Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ej fråga om en » klass » * lagstiftning utan om åtgärder för att i allmänhet trygga hvarje medborgare, hvilken är hänvisad a ‘ tt med små belopp försäkra sig på ett eller annat sätt. Det fins på ingen punkt något spår af tvång; allting är frivilligt, men 8taten utöfvar genom sina » re-gistratorer &gt; en viss kontroll med styrelserna i afsigt att före-bygga allt hvad som kunde sätta det inbetalade kapitalet i fara. På samma gång bereder staten dessa institutioner vissa lättnader och förmåner, därunder dock aldrig inbegripet direkt penninge-understöd. Man tvingar till och med ingalunda dessa föreningar att låta » inregistrera » sig, alltså underkasta sig statens kontroll; men rättsförhållandena i England göra det så att säga nödvändigt, att så sker, om man önskar kunna uppträda såsom » juridisk person ». Den speciela lagstiftningeu åsyftar, att de inregistrerade föreningarne erhålla vissa i lagen bestämda rättigheter, så vida de uppfylla de i lagen faststälda skyldigheterna. Bland rättigheterna må nämnas att kunna uppträda såsoja juridisk person, alltså kunna väcka åtal vid domstolarne, låta åtala sig, ikläda sig skuldförpligtelser, äga fastigheter och annat dylikt. De icke inregistrerade föreningarne skulle egentligen sakna hvad man kallar legal rättsställning. Men därtill kommer, att de inregistrerade äro tillförsäkrade vissa lättnader med afseende åt. ex. stäm-pelafgifter bl. a. t6r anvisningar, qvittenséf, fcolicer, fullmakter, och de äg a prioritetsrätt för sina fordringar, då styrelseledamöter eller kassaförvaltare dö eller göra cession. Vidare äro de ej underkastade de vanliga inskränkningarne vid insättande af medel i postsparbanker och sparkassor. Likaledes äga de samma rättighet som sparkassorna att genom Englands bank insätta medel direkt i engelska statsskulden mot 3^ p.o. eller 2 pence daglig af 100 pund. Men mot dessa rättigheter finnas som sagdt motsvarande skyldigheter, hvilka sammanfattas i de bestämmelser, hvilka åsyfta att för ledamöterna tillvägabringa en effektiv kontroll med kassornas styrelser och tvinga dessa att föra ordentliga räkenskaper. För räkenskaperna, revisionen, bolagsstämmorna, rösträtten finnas detaljerade föreskrifter, hvilka måste noga efterlefvas.
Jag känner ingen annan fred än den, som sätter landets rätte konung åter i frid uppå sin tron. Mig Sigismund har utnämt till krigsöfverste i Finland, jag skall mitt vapen lägga ner, när han mig så befaller ej då hertigen befaller det, ej annorlunda skall det fridens altar byggas, där jag tager utaf mitt svärd, än som ett trappsteg för riksföreståndaren upp till Sveriges tron. LAUR. PAULINUS. Vet ni, hvad ni med dessa ord har sagt, vet ni, hvad med ett längre trots ni gör! Som Fleming, eder företrädare, vill ni förakta folkets makt och vilja och ställer öfver det en själfvisk konung. Hvad tror ni då väl, att en krona är? Ett lån af Gud allén', som borgades på folkets aktning; och när den är kränkt, en skenbild blott af svunnen makt är kronan, en hägring falsk, som intet fäste har på himmel eller jord. Vänd åter, Stålarm, från orätt väg, än medan det är tid, och sök förlåtelse för alt hvad här du och Klaes Fleming brutit emot folket. STÅLARM. Om svenska folket har förglömt sin trohet, har Finland den ej glömt och skall ej glömma, så länge här en ädling finnes qvar, som heder har och svärd till dess försvar. Det finska folket troget skall förbli sin kung, sin ed och folket det är vi! BISKOP PETRUS. Ej samka ökad skuld med sådant tal till Herrans vrede öfver detta arma och ödelagda land. En trolös konung, en kättersk kung är Sigismund, som velat med påfvelärans mörker släcka ut det rena ljuset af vår kyrkas tro. Ej brottsligt uppror är, som störtat honom, ej hertigen, ej folket. Själf han gjort det, då de beslut, hvarmed Upsala-möte slöt en evärdlig ringmur kring vår kyrka, han falskt besvurit först och sedan brutit. Ett folk, ett land, en tro är Sverige nu, och innan han ödmjukat sig för oss, skall Sveriges rike sorgsen enka stå, som glömt den brudgum, henne ej var värdig, och i Guds helga ord den tröst uppsöka, som läker alla sår, hur djupt de blöda.
