Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Var det långt framskridet på vintern, fanns där icke mycket att välja på, och blommor voro då för tiden dyrare än nu och infördes icke heller i stora massor utifrån som nu. Då jag var sjutton år och var på julaftonen i Rom, köpte jag för en obetydlighet stora, ljusröda rosor till en krans till håret, men så lycklig var man icke om vintern nere i Danmark. Då nöjde man sig med kransar af violer eller de hvita vinterblommor, som kallas heleborus, eller i nödfall band man en krans af murgröna. Men kransar skulle vi alla ha, och jag tror, att de alltid gjorde oss litet vackrare, än vi skulle ha varit utan dem. Så kunde ju de andra i alla fall se på blommorna. (Forts.) 365 Iduns julklappsbasar. * En » tea-case ». Elinor. Fin krage. K r a g e n pryder helst sidenklädningar. E. Af. » BlomsSermission ». Därtill b e - Dessa längre skrufvas tillsammans cirka 3 cm. uppifrån, så att de bilda liksom tältfason, och d ä r p å fastskrufvas sedan de kortare, p å hvilka tallriken hvilar, 3 ä 4 cm. Finska. Stickade tofflor. lång och 38 — 40 lyckor bred. l å n g. Finska. Broderad servett för ost och cakes. Det åtgick 6 8 c m. Af d e n öfverblifna (26 c m. Ea Eli. Kirres julklappsfunderingar om ett bordkrocket. Kirre h a d e inga afsikter åt det hållet i dag. » Nej. Var inte s å säker p å det, h a n. Och s å kysstes de. » » Jo, g i s s a. » » Inte f å r! A. L F r å n farmors ungdom. Berättadt af henne själf oeh för Idun uppteeknadt af Claes Lundin. ¥ illsamman med min ett år yngre bror lärde jag mig alfabetet hemma samt att någorlunda skapligt läsa innantill. Vår mor var vår första lärarinna. Hennes kunskaper voro icke stora, men förmågan att undervisa i det lilla hon själf visste var sannolikt tillräcklig, och aldrig glömde hon att låta tuppen värpa. Det var en snäll tupp och kanske min bäste barndomsvän.
Ständer talade äfven i dessa skrifvelser om det oformliga och alltför tryckande för Rusthållare, att nödgas betala sådane Räkningar, som här blifvit omnämde, hvilka uppgå till 3o, ja, kanske till 100 R:dr. Jag har sjelf sett en sådan Räkning från i8i4års campagne, som upptog 70 R:dr B:co endast för skoning af en häst. Det var för att vinna ordning och skick i dessa förhållanden, som Ständernes nyssnämnde skrifvelse aflåtos; men derpå har intet afseende blifvit gjordt. Då nu Båtsmanshållet är utsatt för samma våda, . som man ansett obillig i afseende på Rusthållet, frågar jag, örn det icke är lämpligt att jemka skattebördorna, åtminstone der det är möjligt, och om icke de Båtsmansrotar, som under kriget blifvit vacante, åtminstone böra befrias från den tryckande beklädnadsskyldigheten. Jag anser det derföre vara rätt, att Ständerne svara, det de icke kunna samtycka till den ifrågavarande Kongl. Propositionen, och jag hoppas tillika, sedan Motion derom blifvit väckt inom BondeStåndet, att de föregående skrifvelserne, rörande Rusthållarne, skola vid denna Riksdag, med större framgång än förut, blifva förnyade. Herr Den 33 Juni! e. m. i45 Herr Tham: De skäl Herr Hjerta nu sednast anfört, styrka min öfvertygelse, att en återremiss är nödvändig. Ty om Rikets Ständer nu afslå den Kongl. Proposition, som angår utbyte af Beklädnads-skyldigheten vid Båtsmanshållet emot en bestämd afgift, skall detta naturligtvis lägga binder i vägen för bifall å Regeringens sida till Ständernes begäran om en sådan ändring och rättelse i afseende på Rusthållare.
