Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ur af dessa skäl, hvilka jag hemtat från grundlagarna, som jag voterat för det beslut, att frågan örn tullafgift eller förbud borde gå till förstärkta StatsUtsk.; och jag tror mig således hafva visat, att om jag äfven möjligen haft orätt uti min slutledning, så har jag åtminstone icke sökt att kringgå grundlagen, ulan tvertom velat framleta dess föreskrifter, för att kunna följa dem. En annan beskyllning af ganska ömtålig art har blifvit Ulsk. gjord; den nemi. att, genom dess förfarande, hafva sökt intränga på konungamagtens gebit. Häraf hemtar jag anledn. att fasta det Högl. Ståndets uppmärksamhet uppå de stadgandén i grundlagen, som i detta afseende kunna vägleda omdömet. 60 §:n Reg.Fm stadgar, att, med undantag af stora sjötullen å inkommande och utgående spanmål, allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, ej må, utan R. Sirs samtycke, af K. M. förhöjas, och deraf har man dragit den slutsats, att K. M. deremot må äga rättighet att nedsätta tullafgifterna samt att åsätta eller borttaga förbud, emedan sådant i denna § icke ar förbjudet. — R. St. hafva jemväl vid föregående riksdagar, vid tulltaxeförslagets öfverlemnande, tillerkänt K. M. en sådan rättighet. Huruvida det varit rätt eller icke lemnar jag derhän; likväl måste jag yttra den mening, att, om K. 3VI. enl. grundlagen har denna rättighet, så behöfva icke R. St. gifva K. M. densamma; och har K. M. icke enl. grundlagen en sådan rättighet, så tillkommer det icke R. St. att, annorlunda än i grundlagsenlig ordning, tillerkänna Konungen den. Jag för min del har antagit, att Konungen enl. grundlagen äger denna rättighet. Gr.
]\Iaj:t i Nåder försäkrat de Embetsoch Tjenstemän, hvilkas sysslor dervid blifvit -88 Den i. Juli. e. m. till indragning bestämde, att vid deras Lönvilkor blifva bibehallne , oell hafva da äfven blifvit i Nåder anbefallde att med silia Tjensters förrättande fortfara, oansedt månge af i fråga varande personer redan långt förut innehade andra sysslor på sin stat. Att detta varit och är verkliga för-. Jir,Ilandet , bör Utskottet så mycket mindre kunna tvifla, då jag upplyser det med mitt eget exempel. Ehuru å Stat innehafvande eraf de högre befattningar i Konungens Canzli, hvarvid jag länge njutit lön, fort» far jag ännu , till följe af särskildt Nådigt förordnande, med bestridandet af den pain-, dragningsstaten satte Secreterare-bestiillningen vid Kongl. Ingenieur-Corpsens Fältmät» nings-Brigad, hvarvid mig åligger att författa och utgifva arbeten, hörande till Svenska Krig' historieii, med åtnjutande af den derföre anslagna Lön, hvilken, fastän uppförd att indragas, icke kan vara indragning underkastad, så länge jag med nämnde be-« fattning fortfar, och hvilken icke åger någon gemenskap nied den tjenstgöring, mig i Konungens Canzli åligger, eller den lön, jag der njuter.
