Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Discontfondens vid tärnans nedsättande blifver upptagen, så att Lånesökande , fastan försedde med till ra ckelig säkerhet, kunna gå fc-lt om lån eller fa vänta, har jag trott det borde i Reglementet 1 intagas, att Lån-ansökningar böra bifallas eller afslås i samma ordning som de blifvit anrnäldej och att -tourén ej försvinner genom anmärkningar mot Lånedocumentets rigtighet, i fall det fullständigt åter inkommer. 2:o Enär Lån afslås, anser jag att i Protocollet bör antecknas det eller de skäl, som föranledt afslaget, samt Låriesökanden , men endast han, vara berättigad deraf erhålla del genom anteckning i Anmälningssedelu såsom Höglofl. Re« visions afdelningen föreslagit. list BancoUtskottets Betänk anden* Det har blifvit invändt häremot, att DiscontDirection är och måste vara en OpinionsDotnstol, samt att Protocoll9föring skulle medföra rättighet till extrahering'’ och tryckning. Det förra kari icke betaga Dånsökandens anspråk att dömas efter rättsgrunder och ej efter godtycket eller ett ensidigt rykte; och hvad protocolls-föring beträffar, så är härom förut stadgadt, uti 1816 års Keglemente, som i 3 §. innehåller ’’oc/x skall vid alid dest sammankomster ordentligt protocoll .förås,” samt uti 4 §. att ”till Läns beviljande fordras pluralité af närvarande Ledamöter. Inträffar pariä vota , /år Länet i sädant fall ej utgå,” således lärer härigenom redan vara stadgadt, att afslag af lån böra i Protocollet antecknas, ty annars kunde det ej kallas ordentligt. Att någon skyldighet efter Tryckfrihetslagen deraf icke följer, att lemna utdrag af detta Protocoll, enär det är ibland de Banquens Handlingar, som derifrån äro un* dantagne , lärer vara öfverflödigt att anmärka. 3 :o Dånsökande, som fått afslag , borde efter min tanka vara obetaget, att i Banco-Fullmägtiges Plenum anmäla sin ansökning om beviljande af Dånet. Hen
Yid 1850 års slut utgjorde lasarettsfonden 19,133 R:dr 40 sk. och kurhusafgiften, som varit bestämd til! 5 sk. Banko af hvarje mantalsskrifven person, har i medeltal lemnat en årlig tillgång af 4.588 R:dr. Socken-apothek finnes blott i Ronneby. lixaminerade Examinerade barnmorskor finnas i alla pastorater inom Bräkne och Listers härader, äfvensom i 6 socknar af Medelstads härad; men de öfriga 3:ne socknarne i sistnämnde härad jemte alla socknar i Östra härad äro ännu i saknad deraf. Vederbörligen examinerade djurläkare har för det ringa arfvode, som af statsmedel bestås, icke kunnat erhållas, och Länet har ock länge varit i saknad af sådan läkares biträde; men sedan, genom enskilda öfverenskommelse!- emellan Länets invånare, tillgångar blifvit beredde till nöjaktig aflöning, äro numera tvänne examinerade veterinärer antagna, nemligen en för Carlskrona stad och orten närmast deromkring, samt en för Sölfvitsborg ocb Listers härad; hvarjemte den förre, enligt Kongl. Maj:ts särskilda nådiga beslut, såsom Länsdjurläkare åtnjuter det i stat bestådda arfvodet. Ett kreatursförsäkringsbölag till ersättande af förluster genom den smittosamma lungsjukan har för detta Län blifvit bildadt och försedt med Kongl. Maj:ts nådiga reglemente af den 26 September 1849. Entreprenad är afslutad om reservskjutsens utgörande vid Norje, Hästaryds, Trinsums samt Skillinge gästgifvaregårdar och har tagit sin början innevarande år. Sockenmagasin finnes blott i Hoby. Jemte Sparbankerne i Carlskrona, Carlshamn och Sölfvitsborg äro dylika jemväl inrättade i Ronneby köping och i Jemshögs socken; och hafva dessa sednare år 1847 stigit i Ronneby från 16,000 R:dr till 25,101 R:dr och i Jemshog från 14,000 till 20,307 Ibdr.
Hvad åter angår de af Revisorerne omnämnde dispositioner å öfverskotts-medlen i allmänhet, vill Stats-TJtskottet sig deröfver utlåta i sammanhang med besvarandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad densamma rörer afskrifning af desse utgifter. Beträffande dernäst Revisorernes anmälan i afseende på verkställigheten af Riksliufvud-Boks-Sluts-arbetet och dermed gemenskap egande frågor, så förekommer härvid, att en Rikshufvud-Bok för år 1821 efter den af Kongl. Stats-Contoiret uppgifna method för närvarande är under arbete samt troligen blifver färdig innan Riksdagens slut; och som innehållet af denna Rikshufvud-Bok torde lemna den säkraste ledning för Stats-Utskottets bedömande af Revisorernes åsigter i omförmälte ämne, har Utskottet funnit sig böra uppskjuta all åtgärd i detta hänseende tills nämnde Hufvudbok blifvit Utskottet meddeld; hvarefter Utskottet icke skall underlåta att härom lemna det hufvudsakliga utlåtande, hvartill omständigheterne kunna föranleda. 202 Stats-Utskottets Betänkande?!. I fråga om utredningen af äldre årens Ränteri - förskotter hafva Revisorerne med vitsordande af Kongl. Stats-Contoiretsomsorg och bemödande att bringa denne del af Stats-förvaltningen i fullkomlig ordning upplyst, att utaf hela den för till och med år 1818 utbetalte Förskotts-Summa 3,595,437 R:dr a5 sk. 6 r:st blifvit, efter skedd granskning af utgifternes behörighet, afskrifvit eller contant ersatt 2,0.82,086 R:dr i3 sk. 6 rist så att, vid Augusti månads slut år 1820 , återstått till utredande och liqvidation endast i,5i3,4oi Ridr 12 sk., hvaraf de på Kongl.
Silfver, i hela Riksdalrar - 657,232: i halfva „ - 6o,850: —■ — i fjerdedels „ - 1,050,450: i åttondedels - 688,950: i sextondedels - 18,500: uti nya tolftedels Riksdalers-stycken, som hädanefter från Banken icke utvexlas 152,850: uti gamla samt Riksdalrar 5,500: Summa Silfver R:dr 2,634,332: — 24 Guld j 1,900 st. fyrdubbla Ducater - 7,600. 2,280 st. dubbla 4,500. Enkla - 14,700. Summa Ducater 26,800. Koppar skilj emynt „ efter gamla prägeln 53,233: 16. efter nyare prägeln 4,500: — efter nyaste prägeln: uti 2 skillingar 2,100: „ 1 „ - 5,250 „ § - . 2,750 JL » » 1 »> F ” 2,600 1,200 113,900: Summa B:eo R:dr 71,633: 16. -— Ocb få Revisorerne, då det icke synes lämpligt, att Bankens förråd af Kopparskiljemynt utaf gamla prägeln, hvilket, enligt hvad förestående Inventeringsuppgift utvisar, uppgår till det ansenliga belopp af 53,233 R:dr 16 sk. Banco, uti allmänna rörelsen utgifves, hemställa till Rikets Ständer, att Bankens förråd af berörde Kopparskiljemynt må, för Bankens räkning, uppsmältas och ommyntas till skiljemynt af nyaste prägeln. Bankens Sedlar och hvad dermed gemenskap eger. Sedan, vid början af innevarande år, Föreståndaren för Bankens Stereotyperings-anslalt ocb Tryckeri, Myntproberaren C. A. Broling, erbjudit sig att till Sedel-Contoret lefverera alla de nya Sedelvalörerne, försedde med numror ocb seriebokstäfver till ett nedsatt pris af 20 sk.
Myntadt, gångbart, i kassa liggande 12,237. 5,081,928: — Utländskt mynt, efter evalvation — 656,110: 99. Hos Kongl. På utrikes ort innestående — 5,874,350: 91. Guld tillgången, 22,158 dukater efter afdrag at dukatskulden 540, belöpande till 21,618, utgör å 8,25 per dukat 178,348: 50. Sedelstocken får derutöfver högst utgöra 30,000,000: - Summa 46,219,566: 91. Stockholm den 2 November 1865. På Högloft. Ridderskapet och Adelns vägnar: På Högv. Preste-Ståndets vägnar. C. J. Schwerin. Gust. D. Björck. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: F. A. Rinman. På Hederv. Bonde-Ståndefcs vägnar: P. Ostman. C. O. Ossbahr. i Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 3 Berättelse till Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskott, angående Rikets Ständers Banks förvaltning: gifven i Stockholm den 26 Oktober 1866. För fullgörande af föreskriften i 83 § af Banko-reglementet den 30 November 186.3, få Banko-fullmägtige afgifva följande, med ledning af uppgifter från Kontors-cheferne i Banken, författade berättelse dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet och dels angående Tumba pappersbruk; och är i denna berättelse, som, beträffande Bankens förvaltning, omfattar tiden från den 16 Oktober 1862, till hvilken dag Fullmägtige erhållit full decharge för de af dem vidtagna beslut och åtgärder, för ärendenas redovisning iakttagen den af Bankoreglementets uppställning föranledda ordningsföljd: hvadan till en början upplysning meddelas anqående de fonder, hvarå sedelutqifninqen utöfver metalliska valutan är grundad. ' j § 1.
Denna qvinna var allt för modern och allt för medveten att ställa sig i något kärleksförhållande till honom eller att tänka på giftermål. Genom en konstlad afhållsamhet har sinligheten hos denna starka natur ändrat form. Den har icke fått bryta fram genom kroppen, och så har den tagit sitt säte i själen. Och derför ser den icke ut som sinlighet längre, den har antagit formen af vänskapsbehof. Men den käns igen på sin omättliga glupskhet. Den vill i sig liksom insuga den andra menniskovarelsen. Denna qvinna har – utan att sjelf ega en aning derom – blifvit förvandlad till en vampyr. Hennes känslor äro uteslutande själsliga, halfva, förskrufvade. I tre år har hon förtärt denne unge man, sugt must och märg ur honom, men älska honom gör hon icke. Omisstänksamt lät han sig dragas in om den trollkrets, som hennes källfriska omedelbarhet och djerfva medvetenhet bildat, och tillitsfullt lade han fram för henne sitt själslif att slita och vända uti. Hon har fråssat deraf som det gafs henne, rykande varmt af ungt blod. Hon har studerat det med vetgiriga ögon, der det låg utbredt framför henne, skälfvande i smärtsam lidelse. Och när han nu – trött och uttömd – med de rester hon lemnat qvar söker göra sig lös, nu vill hon icke släppa honom. Hon vill berherska honom ännu – genom Mathilda. Det är derför hon skrifver sitt bref, ett bref som skulle vara ett ovärderligt aktstycke om man hade sjelfva grundtexten. Jag tror dock att jag skall kunna komma ihåg det utan några betydligare omskrifningar. Tankegången är mig klar och delvis mins jag äfven sjelfva orden. Hur är det hon säger? Hon hade så länge och så ifrigt önskat att få se Karl lycklig, men derjemte fruktat att han skulle nödgas slå af på något af de kraf han med sin på en gång fina och rika natur stält på lyckan. Men hos Mathilda var hon öfvertygad om, att han icke allenast skulle få den ungdomsglädje hon så innerligt önskade honom, utan äfven det andliga utbyte, som han hade så stort behof av.
Vidkommande sedermera frågan om äskadt anslag till inrättande af tekniska elementarskolor, jemte dermed förenade söndagsoch aftonskolor, företrädesvis i Stockholm och Malmö, får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att undervisning i åtskillige läroämnen, som i de föreslagne tekniska skolorne skulle förekomma, meddelas i de redan befintliga allmänna läroverken, hvilka, med afseende bland annat på den mer och mer framhållne vigten af undervisnings bibringande i de så kallade realämnena, blifvit helt nyligen, med stora kostnader, omorganiserade, men hvaraf verkan ännu icke kunnat hinna visa sig. Att under sådane förhållanden tillstyrka inrättandet af flere nya kostsamma läroanstalter, i åtskilliga väsendtliga hänseenden likartade med redan befintliga, tror Utskottet icke vara af verkligt behof påkalladt eller förenligt med en noggrann hushållning med statens medel. Hvad Stockholm serskildt angår, så finnes i denna stad ej mindre ett teknologiskt institut, hvarest en högre teknisk undervisning meddelas, än ock en teknisk söndagsoch aftonskola, som, ehuru en enskild stiftelse och ställd under enskild vård, likväl af allmänna medel åtnjuter bidrag, och hvilken skola på ett förtjenstfullt sätt motsvarat det med densammas inrättande företrädesvis afsedda ändamål, nemligen att bibringa personer, som redan ingått i näringarne de kunskaper, som för ett fullkomligare utöfvande af deras yrken erfordras. En undervisning i rent tekniska ämnen, åsyftande alt med nytta kunna begagna un - 22 Siats-Utskottets Utlåtande, Ms 87. dervisningen vid teknologiska institutet, anser Utskottet deremot behöflig och lär den med mindre kostnader för staten kunna beredas, om antingen teknologiska institutet utvidgades med en förberedande klass, eller Svenska Slöjdföreningens skola tillökades med en högre afdelning, hvarest undervisning meddelades till det omfång, att elever, som densamma genomgått, kunde vinna inträde vid teknologiska institutet. PS grund af hvad nu anförts, afstyrker Utskottet a) Rikets Ständer att bevilja, så väl de af Kongl. Majit, som af enskilde motionärer äskade anslag till inrättande af tekniska elementarskolor.
Härtill komme vidare, att en större egendom, just derföre att den är större, vanligtvis mäste gränsa intill Jlere smärre, hvaraf följde, att, örn dess stängsel-skyldighet mot hvar och en af dessa skall bestämmas elter hemmantal, luåste total-beloppet af dess stängsel-skyldighet mot alla de 0111- gifvande egendomarne tillsammans ofta blifva större, än billigheten syntes medgifva. Dessutom borde det ej lemnäs obemärkt, att, om hemmantalsprincipen antages till grund för stängsel-skyldigheten, mäste denna skyldighet till sin vidd komma att bero af åtskilliga tillfälliga och ombytliga förhållanden , och följaktligen vara underkastad lika tillfälliga förändringar. Det en gång gifna hemmantalet vore ej för alla tider oföränderligen bestämdt, och i fall delta underginge förändring, måste enahanda förhållande inträffa i afseende på stängsel-skyldigheten. Äfven hvad billigheten beträffade, skulle det böra erkännas, att, då en jordegare, i fall det ej gåfves något borgerligt samhälle, som bestämde och fördelade stängsel-skyldigheten mellan grannar, tilläfventyrs vore tvungen att ensam hålla hägnad om - 4 Lagsamt■ Allm, Besv.- och Oecon.-TJrsköttens Utlåtande N:d 4f, kring liela sin egendom, om den vore på alla sidor omgifven af ännu ouppodlad jord, bebodd af boskaps-egare, hvilkas betande hjordar endast skulle ofreda hans egor, så kunde han inom det borgerliga samhället icke billigt vis begära bättre vilkor, än att, om han sjelf hägnade hälften af sin åkeroch ängs-jords yttre gräns-linea, finge han den andra hälften hägnad genom grannarnes försorg; 3:o att den af Utskotten föreslagna skyldighet för egare till skog och utmark, att mot in-egor taga del i stängsel, vore byggd på en falsk grundsats, och orättvis, serdeles i de händelser, då utmarks-egaren icke af hägnaden har någon lindel.