Stålarm och talade: "Ädle herrar, som till domare tillsatte ären, hvad jag än kan hafva brutit, denne unge herre, herr Johan Klasson Fleming, han ar dock till allt oskyldig, och hvad det anbelangar, som blifvit honom lagdt till last, att han med konung Sigismund följde vid dennes infall i Sverige, så måste honom tillgodoräknas, det lagen, som fäller den, som med fremmande krigshär går emot fäderneslandet, dock här tillägger: 'med mindre han var sjelf med, som näste var till riket.' Och hafver herr Johan, som då hade tjenst invid sin konungs person, näppeligen spännt en bössa emot Hans Furstliga nåde eller hans folk." Joachim Scheel lofvade att framställa allt detta för Hans Fursteliga nåde, och så fullföljdes ransakningen, med att punkt för punkt upptaga beskyllningarna emot Arvid Eriksson. De öfrige anklagades brott omtalades icke ens, utan syntes deras dom komma att innefattas i Stålarms. När alla de nio anklagelsepunkterna voro genomgångna, framträdde åter Stålarm: "Ädle och välbördige herrar, beder jag ödmjukligen, att J viljen hos Hans Furstliga nåde understödja min ödmjuka bön. Icke beder jag om någon annan nåd, än den, att han ville mig den gunst och nåd bevisa, att låta mig ensam dö, och skona dessa andra mina medfångne herrar, emedan jag hafver varit den, som hafver förestått den högsta makten i Finland, och de endast hafva följt mig och mina föreskrifter; och äro de således att ursäkta för hvad de mig till åtlydnad hafva brutit. Derhos måtte det ock högeligen beklagas, att J, ädle och välbördige herrar, eder förhastat, i det J endast mina brott och min skuld undersökt, men icke ransakat dessa mina medfångars, hvilka J nu, jemte mig, viljen dömma." Grefve Mauritz Lejonhufvud svarade: "Det hafva alla finnarne varit om ett råd uti det, som J uti landet bedrifvit, och dertill med behöfva icke vetterlige gerningar stor ransakning."
Men genom sina inspektörer förändrade föreningen allt detta och ehuru skeppsbyggmästarne till en början voro motsträfviga och harmades öfver den stränga uppsigten, hade föreningen snart förvärf-vat sig ett så allmänt förtroende, att ett fartyg utan Lloyds stämpel var nästan alldeles värdelöst, och omkring 1843 befaas det vara omöjligt för ett aldrig så godt fartyg att erhålla frakt på utlandet, så vida det icke hade en god plats i registret Det är Lloyds stora förtjenst, att denna ofantliga och nästan enväldiga makt icke en enda gång blifvit missbrukad, och att dess enda sträfvan varit icke endast att upprätthålla sitt anseende, utan äfven att följa med sin tid genom att så passa sina regler, att dessa icke hindrade införandet af förbättrade konstruktionsmetoder eller lade band på skicklighet och uppfinningsfönnåga. Den uttänjelighet, som är rättesnöret för föreningens inspektion, har t. éx. i afseende på maskiner varit till stor fördel för driftigaingeniörer och skeppsegare. M: r Scott Russel), byggmästaren af » Great Eastem » och som på sin tid bygde flera nyheter äD någon annan skeppsbyggmästare, gjorde vid ett tillfälle full rättvisa åt hvad han kallade Lloyd ’ s lex non scripta (icke skrifna lag), hvilken satte dem i stånd att lindra sina reglers stränghet på ett sätt, som kombinerade följandet af reglerna med en gensaga mot det anonyma påståendet, att reglerna stodo i vägen för skeppsbyggeriets utveckling. Frågan om jernfartyg, strax efter införandet af jem som material för byggandet af skepp (1837), erfordrade snart komiténs allvarliga och omsorgsfulla uppmärksamhet. Man hade funnit, att bruket att klassificera jemskepp for terminer af tio år icke stod i öfverensstämmelse med det karakteristiska hos det for deras byggnad använda materialet, som icke multnar utan förstöres genom oxidation på ytan. Så länge som plåtarne i stommen förblifva oförminskade, fans det icke något skäl för att de skulle nedflyttas till en lägre grad, endast derföre att de uppnått en viss ålder. Komitén * beslöt derföre att indela jemskepp i tre nya