Månne man menar, att denna Landstingens nya funktion skall blifva utan inflytande på deras så väl sammansättning sora arbete? Månne man besinnat, hurusom de politiska antipatierna och sympatierna å ena sidan kunna betänkligt förlama samarbetet jemväl på det neutrala länsområdet, och å andra sidan blifva starka anledningar för den politiska pressen att inblanda sig i valen Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. 27 till de i sitt väsende ekonomiska Landstingen? — Den erfarenhet, som intill nästa riksdag kan vinnas om Landstingen, är således icke en erfarenhet som kan tillgodogöras i fråga om bedömandet af deras lämplighet såsom val-korporationer för Första Kammaren, och det inflytande, deras indragande i det politiska lifvet utan tvifvel måste utöfva på deras verksamhet i öfrigt, är icke nyttigt för deras ursprungliga och hufvudsakliga bestämmelse. Faran ligger nemligen förhanden, att hela den utan tvifvel vackra institution, som genom Landstingen åt länen erbjudits, skall förlora sin ursprungliga betydelse, och indragas i de tvister, hvilka bäst utkämpas på det politiska området. Tanken att låta Landstingen operera vid valen till Första Kammaren är således icke i och för sig lycklig. Att genom dem den »nödiga karaktersskilnaden» kommer att gifvas åt Första Kammaren, är icke heller antagligt. Frågas nemligen: Hvad blifva Landstingsmännen i politiskt hänseende? De blifva elektorer, sjelfva valda från skilda trakter af ett helt län, med valfrihet inom hela riket. Val-korporationen saknar således, både i sitt eget väsende och i afseende på omfånget af de valbara, den sammanhållning, som skall gifva karakter åt valet. Och hvad hafva Landstingen att åt sina kandidater erbjuda? Ett nio-årigt arbete utan arfvode! Ett erbjudande, som af kandidaterna kan antagas eller förvägras, förvägras genom afsägelse vid valet, efter valet, efter första riksdagen, likasom ock efter hvarje af de följande. Under sådana förhållanden, hvad blifver naturligare, än att Landstingsmännen stundom och kanske ofta falla med sitt val, enligt Justitie-Statsministerns yttrande, på ett »åtminstone af ärelystnad lifvadt sinne, som vill underkasta sig en uppoffring»?
Herr CommerceRådet Santessons reservation emot StatsUtskottets förbiseende af detta ämne, har icke förmått verka uppå Utskottets omdöme, och jag äger således föga hopp att verka någon förändring, i anseende till grundsatser, som synas hos Utskottet nästan orubbligt antagne; men jag har dock icke kunnat undgå att begära någon upmärksamhet till mina anmärkningar, hvilka jag utbeder mig, att till tidens vinnande få sträcka till alla under i3 §. af Utskottets Utlåtande innefattade punkter. Uti 14 §. (pag. 203) hänvisar StatsUtskottet till i punkten 1 §. af sitt utlåtande, i anseende till principen utaf den af 1827 års Revisorer väckta fråga om inventering i Kongl. Räntekammaren, Utskottet har härutinnan handlat ganska conseqvent, men i samma mån äfven olycksbudande för helgden af våra grund - i88 Den 5 Mars f. ra. lagar, då äfven med den särdeles slutförmåga, som synes utmärka Stats-Utskottets pluralitet, det svårligen lärer utom för Utskottet kunna göras fattligt, huru Kongl. StatsContoret, efter den hänvisning, som Revisionslnstructionens 2 §. lämnar till 42 §. Riksdagsordningen, kunnat ansvarslöst förvägra Rikets Ständers Revisorer den af dem äskade inventering utaf Räntekammaren. Huru de inom det Constitutionella samhällsskicket så oumbärliga redogörelseformer skola kunna utbildas; huru granskningsrätten till sitt åsyftade föremål skall kunna utvecklas, då en sådan auctoritet, som ett Rikets Ständers Statsutskott, fäster så litet afseende å det förflutna af StatsVerkets styrelse och förvaltning, som i min tanka i dess Utlåtande öfver StatsRevisionerne visar sig vara fallet, kan jag ingalunda förstå; men inser lätt, att anledningar till fördubblad upmärksamhet upkomma ifrån ett sådant inom vår representation sällsamt förhållande. i5 §. lofvar en framdeles åtgärd i anseende till Revisorernes anmärkningar rörande Magazins-Fondens förvaltning, och härvid synes mig endast kunna anmärkas alt tiden börjar blifva nog långt liden, för att
