Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O O O Det är egentligen sammansättningen af det politiska elementet i Riks-rätten, som Utskottet ansett påkalla närmare pröfning. Om det än erkännes, att man år 1809, i afseende på nämnda sammansättning, införde väsendtlrga förbättringar, i det man, i stället för de försvunna samtliga Riks-Råden, insatte fyra Justitiae-Råd, inskränkte de i 1772 års Rik-rätt inrymda elfva Generalsoch Amirals-personer till två Militär-befälhafvare, samt, med uteslutande af Ilof-Canzleren och StatsSecreterarne, bredvid Collegii-Presidenterna ställde lika många inamovibla Collegii-Råd, är dock dermed icke erkändt, att alla väsendtliga brister äro genom dessa oförnekliga förbättringar afhulpna. Utskottet kan åtminstone, för sin del, icke anse lern pligt, att det politiska elementet i Riks-rätten belt och hållet bildas af embetsmän, hvilka der, i kraft af em betet, ega säte och stämma. Utskottet kan, med all aktning för dessa embetsman, icke undertrycka sitt tvifvel, huruvida de, såsom sådanc, äro de lämpligaste domare öfver personer, hvilka i egenskap af deras förmän, dels egt mångå »illfällen att hos dem väcka gynnande eller missgynnande fördom, dels i mer än rtt afseende kunnat och kunna inverka på deras lycka. Utskottet vill icke uppehålla sig dervid, att en stor del af Riksrättens ledamöter äro amovible embetsman. Detta förhållande är, i Utskottets tanka, till den grad olämpligt, att Utskottet icke tror sig behöfva använda någon tid eller tnödä på beviset om nödvändigheten af dess afskoffande. Ilen Utskottet tror inga administrativa embets - 8 ConstUutions-Ulsbottets Memorial, IV:o 86. män böra, i kraft af sitt embete, vara ledamöter i Riks-rätt. Utskottet grundar denna tanka derpå, att likasom det å ena sidan både med den anklagades säkerhet oell
Ny plan uppgjordes sedan och Kongl. Maj:t förordnade under den 9 November 1854, att frågan skulle tagas i nådigt öfvervägande i sammanhang med förslag till fördelning af anvisade medel. Då Landshöfdinge-embetet sedermera förlidet år erinrade om detta arbete, förklarade Styrelsen, att karta och förslag behöfde kontrolleras innan arbetet kunde i underdånighet förordas, och frågan beror således nu på en sådan kontrollering. 5:o Vägomläggning emellan Weda gästgifvaregård i Högsjö socken till det söder om Bergebacken inom Säbrå socken befintliga torp, hvarom Konungens Befall ningshafvande gjorde underdånig anmälan den 11 Juli 1854, hvarefter Kongl. Majit under den 2:dra Augusti samma år förordnade om besigtning af Distrikt-chefen, som år 1855 borde verkställas; och beror frågan på Styrelsens förordnande om ny undersöknings anställande på Statens bekostnad. 6:o Väganläggning emellan Fjellsjö och Bodum uppefter Ångerman-elfvens södra gren, för hvilken anläggning kostnaden är beräknad till 11,348 R:dr 13 sk. 4 rist. och statsanslaget af Styrelsen blifvit för många år sedan föreslaget till 5,600 R:dr. 7:o För vägomläggning emellan Hernösand och Mark på vägen åt Sundsvall, har Styrelsen redan för flera år sedan bland första klassens arbeten föreslagit ett statsanslag af 8,000 R:dr af den till 12,115 R:dr 44 sk. beräknade kostnad, men Sty i - 8 reisen för allmänna vägoch vattenbyggnader har sednast förlidet år förklarat, att plan och förslag behöfde omarbetas. 8:0 För omläggning af vägen förbi den till Sundsvalls stad nu ledande svåra Städsbäcken, så väl som af den närbelägna Bybacken i Sköns socken, har undersökning förlidet år ägt rum och Konungens Befallningshafvande har om anslag för detta arbete gjort underdånig framställning, samt företaget, enligt Kongl, brefvet den 7 Maj 1856, antecknadt i Styrelsens general-förslag för nästa riksdag.
S. D. Föredrogs å nyo och lade s till Handliti-' garne .Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonom mi-Utskottens, den 12 dennes på bordet lagde Ut-; ätande N;o 257, angående förändring i nu gällan.’ de Brandstods-föreningar å landet; Uti hvilket mål Bonde-Ståndet förblef vid sitt bifall till Utskottens? *örra Betänkande i samma ämne, S. D, JProt. Utdr, d, 14 Decemh, i B 33, 33g S. D. Banco-Utskottets Betänkande N:o 91, angående jernbeläningen i Götheborg, blef, rned de i Utskottet den 12 dennes på bordet lagde Utl3_ tande N:o 98, föreslagne rättelser af Bonde-Ståndet gilladf. S. D, Ankom och upplästes Förstärkta Stats-Utskottets nedannämnde Memorial, med underrättelse angående der verkstälde omröstningar, nemligen: N:o 659, rörande fullmagters och lysnings sedlars förseende med stämpladt papper, N:o 660, Om en bestämd afgift till Veneriska smittans hämmande; Och skulle berörde Memorial meddelas Bevill. nings-Utskottet till efterrättelse. Bihang till B, St, Prot, g:de Sami, 49 39<> Prot, Utiir, dtn 15 Dettmb. igaj. Den 15 December. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens, den g dennes, under N:o 655 afgifne, samt den 12 der„ päföljde e. mpå bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut med* deldte Betänkande, i frågan om en statistisk Buj reaus och Socken-Sällskaps inrättande, blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget.
Och kungen blef så glad öfver att ha återfått sina barn, så att han tillochmed glömde att prinsessan ej var vacker, och Veli fick sitta på en gullstol bredvid thronen. Och när Veli blef stor, gick gamla kungen in i sin kammare och gaf kungariket åt Veli. Och då gick kung Veli till sin syster och sade: "Syster, när modet jäser för högt, och kungen tror att intet finnes högre än han, då skall du hviska i mitt öra: Veli, solen är icke död! Och då sorgen trycker och verlden blir mörk och modet sviker och vill brista, då äfven skall du hviska åt mig; Veli, Veli, solen är icke död." "Hör du Siri", sade Hebla efter en liten tystnad, "nej min sann om jag vet hvar du tar dina ord, när du berättar sagor. Eljest får man ej höra många ord af dig på dagen, fast du ser så snäll och vänlig ut, att man ändå måste hålla af dig, men när du berättar, hvarifrån komma ordena då?" Sigrid log vänligt. "Nå icke kan jag ju berätta sagor för dig, om jag icke dertill använder ord." "Ja, men vet du, jag tyckte om din saga. Jag ville vara ett sådant der konungabarn, som alltid skulle lefva för min bror." "Om också ej något konungabarn, så har ju dock Hebla en kär bror", sade Sigrid. "Ja, och en som är rätt så vacker och rar som Veli, och som väl förtjente att bli kung. Men se han är nu ändå helt stor och förståndig. Hvad kan jag, som ändå är ett sådant barn, göra för honom?" "Hebla, är du nu riktigt snäll; tänker du inte på att du har en annan bror också?" knotade Peder. "Dig kanske?" "Ja, just mig. Har du ej många gånger sagt att du håller af mig, som om jag vore din bror?" "Ja, när du säger att du håller af mig, lika mycket som af din syster." "Nå, har du då icke en bror, som ej är för gammal att leka med?" "Ah jo. Men du är inte ändå Veli." "Hvarför inte?" "Du är icke så vacker." Peder skrattade. "Ja, se der ha vi det.
La Femme dans les Emptois publics. Encpete et rapport par Lotcis Prank. Det har sagts om vart tidehkrf, att det upptäckt kvinuan. Och ii % man ser den massa litteratur, som nu för tiden utkommer om henne, knnde man nästan vara frestad att tro, att hon vore. ett alldeles nytt specimen af slaktet homo. Det skrifves långa afhandlingar om hennes fysiska och intellektuella begåfning, om hennes rättigheter, biide dem hon har och. dem hon borde ' ha. Vi hafva här ofvan anfört titlarna på några af de många arbeten, som på senaste tiden af frsinst %ende författare i olika länder utkommit i detta ämne, och - skola nu. söka lämna en kort granskning af desamma. Jules S h o n har inom flere områden i det moderna Frankrikes Iiistoria skaffat sig ett kandt och aktadt namn, såsom iindervisningsminister och senator, såsom framstaende författare, såsom filantrop och ifrare för reformer inom arbetarlagstiftniiigen. I, Kvinnan i ijzbgonde iirkc ?z&amp;adet; e har den åldrige statsmannen och filantropen .uttalat sina åsikter om kvinnaiis ' uppgift och bestämmelse. Familjen och hemmet böra, enligt hans mening, vara icke endast kvinnans förnämsta, utan äfven hennes enda verkiiingskrets. Hon skall uppfostras i hemmet och för hemmet. Min dröm ar, säger han, aett samliälie, i Iivilket kvinnorna skalle vara htirskarinnor i sina hem och endast genom sina fader .och miin visa .sig i allmänna angelägenheters, Kvinnornas. yttre roll bör inskränka sig till salongen, romanen. och teatern samt välgörenhetsyerksamheten. Salongen skall vara kvinnornas arbetsfält; det ä r i den och genom den de böra harska, och. förf. har härmed fått en anledning att anställa en jämförelse mellan det nutida Frankrikes salonger och 1700-talets; en jämförelse, som naturligtvis icke utfaller till förmån för de förra. Det 18: de hrhundradets kvinna är i allmänhet förts ideal, och det är efter hennes mönster han vill bilda det 20: de hrhundradets, dock med en god tillsats af hygien.
Så snart klimparna fått torka några minuter, äro de färdiga att läggas upp i en skål samt hållas varma, tills soppan skall serveras. Då klimpen skall användas till saftsoppa, tillsättes litet citron i stället för starkpeppar. Lotten. Huskurer. Medel mot sönderspruckna händer. Köp å apoteket lika delar af ärnica, glycerin och rosenvatten (för ungefär 25 öre) och ingnid händerna härmed om aftnarna. Denna blandning torkar genast in i huden, hvarför man icke behöfver på- draga handskar. Amy. Medel mot lefverfläckar. Bestryk fläckarne med glycerin och strö derpå pulveriserad borax; fortfar dermed ungefär en vecka eller längre, om så behöfves. Fridkulla Idog. Bepröfvadt medel mot förkylning. När man går till sängs, tager man en tesked » Prinsens droppar » samt tömmer en ä två koppar varmt fläderte, hvarefter man bäddar ner sig väl. Genom den starka svettning, som härigenom åstadkommes, utdrifves förkylningen ofelbart och man känner sig påföljande morgon kry som en mört; åtminstone har det gått insändarinnan så otaliga gånger A. B. Sveda och retning till hosta hindras genom följande blandning: en matsked glycerin i ett dricksglas vatten; för att förtaga den obehagliga oljesmaken tillsättes saften af en citron. Tvätten. Gardintvätt. Jag har af en gammal erfaren husmor fått nedanstående beskrifning på gardintvätt, och som jag sjelf i flere år följt denna beskrifning och funnit den förträfflig, dels derför att gardinerna ej nötas såsom i vanlig tvätt, dels derför att de blifva särdeles hvita och rena, vågar jag rekommendera den åt Iduns läsarinnor. Gardinerna läggas två dagar i kallt vatten och två dagar i varm såplut. Tio kannor kokande vatten vispas tillsammans med 9 skalp, god såpa, en matsked ammoniak och två matskedar terpentin. Gardinerna uppkramas och läggas häruti samt få ligga två timmar väl öfverhöljda. Sedan sköljas de i kallt vatten och blåas, om man så vill. H. B. annonser som beröra familjekretsen. Hvarjehanda. Erfaren småländska.
Lagutskottet; 1:0 Följande motioner, angående uppTvande af förfall ningarne om arbetsdomar, nemligen af Johan Wiklund ifrån Westerbotten, Peter Persson ifrån Jönköpings Län, Måns Mansson och Johannes Andersson ifrån Calmar Län, Olof Olsson ifrån Östergöthland oc-h Anders Brissman i fia n Skaraborgs Län, 2:0 Nils Insulins ifrån Stockholms Län motion, om inrättande af förlikning.1 -domstolar, 3:o Tufve Månssons ifrån Malmöhus Län memorial, om skyldighet för egare af Säteri och Träl ejord, att deltaga i byggnad och underhåll af Tingsoch fånghus, 4:0 Anders Nilssons ifrån, Malmöhus Län motion, om lindring i straffet för fångspilluing, 5:o Sven Reurlins ifrån Kronobergs Län motion, om ändring i 26 Gap, 2 §. Rygg n i 11 ga balk en, 6:0 Samme Reurlins, jemte Nils Insulins ifrån Stockholms Län, Johannes Christoffersson ifrån Kronobergs Län och Johannes Anderssons ifrån Calmar Län memorial, om förekommande af bedräglige och till tredje mans förfång diktade afhandlingar om lös egendom, h.o Nils Insulins motion, om Kyrkeoch Prestegårdsbyggnads ututgörande efter förmedladt hemmantal, 8:0 Samuel Anderssons ifrån Östergöthland motion, att de faltin ges i-8:de!s piocent af Sterbhus borde beräknas efter behållningen, 0:0 Per Hindriksson ifrån Norrbotten motion, om inskränkning i Nämndemännens antal, 10:0 Jonas Kylanders ifrån Wermeland motion, att hemmans taxeringsvärde borde utgöra grunden för nya vägdelningar, 11:0 Erik Perssons ifrån Upsala Län motion, att Länsmän måtte ställa borgen för mindre uppbörd, på det utmätningar derefter kunde dem anfortros, 12:0 Johannes Christoffersson ifrån Kronobergs
Fullmäktige fått från två härvarande handelshus, nemligen N. Björnbeck och Johns & Komp., emottaga framställningar och förfrågningar rörande låneaffärer); hvarjemte Bankiren Merck i Hamburg, uti telegrafdepech af den 5 i samma månad, tillkännagaf, att hans firma förenat sig med bankirhusen von Rothschild och Salomon Heine samt Nordtyska banken, för att på det Svenska statslånet göra anbud, för hvilket ändamål han inbjöd Fullmäktige att i Hamburg bevista deras för denna angelägenhet tillämnade öfverläggningar, hvarvid han uttryckte den förhoppning, att på detta sätt det ömsesidiga sträfvandet snart skulle leda till målet. Vid pröfning af dessa framställningar funno Fullmäktige de Svenska handelshusens anbud vara af den beskaffenhet, att derpå icke kunde fästas afseende, och beträffande Bankiren Mercks tillkännagivande, ansåg Fullmäktiges pluralitet, att då detsamma, långt ifrån att innefatta något bestämdt låneanbud, icke på ringaste sätt antydde de vilkor, hvarunder Merck jemte öfrige uppgifne firmor kunde finnas hugade att öfvertaga större eller mindre del af ett Svenskt statslån, samt då Fullmäktige sålunda, i saknad af någon bestämd basis för underhandlingarnes bedrifvande, funno sig omöjligen kunna, i sakens dåvarande skick, lemna sitt ombud nödiga instruktioner, något ombud destomindre då borde till Hamburg afsändas, som det skulle medföra svårigheter af flerfaldig art, om underhandlingarne, under sådane förhållanden, skulle föras på annan ort än Stockholm. I öfverensstämmelse härmed beslutade pluraliteten bland Fullmäktige, att i afgående telegram underrätta Merck, att Fullmäktige helst såge att han hitsände ett ombud för att härstädes ingå i underhandling och afslutande af låneaffären, eller, om det ej kunde ske, att han måtte uppgifva de hulvudsakliga grunder, hvarpå hans anbud kunde sig fota, innan Fullmäktige ville fatta beslut om Deputerades afsändande till Hamburg. Två bland Fullmäktige, nemligen Presidenten Akerman och Majoren af Geijerstam, voro dock af motsatt mening med öfrige Fullmäktige.
Tid dertill ege lian fyra dagar efter bokens uppvisande. 10:o. Finner eller antager gesäll icke arbete på den ort, dit resan blifvit bestämd, inom den i nästföregående punkt dertill lemnade tid, anmäle sig du genast till vandringsbokens påtecknande för resa till annan ort. ll:o. Kan gesäll erhålla arbete på någon annan ort, än den, dit hans resa, enligt vandringsbqken, är bestämd, ege han att sådant antaga, sedan behörig anteckuing, enligt 9:de punkten, föregått. 12:o. Expcditions-UtskoUets Förslag till und. Fabriksegare eller annan å landet bosatt och dertill berättigad person, som i arbete antager en Gesäll, bör, senast inom åtta dagar derefter, göra anmälan derom hos Pastor och närmaste Kronobetjent, samt antagandet genast anteckna i Gesällens vandringsbok. 13:o När resande Gesäll träder i arbete, aflemne han alltid sin vandringsbok, emot qvitto, om så åstundas, åt den, som honom i arbete tager. Efter arbetstidens slut ege han alt genast återfå vandringsboken, hvari den, som hans arbete begagnat, anteckne, huru länge Gesällen hos honom arbetat, samt huru han sig derunder förhållit. 14:o. Då Gesäll arbetat på någon ort och vill derifrån afresa, bör han inställa sig hos Magistraten i stad , eller hos vederbörande Kronobetjent på landet, försedd med de betyg, som, enligt tredje punkten, erfordras för vandringsboks erhållande, och blifve hans afsigt, jemte bestämmelseorten, kostnadsfritt antecknad i vandringsboken. Denna anteckning gäller såsom pass för ny resa. 15:o. Allt tiggeri vare resande Gesäll strängligen förbjudet; men skulle han det oagtadt tillåta sig sådant, ege den, af hvilken han tigger, att fordra vandringsboken och deruti förhållandet anteckna. Vid en sådan anteckning bör den, som gör densamma, tydligen utsätta namn och yrke samt stället och dagen, då tiggeriet skedde. 16:o. Med resande Gesäll, som tigger, förfare ortens Myndigheter i öfrigt, enligt gällande Författningar mot tiggeri. 17:o. Blifver
Deraf komma sådane syner. Farväl, gubbe! Din herre skall hädanefter icke störa din nattfrid. – Min nattfrid är så ringa, men då jag var så ung som ni, sof jag godt, helst sådana nätter som denna. – Du får snart sofva länge nog i grafven. Farväl, gamle trotjenare! Sjöviks port stängdes för sista gången bakom dess siste herre af Drakeslägten. Drake red bort mot Signildsborg, i början i sakta mak, derefter raskare, ty han kände en vindtlägt genom regnet och tänkte på Algernon Sidney, hvars segel den kanske redan fyllde. Under vägen stannade han vid det ofvan nämnda torpet, hemtade den af Petrus der i ett öppet lider qvarlemnade hästen och fortsatte, förande denne vid tygeln, sin ridt, tilldess han hunnit in i Signildsborgs allé. Der band han hästarne vid ett träd och öppnade utan betänkande jerngrinden, som mellan tvenne Atlasfigurer med himmelsklot på sina skuldror förde in till den öppna borggården. Den gamla herregården var försänkt i hvila. Öfverallt mörker och tystnad. Blott från ett af fönstren skimrade ljus. Bandhundarne, som mot natten plägade lössläppas, uppgåfvo ett doft skall och nalkades hotande den nattlige gästen, men såsnart de i denne igenkänt en bekant, tystnade de och återvände till sitt bo. Drake smög uppför stora trappan, gick med ljudlösa steg genom en lång, mörk korridor och stannade vid den sista af dörrarne. Sedan han funnit låset till densamma, öppnade han den sakta och trädde in. En lampa upplyste rummet. Derinne satt en svartklädd flicka med pannan tryckt mot fönsterrutan, lyssnande till regnets vemodiga sorl. Hon spratt till vid dörrens buller, steg upp och riktade sin mörka, blixtrande blick på gestalten, som stod framför henne. I detta ögonblick hördes från borggården ett skramlande ljud, som med vissa uppskof upprepades. Den var tornklockans slag, som förkunnade midnatten. – Midnattstimmen! hviskade Drake och fattade flickans arm. – Kom! – Ni är här ... och jag besvor er dock att icke komma, utbrast Maria Skytte och trädde bäfvande tillbaka.
Majit i Nader yttrat och Riksens Stander i underdånighet önskat, samt erfarenheten jemwal besannat, knapt funnit något ämne af större wigt och följder för det allmänna, an att Rikets Slyrelse-Werk försattas i ett sa förändradt och förbättradt stick, att de, genom enkelhet, ordning och drift i ärendernas handhafwande samt erforderlig skyndsamhet i werkställigheten, pa en gang bereda bäde allmänt och enskildt wäl. Den penning som i delta afseende af Staten pakostas, långt ifrån att kunna anses såsom förlorad, ätergäldes Staten mängdnbbelt genom den säkerhet denna anstalt bereder hwarje Statens medlem i en förbättrad och skyndsammare gang af de allmänna ärenderne, och förebyggande af thy förutan förgäfwes förspild bade tid, möda och kostnader. Men om det är af wigk, att förberedande anstalter widtagas till sadane framtida förändringar sch förbättringar, svin, esler hwad här frammanföreomfördt, är, för närwarande icke möjeligen kunna astadkommas, är det icke mindre magtpaliggande, att Styrelse-Werken i sitt nuwarande stick icke lämnas utan det biträde och understöd, som deras upprätthållande kräfwer och ärendernas jemna och eafbrutna gang nödwändigt fordra, sa framt ordning och drift i göroinalen stola kunna bibeh^aS samt Den 9 Julil. I2YZ samt Werkön icke raka i sörfall och wanmagt, til! stada ej mindre för det allmänna än hwarje enskild. Ledt as desta grundsattser, och förnämligast med anledning af hwad sa wäl Collegierne i deras Berättelser som Committeen l dest underdåniga Betänkande bade vmständeligen och grundeligen utredt och anfört, har Utskottet arstedt sm pligt owilkorligen fordra, att hära fästa Riksens Ständers uppmärksamhet Med gillande af hwad Committeen anfört och föreslagit, har Stats-Utstottet endast funnit sig böra till Riksens Högloft.
Af1 Hr Cederschiölds argumentation visar det sig huru nödvändigt det är att betrakta alla votertspropos;ne på gång, ty, enl. hans åsigt, skulle det finnas intet att votera om. Jag har ansett mig böra yttra dessa ord för att visa, att man måste hafva kännedom om Frih:ns tanke om de öfriga voter:spropos:ne innan vi ingå i pröfningen af hans förslag. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag begärde ordet då Hr Bildt yttrade att PresteStis samt R. o. Ad:ns beslut icke äro öfverensstämmande. Sedan han likväl förklarat, att han icke har något emot att R. o. Ad. såsom sitt antager PresteSbs mening, bar jag intet att i sak tillägga; Medan jag har ordet anhåller jag: likväl att få reservera mig emot Hr Bildts deduction. Icke har det kunnat vara våra grundlagsstiftares mening^ att uteslutande 8 Den 1 Augusti f. m. fästa sig vid ord, ej vid sak. Nog har jag hört vår författning beskyllas för småaktighet, men aldrig har jag föreställt mig, att man på allvar velat drifva den sats, att om ett Stånd begagnat orden: »till en jernväg», ett annat: »för en jernväg», dessa ord skulle anses innebära någon skiljaktighet i nämnde Stånds beslut. Hvad åter utelemnandet af ordet Riksmynt hos R. o. Ad. angår, veta vi alla att detta härledt sig från ett förbiseende vid proposms upsättande. Då detta innan voteringen anmärktes, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att sedan voter:spropos:n blifvit godkänd fick ingen förändring deri ske. Jag yttrade då och tror ännu, att saken var likgiltig då alla i statsregleringen omnämnda summor äro Riksmynt, och att StatsUtsk. sjelft hyllar denna åsigt visar sig tydligt, då det sid. 2 i Betänk.
Fem hamnar inflytande ocb Wisby stad tillkommande tolag borde i första rummet användas till anskaffande och underhåll af nödiga Våg-inrättningar och packhus; a 11, genom KonglBrefvet den 20 Augusti 1828, åberopadt i Commerce-Collegii Kun - 5ta(s-, tamt Allm. Bern.- oeh Ekon.-UIskollens Utlåtande, JV.e 82. 29 Kungörelse den 8 Sept. samma år, de sistnämnde landthamnar, genom högstberörde 1827 års Kongl. Bref, förunnade förmoner, finge, under lika vilkor, utsträckas till Ljugarns å Gottlands östra kust, emellan Katthammarsvik och Rone belägna landthamn; hvarjemte, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den 14 December 1840, kungjord genom Kongl. Commerce-Collegii circulaire af den 8 Mars nästpåföljda år, det blifvit medgifvel, att, i enlighet med hvad Kongl. Collegii kungörelser af den3i December 1827 och den 8 September 1828 innehålla, i afseende å v&sa hamnar å Gottland förunnade friheter, direct inclarering fråu utrikes ort af till införsel lofgifna varor finge i Burgsvikshamn ega rum, dels eck att derstädes samt vid Fåhrösunds och Kylleys landthaifmar å nämnde ö Svenska och till införsel lofgifna utländska varor må i Öppna bodar försäljas, under vilkor, att den, som dylik handel idkade, skulle vara borgare i Wisby.