Hafre # • 1: Hvete . • • 3: —. Korn . # 1: 24. Kornmalt . • # 1: 42. Ärter , • 3: — Och då med denna tullbestämmelse icke är afsedt att inbringa någon större inkomst för Stats-verket, utan hufvudföremålet dermed endast är Bevillnings-Utskottets Bet. N.o 29. alt till landets fördel söka åvägabringa möjlighet till en ordnad och nyttig Spanmålshandel, får Utskottet, i likhet med hvad Tull-Comiteen i dess underdåniga Betänkande yttrat, tillstyrka Rikets Högloft. Ständer, att till Kongl. Maj:ts disposition öfverlemna hvad tullen för inkommande utländsk Spanmål inbringar, att endast och framför andra medel användas till understöd i de orter af landet, som, hårdast trjrckte af missväxt, i öfrigt befinnas vara i högsta behof afundsättning; och bör hvad af dessa medel, det ena året icke användes, till ett annat år reserveras för enahanda behof. f)e förändringar, som Kongl. Tull-Comiteen föreslagit uti de, i83o års Tull-Taxa åtföljande Underrättelserne, hafva äfven inom Utskottet varit underkastade noggrannt ompröfvande och bedömande; och har Utskottet ansett de af Tull-Comitéen föreslagne förändringar till största delen till Rikets Högloft. Ständers gillande kunna framställas, i följd hvaraf Utskottet här torde få anföra de ändringar, hvilka, emot hvad pu gällande Tull-Taxa innehåller, föreslagne blifvit. UNDERRÄTTELSER lior till B ev ilin. Utsi. Bet. IV.-o 2g. r UNDERRÄTTELSER Om hvad vid Taxans verkställighet iakttagas bör. 1830 Ars Tull-Taxa. Vtslcottets Forsla. 1 §.
I öfrigt hyser jag den mening, att assignationsrätten icke bör onödigtvis inskränkas mera hos oss, än i andra länder ; hvarföre jag anser, bå-5 de att assignationer under 20 R:dr och åtminstone till io R:drs belopp böra få utgifvas, och att den af Utskotten föreslagna räntan af eli procent i månaden* den jag tror vara alldeleå för hög, bör nedsättas till likhet med dert stad!- gade Öfverräntan i DisConterne. I händelse Utskottens Betänkande återré-r Kidd, 0, Ad. Prot. VII. Band. 6Q Den t Augustii f. m. mitteras , anhåller jag att detta mitt yttrande må få till Utskotten medfölja. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg State» Banco - och Lag-Utskottens förevarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjor-j de anmärkningar, till Utskotten återremitteras» Ropades Ja. Herr Grefven och Landt Marfkalkcn hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade a nästa Måndag den 4 dennes utvälja de 12 Electorer af Ridderskapet och Adeln, hvilke, ge-i mensamt med de öfrige Ståndens Electorer, sedermera skulle äga, att, enligt 97 och 98 §$. Regeringsformen samt 63 Riksdagsordningen, utse Riksens Ständers Justitieombudsman och dess Suppleant; och föreslog Herr Grefven bch Landt Marskalken, att utom bemälte 12 Electorer, 4 Suppleanter äfven kunde, på sätt förut varit vanligt, utväljas. Bifölls? friherre Hjerta, Fredric'. Det Sr icke föf alt vägra mitt bifall till Herr Grefvens och LandtMarskalkens nu gjorda proposition, mea med afseende derå, att vår tid är så dyrbar , och att hvarje val borltager nästan en Ben i jtugusti /. «>• Fiel dag, sora jag vågar föreslå en utväg åtf Vid ifrågavarande tillfälle återbesätta de ledigheter sora yppat sig inora Förstärkta StåtsUtskottet.
Skrif v. N:o 129. ten Nådig Proposition af den 29 October sistlidet år, till Rikets Ständers öfvervägande öfverlemnat, om icke, vid berörde förhållande, det må på extra Rotehållarens fria val bero, att, till både allmän och enskild nytta, med E. K. M. och Kronan ingå öfverenskommelse!’ om hästars prassterande, i stället för manskap, under krig. Detta ärende hafva R. St. i noggrannt öfvervägande tagit; hvarvid, uppå de i högstberörde Nådiga Proposition framställde skäl, samt då R. St. jemväl för deras del ansett ett tillräckligt antal Artillerioch Trosshästar vara för Armeens tjenstbarhet af den högsta oumbärlighet , äfvensom att, derest en del extra Rotehållare sig frivilligt åtaga att mönstergilde hästar vid inbrytande krig aflemna, detta angelägna behof kan fyllas på en gång, lika säkert som hastigt, och derjemte uppå ett för Statsverket minst betungande sätt, R. St. funnit sig lill den Nådiga Propositionen böra lemna bifall; såsom följd hvaraf tillfälle lemnäs de extra Roteringsskyldige, att, efter frivilliga och för hvarje Rote serskildt upprättade Contract, med E. K. M. och Kronan öfverenskomma örn praestationens utgörande, antingen genom manskaps eller hästars uppsättande vid inträffande krig. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Ukh. Förslag till und. Skrifv. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 12- Äng. Preste-Ståndet d. 14 Borgare-Ståndet d. 14 Bonde-Ståndet d. 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående vägning af hö j i stället för P armnuitning. S. A. K. I anseende till den olägenhet, hvilken den hittills brukliga parmmätning af hö funnits medföra, nemligen att parmens större eller mindre innehåll ofta kan hero på Parmmätarens godtycke, och då vägning af hö hör medföra en större noggrannhet och säkerhet mot missbruk än förrborörde mätningssätt, få R.