Trygg och glad samt lifvad af föreställningen om den angenäma öfverraskning, hon skulle bereda Wallinder, då han härnäst besökte dem, arbetade Hilda med drift och ihärdighet på sina förbättringar. Pappa ombetroddes att måla fönsterkarmar och dörrar med oljefärg. Fredags eftermiddag började det redan att lida till slut. Hilda stod på öfversta trappsteget af ställningen, med uppfästad klädning, och strök med sin borste för tredje gången de liksom på nytt födda väggarne, då ett: ”Hvad i Herrans namn har fröken Hilda för sig?” ljöd från dörren. Hilda trodde att hon skulle dåna, och släppte borsten, så nydoppad han var, i ansigtet på sin lille handtlangare, hvilken stod nedanföre, och åter, i sin tur, af förskräckelse fällde krukan med hela dess innehåll i golfvet. Med någon svårighet kom Hilda på sina fötter ned från ställningen; det var nära att hon kommit på hufvudet. ”Magister Wallinder!” stammade hon rodnande, under det hon hastigt satte den uppfästade klädningen i ordning, genom en liten ryckning i knappnålen. ”Ni kom snart tillbaka, och jag kunde nästan säga olägligt.” ”Vacker tacksamhet!” svarade Wallinder småleende. ”Se blott upp en enda gång, och fröken Hilda skall finna, huru obeskedligt det är, att med så mycken köld och liknöjdhet belöna mitt besvär. Jag kommer direkte från Neckens holme, med en hel last gäddor och braxen till fröken Hilda.” Nu såg fröken upp, och der stod Wallinder, våt som en hafsgud och ingalunda i presterligt skick, med en stor korg fisk på armen. Då var det förbi med Hildas förtrytelse; hon skrattade af allt hjerta. ”Jo, vi äro riktigt täcka, begge två,” menade hon; ”men huru i Guds namn har magistern blifvit så illa tilltygad?” ”Jo, ser fröken, det gick ganska behändigt. Då jag skulle hoppa ur ökstocken, råkade jag bara att hoppa miste två eller tre steg i brådskan, och befann mig helt apropos i vattnet, i stället för på torra landet.” ”Ack, Gud, så oförsigtigt!” yttrade Hilda med förändrad ton.
Man bar sagt, att stora ord och mycket klander afhöras, men klagat öfver bristande kraft i handling. Jag tror, att lagen i detta fall velat förebygga begge delarna. Att den dertill icke ägt nog kraft har erfarenheten visat; och häraf åter skall framtiden visa följderna. Öfvertygad är jag, att denna framtid skall gilla, det Utsk. icke låtit utaf Ståndens otillbörliga yrkanden föra sig på sidan af lagen. Constit.Utsk:s memor. Wto 98 lades till handltna. 1 nyo föredrogs Constit,Utsk:s memor. Wto 99 med förslag till en redactionsförändring i 114 § Reg.F. Hr Den 12 Mars e. m. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser få §§ uti våra grundlagar vara i så högt behof af en förändrad redaction som den 144 § * Reg.F.; men just derföre anser jag äfven den knapphändiga behandling, Utsi. lemnat den väckta frågan om förändring uti denna §, icke leda till det åsyftade ändamålet. Jag förmår icke heller inse företrädet af Utsk:s redactionsförslag framför §:s nuvar. lydelse; och då jag altså icke kan hänföra detta grundlagsändringsförslag till den kategori, deruti hvarje sådant, enligt grundlagens uttryckliga föreskrift, bör befinna sig, nemi. vara högst nödigt eller nyttigt, yrkar jag, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara ifrågavar. förslag vara hvarken nödigt eller nyttigt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Upplysningsvis fåi* jag nämna, att då frågan första gången förevar i Utsk., blef det genom votering afgjordt, att ändring uti § borde äga rum till följd af den väckta motionen om privilegiernas afskaffande; men då begärdes frågan om sjelfva redactionen på bordet, och då ärendet vid nästa tillfälle förekom, vai* minoriteten förstärkt med 2 röster, så att beslutet nu blef* att blott en obetydlig ordförändring skulle äga rum, utan alt sjelfva saken derigenom förändrades. Då slutligen justeringen af expeditionen förevar, var det nära, att den första majoriteten åter hade gjort sig gällande. Jag nämner detta för att visa, huru knapp majoriteten varit.
