Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utgående från en innerlig öfvertygelse om örlogsflottans oumbärlighet under krig och den oberäkneliga nytta den kan, om rätt använd, göra landet äfven under fred, får jag vördsammast föreslå, att örlogsfartyg måtte utsändas på de af Svenska handelsfartyg mest besökta farvatten, så att hvarje fartyg hade sin station, och borde kortaste tiden för dessa expeditioner vara 2 år, på det att Chefen på ett sådant fartyg kunde hinna att inom sin station noggrannt taga kännedom om dervarande förhållanden och tillse att Konsulerne göra sina skyldigheter, tillsätta nya om så behöfves, bispringa handelsfartyg och uprätta ordning och anseende m. m. De af mig föreslagna stationerna skulle blifva: N:o 1 Medelhafvet, N:o 2 Westindien och östra kusten af Norra och Södra Amerika, N:o 3 Kap och Ostindien, N:o 4 Chinesiska farvattnen ooh Australien, och N:o 5 Stilla hafvet; således 5 fartyg, hvaraf 3 borde vara fregatter och 2 korvetter, och då K. Propos. uptager 2 fartyg att årligen utgå för handelns skyddande, dessa 2 fartyg kunde motsvara de tvenne af mig föreslagna på de närmaste stationerna. Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att R. St:r måtte i underd:het hos K. M. anmäla deras åsigt om nyttan och behofvet af ytterligare 3 fartygs utgående i samma ändamål, och deras anhållan att, derest K. M. skulle i nåder gilla densamma, de för verkställigheten deraf erforderliga utgifter måtte, med hänsyn å den fördel den föreslagna åtgärden afser att bereda dem, som bidraga till bildandet af Handelsoch Sjöfartsfonden, i nåder tillåta att få utaf nämnde fond bestridas. Kostnaderna för 3 fregatter under 12 månader upgå till omkring 540,000 R:dr r:mt. Härigenom skulle äfven vinnas öfning för Flottans befäl och manskap, och tillfälle yppas att upfostra sjökadetterne på dessa fartyg. Om remiss till Ekon.Utsk. anhålles. Begärdes på bordet. Hr Bildt, Didrik Gillis, upläste en motion, så lydande:
Herr Grefve Mörner har mycket skäl att påstå sig hafva sorn föredragande alltid följt grundsatser; ingen är mera i stånd, än jag, att intyga detta. Men jag har tält om de i sednare ä« Deu 7 Juli. e. m. 489 ren vidtagna Statsoeconomiska åtgärder i allmänhet, utan afseende på när och huru de blifvit föredragna. Jag vågar hemställa, om något sammanhang af grundsatser kan förenas deri, att på samma tid, som man användt millioner på en canal till lättande af Producentens transport, 2ne Provinser imellan, har man inskränkt communicationen imellan 2:ne andra Provinser, och forbudit Blekingen att fritt utföra ved till Skåne. Jag vill icke med flera dylika exempel uppehålla Bidderskapet och Adeln. Grefve Mörner: Jag vill endast hafva äran påminna, att den anförda författningen som inskränker ved-utförseln från Blekingen är en gammal local Författning, som har till föremål, att spara Blekingens skogstillgångar. Jag vill icke derföre försvara den; men hvar och en lär finna, att det går icke lika fort att ändra sådana gamla Författningar och att i alla dessa särskildta förhållanden införa enhet i system, sorn. det är att anmärka Bristfälligheterna^ Herr Munck af Rosenschöld: Förbudet för Blekinge, att utföra ved lill Skåne, har dock fått fortfara under närvarande administration. Det må dock medges mig, att en motsägelse i principer ägt rum deri, att man i allmänhet varit mera angelägen besörja utländska varors införsel i Sverige, an egna 49® Dén 7 Juli e, m, producters inom Landet från en Provins; till en annan ; att på samma tid som man försvarat fri införsel af ved oell victualierfrån Finland till Sverige, harden varit förbuden frän en Provins till en annan inom Sverige, och, ändtligen, att man tillåtit införsel af utländska viktualier, men icke utförsel till ex. från Skåne. Uppå af Herr Qrefven, och LandtMarskalken gjord proposition återremitterades det Särskildta Utskottets Betänkande, åtföljdt af de dervid gjorda anmärkningar och af RahcoUtskottets yttrande.
Kastar man dessutom en blick på l:sta momit af ifrågavide §, så finner man der stadgadt, att, om uppenbart blifvit, att konkursboets tillgångar ej förslå till boets utredning och konkurs-sakens behandling, så ege rätten förordna att vidare behandling af konkurs-saken ej eger rum, derest ej inom 30 dagar borgenär eller gäldenär visar, att tillräckliga medel för konkurssnkens fortsättning äro att tillgå. Jemlör man nu detta stadgande med det i 2:dra mored, föreskrifna, så finner man hvilken skärande kontrast dem emellan förefinnes. Hvarföre ålägger man icke äfven i förra fallet Staten att bestå omkostnadsmedeln? Jag är visserligen icke bland dem, som vilja undandraga Staten utgifter, då de äro med rättvisa och billighet öfverensstämmande, men att inblanda Staten i enskilta personers konkursmassor, blott på grund deraf att det tilläfventyrs funnits domare, som vägrat konkurs-stämnings utfärdande derföre, att lösen för stämningen ej i förväg blifvit erlagd, anser jag ingalunda vara en välbetänkt lagstiftningsåtgärd, och får derföre fortfarande yrka återremiss af eller afslag å ifrågav:de mom. Erih. Armfelt: Hr Printzensköld har klandrande fäst sig vid det i 2:dra monnt af ifrågav:de § af Utsk:t framställda förslag, att rätten eller domaren skulle ega, att i händelse tillgång till gäldande af stämningsomkostuaderna i boet ej förefuunes, af allmänna medel få ersatt, för hvad till sådant ändamål förskjutet blifvit. Hr Printzensköld har funnit detta stadgande stå alldeles i strid med hvad i första moimt vore stadgadt. Jag får för Hr Printzensköld förklara, att det visserligen kau hända, men är ganska sällsynt, att, innan boupteekning och andra preliminära åtgärder försiggått, man med bestämdhet kan veta, huruvida gäldenären liar tillräckliga tillgångar att gälda de ganska små omkostnader, som för stämningens kungörande och kalleisebrefvens afsändande förskjutne blifvit. Hvilken skall då dessa preliminära omkostnader drabba? Är det rimligt att de drabba domaren, som haft besvär dermed, eller hvem skola de drabba?
Ätt ifrån Chartas-Sigillatte-Författ3 ningen bor utgå det bibehållna stadgandet i Bil. till Bevilln. Utsltot. Betänk, N:o 55. 5i 3 §. g MomJ, att atal ej eger rum, i fall enskild person begagnar högre Charta än före-! skrifvet är. 3:0. Att uti 5 §. bör hädanefter bibe* hällas det nu gällande stadgande, att grunden för åtskilliga Fullmagters chartering bör vara sex procent af löneinkornsferne etc.; IA. kasom, i afseende på stämpladt Papper å med. delade afsked jag icke finner nog giltig anledning till den af Utskottet tillstyrkta förändring, utan later jag för min del stadgandet i 1824 års Kungörelse fortfara, så att grunden för Chartsebeläggningen blifver den inkomst af sysslan, hvilken uppgifvits till be^ villning sista året före afskedstagande!, 4:o. Att, uti Bouppteckning, bör fastighetsvärdet beräknas efter föregående årets uppskattning till bevillnings erläggande. 5:0. Att Utskottets Förslag, det den handling, som en gång blifvit behörigen försedd med stämpladt Papper , icke må ytterligare charteras, om än handlingen företes å stället, der högre Charta erfordrats, icke må hänföras till Bättegångs-Fulltnagter , om hvilka den allmänna föreskriften bör gälla, samt 6:0 Att ingen hänvisning till viss §. i nu blifvande Eevillnings-Förfaltningen bör 3 a Bil• till Bevilln. Utskot. Betänk. N:o 15. blifva bindande, eftersom osäkert är, om denna författning erhåller dess nu gällande indelning. ’* Herr Tham, TUollrath: ’’Vid bedöman* mandet af Chartaä-Sigillatat-Ombudsmannens syssla i Stockholm , har jag icke haft alseon* de på sysslans rang utan dess vigt, och då denne Embetsman har om händer en högst betydlig
Genom en sådan åtgärd eller tackjernsblåsningens frigifvande, skulle tillverkningen så till qvantitet som i synnerhet till qvalitet förbättras, hvilket åter i sin ordning måste medföra stora fördelar ej allenast för de på köpetackjern grundade bruken, utan ock för upprätthållandet å allmänna verldsmarknaden af Svenska stångjernets urgamla anseende, hvilket på sednare tiden icke så ringa lidit till följd af den i bergslagerne tvungna bolagsinrättningen inom hyttelagen, hvarest nu, andra olägenheter oberäknade, ett sämre tackjern på många ställen tillverkas. På grund af dessa skäl har motionären föreslagit: »upphäfvandet för framtiden af den tvungna blåsningsskyldigheten inom Rikets bergslager, eller beviljandet af fullkomlig frihet att från jorden och bergsmanshemmanen skilja hyttedelarne, hvilka böra få innehafvas och besittas af hvem som helst, som vill och kan tackjernstillverkningeu på förmånligaste sätt idka och uppehålla»; hvarjemte motionären hemställt alt, derest detta förslag befunnes vara förtjent af uppmärksamhet, Rikets Ständer, såsom orden lyda: »nu åtminstone skulle till en början hos Kongl. Maj:t framställa underdånig anhållan derom, att nödiga åtgärder varda vidtagne för frågans snara och fullständiga utredande, på det att till nästa Riksdag nådig Pro - 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jl? 123. position om sättet för verkställigheten af det nu väckta förslaget måtte kunna till Rikets Ständer varda afgifven.» Då Utskottet går att afgifva utlåtande öfver ifrågavarande motion, får Utskottet till en början tillkännagifva att, utom de upplysningar till frågans bedömande, hvilka Utskottets ledamöter sjelfve varit i tillfälle sig förskaffa, Utskottet äfven fått emottaga två skriftliga anföranden i ämnet, det ena undertecknadt af Riksdagsfullmäktige!!
Alt nu äler komma till de tjenstgörande Soldalerne: Wid de wärfwade Rcgemcntcrne äro de wäl merendels frie för tjenstgöring hwar tredje dag och wid Artillerst-Rcgementernc hwar fjerde; men det som de pä dessa mellandagar tllfälligtwis kunna förtjena, deladt pä den öfriga tiden, är dika otilräckeligt som osäkert. Soldalen fwäkter, sliker ondt, blir utmagrad, i förtid gammal och sjuklig, fär afsked säsom oduglig till Kongl. Maj:tS och Kronans tjenst och ingär i tiggarcclasscn, hwarcftcr cn annan intager dess nummer för alt pä samma sätt fullfölja och stuta sin olyckliga bana, ändock lycklig om ej nöden dessförinnan twingat honom till brott eller förkwiflan. Hans öde blifwcr honom än mera förhatligt dä han jemförer sin ställning med den Indelta Soldaten. Bäde äro likwäl ämnade till samma wigliga kall: Fäderneslandets förswar, och när del päkallas, dela de lika faror och mödor. Af Stockholms Garnizon hafwa Lif.Gardck till häst och Armecns Flotta aktiv haft större aflöning äir dc öfrige Rcgemcnterne, och igenom I8c>6 ärS Rcdu* ction af manskap wid Gardcs-Regementerne till Fot, klef det bibchällna manskapets aflöning märkeligrn för* bättrad. Om r lika afsigt en Neduction wid andra wärf - loos Den 27 September. wärfwade Regementer ssullc kunna pätä»)kas, hwaroin jag dock twiflar, lärer den wid Artilleric-Regemcnterne aldeles icke kunna förestås, emedan erfarenheten under wära sista krig wisat otilräckeligheten af det pä Stat warandc Artillerie-befäl och manskap.
Små människor, som ej fråga efter om ett ansikte är fult eller vackert, utan kyssa lika gärna det ena som det andra, som kunna älska gammal och ung, rik och fattig! Och i alla fall äro de verkliga små människor. För hvarje dag kommer hon barnet allt närmare och närmare. Hon önskar nog, att det lefde, men hon undrar, om hon då någonsin kommit det så nära som nu. Stundom är hon i förtviflan öfver att hon ej gjorde gossen lyckligare, medan han lefde. Han togs väl bort ifrån mig för den skull, tänker hon. Men det är sällan hon sörjer på det sättet. Hon har varit rädd för sorg fordom, men hon finner nu, att sorg ej är hvad hon tänkt sig. Sorg är ju att lefva om och om igen i ett förgånget. Sorg är, att lefva sig in i gossens hela väsen, att nu ändtligen förstå honom. Denna sorg gör henne mycket rik. Hvad hon nu mest fruktar är att tiden skall föra bort honom från henne. Hon har intet porträtt af honom, kanske hans drag skola utplånas ur hennes minne. Hon sitter hvar dag och pröfvar och försöker: »Ser jag honom, ser jag honom riktigt?» säger hon. Då vintern fortgår vecka efter vecka, öfverraskar hon sig med att längta efter våren, då hon skall få ut honom ur bårhuset och få honom nedbäddad i jorden, så att hon kan komma till grafven och tala med honom. Han skall ligga åt väster, där är det vackrast. Och hon skall smycka kullen med rosor. Hon vill också ha en häck och en soffa. Hon vill kunna sitta där länge, länge. Men människorna skola väl förundra sig! Människorna veta ju ej annat än att hennes barn ligger i familjegrafven. Hvad de skola förvåna sig, om de se henne smycka en främmande graf och sitta där i timtal! Hvad skall hon hitta på att säga dem? Ibland tänker hon, att hon måste göra på detta sätt. Först gå fram till den stora grafven och lägga ned en stor bukett där och sitta där en stund. Sedan skall hon väl kunna smyga bort till den lilla grafven. Han skall nog vara nöjd med den enda lilla blomma, hon kan spara till honom. Ja, han kan nog nöja sig med detta, om hon kan det. Men det är, som om hon ej skulle komma i någon gemenskap med honom på detta sätt.
Enar nu jämlikt Riksens Ständers Beslut a Riksdagen, som slutades i Stockholm den 2 Maj igro, hwarjc Swensk man blifwit berättigad, att förwärfwa och besitta fast egendom och jord inom hela Niketa Land och i Stad, af hwad natursom hälst, och som en följd af denna Riksens Ständers allmänna grundsats, det Hederwarda Bondeståndet upplåtit den exklusiva Besittningsrätten af Bergsmanshemman, sa erfares deraf att de orsaker numera upphört, hwarpa ifrägawarande författning bftswit grundad, och att således sättet och wilkoren wid Auctionen a gäldbundit Bergsmanshemman, nu mera definnes i fullkomlig likhet med hwad rörande annan fast ee,endom a Landet, i thy fall stadgat ar, hwilket förhastande jag med anledning af 22 §. i den för I. O Emdetet utfärdade Instruktion får hos Riksens Högloft. Ständer anmäla. Med anledning af min Jnstructions i8:de§. har jag i min Berättelse för ar i8n omnamt de s:ne Den rz April. 7? »me Lagfärklaringar, hwilka under det årets förlopp blifwit ifrån Konungens Högste Domstol utfärdadeDa med innehållet af Nea. Formens 19 8- instämmer, att sa belkassade förklaringar endast böra äga rum öswer ifrän Domstolar och Embetsmäns inkomna förfrågningar om Lagens rätta mening, L sådana fall som till Domares åtgärd höra, igenkänner man uti ofwannämde stadgande» en tweggehanda sorgfällighet, först och främst i utöfningen af den högste Lagssiparen tillagdt rättighet att tillse, det hwar och en matte åtnjuta Lag och rätt efter en och samma grudsats, och sedermera i Lagstiftande Magtens bibehållande wid den widsträcktare befattning Neg. §. densamma tillägger, att stadga för händelser hwilka framdeles förekomma kunna.
Mom. litt. d, ang:de anslags upförande serskildt för flottans underhåll och serskildt för dess nybyggnad. Den ifråga om denna punkt af Gr. Mörner vid Utsk:s utlåt fogade reservation uplästes af Hr Råfält, Anton, som derefter yttrade: Jag uther mig att få instämma i den af Gr. Mörner afgifna, och af mig uplästa reservation; tilläggandes endast att, så länge det icke är afgjordt, hvaruti flottans materiel består, så är det icke möjligt, att precist bestämma, huru mycket, som skall gå till underhållet och huru mycket, som skall lemnäs till materielen. Jag anhåller om återremiss af denna punkt. Frih. Palmstjerna: Jag nödgas deremot anhålla om bifall, enär jag befarar att en återremiss icke kan medföra de goda följder, som den siste talaren dermed trott sig vinna. Om, på sätt Hr Råfelt framställt, hela anslaget skulle erfordras till flottans underhåll, så ser jag icke något hinder för Konungen att dertill använda det, enär alla de besparingar, som på en del af denna ti6 H. 5 Den 23 April e. m. tels anslag, kunna npkomma, af Konungen kunna bestämmas till användande för en annan del af samma materiel. Om nemi. K. M. finner, alt på nybyggnadsanslaget 108,000 r:dr, besparingar upkommit, så är det ingenting, som hindrar Konungen alt med dessa besparingar öka anslaget för flottans underhåll. Det är redan för flere riksdagar sedan af Ständerna och fördenskuld alltid erkändt, att Konungen äger dispositionsrätt öfver de besparingar, som upkomma inom hufvudtiteln, med undantag endast, hvad denna titel angår, att af anslaget till materielen icke något må användas såsom tillökning i flottans atlöningsstat. Detta är ett erkännande af R. St., som för fäderneslandets bästa är nödvändigt, och vi torde kunna med säkerhet påräkna, att dispositionen af anslagen på denna hufvudtitel sker bäst efter Konungens nåd. bedömmande.
Ropades starka ja, blandade med nej, i följd hvaraf Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att ännu återslode att afgöra de villkor, som kunde böra fästas vid det anslag R. 254 Den io Augusti e. m. o. Ad. nu beslutat, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hvad StatsUtsk. i det afseendet föreslagit. Eopades nej. H. Ex. Hr Gr. Posse: Det villkor jag tog mig friheten föreslå, var, att desse läkare ej skulle få innehafva an dra tjenster. StatsUtsk. har föreslagit att de må få hafva andra befattningar, med undantag endast af ordin.-provincialläkare-sysslor. Då R. o. Ad. behagat bifalla mitt förslag, så anhåller jag, att R. o. Ad. ville äfven bifalla villkoret; ty i annat fall har icke det syftemål jag afsell blifvit uppfyldt. Hr Ekströmer: Jag tager mig friheten fasta R. o. Ad:s uppmärks imhel derpå, att ?,:ne Stånd redan bifallit StalsUtsk:s betänk, i denna del. PresteSt. har, med frångående af Utsk:s förslag, bestämt 45o r:drs aflöning, i likhet med hvad R. o. Ad. nu sednast beslöt. Frågan skall således i förstärkt StatsUtsk. afgöras Jag anser mig böra erinra derom, emedan det är angeläget, att det beslut R. o. Ad. i den sednare frågan fattar, instämmer med beslutet om löneanslagen; ty om endast 2Öo r:dr af förstärkta StatsUtsk. beviljas för extra pi ovincial-läkare, är det skäligt att afslå villkoret och bifalla Utskts första betänk., att de må få med denna syssla förena annan tjenst; men om återigen 4^o r:dr af förstärkta StatsUtsk. beviljas, så böra dessa tjenster ej med andra få vara förenade. Hr von Hartmansdorff:
Summa -Kuli 123,111}: 11. ■— Härledande sig dpnne fordran från Svenska Post-Verkets förskott till Norrske Brefs förskaffande öfver Sverige; Och har Kgl. Majit, enligt Bref tili härvarande Kongl. Post-Direca tionen, af den 30 nästledne December, beviljat Norrska Stats - Verket ytterligare anstånd, med inbetalningen häraf till detta års slut, under furvänran likväl, att sådane anstalter vid-, tagas, att äfven derförinnan liqvid härom mål kunna uppgöras i fali omständigheterne sådant möjligen medgifva; hvarjemte Kgl. Maj:t i Nå-, der funnit nödigt härvid fästa det uttryckelig! vilkor för framtiden, att Norrska Stats-Verkets, skulder och förbindelser af ofyananförde egenskap, ifrån och med innevarande års början, i den mån de månadteligen tillkomma, ofelbart blifva vid medlet af hvarje påföljande månad liqviderade. Vid sådant förhållande har Stats-Utskottet ansett någon åtgärd härutinnan, icke vara att vidtaga för närvarande; men, då skäligt synes, att Norx'ske Stats-Verket, så framt ej betalning erlägges af omförmälte dess skuld 333,119 R:dr 11 sk. inom den af Kongl. Maj:t i Nåder utstakade tid af detta års slut, betalar laglig Rän-. Stats-Utskottets Betänkandenl 1703 ta derå från den tiden; så hemställer Utskottet om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lämpligt, att derom hos Kongl. - Majit i underdånighet anmälan göra, tiLl vidtagande af den utväg, som i detta hänseende i Nåder pröfvas äga rum.
Det är ock detta soni lärt honom att förstå de unges kamp i lifvet med en sympati soni trängde till 1ivar.ie uiigdomligt och skönhetsälskande sinne och gjorde honom till ungdomens vän och kamrat i sträfvan och i vunna segrar. Narkissos-sagan framställer, under ett formskönt sprak, den nieiiskliga andens sökande och den filosofiska tankens utveckling. Det ä r den menskliga kulturens historia som skiftar mellan stormfull dag och ljusoch bildlös natt genom Artusenden till dess den en gång skall hinna den eviga klarhetens fulländning. Den andra föreläsningen, Ndg9.n d m g af kztltrr r e m qfewiiseiz., iiiottogs med mycket blandade omdömen. Det liar ofta varit rikt utrustade andars lott att deras ord icke rätt förståtts i den närvaraiide stunden, emedan deras giltighet sträcker sig långt ut mot! kommande tider. Så hafva de åtta år som gatt, sedan dessa ord förklingade, redan varit tillräckliga att gifva häfd At de dräpande sanningar Wikner då uttalade nied afseende på kulturens och den högt uppdrifna bildningens offer, på de mångdubblade behofvens kraf och på dessas fölcider i samliällets lif. Komniande dagar skola nog alltmera visa lirilken I 263 rikedom af sanning som ligger till grund för hans djupt genorntänkta ord inom andra områden. Sjelf säger han ‘ att århundraden skola hinna förgå i rätt stort antal innan den kristliga friheten i hela sin vidd blir erkänd, förstådd och tillämpad, och inenniskorna upphöra att döma och fördöma hvarandra på grund af den judiska lagbundenhetens ande. Och under hela denna tid skola nienniskor alltjemt fortfara att krossas under den gudomliga civilisationens triumfvagn ”. Vi sade att Wikner var en ungdomens vän och såsoiii sådan var han af henne ärad och älskad. Deroni vittnade det intresse hvarmed hvarje hans ord mottogs. Det blef ock hans lott att i Upsala verka för de unge, som i skolan lade grunden för lifvets arbete.
För Ringare, Skolbe/jente, Pedagoger, Klockare, Organister, Sångare, Kyrkvaktare förses fullmagten eller antagningsbrefvet, då lönen uppgår till 20 R:dr eller derutöfver med stämpel efter lika grund, som vid andra ecklesiastika befordringar. Fullmagt, öppet bref eller resolution, hvarigenom någon tillägges titel eller namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, förses med stämpel enligt de grunder, som för lika fall här ofvan i § 3 äro stadgade. Doklorsbref utan aflagdt prof 80: — Fullmagt för Kyrkoherde att vara Prost öfver egen församling 15: — 30 Iicvillnings-Ulskolleta lielänkande N:o 7. Resolution eller fullmakt på tjenstebyte eller transport förses med stämpel tili 5 procent af det belopp, hvarmed den lön, som erhålles, Öfver stiger den förra lönen. Afsked, då den afskedstagande hugnas med förhöjning å karakteren, förses med stämpel till det belopp, här ofvan för karaktersfullmagter stadgadt är. § 6. Om stämpel till åtskilliga skrifter och handlingar, som dermed skola förses, utan förändring af beloppet hvarhelst de företes eller utgifvas. Bouppteckningar för ses med stämpel till en fjerdedel procent af behållningen i boet; dock må befrielse frän stämpel ega rum der behållningen ej uppgår till i, 00 0 R;dr, äfvensom i allmänhet för ef le r le f v an de makes giftorätt i boet. Bouppteckningar förses med stämpel enligt den författning, som gäller då de till domstol ingifvas. Har afliden person på flera orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, må hvar och en af dem, ulan att vara med stämpel försedd, ingifvas till den Rätt, der egendomen är belägen, men skola sedermera samtlige inlemnas till den Rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsskrifven, hvarvid sammanräknade behållningen, enligt samtlige boupp teckningar ne, skall tagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet.