har nog heller inte fallit ned från något bo, utan kommit ned direkt från himlen. Att jag inte tänkte på det förut! Det är ju det järtecken jag väntade på. Det är ju så tydligt meningen, att jag skall pröfva mina krafter på att sköta och rädda den här lilla fågelungen. Det är första profvet Gud begär af mig.