N:o 133- Motion N:o 59, angående dels anslag till uppförande af ny gymnastik byggnad för elementar-läroverket i Helsingborg, dels tillökning af lärarepersonalen derstädes. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. Motion N:o 128, om anslag till en för ångkraft afsedd jernväg från Hel singborg via Landskrona till Eslöf vid södra stambanan. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 88. R. St. underdån. Skrifv. N:o 120. Motion N:o 129, angående en särskild nation albelöning för Öfversten m. m. Friherre Nils Ericson, i egenskap af Chef för Statens jernvägsbyggnader. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 41. R. St. underd. Skrilv. N:o 41. 38 Rolli, F. • Motion N:o. 130. om anslag till inrättande vid Höganäs oell Torekow af stationer för lifräddningsanstalter, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 189. Motion N:o 318, angående vilkoren för ett vid sistlidne riksdag beviljadt lån till utvidgning och förbättring af staden Helsingborgs hamn. StatsUtsk. Utlåt. Hydin, C. (>., Motion N:o 2, angående bestämmelse i afseende å tiden för betalning af bokfordringar. Lag-Utsk. Utlåt. N:0 67. Motion N:o 193-, om tullfrihet för vissa råämnen. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 samt Mern. N:is 13 och 19. B. St. underdån. Skrifv. N:0 148. Motion Nm 237, angående tullfrihet för rå Bergolja. Bevilln.-Utsk. Betänk N:o 8 samt Mein. Niis 13 och 19. R. St. underdån. Skrifv. N:o 148. Motion N o 316, angående underdånig anhållan i fråga om förening af landsbygd och stad till gemensamma samhälligheter med lika rättigheter och skyldigheter.
Man måste ega kännedom om det såväl inhemska som utländska näriilgslifvet; en öfversigt af detsamma och en beräkningsförmåga af alla våra näringsförhållanden. Det är derför jag icke anser improviserade tullbestämmelser möjliga, eller kan gilla det ännu beqvämare sättet att utan vidare undersökning införa ett förbud. Derför önskar jag alt R. o. Ad. icke antager den här föreslagna grundlagsförändringen. En noggrann pröfning bör denna fråga erhålla, och erhåller den säkerligen vid innevarande riksmöte. Jag anser det ej heller rigtigt att man nu i förväg binder händerna på Regering och Ständerna i en fråga som icke är oberoende af landets yttre förhållanden och äfven på dessa kommer att lia sitt inflytande. Denna punkt torde under närvaride omständigheter icke böra lemnäs ur sigte. Genom den ställning Sverige vet att intaga i den stora Europeiska konflikten kunna tillfällen till stor förkofran för vår handel och sjöfart yppa sig. Der ett ytterligare skäl att afslå den K. Proposm. Jag afstyrker denna propos. oaktadt Hr Printzensköld förklarat ett dylikt handlingssätt icke bevisar ett erkännande af Konungens landsfaderliga afsigler. Med dylika föga parlamentariska årgumenter låter jag icke afspisa mig, i medvetande att för mig, som troligtvis för hvarje Riddersman, den högsta lyckan alltid är att kunna få egna ät landets styrelse och framför allt åt Sveriges Konung en gärd af vördnad och tillgifvenhet! Hr Ribbing, Arvid: Den tiphöjda ställning inom representationen, som Const.Utsk. innehar, att afväga Statsmakternas inbördes förhållanden, bör icke lemna något tvifvel, att ju icke Const.Utsk:s Betänk., i likhet med den K. Proposm blifvit i bästa mening afgifvit, men jag måste dock förklara, att jag, genom min upfattning härutinnan, finnér mig befogad att framställa en anmärkning. Utsk. har likasom i ett sista morn., som bestämt dess beslut, tillrådt Regeringen att begagna sin rättighet att införa de fordna skyddsförbuden. Jag vågar, då till Utsk:s ledamöter framställa den frågan: hvar finnes i grundlagen den rättigheten för Konungen bestämd, att återställa förbud? jag vet ganska väl att
Uli en hos Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, N:o 165, har Herr W. Beronius, med hvilken Herr Fred. Ekerot instämt, efter en framställning om de åtgärder, som alltifrån 1028 års intill innevarande riksdag vidtagits för att bereda landsorten tillgång på öka i! t antal läkare, fästat uppmärksamheten derå, att ännu funnes 26 extra provincialläkare—befattningar, hvilka, ehuru innehafvarne deraf egde fullkomligt enahanda åliggande och ansvar, som de ordinarie provincial-läkarne, likväl icke ålnjöte mer än 2 tredjedelar af en ordinarie provincialläkares förmåner; men att då syftemålet med de på ofvannämnda sätt alltsedan år 1828 successive inrättade extra provincialläkare-befattningarne lill en början varit endast alt tills vidare afhjelpa det mest kännbara hehofvet af läkarevård för vissa orter intilldess den ifrågasatta allmänna regleringen af provincial-läkarevården kunde hinna genomlöras och alt dessa befattningar, der de visade sig behöfiiga, vid den blifvande regleringen skulle såsom ordinarie provincialläkare—befattningar uppföras; då erfarenheten redan ådagalagt nödvändigheten af dessa befattningars ständiga bibehållande i de orter, för hvilka de blifvit förordnade, samt då innehafvarne af dessa befattningar i alla hänseenden hade enahanda åliggande och ansvar, som de ordinarie provincial-läkarne, så syntes, enligt motionärens tanke, liden nu vara inne, att dessa extra provincialläkare-belåltniugar uppfördes på ordinarie stat, med lika lön som ordinarie provincial-läkare, i sammanhang hvarmed ock den hittills medgifna tillåtelsen att förena extra provincialläkare-befattning med bataljonsläkare—tjenst, genom hvilken de inrättade nya extra provincialläkare-befattningarne medförde endast en chimerisk på papperet märkbar, men i sjelfva verket ingen tillökning i läkare-antalet, borde upphöra.
Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd gillade förslag att patentglas och glastakpannor skola beläggas med införsels-tull af 1 sk. 6 rst. skålpundet, röstar Ja; Den, det ej vill. röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 2 sk. skålpundet. Gutta-pereha. Ej specificerade arbeten af Gutta Percha äro i gällande Taxa belagde med in försels-tull af 12 sk. ^£:det, dervid Utskottet icke hade föreslagit någon förändring. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden hafva äfven låtit härvid bero, men Borgare-Ståndet har nedsatt denna tull till 6 sk. #X.:det. Så vida Borgare-Ståndet vidblifver detta sitt särskilda beslut, lärer följande omröstning böra anställas: N:o 33. Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, anser att gällande införsels-tull, 12 sk. #.:det, bör bibehållas för arbeten af Gutta Percha, i Taxan ej specificerade, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, kommer denna tull att nedsättas till 6 sk. $f.:det. Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 16. 15 Beträffande artikeln Hudar och Skinn, ej hänförliga till Pelsverk, oberedda, innehöll Utskottets förslag följande bestämmelser: torra osaltade 1 ii. 1 sk. 10 rst. införsels-tull » saltade 1 ti. 1 sk. — d:o våtsaltade och andra slag 1 it. — 8 rst. d:o och har detta förslag endast af Bonde-Ståndet blifvit i sin helhet godkändt.
Uteblifver vald Skiftesman; varde annan i hans ställe utsedd; och stånde det delägarne fritt att af den uteblilne fordra skadestånd för uppehållet. § 37. Berättelsen öfver Skiftesmannens arbete uppsättes af Landtmätaren; före ock han vid deras sammanträden ordet. Uppkomma dem imellan delade meningar; galle då den, som de fleste bifalla. Berättelsen skall af samtlige Skiftesmännen underskrifvas. För all mätning och uträkning samt för rigtigheten af den karta, Landtmätaren sjelf upprättat, ansvare han ensam. Eljest komme alla åtgärder på hans och de öfriga Skiftes männens gemensamma ansvar, som om åtgärderna ense varit. De odlingsersättningar, som i 11 § omtalas, må utan Landtmätarens deltagande bestämmas af öfriga Skiftesmäunen, sedan utbrytningselier skiftesförrättning afslutad är. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berältelse till 1856 års riksdag. Om arfvode för Landtmätare och Skiftesmän är särskildt stadgadt. Vid samfäldt skifte betale hvarje delägare dess lott i kostnaden efter delningsgrunden. Lag samma vare om kostnaden för hägnadsoch vägdelningar. Kostnaden för utbrytning betales af dem, som utbrytningen begära. För rågångsförrättning utgöres halfva kostnaden af dem, som å hvardera sidan jord äga. Vid allt Landtmäteriarbete, som ute på marken verkställes, bekoste jordägarne nödig handtlangning af arbetsfolk, efter den lott, en hvar i delningsmassan äger; och vare ej heller publike hemman derifrån fria. § 39. Delägare, som är missnöjd med Landtmätares eller Skiftesmäns åtgärd i någon del, utom de här ofvan upptagna fall, der särskild klagan äger rum, utföre sin talan efter förrättningens slut, då den på en gång till Domstolens pröfning kommer i allt, hvaröfver lagligen klagas. Sådan klagan skall af en hvar, som med förrättningen är missnöjd, vid talans förlust, utföras hos Domstolen å det sammanträde, som efter tre månader från förrättningens afslutande först inträffar.
Tryckfrihetslagen, äfven 18 Cap. 8 § Missgernings-Balken, hvilket sistnämnde lagrums tillämpning dessutom domaren allena tillhört; blefve, enär Tryckfrihetsförordningen såsom grundlag, jemlikt 83 § Regeringsformen, borde efter dess ordalydelse i hvarje särskilt fäll tillämpas, Kämners-rättens utslag, i anseende till omförmälte, i förevarande mål begångne fel emot den stadgade särskilte rättegångsordningen för behandlingen af tryckfrihets åtal, af Hofrätten undanröjdi, och målet åter förvist till Kämnersrätt, som hade att detsamma åter företaga samt dermed lag och beskaffenheten likmätigt förfara; deruti ändring i underdånighet blifvit sökt; hvaröfver Hofrätten blifvit hörd, samt klaganderne hvar emot annan i underdånighet sig förklarat; med Kongl. Maj:ts högste domstol beslutet; gifvet Stockholms Slott den 13 Maj 1828. Kongl. Majit har i Nåder låtit
När nu detta med 30 Ilösters, pluralité hos Ridderskapet och Adeln blifvit för» kastad t, finner jag högst nödvändigt att ifcågaya-j rande Betänkande återremitteras, på det att plalien raå efter andra alternativet jemkas. Orsaken, hvarföre jag i min reservation ari. sett 120, sk. böra bestämmas, i stället för 128, i händelse första alternativet ej antoges, var den, att, i händelse af en framdeles skeende realisa-?; fipn, efter en lägre ziffra, Banken blefve lidande, då den under tiden utgifva sina sedlar efter ers, högre cours än den, hvarefter realisationen verk;' ställdes. Den 15 Jul ii e» fri. 829 Hlerr Tham, Wollrath.- Jag förenar mig till älla delar med Herr Morath om åtérréniiss af Setänkandet, på den grund han anfört. Jag vill blott yttra, det jag tror att eif del af de värde Talarne förblandat. Betänkandeme N:o 21 och 8sr. Herr Cederschjöld har yttrat, att ingen viss norm borde bestämmas j hvarefter silfver skulle uppköpas. Detta tror jag vara rigtigt för den summa af .Bankens Vinst, sorn Riksens Ständer afsätta till silfveruppköp. Jag tror ej att för detta någon viss cours bör bestämmas ; ett sådant bestämmande skullet leda till skada, och det reglementariska, sorn i detta afseende blir nödigt, torde böra öfverlemttas till Bankens Fullmägtige. Men derom ar ej fråga i detta Betänkande ; det förekommer först uti Betänkandet N:ö 22. Här är blott fråga om, att, livar och en må äga rätt att fritt inlemna silfver till Banken , oell deremot utbekomma Bancosedlar.
N:o 79, i fråga om godlgörelse för bruksförvaltaren vid Tumba för införande derstädes af sättet att från skäf befria ohäcklad hampa och lin m. m.; N:o 84, i anledn. af väckt motion om tillökning i fonden för belåning af publika papper; och 230 D e n 26 Juli f. m. N:o 85, öfver väckt motion om uppdrag åt Banko-styrelsen att uppköpa silfver för en viss del af den årliga bankovinsten. Föredrogs BankoUlsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 86, i anledn. af väckt motion, ang:de präglande af kopparskiljemynt ä 4 sk. b:ko valör. Frih. Cederström, Claes Rnd.: Efter att hafva egnat en uppmärksam genomläsning jemte tillbörligt begrundande så väl ät Utsk:s betänk, som ät den dervid fogade reservation, bar jag kommit lill den slutsats, att Utslcs förslag icke bör af R. o. Ad. bifallas. Reservanten, Hr Bohnstedt, har till cn början anfört, att 4 sk. b:ko kunna med lika lätthet åstadkommas med 2 stycken mynt, hvardera ä 2 sk., som med eli mynt af 4 sk:s valör och alt den af Utsk. tillstyrkta prägling af 4-sk:s-slycken sålunda är öfverflödig. Delande denna Hr Bonstedls åsigt, får jag tillägga, alt om man också icke alldeles lika lätt kan med 2:ne 2-sk:s-slycken betala 4 sk. som med ett 4-sk:s-stycke, sä är skillnaden i lätthet likväl så högst obetydlig, att den icke märkes; skälet gäller således likafullt. Hvad åter angar reservantens andra skäl, att ”ett mynt af 4 sk. b:ko eller 6 sk. r:gds blifver icke tjenligt, om decimalsystemet antages, emedan detta mynt icke utgör ett i 100 jemnt divisibell tal, hvadan och i händelse af decimal-systemets antagande en förändring i ulmyntningen blefve erforderlig”; så lemnar jag detta argument i sitt värde.
Maj sammankallade Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgäldsverken, numera fulländat de göromål och förrättningar, som oss i sådan egenskap ålegat, få vi, jemlikt 7 § uti den för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 utfärdade instruktion, härmedelst till Rikets Ständer afgifva berättelse om hvad som förekommit vid granskningen af stats-verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1860. Vid Revisorernes sammanträde den 15 nästlidne Augusti, lingö Revisorerne från nedannämnde verk och inrättningar emottaga särskilda berättelser rörande förvaltningen under revisionsåret af de till deras disposition ställda medel, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret. angående sjelfva stats-verket, det stämplade papperet, sta tens spanmålsförvaltning samt undsättningsanstalterna, » » Krig s-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, » » Sundhets-kollegium, » » General-tullstyrelsen, » » General-poststyrelsen, » » Fångvårdsstyrelsen, » » Skogsstyrelsen, , » » Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, » » Ofver-intendents-embetet, b » Konvoy-kommissariatet, » b Serafimer-ordens-giUet, » Landtbruks-akademien, Direktionen öfver allmänna Garnisons-sjukhuset, b Direktionen öjver Civilstatens pensionsinrättning, » Direktionen öfver Arméens dito, » Direktionen öfver Stockholms allmänna barnhus, b Direktionen öfver Danviks hospital, » » Direktionen öfver Amiralitets-krigsmanskassan, b » Direktionen för Kongl. Theatern.
Det är Eder Mine Hrr, likasom litet hvar, väl bekant alt Konungen har envälde i den ekonomiska lagstiftningen och att R. Stir äro enväldiga i bevillningsfrågor.' Intet envälde kan betrygga enskilt eller allmän rätt eller säkerhet; det vore derföre väl om båda dessa envälden uphörde. Enl. min öfvertygelse kunna de göra det om Konungen ville utbyta Sitt envälde å den ena och R. Stilsitt å den andra sidan emot gemensamt deltagande i båda dessa lagstiftningar. Dermed vore ingen fara ifråga om den ekonomiska lagstiftningen förknippad; ty man kunde i sådant fall här stadga detsamma som står i 17 §:n af Norriges Grundlov så lydande: ”Kongen kan give og ophaeve Anordninger, der angaae Handel, Tohl, Nmringsveje og Politie; dog maae de ikke stride mod Constitutionen og de (saaledes som efterfölgende §§ 77, 78 og 79 bestämme) af Storthinget givne Love. De gjelde provisorisk til na3ste Storthing”. Nu har emellertid Utsk. updragit en jemnförelse mellan Konungens och Ständernas makt, samt visat huru denna jemnvigt i origtigt välde — - om jag så får uttrycka mig — skulle genom den K. Proposins antagande blifva rubbad. Ifråga om tull äro R. Stir icke så enväldiga, som ronde annan bevillning. Men här förekommer det missförhållande, att R. Stir, såsom redan anmärkt blifvit, kunna obegränsadt höja tullsatserna så mycket de behaga; om det t. ex. skulle falla R. Stir in att belägga ull med så höga Den 1 Februari f. m. 241 höga tullafgifter, att den icke kunde af vära klädes-fabrikanter införas, så skulle desse, när inhemsk ull brister för klädestillverkningen, blifva genom detta stadgande undergräfda. Att Konungen kan förhindra det genom tnllsatsernas nedsättning, stöder sig ej på grundlagens ordalydelse, utan på slutsatser, som man deraf dragit. Men af dem hörrörer en annan olägenhet, nemi. den, att med detsamma lemnäs
Ja hvem kan veta allt detta? I efterföljande blad har jag sökt teckna en del af de stämningar och känslor, hvilka likt underbara nya fåglar sväfva kring gränsen mellan barndom och ungdom. De äro svåra att fånga, och måhända har jag misslyckats. Jag är den första att erkänna, att det finaste i ett ungt flickhjerta, det som är henne innerst heligt och dyrbart och som jag ville kalla barndomsengelns spår i hennes själ det kan aldrig tydas och vidröras. Ty det är den osynliga, halft omedvetna tråd, som utgör sambandet mellan hennes lifs upphof och ändamål Gud. Likaså har jag sökt antyda det väntande lifvets ansvar. Låt det ej förskräcka eder. Först när vi känna oss, ej blott som glada barn, men ock som menniskor, skapade för en uppgift, först då får lifvet form och innehåll. Unga barn! Raska flickor! Lifvet är så stort och rikt och verlden så skön. Njut dem, men ej med förbundna ögon. Att älska, tro, hoppas och arbeta med modiga hjertan, se der eder uppgift! Att denna berättelse handlar nästan uteslutande om flickor, kommer sig deraf, att hon ursprungligen var afsedd att ingå i „Nya Trollsländan“ som en fortsättning på en derstädes införd berättelse om gossarnes kamratlif. Men då hon växte för stor för den lilla Trollsländans vingar, fick hon lof att söka sig ut i eget omslag. Helsingfors i November 1889. Förf. Dekoration Dekoration Nå, tänker Bella börja terminen med att komma för sent till skolan? brummade Lena och nedfälde med brak vedklabbarna framför kakelugnen. Klockan är öfver sju, och de andra sitta redan vid kaffebordet. Bella satte sig upp och gnuggade sina ögon. Det var ju 15 Januari. Och hon, som så när glömt det! Hon hade vant sig att sofva så länge under jullofvet. Öfver sju! Hvad skulle mamma säga? Bella hade i går lofvat hugga socker och sy fast ett par knappar i Bengts väst, innan hon gick i skolan. Nu gälde det att vara flink. Söta Lena, hit med bunken, jag törs väl ej strejka från badet.
Och när se ' n dörrarne slogos upp till stora salen och vi vandrade dit ut i ljus och glans, hand i hand, du till höger och jag med min stora bukett i handen, då tyckte jag alldeles att det var som om vi gingo till altaret. Men » » Men? » upprepade han, » Du kände ingenting ditåt, nej, — afbryt mig icke; jag minns alltför väl, huru du underhöll mig hela kotiljongen med att lofsjunga Ellen. Det var afkylande, må du trol i h, hvad det där förefaller att vara länge, länge sedan! Men, minns •rf .§?! ti n n a Aktiebolaget Desinfection i rum, iartyg och bostäder, allt p &amp; stället — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Allm. T e l. G • g Georg vårt allra första möte då? Det var på Agnesro. » » Ja, det kommer jag väl ihåg: Jag var bjuden ut till dina bröder öfver en dag, och knappt hade jag kommit, förrän de drogo mig med sig till ett timmerupplag inne i skogen, — vi skulle leka ångbåt, sade de. Där fick jag se dig sitta högt uppe på en brädstapel,som pojkarne genast äntrade, under det de uppgåfvo vilda härskrin. Jag som aldrig har varit någon ekvilibrist, betraktade dem med hemlig bäfvan, då jag plötsligt fick höra en liten röst, som sade i ytterst föraktfull ton: » stockfisk! » Fru Holm vände sig lifligt emot honom. » Och hvad gjorde du? Jo, du tog af dig mössan, lade handen på hjärtat och sade patetiskt: » stockros! » Åh, jag minns än i dag, hur ond jag blef! » De smålogo båda och sutto sedan tysta en stund. » Läser Anna mycket nu för tiden? » frågade protokollsekreteraren slutligen. » Ja, jag smyger mig nog till det ibland, men — jag har aldrig någon att tala med om hvad jag läst. » » Din man då? » » Han tittar sällan i någon bok. » * - jt.r han bara praktisk? » » Nej, han är också den snällaste, bästa människa som finns! » » Men » » Kom icke med några men, Georg, » afbröt fru Holm nervöst.