Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Malmö straffoch arbets-fängelse var sjuknummern, i följd af frossornas och skjörbjuggens talrikhet, ökad, men dödligheten liten. Bland krono-arbetskompanierna på Rindön hade sjukligheten varit stor, och, i anseende till det betydliga antalet bröstinflammationer och elakartade diarrhéer, dödligheten under detta år i procent öfverstigit alla andra rikets fängelser. Någon mera framstående sjuklighet eller dödlighet hade icke egt rum vid cellfängelserna, så att sjukrummen derstädes blott sällan behöft begagnas; och då, enligt vederbörande läkares uppgifter, inneslutning i cell haft menliga följder endast för 2 bland samtlige ransaknings-fångarne och för 5 straff-fångar, men detta medel i öfrigt visat sig såsom det mest verksamma för ordningens upprätthållande vid fängelserna äfvensom för fångarnes moraliska förbättring, anse Revisorerne, i likhet med hvad Kongl. Fångvårdsstyrelsen jemväl yttrat, att cellsystemets användande otvifvelaktig! på det hela medför ett gagneligt, inflytande. § 7. Enligt Fångvårds-styrelsens underdåniga berättelse, är följande tabell uppgjord till upplysning om antalet af de särskilda slags fångar, äfvensom barn, hvilka under åren 1845, 1855 och 1856 varit på en gång, nemligen sista dagen af året, uti rikets samtliga läns-, kronooch polis-liäkten äfvensom i straffoch arbets-fängelserna förvarade samt vid Krono-arbetskorpsen anställde. Uti läns-, kronooch polis-häkten: För ransakning samt vattenoch bröd-straff » aftjenande af böter » försvarslöshet och kringstrykande » brist af försvar till arbete dömde By satte Transport-fångar Summa personer 1,998. 1,098. 760. — 139 — Uti straffoch arbets-fängelser samt vid Pionieroch Krono-arbetskorpserna: Straff-fångar på viss tid 927.
De af yngre ättegrenar, som då, genom de äldres utgång, uppstego till Adeliga värdigheten, kommo derigenom i tillfälle, i hvad Stånd de än voro försatte, att af den namnet åtföljande egendom gifva sina barn en efter deras nya Stånd lämpad uppfostran och sjelfve antaga ett dermed närmare enligt lefnadssätt. Ett omvändt förhållande skall nu inträffa, då ingen viss förmögenhet åtföljer Adeliga värdigheten ]), sorn blott består i namnet och tomma sinnebilder. Den adlade Stamfadren lemuar flere söner efter sig, den äldste sonen och hans efterkommande i äldsta linien välja utan tvifvel de yrken, som äro förenlige med deras Stånds esprit och bestämmelse, men de yngre sönernas afkomlingar kunna, ehuru i en aflägsen framtid, genom flere oförutsedde händelser flyttas till de lägsta Folkclasser, der do väl skola utmärka sig som goda och nyttiga medborgare, men der de ock, så i anseende till seder som odling och kunskaper, äro bestämde att qvarblifva. Om i sådant fall äldste branchen af en Slägt utslocknar, är Slägteman af en yngre gren ovedersägeligen berättigad till den inom slägten varande Grefliga, Friherreliga eller Adeliga värdighet2), han må vara af hvad medborgareclass som helst, han må hafva tillbragt sin mesta tid i grufvan, i smedjan eller vid lästen. Den från sin verkeligen nyttiga och för honom sjelf genom vanan behaglig blifna handtering till Grefve upp - ') Genom den vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde inskränkning i Testainents-friheten äro äfven enskilde betagne rättigheten att vid deras namn fästa en viss egendom. 2) En och samma person kan bli upphöjd lill Adelsman, Baron och Grefve.
Vid förnyad föredragning af BancoUfskottens den 10 dennes afgifne, samt följande dagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 30 sistledne Junii meddelte Betänkande, i fråga om föreslagen nedsättning af Öfverräntan i Ban: coDiscontVerket, fann Ridderskapet och Adela för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 7 dennes af de öfrige trenne Respective RiksStånden gilladt, för sin del dervid låta bero. Harn Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan Riksens Ständer, med bifall till StatsUtskottets den 17 sistledne Junii gjorde hemställan, stadgat att Revisionen af KrigsRäkenskaperne borde till och med år 1820 fortsättas, samt RiksStåndens Deputerades arfvoden till berörde tid utgå, men att i händelse någon tids arbete likväl derefter skulle återstå, Deputerade torde derunder fullfölja deras befattning, utan att derföre påräkna någon ersättning, ansåge Hans Excellence sig böra hemställa , om icke Ridderskapet och Adeln behagade i nästa Pleno utse de 2me Ledamöter, hvilka under den härefter återstående tiden borde, å Ridderskapets och Adelns Dea 13 Julii. vägnar, uti berörde Revision, emot de af Utskottet föreslagne olvannämnde vilkor deltaga. Friherre Cederström, Jacob: Då, efter hvad Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tiilkännagifvit, de Revisorer som nu komma att tillsättas, enligt Ständernes beslut, utan arfvode komma att fullborda d^t arbete, som möjeligen efter är 1820 kunde återstå, får jag underställa Ridderskapet och Adeln, om jelte bäst vore, att i stället för att borttaga tiden med ett nytt val, vid deras befattning bibehålla de nu varande Revisorer, hvilka i slikt fall kunna med mera skäl än andre åläggas, att utan arfvode fullända ifrågavarande göromål, och härå utber jag mig Eders Excellences proposition.
Bevillnings-förordning hemtade förslag uti ifrågavarande delar är af tre Stånd godkändt, finner Utskottet icke skäl att uti samma förslag göra någon förändring. § 8. B. e, t ♦ » U •- Välloflige Borgare-ståndet har återremitterat denna §, på yrkande af hr Henschen, hvilken, då det föreföll honom icke vara så lätt att bestämma hrad som förstodes med orden, »verkliga arbetare», hemställt, att 2:dra punkten måtte utgå. Utskottet kan deremot icke finna nämnde ord på något sätt svårtydiga; hvadan, och då Utskottets förslag i denna del är af tre Stånd gilladt, Utskottet anser hr Ilenschens anmärkning icke böra vinna afseende. § 9. Inom vällofliga Borgarc-ståndet har blifvit yrkadt, att minimi-bestämmel»erna enligt denna § matte sättas lika för alla städer, enär en fattig handlande eller näringsidkare i en större stad icke vore i bättre omständigheter, än den, som vore bosatt i en mindre. Då emedlertid tillfällena till arbete och förtjenst i betydlig man rätta sig piter hvarje orts folkmängd och rörelse, eller samma omständigheter, hvarpå städernas klassifikation är grundad, synas bestämmelserna om olika minimiafgifter för Stockholm och Götheborg, samt städernas fem klasser hafva skäl för sig;, och enär dessutom de olägenheter, som någongång deraf möjligen kunde härflyta, äro undanröjda genom taxerings-männens rätt att bestämma afgj£~ Un äfven under minimi-beloppen, anser Utskottet sig böra förblifva vid sitt, i likhet med nu gällande Bevill nings-förordning afgifna och af tre Stånd godkända förslå.#. §§ 9, 10, 27 och 28.
Och är nederstigen till att frälsa dem utu de Egyptiers våld; och föra dem utu det landet, in uti ett godt och vidt land, som flytandes är med mjölk och hannog, såsom är på den platsen, som de Cananeer, Hetheer, Amoreer, Phereseer, Heveer och Jebuseer bo. Så efter nu Israels barnas rop är kommet före mig, och jag dertill hafver skådat deras tvång, der de Egyptier dem med betvinga; Så gack nu, jag vill sända dig till Pharao, att du skall föra mitt folk Israels barn utur Egypten. Mose sade till Gud: Ho är jag, att jag gå skulle till Pharao, och föra Israels barn utur Egypten? Han sade: Jag vill vara med dig, och detta skall vara dig för ett tecken, att jag hafver sändt dig; då du hafver fört mitt folk utur Egypten, skolen I offra Gudi på desso bergena. Mose sade till Gud: Si, när jag kommer till Israels barn, och säger till dem: Edra fäders Gud hafver sändt mig till eder; och de säga till mig: Hvad är hans namn? hvad skall jag säga dem? Sade Gud till Mose: Jag skall vara den jag vara skall; och sade: Så skall du säga till Israels barn: Jag skall varat, han hafver sändt mig till eder. Och Gud sade ytterligare till Mose: Så skall du säga till Israels barn: Herren, edra fäders Gud, Abrahams Gud, Isaacs Gud och Jacobs Gud, hafver sändt mig till eder: Detta Namnet är mig evinnerliga; det skall vara min åminnelse ifrå barn och till barnabarn. Derföre gack åstad, och församla de äldsta af Israel, och säg till dem: Herren, edra fäders Gud, hafver synts mig, Abrahams Gud, Isaacs Gud och Jacobs Gud, och sagt: Jag hafver sökt eder, och sett hvad eder vederfaret är uti Egypten; Och hafver sagt: Jag skall föra eder utu den Egyptiska jämmeren in uti de Cananeers, Hetheers, Amoreers, Phereseers, Heveers och Jebuseers land, uti det land, der mjölk och hannog uti flyter.
Maj:ts vid denna riksdag aflätna nådiga Proposition N:o 1, angående Statsverkets tillstånd och behof, inheintas, beträffande nu ifrågavarande ämne, det .Förvaltningen af Sjö-ärendena till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt en af Lots-Direktören gjord framställning om behofvet af medel tili åtskilliga föremål, hvarigenom lotsoch fyrings-väsendets förbättrande skulle i väsendtlig män befrämjas, och deruti, såsom en särdeles vigtig åtgärd för att bilda dugliga lotsar och sätta deni i tillfälle att vederbörligen betjena de sjöfarande, föreslogs att, pa sätt nu endast för de pä rikets vestra kust anställde lotsar är inedgifvet, lotspersonalen i allmänhet blefve, pä Statens bekostnad, försedd med iner och mindre däckade segelbåtar af den storlek och sådan beskaffenhet i öfrigt, att lotsarne kunde med dem under hardt väder väga sig ut till sjös för att möta fartyg, som af deras biträde hade behof, hvilket ej läte sig göra med de små och bräckliga farkoster, lotsarne förmådde att sjelfve sig förskaffa; derföre Lots-Direktören hemställde att till en början 20 af de ifrågaställa större bätarne mätte fä anskaffas, för att tilldelas sådane lots-stationer vid öppna hafvet, der lotsen vore nödsakad att möta fartyg pä längre afstånd frän kusten, hvartill förslagsvis, efter antagen kostnad af 2,000 Riksdaler Riksmynt för hvarje båt, skulle erfordras ett anslag af 40,000 Riksdaler samma mynt, då sedermera båtarnes underhåll kunde, på sä.t redan egde rum med de större lotsbätar Kronan består, genom kontrakt och emot ärligt bidrag af statsmedel a 150 Riksdaler Riksmynt för hvarje båt, åt lotsarne sjelfve öfverlemnas; men Departements-Chefen har, erkännande vigten och nyttan af förslaget, trott medel tilt dess förverkligande ej kunna vid detta riksmöte erhållas, samt derföre ej föreslagit framställning derom till Rikets Ständer.
N:o i58. 5 den 23 Februarii 182.3, under påföljande år försök till Reglering af Tionde-Conventioner, emellan Lärare och åhörare , blifvit, inom alla Stiftets församlingar, i öfverensstämmelse med de uti Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816 meddelade föreskrifter; ehuru med ringa framgång, gjorde; äfvensom att Gottländska Presterskapets Tionde-sättningsanbud å ena sidan, och Allmogens å den andra, jemte Konungens Befallningshafvandes och DomCapitlets i Wisby underdå-: niga förslag i denna fråga blifvit till Kongl. Maj;t ölverlemnade; anser Utskottet sig bora tillstyrka framförande af den underdåniga anhållan, att Kongl. Majit täcktes, med anledning af de inkomne Handlingarne, besluta de ytterligare föreskrifter och åtgärder, sorn kunde i Nåder anses lämplige, att,' med bibehållande af Presterskapets och Bonde-Ståndets frioch rättigheter, bringa detta ärende till ett önskadt slut. En Ledamots Reservation i ämnet bi-; fogas. Stockholm den 24 Qctober 1823, 6 Bil. lill Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. Reser va tion af Friherre Cederström, Jacob : Då Utskotten, uti den tillstyrkta underdåniga Skrifvelsen, icke utmärkt det lämpligaste medel för Reglering af Presterskapets löner på Gottland, nemligen sammanslagning af Pastorat, har jag ansett mig böra tillkännagifva , att dessa Pastorat, från 9 till några och 30 mantal, äro försedde medi allmänhet så stora kyrkor, alt sammanslagning af Pastoraten , till nära hälften af nu varande antalet, kari verkställas, utan någon ombyggnad af Kyrkorne, och utan att någon hemmansegare derigenom får längre kyrkoväg än högst en mil. Den directa vinst,allmänheten derigenom skulle vinna, vore att slippa underhållet af onödiga kyrkor, hvilkas antal på 1098 mantal är 92.
Äfven jag tror, att Hr Lagerhjelms och Hr von Hartmansdorffs förslag gerna kunde sammanjemkas till ett, sålunda nemi., att något öfver 300.000 r:dr skulle anslås för publika byggnader med mera, en och en half million för allmänna större nyttiga företag och arbeten, hvarom extra-statsreglerln närmare skulle bestämma, samt återstoden eller en och en half million fördelas på länen, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, under förutsättning att Statsoch Ekon.Utsk:n skulle inkomma med förslag till fördelningsgrunder och controller för sådan disposition. Jag tror, att ett sådant användande af medlen är både rättvist och nödvändigt, emedan communalinrättningen icke kan väcka intresse, med mindre några medel anslås; ty det är penningen, som åtminstone i början skall sätta lif i dessa inrättningar, hvilka utan penningar endast blifva en död bokstaf. Under förmiddagens plenum yttrades förklenliga åsigter om länens landthushållnings-sällskaper. Visserligen tror jag, att de på några ställen, men ingalunda i allmänhet, varit parasilvexter. Jag anser dessa inrättningar vara bland de vigligaste inom länen, emedan de sammanhålla och uppmuntra alla nyttiga företag inom jordbruket. De kunna liknas vid oron i uret. — Frih. Cederström har yttrat betänkligheter dervid, att man inom länen skulle kunna förvalta cassör. Jag tror icke, att ett sådant förhållande skulle uppstå, åtminstone i den ort jag närmare kanner, hvarest finnes en cassa, som uppgår lill 54.000 r:dr, hvaraf räntan användes tiil bidrag för infanterirekryteringen. Andra cassör finnas också, i ändamål att inom kortare tidrymd befria ruslhållarne från anskaffande af 17 H29 Dea ai November e. m. remonter, DeLta bevisar, att man icke hyser de farhågor för cassors samlande, som Hr Frihtn förmodat. Jag lager mig friheten föreslå, att Ur Frih. o. Landtm, först täcktes gifva R. o.
Men sedan jag en dag stigit upp på det så kallade berget Mokattam, som dock egentligen ej är annat än öknens sandhöjder, och der med min kompass sett direktionerna och sträckningen af staden, går jag nu alltid med kompassen i fickan och hittar alltid tillrätta, ehuru ofta på långa omvägar och efter vilsegående i de stängda qvarteren, der slutligen mötande folk och barn skrika åt mig: ma tinfidsh eller mosh nafid. Min nya tjenare Sejid 'Ali, som känner Kairo ut och in, lofvar föra mig allestädes omkring och lamma jidfil-dynja af arragak 'ala Masr kulleha. Hvad jag dock sett med stort nöje var Molid ennebi, som börjades den 23 mars och räckte en veckas tid. Man hade några dagar förut uppslagit tält längs birket elazbukijeh, som fordom fi ajam ennil var en liten insjö, men nu blifvit förvandlad till en allmän promenad. Högre upp mot stadssidan hade man tagit upp nästan alla bodar och förvandlat dem till sötsakersbodar. Häromkring samlades nu folket och roades om dagarne af dansare, sångare och konstmakare &c. De senare, hawa, åto t.ex. blår och spottade ut rök, pluggade en trädkula in i munnen på en bredvid stående gosse, som var hans handtlangare, lade denne på hans händer och knän med magen mot marken, bultade litet på hans rygg och lät kulan flyga högt upp i luften från hans blottade bakdel, till stor förlustelse för det kringpackade gapskrattande folket. Härunder pratade han oupphörligen plumpa pöbelqvickheter och omringades af 3 andra halfsvarta och smutsiga pojkar, som oafbrutet skreko och grinade, samt säkert skulle föreställa några af honom ur mörkret uppbesvurna genier. Skada att numera inga ghavazi eller offentliga danserskor få visa sig; dem, liksom alla andra glädjeflickor, har den nuvarande paschan alldeles fördömt och bannlyst, så att man här ej såg af qvinnokönet andra, än några beslöjade gummor och flickor, som suto och sjöngo eller slogo tambour de basque.
För att befordra verkställigheten af föreskriften i oftanämnda 11 moment i 1 § Tryckfiihets-förordningen, har Kongl. Majit, uti nådigt Bref den 16 April 1817, till dåvarande Ilof-Kanslern. förklarat, att den i samma moment Boktryckare ålagda skyldighet skulle af de i hufvudstaden befintliga boktryckerier vara fullgjord inom sex månader, och af de i landsorten inom ett är efter det en tryckt skrift blifvit utgifven, vid lika vite, 50 Rdr, hvarmed 4 g 2 momentet Tryckfrihets-Förordningen belägger försummelse att aflemna det exemplar, sorn IlofKanslern (numera Justitie-Stats-ministern) tillkommer, samt att frågor härom skulle behandlas såsom andra i 4 § 4 moment nämnda ordningsmål, hvilka tillhörde Jlof-kanslerns (numera Justitie-Stats-ministcrns) uptagande och afgörande. Ehuru Kongl. Majlis Högsta Domstol uti förekomna lall tillämpat föreskriften i detta Kongl. Bref, hafva dock åtskilliga Boktryckare nekat att ställa sig berörda Kongl. Bref till efterrättelse, under invändning att detsamma icke kunde emot Grundlag tillerkännas gällande kraft. Utskottet, sorn icke kunnat undgå att finna en brist uti Tryckfrihetsförordningens föreskrift i nämnda hänseende, har, i betraktande af sättet för Grundlags förklaring och tillämpning, anlett att denna brist rätteligen borde afhjelpa* genom införande af ett fullständigare stadgande i sjelfva lagtexten; och har Utskottet trott att detta stadgande kunde affatta* i hufvudsaklig öfverensstämmelse med nyss anförda Kongl. Bref, dock att ansvaret för försummad! iakttagande af 6 Konslitutiont-Uiskotteis Memorial IV:o ■’> /. föreskriften blefve, enär en sådan förseelse vore af rnindrp betänklig art, än deli i 4 §:ns 4 inomen t omnämnda, neilsatt till endast 25 Kdr. Uti åtskilliga andra länder finnes stadgande derom, att arkiv-exemplaren skola vara tryckta på skrifpapper, eller ock, då upplagan tryckes på olika sorters papper, på den bästa af dessa sorter.
Vi göra detta genom att skydda vår nationella bildning, genom alt uppmuntra vår andliga och materiella utveckling i en nationel — man må gerna kalla den ensidig — riglning; vi böra vara glada öfver, alt modren Svea bär stolla kläder, och ej afkläda henne dem, så att vi slutligen endast få pitprops och ljung alt sända till utlandet. Visare hafva de regenter handlat, hvilka de vestra länderna iiafva att tacka lör sin uppkomst och storhet. Elisabeth behandlade ej sina Engelsmän så, som systemet be handlat oss. Cromvells navigations-akler äro oss alla bekanta. Kontinentalsystemet, som ju skulle vara en olycka för de af Napoleon förtryckta länderna, huru verkade det emellertid på kontinentens länder? Derpå kunna de 5000 i Frankfurt församlade fabrikanterna, hvilka skulle uppgöra förslag till Tysk tullförening, svara. De välsignade Napoleon! Hvilket var farligare för England, Nanoleons segrar eller bans fall? Då Napoleon stigit ombord å Bellerophon för att, enligt Engelsmännens löfte, begifva sig till Amerika, skyndade sig dessa att i stället föra honom till en klippa i hafvet och fastsmida honom der såsom en ny Prometheus. Hessa nutidens Carlhaginenser höllö Den 8 Februari f. m. 423 ej då sina löften bättre, än de nu hållit dem i Ostindien, å Jamaika, å Nya Zeeland, der de uppträdt såsom civilisationens målsmän, men med kanonen och bamburöret såsom det verkande medel, der missionärer väl åtföljt deras härar, men missionärer med bibeln i ena fickan och kassaboken i den andra.
Börden, det genom förfadrens förljenster förvärfvade i arf öfvergångna immateriella capitalet får derigenom ett bestämdt inflytande vid andra kammarens bildande sig tillerkändt. Min tanke ar väl, att det visserligen icke är det af K. nåd förlänia än mer än mindre förtjenla adelsdiplomet, som constiluerar det sanna bördsföreträdet, utan detta innefattas i del högre medborgerliga anseende, som ärfda ärofulla släglminnen af sig sjelfva skänka alla dem, som icke genom sitt eget uppförande deras glans fördunkla ; och detta sjelfskrifna anseende gör sig nog gällande allt hvad det bör, utan några särskilda i lag beskrifna rättigheter; hvarförutan det, såsom varande af väsendtligen imma le - Den 19 April f. m. '77 Jeriel art, förnekar sin natur och blir något helt’annai, när det iklädes materiel form; men jag har mäst fästa afseende på bestående förhållanden och skänka adelskapet något igen för det myckna som det afstår. Vidare har jag kallat bildningen, det sjellFörvärfvade immateriella capitalet, att taga en verksam del vid den andra kammarens väljande; och har jag dervid velat taga i betraktande alla arter af bildning: statsinannaerfarenhet, embetsmannaduglighet, lärdom, talanger, högre materiel förmåga m. m.; hvarföre jag föreskrifvit att den, som minst en gång varit riksdagsman, eller som tagit högsta lärdomsgraden, eller tillhör vissa lärda t Iler vittra samfund eller innehar embete med viss högre lön, eller står i spetsen för större industriel rörelse, skall vara valberättigad vid val till andra kammaren; att dervid ingen nu till val inom det högvördiga .Ståndet berättigad bör blifva utesluten, det anmärker jag i förbigående. Slutligen har jag åt den jemförelsevis större förmögenheten, det ärfda eller förvärfda materiella capitalet, skänkt rösträtt till andra kammarens bildande; likväl endast åt den synliga förmögenheten, framträdande såsom innehafvare af till visst högre belopp taxerad antingen fastighet eller årlig inkomst; det beror ju på den dolda förmögenheten sjelf att framträda i dagen och dermed tillvinna sig rösträtt.
Del passar sig då illa att blott hafva sett på rubriken af målen och möjligen genom att sätta en pipa i bredden af prot. som tecken till anmärkn. öfverlemna åt cancelliet att utskrifva anmäi kn:sanledn:r, antingen rådgifvarne afeller tillstyrkt eller ock icke ens varit närvar., då beslutet blifvit faltadt. Grundlagen bestämmer dock tydligen huru rådslagen skola pröfva». Jag kan således ej annat än rent af ogilla detta mer än oförväntade förhållande från Utskts sida, helst i en så grannlaga sak, der det rörer personers välfärd och anseende inom samhället, och som våldför den rättighet, hvilken hvarje menniska inom samhället äger af skydd under lagen emot otillbörliga ogrundade tillmålen, tills han blifvit förvunnen till brott eller förbrytelse. Jag öfvergår nu till yttranden angtde formen för behandlingen. En ledamot, Hr Cederschjöld, har för oss framställt en betänklighet i grundlagen, honom alldeles egen, och som inå vara honom fullkomligen förbehållen; han har nemi. yttrat, att 56 §:ns Reg F:n innehåll borde, genom jemförelse med 44 §:n Riksd.Ordn., tydligen visa, att allmänna frågor voro sådana, hvilka under Ständernes pröfning skola komma; att således alla frågor, som voro af denna beskaffenhet, voro också af den att kunna återremitteras, om man ej kunde i sin helhet antaga eller förkasta dem. Af en person, flera riksdagar ledamot af Const.Utsk., som sysselsatt sig att sammandraga och särskildt genom trycket utgifva våra grundlagar, hade man minst bort vänta så alldeles grundlagsstridiga grundsatser, som han häri framställt. Man har svårt att fatta, huru en person, som sjelf deltagit i stiftandet af •>. mom. 56 §:n Reg F:n har kunnat förgäta, att ända till dess det skedde, var det icke ens möjligt att i frågan om jemkning af ett grundlagsförslag från Consl.Utsk. begära och erhålla återremiss.