Men ehuru jag, äfven i denna fråga, temligen säkert lärer komma att tillhöra minoriteten, skall jag likväl bestrida Utskotten alt hafva delat samma åsigter med mig, fastän af pluraliteternas föregående Beslut förmådde att frånträda sin öfvertygelse, så mycket mera, som Utskotten, och particuliert SlalsUlskottet, i så otaligt många andra fall, Den 3o December f. m. visat sin föresats att bibehålla den caracter att icke frånträda sin en gång utsagde mening, ehuru Stånden vid återremisser det önskat. Vid en blifvande Riksdag få vi se om StatsUtskottet, i förening med Ekonomiutskottet, så lätt vill gå in på, att icke göra afseende å föregående Ständers Beslut, då den vid denna Riksdag för i5 år beslutna Passevolencefrågan förekommer. Om jag lefver då, skall jag icke underlåta att påminna Utskotten om sine nu yttrade principer, hvilka jag, med den connaissence Utskotten om sig ingifvit, tror Utskotten i den frågan då skola förändra, emedan de icke passa med de afsigter som ligga till grund för den frågan. Emellertid ogillar jag grunderna för Utskottens principer, att frånträda hvad förra Ständer i denna del beslutit, emedan det anslag, som samma Ständer gjorde åt Götha Canal, är att anse, som en Nådegåfva, hvarvid var fästadt det vilkor, att gratialisten (Götha Canal) icke mera skulle vidare besvära med Ansökningar om understöd. Hvad åter beträffar den andra delen, eller uppskof vet tills Stats Regleringen blifvit uppgjord; så bör man väl derom icke kunna göra sig någon annan mening, än att Utskotten velat se och förnimma om Statens tillgångar möjligtvis kunde tillåta bortskänkandet af 845,334 R:dr B:co till Götha Canal (det vill säga om Staten hade så mycket besparade medel att blott af öfverllödet kunde lemnäs den Den 3o December f. m. summa åt Speculanterna).
Barnkammarpigan gjorde ännu ett försök och förde åter koppen till Johns mun. John spottade i den. Då vände sig fru Hall häftigt om och gaf sin son en örfil. John gaf full hals. – Bär bort honom, befallde fru Hall sköterskan. – Låt honom kvarstanna, men gå själf ut, ändrade herr Hall befallningen. Barnkammarpigan gick. Först då dörren stängdes bakom henne, vände sig herr Hall till sin fru. – Om John behöfver tillrättavisning eller aga, tillrättavisar och agar jag honom själf, mrs Hall. John höll plötsligen inne med sin gråt. Han insåg, att så länge han vrålade, kunde han ej höra hvad föräldrarne sade, och detta intresserade honom storligen. Men ännu mer intresserade det honom att hälla den fradgan de chokoladen ur koppen på tefatet och att, när detta flödade öfver, låta den rinna vidare ut öfver damastduken. Så doppade han sin lille slickepott i den största chokoladpölen och ritade figurer på duken, medan fru Hall med låg stämma svarade sin man. Det var att märka, att ingen någonsin höjde rösten mot herr Hall, ej ens den annars ganska orädda fru Christina. – Jag borde väl till det minsta pretendera att få råda öfver mina barn och mitt tjänstefolk som andra fruar, sade fru Hall med en ganska hotande blixt i de ljusblå ögonen. – Jo, sir du, min vän, du får råda öfver husfolket och öfver Baby, men master John sköter jag själf, sir du, sir du! Fru Hall höjde på axlarne och gick utan att svara in i det närbelägna hörnkabinettet. Herr Hall lyfte varligt sin son och arfvinge upp i sina armar. I sin stora faiblesse för sonen märkte han ej, att de små nersmorda fingrarne satte fläckar på spetskråset, medan de trefvade efter sin sedvanliga plats under hårpungen med den stora, svarta sidenrosetten. De små fingrarne foro så ovärdigt fram, att det hvita pudret skakades ut öfver sammetskragen på den fina, blå rocken och fördunklade glansen på de stora, förgyllda knapparne. Den sirlige John Hall fäste vid detta intet afseende.
