Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan visserligen icke så egentligen skada, att alla persedlar, som erfordras, till antal och beskaffenhet uti en Auctionskungörelse utsättas; men i afseende på upphandlingen för Flottan skulle detta vid flera tillfällen icke utan synnerlig olägenhet och tidspillan kunna låta sig göra , ty för den fordras en mängd särskilda persedlar och materialier af mångfaldiga slag, och jag inser ej heller nyttan af ett sådant in* förande, enär vederbörande så väl härstädes som i landsorterna äga tillfälle att i vederbörande Contoir före Auctionen göra sig underrättade om ej mindre tiden för en leverants än persed* larnes Den 7 Juli. 909 larnes antal , hvilkas beskaffenhet är dessutom uti ett till Allmänhetens efterrättelse särskildt tryckt Reglemente beskrifven, och hvarefter varornas godhet och antagande skulle bestämmas.’’ Dessutom hafva följande mundteliga yttranden till Högvördiga Prest Ståndets Protocoll den 3 sisth Juni blifvit till Utskottets pröfning öfverlemnade. Af Herr Professor Forssell : Jag anser det Icke väl passande alt Riksens Ständer föreslå några föreskrifter för sättet att upphandla Kongl. Maj:ts och Kronans behof. Vederbörande böra i den delen äga lika fria händer, sorn hvar enskild man; ty ofta vinnes Kronans förmån bättre utan än med auction. Aro de icke af egen drift angelägna att bevaka Kronans rätt, ännu mindre kunna då dylika föreskrifter som dessa verka dertill. Af Herr Prosten Doctor Stenhammar: Utan. att vilja lägga hinder i vägen för antagandet af ifrågavarande Betänkande , i. fall Högvördiga Ståndet dertill skulle finna skälig anledning, utber jag mig blott till Protokollet få yttra den önskan , att uffphandlings-methoden icke alltför mycket mätte försvåras, emedan jag deraf befarar, hvad under nästförflutna år jag finner, till en stor olycka för Riket och den inhemska productionen, hafva tilldragit sig. Man handlar nemligen i sådant fall för Statens allmänna behof ingen ting inom egen gräns; allt införskrifves Utifrån , och följden deraf blir, att RörelseCapitalet försvinner ur landet; att Jordbrukaren saknar
M. med anhållan, att Han ville vid den allmänna reorganisation af Förvaltningsoch StyrelseYerken, som af R. St:r blifvit begärd, taga i öfvervägande deras vid förra Riksdagen framställda anhållan om de ecklesiastika ärendenas ordnande under en centralstyrelse. Jag tror att ett sådant beslut skulle ådaga lägga mera värma för saken och stå mera i sammanhang med R. Sl:rs förut fattade beslut. Saken är alltför vigtig att, enl. Utskis förmenande, endast ställas på en förhoppning, och jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte modifiera Utskis förslag på sätt jag framställt. Frih. Cederström, Rudolf: Då på sätt redan uplyst blifvit, 3:ne Stånd bifallet Utskis Betänk., skall jag icke vara särdeles utförlig i den framställning jag ämnar göra, hvilken går ut på att upmana R. o. Ad. att samma Betänk, jemväl för sin del bifalla, synnerligen som motionären sjelf medgifvit att ett bifall till Ekon.Utskis Betänk, kan på visst sättsägas innefatta bifall till hans motion. Det är nu endast fråga om huruvida R. Stir skola ingå med en ny skrifvelse i ämnet eller låta bero vid det allmänna omdöme som Ekon.Utsk. öfver ärendet afgifvit. Jag skulle likväl tro, att då frågan redan är af 3:ne Stånd afgjord, kan en inbjudning till dessa att sig med R. o. Ad. förena, svårligen gifva frågan en annan form än den nu har. Jag anser derföre tjenligast vara att, såsom en af Ekon.Utskis ledamöter, Hr von Ehrenheim, föreslagit, bifalla Utskis Betänk. Hr Ribbing: Hvad beträffar den frågan huruvida de 3:ne öfriga Stånden skulle gå in derpå att förena sig uti den modifikation af Utskis Betänk., som jag till R. o. Adins antagande framställt, eller icke, så är detta helt och hållet en sak för sig. Jag skulle redan anse det som en vinst för saken, hvilken ingalunda kan vara af mindre vigt vid denna Riksdag än den föregående, om R. o. Ad. förenade sig i bifall till det förslag jag framställt.
För egen del trodde Motionairen, att begreppet, angående hvad som i hänseende till Konungen är lasteligt tal eller icke, då det ej bestämdes af Lagen, 4 Lag~Ut skot tets Utlåtande JV'.o 4• hvarken borde eller kunde bestämmas af någon annan» än Konungen sjelf, vägledd af Dess ansvarige Rådgifvare; af Herr P. G. Cederschiöld: alt han icke kunde annat än biträda yrkandet, att häktande ej må ega rum förr än Konungen yttrat sig, om åtal skall ske eller icke, men tvekade till och med, om arrestering borde vara tillåten förr, än dom faller; af Herr Grefve C. F. Horn: att, jemte det Grefven önskade framgång åt motionen, han tillika ansåg ett stadgande böra meddelas derom, att, i fall någon blefve oskyldigt arresterad, för ett förment politiskt brott, innan Konungen angående åtalets upptagande Sig utlåtit, ransakningeu borde ovilkorligen fullföljas, på det den anklagade matte få tillgodonjuta sin möjliga oskuld; hos Högvördige Pres te-St amiet ? af Herr Prosten Ödman? det han trodde sig ega full anledning att yrka bifall till motionen. Den åsyftade att bereda en ytterligare tillämpning af den mildhetsprineip, sorn nyligen utgåtL från Kongl. Maj:t och blifvit ådagalagd i den Kongl. Propositionen om förändring af allmänna Lagens stadgande i 5, Cap. i §. Missgernings-Ealken. Såsom bevis derpå, huruledes det berodde af angifvare att så rubricera målet, att en enfaldig» ja en aldeles oskyldig undersåte kunde i hast blottställas för icke blott åtal, utan ock fängelse, ville Herr Pi osten anföra orne exempel från sin egen hembygd. År 1808 hade en af de mest ansedde bönder i Bollnäs Socken af Södra Helsingland blifvit anklagad af Socknens Länsman för Majestätsbrott, och Urtima Ting öfver honom skyndsamt reqvireradt, men vid ransakningen befanns hans förbrytelse så ringa, att den försonades med obetydliga böter för missfirmliga uttryck emot Länsmannen. Några år derefter hade Pastor i Mo och Rengsjö
Läsarne säga, att enl. skriften är vår Frälsare 246 Den 19 November. den, som utdelar nåd, och nåd utdelas för intet, men i Statskyrkan ges afiösningen med vilkor af en upriktig ånger och en allvarlig bättring m. m. Derpå utdelas nattvarden och de få anamma sacramenten. Detta är stridande mot evangelium och kyrkans grundlagar, ty der heter det om nattvarden: »Här utdelas nåd och syndernas förlåtelse och kraft till bättring och alla kristliga dygder» m. m.; derföre vill ej helier läsaren gå till nattvarden i Statskyrkan, enär den sålunda afvikit från Skriften, hvilket de mena äfven visar sig genom absolutionen. De stå i detta afseende alla på Kyrkans grund och botten. Men tyvärr står det så till, att i allmänhet hvarken presten eller lekmannen känner de Symboliska Böckerna. Jag har talat med många prester, och de hafva icke det aflägsnaste begrepp om hvad de innehålla. Jag skall hafva den äran sluta genast, men jag måste svara först på en sak. Hr Frih. Schultzenheim har talat om det plenum, som var i Onsdags; jag anser mig icke berättigad att nu tala om den fråga, sorn då var å bane, men efter Hr Frilen påpekat några förhållanden, så vill jag blott nämna, att hvad det förhållande angår, som Hr Hierta då anförde, att en fader sammanvigt sin dotter med bennes trolofvade, så säger väl Statskyrkan, att ingen får gifta sig, med mindre det lysts i kyrkan 3:ne gånger å rad och presten sedermera förrättat vigsel. Men hvad först lysningen beträffar, vet jag icke hvad det vill säga, såvida man rättar sig efter Bibeln, ty den talar ingenting derom. Vigseln åter är äfven något fremmande för kristendomen, ty det heter väl, att »hvar sak skall ske i tvegge eller tregge vittnens mål», då det inför Gud och menniskor skall anses giltigt; men att presterna skola lägga sig uti menniskors äkteuskapsförhållanden saknar all giltighet i Guds ord.
Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penmngesedel bedragen och, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva; dömes till fängelse eller straff-arbete från och med två månader till och med två år. § 18- Har någon, antingen i uppsåt att begå sådant brott, som i 7 § siigs, eller att eftergöra eller förfalska mynt eller penningesedel. eller med vetskap om annans uppsåt till sådant brott, förfärdigat eller anskaffat stamp, märkjern, form eller annat verktyg, hvarmed förfalskningen verkställas skulle; och kommer ej brottet till fullbordan; varde ändå dömd till fängelse elier straff-arbete från och med två månader till och med två år. Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern. formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå att han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, dömd att böta från och med fem till och med etthundra Riksdaler. Har man. i fall som i denna § sägas, af egen drift det förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort, vare från straff fri § 19 Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, sou i 18 § omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda: hörer honom ej lill att dem vårda, bör han dem till Konungens Lag-Utskottets Utlåtande M 52. Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna; gör han det ej och varda de af annan, utan hans vetskap och vilja, missbrukade; bote från och med fem till och med femtio Riksdaler. Samma lag vare, om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slika verktyg, underlåter att dem aflemna till vederbörande, som dem beställt, eller dess kända bud, eller ock annorledes dem missvårdar och missbruk deraf sker.
Stats-Utskottet, som åt förevarande fråga egnat sorgfällig uppmärksamhet och under ärendets handläggning tagit i noggrannt öfvervägande ej allenast innehållet af ofvan anförda framställningar, utan ock de omständigheter i öfrigt, som härvid ansetts förtjena afseende, har, vid afgifvande åf sitt utlåtande i ämnet, funnit i främsta rummet angeläget att undersöka, huru de af Rikets sednast församlade Ständer i afseende på embetsoch tjenstemännens löner fattade beslut böra, på grund af sakeus verkliga beskaffenhet, uppfattas och bedömas. Om nemligen, såsom förutnämnde motionärer i allmänhet antagit, de vid förra riksdagen beviljade förhöjningar i nästan alla aflönings-stater tillkommit endast eller hufvudsakligen i anledning af den då inträffade prisstegring af de flesta lefnadsförnödenheter och således verkligen utgjorde Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48. så kallade »dyrtids—tillägg», skulle deraf följa att, i den mån varuprisen nu mera funnes hafva nedgått, löneförhöjningarne lämpligen kunde och borde i förhållande dertill minskas elier helt och hållet upphöra. I sådant fall kunde icke heller någon väsendtlig anmärkning framställas emot billigheten af den grundsats — en procentvis beräknad nedsättning af de vid sednaste riksmöte anslagne lönetiilökningar — hvilken enhälligt uttalats af ofvanbemälde motionärer inom Bonde-Ståndet. Skulle det åter visa sig, att den hufvudsakligen under åren 1885 och 1856 inträffade ovanliga nedsättning af penniugevärdet eller stegring i varuprisen utgjort blott en af anledningarne till lönernas förhöjning, men att äfven andra förhållanden dertill lika verksamt bidragit, så bör icke heller en möjligen inträffad återgång af penningeförhållandena till ett mera normalt tillstånd kunna anses såsom tiiifyllestgörande skäl för en allmän nedsättning af embetsoch tjenstemärmens löner.
Besl. IX; 77. HG deras utredning, S, 0. B, U, Bet, IV: 360, Besl, IX: Register. *5 176. 188. Örn skyndsam inlösen af deras Assignationer, S. o. B. U. Bet. IV: 1856* Besl. IX: 667. 672. 677. 6go, — Reglemente för utredningen, S. o. B. U. — Göta Kanal-Bolags, dess Direktions -förhållande, Remiss II: 741. S, o. B, U. Bet. VI; 625 Besl. IX: 64t. 646. 648. 6^3. D omare, Extra för Brottmål, Lön för dem, Remiss II; 489. S. U. Bet. IV: 157. D omstolar, Rådstufvuoch K ä'm n e r s-, antal Ledamöter deri, Remiss II: 471, L. U. Bet. VII: 27, Besl. IX76. 60. 67. 67. Skrif. X; 84. K.M. Svar I: 352. —, Laga, för mål mot Embets-Verk, Remiss IT: sr to, L. U. Bet, VII; 224. Skrif. X; 334. K. M. Svar I: 374. — för mål om Fylleri samt olofligt afsalu af Tod dy, Rimm orh Bränvin, Remiss II; 451. 720. L.U. Bet. VII; 384. Besl. IX: 291. 296. 314. 337. _- — för mål om försummad skjutsning, Remiss II: 497. L. U. Bet. VII: 377. Besl. IX; 291. 29Ö. 313. 3l7* — Freds-, inrättande deraf, Remiss II: 504. L. U. Bet. VII: 94. — Ego del ning-, »e Skiften.
Nu liar R. o. Ad. förbjudit de små pannornas begagnande i städerna, och Hr Braunerhjelm har funnit nödigt bereda städerna tillfälle atl använda destilleringspannor, i hvilket afseende iian afgifvel förslag lill §:ns förändrade ordalydelse. Jag tror ej alt detta förslag skall uphäfva R. o. Adis beslut om de små bränvinspannörnas borttagande från städerna, utan tvertom föranleda att detta beslut omsider varder beståndande; ty då städerna få begagna deslilleringspannor, torde Konungen medgifva den förändring eller de tillägg R. o. Ad. gjort. Jag hoppas likväl icke på medgifvande af BondeStis ledamöter härutinnan. Dess ledamöter hafva varit så missnöjda med Olskis förslag, att då vi velat rätta några misstag, hafva vi deruti ej lyckats. De hafva förmodligen trott, alt ju sämre förslaget blefve, ju bättre vore det, för alt hindra dess antagande. Den vidlyftighet öfverläggningen fått genom ingåendet i detaljfrågor såsom bär skett, visa det vara mindre lämpligt att så på slående fot besluta om någon förändring eller tillägg i §. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte återremittera punkten, ty det torde gå mycket fortare och bättre än hår, att i Utsk. komma öfverens om ett förslag. Vi hafva redan förspillt ett par limmar på denna tvist, och måhända komma vi all tillsätta ännu mera lid derpå, om vi här skola sysselsätta oss med förslag till sjelfva ordalydelsen. Hr Braunerhjelm: Det vore alltför vidlyftigt att här ingå i en kemisk analys; och jag vill derför icke besvara Gr. Lewenhaupts alla anmärkmr. Dock vill jag hafva nämnt, att enl. Utskis förslag, Apothekare äro förbjudne att sälja bränvin. Grin har erbjudit sig att af mig köpa 2 å 3,000 k:r bränvin, för att derutur draga finkeloljan. Då jag ej har något bränvin all sälja, så kan jag icke häruti gå Grins önskningar till mötes. Dessutom tror jag här icke vara rätta stället för upgörande af handelsaffärer.
Det är beklagligt, at i wart fattiga land fä Ämbetsmän finnas, som kunna wara oberoende; tjcnsten utgör för de fläste deras betydligaste ägendom och resource.- man kan säledes sluta til följderne, om LandshöfdingeÄmbeten framgent förblifwa som de warit under den sist förflutne högst olycklige Regeringen: förtroende -syfilor. Un - 478 Den 3 Junti. Under den Regentens tidehwarf, som wl snart hoppas fä den lyckan hylla, bör ingen redlig Swensk hafwa anledning frukta för misibruk af denna desi magt, men hwem kan swara för desi efterträdare? Wi böra säledes wara omtänkte, at söka undanrödja alla de hinder, som kunna ligga i wägen för landets trefnad, inwärtcs ordning och hushällninq. —. Större statler och torde hända en annan Lri-anZement med Rikets förswarswerk, gör det til en nödwändighet, at bland alla Tromän Landshöfdingarne förnämligast med stpdd tinder Lagarne mätte komma i belägenhet gör ra sine Läns inwänare biträde, hwartil de ens ligt Författningarne kunna wara berättigade; och i händelse Landsböfdinge-instructionen befinnes ofullkomlig, sä kan ju den förbättras och lämpas efter tidehwarfwet til Landshöfding garnes eftewättelse. Skulle ater nägon Landshöfdrnge sä glöm» Ma fin Ämbetspligt, at han gaf clememie til til fit förtroende, sä mä Konungen omedelbarligen hafwa rättighet stilja en sädan Landshöfding frän utöfningen af fit Ämbete, och r desi ställe con8tituLr3, en annan, intil desi en den strängaste undersökning om desi brottslighet eller försummelse medhinnes, och mä han dä enligt Författningarne undergä fit wälförtjenta öde.
Min beräkning är grundad på factax och kan derföre controlleras, Deras är bygd på suppositioner, hvilkas mer eller mindre rigtighet ingen kan controllera, ty om också de supandes antal ytterst kan beräknas, är det deremot omöjligt att med ringaste grad af visshet eller ens sannolikhet, beräkna huru mycket som dessa supponerade supare och drinkare kunna förtära, emedan begäret att njuta, är icke mindre olika, än som förmågan dertill och vanan, hehofvet, tillfället och tusende andra omständigheter, verka, äfven i detta olyckliga fall, olika, på olika menniskor. Det är således mina motståndares beräkningssätt, som med skäl kan anses för orimligt. Den i5 Januari i. 87 Nu återstår för inig att vederläggande besvara deras andra inkast »m overkställbarheten i anseende lill sältet och controblen af bränvins-afgiftens utgörande. Nu beskattas den olika pannerymden, och erfarenheten harbeyist, att författningarne i detta, likasom i mångå andra fall, nog uppenbart illuderas, i synnerhet genom de så kallade Pistoriska pannorna , och sådant har skedt och sker också med de vanliga, genom mer än ett sätt. Att således begära af mig ett alldeles ofelbart beskattningssätt, vore högst obilligt. Likväl hoppas jag kunna uppgifva ett förslag, som innebär sin egen controll, och, i afseende på missbruk, icke är för StatsCassan af så kännbar egenskap, sorn det nuvarande. Ehvad nu bränvinsbrännings-afgiflen må bli, såsom jag förut projecterat, iösk, eller såsom en annan värd Ledamot, föreslagit, blott 4 skhvarje kanna, sorn tillverkas; så bör beskattningen och coiit trollen på följande sätt verkställas. Till Mantalsskrifningen åligger hvar och en jordägare att, såsom nu sker, uppgifva j:o om, och med huru stor pannerymd, han ämnar tillverka bränvin; 2:0, i sednare fallet, ifrån hvilken och till hvilken tid lian vill bränna; och 3:o hvilket ungefärligt tillverknings-belopp, lian, under denna tid, tror sig kunna åstadkomma.
Visserligen är det sannt, att nu gällande taxa icke kan förändras utan kanalbolagets medgifvande, men jag kan dock icke föreställa mig, att bolaget, vid det förhållande, att Trollhätte kanal, såsom kändt är, ger en högst betydlig inkomst, skulle lida något synnerligt men af en nedsättning i taxan. Jag kan icke tro annat, än att, om K. M:t underhandlade med H. lil. 33 814 Den 21 Mars. bolaget, skulle det ingå på en billig nedsättning, synnerligast som en sådan, enligt hvad jag har mig bekant, temligen allmänt påkallas. På grund häraf får jaganhålla om propos. på återremiss af detta Betänk. Frih. Alströmer: Jag hemställer till Gr. Sparre, om tid punkten är väl vald att ingå till K. M:t med en skrifvelse i detta ämne, då jernbanan emellan Christinehamn och vestra stambanan inom kort kommer att öppnas. Månne det icke är bättre att låta frågan anstå till nästa riksdag, på det man må få någon erfarenhet om, hvilket inflytande denna förbindelseled kommer att utöfva? Det finnes äfven en annan anledning, hvarför den ifrågasatta revisionen nu icke bör företagas, nemi. att fråga är om åstadkommande af en ny slussanläggning bredvid den gamla för att underlätta sjöfarten och förekomma den nu rådande olägenheten, att fartyg ofta kunna få vanta långa tider på slussning. Kunde en dylik slussanläggning komma till stånd, så skulle det för sjöfarten vara till vida mera gagn än en nedsättning i taxan. Jag yrkar fortfarande bifall till Utsk:ts hemställan. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förevide Betänk, och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o.
Vid voteriugeus slut hade rösterne utfallit sålunda: Ja — 20. Nej — 29. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:ts d. 8 och 12 dennes bordlagde Mern. N:o 38, med förnyadt förslag till föreskrifter ang:de Bankens reservfond. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts d. 8 och 12 dennes bordlagde Utlät. N:o 49, i ani. af gjorda aum:r samt skiljaktiga beslut inom RiksStm vid förehafvande af Utsk:ts Betänk. N:o 28, öfver väckta motioner om dels uphäfvande, dels ock inskränkning af rättigheten att börda jord å laudet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: På grund af de utaf Utsk:t anförda motiver, anhåller jag om bifall till det nu föredragna Betänka. plvad beträffar Gr. Sparres reservatian, har Hr Gr:n såsom hufvudsakligt stöd för sin i densamma uttalade åsigt, att bördsrätten bör bibehållas, anfört en auktoritet, hvilken äfven för mig Den 15 September f. m. 175 har ett stort värde. Det är Hr Exped.Sekretm Richerts. Jag medger äfven det vara öfverensstämmande med förhållandet, att Hr R. 1816 anföide de ord, som i Gr. Sparres reservation blifvit citerade; men det torde dock icke vara reservanten obekant, att samma man sedermera kommit till en alldeles motsatt mening, eller att bördsrätten borde helt och hållet afskaflas. På grund af samina skäl, som LagUtskit nu anfört, ansåg Hr Richert sig fördenskull böra biträda det af Lagberedningen år 1847 enhälligt gjorda förslag i detta hänseende. För öfrigt ber jag få fästa upmnrksamheten dervid, att Gr. Sparre, i stället för att gå framåt, d. v. s. ge något med sig, tvärtom gått tillbaka, då han i sin reservation vid detta Betänk, tillstyrkt bördsrättens utsträckande icke blott till bröstarfvingar, föräldrar och syskon, utan äfven till syskons barn.
Han kan tillvägabringa denna förmohn på det sätt, att han först uppsägar sin fordran, sedan för sina Transportsedlar, koper silfver, som han 1 nya Deposit-Banken utbyter mot Transport * Sedlar, dem han* utlånar må hända till sam Bil. till Ridd. o. Ad, Pr, VI. Band. 33 5l4 DtH, 21 Julii m. ms man hos hvilken han uppsade sin fordran. Gäldenärens skuld blir nu sorn förr Transportsedlar. DepositBanken blir Borgenären ansvarig för Transportsedlarnes Silfvervärde. Emellan Borgenären och Gäldenären förblifver enahanda förhållande, antingen coursen stiger eller faller, Transportsedel!» Silfvervärde minskas eller ökas. Den Capitalist som blott önskar att se värdet af sitt Capital betryggadt, lärer dock icke på denne omväg gå till målet. Den är kostsam; Silfret mäste utifrån införskrifvas, och han är en tid i mistning af sin ränta. Han torde finna sig fullkomligen betryggad, om Gäldenären förbinder sig i händelse Transportsedel skulle falla under det värde, efter hvilket den nya DepositBanken beräknar den vid sina vexlingar, och efter hvilket det förmodas att den gamla Banken en gång skalf inlösa sina utelöpande Sedlar, att i TransportSedlar godtgöra skillnaden. Endast i afseendet på Capitalet borde han göra detta förbehåll; Ränteersättning borde han icke göra|anSpråk uppå. Räntan är ämnad att årligen förtäras; Capitalet åter att bibehållas vid hvad det är. Denna Borgenärens begäran är billig. ' Hvarföre skulle Gäldenären neka att fylla deo? Gör han det hvad blir följden? att Borgenären säger upp sin fordran; kan Gäldenären betala så förvandlar han sitt SedelCapital i effekter för hvilka han i andra Länder erhåller Metalliskt mynt och sitt Capital placerar han T toen 22 Julii /. m, 5i5 sedan utomlands.