Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dl Riksens Ständer för dessa grunder funnit en förnyad styrka i Eder Kongl. Majits Nådiga Instruktion den 17 December föriidet ar för Direktionerne öfver Läns-Lazaretten i Riket och öfver Kur-anstalterne till Veneriska smittans hämnpande, hvarigenom dessa Inrättningar blifvit ställde under Eder Kongl. Majlis Befallningshafvandes och Läns-Direktionernés Styrelse, och af hvilken Nådiga Författning Riksens Ständer hoppas de lyckligaste verkningar, få Riksens Ständer jemväl hös Eder Kongl. Majit förklara sin. önskan och underdåniga anhållan, att, i öfverensstämmelse med nämnde Författnings föreskrifter, styrelsen af alla Rikets Hospital samt användandet af de dem tillslagne Fonder måtte hädanefter uppdragas åt samma Eäns-Direkiioner och under enahanda vilkor samt öfrige bestämmelser, hvilka för Lazarettens Styrelse äro i Nåder stadgade. Till Eder Kongl. Majit öfverlemna Riksens Ständer i underdånighet att vidtaga de föreskrifter i reglementariskt afseende och mindre delar, hvilka vid en så beskaffad förändring finnas nödiga. Enär Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet hädanefter som hittills, i likhet med hvad om Lazaretten är förordnadt, bibehåller öfverinseendet, rättigheten att efter förslag till.' sätta Embetsman, utfärda Instruktioner och göra Bihang tili Riki~St. Prat. 1817—1818, lo'Je Sami. N-.r 55, ;ö. 434 ZTnderdäniga Skrifvelser - ändringar uti de i laga ordning öfverklagade Ut.’ slag från Direktionerne, synas icke de nu önskade förändrade föreskrifter blifva af något särdeles omfång.
På denna grund får jag anhålla om återremiss af detta betänk., och att detsamma må rättas lill likhet med hvad vid sista riksdag af dåvar. LagUtsk. föreslogs, eller att 25 cap. i och 16 §§:na, sista mom. af 17 §:n i samma cap. och 2.6 cap. 2 §:n Rälteg.-b:n samt 3 cap. 5 §:n Utsökn.-b:n må erhålla den vid sista riksdagen föreslagna lydelse. För vinnande af sådan ändring måste jag yrka nterremiss, men jag kan ingalunda instämma i Frih. Boyes begäran om afslag. H. Ex. Hr Gr. Posse, A rvid: Det är efter mitt omdöme alldeles ostridigt, att det är orätt och skadligt för de rättsökande, att vi i Sverige hafva 4 instanser i civila mål. Vår nitvar. lag känner ej heller dessa många instanser, ty der återfinner man endast 3:ne sådana och en Revision. Det är genom i sednare tider tillkomna förhållanden, som Högsta Domstolen blifvit godkänd såsom en vanlig domstol. Jag hoppas derföre, att den tid må komma, då lagmansrätterna skola upphöra; och jag inser icke några svårigheter att kunna tillvägabringa denna förändring, dock endast i sammanhang med förändring af domstolarnas organisation i allmänhet. Att nu, innan vi hafva vidtagit den allmänna förändringen, förklara, att nämnda domstol skall afskaffas, tror jag bestämdt skulle leda till större olägenheter, än man derigenom velat undvika; ty den största olägenhet, som de många instanserna förorsaka, är den tidsutdrägt, hvilken derigenom vid rättegångarna måste uppkomma; och den minskas icke, om målen komma att ligga i Hofrätterna 1 å 2 år, i stället för att uppehållas i lagmansrätterna under samma tid. Då derjemte förekommer, att vi hafva ett nytt lagförslag utarbetadt, och det undergått den föreg:de granskning, som för Statsmakternas pröfning erfordras, samt då K. M. gifvit R. St. tillkänna, alt K. M. hoppas vid nästa riksdag kunna för R.
Ridderstapet och Adeln wid 4 Mom. föreslagne tillägg rörande skyldighet för hwarje särskild Ledamot i Constitutionölltffottet, att hos sitt Ständ anmäla Con. stitutionsUtlkotkets underlåtenhet af behörig grynstning, borde äga rum, ansägS böra hwila till näst. blifwande Lagtima Riksdag, kommande sör öfrigt det uteslutna sista Momentet akt bibehällas. §- 30. Godkändes med förändrina af Orden inuti 2 Momentet äye StatsUtskottet att, till stall StatöUtskottet. §. 32. Bifölls med undantag as Orden: Instructionö utfärdande, hwilka böra utgå. §' 33° Bifölls med den ändring, att LagUtzko let bör siesta af Sexton Ledamöter. 8- 34. 32o Den 78 November. §. 54. Antogs .med följande tillägg, näst efter orden af alla stag: — ehwad de röra UpfostringS-och UndcrwiSningsMcrken, Allmänna 8attgwärden, LandthuShällningen, Bergiverk m. m. Bifölls semke öäerinförande af den uteslutne meningen rörande ConstitutionsUlstottets decistons-rätt i afseende pä enstildre Utstötts tillsättande. F. 37- Antogs med det tillägg a,t efter Orden LonstitionSUtstottet, intages och BancoUtffottet. Z. 38. Såsom i fm wid beroende af den oafgjorde fråga huru.vida omröstningar i Utstotten stola ste Ständswls eller per Lapita, komme att till Riksens Stan. ders eget ompröfwandc hemställas. Bifölls med sadan ändring att efter ordet som. införes enligt RiddarhuSOrdningen dertill berättigade är: tzwaugcnom den molswarande förra meningen utgår. §. 42. Bifölls med den förändring, att näst efter ordet Talemänncn, images: eller de som deras ställe företräda. tz. 4'.
St., att de nu gällande Krigsartiklar af den 3x Mars 1798, jemte flere senare speciela föreskrifter, rörande disciplinen inom Krigsståndet, enligt JustitiaeOmbudsmannens förmenande, stå i strid med Grundlagarne och med den derpå grundade, af R. St. för deras JustitiaeOmbudsman, den 27 Febr. 1810, utfärdade Instruction; och då R. St. funnit en sådan, verklig eller skenbar, stridighet emellan allmänna Författningar och Grundlagar i alla fall vara oförenlig med de förhållanden, som i ett lagbundet samhällsskick böra råda., samt följaktligen leda till osäkerhet, misstag och motsägelser i Lagskipningen, få R. St., till un - 94 Exp. Utsi. Förslag till and. Skrif o. iV.-o 334■ danrödjande deraf, i underdånighet frambära den önskan, att E. K. M. täcktes låta tillse, huruvida de nu gållande Krigslagarnes föreskrifter, i afseende på rättigheten till klagomåls anförande, ega fullkomlig öfverensstämmelse med Grundlagarne, samt att, i händelse vid skeende undersökning härom, en sådan öfverensstämmelse skulle saknas, Krigslagarne då må ]bringa§ till enlighet med Grundlagarne. Vidare har hos R. St. i betraktande kommit, att, då i de landskap, hvarest icke flere ån två Lagtima HåradsTjng om året hållas, och der följaktligen längre tid ån sex månader emellan VinterTingen och HösteTingen förflyter, Testamenten i många fall icke kunna vid Lagtima Ting bevakas inom den i 18 Cap. 1 §• ÅrfdaBalken stadgade tid, det Rättegångssätt skall blifvit antaget, att, i sådana fall, 'Fesfa_ mentet uppvisas hos Häradshöfdingen) sorn, till fataliernes förvarande, de]s åtecknar resolution om Testamentets communicerande med vederbörande, och dels gifver den hänvisning, att Testamentet bör, å nästa HåradsTing, vid Domstolen företes; men denna praxis, härledd från K.
N:o T Eftergift, sökt af: Göthberg, A. G. ... — 6 1 25 — b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars b. 2 April Dita — 6 1 55 b. 5 Juli b. 5 Juli b. 9 Juli b. 5 Juli Jonsson, C. M., i Bistockskulla — C 1 11 b. 12 Mars b. 8 Mars b. 12 Mars b. 8 Mars Kastman, S. C:son — 6 1 35 — b. 30 April b. 10 Maj b. 23 April b. 25 April Nikodemi, A — C 1 58 — b. 14 Juni b. 7 Juni h. 12 Juni b. 4 Juni Nilsson, N-, i Barud — 6 1 28 — b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars Pettersson, J. N • — 6 1 16 — b. 12 Mars å. 8 Mars b. 12 Mars b. 8 Mars Svar pä återremiss — 6 1 28 — a. a. 9 April a.a.12 April a. a. 9 April a. a. 9 April Pettersson, C. M — 6 1 49 — b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 Juli b. 28 Juni Thomsson, G. F C 1 52 — b. 30 April b. 10 Maj b. 25 April b. 23 April Österman, R — 6 1 50 — b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 Juli b. 28 Juni Efterlysning af personer som häfta för utskylder, se Skatteförenkling, pag. 51.
Vi taga för nan och gör min skrift nästan oläslig, men sedan jag mistade denna min kvinnliga prydnad. alldeles gifvet, att den aktade o c h framstående mitt hjärta är så fullt af tacksamhet, att jag konsertgifvaren skall få glädja sig åt till sista Mitt hufvud har blifvit så litet, att det ej måste ge det luft. plats fylld salong. kan rymma många förnuftiga tankar, och det Det är ännu stunder, ja, ibland hela dagar, är väl därför, som jag närmast känner mig som jag ej är mäktig mig själf, då min omBeethovens storslagna » Missa solemnis » (d-dursom ett nyklippt får. Men mina krafter återgifning får pröfva pä mitt ojämna, nyckfulla messan), som i säsongens musiklif kommer att komma alltmera, och du skulle se, hur jag äter. bilda en mer än vanligt betydelsefull insats. Det lynne, men dessa stunder blifva allt färre, i Knappast har jag hunnit att s l u t a ett mål, utomordentliga verket, som bland Beethovens alsamma mån som mina krafter komma tillbaka, förrän jag känner mig hungrig igen, och ehuru ster kan jämställas endast med nionde symfonien och de, under hvilka jag behärskas af en ini afseende på upphöjd skönhet, är bland köro c h jag finner det afskyvärdt att vara så glupsk, nerlig tacksamhet, blifva allt flere. Gud har orkesterverk ensamstående äfven hvad beträffar kan jag ej motstå den frestelsen, som ligger svårigheter, hvilken omständighet gjort, att man varit mycket god emot mig, då han med sehittills icke i Sverige vågat sig på dess utförande. ger fört mig igenom denna långa och svåra gömd i eD blodig biff eller i en pösig äggkaka. Mina kära vakterskor se p å mig med Hvad s o m emellertid lyckats i Finland, där ett sjukdom och gifvit mig tillfälle att taga igen nybiidadt musiksällskap i Helsingfors förliden vår glänsande ögon, när jag äter, och hjälpa till att mycket af hvad jag försummat — jag vet nu, framförde denna messa med sådan framgång, att fylla min tallrik, då den blir tom. konserten måste upprepas flere gånger, det bör ej att jag varit en trög lärjunge i lifvets skola.
Quarantains-bevakningen å Rikets östra kust ifrån samma lid af Collegium öfvertagas, hvarvid likväl blifvit i Nåder föreskrifvet, det Quarantains-Commissionen borde handlägga och afgöra alla till år 1836 och föregående tiden hörande ärenden samt besörja om hufvudbokens afslutande för sistnämnde år, så bar bemälde Commission sedermera och intill dess under den 25 Februari 1839 inträffade definitiva upplösning fortfarit med uppgörande af de till Commissionens förvaltningstid hörande liqvider, och hafva vid sistberörde tidpunkt eller den 25 Februari förlidet år, Commissionens då återstående fordringar af 7,546 R:dr 44 sk. 8 r:st., äfvensom dess skulder af tillsammans 1,059 R:dr 9 sk. 6 r:st. Banco, först blifvit till Collegium uppgifne. Ifrågavarande balance-poster. hafva följaktligen icke kunnat upptagas i Collegii för år 1837 upprättade hufvudbok för Quarantains - — 119 — medel, men komma deremot att införas och redo.visas uti samma medels hufvudbok för år 1839. Den Nådiga Remissen återställes i underdånighet, och Collegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare CD. SKOGMAN. A. P. v. Sydow. l. s. Stockholm den 21 Januari 1840. A. Brändström. Till Kongl. Majit underdånigst i anledning af en utaf Rikets Ständers år 1839 församlade Revisorer gjord anmärkning vid räkenskaperne öfver de under f. d. Quarantains-Commissionens i Stockholm och Gommerce-Collegii förvaltning ställde Quarantains-medel. Rikets Högloft.
M. ingå med underd. anhållan, att K. M., i ministeriel väg, täcktes nådigst bereda tillfälle för verkställigheten af hvad jag i föregående punkt föreslagit; att inträdet i utländsk tjenst endast må äga rum på frivillig derom gjord ansökning och efter fulländade minst 2 års aktiv tjenstgöring vid infanteriet, kavalleriet eller artilleriet, att företrädet bland sökande må, inom hvarje vapen, tilldelas den som innehar högsta militärgraden och i största mån förenar kunskaper med ådagalagd praktisk duglighet och nit för sitt yrke; att understödet af hvarje person ej får tillgodonjutas längre tid än 2 år; att de, hvilka erhålla understöd, bibehålla här hemma sin grad, lön (med afdrag af tjenstgöringspenningar), tur och befordringsrätt under den tid de firo i utländsk tjenst; att den högre grad de i utländsk tjenst tilläfventyrs erhålla ej ovilkorligen berättigar till lika grad i fäderneslandet, samt slutligen, att den som på förenämnde sätt varit i utländsk tjenst, är vid sin hemkomst pligtig att till Chefen för LandtförsvarsDepart:tet aflemna ett af vederb:de utländsk myndighet utfärdadt och af Svensk Minister attesteradt intyg öfver sitt förhållande i tjensten, jemte en detaljerad berättelse om hvad han i sin utländska tjenst kunnat inhämta. Skulle tillfälle saknas till inträde i utländsk tjenst, eller ingen sig dertill anmäla, kommer anslaget att besparas, uteslutande för det ifrågav:de ändamålet. Anlednm hvarför jag här ofvan föreslagit 18,000 r:dr i stället för 6000 r:dr tuko, som jag tillförene påyrkat, är att jag dymedelst velat bereda tillfälle att godtgöra hvad i ämnet hittills blifvit försummadt. Begärdes på bordet. 2:o. Redan vid föreg:de Riksdag påyrkade jag, uti då väckta motioner, »att R.
Alla penningar, influtne för försålde tillgångar eller inkasserade fordringar, efter afdrag utaf' sådant belopp, som af referenten pröfvas nödigt för konkurs-förvaltningens omkostnader och utgifter, åligge det sysslomän, att, å statskassans räkning, för depositionsmedel insätta, sist inom tre dagar sedan penningarne influtit, och vare sysslomän pligtige att för referenten sådan insättning styrka och redovisa; dröja de utöfver denna tid med insättningen, gälde de konkursmassan ränta för alla summor, de uraktlåtit att insätta. Alla sådane i statskassan på deposition sräkning af sysslomän eller annor man för konkursmassan insatta penningar måge ej lyftas, utan i kraft af referentens skriftliga anordning. Har lyftning blifvit af referenten förordnad, men blifvit af någon bestridd, och är lill följd utaf sådant bestridande qvarstad yrkad eller beviljad, åligge det sysslomän, alt för qvarstadens undanrödjande vidtaga nödiga åtgärder. Referenten vare berättigad att anordna utbetalning af konkursmassans insatta penningar ifrån Statens deposit-kassa direkte lill borgenärerna efter utdelningslista, uppsatt af sysslomännen och af referenten godkänd och lili verkställighet påtecknad. 4:de Sect. Om vidtagande af säkerhetsåtgärder i afseende å konkursmassans tillhör igheter. 490. Sysslomän vare pligtige, alt, från den dag de i sin befattning inträda, vidtaga alla nödiga åtgärder för betryggande af konkursboets rättsanspråk emot dem de kunna angå, alt taga inteckning i fastigheter, som kunna vara pantförskrifna till säkerhet för konkursgäldenärens afträdda fordringar, derest gäldenär sjelf ej inteckning begärt, och varde inteckningen tagen i konkursmassans namn. Likaså åligge dem, att för konkursmassans räkning laga inteckning uti konkursgäldenärens fasta egendom, derest sådan är veterlig; sysslomännen anmäle, uti deras ansökning om inteckningen, blott att konkurs eger rum och datum å det utfärdade utslaget, hvilket dem till sysslomän utnämnt. Kongl. Uajds Nåd. Om for äring arnes anmälan och bevisning. 491.
Förhållandet var, att Banken, som hade fordringar af Statsverket, erhöll afbetalning derå från StatsContoiret; StatsContoiret åter erhöll medel dertill från RiksgäldsContoiret, som emottog Allmänna Bevillningen. Nu utbetalte Banken penningar till Götha Canal, men man ville aldrig medgifva, att dessa gingo af allmänna medlen; ty, sade man, det är endast Bankens vinst, som användes. Det är likväl klart, att om Banken icke bade behöft göra utbetalningarne till Götha Canal, så hade ej eller Banken haft behof af en motsvarande summas inbetalande från StatsContoiret, och detta ej eller från RiksgäldsContoiret, och Allmänna Bevillningen hade kunnat nedsättas med jemt lika mycket, som nu gått till Canalen. Det har också beständigt brukats, att ehuru man haft årliga anslag, hafva likväl dessa al - Den 26 Mars e. ra. drig varit tillräckliga för året, utan Directionen alltid behöft förskott för det näst påföljande. Det är visserligen sant, att uti utgifterne för året ingått förlager för det kommande året; men då desse utgifter beständigt under året skulle utgå, tjente det i sjelfva verket ej till någon reda att kalla dem förskott för det kommande året. Sista Riksdag begärde Bolaget äfven att kunna få disponera 5o,ooo R:dr af det kommande årets anslag, och Rikets Ständer både icke väl beviljat denna begäran, förr än Directionen, ett par dagar efteråt, begärde detta förskott, utan att någon omsändighet kunde uppgifvas, som ovilkorligen påkallade detsammas utbetalande. Jag anför detta för att visa, huruledes man alltid begagnat hvarje möjlig utväg, att få penningar, och alltid varit i behof deraf. Ett annat föremål för uppmärksamheten har vartt Bolagets pretention på ränta, som man påstår blifvit Bolaget försäkrad till 5 procent. 23 §. i Bolagets Privilegier lyder sålunda: ”Under byggnadstiden, eller intill dess ”Canalen blifver till genomfart färdig, bör ”af Bolagets medel till Aclieägarne årligen ”utbetalas Fem procent för deras insatte ”Capital.” Här står af Bolagets-medel.
Skånska slättbygdens jord i allmänhet mera gagnar, om den användes till åker och äng än till skog, då det är bekant, att samma orts öfverflöd på spannemål ofta tvingar till utbjudande af denna vara för ganska lågt pris, men skogen deremot alltid måste köpas dyrt, och således det ofta blir möjligt, att af en väl anlaggd plantering, som, utom i dess första början, medför ringa kostnader för årliga underhållet, större afkastning kaa 52(5 fiesv. och Ehott. XJtsk. Bctänkanäeni vinnas än af åkerbruk på svag jordmon. Det är dessutom i motionen medgifvet, att den påbudna planteringen kan vara gagnelig i de orter af slättbygden, som ligga längst ifrån skog, om den till åker roindst dugliga jord dertill användes} äfvensom det är sannolikt för öfrigt, det den befarade skadliga följden, att slättbygden skulle komma att producera mera skog än skogsbygden, aldrig någonsin lärer inträffa. Slutligen får Utskottet tillägga, att, efte behörig pröfning af Herr Rosenschölcls anförda skäl, Utskottet väl trott sig finna fler förtjenande mycken uppmärksamhet} men, d ' Malmöhus Läns samtelige Invånare, sammankallade inför samma Läns hofdinge, ingått en frivillig öfverenskommelse, på sätt sorn. redan förberördt är, och denna öfverenskommelse blifvit af Kongl. Maj:t under den 8 Aprill 1813 i Nåder gillad och bekräftad samt några underdåniga Besvär emot Commit terade till verkställigheten häraf, inom de föreskrifna tiden, så vidt Utskottet har sig bekant, ej blifvit anförde, och ej heller seder mera några olägenheter eller menliga följder vid verkställigheten blifvit anmälde, uta tvärtom flere af Länets vid denna Riksdag närvarande ledamöter förklarat sig med denna allmänna anstalt fullkomligen nöjde, så anser Utskottet sig icke berättigadt att gör afseende på hvad en enskild person föreslagit till upphäfvande eller inskränkande af den samma, och saknar således, åtmindstone för det närvarande, tillräcklig anledning att å mo» Se sv. och Ekon. Utsk. Eetankanden.
(Professor Wappteus uti ”Göttingeische gelehrte Anzeigen”) erhållit utmärkta vitsord; hvarjemte Utskottet får erinra, att, då befolkningsförhållandena blifvit uti ifrågavarande tabellverk framställda på ett vida fullständigare sätt, än hittills egt rum, det ligger i sakens natur, att härför längre tid och eia betydligt stöiTe arbetskraft tagits i anspråk, än hädanefter vid den nu uppgjorda planens fortsatta tillämpning kan komma att erfordras. Utskottet bör vidare upplysa, att den statistiska tabellkommissionen ingalunda, såsom motionären antagit, ”belt och hållet lemnat å sido alla öfriga grenar af statistiken”. Tvärtom innehålla do af Central-byrån redan utgifna arbeten, (hvaraf dock den sednai-e delen först under 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. detta år utkommit) ehuru deras benämning hänför sig till det hufvudsakliga ämnet: hefolknings-statistiken, ganska vigtiga uppgifter, dels rörande den ierritoriela statistiken, såsom en fullständig framställning af alla oregelbundenheter uti rikets administrativa indelning, dels angående landtbruks-statistiken, i afseende hvarå meddelas tabellariska öfversigter af sädesskördens förhållande länsvis under åren 1816— 1855, äfvensom åtskilliga bidrag till statistiken öfver dödsorsakerna, fattigvården, välgörenhets-anstalterna samt undervisningsväsendet; och har Utskottet i öfrigt genom meddelade utdrag af den statistiska beredningens protokoll för den 4 December 1858 och den 11 Februari innevarande år inhemtat, att de flesta grenar af den officiela statistiken, såsom angående rättsväsendet, fångvården, helsovården, undervisningen, jordbruket, handel och sjöfart, bergshandtering, finansväsende, kommunikations-anstalter, m. m., varit föremål för beredningens öfverläggningar, och att åtgärder blifvit vidtagna för att bereda fullständigare materialier för en statistik i vissa af dessa ämnen samt att ändamålsenligaro ordna de uppgifter, som redan finnas tillgängliga.
Och som denna gäldenärens skyldighet vore ett af de skäl, hvarföre lagstiftaren i 9 §. af detta Capitel berättigat gäldenär att för sig, hustru och oförsörjde barn af boet njuta underhåll , hvilket stadgande Herr Montan, enligt hvad här nedan vidare skall omförmäjas, ansett böra upphäfvas; så har Herr Montan yrkat, itp att 1 /, i 4 Capitlet ConcursLagen mätte ändras salunda , att gäldenärens skyldighet, att hålla sig inom sitt hus, ej skall räcka längre, än till dess Borgenärerne blifvit hörde och proclama utfärdad, men gäldenären förb judas, att frän orten sig begifva, innan proclama-dagen är förbi, uppropen för sig gatt och massan blifvit utredd, samt 2:0, att der någon borgenär, vid f örsta sammanträdet, yrkar säkerhet ä gäldenärs person , och Domstolen gifver dertill bifall, det skall åligga borgenären, på sätt 2 //. föreskrifter, att enskildt bekosta denna säkerhet och derunder bestå gäldenären lika underhåll, sorn vöre han bysatt. Då, efter Utskottets omdöme, de af Mo(ionairen eniot i §. framställde anmärkninga? ii8 LagUtskottets Betänkande N:o 62.
När ater ert maxiinuin af 20 R:dr Banco ar sixeradt, sä ar ju ä andra sidan en tillräckelig inesure stadgad till förekommande af förlust för Kronan, friherre Letterström, stacob, instämde fullkomligt »ned Utskottet art den sörstagFwis upgisne sUmman borde wara tillräckelig och ansäg endast det af Utskottet förestagna maximum af 20 Riksdaler wara för högt, hälst en wänlig beklädnad kostade esler förledit ars pris ej »nera an 24 R:dr. Någon stagade, hurudanr resultatet skutte blifwa, om ä den förestagne summan ett öfwerstolt upstmmer. ^err Landt - Marskalken yttrade sig att hwad af anstagssumman et kill ersättning utginge, skulle natur igtwis komina Staten till godo. Dä staga ännu widare upkom om beräkningsgrunden för ersättningen, yttrade sig Friherre Le» tterström, ^sacod, att det lättaste sattet wore om Krigs - Den 9 Julli. i7i Krigskollegium finge bestämma den summa hwit ken såsom maximum borde stadgas. Friherre »k Wettorstoät, Lustaf, deremot ansäg den werkeliga kostnaden böra utgöra grunden, och ett maximum således icke böra bestämmas. Han tillsiorkte derföre bifall till Slats-Utffokkels utta. lande. Hvarefter det samma blef, uppå gjord proposition af Herr Landt-Marjkalken, bifallit. Wid förnyad föredragning bi föllos följande d. 6 Julii första gängen uplaste betänkanden ifrän Smis Utskottet, nemligen: Angående wäckt fräga om förhöjning i post, fljutslegan m. m. Angående Riddarhus-Kammererarens redogörelse för upburit förskott till Niksdagskostnader; Angående den till fromma stiftelser ansiagne kronotionde spannemälens förauctionerande; Angående anslående af medel till understöd föc ä utrikes ort warande Swenskt siöfolks hemförffaf, sande till fäderneslandet.