I77> 192,155 Lumms ^ 1000,000 2019,167 24 NB Frän och med y,ooo lill och med r6,coo R;dr ärlig inkomst okes r procent för hwarje roo Rdr, säleves för y,ooo R:dr procent, i,ovc> Rdr 8 procent, och sä widare, men deröfwer frän och med 17,000 R.dr till och med 20,000 R dr vkes r procent, sä att 17,000 R.dr betala 9^, 18,ooo R:dr 9S procent, och sä widare. För hwarje 1,000 R:dr öfwer 20,000 R'dk ärlig inkomst förhälies ester förra Tabellen, Lades pä bordet. Upplästes följairde; Den 5 Januarlt. Z7I Utdrag af Protokollet, hällit hos Rik» sens Högloft. Ständers Brnco-Ulstort den i8 December 1809. S. DHögloft. Ridderskapet och Adeln, har under den 7 i benna mänad, till Ba^coUrskoctet behagat remittera, Herr Mmoren Friherre ^ vv. till Högloft. StatsUtstottets Prv* tocoll ina isne särsktlte yttrande med bifogade Cal» euler, rörande wälbemälle Utskotts för RiksStaren och RiksgäldsLoncoiret utarbetade, samt tili de Resprctlve Ständen uppgifnc allmänna Financeplan. Öfwer de uti berörde plan, till Bankens 3tgärd och befattning svreflagne omständigheter, har BancoUkffottet söre detta hast äran, att tull de Re» spective Ständen afgifwa dest wördsamma ut» läkande.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 8 Januari afgifne och sisth Plenidag på bordet lagde utlåtande öfver ett( från Vällofl. Borgare-Ståndet remitteradt Memorial , rörande åtskillige omständigheter vid Utsökningsmål; blef detsamma af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Vid förnyad föredragning af LagKtskottets den 14 Januari afgifne' och sisth Ple-' ni-dag på bordet lagde utlåtande, angående ändring i Författningarne rörande Prest-val ; blef detsamma af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtsk, ottets elen 14 Januari afgifne och sistlidne Pleni-dag på bordet laggde utlåtande öfver Riksdagsmannen Johannes Arfvidssons från Jönks* 8.8 Fröt. Lldrag d. 7 Fehr. 1818» pings Län Memorial angående yrkad förhöjning af de i j 2 Cap. 2 §. Rättegångs-Balken stadgade Böter för Part eller vittne, soni från inställelse vid Unde.r-Domstol förfallolöst uteblifver.; blef detsamma af Hedervärda Bonde-Står,dét bifallit. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag Utskottets den 14 Januari afgifne och sisth Pleni-dag på bordet lagde utlåtande öfver RiksdagsFullmägtigen Samuel Anderssons fiån Östergötland Memorial, angående Stämningars och Kommunikationers verkställande af Krono - betjente eller Nämdeman utan medföljande vittne ; blef detsamma af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit. S. 1>. Vid förnyad föredragning af Lag Utskottets den 21 Januari afgifne och sisth Plenidag på bordet lagde utlåtande, rörande atskil 1 ige förer,lagné ändringar uti Lagens stadgande omTestsfmenten ; blef detsamma af Hedervärda Bon de-Ståndet bifallit. S. D.
R:dr 16 öre och 6 famnar ved mot ersättning för huggningsoch forslingskostnaden; och Consistorium Academicum uti sitt öfver denna ansökning den 17 Maj nästlidet år afgifna utlåtande erinrat, att, enär det af Professor A. G. Barchaus den 21 Juni 1806 upprättade testamente innehölle, att årliga räntan å det af honom donerade kapitalet skulle »såsom ett stipendium tilldelas någon af akademiens adjunkter i theologiska, juridiska och filosofiska fakulteterna eller ock vice bibliothekarie eller någon af bibliothekets amanuenser», och deraf syntes följa, att nämnda stipendium icke kunde åtnjutas af annan än i tjenst varande adjunkt, vice bibliothekarie eller amanuens, samt, jemlikt nådiga brefvet af den 22 April 1779, den universitets-lärare och tjenstemän å lön anslagna ved endast tillfölle dem, som vore i verklig tjenst, hvadan konsistorium icke kunde anse Adjunkten Falk efter afskedstagandet vara lagligen berättigad att uppbära hvarken förberörda stipendium eller den honom såsom adjunkt tillkommande löneved, hvaremot konsistorium ansåge Adjunkten Falk, med hänseende till hans höga ålder, långa och för uppehållande af åtskilliga professioner mer än vanligt anlitande lärareverksamhet väl förtjent, att, då han vid tilltagande svaghet och sjuklighet nödgas taga afsked, varda hugnad med bibehållande af hela sin innehafvande lön, 2,500 R:dr, såvida tillgång dertill kunde beredas; så hade Kanslern i underdånigt memorial af den 13 Augusti sistlidet år hemställt, huruvida det icke skulle täckas E. K. Maj:t att till Rikets Ständer aflåta Proposition om anslag på indragnings-staten af ett nyssnämnda adjunktslön motsvarande belopp, att af Adjunkten Falk åtnjutas, sedan han sökt och erhållit afsked; och har E. K.
Hr v. Troil har fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett förhållande, som sannerligen förtjenar att noga begrundas. Ändamålsenligast och rättast skulle verkligen vara att, då Konungen går i fält, eller behöfver förordna en Regering, Thronföljaren eller någon af Arffurstarna, som upphunnit myndig ålder, förordnades att vara ordförande i Regeringen, och att, på samma gång denna Kongl. Person skulle inträda i utöfningen af den del af konungamagten, som kunde till honom upplåtas, han icke ägde några röster i Regeringen. Först när ingen myndig manlig person af Konungahuset fanns, skulle jag tro, att Statsrådets ledamöter collectivt borde styra i Konungens namn. Om detta stadgande kunde införas i /p §, skulle jag dermed helst vara belåten. Frih. Ehrenborgh: Hr v. Troils anmärkning hade verkligen undfallit mig, och jag har derföre ansett mig böra tillkännagifva, hvad jag, i anledn. af Gr. Horns uppmärksamhet å samma anmärkning, tror mig böra upplysa. Inom Constit.Utsk. har visserligen fråga varit, om Thronföljaren eller någon af Arffurstärna skulle föra Regeringen under Konungens frånvaro. Fråga härom har så mycket hellre bort uppstå i Utsk., som förhållandet visat sig under en afliden Konung och under den Konung, vi nu äga, att styrelsen af Thronföljaren alltid blifvit förd till folkets särdeles belåtenhet, likasom då Konungen sjelf regerat; men man har trott, att det exceptionella fall, som hittills varit tillåtet, äfven borde medgifvas för framtiden, och att något stadgande i detta fall icke borde nedskrifvas i grundlagen, emedan anförtroendet af detta vigtiga kall borde bero på bedömandet af de individuella egenskaperna. Skulle likväl R. o Ad. vilja i grundlagen medgifva Konungen rättighet att insätta sin Tronarfvinge att gemensamt med sitt Statsråd föra Regeringen, vöre kanhända ingenting att deremot invända; men att göra det till ett åliggande för Konungen att, då hail aflägsnar sig från regeringssätt, ovillkorligen insätta Thronföljaren i utöfning af regeringen, kan jag icke med min röst biträda.