Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Utskottet gör sig fullkomligen förvissadt, det skicklige personer Banco-Utskottels Betänkande N.o 96. icke skola saknas, utan företrädesvis kunna erhållas, inom Verket, till hvarje befattning derstädes, liar likväl Utskottet, enär tjensterne vid Fullmägtiges Expedition mås.te betraktas såsom förtroende-poster, och Fullmägtige ibland Bankens Cömmissarier böra kunna påräkna personer med de sällsyntare egenskaper, hvilka erfordras för de vigtiga Chefsbefattningarna i Verket, velat, genom stadgandet i i2:te punkten, förvara åt Fullmägtige möjligheten att, i sista rummet, utom Verket, antaga till desse befattningar dem Fullmägtige anse dertill mest skicklige och lämplige; och har Utskottet desto hellre funnit sig föranlåtet medgifva Fullmägtige rättigheten att, der så nödigt pröfvas, efter förnyad ansökningstid, till tjensterne i allmänhet, i 2:dra och 3:dje graden, välja tjenliga ämnen, till och med ibland Verkets Extra-ordinarier, som erfarenheten ådagalagt beliofvet att, till de fleste beställningar inom dessa grader, få, med afvikande från den hittills följde stränga anciennetets-princip, antaga personer, de der icke varit dertill närmast berättigade, samt Fullmägtige, med fästadt afseende härå, redan vid sisth Riksdag anmält nödvändigheten, att en lika pröfningsrätt af competente sökanders serskilda fallenheter, skicklighet och pålitlighet, som, i afseende på tillsättandet af Referendarie-tjensten, Casseurs-befaltningarne och Äldste Bokhållare-sysslan vid luckan i VexelBanken, då var medgifven, och hvarom föreskrift är intagen i §. 8, Afd. 2, Art. 3 af i83o års Banco-Reglemente, måtte få ega rum vid förslags uppgörande till Notarie-, Actuarieoch Äldste Cancellist-beställningarne (den sistnämnde, emedan tjenstens innehafvare måste tidtals med Notarierne alternera vid protocollet), hvilken anmälan Fullmägtige vid innevarande Riksdag förnyat, med tillkännagifvande derjemte, att som, genom den, efter sisth Riksdag, enligt Fullmägtiges resolution d. 19 Januarii i83'2, verkställde nya reglering af Bankens Canceilie-Departement, Registratoren, bland annat, fått sig ålagdt, alt föra Cancellie-Commissariernes
Jag har icke kunnat upptäcka mer än 2:ne: den ena består deri, att på do flesta andra ställen äro, snart sagdt, gemensamma advokatoch domare-korpser. Advokatyrket uppöfvar förmågan hos juristen — men kanske är jag ensidig och partisk för de förhållanden, i hvilka jag är uppfostrad, då jag tror det vara fördelaktigt att domarens bildning hufvudsakligen fortgår på domarebanan. Jag tror detta hafva så många företräden, i andra afs:den, att man bör bibehålla hvad som hittills här varit öfligt, nemi. att domaren icke tages från advokatståndet, der förnämligast hans dialektiska förmåga, jemte snarfyndighet, men icke alltid lugn, oväld, mogenhet och säkerhet i omdömet, utvecklas. Jag tror att huru härmed än må vara, torde vi kunna trösta oss öfver den förlust häraf härflyter, dermed att det är mera de glänsande än de solida egenskaperne hos juristen som vi på detta sätt komma att sakna. Det andra, och utan all jemförelse vigtigaste skälet har jag trott mig finna i det olika sätt, hvarpå juristen bildas bär i landet, och hos våra grannar. Jag har trott det härröra från den skarpa gräns, man här dragit mellan praktik och theori, derigenom att den juridiska bildningen skall förvärfvas i mindre städer, der tillfälle icke gifves att på samma gång arbeta vid domstolar, och der man förgäfves söker åstadkomma hvad som är så önskvärd!, att nemi. den unge juristen, sedan han varit ute och praktiserat på tingsarbete, återkommer för att fortsätta sina studier i sammanhang med praktiska öfningar. Jag tror således att det, under nuvar:de förhållanden, är omöjligt att behörigen sammanknyta praktik och theori. Att nödvändigt är så ordna, att studier och praktisk sysselsättning kunna ställas i närmare samband, tror jag vara påtagligt, äfven af det skälet, att erfarenheten ådagalagt, att om man blir gammal, innan man inträder i vissa af de praktiska yrkena och deribland juridiken, så blir det svårare att deri hinna någon högre utveckling. Under en period af min tjenstemannabana erinrar jag mig mycket väl a'i det, så att säga, blef ett mode att blifva jur. licenciat eller jur. doktor.
Svårigheten för en Fiende att i Sverige finna Subsistance medel, är den vigtiga omständighet, som skall sätta honom utur tillfälle att göra sin öfvermagt användbar, genom omöjligheten att transportera de förnödenheter, sorn i ett Folkfattigt Land för en betydande Armée icke stå att erhålla: Jag skulle således emot Götha Canal i Militairiskt afseende vilja invända, att den i betydlig mohn för en Fiende, kan undanrödja Transport-svårigheten, då Canalen för en i Flottor, Manskap och öfrige utvägar öfverlägsen Fien. de, kan blifva Attaque-puncten, för att sedan i mohn af Fiendens framgång, i hjertat af Riket bilda en för alla Transporter beqväm Operations-Linie, sammanhängande med Fiende, landets Sjö-Communication. — Jag lemnar åt mera sak-kunnige att afgöra, om detta inkast Dfn 13 felruariii 333 saknar ali grund, och utbeder mig i detta, som i mycket annat, blott det billiga medgif. vande, att de mästa saker äga flere tidor, och att anledningen till det ratta sällan träffas utan genom jemnförelser, genom ett noga vägande af skäl och motskäl. Jag anhåller att detta mitt vördsamma Yttrande må med Herr Grefve von Flåtens Memorial få blifva till vederbörligt Utskott remitteradt; och täger mig tillika friheten fästa Utskottens uppmärksamhet vid de nyss utkomne Oväldige Tankar om Götha Canal, som vid denna fiågas behandlande, lemnat både fullkomligare och bättre afhandhöe upplysningar i ämnet, än jag någonsin tilltrott mig göra det. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus.- En värd Ledamot bar framställt åtskiilige anmärkningar emot mitt för några dagar sedan uppfästa Memorial om Götha Canal. Jag tilltror mig icke nu att vederlägga hvad med så mycken ordning och skiklighet blifvit framställt, men hoppas, att genom framställning af motsatta tankar, genom jemnförelse af skäl och motskäl, sanningen sluteligen skall upptäckas, den största förmon af ett fritt Regeringssätt.
Cederström begärt votering, fruktar jag att nödgas besvära R. o. Ad., ehuru ogerna, med ännu en votering, nemi. örn contrapropositionen; ty jag kan för ingen del medgifva, att dertill antages Frih. Cederströms förslag, att ersättningen till Hrr Talmän skulle bestämmas i likhet med hvad vid sista riksdagen ägde rum, enär derigenom en betydlig tillökning, emot hvad Utsk. föreslagit, skulle uppstå för de öfriga RiksSt:s Talmän, men Hr Landtm. der - Den 17 Mart f. ra. 3i3 deremot få ingen ersättning. Jag anhåller således, att contrapropositionen åtminstone måtte föländras; ty vid sista riksdagen var, såsom jag förut haft äran nämna, intet anslag bestämdt för Landtm., utan blott för Landtmtskluhben, hvilken, på sätt jag vid ett föregående tillfälle upplyst, kostade omkring 38,000 r:dr b:co. Denna fråga hör likväl icke hit, utan utgör en särskild punkt af Utskrs betänkande. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Äfven jag anhåller, att Frih. Cederström måtte närmare och mera bestämdt uttrycka, hvad han menar med den proposition, han yrkar; ty vid sista riksdagen var intet anslaget, hvarken för Hr Landtm, eller de öfriga Talmännens egna riksdagskostnader; de öfriga RiksStrs Talmän njöto då endast ersättning forsin representationskostnad. Nu hafva deremot alla Stånden afsagt sig allt anspråk på representation å Talmännens sida, så att fråga endast är om ersättning för deras egna riksdagskostnader, hvarom vid sista riksdagen ingenting var bestämdt. Utan att Frih. Cederström närmare uttrycker sin mening, skulle således oreda och ovisshet om beslutet uppkomma, i händelse vid den förestående voteringen contrapropositionen vunne. Frih. Boye, Ludv.: Sedan votering blifvit begärd, uti hvilken anhållan äfven jag för min del instämmer, vill jag blott förklara, att jag tror Frih. Cederströms förslag kunna förtydligas, om contrapropositionen så uppställes, att i händelse nej vinner, anslås för Hr Landtm, lika mycket, som var anslaget, innan H. Ex.
Maj:ts nådiga disposition, att användas till aflöning åt Virkes-inspektorerne och rese-stipendier m. m 5,000: — Tillhopa R:mtR:dr 30,650: — Och har Kongl. Maj:t, gillande detta förslag, öfverlemnat detsamma till Rikets Ständers godkännande, jemte tillkännagifvande, att den vid sista riksdagen för Konstruktions-korpsen beviljade anslagssumma, 30,650 R:dr, fortfarande äfven efter dess förändrade organisation erfordrades och således borde oförminskad anvisas. Ehuruväl den af Kongl. Maj:t nu föreslagna organisation utaf Flottans Konstruktions-korps synes Utskottet i så måtto lämpligare än den hittills gällande, att antalet af tjenster på stat blifvit, i enlighet med den af Rikets sednast församlade 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. Ständer uttryckta åsigt, icke obetydligt inskränkt, hafva dock åtskilliga betänkligheter i afseende å det framlagda förslaget hos Utskottet förekommit. Sålunda bar Utskottet föreställt sig att, då personalens antal blifver i väsendtlig mån förminskadt och Officerarne frikallas från flera dem hitintills åliggande göromål och förrättningar, i följd deraf någon ytterligare indragning af de högre platserna skulle kunna ega rum, åtminstone så tili vida, att en af de tvänne Majors-befattningarne uteslötes och i stället uppfördes en fjerde Kaptens-lön.
Kvinnans verksamhet och inflytande, heter det, kan blott inom hemmets värld komma till sin fulla ratt, - men inom denna samma vlrld skall hon fortfarande st8 maktlös och derför oansvarig. Det a r ju ett gammalt ord, att ekonomiskt vanmäktig är kvinnan sedligt ofri! I nllmiinhet tycks förf. icke ratt inse eller vilja erkänna att den h8rdhandt.a verkligheten, kampen för tillvaron, i vira.dagar af kvinnan fordrar icke blott vaxets mjuka bildbarhet, utan ock stalfjtiderns spanstiga kraft. Uvinnofrigan &amp; r icke, som s i ofta pástis och hvarom antydningar icke saknas i föreliggande arbete, en öfverklassens sak, om ock " den tjiinande systern " hos oss ofta 8nnu tillhör de stummas lager. Dagny. Förf. har dock d i n g a varmhjartade ord, g8r mbnga frbn bans standpunkt vidtgilende inrymmanden, likasorn ock en allvarlig nitalskan framkallat hans varningsrop mot emancipationens irrfiirder utan roder och kompass. Men dessa rop ljuda stundom fr %n oratt strand och kunna dA blifva vilseledande. Betecknande nog anför förf. den gamla sagan om " Manden som slsulde stelle hjemmeR, p&amp; svenskt landsmal: " Gubben å gunznia, sa, gjole ar.betsb,yteD, och tillggger: " Huru det gick för hustrun som slrulle styra utomhus, derom har sagan varit ridderlig nog att ingenting beratta; jag t&amp;nker, att hon niippeligen gjorde sin sak mycket biittre Hn mannen, som skulle styra och stiilla inomhus. " Men ridderligheten &amp; r en kulturblomma, som sallan torde trifvas i allmogelynnets karfva jordman. Om vi allts8 skilja oss fr8n förf: s hsigter och icke kunna instamma i de slutledningar till hvilka ban kommer, a r dock on sidan bok som hans valkommen, ty den reder ut fragan, bringar klarhet och mognad i begreppen och visar sanningen af de Grundtvigs ord som f6rf.
4^ Kela veckan hade man haft brådtom JL det lilla pastorsbostället på Högkulla. Domprosten skulle komma resande från staden för att hålla inspektion därnere i skolgården, och sedan den var slutad, skulle det bli stor middag hos pastorns. Förutom prosten hade man äfven inviterat kyrkoherden i grannsocknen, dennes fru, klockaren, två kyrkvärdar, nämndemannen, länsmannen, de fyra halta skollärarne och så naturligtvis sommargästerna i flygeln, herrskapet Hults med två barn, fruns mor och herras syster. Fru pastorskan var nygift, bara nitton år, lång, litet fet och såg bra ut. Fru Hult tyckte, hon var en smula dum. Herr Hult tyckte, hon var tyst och tafatt. Herr Hults syster tyckte, hon var klumpig, och fru Hults mor, gamla kaptenskan, tyckte, hon var ett litet våp. Men pastorn själf tyckte, att hans lilla Helga var söt som en rosenknopp och lagade mat som en mästerkock. Han var nöjd med allt, hvad hon gjorde, och motsåg årets stora tilldragelse, Helgas första prostmiddag, med mycket lugn och stolta förväntningar, helst som man tagit en kokerska från staden. För herrskapet Hults var denna dag visserligen icke någon så viktig dag, men den var heller icke utan sitt intresse. Högkulla låg långt från den lilla hemstaden och långt från grannar. Man led en betänklig brist på samtalsämnen, och hvarje afbrott i enformigheten var därför välkommet. I flygeln var man emellertid icke så odeladt säker på, att festen skulle aflöpa med heder för värdfolket, isynnerhet inte för värdinnan. Man hade noga följt med alla förberedelserna, och de hade icke vunnit obetingadt gillande. Fru Hult undrade, om de ämnade bjuda på fläskkorf från slakteribolaget i staden, ty hon hade varit nere på järnvägsstationen och sett en öfverklädd korg, som tillhörde pastorns, och när hon kände utanpå serveten, anade hon runda och välkända former. Herr Hults syster hade letat reda på, att de inte hade färskt smör i smördegen, och gamla kaptenskan hade sina misstänksamma blickar fastade på fönsterrutorna. Hon trodde, det var slarf med rengöringen.
N:o 25, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om anslående af ett mantal Låstad Jägaregården, jemte t’b mantal Grönetomt, till boställe åt Kronofogden i södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs län. Bifölls. N:o 24, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående indragning lill Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo härads sydöstra distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södregården, N:o 2, mot kontant ersättning till boställsinnehafvaren. Bifölls. 180 Trot.-Utdrag den ii Januari i860. Nio 25, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående upphörande af den s. k. kalkugns-afgiften på Gottland. Bifölls. N:o 26, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående anslag för fullbordande af det invid hufvudstaden uppförda hospitalet för sinnessjukes vård. Bifölls. Nio 27, med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmägtigen J. O. Almqvist inom Bonde-Ståndet väckt motion, angående förändrad reglering af elektriska tele grafverkets styrelse, nedsättning i telegrafportot, m. m. Motionen ansågs tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. Nio 28, med återlemnande af en utaf Riksdags-fullmägtigen Johannes Andersson inom Bonde-Ståndet väckt motion om ändring i gällande stadganden rörande skjutsningsbesväret. Ståndet fann berörda motion böra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet handläggas. S. D.
Ständer mä utfästa 2:ne premier eller belöningar det ena af 500 R:d. och det andra as 250 R:d. för dem som upgifwa det tjen-igaste vrojeck till reglering af arbetet inom Rikets HofRätter, Collegier och Styrclse-Werk, m^d afseende: i:mo ä en redig, driftig och saker behandling af ärenderne samt en enklare räkenskaps mekhode - och 2:0 att den pä enklaste sätt och med inskränktaste antal Ledamöter och Betjening kunde ästadkommas; Hwilket härigenom skulle de Nespective Med Sranden, samt Skals-Utskottet möcdsamt och manligen Meddelas, 17t supra. Lx krotocollo 17. -klmhuist. Utdrag af Protocollek hällit hos HLgwörd - ge Preste-Ständer den 22 November 1809. S. D. Uppå Preste-Ständers mid StatsUtffottetö Prorvcollö - Utdrag as den 28 nästledne 1596 Den 27 November - September, angående Necognitions-Skogarne i Riket, gjorda anmärkning alt 8 mom. i berörde utlåtande borde förändras salunda: §tt pä de ställen der Jordägare eller Boställs innehafware haft rätt till mulbete, fiskwatten, fäbode ställen pä fkogarneS område med eller utan yxebörd en sadan Jordägares eller Boställs-innehaswares rättighet mä warda bibehållen, lämnar bcmäldte Utskott uii memorial af den 17 dennes det swar, alt UrskotM för Dc§ del icke haft något att erindra tvid ofwanberörde anmärkning, säsom icke ledande till någon förändring uti sjclfwa hufwudsaken, utan fast mer instämmande med meningen af Utskottets hemställan, som asyftar icke blott Allmogen, uran ock andre hemmans innehafware, som förut ägt en sadan rättighet. I anledning häraf och da Prcste-Skandet, jam. te de!
Detta slags petitions-rätt, hvilken så väl som hvarje annan, är Riksens Ständer i Grunnlagarne förvarad, är således vid 2 föregående Riksdagar af Ständerna begagnad, och af Kongl. Maj;t bekräftad, den Den 10 Julli e. m. ena gången genom önskningens uppfyllande, och den andra, derigenom, att den blifvit utan påminnelse mottagen. Grefve von Platen: Jag ber om förlåtel se, att jag ännu ett ögonblick uppehåller Ridderskapet och Adeln, då jag dertill fått anledning af en anmärkning. Jag börjar med att påminna, att jag sagt, det jag trott mig hafva uppfyllt min pligt, som Ordförande uti ConstitutionsUtskottet, och således vill jag ej återkomma till att uttyda eller rättfärdiga Utskottets handlingssätt, då jag är öfvertygad, att tillfället är för vigtigt för att göra sitt enskilta rättfärdig gande till föremål för discussionen. Af denna orsak ämnar jag ej svara på de enskilta anmärkningar sorn förekommit; men då jag mt fullgjort min pligt, som ConstitutionsUtskottets ledamot, vill jag yttra några ord, såsom medlem af Rikets första Stånd. Här är fråga om, att en del af de mål, som Utskottet anmärkt, skulle hänföras till särskilt ansvar för StatsSecreteraren Qviding. Dervid anhåller jag blott att få göra en anmärkning. Stats-Secreteraren Q ziding är redan, ej för ett brott, utan för en förseelse, ställd under ett tillta], som för hvarje Svensk bör vara mest att frukta. Jag tror, att med den ä« delhet som caracteriserar Svenska Nationen, det ej vöre fullt consequent att lägga sten på bördan, då man kan undvika det, och jag hemställer, när det ej är fråga om något brott, ty det namnet kan det icke få, huruvida man bör ytterligare öka antalet af anmälanden mot honom. Han skulle då, fri eller fälld, gå ifrån den ena obe - 452 Ven io Julii e, rn. haglighetpn till den andra.
Siixdeles tjanligt och befordrande sakens framging vore om distriktforeningen, d l den genom nigon sin motionSr ingir till landstinget med bekirm om en skolsd skoterskas anstiillande inom for-, eningens distrikt, afven kunde bifoga ett efter de lokala forhalandena lampadt forslag till instruktion for hennes verksamhet. Fredrika-Bremer-Fijrbundets sjukvbrdskomiti! anhHller darfor att i Bilaga A f l pbpeka n&amp;gra hufvudpunkter, som framfor andra fortjiina att beaktas vid uppgorandet af detta forslag. I och rned en sjukskoterskas anstallande ar dock distriktfor.eningens verksamhet lbngt ifrin afslutad. Mycket IterstAr annu att gora, att understodja, att hjgllpa, far att skoterskans arbete skali blifva sB viilsignelserikt som det kan och biir bli. For att nu namna blott nigra exernpel, s i b6r foreningen uppratta ett forrdd af en del artiklar och pewedk, sorn vid s j u k d o v fall alltic2 behiifcns, men ngstan alltid saknas i de enskilda hemmen. Dit hor i f orst a rummet diverse sj izkvdrdsutensilier, hvilka skulle af slroterskan anvandas i de sjukes tjanst, utlinas eller skiinkas till de sjuke. Exempelvis m i nalnnas sprutor, slc6ljkannor, matglas ', .medicinskedar, lcatetrar, profrorsstiill for urinundersokning, ispungar, linneoch ylledukar till vattenomslag och inpnckningar. En E ' sh marksbindn for blodstillning, ett bindtyg med diverse instrnrnenter, en sats rijrformiga vaginalspecula, bindor, trekantiga dnkar, en latt sjulrb&amp;r, desinfektionsrnedel, vidare borde i forrbdet fi.nnaa en tran-.
Inte aktning för någonting ! SEGERSTEDT. (fortsätter) Hvad mitt eget plötsli ga uppträdande här på Sätra vidkommer, så var det endast ämnadt till en julöfverraskning för min gamla mor, om det också af för mig obek anta sk äl kan få utseende af något annat. BARON. Hör! Nu har er bror k ommit vackert fast. Hvad tusan skulle han als röra vid det för...! SEGERSTEDT. (fortsätter) Ty jag ville så g ärna lära känna den man, om hvilken min mor tal at så mycket. Det var kansk e en för stor djärfhet af mig, att så u tan ceremoni er vilja nju ta af h ans k ända gästfrihet, och j ag ber honom icke missförstå den; den var så godt som ofrivillig. Det gör mig ondt om jag som ett främmande element trängt mig störande in i den julfrid, han nu för första gången på l äng e njuter med de sina midt i hjärtat af det finska fosterland, som han alltid tillhört. BARON. Han lägger sina ord som bomull. Jag bli r hel t intress erad. SEGERSTEDT. (fortsätter) Men då general von B rinck i förbifarten vidrört min partiställning och mina valmäns, må det tillåtas mig att svara någ ra ord därpå, om också en f amiljefest som denna inte är ett lämpligt f ält för politisk diskussion. BARON. Seså, nu förlo rar j ag i ntresset totalt. Nu har ni mig odelad och hel igen, f ru Stjernfel t! SEGERSTEDT. (fortsätter) Men med general Brincks eget exempel nyss i minnet, g er jag mig ut på det gebitet, för att han må få en litet sannare inbl ick i mina sträfvanden. ( K a r l s s o n har då och då genom dörrspringan kikat på de två i soffan, nu blir han kvar och stirrar oafbrutet på dem). Ja, j ag går den finska sakens ärenden, så l änge det i nte fins någon bättre s ak här i landet. Ty den är Finlands framtidssak och den store mängdens! Men j ag är ingen renegat för det, hällre då svärmare, om
Utlåtande , i anledning af väckte motioner om förändring i sättet för hemmans förmedling. Sedan Hedervärda Bonde-Ståndet till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterat tvänne inom samma Stånd väckte motioner, hvaruti Rik sdagsfuilmägtige Anders Larsson från Upsala Län och Olof Olsson från Westerbotten hemställt, att nu gällande Författningar, angående hemmans förmedling, måtte granskas och i vissa afseenden ändras; så hade Lag-Utskottet, som ansett sig icke tillkomma att frågor af sådan beskaffenhet handlägga, genom dess Utlåtande N:o 1 ?, till Hedervärda Ståndet återlemnat nämnde motioner. Men, då vid föredragning hos Riks-Stånden af detta utlåtande Högloll. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet bifallit Utlåtandet, utan att bestämma, hvilket Utskott det tillhörde att frågan handlägga, Högvördige Presle-Ståndet ansett ämnets behandling tillköra Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, samt Vällofl. Borgare-Ståndet remitterat de väckte motionerne till endast sistnämnde Utskott, i anseende hvartill ärendet, utan vidare handläggning, hvilatj så har, uppå Riksdagsfullmägligen Anders Larssons hemställan, Bonde-Ståndet, genom beslut af den 16 sistlidne Januari, till Utskottens gemensamma handläggning öfverlemnat ofvannämnde motioner.
2,112,120 — SSIcftttgc btto 7,431,435 — 2>önföptngS btto 9,164,385 — kronobergs btto 7,819,290 — (Sfjrtfltanftabå btto 11,340,675 — NMmötjuS btto 19,215,855 — £>a£tanbS bito 6,723,450 — ©ötljeborgS btto 9,190,213 — (SfföOorgS btto 12,901,725 — SfaraborgS btto 17,924,535 — NertTeS btto 8,223,370 — SBermlanbS btto 14,155,360 — 28eftmanbanbS btto 10,588,230 — Stora kopparbergs btto . 6,759,855 — ©eftcborgS btto 4,744,035 28cfter SBiäSt) SÖeflcråä ^rebjc ©löfen: SÖefcvintf Itbbetualla SonbSfvona 9h;f%tttg 'g-aflun ©fvtftaitflab 90 ©atlöfwtm ©flab ©refcvo Sönfifytng £van§fort | 390 (2) £if(£cv SScivuOn^SpvcTbningen 1855. 9i:br. Strandört 590 Stnföptttg .. 100 Sltllb ©arlflab 83orå§ ... 20 -£almftab 20 .getfuigBorg .. ^evttöfattb &£euer§6org . @uttb§n>aU .. Wjcrbc ©löfen: Söatfctg ... 20 SlrBoga ...
Var mammuthdjuret, hvars skelett, ännu betäckt med kött och hår, upptäcktes vid Lenas frusna stränder, en afkomling af ett par mam-in ut hdjur, som räddades i arken; eller Elephas meridiona-lis, hvars ben två gånger så stora som den största nu existerande elefants, äro funna i den fossila skogsbädden iCromer * eller miocenperiodens menniskolika apa och sabel-tandade tiger; eller eocenperiodens palreotherium och ano-plotherium, eller några af de tidigare invånarne på jordens fasta yta? Intet utsträckande af dagar till perioder eller annat bruk af ord i deras icke-egenthga bemärkelse, kan i ringaste mån * öfverskyla den tydliga motsägelsen mellan den naiva och nästan barnsliga historien om Noaks ark och fakta, vi vilja ej säga vetenskapens utan det vanliga förnuftets och den vanliga iakttagelseförmågans, hvilka ligga i öppen dag för hvarje något så när beläst skolgosse af den uppväxande generationen. Den verkliga » skapelsens gryning » är den som genomgått de tre olika formerna af vetenskaplig forskning. Först astronomiens, som åskådliggör den progressiva förtätningen af nebulosor och solar i olika stadier af deras lifs historia.