Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Stock - Den 26 November f. m. 359 holms strategiska vigt är ofantligt mycket större än dess vigt som hufvudstad, och den är ofantligt mycket större än någon annan punkt på rikets östra kust. Man behöfver icke vara vetenskapsman eller man af facket för att se på kartan att Stockholm utgör nyckeln till hela den fruktbara Mälardalen och en nyckel för fiendens framträngande i landet, långt mera än om detta framträngande skedde från något annat ställe. Som bekant är, sammanbinder Stockholm norra och södra delen af Mälardalen; der finnes ingen säker punkt för en öfvergång från den norra till den södra delen deraf, eller tvärtom, förrän vid Arboga, således på 16 mils afstånd. Hvilken punkt man nu betraktar på Östersjökusten, så har den icke någon sådan egenskap, och fienden kan derifrån blott på en linie framtränga. Men härifrån kan lian deremot göra det på ömse sidor om Mälarestränderna. Han behöfver denna punkt icke blott för sina landttrupper eller som nyckel till inloppet, utan äfven som en vattenport för sin skärgårdsflotta. Detta är den andra vigtiga sidan, hvarifrån Stockholms strategiska läge bör betraktas. Hvad åter beträffar det, som här förut blifvit anfördt, holms befästande etc., så ingår Waxholm till väsentlig del i Stockholms försvar. Det är mycket troligt, att de personer, som upgjort för slag till Waxholms befästande och redan satt det i verket, känna den »aken bättre än någon annan. Det är således dubbelt angeläget att de få yttra sig. men ehuruväl det icke kan förnekas, att det finnes flera inlopp till hufvudstaden för grundgående fartyg, så äro likväl dessa inlopp dels så beskaffade, att de medelst försänkningar kunna göras otillgängliga, dels genom lättare förskansningar kunna med föga kostnad försvaras. Jag får således endast förnya min straxt i början gjorda anhållan, att saken måtte af StatsUtsk. noga öfvervägas och icke blott här och i öfriga Stånden ytterligare behandlas, utan äfven officiella upgifter i denna vigtiga fråga infordras. I motsatt fäll får jag reservera mig och ber att få inkomma med skriftligt och bättre anförande i ämnet. Frih. Sprengtporten:
I anledning häraf har Utskottet skolat anmäla, att, enligt Riksens Ständers underdånig» Skrifvelse den 10 April 1810, borde de unde* Krigs-Collegii disposition stahle, i Utskottets Förslag uppfäknade serskildte Cassör komma Staten till godo, emot det att Stats-Verket bestridde de derå anviste utgifter; Och skulle Cassornes behållning öfverlämnäs till Riksgälds-Contoiret, sorn ägde besörja om de utlånte Medlens indrifvande; Men, som någon tillgång dd icke anslegs för de oundvikelige utglfternes bestridande, förW behöll Kongl. Maj:t åt Stats-Verket i detta afseende 5 procents ränta å hela Fonden, att från Riksgälds-Contoiret ärligen utgå. —- Den - StutS'Utskottets Betänkanden. 709 ina ränta upptogs vid 1 g 12 års Stats-Reglering till 5630 R:dr gele. bland Stats-Verkets Inkomster, hvaremot de nödige befunne utgifterne blefvo under sine behörige Titlar bland utgifterne beräknade, Häraf torde finnas, att sjelfva Fonden tillhör Stats-Verket; I anseende hvartill, och di Stats-Verket ännu fortfar att bestrida de oundgänglige Utgifterne uppå denne Fond, Stats-Utskottet icke finner någon anledning förekomma att tillstyrka, det ifrågavarande ränta från Staten uteslutcs. Enär Bergs-Collegii f. d. Cassa, enligt Kongl. Majtts Nådiga Förordnande den 14 Augusti 1816, blifvit på enahanda vilkor uti RiksgäldsContoiret insatt, är o jemväl samma skäl gällande för upptagandet af den faststälde räntan deri uti Stats-Prujectet. Wid Sill« uppköpare-af giftm har endast blifvit anfördt, att den är högst obetydlig och helt^ och hållit beror af Sillfiskets fortgång.
Maj:t då framställda förslag om två ridskolors inrättande, den ena vid Strömsholm och dea andra vid Malmö, hade emellertid oj blifvit af Rikets Ständer bifallet, enär Rikets Ständer för sin del ansågo behofvet al' dylika undervisningsanstalter ej vara så tvingande, att icke dermed kunde tills vidare anstå, helst Statens tillgångar då togos i anspråk lör mångfaldiga andra, mera vigtiga behof, och för öfrigt, enligt Rikets Ständers tanke, tillfälle ej saknades till erhållande af undervisning i ridkonsten, dels genom private lärare, dels genom de vid kavalleri-regementena anställde stallmästare. Då emellertid nu mera än sex år förflutit sedan denna fråga väcktes, och dä bristen vore lika, om ej mera kännbar, hade E. K. Majit ansett Sig böra åt den tillförordnade Landtförsvars-komitéen uppdraga att vidare utreda de härmed sammanhang egande omständigheter; Och hade bemälde komité uti derom afgilVet särskildt betänkande, på anförda skäl, föreslagit: alt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den plan, som 1856 års för denna angelägenhet särskildt tillsatta kommission framlagt och på hvilken K. Maj:t jemväl grundat Sin förra tili Rikets Ständer gjorda framställning i ämnet, ridskolor, så skyndsamt som möjligt, måtte inrättas; för hvilket ändamål Komiléen tillika uppgjort förslag öfver Statsverkets kostnader för de tvänne ifrågaställa ridskolorna, den ena vid Strömsholm och den andra i Malmö; upptagande komiléens förslag för en ridskola vid Strömsholm årliga utgifter till ett sammanlagdt belopp af 14.200 R:dr.
Till bevis i sistnämnde hänseende anhåller jag att få återföra i Ståndets minne några vid de sednare riksdagarne af R. St. fattade beslut. Vid 1828 och 1830 arens riksdag tillstyrkte nemi. StatsUtsk. och beslutade 2:ne RiksStånd att mantalspenningarna, hvilka utgöra en af de ordinarie inkomstlillarne, skulle dädanefter, utan afseende å denna skatts af ålder stadgade olika belopp i särskilda orter, utgå med 12 sk. för hvarje person inom hela riket, hvaremot de 2 andra Stånden afslogo det härom framställda förslag. Denna fråga blef sedermera föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Vid 1834 och 1835 årens riksdag beslutade 2:ne RiksStånd att djeknepenningarne skulle upphöra, ochde2:ne Stånden, att samma utskyld borrie fortfara, hvarom jemväl voterades i förstärkt Utsk. Vid 1840 och 1841 årens riksdag beslutade 2 Ständ alt lagmansoch häradshöfdinge-räntan skulle eftergifvas samt 2 Stånd alt denna skatt skulle fortfarande utgå med oförändradt belopp. Afven härom voterades i förstärkt StatsUtsk. Dessa af mig nu uppgifna förhållanden, torde utgöra en på grundlagarnes förut obestridda tillämpning stödd, tillfyllestgöra nde vederläggning af den sats man, sä vidt jag minnes, nu förtörsta gängen sökt göra gällande. Pä sätt Gr. Lagerbjelke anmärkt, har man visserligen vid föregtde tillfällen, då frågor om de ordinarie satsinkomsternas förändring hos RiksStånden förevarit, mycket ordat huruvida Konungens sanktion erfordrades eller icke för verkställigheten af härom vidtagna beslut, men mig veterligen hafva tankarne aldrig varit delade derom, att ju icke sådana beslut kunna af Ii. St. fattas, och att då de väckta frågorna, i anseende till RiksStåndens skiljaktiga meningar, icke kunna på annat sätt afgöras, desamma skola hänskjutas till förstärkt StatsUtsk., som i R. Stis stad och ställe äger att afslå eller bifalla de framställda förslagen.
Utskottet bekänner derjemte, att förslagets mening ej heller för Utskottet klart framgår ur ordalydelsen; men så framt dermed syftas på sådana misstag och origtigheter, beträffande egendomarnes namn, nummer, natur, äldre räntor och kronotionde, som tid efter annan insmugit sig i jordeböckerna till följd af felaktiga eller bristande uppgifter eller af misskrifningar eller af underlåtenhet att iakttaga gifna föreskrifter, lärer, på sätt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 74. 3 af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition Jfå 19, angående anslag för det nya jordeboksverkets fortgång, inbemtas, granskning och rättelser deraf under Kamraar-kollegii inseende för närvarande ännu pågå; och Utskottet hemställer alltså, att motionen ej må till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 5 Februari 1863. Ank. till Eip.-Utsk. den C Fehr. 1863, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i fråga om den lill inre tullbevakningen hörande personal. Uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion (M 58) har Herr Bohmansson anfört, att till vidmagthållande af det genom nuvarande tullsystem uppkomna särdeles fördelaktiga förhållande i afseende på tulluppbörden erfordrades ännu åtskilliga åtgärder, till hvilka hörde i främsta rummet upprättandet af en stark och omutlig bevakning, i synner het å de platser, der trafiken vore betydligare. Den Svenska tullbevakningen utgjordes nu af den yttre och inre, af hvilka den förra bestode af kustvakter, under befäl af kustsergeanter och kustchefer, samt den sednare af vaktmästare, och vid de större tullkamrarne en och annan uppsyningsman. Organisationen af den inre bevakningen syntes motionären olämplig; den ena stunden skulle vaktmästarne tjenstgör såsom tullkammareföreståndarnes uppassare, vid ett annat tillfälle hålla hand öfver tullförfattningarnes efterlefnad, utan alt, åtminstone i de flesta fall, känna samma författningars innehåll.
Sept. 2 A. P. 47- Dec. P. 464, 478, 727. —■ öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande om yrkade utvägar till förekommande af löse, men arbetsföre, personers kringstrykande och bettlande. Sept. P. 307. Sept. 2 A. P. 49> 86. — angående yrkad ändring uti Kongl. Brefvet den 14 April 1791» samt Kongl. Förordningen om Landtmäteriet i Riket dea 12 Aug. 1783, i hvad som rörer föreskriften om skiftens antal vid Storskiftesförrättningar. Sept. P. 307. Nov. P. 586. —- i anledning af yrkad förändring uti EnskiftesFörordningen, i hvad den angår, huru med föregången Storskiftesdelning förhållas bör, då Enskifte begäres. Sept. P. 307. —. i anledning af väckt fråga, att vid eu 5235 blifvande ny Domstols-organisation förlikningsåtgärderne måtte skiljas från Domstolarne och uppdragas åt särskilde Nämnder. Sept. P. 307. Oct. P. 207. Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeeonomieUtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående byggnadsskyldigheten vid KyrkoherdeBoställen. Sept. P. 3o8. Sept. 2 Å. P. 5i, 88. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående rättighet till Grustägt å andras ägor för underhållande af allmänna vägarne, samt sättet och ordningen till samma rättighets bestämmande och begagnande. Sept. P. 3o8. Nov. P. 653. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående yrkad ändring uti Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3 om räntegifvares och räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Sept. P. 3o8. Sept. 2 A. P. 3o2, 344* — angående yrkad skärpning i ansvaret för skogsåverkan.
Den nu föreslagna opinionsnämnden deremot har icke allenast icke något bestämdt lagstadgande att rätta sitt omdöme efter, utan, fastän den är lemnad i denna osäkerhet, så har den icke den ersättning derför, som eljest tillhör hvarje jury, nemi. oansvarighet. Den är tvertom underkastad flerfaldig undersökning. Om nemi. någon vägras pollet af Riddarh.Direkt, eller Riddarh.Utsk., så har han rättighet att få sin klagan öfver detta förhållande anmäld till R. o. Ad. in pleno. Man kan föreställa sig till hvilka angenäma debatter detta skulle gifva anledning! Pä ena sidan Riddarh.Direkt, eller Riddarh.Utsk., som enl. den föreslagna 37 § aflagt sin salighetsed på att vid sitt domslut i saken ”utan mannamån eller partisinne, följa hederns och samvetets bud”, och på andra sidan den uteslutne, som påstår Riddarh. Direkt. eller Utsk. i trots af sin ed hafva orättvisligen vägrat honom inträdespollet. Mig synes att dessa föreslagna förändringar, för att ur Riddarh.Ord. borttaga några förargelsekorn, skulle, så att säga, i stället gifva oss ett helt fröhus af skandal. Men icke nog med den nu omnämnde omedelbara granskning, sorn denna opinionsnämnds dom är underkastad! Nej, under hela Riksdagens fortgång kan, om blott 5 ledamöter af Ståndet derom sig förena, fråga väckas huruvida någon af R. o. Ad:s ledamöter af Riddarh.Direkt, eller Riddarh.Utsk. undfått pollet, för hvilken inträde bordt vägras! Jag tror således att det föreslagna stadgandet, ehuru strängt det är tillämnadt, i sjelfva verket, kanske är ganska oskyldigt; jag tror nemi. att stadgandet tillintetgör sig sjelf derigenom att ingen skulle kunna vilja vara ledamot af en sådan domstol som den nu föreslagna. En samvetsgran person kan nemi. åtaga sig, att vara medlem af en godtycklighetsdomstol om denna domstol är utan ansvar för sitt tillgörande, ty i så fall behöfver han blott följa sitt inre omdöme och kan i tveksamma fall alltid heldre fria än fälla.
Men man måste väl dessutom komma ihåg, alt då produetionen går framåt, skulle, i händelse crediten i samma mån ökades, näringen slutligen komma att absorbera större delen af Sveriges rörelsecapital, hvilket förmodligen icke skulle medföra någon vinst för de personer, som vinlagt sig om en sådan näring. Man har sagt, att en sammansättning emellan köparne skulle kunna nedtvinga priset. Enahanda lärer väl förhållandet vara med hvar och en annan vara. Om spannmålspriset på en ort är lägre än på en annan, borde man ju af samma skäl anslå creditiv för spannmålsbelåning. Man torde äfven finna, att, då ifrågavar. creditiv uppgår lill af Rikets rörelsecapital, detsamma icke är obetydligt för ullproductionen. Om man skulle öka detsamma till 3oo,ooo r:dr, vore väl summan icke särdeles stor, men nyttan äfven i samma mån ringa. Jag har hört ullproducenter förklara, att den föreslagna summan vore tillräcklig. Af dessa skäl har jag ansett, att man icke borde riskera Riksg.conUs credit för ullproductionen. Också har jag trott, att man en gång borde sluta med att understödja näringarna, emedan de eljest aldrig anse sig få nog. Jag tillstyrker bifall till utlåtandet. Frih. Hermelin, Carl Samuel: Jag anhåller endast få veta, huruvida någon underrättelse inkommit på hvad sätt de öfriga Stånden afgjort detta mål. Underteckn. Ridd.Secret.: Ännu har jag icke från något Stånd erhållit underrättelse, huru detta mål der blifvit afgjordt. Gr. von Fersen: I anledn. af Frih. Hermelins framställning får jag tillkännagifva, att jag icke kan bestämdt påminna mig, men förmodar, att åtminstone ett Stånd återremitterat utlåt. Hvad särskildt angår Gr. Gyldenstolpes anförande, vill jag icke följa honom i de svåra förespeglingarna i afseende på följderna af creditivets tillökande. För öfrigt får jag i anledn. af talarens yttrande tillkännagifva, att jag ingalunda såsom ullprodocent talat för ullhandteringen. Gr. Gyldenstolpe:
Fördelarne af detta mätningssätts antagande äro följande: 1:0 Ar enheten för detta mål cuben af längdmåttets enhet, nemligen foten. Tunnan deremot är cuben af 18 tum, halfspann af 11t6öVö tum och kappen af 5 AVff tum Vid controllering af cubiska målkärl ger det nya må - 3o8 Betänkande om Mått, Mål-e\ch Vigt. let en stor lättnad, då deremot det gamla, för bråkens skuld, ej af hvar och en, med tumstockens tillhjelp, lika lätt controlleras, 2:0 Sammanhänger det nya torr-varumålet med kannemålet på ett sådant sätt, att de utgöra ett och samma mål och äro till sina minsta bråk commensurabla. 3:0 Kan, vid de små afdelningar af kappen* hvartill gärdgifvare, enligt jordeböckerna, debiteras, närmare mätas med det nya målet, än med det gamla. Indelningen i tunna och kappe medgaf icke någon närmare delning än till högst gV tunna ( Indelningen i tunna och mått går ännu närmare, némligen till tunna (hela måttet), eller till och med tunna (halfva måttet). Indelningen i foting , kanna och tumming medger en precis delning vida längre, äti det för torr-varumål kan behöfvas, och medför under allt detta, den stora beqväinligheten att alla dessa små skattedelar, endast genom en enkel addition, reduceras till foting och kannor, 4:0 År reduction till det nya måiet i så måtto lättare, än jemförelsen emellan kappar och mått tunnan), att folket redan i för hand är vant vid att göra den, och att hvar och en förut vet huru många kannor och delar deraf gå på halftunnan,' halfspann, fjerdingen och kappen. 5 o Infalla 6 foting emellan en struken och rågad tunna och utgöra en lagom mansbörda. 6:0
Ville man uppleta kanske förnämsta orsaken hvarför vårt teaterväsende står icke högre än det gör, skulle ett studium af det underliga slägte, som benämnes svensk teaterdirektör, kunna lemna hvarjehanda pikant sorgliga upplys-ningar. — Det studiet skola vi samfäldt en gång göra. — När jag talar om meiningarnas ledare, afser jag deras hemmavarande och ej det lilla vindögda geheimerådet med sin osmakliga affekta-tion och koketteri innan och under inropningarna. Meiningarnas iscensättningar verkade som salt i surt öga på alla härvarande s. k. regissörer, hvilket var ju ganska nyttigt och hälsosamt, äfven om ett och annat af dessa senares nitiska detaljanmärkningar var befogad t. Äfven meiningaraa kunde i den vägen nämligen icke helt och hållet fritagas från humbug. Äfvenså har ju en och annan gång gjorts kanske lika goda iscensättningar hos oss sjelfva. Att nu då hela meiningska gästspelet är ett minne blott, ingå något som hälst detalj erad t på vare sig iscensättning eller spel är icke blott öfverflödigt och förutsätter, om det ekulle ske sjelfständigt och med obestridlig auktoritet, djupare arkeologiska, kulturhistoriska insigter än de för recensenter vanliga, utan strider äfven mot denna tidskrifts aktuella syfte och namn. Så mycket är dock teatervännen skyldig sig sjelf att vittna, det gästspelet var lärorikt och intressant i de flesta hänseenden^ vare sig man tänker på de rent dekorativa anordningarna, de dramatiska massverkningarna, de ypperliga tidskarakteristiska och individuella maskerna — detta särskildt något att taga efter — eller en och annan enskild förträfflig dramatisk prestation. Det har anmärkts och icke utan fog, att sjelfva skåde-spelarformågorna icke vore af något ovanligare slag. Ktrl Weisser var dock en aktör som antagligen, n. b. om hörande till den erkända klicken, skulle ansetts som ypperlig vid hvilken som hälst skandinavisk teater.
B:co för hvarje dag, de emot lega arbetat, derför den skulle ansvara som i arbete användt hjonet, Sådana medel, förvaltade efter de grunder, som för sparbankarna fastställde äro, borde återställas hjonet efter dess afflyttning från socknen, sedan styrkt är, alt det utan Den 27 Febr aari i. 245 protest blifvit mantalsskrifva, eller när det förvärfvat sig sjelfbestånd, men hemfalla till fattigcassan för alla dem, sorn derförinnan med döden afgå, eller falla fattigvården till last. Den i 9 § föreslagna mönstringen synes mindre lämplig, såsom overkställbar med sjuka och krymplingar, och utan ändamål med de öfriga, hvilka alla af fattigstyrelsen måste vara kända. Att hindra giftermål eller att ställa socknens invånare under förmyndare, synes vara ett bestyr, främmande för fattigstyrelsens functioner. i4 S-, ' öfrigt till sin ide' riktig, torde behöfva förändrad rcdaction. Med uteslutande af hvad ofvan är anmärkt vara af beskaffenhet att hindra förslagets fastställelse, och med tilllägg af hvad som blifvit förbisedt, deribland må nämnas den, till motsvarighet mot styrelsens rättighet att taxera hemmansegarne för hvad till de fattigas försörjande erfordras, styrelsen åliggande pligt att ansvara, det medlen icke förskingras eller förslösas, utan användas till anvisadt ändamål; skulle stadgandena i fattigvårdsreglementet blifva, som föijer: §. Styrelsen af fattigvården inom Jemshögs församling tillhör kyrkoherden , eller den dess embete företräder, såsom ordförande och församlingens kyrkoråd, med biträde af 8 fattigföreståndare, valda vid sockenstämma, en inom hvarje sockenrote, och i Näshums församling likaledes kyrkoherden, eller den hans embete företräder, och kyrkorådet, med biträde af 4 fattigföreståndare, på lika sätt valda, en inom hvarje fjerding, hvilka, då dem icke kan för dessa befattningar tilläggas någon lön, äga desto större anspråk på allmän aktning och erkänsla för ett samvetsgrant iakttagande af de, genom denna författning, dem ålagda förbindelser. §.
M. Laurencin har i » N: o 66 » hittat på en liten rolig händelse: den unge Tyrolaren Fritz har dragit en lott, N: o 66, som vinner hufvudvinsten på ett lotteri, är af denna glada anledning i sjunde himmelen, kan dock dess värre ej bara sin lycka utan förskjuter lilla Gretchy, lilla kärestan, och börjar lefva lifvet; men ack! vänder man upp och ned på 66 blir det 99, och det är 99, han vunnit och dermed — ingenting. Adieu mon plaisir! Förtret, ånger, sorg och — blygsel. Hans vänliga grannar trösta honom dock så godt de kunna, lilla Gretchy, tagen till nåder, gör dito dito med den effekt att allt slutar i rosenrödt. Näpen, täck och melodiös leker Offenbachs musik med detta ämne, små känslofulla romanser, små glada och pigga visor, en charmant tyrolienne främst att nämna. Vi hafva aldrig besökt Folkteatern och veta ej ens hvar den ligger, om på Söder eller Kungsholmen, men vi ha hört de utförande i denna operett berömmas, enligtprogrâmmet » Affischen »: damer Ulfsax och Lagerström, hr Textorius. I Paris gafs » La Soixante-six * f. f. g. 1856 pâ Bouffes, der Offenbach dä fick blott uppföra små operetter pil två, tre personer, hvaraf de flesta i musikaliskt hänseende egde långt mer värde än efterföljande tjocka luntor på hundratals sidor. Rolerna kreerades pâ Bouffes af M. M. Gerpré, Guyot och den pikanta M: lle Maréchal. m * VASATEATERN. RIDDAR BLÅSKÄGG, Offenbachs mest berömda operett. På plank, affischkolonner, byggnadsställningar har i falskhetens gula fårg detta lögnaktiga plakat förekommit och omsider förkommit. Offenbachs mest fördömda operett hade väl om något varit på 6in plats att sätta och som » reklam — ohoj! » hade säkert verkan varit minst lika stimulerande på våra nu dessvärre litet blaserade underlöjtnanter, hvilkas bemödanden ej förslogo att hålla operetten särdeles länge qvar på spellistan.
Uti memorial, som af Hedervärda Bondeståndet blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnadt, har Kiksdagsfullmäktigen A. W. Svartling från Östergöthlands län, med hvilken Riksdagsfullmäktigen Lars Magnus Knutsson från samma län sig förenat, förmält, hurusom den tidsutdrägt, som vanligen egt rum, innan de Vid laga skiften uppkomne tvister blifvit slutligen afgjorde, skall för delegare i skifteslag medfört betydliga olägenheter 5 och då dylik tidsutdrägt inträffat i synnerhet under det målen varit beroende på pröfning af Högsta Domstolen, hvarest skiftesärenden ofta skola förblifvit flera ar hvilanda, hafva motiooärerne, under förklarande, att, enligt deras åsigt, omförmälde dröjsmål, långt ifrån att härflyta från obenägenhet eller försummelse vid dessa ärendens behandling hos Högsta Domstolen, hade sin grund i ärendenas mängd och beskaffenhet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse fästa Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet på berörde för lagskipningen i denna del menliga förhållande, samt anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga åtgärder, som kunde befordra ifrågavarande ärendens skyndsammare afgörande i Högsta Domstolen. Denna motion, hvilken Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet gemensamt med Lag-Utskottet i öfvervägande tagit, hafva Utskotten icke funnit skäl att understödja. Enligt den arbetsordning, som vid föredragningen i Högsta Domstolen följes, användes vanligen en sessionsdag i hvarje vecka, eller en femtedel af Högsta Domstolens arbetstid, uteslutande å handläggning af skiftesmål; och då antalet af dylika till Justitie-Revisions-Expeditionen årligen inkommande mål icke uppgår ens till en tolftedel af öfrige mål och ärenden, synes större andel af Högsta Domstolens arbetstid icke kunna, under nämnde Domstols nuvarande organisation, åt skiftesmålen egnas, utan att parters och rätt - / 22 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon-ilsk.