Sedan tages omyndigs fordran i hufvudstol och ränta lill betalningsdagen, hes föräldrar och förmyndare ut. Äro förmynderskapen flera, egen de omyndige sig emellan lika rätt. Derefter skola, utan förmonsrätt sig emellan, gäldas: Kyrkors, Faltig-Cassoi s och Sockncmagasiners fordringar hos. deras föi estån dare: Kronans, städers och allmänna af Konungen stadfästade cassors, penningeverks och inrättningars fordringar hos de Tjenstemän, som äro sälte, att deras inkomster uppbära, lör hvad af sådan uppbörd hos dem inneslår; så ock enskildas fordringar hos Embelseller Tjenstemän för egendom, sora desse, i och för embete eller tjenst emottagit.” Genom dessa föreskrifter skulle dessutom vinnas ett nödigt förtydligande af lagbuden, angående inteckningsegares anspråk på fastighets afkastning, samt om beskaffenheten af hvad, som under egenskap af uppbörd må med förmonsrätt utgå; alt Sockne-magasin och alla allmänna af Kgl. Maj:t stadfästade cassör, penningeverk och inrättningar skulle undfå samma fördel, som flera lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta, och att enskilde skulle tillkomma förmonsrätt till betalning lika med och icke näst efter Kronan, Kyrkor och Allmänna Inrättningar för egendom, som Embetsoeh Tjenstemän, i och för embete eller tjenst, emottagit, utgöra tillägg och ändringar uti nu gällande 8 §. af 17 Capitlet Handels-Balken, dem rättvisa oell billighet synas påkalla; och då Ridderskapet och Adeln sjelf torde anse den, frälseman tillagda företrädesrätt för fordran hos dess uppbördsman för sig numera vara mindre nödig, än den måhända förut varit, lära ytterligare skäl icke erfordras för uteslutande af denna, med andras billiga anspråk på lika fördel i lika beskaffade fall, icke förenliga förmonsrätt, helst det obestämda i sjelfva stadgandet gör tillämpningen deraf osäker, och det för långifvare esomoftast torde vara svårt, om icke omöjligt, att nied säkerhet få veta till hvilka personer Frälsemän uppbörd anförtrott. * Kongl. Moy.ts Nådiga Proposition N;o 4g.
Måtten J, mine Herrar, genom Eder upplysta och opartiska granskning, i detta utlåtande inse, att jag ej föreslagit något, hvarken constitutionvidrigt, eller för våra öfverläggningars frihet och värdighet skadligt medel. Motionens driffjäder är ett rent nit för det sanna och rätta, och dess framträdande i dagsljuset, är ett uttryck af min öfvertygelse, öfverensstämmande med mången annan vältänkandes. Jag har varit lång, förlåten det, men mina motståndare hafva, under erkännande af tankens förtjenst, fjettrat den med så många band, och hafva med så mycken skicklighet bortskymt dess ljus» sidor, att jag nödgats restaurera taflan, för att göra den åter åskådlig, Om samtiden skulle tveka att afgöra deni»* frågas halt, så skail dea kommande Den 3 Februarii, oförsagdt bestämma hvem som haft rätt, den som talat för, eller den som talat emot offent' ligheten. Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: Den anledning som vid justeringen osökt erbjudit sig åt mig att fylla en bland folkrepresentantens pligter, som i*g räknar bland de heligaste, den kan och vill jag icke lemna obegagnad. Mig synes folks representanten ärr.u icke hafva gjort sin pligt tili fy S1 e s i derigenom att han bemödat sig att sjelf lära känna de Grundlagar 60m han besvurit Han har lotvat försvara dessa Grundlagar Ingen är för hvilken icke denna Ed är helig; men mången torde glömma, att det ges ett medel att förekomma det detta försvar aldrig må behöfva sträckas till förbindelsens yttersta fordran; och detta mede! är, att så ofta omständigheterna dertill föranleda, fästa uppmärksamheten på de följ" der som uppkomma, när en sådan lagarnas tillämpning yrkas, som förråder att man icke känner lagarne, eller icKe tolkar dem rätt, och i följd deraf icke lemnar dem den agtning som dem tillhör. Det constitutionella lifvet har också sin barndomstid.
I« ) icke kunde tillämpas å den emot Svaranderne angifna förmenta felaktighet, för hvilken ej heller uti Ansvarighetslagen, som i fråga om Svarandemes åtgärder i egenskap af Ledamöter af Konungens StatsRåd ensamt vore tillämplig, någon straffbestämmelse funnes utsatt. Då saken i detta skick öfverlemnades till RiksRättens pröfning, blef, efter föregången öfverläggning och fattadt beslut, RiksRättens Dom den 17 Januari 18 35 för parter ne afkunnad, af följande innehåll: Som, jemlikt 27 §. 2 morn. Riksdagsordningen, Konungen äger, att under Riksdagens lopp till Rikets Ständer aflåta de propositioner rörande Grundlagars, eller öfriga Lagars och Ekonomiska Förfatlningars stiftande eller förändring, jemte andra mål, dem Konungen vill Ständerna meddela; Och stadgandet i 75 § samma Grundlag, att, om två Stånd stadna emot två, frågan bör förfalla, utan att vid den Riksdagen kunna ånyo väckas eller upptagas, icke bestämdt uttrycker, att Konungens förenämnde höga rätt till propositioners afgifvande blifvit genom sistberörde § inskränkt; alltså och då, enligt 83 § RegeringsFormen, Grundlagarna skola i hvarje serskildt fall efter ordalydelsen tillämpas, profvar RiksRätten rättvist förklara, det laga anledning till anställande af ifrågavarande åtal icke förekommit; i följd hvaraf Justitiae-Ombudsmannens emot ofvanbemälde Herrar Ledamöter af Konungens StatsRåd samt Föredraganden gjorda ansvarspåstående till alla delar ogillas.
Stats-Contoret antagas endast: på Konstitutorial;- De öfrige mom., af samma: punkt biföllos; 7, 8 och cpdepunkterne i Utlåtandet lN:o 80. biföllos; Ståndet», sonr för, Öfrigt gillade lo:de punkten af Utlåtandet N:o 80, beslöt, . att det i 2 morn, tillstyrkta; anslag af, Goo Bdr., må. med: innevarande år upphöra; i;i:te punkten, enligt Utlåtandet N:o 2i\, gillades, med undantag af Ut,skot tets tillstyrkan, det Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att. föreskrifierae: om medicolegala besigtningar. må t Fröt, Vtdrs d. 8 Aug. 1834. I 07 varda öfversedde, så att medico-legal besigtning icl<e, utan att vara af verkliga behofvet påkallad, må verkställas; hvilket afslogs; i2:te punkten bifölls; i3:de punkten, enligt Utlåtandet N:o 214, bifölls; i4:de punkten bifölls; Yid i5:de punkten, sorn i Öfrigt gillades, beslöt Ståndet, att ett anslag af a66 Rdr 3a sk. skulle beviljas till allönande af en Cancellist vid Tanell-Commissionen; iC:de punkten bifölls; iy:de punkten bifölls, enligt Utlåtandet Nio 80, med den förändring, alt Tullverket får fribrefs-rättighet. 18—28 punkterne biföllos; 2f):de punkten bifölls, enligt Utlåtandet N:o 214. Från V ä 110 fl, Borgare-Ståndet.
Brottmål, angående större lätthet till bevisnings vinnande deruti. Äng. P. 192. Nov. 2 A. P. 14f• BrottmålsBoraare, om förordnande af särskilte. Aug. P. 54 fSept. P. 7, 98. Bruk, om prasstanda till, af Åboer å de af Bruksidkare till skatte inlöste Hemman. April P. 64, 193, 23i. Brummer, Carl Magnus, yttranden. Jan. Mars P. 86. B. 334- Bruncrona, Gustaf Adolph, yttranden. Mars P. 700. B. 928. April P. 188. B. 114. Julii P. 708. B. 293. Bruncrona, Nils, yttranden. Febr. P. 634. B. 597. Maji P. 427* B2*53. Julii P. 296. B. 104. Bråkenhjelm, Pehr Reinbold, yttranden. Bränvinsbränningen, förslag till en ny Författning om. Bränvinsbränningsafgiften, om en förändrad Tariff för. Oct. P. 431. Dec. P. 807. BränvinsFörordningen, angående förändring deruti. Sept. P. 371. Bränvinsförsäljning, oloflig, örn laga Domstol för åtal emot. Junii P. 602. Bränvinsredskap, om ansvar för Justerare i afseende på af dem stämplad. Dec. P. 5. Dec. 2 A. P. 162. Brödförbakning, rörande Revisorernes anmälan angående vid KronoBageriet verkställd, till hjelp för Hufvudstadens nödlidande. —- angående afskrifning för ett parti Råg användt dertill för Hufvudstadens fattige. Oct. 2 A. P. 53g. Budget, om bestämmande af en för Flottorne intill nästa Riksdag. Bulletiner, om utfärdande af, öfver Ridderskapets och Adelns sammankomster. Jan. P. 128. Febr. P. 260.
Ty det var ingen, som tviflade på att den bråkmakaren Backman stod bakom alltsammans, och att det var han, som förmått Hallen att kvälja Carnegie och den Hallska contoirsbetjäningen med vanvettiga processer och hota excellensen Wachtmeister med utgifvandet af en skrift, en så kallad Species facti, i hvilken John Hall vädjade till allmänhetens dom gent emot sin svågers förmenta oförrätter. Säkerligen var det också af hämnd för åtalet mot Carnegie och till straff för denna bebådade skrift mot excellensen Wachtmeister, som kuratorerna helt plötsligen utlyste auktion på Halls guld, silfver, smycken, husgeråd, möbler, dyrbara tableauer, samlingar och bibliothek samt öfrig lösegendom i staden, hvilket beslut åter ansågs alltför grymt och väckte odelad medkänsla för John Hall. De personer hade ej haft orätt, som skyllde på Backman John Halls processer och åtgöranden, och hvad särskildt skriften mot excellensen Wachtmeister beträffade, hade John Hall varit svår att öfvertala, och, fast den redan var tryckt och färdig att utdelas, visade han sig alltjämt tveksam och ville med all makt hålla den tillbaka. John Hall satt vid det fyrkantiga bordet i första museirummet, och stora högar af den nyss från tryckeriet komna skriften voro uppstaplade framför honom. John satt och stirrade på dem. Han såg mycket betryckt och bedröfvad ut, och han var mycket blek. Hans skägg, som numera aldrig klipptes, föll långt och ovårdadt ner öfver bröstet, och hans dräkt var mera vårdslösad och slurfvig än tillförne. Medan han satt orörlig och stirrade på skriften, talade han för sig själf: – Jag har väckt dessa processer, tvenne mot Carnegie och en mot contoirspersonalen, men jag vill inte ge ut detta, innan jag först skrifvit och vädjat till min syster. Hon måste inse den grufliga orätt, man föröfvat emot mig, och hon kan ej vilja, att mina med så mycken kärlek, möda och kostnad tillhopabragta samlingar gå under klubban. Jag skall skrifva till henne och bedja henne träda emellan och laga, att auktionen blir inställd.
Sedan bokslutet för det föregående året blifvit uppgjordt, sammanträda Fullmäktige, samfäldt eller genom Deputerade, på Tumba, så väl för att taga närmare kännedom af förra årets förvaltning, som ock att tillse byggnaders och machineriers tillstånd m. m.; börande dervid berättelser af inspekterande Fullmäktigen och Förvaltaren afgifvas om bruksdriften under nästförflutna året. 13:o. Brukets alla byggnader böra försvarligt och utan onödig kostnad vid magf - Banko-Utskottets Memorial, N:o SS. <1 Jern/'. §. 254. Fullmäktige åligger att, sedan sig visat, huruvida, genom den vid Tumba Bruk tills vidare antagna bokföring och redovisning, må hafva vunnits det dermed afsedda ändamål af fullständig kontroll å bruksförvaltningen på stället, förhållandet derom för Banko-Utskottet vid nästinstundande lagtima Riksdag anmäla samt dervid framlägga förslag till instruktion och arbetsrordning för så väl bruksförvaltaren, som bruksbetjeningen i öfrigt, uppgjorda i enlighet med den föreslagna förändrade ordningen. Stockholm den 9 November magthållas, samt, i afseende på vården och dispositionen af Brukets rudimaterier och effekter, den största noggrannhet iakttagas; men någon nybyggnad eller större reparation ina ej under perioden intill nästa Riksdag, utan de mest oundgängliga behof, af Fullmäktige företagas, innan de deröfver inhemtat yttrande af Rikets Ständers till Stats-, Bankooch Riksgälds-Verkens granskning förordnade Revisorer och deras tillstyrkande till arbetets företagande erhållit. 14:o. Fullmäktige åligger att för BankoUtskottet vid nästinstundande lagtima Riksdag anmäla, huruvida, genom den vid Tumba tills vidare antagna bokföring och redovisning, må hafva vunnits det dermed afsedda ändamål af fullständig o o kontroll a bruksförvaltningen på stället, samt dervid framlägga förslag till instruktion och, arbets-ordning för så väl Bruksförvaltaren, som Bruksbetjeningen i öfrigt. 1854. Bilt. Ull R. St. Brot. SS Haft. i# Hankn-Vtikoilels Memorial, N:o SS. Hisö $3.