Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu fordras för att substantialitetsgrundsatsen skall ega användbarhet, att den empiriska åskådningen ej blott är formelt, utan äfven realt af tidsåskådningen bestämbar, så att den kan på grund af sin särskilda beskaffenhet inses såsom nödvändigt ägande en viss bestämdhet i förhållande till tidsåskådningen. Men en dylik bestämbarhet rör ej blott den empiriska åskådningens allmänna karakter att vara ett helt, som är nödvändig för dess medvetenhet, utan innebär en fordran på en viss beskaffenhet hos dess empiriskt gifna innehåll och kan därför, då förmågan af åskådningar erhåller sitt innehåll genom affection och sålunda på ett sådant sätt, att beskaffenheten hos detta innehåll icke kan apriori bestämmas, endast empiriskt konstateras. Ex. åskådningen af kulans fall visar sig för ett subjekt åtföljas af åskådningen af en grop i marken, men icke tvärtom. Därför är det hela en åskådning af en succession och eo ipso af ett perdurerande. Men denna åskådning gifver icke utan vidare kunskap om en succession. Det är möjligt, att åskådningens bestämdhet är för den samma tillfällig, beror på tillfälliga förhållanden i subjektets sätt att uppfatta o. s. v. För att den skall gifva kunskap, fordras, att alla för åskådningen själf tillfälliga omständigheter kunna aflägsnas och åskådningen icke dess mindre vara uppfattning af succession på det angifna sättet. I sådant fall är åskådningen uppvisad såsom med hänsyn till sin särskilda beskaffenhet fordrande en viss tidsbestämdhet och därför såsom realt af tidsåskådningen bestämd samt eo ipso ej blott subjektivt, utan äfven objektivt giltig.
En rättelse i denna väg, nemligen af Borgarenas missbruk eller rättare Öfverskridande af deras Stads privilegier, borde så mycket snarare tilivägabringas, sorn motioner, redan vid de föregående Riksdagarne, derom äro väckte, men deras verkställande nu, mera än någon^ sin, af behofvet påkaltadt. När nu härtill lägges Bevillningens, nästan allmänt, öfverklagade vid hvar Riksdag uppstegrade belopp, och framför allt, ojämna fördelning > så lärer de hufvudsakligaste orsakerna till jordbrukarens förlägenhet vara uppräknade, och alltså något serskildt Utskott till deras uppfinnande icke behöfva tillsättas; men Den io Febrnnrii. 249 deremot forde ett sådant Utskott, med slörra nytta, böra utnämnas till utrönande af ett bättre sätt till Bevillningens jämnare och rättvisare fördelning Och till undersökande al landels ställning och förmåga eller oförmåga att bära närvarande Statsbördor. Sålunda borde detta Utskott fä sig uppdragit, att genom de Statiliska uppgifter Regeringen från,hvarje Län infordrat och inhändigat, utröna, hvad en värd Ledamot Herr Heijkenskjöld så sannt och rigtigt förslag, nemligen: att utröna hvad landet han gifva innan man jöreskrifuer hvad det skali lemna i Statsbördor. Sedan man på detta eller något annat sätt fått bestämdt maximum af den summa, medborgarena kunna erlägga, eller minimum af det belopp för Statsutgifternas bestridande, nödvändigt ertordras, så ville jag, utan allt slags anspråk på ofelbarhet föreslå följande sätt til! densamme fördelning; nemligen: att Bevillning s^ summan delades melian antalen af Länen efter deras mer och mindre storlek, rikedom eller fattigdom i enlighet med den tableau, sorn öfver Länens statitiska förhållanden är upprättad. När nu hvart och ett
Departements-chefens disposition “för befrämjande af ärendenas gång inom Expeditionen;" — hvaremot de nu å staten uppförda 3,000 Rall“till befrämjande af göromålens gång inom kanslistoch kopist-graderna® böra derifrån uteslutas. Derjemte och då, enligt hvad Kongl. Maj:t meddelat, den till uppassning hos Stats-rådet anställde, på Civil-Departements-Expeditionens stat uppförde, Vaktmästare icke kan ensam medhinna förrättandet af de till hans tjenst hörande åligganden, tillstyrker Utskottet e) att den af Kongl. Majit äskade lön för en ytterligare Vaktmästare hos Stats-rådet må på bemälde Expeditions stat varda uppförd med ett belopp, motsvarande den lägre lönegraden för Yaktmästare vid Expeditionerna af Kongl. Majits Kansli, eller 500 R:dr; kommande Expeditionens aflönings-anslag i följd häraf att uppgå till en summa af 42,600 R:dr, på sätt hosföljande tabell litt, A. närmare visar. Kommer se-Kollegium. 2:o) I afseende på aflöuingsstaten för detta embetsverk har Utskottet funnit annan förändring icke påkallas, än att, sedan frågan om kanslist-tjensternas indragning förfallit, det å nu gällande stat uppförda anslag, 600 R:dr, „till befrämjande af göromålens gång inom kanslistgraden®, ej vidare bör särskildt upptagas, utan fördelas på de 6 kanslistorne, hvarigenom aflöningen för hvar och en af dem kommer att uppgå till 1,000 Ridr. Statistiska Tabell-kommissionen. Jemte tillkännagifvande att för hemälda Kommission, som den 1 Augusti 1858 trädt i verksamhet, embetslokal blifvit från och med den 1 Oktober 1859 anvisad uti ett kronan tillhörigt hus, hvadan något årligt anslag till hyra för samma embetsverk icke vidare erfordrades, har Kongl. Majit, hvad staten för Statistiska kommissionen i öfrigt angår, föreslagit åtskilliga ändringar, hvilka här nedan framställas i den ordning, hvari de i den Kongl. Propositionen förekomma.
Då, i händelse Borgare-Ståndet icke, för dess del, medgifver, hvad Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, i afseende å Kammar-Collegii tjenslemäns rätt att, då de vid afskeds-tagande å Indragnings-stat förflyttas, bibehålla hela den åtnjutna aflöningen, beslutat, denna fråga, på sätt bär förut är föreslaget, Llifver föremål för votering uti Förstärkt Stats-Utskott, samt, i händelse berörde förmon dervid afslås, det icke vore lämpligt, att enahanda fråga för Kongl. Kammar-Rätten föiekommer i samma proposition, som aflönings-lillökningen, har Utskottet funnit sig böra föreslå t vänne olika Ja-propositioner: den första, i händelse det, i fråga om Kongl. Kammar-Collegii aflönings-tillökning, af tvänne Stånd beslutade, här förut omnämnde, tillägg till Utskottets förslag antingen af Borgare-Ståndet bifalles eller vid votering i förstärkt Stats-Utskott godkännes; den andra, om intetdera af dessa fall, inträffar. Utskottet tillstyrker således följande votering: (Usta alternativet) Den, sorn bifaller, att för Kongl. Kammar-Rätten beviljas det af Stats-Utskottet tillstyrkta tillökade aflönings-anslag af 13,075. R:dr 28 sk. g rst., med villkor, att tillökningarne endast till nästa Riksdag, såsom arfvoden, utgå, dock att de embetsoch, tjenstemän, sorn lagligen finnas berättigade att undfå afsked med lönernes bibehållande, må ega att å Indragnings-stat uppbära: helas beloppet af den aflöning, de, i följd af beslutet om tillökning deruti, åtnjuta; voterar, Ja; (Udra alternativet), Den, sorn bifaller, att för Kongl. Kammar-Rätten beviljas det af Stats-Utskottet tillstyrkta tillökade aflönings-anslag af 13,075:
Dertill fordrades, enligt hans förmenande, en högst betydlig öfning och sådant kunde icke ske så vida icke båtsmännen under flera år hölles i oafbruten tjenstgöring å sjögående fartyg, hvarigenom det åter blefve nödvändigt att hålla så många fartyg i sjön, att kostnaden derför medtoge vida mera medel, än hvad som derför kunde påräknas, utan att ändock ändamålet att erhålla verkliga sjömän på detta sätt kunde vinnas. Andra mera ändamålsenliga och mindre kostsamma medel för flottans bemanning borde derföre sökas, och Herr Björck hade föreställt sig, att, i likhet med hvad som egde rum i England, man borde söka förmå det sjöfolk, som tillhör koopvaerdiflottan, att ingå i Statens tjenst derigenom, att dem tilldelades viss årlig lön, med förbindelse att någon lämplig tid tjenstgöra å Kronans fartyg och sedermera vid påfordran inställa sig till tjenstgöring, derunder de borde erhålla betalning såsom å handelsfartygen. Om de derjemte tillförsäkrades något understöd på ålderdomen, så skulle behofvet af sjövandt manskap å Kronans fartyg snart kunna fyllas på ett sätt, som ådagalade att handelsflottan vore den rätta skolan för örlogstjensten, och att örlogsmarinen hade sitt säkraste stöd i en kraftig handelssjöfart. Herr Björck hade dock ifrågasatt huruvida, med afseende å numera inträdda förändrade förhållanden inom sjöförsvaret, någondera af dessa utvägar att anskaffa det för den blifvande örlogstjensten erforderliga sjöfolk vore behöflig eller ens lämplig, helst det kundo antagas att Svenska örlogsmarinens uppgift hädanefter blefve hufvudsakligen inskränkt dertill att å rörliga batterier försvara inloppen till skärgårdarne och att bemanna ett mindre antal sjögående fartyg, och uti intetdera fallet förefinnes då behof af någon talrikare besättning af öfvadt sjöfolk.
Föredrogs ä nyo Banco-Utffottets, den 23 och 30 Augusti förehafde Memorial, innefattande tillstyrkan att den Banco-Utskottet manligen Åliggande inventering af Banco-Werket mätte fä, uppä anförde ffäl, wid denna Riksens Ständers sammankomst, äsidosättas. Herr Baron och Landt-Marffalken hemstälde huruwida Ridderffapet och Adeln behagade för sin del besluta, att denna inventering borde för sig gä eller om, dä de öfrige trenne Slän - 224 Den 22 September. Ständen redan förklarat sig icke anse densam, ma wid detta Riksmöte nödig, Ridderffapet och Adeln behagade med dem instämma. Ridderffapet och Adeln biföll det senare af desin altcrnativer. Upplästes ett fran Banco-Utffottet inkommit Memorial, af den 19 dennes, innefattande tillstyrkande att del uti 5 Punkten af Kongl. Kungörelsen den 15 Februari i 1779, om Banco-Werkets öfwerseende stadgade dag-tractamente, för de blifvande Revisorer, matte fran en Riksdaler Specie om dagen förhöjas till 2 Riksdaler, och att sadant jemwäl under resan matte fa lämpas till de ifrån Landsorterna walde Revisorer, för sä manga dagar sem, efter 8 mil pä dagen, wid framoch aterresan dertill mäste anwändas. Lades pä Bordet.
Vet pris, att de talrika kring landet spridda ådoga Husmödrar och ogifta Qvinnor icke kunna förena tillverkningen med deras Utkomst, hvarken till beklädnad, eller än min* dre till försäljning. Örn derföre Utländska Bömullsväfnaders införsel i Sverige en dag skall kur.na upphöra, anser Utskottet Bomtall&spånaden ännu behöfva mycken förbättring och förökelse inom Landet, och tror att tillåtelsen för införsel af Engelskt gern emot eh temmelig betydande Tuilafgift ej bör upphöra, förr än Svenska Bomullsväfvetiernä 'sjelfva medgifva, det Inländska spinseln är bade tillräcklig och förfinadnög» för att underhålla deras garnbehof. På dessa anförda skäl, anser Utskottet Hg ej äga anledning att tillstyrka förändring uti Kongl. Maj:ts gifna Nådiga tillstånd för införseln emot bestämd Tull af Utländskt Bomullsgarn, så mycket mindre, sorn, på deii, korta tid denna författning ägt rum, redan en märkeligeh tilltagande industri i väfnader beVist dess välgörande verkan» och i allt fall täta ombyten af Ekonomiska författningar synas vara både emot erfarenheten och allmänna opinionen stridande. Dock Varder detta Riksens Högloft. Ständers eget upplysta öm* pröfvande understäldt. Stockholm den iB Febr, 18i8. l$C Ben’, och Ekon. Utsk. Betankanden. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs< och EkonomiUtskotts Betänkande rörande en förbättrad Posternas reglering på åtskilliga Orter i Riket, samt vissa öfverklagade olä genheter vid Postföringen e. mellan Norrige och Dannemark. IT ■ '-'ti detta ämne hafva följande handlingar blifvit till Utskottets handläggning remitterade: Ifrån Vällofl. BorgareStåndet: 1:0 Eft Memorial af Herr J. U. Vinberg, deruti anföres, att redan länge en förbättrad
Under sina ljusa mellanstunder gladde han sig åt det sätt, på hvilket sonen skötte gården. Den unge baronen sades vara en mycket duktig landtbrukare, och allting hvilade nu i hans händer. Gubben hade blifvit så van att vara en nolla, medan friherrinnan lefde, att han sedermera icke kunnat finna sig i någon annan roll. Nu var det barnen, som öfvertagit förmyndarskapet. Nu som förr låser man in sina spritvaror och nu som förr köper han brännvin i smyg — han kallar det själf för konjak, men det är den rena finkeln. Han har sin pension och den omsätter han samvetsgrant i spirituosa; det är Kongl. Maj:t och kronan som består hans rus. Han har instruerat sonen, att denne aldrig skall ge honom ett öre. Men ibland, när han hvarken har pengar eller brännvin och alkoholbegäret — »Saulsandan», säger han själf, en smula patetiskt — kommer öfver honom, då går han till sonen och ber att få låna så och så många kronor till den eller den dagen. Han får alltid pengarne och han återbetalar dem punktligt, när han får sitt kvartal; han betraktar det som om han lånt af en tredje person — icke af sig själf eller sin son utan af gårdens kassa. När vagnen körde upp till villan stod Alfred Johnson på trappan och höll sin lilla parfvel vid handen. »Go’da’, go’da’, go’da’!» ropade den lille, viftande med sin mössa i luften. Och nu var det som om modern glömt allting annat, icke tänkt på, icke sett någonting annat än de två däruppe. Hennes ögon glänste så varmt, när de vändes emot gruppen på trappan; mannens och barnets ögon svarade; alla dessa sex blickar möttes och smekte hvarandra långt innan vagnen stannat. För första gången i sitt lif kunde Maria se detta, utan att känna det som om allt hvad modern gaf vore taget från henne själf. Nu hade hon endast en svag förnimmelse af att hon stod utanför den trollkrets, inom hvilken dessa tre dvaldes; men, hon kände icke längre någon bitterhet därvid. Långt utåt natten sutto de ännu på verandan. Samtalet hade afstannat och tystnaden insvepte dem, lätt och genomskinlig som skymningen själf.
Duarantaineb^örfattningarne lttfärbaö; 0 upp lif er, i 28årc egne fäuber aflemna^; Deftantente till utafa od) fMbemän t rätt ubb Sill annan eftergift, font i färffitba författningar fatt mara ntebgifmett, är härigenom itpphäfmen. § 8. dljattctittg af Goutractcr, Äöpe från od) meb 25 till 30 » . från od) meb 30 till 40 » från od) meb 40 till 50 » . från od) meb 50 tid 75 » . från od) meb 75 till loo » för fulla loo 9i:br od) berutöfioer för hrcarje fulla 50 9i:br SSegagnaö ©ontract utöfmer ben beruti bejfäntba tib, bör cpartait berefter lämpad, bod ej till f)ögte belopp, än font ftoarar emot ett ård arrettbe eller f;t;ra; od) beläggcd ej contract meb itp d)arta förr än nptt fåbant upprättad, eller, i följb af nptt aftal, arrenbet eller pprait förpöjed, bå diartan berefter lämpad, eller när (Sontract, efter arrenbe4ibettd början, på nt) arrcttbator eller fredman trand Sitt ©ontracter emellan enffilbe perfotter beftå ©oittrapenterne ftämplabt papper titt pälften pmarbera, om ej annorlunba bent emellan beröm aftalabt är5 men å be ©ontracter, font af toeberböranbe för fåronand famt Äprford, Slcabentierd, ©pntttafterd, ©folord, Cpofpitalerd od) fromma ©tiftelferd räfning etter af Offi
Statens ändamål är således, att, på grund af den i menniskans samvete inskrifna moraliska lagen, hvilken ieke blifvit derutur helt och hållet utplånad genom syndafallet, möjliggöra sammanlefnaden här på jorden, för dessa förderfvade varelser, som med hvarandra bitas och frätas, på det de icke måga af hvarandra upätne varda. (Gal. 5: 15.) Att Staten häruti kommit ganska långt, genom Guds underbara Nåd och styrelse, äfven öfver dem, som icke låta draga sig af denna Nåd till Guds Rikes delaktighet, det synes på förhållandet inom alla så kallade civiliserade samhällen. Den har genom sin lagstiftning, sin domareoch polis-makt, sina kyrkliga och upfostrings-anstalter lyckats vinna resultater, som måste väcka den största förundran hos hvar och en, som vet att, under ali denna bländande yta, likväl räder det oförändrade tillståndet och att der således är fullt af all orenlighet och de dödas ben. Till denna yttre hvitmening, hafva tusentals år visat, att Staten kan komma. Men härmed öppnas icke synen inåt det andliga. Detta sker, under vanliga förhållanden, icke i massa, utan individuelt, med en här och en der. Häraf visar sig, att Statens lagstiftning måste inskränka sig till att: 1:0 förhindra och undanrödja allt, som kan störa en fredlig sammanlefnad; 2:o befrämja sedlighet, intellectuell, industriell, ekonomisk och 366 Den i November f. m. financiell förkofran; (det sedliga oell intellectuella), säger man, är icke materielt; må vara, men det är jordiskt, så länge menniskan icke liar ingått i den andliga ställning, som kallas Guds Rike, emedan det, före denna förändring, endast utgår från ett jordiskt sinne, omfattar jordiska beräkningar och gagnar i jordiskt afseende. ) 3:o Rör besättande af Statens embeten eger lian rätt att bestämma hvilka qvalifikationer som helst.
Cjenom Protocolls-Utdrag för den 16 i nästlidne månad, har Hedervärda Bonde-Ståndet till Riksens Höglofl, Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskott remitterat ett Memorial af Riksdagr.-Fullmägtigen Olof Olsson från Stockholms Län och Wäddö Socken, deruti Riksdagsmannen, å Skatte - Allmogens i samma Socken vägnar, framförer den anhållan, att, enär bemalte allmoge, som till postföring och resandes fortskaffande öfver Alands Haf, emellan Grisslehamn och Eckerö, är anslagen, i jemförelse med andra hemmansägare i orten, skulle vara på det mest tryckande sätt betungade, denne allmoge måtte, uppå flera i Memorialet anförda skäl, ifrån samma skyldighet blifva blifva befriad, med vilkor, att Allmogen efter hemmanens natur utgjorde en lika beskattning med Rikets öfriga undersåtare. Vid granskningen häraf, och då Utskottet, utom de uppgifter, som Riksdagsmannen Olof Olsson uti Memorialet enskildt anfört, för öfrigt helt Och hållet är i saknad af de bestyrkta upplysningar, rörande de locala omständigheter, som jl68 Den 8 Juni. sorn vid prcfningen af denna fråga borde iakttagas , samt i följd häraf ej kan bedomina det inflytande, som den åsyftade förändringen skulle hafva, ej mindre på Boteringen, än Post - Verket, så anser Utskottet sig nu ej kunna häröfver meddela hufvudsakligt utlåtande; men förmodar, att om sokanderne nied denna angelägenhet vända sig till .Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet, Kongl. Majus Befallningshafvande då ej torde underlåta att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras nu gjorda yrkande; hvarefter Kongl. Maja i Nåder lärer vidtaga de åtgärder, som härvid kunna vara af nöden, samt göra det afseende på Sökandernes underdåniga anhållan, som Kongl. Maj:t efter sin visa pröfning kan finna den förtjena; hvilken Utskottets tanka till Riksens Höglofl.
Dä nu förhällandet är sådant och något bestämdt stadgande i denna fråga ej linnés, så händer alt på många ställen kronofjerdingsmännen betungas högst obehörigt att förrätta hvad som tillhörer länsmännens skyldigheter, likasom det på andra ställen händer all fjerdingsman nen tredskas att uträtta sådant, hvartill dc åro skyldige. Jag anser således en instruktions utfärdande vara af behofvet päkalladt och visserligen ej omöjligt. Jag anhåller vördsamt om bifall till Utslcs betänk. Hr Printzensköld: f motsats emot den siste värde talaren anser jag den instruktion, hvars utfärdande här blifvit tillstyrkt, icke böra äga rum eller vara af behofvet påkallad. Den som något haft att göra med statens tjenstemän, sä väl högre som lägre, känner omöjligheten af att så fullständigt affatta alla instruktioner, att ju ej någon gång, kanske ofta nog, händelser inträffa, der instruktioner icke göra tillfyllest, för att kunna bestämma vidden och arten af tjenstemannens verksamhet. Här inträffar dessutom, att på många orter kunna vara mänga skiljaktiga bestyr, som kronofjerdingsmännen åligga, så att, om man ändtligen vill sammanfatta en instruktion, det ingalunda går an att göra den lika för hela riket; utan man måste då upprätta instruktioner åtminstone särskildt för hvarje län, och kanske slutligen äfven för hvarje härad eller socken särskildt. Då något sådant naturligtvis ej lämpligen later sig verkställa, sä hemställer jag, hvartill en gemensam instruktion egentligen skulle gagna? Den finnes för öfrigt allaredan uti den föreskrift, som gäller för alla tjenstemän, höge så väl som läge, och hvilken de alla ovilkorligen äro pligtige att lyda, nemi. deri, att sig till efterrättelse ställa och fullgöra allt hvad dem i tjensten kan af vederbör. förmän anbefaldt varda. Och denna instruktion anser jag vara tillräcklig. Skulle det, såsom Gr. Lagerbjelke förutsatt, hända att fjerdingsman vill tredskas alt fullgöra sina pligler, sä äger K:s bef:de, uppå derom skeende anmälan, i sin makt att den tredskande till ansvar befordra.
Våra järnvägsrestaurationer äro j u en del af de exemplariskt skötta anordningar vid statsbanorna för resandenas bekvämlighet, hvilka, jämte de mångenstädes prjrdliga stationshusen, de täcka, förtjusande planteringarna och blomsterrabattena vid stationerna, tågpersonalens ståtliga, snygga utseende och aldrig svikande höflighet mot resande, väcka utländingens odelade uppmärksamhet och erkännande likaväl som dessa egenskaper hos vårt eget lands resande befolkning stå i hög kurs. Och våra kungliga själfva prisa högt mathållningen. å dessa restaurationer, antingen det gäller att i hast intaga en lättare kaffefrukost i Gnesta eller Katrineholm, en styfvare middag i Storvik, Hallsberg, Laxå eller Falköping eller en läcker supé i Näs sjö, detta senare ställe ett Eldorado för alla läckergommar. När de kungliga personerna, medföljande bantågen, intaga sina måltider å stationerna, unna de sig icke längre måltidsrast än högst 20 minuter (den för vanliga resande uppgår i allmänhet till 16 minuter), en kort tid tycker man för att i lugn och ro få njuta af det myckna och goda, som då bjudes i matväg. Men m a n vill fort fram, det tyckes vara allas lösen. Den svenska arrangeringsförmågan firar triumfer vid dylika tillfällen. Restauratörerna, understödda från järnvägens sida, dekorera med flaggor och grönt i rika festoner, servisen är den praktfullaste som man kan få fatt uti och duktygen blänka i renlig glans. Det är riktigt inbjudande. Allting går med ackuratess och behändighet. Konungen är äfven under järnvägsresorna själfva rörligheten. Gör tåget aldrig så kort uppehåll å en station, så går h. m:t ut på platformen och samtalar med där samlade personer och grupper o m deras ställningar och förhållanden i orten. Inne i de kungliga vagnarne fördrifves tiden på olika sätt, med samtal o. d. Hurudan är säkerheten å ett kungligt extratåg? I hvarje vagn finnas för de resande lätt tillgängliga apparater för handbroms, vaeuumbromsinrättning (luftförtunning) o c h, för resor å utlandets järnvägar, bromsinrättning efter Westing house system (lufttryck).
Utskottet vid denna Riksdag ansett de till Landtmarskalks Soiréerna, och de andra Riks-Ståndens så kallade Talmåns representations omkostnader vara nödvåndige och dem tillstyrkte, nemi.: till den förstnämnde 1,700 R:dr, och till de sednare hvardera 600 R:dr B:co i månaden, jemte andre efter min tanke mindre nödvåndige utgifter, dem man vål får låsa i Riksdags Beslutet; sådant har förekommit mig, såsom en för Stats-Verket högst Onerös utgift. Detta mitt anförande anhåller jag vördsamt må åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande till Rikets Högloft. Ständer, och hoppas det Rikets Högloft. Ständer 8 StatsUtskottets Betänkatiden. inser billigheten af, att bevilja de äskade 700 R:dr Banco.” År och dag, sorn ofvan. Ex Protocollo 7. C. Lorich. Ankom (len 17 Nov, i8a3. Memorial, angående förändring i nu gällande föreskrift, om Allmänna lndragnings-Statens lifgifvande af Trycket. X följd af den nu verkstålde Stats-Reglering och Revision utaf Stats-Verkets Räkenskaper för år 1821, får Stats-Utskottet anmäla, huruledes Utskottet funnit den af Riksens Ständer, uti skrifvelse den 8 Au g. 1815, föreslagne, samt af Kgl. Majrt genom nådigt Bref till Dess och Rikets StatsContoir, af den 16 i samma månad, bifallne Tryckning och utdelning af Allmänna Indragnings-Staten hvart annat år i sammanhang med Riksens Ständers Revisorers Berättelser och Tabeller ofver StatsWerkets tillstånd lämpligen kunna, med bibehållande af det åsyftade ändamålet, Stats-L)t skottets Betänkanden. g men till fårminskning uti den dertill åtgående icke obetydlige kostnaden, sålunda förändras och inskrånkas, att berörde Stat endast vid hvarje Riksdag till hela dess innehåll å Trycket utgifvcs, samt vid de deremellan pågående Revisioner af StatsWerket, uti deröfver ntfårdade