Med Herr Grefwe Xxel hamilton, som först wäckt denna realisations-fräga, hade en hivar al» draförst wid Riksdagens början förwäntat underrättelse vm de skäl, som mbjeligen kunnat föranleda till för» ändringen af ett ifrän alla Predikstolar kungjort Riksdags-bcflut om rcalisationssättct; och att c) till Riksmötets flut upskjutas skulle med ben allmänna Bancoberättclsen. Utredandet af en sädan högmälssak, som medfört s-:dcls förhöjning af all utkräsd Bcwillning utöfwer det belopp som Riksens Ständer sig sjclfwe äta, git. Jag kan icke finna, att Högloft. Riddcrffapct och Adeln för denna gängen bör ingä i merita carila, utan att nu blott af Banco-Utskottct begärcs en snar och särskild berättelse om Realisations-bcflutct, med tillagt gillande af Ordförandes och öfriga Ledamöters af Ridderskapet och Adelns förhällande wid detta uti Banco-Utffottet förewarande ärende. Herr dstorZen8toIpe, kristers: Med full anledning att gilla hwad af Herr keciflin blifwit pttrat, fär jag den äran tilkännagifwa, att jag med honom fullkomligen instämmer, och derjemte hemställa, om c) särskildt mätte trpckas hela Danco-Utskottets afgifne redogörelse i detta ämne, sä wäl som ben delen af denna dags Protocoll, som kommer att innefatta Ridberskapcts och Adelns ventilation och beslut dcröfwcr. Grefwe volina, ^uZust, conformcrabe flg med Herr Ifloräsnstolpe. Herr Ilire, Albreckt, uppläste till Protokollet följande: Som en del af Herr keciflin8 nu upplä, Den 16 September. 515 upplästa Oictamen synes innefatta ett Zmdömc öfwer Banro-Fullmägtigcs Ztgärd ivid Realisations-frägan , hwilkct Högloft.
Lilla hjertans kära fru Bäck, vi måste hålla upp henne, hon är finska, riktigt landsbarn, förstår ni, och skall nu sjunga »Nella fatal» på finska, som min lilla englagubbe der har öfversatt! Och vi ha bestyrt om till alla tidningar, och vi ha sprungit här till alla möjliga, och konserten skall bli om åtta da'r och mina barn ska' spela och sjunga, och biljetter ä' sålda, och nu kan det inte ändras! Det kunde icke ändras. Fru Bäck insåg det nog. Hon menade, att möjligen de, som protegerade en sådan äfventyrlig uppenbarelse, komprometterade sig, men icke heller det kunde numera komma fru Mäienen att uppge Nadja. Mäienens hade rört på bastrumman, och en gång i farten gick den af sig sjelf och kunde icke hejdas. Reklamerna växte, det var så romantiskt med denna unga sångerska, som var en verklig fiskarflicka, ett barn af folket! Finskt i förening med ryskt, så intressant! Hon hade dessutom lärt sig sjelf allt hvad hon kunde och var så naturlig och ursprunglig, på samma gång som verkligt genialisk. Konserten gick af stapeln på den bestämda dagen. Huset var något mer än halft. Herr Adolf Bäck hade köpt några och trettio stycken biljetter och delat ut dem som han bäst kunde bland kreti och pleti. Ingeniör Granberg disponerade femtio, hans kamrater, deras fruar och barn, deras väninnor och väns vänner. Flere korrespondenter hade blifvit inviterade, man hade icke försummat något. De Mäienenska numren gjorde lycka, isynnerhet småfröknarnas. Fina i ponsorödt atlaslif hade slagit af ett par strängar med Liszt, eljes hade det gått utmärkt. Nadjas furore var mer artificiel än naturlig. Hon kom af sig i både text och melodi, men skrattade bort alltsamman. Hennes toilett var dyrbar och affekteradt enkel, men bars illa. Hon hade icke glömt sina forna teaterfasoner och sparkade med släpet lika som förr. Sin dramatiska talent visade hon medelst några häftiga rörelser med armarne och med våldsamma rynkningar på ögonbrynen så ofta som möjligt.
Jag är ledsen att icke kunna instämma med ordfönden i StatsUtsk. i hans här gjorda framställning, eller att raan icke, på sätt föregående talare yrkat, bör låta vid Ulsk:s hemställan bero, men ogilla moliverna; och sådant är äfven den förste värde talarens yrkande, att Betänk, måtte med ogillande läggas lill handlingarne, ty detta innefattar ej annat än att R. o. Ad. måtte låta vid beslutet bero, men ogilla motiverna. Ingen röst har höjt sig mot förslaget, ty så får man väl ej tolka hvad den talaren, som här upträdde näst före den sista, yttrat, eller att han inom Utsk. funnit det vore olämpligt att understödja denna motion, derföre att den skulle fplla hos de öfriga Stånden. Jag beklagar endast att han låtit en sådan åsigt leda sitt beslut; ty jag tror att besluten inom Utsk:n, liksom annorstädes icke böra ledas af annat än åsigter om hvad som är rätt. Elt bifall till motionen kati naturligtvis icke f. n. tjena till någonting sedan 3 Stånd redan afgjort frågan, men att med ogillande lägga Betänk, till handlingarne är icke någon opinionsyttring i den politiska frågan hvarken för norr eller söder om Donau, utan helt enkelt ett uttryck af R. o. Ad:s åsigt om nödvändigheten af att bereda Svenska Officerare tillfälle att öfva sig i de utländska arméerna. Det är derföre jag beklagar utgången af Hrr Ribbings och Stjernsvärds motioner samt reserverar mig mot Utsk:s beslut. Och det är äfven derföre som jag anhåller det R. o. Ad. måtte ogilla moliverna men låta vid Betänk, i öfrigt bero. Hr Stjernsvärd: Med ani. af Hr Virgius yttrande, ber jag att få nämna några ord. Jag tror icke att raan bör jemföra den rättighet flottans Officerare lia att gå i utländsk tjenst med förhållandet inom landlarméen. Det är nemi. alltid fallet att en Officer vid flottan, då lian går i utländsk tjenst, erhåller aflöning, hvartill äfven kommer att lians lefnadskostnad är ringare än den vid arméen.
P. io3. — om remiss af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies motion rörande de så kallade Thamiske Föreläsningarne. P. io3. — om Statsoch LagUtskottens Betänkande, angående väckte frågor om enskilte personers rättighet att utfärda invisningar, m. m. P. xo3. —• om BevillningsUtskottets memorial, rörande sättet för kostnadernes bestridande till H. K. H. KronPrinsens förmälning och verkstälde utländska resa. P. 104. — om BancoUtskottets utlåtanden; 1) angående den för 388 Bankens räkning verkslälde påbyggnad å dess så kallade Archivihus jemte bebyggandet i sammanhang dermed af den angränsande Kiiselska tomten; 2) rörande decharge för Herrar BancoFulimägtige, i afseende på deras, efter sista Riksdag, öfver BancoVerket förde styrelse. P. 104. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande RikgäldsVerkets tillstånd och förvaltning. P. io5. — om Förstärkta StatsUtskottets memorialer: 1} angående grunderne för den blifvande Bevillningen; 2) angående en utvidgad fribrefsrätt för Städernes Magistrater. P. io5. — om Förstärkta StatsUtskottets memorial, angående anslag till inköp af Astronomiske Instrumenter. P. io5. — om LagUtskottets Betänkande, angående föreslagen ändring i g Gap. UtsökningsBalken och a5 Cap. RättegångsBalken. P. io5. -— om LagUtskottets Betänkanden: 1) angående befrielse från by sättning för löftesman, som ingått proprie borgen så länge sjelfva gäldenären är inom Riket tillgänglig; 2) angående yrkad ändring i Kongl. Brefvet den 6 Maji 1767, m. m.; 3) angående yrkad företrädesrätt för jordägare till betalning af brukares lösa egendom. —• om remisser af Konungens Propositioner: 1)angående upphäfvande af 8 §. i 1 Cap.
I anleda, af sådant förhållande, och för att sätta en kärande i tillfälle att, utan af en slump, som nu är fallet, kunna stämma och sedermera fullfölja sin sak emot en sådan person, vill jag ödmjukast framställa den motion: att uti 4 § af förenämnde Kap, och Balk gjordes det tillägg, att, derest den, som stämmas skall, lemnat sin hemort, och hos presterskapet derstädes uplysning om hans vistelseort icke kan erhållas, kärande skulle äga att, i likhet med hvad om offentlig stämnings kungörande är föreskrifvet, den tagna stämningen låta anslå å Rättens dörr samt införa i allmänna tidqingarne sex 390 Den i December e. m. månader före den i stämningen utsatta tid för svaromåls afgifvande och på så sätt anses hafva sin vederpart lagligen stämt; och får jag härjemte i lika ödmjukhet föreslå, att kärande eller sökande, som, efter vederbörande domstols föreskrift, åligger delgifva vederpart, hvars vistelseort är okänd, något utslag eller annan handling, må tillåtas att sådant åliggande fullgöra genom samma utslags eller handlings införande i allmänna tidningarne. Igenom K. M:ts Nåd. Resolution och Förklaring på allmogens besvär d. 29 Nov. 175G, har det uti 11 Kap. 8 § R:sB:n utsatta stämningssätt blifvit antaget gällande uti mål som röra Bruk, hvilka innehafvas af en ägare eller flera intressenter och drifvas genom Syssloman; men som andre verk och inrättningar, som likaledes äges af en eller flere personer, samt drifvas genom Inspektor eller Syssloman, icke inbegripits i samma K. Resolution, så får jag ödmjukast föreslå, att R. St:r ville hos K. M. i underd:het göra framställning derom, att K. M. täcktes i Nåder stadga, att då en eller flere ägare till eller intressenter uti äfven andra verk och inrättningar än Bruk, som drifves genom Inspektörer eller Syssloman, skola stämmas, samma stämningssätt å dem må blifva gällande som å Bruksägare blifvit medgifvet.
De återhållna snyftningarna bröto fram med ens, och hon kände hela den lilla kroppen skälfva i konvulsivisk gråt, så hjelplöst och förtvifladt, att det skar i själen som ett samvetsagg. Var hans ångest mindre äkta, mindre gripande än de vuxnes? Gälde den icke – liksom hennes – ensamhetens ödsliga, liflösa tomhet, den allting famnande, hålögda tomhet, som stirrade mot henne ur hela tillvaron, ur hvarje hennes framtidstanke? Voro de icke två utskottsvarelser, hon och han? Den sjuke lille, som icke kunde stå för syskonens knuffar, och hon, som knäckts af den enda stöt lifvet gifvit henne. Han tryckte sig fortfarande intill henne, medan hon hviskade tröstande, osammanhängande ord i hans öra och strök med sin hand öfver hans nacke; hon kände hans andedrägt genom klädningens mjuka ylle, och hans tårar blötte genom tyget, så att hon jemt måste torka med sin näsduk. Hon blef trött i armen, men ännu då hon af hufvudets tyngd kunde märka att han sof, blef hon liggande qvar, knäböjande vid hans säng. Luften omkring henne var fyld af hans andedrägt, sömnen gaf värme åt hans lemmar, och från hans hår kände hon en egendomligt sund doft, som från en af sin moder renslickad liten hundvalp. Hon pressade sina läppar mot detta lena hår utan att han vaknade. Ett barn! – Framtiden... En stor mans lifsgerning kanhända... andras lycka och ve...? Är det detta mödrarna känna? Hon hade aldrig förstått det förr. Aldrig förr än hon höll denna lugna, trygga sömn i sina armar. Alla ismurar brusto, det brände i bröst och i hufvud, och så störtade den fram – strömmen af salta, töande, heta tårar; smärtan fick luft, och själens stelkramp var bruten. Hon snyftade som om hjertat ville brista, och den lille sof med jemna andetag. Det var som om hon egt blott honom i verlden. Blott honom? Någon att älska och någon att hoppas för – när allt var förbi för henne sjelf. Hon reste sig, och så mindes hon orden: