Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besiktnings-» rätt, samt således icke kan derom afstaka Lontrsök pä längre lid, a» han lefwer, eller deh vis^olliions-räkt är gällande, hajma Riksens Sränder kemuat deras underdåniga bifall kil Kongl. MajitS ofwannämnda Nädjga kroponriem, pa det fält: i:o 2tt längsta tid för ^rrsnäsns eller LandtboXäomrnLstLls bestånd, hwilka ståtås omAstiuge Jord, icke ma sträckas ulöfwer Femtio ar. 2:0 ?lt hwad 2lrswe«Jord angar, hwarmed förstas endast den Jord, som omedelbart under denna egenskap fallit uri Agarens hand, eller af honom blifwit emot borrebytt Arlwejord satt uti ben förras ställe, i den händelse ägaren under Landboeller ^rrsnästiden med döden asgär, ^rrenämnrn eller Landtbo mä njuta Lvnrraökor til godo uti Fem ar, räknadt frän den Midfasta, som infaller näst ester Ägarens död, om hwilken Arswinge bör ^rrsnäLkvr underrättelse lemna. Gällande sadan underrättelse för laga upsägnmg» k44L z:o At det imellan .ärrsnäator ecb Jordägare ripraktade Lomrokk skall sidst w o dct Tn>g, som in« faller efter scx män ader sedan r stöts, lör Härads-Rärr«»l lipwisaS, der offntestgen upläiaS och i Intecknings, krvwcollcr^ lil hela inmhaller inkagvs; hwilken Inteckning kommer hwort tionde ar <rt sörny. iS, som ucr VII. Cap. 2 T-Räireg.
Det är således ej mot handarbeten dessa ord syfta; nej, det är öfverdriften i denna så modern blifna ifver för tillverkande af vackra arbeten för hemmet — dels sådana, som endast afse prydnad, dels sådana, som äfven afse nyttan — som jag fruktar skadar oss och våra kära hem mera, än den gagnar. Låt nu ock vara, att dessa arbeten utföras i vare sig fornnordisk, allmogeeller annan » stilig » stil! De, som äro nog lyckliga att helt fritt kunna förfoga öfver fullt upp af tid och penningar, må ju dock opå- taldt hafva rättighet att i detta, som i åtskilliga andra fall, få hafva sin » svaga sida ». Jag syftar närmast på dem af oss husmödrar, som blott äro i medelmåttigt goda ekonomiska förhållanden. Som flicka har må hända mången af oss fått offra mycken tid åt dessa qvinliga sysselsättningar och finner det kanske svårt nog att ej allt fortfarande — äfven som gift — få egna sig någorlunda flitigt deråt. Tänk blott på alla dessa — förtjusande — arbeten: kuddar och dukar, mattor och gardiner, fantasibord och öfverkast och hvad det nu allt heter, som verkligen i ganska hög grad bidraga att gifva hemmet ett komfortabelt och trefligt utseende. Och alla dessa små utrop af vänner och väninnor: » Ah, så vackert, så präktigt, så stilfullt! När har du gjort detta? Hur har du hunnit med så mycket arbete, du, som har både hushåll, man och barn att sköta!? » — » J o — bara på småstunder! » heter det till svar — så anspråkslöst och vackert. I mitt stilla sinne har jag många gånger vid sådana tillfällen tänkt: Ja, huru ha tid och råd räckt till! Undras just ändå, huru verkligt små dessa stunder varit! Kanske både ett och annat riktigt nödvändigt, om ock ej fullt så angenämt arbete fått sitta emellan eller lemnats åt legda händer. Kanske lilla tösen eller store gossen derigenom fått sakna mammas uppmärksamma, kärleksfulla tillsyn mången lång, god stund. Hvad der vid lag förloras, tages dock ej lätt igen. Att man på små stunder verkligen kan hinna göra, jemförelsevis, rätt vackra och prydliga saker, vill jag dock gerna medgifva, och det kunna nog många af oss intyga.
Uti lagens nuvarande stadgande, angående stämnings delgifvande åt hel menighet, att den skall uppläsas å predikstolen i det härad eller socken, som tilltalas och sökes, samt derjemte på tingsstufvudörren anslås, hade lagberedningen, i afseende å detta stadgandes utsträckande till byalag, föreslagit det tillägg, att den, som mottagit stämningen, skulle vara skyldig gifva de öfriga svaranderna del deraf, men Utsk:t uteslöt i sitt vid förra riksdagen afgifna förslag detta stadgande, emedan dermed icke vore uttryckligen angifvet, huruvida den, som fått mottaga stämningen, skulle vara skyldig att tillställa alla grannarne densamma vid påföljd att ansvaret eljest drabbade honom ensam och de öfriga ansågos såsom behörigen stämde, eller om det skulle bero på honom att fullgöra lagens föreskrift eller icke, samt, i hän delse han underlät det, de öfriga parterna ansågos ostämda och målet derföre icke kunde företagas till behandling. Ett dylikt stadgande om skyldighet för en part att kommunicera stämning med sina medparter, finnes väl i vår nu gällande lag, nemligen i 11 kap. 8 § R. B. samt K. Resol. den 29 Nov. 1756 § 37, enligt hvilka arfvinge, som sitter i orubbadt bo, å medarfvingars vägnar, och syssloman å bruk, å brukets vägnar, må stämmas och delegarne i boet eller bruket anses såsom stämda, vare sig de sedermera fått del af stämningen eller icke; härvid torde dock bemärkas, att dessa personer med skäl kunna betraktas såsom ombudsmän för de öfrige parterna, och derföre äfven å deras vägnar stämmas. Deremot är det påtagligen orimligt, att en medlem af ett byalag skall, derföre att han anträffats med stämning, hafva skyldighet att delgifva densamma åt lagets öfriga delegare, som kunna vara aflägset boende. K. M:t har nu afslagit R.
Fehr ilar ii. emedan man i allmänhet måste påräkna små paketer. (N, g. hvarje resande bor endast erlägga 12 sk. Riksgäldssedlar per mil ) i7;o. Af den mot slutet uppgjorda calcul, synes tydligt att ponvagnsiurättningen klokt organiseradt, ej kan annat än fullkomligen bära sig, äfven om endast lå saker eller resande medfölja, ty om endast 2:ne hästars annspann behörv*s är omkostnaden i R.'dr Banco, hvarifrån lör posthästarne afgå i Rulr Riksgäldssedlar, då man måste förmoda, ett tillräckligt antal resande och saker, för att betäcka återstoden 24 sk. Riksgäldssedlar. I denna beräkning är ej upptagen den högre afgift, som för brefven erläggas, emedan denna Kronans inträd' bör såsom påräknad inkomst oafkortad inflyta: men då man kan vara öfvertygad att omkostnaderne med undantag af skjut&legan äro för högt upptagne, i denna calcul, kan man ej eller undgå att finna, huru verkställbar denna inrättning i sådant afseende är. 18:0. Vid PostContoiren bör serskild bok föras, der resande egenhändigt anteckna sina nnmn och ordningsnummer och der paketernas nummer och vigt upptagas. Denna bok bör vara tillgänglig för hvarje resande, till före kommande deraf att platts lemnäs den erta framför den andra i någon annan ordning än den i hvilken de anmält sig. Resande sora tecknat sina namn och contant erlagdt rese - Den 26 Februarii. 823 omkostnaderna, få pass och ordningsnummer påtecknade samt PostContoirets stämpel påtryckt. Skulle plats saknas för en resande som i denna ordning anmäler sig, så blifyer han framför andra berättigad till plats å nästföljande postvagn. Det förstås af sig sj?lf att ingen resande emottages på postvagnen, utan behörigt pass, och kunna passdiaritrna i detta hänseende controllera PostContoiren Å alla medförde saker erhåller kusken eller conducteuren en förteckning, som vid hvarje PostContoir förevises. 19:0.
Discontens ännu till största delen obegagi nade creditiv i Banken blef genast uttaget, eller att desse medel, jemte de sorn funnos i Discontens cassa bär i Staden användes att in^ Pm några dagar inlösa de Discontens assignai 53 Den 4 Julli. tioner och 3-procent sedlar, hvilka presente-J rades af dem som voro i tillfälle att få veta hvad som förelupit och kunde draga fördel deraf. Med minsta anledning af rättvisa, kunna Revisorerne alltså icke beskyllas, att hafva föranledt den allmänna och enskilt» förlust Discoaternas fall förorsakat. Grefve Spens, Jacob Melcher: Ehuru den anecdot Herr Berghman nu berättat oss, ej lärer kunna erhålla annat afseende, än endast att i Ridderskapets och Adelns Protocoll få inflyta, anhåller jag likväl att till vinnande af enahande förmon få i anledning deraf an. märka, huru besynnerligt det förefaller mig, att StatsSecreteraren Klintberg kunnat begära och Revisorerne bevilja det omtalta företrädet, då äDdamålet var att dervid mundtligen framföra ett uppdrag från Kongl. Maj:t. Herr Berghman.- Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, huruvida Revisorerne kunde undgå att emottaga StatsSecreteraren Klintberg, för min del känner jag icke någon lag som förbjuder sådant. Grefve Spens: Jag får häremot endast åberopa Grundlagens föreskrifter. Herr Påhlman, Qtto Fredric: Ehuru jag ej var Ledamot af den afdelning af RiksensStänders Revisorer, hos hvilken StatsSecreteraren Klintbwg begärde och erhöll företräde, har jag mig bekant, att Grefve von Schwerin, såsom Afdelningen!
I anledning häraf, och då jag grundar min beräkning af Discontevts utredning utan någon förlust för St.- en eller Banken, på den i min tanka fullkomligt tydeliga framställning, som Götha Canal och Discont Direftionen, uti deras framlagde Financeplaner gjort, af möjligheten att de kunna fullgöra aila sina förbindelser, kan jag icke förena mig om något beslut, som medför för CanalDiscontens Creditorer något lidande, annat än det som i alla fall blifvit följd af den inträdda stagnation och tidsutdrägt för liquidation. Jag anser derför ajt Riksens Ständer för en öfvertagande utredning af Götha CanalDispont, böra stadga följande hufvudgrunder: 1:0 Att Werkets ännu utelöpande Assignationex inlösas af Banken 3:0 Att 3 Procents Obligationer och fordringar å den så kallade Afskrifnings-räkningen utbytas mot Obligationer med Riksens Ständeis garantie, ställde på 5 år med en 5:tedels |rlig afbetalning, och med löpande Ränta-v 4°3 4°4 Statsoch BankorUtsk. Att sjelfva indrifvandet af Discontens utestående fordringar och Werkets utredning efter hand, besörjes af Bolagets nuvarande eller jemnlikt Reglementet, under denna tid blifvande egna Direäion i Götheborg; med de Controller dervid som serskildt böra stadgas, oell under inseende af Riksens Ständers Fullmngtige; ined åliggande att årligen från och med det innevarande minst infordra | af nuvarande utlånings-belopp. Jag anser nemligen detta bibehållande af Discontens speciella utredning på stället, intet allenast vara en billig attention emot ett Werk och en Direktion, sorn efter hvad tillräckligen blifvit uplyst och ej kunnat bestridas, fullgjort sine åligganden öfver och icke under, utan ock vara en absolut nödvändighet på en gång ledande till förekommande i möjligaste måtto af Werkets och Statens förlust med beredande af Skuldernes 1 iquiderande utaf de skuldsatte på minst möjligt känbara sätt.
Ex Protocollo CW. Riben. (Förslagen till ny Instruction och Lån-, Reglemente, hvilka, i anledning af äterremiss, blifvit af Riddarhusutskott i vissa dclir örn-; Den 29 Maji arbetade, finnas tryckte uti PleniProtocOllet för den 20 Junii.) Friherre Palmqvist, Magnus, uppläste följande : Då Friherre Carpelan gårdagen på ett så tydligt sätt framfördt sina anmärkningar vid BevillningsUtskottets förslag, att lägga Bevillning på räntorna af Arméens PensionsCassas capilaler, sl får jag ödmjukast i korthet framställa, att då jag hufvudsakligen åberopar mig Herr Friherrens på sanning och billighet välgrundade skäl, anser jag Amiralitets KrigsmansCassan böra tillgodokomma ett lika skonsamt behandlandlande med Arméens Pensionskassa, emedan den, grundad på enahanda fonder, och med jemförlige åligganden, har skyldigheten, att gifva gratialer åt i tjensten föråldrade, obotligt sjuke, förlamade, blesserade eller skadade Krigsmän, samt åt deras Enkor och Barn, äfvensom pensioners utdelande, i mon af tillgånggrne, till i tjensten grånsde eller blesserade Offcerare och Underbefäl; jag anhåller derföre , att detta mitt Anförande måtte, jemte de öfrige anmärkningarne uti ämftet, blifva till ReviilningsUtskottet öfverlemnadt, öfvertygad, att detta Utskott först, och sedermera Rikets Högloflige Ständer skola med örn behjertenhet handla uti ett ämne, der Statens båtnad ej blifver stor, men de åldrige Krigsmännens, deras Enkors och Barns smärta Den 30 Maji. 693 och lidande ganska säker. Stockholm den 30 Maj 18i8* Magnus Palmqvist. Remitterades till BevillningsUtskotteti Föredrogs å nyo och remitterades till BancoUtskottet Grefve Spens’s, Carl Gustaf sistlidne gårdag väckte motion om tryckning pS Bankens bekostnad af BancoCommissarien
Frän Allmänna Besvärsoch Oeconomi Utskottet: Af deri 16 sistl. juniit Näo 121. I anledning af gjorde anmärk* ningar vid Utskottets den 2 sistledne April med3' Ridd, 0, Ad, Fi\ VI. Bandi >4. tio Den 7 Juli i c, ra. deldte Betänkande, rörande ifrågastålld skyldighet för Pastorer, att årligen till vederbörande LandsContoir och Consistorium insända Ut-j drag af KyrkoBöckerne öfver födde och döde personer. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den i 5 sistledne Maji meddeldte Betänkande, angående lämpligaste tiden för Tjenstehjons fattning. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 3 och 16 sistledne Junii under N:o 122 och is5 afgifne, samt den 228 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betånkanden; 1:0 I frågan om skyldighet för Lappske Nybyggares Söner att ingå i Allmänna Beväringen ; 2:0 Rörande FrälseBondes befrielse från Fjerdingsmans-befattningen 3 Fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betånkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. Utsupra. S. D. Föredrogs å nyo och återrernitteraa des, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, iJen 7 julii f. in. LagUfskotteta den 21 sistledne Junii under N > io5 afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande öfver flere Motioner, innefattande yrkande, att gäldenär bör vara pligtig sin skuld med arbete aftjena. Ut supra.
I anledning af så väl Riksens Stan - Hen iS April. 9 ders Revisorers till Utskottet remitterade Berättelse om den af Utskottet verkställde granskning, rörande Banco Verkets styrelse och förvaltning efter sednaste Riksdag. Jemte det Utskottet sökt fästa Riksens Ständers uppmärksamhet å några med Verkets administration gemenskap ägande omständigheter, hvilka i Utskottens tanka fordrade rättelse , och till beredande hvaraf Utskottet äfven uppgifvit Förslag, har Utskottet icke allenast ansett sig böra lemna Herrar Fullmägtige det vitsord , att de redligen och med heder svarat emot Riksens Ständers dem uppdragne vigtiga förtroende, hvadan det för Utskottet vore en tillfredställande pligt att anmäla dem til! erhållande af decharge för deras öfver detta angelägna Verk sedan sista Riksdag förde ansvariga och mödosamma Förvaltning, utan ock meddelat , att ej mindre Banquens Commissarier hvad administrationen och förvaltningen serskilt beträffar, än i allmänhet Verkets Tjenstemän och Betjente, medelst ett oafbrutet bemödande för Arbetets behöriga och paliteliga fortgång, uppfyllt deras skyldigheter och gjort sig förtjente af Riksens Ständers fortfarande ynnest och bevågenhet; och var dervid fogaöt ett Utdrag af Utskottets Protocoll, innefattande några uti vissa omständigheter yttrade serskildte meningar. Ijran Coust it utions-Ut skot let: Af den 10 i denna manad: i:o I anledning af den till Utskottet re - IO Den tS April. mitterade Anmärkning af Stafs-Utskottet emot Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen eller Föredraganden af Kiigs-Ärenderne, i afseende å vissa föreskrifter rötande SoldatBeklädnaden vid Vesterbottens Regemente.
Genom minskning af husbehofsbränningen erhöll fabricationen ett större fält för en gynnande afsättning och kunde sålunda tåla en högre beskattning; Staten fick betydande, otvifvelakligt mer än fördubblade inkomster, och af båda dessa verkande orsaker: b usbehofsb ränningens i ilsk rankning och den förhöjda afgiften, blef varans fördyrande en följd. Jag vill på förhand bemöta den anmärkning, man torde göra mot min framställning, att Kronobetjeningen blefve allt för ofta besvärad genom resor i förseglingsärender. Jag svarar, att den härför kan ersättas, och Kronobetjeningens besvär är en ringa sak i betraktande af landets väl eller ve, som beror på en ändamålsenlig reglering af brännvinsbränningen. Andra talare hafva redan fästat uppmärksamheten å billigheten deraf, att hvad genom brännvinsbränningen inflyter, må under den ena eller den andra formen åter komma jordbruket tillgodo. Jag delar deras åsigt, men vill ej uppta - Den i Mars c. m. “9 ga tiden med en ytterligare utveckling af mina tankar i denna del. Lades på hordet. Ilr af Robsahm, Carl Reinh., anförde skriftligen: Sorn det, i anseende till Rikets årligen i betydlig mån tillväxande folkmängd, lärer blifva allt mer och mer nödvändigt att söka uppdrifva deri inhemska productionen och bereda de inhemska producenterna ökade afsättningstillfällen, så att med folkmängden den allmänna välmågan jemväl må kunna i någorlunda lämpligt förhållande tillväxa, vågar jag vördsamt föreslå: Den ymniga tillförseln från Finland af nödvändighetsvaror, särdeles kreatur, kött, smör och ved, är för Stockholms invånare en ganska kär och angenäm omständighet; men denna lätthet för det sjövana Finska landtfolket att, emot låga tullafgifter, fä till Stockholm införa allt hvad de af nämnde varor kunna aflåta, med säkerhet om skyndsam och contant afsättning, kan icke annat än menligt inverka på Svenska landthushållningen, i thy att hvarken, i sakernas nuvarande skick, våra landthushållare röna tillräcklig uppmuntran för ladugårdsskötsel^ tillbörliga förkofrande eller för ett förmånligt användande af deras skogsproducter.
Riksgälds-Kontorets fordran för det temporära Statslånets liqviderande utöfver Statslåne-fon dens tillgångar Vinstmedel af Statslåne-fonden Outtagna välgörenhets-bidrag för år 1860 Auktions-öfverskott Innehållna auktions-umgälder . Innehållningar i Banko-statens löner Skillnad vid evalvering af dukat-bråk Låne-Afdelningens observations-konto *: 19. 1350173- J} d) Sedelutgifningsrätt utöfver hvad som eger motsvarighet i metallisk valuta, jemlikt BankoReglementets 119 § 30,000,000: - Summa R.-mt R:dr 56,865,737: Jl. Då härifrån afdrages beloppet af derå vid 1860 års slut anvisade förbindelser, nemligen: l:o. Lån till Kongl. Mynt-Verket 45,000: — 2:o. Fond till utlåning emot inteckning i fast egendom 8,500,000: - 3:o. Kreditiv till Kongl. Kommerse Kollegium 2,250,000: - 4:o. Kreditiv till Jern-Kontoret 900,000: - 5:0. Handelsoch Närings-Diskont fonden 11,325,000: - 6:0. Allmänna Diskont-fonden 10,200,000: — 7:o. Utgifna försträckningar till Filial Banker ^ 8,880,000: - 8:0. Räntebärande obligationer 7,500,000: — 9:o. Lån till skiften och odlingar R:dr 61,647: 53.
Han nu sagt dem [vara] gudar, till hvilka Guds ord skedde – och skriften kan icke lossas upp – sägen J [då] till honom, som fadren helgat och sändt i verlden: Du hädar; emedan jag sade: jag är Guds son. Den som tror mig, de gerningar som jag gör, skall ock han göra och skall göra större än dem. Och jag hafver gifvit dem den herrlighet, som Du mig gifvit hafver, att de skola vara ett, såsom ock vi äro ett. Kristus, som helgar, och de som helgade varda, äro alla af En, för hvilken saks skull han icke blyges att kalla dem bröder, sägande: Jag skall förkunna ditt [Guds] namn för mina bröder och midt i församlingen prisa dig. Ty dem Han [Gud] hafver föresett hafver han ock förut bestämt till likbildade med Hans sons bild, att han må vara förstfödd bland många bröder. Rom. Välsignad Gud och vår herres Jesu Kristi fader, som efter sin myckna barmhertighet hafver födt oss på nytt ... till ett arf, oförgängligt och obefläckadt och ovanskligt hållet i himmelen till eder, som i Guds kraft förvarens ... 1 Petr. 1, 4, 5. Och detta är vittnesbördet, att evigt lif hafver Gud oss gifvit, och detta lifvet är i Hans son. Så ären J [icke-judar] ej numera främlingar och gäster, utan de heliges medborgare och Guds husfolk, uppbyggde på apostlarnes och profeternas grund, varande Jesus Kristus sjelf hörnstenen, i hvilken hela byggnaden tillhopafogad vexer till ett heligt tempel i Herran. Såsom vi hafva burit den jordiskas [menniskans] bild, skola vi ock bära den himmelskas bild. Då skall konungen säga till dem på hans högra sida: kommen, J min faders välsignade, och ärfven det rike, som eder beredt är ifrån verldens grundläggning. Den som öfvervinner, honom skall jag göra till en pelare i min Guds tempel, och ut skall han icke mer komma, och jag skall skrifva på honom min Guds namn.
»Det är med menniskor som med böcker; det fins två slag: dem man har någon glädje af och dem man inte har någon glädje af. Den första kategorien är mycket sällsynt; och om jag lånar bort en sådan bok, får jag den aldrig igen; och om en sådan menniska någon gång förirrar sig hit upp till min sjukbädd, kommer hon aldrig igen — men den sämre sortens böcker och menniskor kan man aldrig bli af med. Sju gånger har jag lånat bort Gustav Pfitzers dikter och alltid har man burit hit dem igen. Hvilken horribel otur! Och furstinnan W. besöker mig mera oförtrutet än någonsin!» Han låg ett par ögonblick stilla, medan leendet i hans munvinklar skiftade i alla nyanser, från etsande hån till barnslig, oförarglig belåtenhet. Derpå tillade han: »Furstinnan W. är för öfrigt både bok och menniska i samma person — en fullkomlig postilla — —» Återigen låg han några ögonblick tyst. Så förändrade hans ansigte uttryck. »Ni hör till den sällsynta kategorien», sade han med sitt mjukaste tonfall. Hon kände, att hon måste svara någonting, men glädjen hindrade henne i att finna ord. »Om jag — hade vetat — att — att ni brydde er om det — så hade jag kommit förr», stammade hon. »Sådant känner man med sina nerver. Jag kände från första stund, att ni var den goda fé, ni är.» »Ja, men ni visste det inte säkert», sade hon småleende, med en hänsyftning till hans bref. »Åhjo — jag behöfver endast höra er röst för att veta det så säkert — ja, så säkert som jag vet, att jag sjelf snart skall dö.» Der var nu åter den der underströmmen af vemod och resignation utan ringaste grand af den lekande ironi eller det glittrande hån, bakom hvilken den eljes alltid brukade dölja sig. Den rörde henne nästan till tårar. Hon skulle velat stryka med sin hand smekande öfver det bleka ansigtet der nere på kudden. Tanken föreföll henne icke orimlig — tvärtom. Han var för henne ingen främmande man. Hon kände det som om han varit hennes bror, hennes syster, hennes son. — »Med den döendes rätt!» hade han sagt, när han kysste henne.
Vid jemförelse emellan den anvisade fonden för rörelsegren och det återstående beloppet, uppkommer uti följande utlåningsrörelser, nemligen: mot pant af guld och silfver, jern, koppar m. m » » af fast egendom, till skiften och odlingar Kreditiv lill Fahlu Bergslag och Spar-Bankerne » » Kongl. Kommers-Kollegium . » » Jern-Kontoret till utlåning mot namn och reverser med omsätt ningsrätt till utlåning och diskontering genom Mandelsocl Närings-Diskonten till Kassa-Kreditiv åt enskilda » utlåning mot hypothek af publika papper . af försträckningar till Filial-Banker 22,683,121: - 7. hvarje serskild Försträck Under tillkännagivande att ansökningar om nya lån mot hypothek af ntad Publika aktier oc^ publika papper blifvit till Götheborgs Låne-Kontor ingi fm» utöfPappersver den behållning, som fanns obegagnad uti den för dylika låne-understöd fojidenfrä/i yjj Kontoret anvisade fond, har Låne-Kontorets Direktion hos Fullmägtige fonden, anhållit om förstärkning af nämnde fond, antingen från anslaget för denna belåning på det hela, i händelse några medel deraf vore tillgängliga, eller ock från den för lån på jern och metaller anvisade fond; med anledning hvaraf Fullmäktige, den 15 April 1852, icke allenast medgåfvo, att fonden för belåning af aktier och publika papper vid Götheborgs Låne-Kontor finge tills vidare förstärkas med ett belopp af 50,000 R:dr B: ko, utan äfven, med begagnande af den i Banko-Reglementets 150 §. dem lemnade 39 tillåtelse, berättigade Låne-Kontors-Direktioncn att af den till jernbelåningen vid nämnde Låne-Kontor afsatta fond tills vidare och linder en tid af högst tre månader använda 50,000 R:dr i och för belåningen af aktier och publika papper