Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N:o 66. 29 ligt, att, genom indelningarnes indragning, både enkelhet i statsförvaltningen och lättnad för den skattskyldige skulle uppkomma, äfvensom att det indeldta löningssättet vore förenadt med olägenheter äfven för indelningshafvaren, så borde dock tillses, att förändringen, under behörigt afseende på statens tillgångar, utfördes på ett sätt, som innefattade full rättvisa både mot räntegifvaren och indelningshafvaren, och hvarigenom icke nya olägenheter i de förut befintligas ställe framkallades. Hvad nu angick kommitlerades förslag rörande indragning till statsverket emot bestämda ersättningsbelopp i penningar af de indeldta löneanslag, som direkte äro för vissa tjenster anvisade eller afsedda samt de löneanslag vid indeldta arméen, hvilka af lönings-direktionerna disponeras till fördelning emellan löntagare, så vore detta förslag utan tvifvel ändamålsenligt för beredande af en bättre ordning och större enkelhet i afseende å såväl uppbörd som räkenskap; men dervid förekomme emellertid, att lönerne, serdeles inom militiae-staten, redan nu äro för de fleste tjenstemän otillräcklige, och att hvad som blifvit anmärkt, i fråga om förvandling till penningar af statens behållna räntor, äfven vore gällande i afseende på embetsoch tjenstemäns löner. Om nemligen den del deraf, hvars belopp hittills varit beroende af varuvärdet, bestämdes till viss penningesumma, såsom kommitterade föreslagit, och varuvärdena sedermera stiga, skulle lönerna blifva än mera otillräckliga för lefnadsbeholven.
En jemn och med yttersta punctualite' underhållen Vexel-circulation, till ett af Beursen alltir’ okändt belopp, understödt, och tid efter annau omsatt till mer elier mindre del genom en någorlunda betydlig Exportation, utan emot densamma svarande Import, styrd utan minsta beroende af, eller sammanhang med det öfriga gemensamma Handels-interesset, lärer vara den enda motvigt, hvarigenom Coursens stadgande samt minskning i Agio synes med någon slags varaktighet kunna, så vidt möjligt är, vinnas, genom inrättandet af ett sådant VexelContoir. Dess organisation kunde vara enkel, på dugliga och väl lönta Betjente, alla utsökt pålitliga, arbetsamma och kunniga. Till styrelsen borde Kongl. Maj:t utse, eller Riksens Ständer utvälja några Deputerade, hvaribland någon, som hade fullkomliga Köpmans-insigter utan ali egen Handels-rörelse. Desse skulle postdagligen sammanträda, för att efter gemensam grannlaga öfverläggning, reglera Trasseringen för Beurstimmarne, samt alla öfriga Contoirets Affairer. År Den 2 Januarii. 33 År 1798 och 1799 , då Riket befanns i ungefärligen samma förlägenhet i afseende på Vexelvingleri som nu, tror jag att ett Project, i det närmaste lika med detta, var i fråga: Den derefter beslutade Riksdagen och derpå följande Realisation, gjorde dess antagande den tiden' öfverflödigt. Då jag för min del tror, att det må hända, oaktadt alla sina ofullkomligheter, likväl, i nu varande brydsamma ställning, möjligen kunde blifva af någon nytta, har jag ansett min Riksdagsmanna pligt fordra, att framlägga det till Riksens Ständers pröfning, och får jag, i händelse Högloft. Ridderskapet och Adeln skulle finna det förtjena någon uppmärksamhet, ödmjukast anhålla , att det varder till behörigt Utskotts närmare granskning remitteradt. Lades på bordet. Herr Iserhjelm , Henric Wilhelm , hade inlemnat ett så .lydande Vördsamt Memorial :
Efter hvad ofvanstående visar, kan man föreställa sig stadens tillstånd, då gatorna började hvimla af uniformer och inqvarteringsspektaklen med ty åtföljande bråk och misstag gjorde sin stora rund. Hvilket spring härs och tvärs, hvilket högljudt talande i alla vrår, hvilka lifliga korsande svordomar på danska, norska och svenska, hvilket stående på tå och hvilket tiggande att få behålla en vrå, der husets barn kunde sofva i hög! Tjenstfolkets konfusion och de konfusioner, som den åstadkom, trotsar all beskrifning och kunde endast mäta sig med den, som alla madamerna tillställde, då de, efter anlagd sorg öfver det förstörda bränvinsmagasinet, började profetera om de allra rysligaste rysligheter, som fienden skulle företaga. Bland de många anekdoter, som öfverlefvat denna krigets första tid, anföra vi tvänne såsom representerande den ena staden och den andra landsbygden. Norr om bron, hvilken på ömse sidor var besatt med soldater, befann sig på venster hand om Nordsidgatan, just der den delar sig åt udden, ett hus, i hvilket man utstod en särskilt märklig ångest. Det förhöll sig nemligen så, att frun i huset – hvilken sjelf många gånger berättat denna historia – nyss förökat sin familj och ärnade just i all knapphändighet hålla fadderskap, då norrmännen inmarscherade. Nu kunde det naturligtvis icke bli fråga om fadderskap, utan blott att få barnet döpt, hvarföre detta skulle sändas till presten, som olyckligtvis bodde på andra sidan bron. Faddrarne, med den nye verldsborgaren buren i spetsen, gåfvo sig alltså högtidligen af, men hvilken alteration och deklamation uppstod ej, då det förspordes att fienden icke tillät några döpningar eller ens vandringar öfver bron utan särskilt hos öfverbefälet sökt tillåtelse. Fru Strömsten höll på att taga döden, skaran fick vända om och när ändtligen tillåtelsen blifvit utfärdad, ropade ändå den fiendtliga posten, så fort han varsnade snibben af barnmössan på kudden, ett så dundrande ”werda” att barnet började ”skrika i sky”.
H. ©ocFen får «f 18; UnDertecfnaD eget uti ofmannäntnbe 0ocfcn: §tä(fel)emmanct <2Sanåé £>ito $orp 0£atte; Dito 0fogbro 06att(agDa ^ullmjölqwatncn^orfebu^ttieb 3 pär ftenar, font går mefta Delen af året 0ågqwarnen <2Sittfjö meD 2:ite rantar, font går öfwer 4 ntånaDcr af året . 0u mitta ©efjutom uppgifwet: 3nmf)afroanDe 'ÖäraDefföf* Dtnge<beftällningen. fSoftället 5pamnienl)ög . 4 procenta ränta Derå . Den Snfomfl. 1,060 (7) $ o t m tt t a i 1e. £alculattr> uppgift fot* CT. n. 23ruE, till Capcvinge-Committeen uti n. n. Södren af n. n. Hålt får åt* 18; s 25anco. UnDertecfnab eget (Disponerar) 9?. 9?. Q5tuf, prioilegierabt på .£)ammav(Fatt$>finiDe ©E:& OOO; — $ör året rcågförDt recognition&fmiDe „ 000: — ©urtima ©f-M 000: å 00 «R;Dt. 000 Slfgåt:
Då nu i öfverskotten och de utlånta Fonderne, tillgång till desse utgifters afbördande på en gång finnes, så kunna dessa Rubriquer ur Anslags.specificationerne försvinna , och Be vil Inings-summan i dessa delar minskas. Hvad dernäst angår den tillökning i Rese. och Tractaments-kostnader , som genom nya organisatio, nen af Arméen, blifvit ansedd nödvändig, så kan jag icke finna något skäl, att Folket skall graveras med ökade utgifter genom denna organisation , enär tillräckeliga tillgångar böra gifvas genom denna förändring i Indelta Arméens skick, att bestrida alla derigenom tillkomne nya kostnader. Linder denna Hufvudtitel upptages äfven 100,000 R:dr till extra Utgifter; en sådan Utgifts-rubrique har alltid varit; vid 1809 års Riksdag blef den först nedsatt till blott 75,000 R:dr, men uppå. gjord anmärkning dervid af Borgare-Ståndet, bestämdes den till 100,000 R:droch beslöts, att af dessa 100,000 R:dr, 25,000 skulle enligt Konungens eget godtfinnande och enskildta disposition kunna användas till Ministeriella behof, Courirer &c., men de öfrige 75,000 R:dr dels till oförotsedde dels obestämde Utgifter, såsom förr vanligt varit samt emot Redovisning. Uti den underdåniga Skrifvelsen härom till Kongl. Maj:t, begecks dock ett redactions-fel, i så måtto, att deruti blifvit yttrat, det Standerne till extra Utgifter anslagit 100,000 R:dr under Konungens egen höga Disposition, ehuru blott 25,000 Den 23 April J97 R:dr till Kongl. Majets Disposition öfverlemnades, hvaremot de öfrige skalfe redovisas, samt till helt andra behof användas än de förre. Jag anmärker detta, pä det rättelse i denna del nu må kunna göras, då Expedition .härom uppsättes.
D. 22 Febr. besökte vi bildhuggaren Flaxman’s Attelier, der vi fingo tillträde, ehuru vi ej träffade honom sjelf. – Många arbeten i verket – en ännu större mängd modeller af dem han utfört! Engländarnes böjelse för monumenter skulle göra detta land till en skola för konsten, om här funnes smak som det finnes penningar. – Här voro dock förträffliga saker. Vi sågo modellen till Nelsons monument. Hjelten står i en ädel ställning, hvilande på ett ankare. Britannia visar honom tvenne barn, klädda som sjömän. En enkel och skön tanka! Ett colossalt monument för Lord Howe skall äfven få sin plats i S. Pauls kyrka. Hjeltens figur i sjömansdrägt är högst lycklig. Han står vårdslöst hvilande, men det är en ofantlig styrka som hvilar. Det är idealet af en Engelsk sjöman. – Det högsta jag sett i målning äro Raphaels Cartoner i Hamptoncourt: målningar (al fresco) ämnade till mönster för väfda tapeter, hvilka man ännu lärer se i Rom uthängda vid stora högtider. Väfnaden skedde i Nederländerna, hvarifrån Cartonerna kommit hit. De föreställa scener ur Frälsarens och Apostlarnes lefnad. Om compositionernas höga skönhet är ej värdt att en stympare såsom jag talar. Det samma må jag säga, om de bästa af de antika sculpturer, som jag sett i British Museum. Jag nämner, ibland mycket, blott en grupp af Bacchus och Ampelus – den förre en gudomlig yngling, den senare till hälften ett blomstrande barn, till hälften en vinranka: – en Diana och en Discobolus, bägge i kastande ställning, den förra med gudinnelust, den senare med ansträngning: – en Libera, hållande en Thyrsus öfver högra skuldran, en vindrufveklase i vänstra handen, vid hennes fot en Panther: – en Mercurius, sofvande på en klippa; en Cupido, som spänner bågen:– en Faun, en Satyr; – och, ibland framställningar af djur, en örn, och en grupp af tvenne lekande hundar, af hvilka den ena bi– ter den andra i örat.
I afseende på amorteringen torde man böra besinna, att ifrågavar. skuld är af natur att till stor del återbetalas; ty deribland ingår en million, som blifvit utbetald påspannmålscreditivet, oell detta skall väl någon gång godtgÖras Riksg.cont. Om man nu icke skulle, såsom Riksg.cont. föreslagit, använda för hand varande tillgångar till skuldens amortering, skulle ju följden blifva den, att inom Cont, genom inbetalning af de summor, som på credilivet blifvit utgifna, ett öfverskott skulle uppkomma , hvilket skulle ligga utan ränta och ej medförde någon nytta. Man komme sålunda att hafva en löpande skuld med ränta och derjemte ett capital, som ej lemnade någon ränta. Det måste väl då vara hattie att, då man får tillgångar, afbetala skulden. Då denna skuld är af natur att icke komma framtiden till godo, måste detta utgöra ett ytterligare skäl att, jemte det man anslår en viss summa till amortering och ränta, använda öfriga tillgångar till afbetalningar å skulden så snart som möjligt. Man har fästat sig dervid, att den ordinarie bevillningen skulle sålunda betydligen ökas. Förhållandet är likväl icke det, att StatsUtsk. sagt, att detta borde läggas på ordinarie bevillningen. Det må bero af Bevilln.Utsk. att utfinna det sätt till behofvets fyllande, som minst betungar nationen, vare sig genom ordinarie eller extra ordinarie bevillning; i alla fall lärer förhållandet i detta afseende blifva enahanda, om man bifaller Frih. Palmstjernas eller Ulsk:s förslag. Hr Frih. har beräknat ett anslag af i5o,ooo r:dr, och Utsk. har ansett 200,000 r:dr vara erforderliga. A u g u s t i f. m. naden Utgör således endast 5o,ooo r:dr, oell denna summa lärer väl icke, antingen den lägges på ordinarie eller extra ordinarie bevillningen, blifva särdeles betungande.
I anledn. af den siste värde talarens förslag anhåller jag att i R. o. Ad:s minne få återkalla hvad åtskiIlige talare före mig, och ibland dem Hr Ribbing , redan anfört, nemi. att den farhåga man hyser, att omyndiga barns till deras uppfostran behöfliga tillgångar skulle medtagas för att underhålla deras föräldrar, bör försvinna i betraktande deraf, att förevar. § stadgar, att den emellan föräldrar och barn ifrågaställa försörjningsskyldigheten skall gälla i mån af behof å den ena och förmåga å den andra sidan, samt att 28 §:n af lagförslaget lemnar tillfälle att få lättelse hos högre auctoritet uti ett oriktigt beslut ang:de underhållsskyldigheten; men om detta stadgande icke antages, kan man ånyo få se den händelsen inträffa, alt en dotter med ganska betydlig förmögenhet sett sin moder gå för hvar mans dörr att tigga, derföre att obarmhertige förmyndare vägrat modren understöd af dottrens öfverflödiga tillgångar. För att visa till hvad conclusion den af Frih. Cederström framställda satsen kan föra, en slutföljd, som Hr Frih:n icke tänkt sig, får jag erinra, att efter Hr Frih:ns Den 12 Mars. 38g sätt att resonera, skulle en fader, sorn hade t. ex. sju barn, då hans granne deremot hade två, eller intet, kunna vräka sina barn på socknen, då grannen hlef förbunden att deltaga uti underhållet af dessa barn. Detta vore rätta sättet att upplösa det moraliska band , utom hvilket intet samhälle kan äga bestånd, detta band, som är äldre än sjelfva christendomen, ehuru christendomen är den sköna lära, som fullkomligen uttyder detta band. Hr Edenhjelm: Jag har begärt ordet, endast för att tillkännagifva att jag så mycket hellre kan vitsorda riktigheten af Hr von Hartmansdorff^ anförda exempel rörtde den gamla fattiga gumman , som det just var inom mitt län hon bodde. Konungens Bef:h:de ålade socknen, uti hvilken hon var bosatt, att försörja henne; men detta beslut blef af K.
Nu kan denna fråga, enl. uttryckliga ordalaget i 36 §. 3 morn., icke förfalla, och skulle således om 2 Stånd stanna mot 2, jemlikt 73 §., afgöräs, af det Utsk., som frågan handlagt, förstärkt till ett antal af 30 personer från hvarje Stånd. Emot ett sådant behandlingssätt ställer sig likväl 36 §:s bestämda föreskrift, att om 2 Stånd stanna mot 2 i fråga om nytt Utsk:s tillsättande, öfverlemnas afgöranderätten härutinnan till Const. Utsk., icke förstärkt, utan enkelt, hvaraf uppenbarligen följer att samma fråga icke är i grundlagen afsedd att af något Utsk. på förhand behandlas. De emot mitt förslag anförda anmärknatorde sålunda vid närmare betraktande förfalla, och vågar jag derföre vördsamt anhålla om bifall å ifrågavarale förslag. Hr Hjärne: Med minne af de ofta långvariga och alltid öfverflödiga formdiskussioner, som på detta rum pläga upstå af en understundom ganska obetydlig anledning, har jag begärt ordet endast för att med några ord ytterligare bemöta det af Gr. Lagerbjelke redan vederlagda inkast, Hr Gripenstedt gjort mot sättet för ifrågavarale förslags behandling. Jag anser, nemi. att Hr Gripenstedts upfattning af hvad som i 44 §. Riksd.Ordn. menas med en allm. fråga, icke är riktig. Dermed måste, enl. mitt omdöme, förstås en sådan fråga, som är allmän för hela Staten eller Riket, men icke en sådan, som kan vara generel för R. St. i deras förhållande sinsemellan. Alla frågor, som behandlas af R. St. i deras egenskap af Svenska folkets ombud äro allmänna 14 Deli 2 2 December. och mäste till Utsk:s föreg:de handläggning hänskjutas, men sådant är nu icke förhållandet. Dessutom vill jag erinra R. o. Ad. att vid flere föreg:de tillfällen frågor af samma art som den nu förevande, behandlats på det sätt Gr. ^Lagerbjelke yrkat.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om skattläggning och rotering af bergsfrälse-jorden i Stora Kopparbergs län. (I. A.) Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion har Lars Olsson, med hvilken Lars Gezelius och Sven Ersson, alla från Stora Kopparbergs län sig förenat, erinrat, hurusom genom åtskilliga tid efter annan utfärdade författningar den så kallade bergsfrälse-jorden i nämnde län blifvit befriad såväl från utgörande af rotering, som från andra allmänna onera, emot förbindelse, dels att utgöra vissa prestationer till Fahlu bergslag, dels alt tillhandahålla bergslagen skogsprodukter, hvarföre ock bergsfrälse-jordens innehafvare varit underkastade betydliga inskränkningar i fråga om dispositionsrätten till deras skog.
Sprengtporten: Frih. Cederströms till vederläggning af min yttrade åsigt sist framställda argumentation grundar sig på en oriktig uppfattning af premisserna till Den aa Maj. conclusionen, hvartill jag kommit. Jag har nemi. aldrig sagt, att R. Sits beslut i statsreglertsfrågor böra underställas K. M:s sanction. Mitt påstående var endast det, att derest statsreglei;:s-frågor skulle enligt grundlagen anses böra underställas K. M:s sanction, så åligger det Exped.Utsk. att sjelfmant iakttaga denna föreskrift vid expeditionens uppsättande, hvadan StalsCJlsk. icke kunnat åligga att föreslå hvad ExpedUtsk., thy förutan, har att fullgöra. Anses åter grundlagen icke innehålla föreskrift, att stalsreglerts-frågor skola underställas K. M:s pröfning; så kunde det ännu mindre komma i fråga, att StatsUtsk. skulle föreslå hvad sorn icke blott vore lagstridigt i sig sjelft, utan äfven ligger utom gränsen för dess åligganden. Det är blott den satsen jag’har framställt; och om Frih:n behagat följa min argumentation, torde den icke blifva så lätt att vederlägga. Frih. Jag vore färdig att sluta mig till Hr Tersmeden och begära bifall till betänk., om jag icke ansåg en sådan undersökning, som den Hr Lagerhjelm föreslagit, böra föregå. Mitt tillstyrkande blir derföre återremiss; och jag skulle önska, att i det utlåt., som från StatsTJtsk, derpå är alt förvänta, måtte föreslås, att, på grund af den classiBcation, sorn för den af mig önskade undersökningen måste uppgöras, debiteringen af skatten måtte rätta sig efter en tariff, som gör, att de mindre fördelaktiga hyttornas blåsning kommer i betraktande, så att den af Hr Lagerhjelm befarade ojemnheten i skatten må förekornmas och aflijelpas.
Til förekommande af onödiga och i sig sjelft öf, werflödiga skjutsinngar wid lustresoroch dylika flera tiifallen, önske wi, at icke någon resande matte Maras taga Skjuts förr an han med egna hästar eller beling färdats 5 a 6 mil ifrån sit hemwist. Desta trenne hufwudomständigheter aro närmare utwccklade uti Bonde-Ständels Fullmagriges ris Af - 'delningens ?rvrdco!I gjorda sa wäl rnumcliga som flktjsteliga andraaandeu, hwiika nu i allo aberopaö. Sarstilldk hasme wi gjort mara anmärkningar, angående förbud emot stjuie tagande för Ostron. Hummeroch Fogcl-Last, ehuru wi derwid bliswicöf, werröstade. Och dä wi nu r.l sint hemsiälle, om icke den för stjutsgnde nklatte tid, ar pä milen köra, är för korn, och bör tjl kimma fastställa?, pusiuingSkiden inberäknad, sä ar detta den. sidsta omständighet, hwarmev mi skole salla Högloft. Utskottet bej>»ärlige. At sä ival dciHa yttrande, som hwad i Urstkot Afdelningen a Bonde-SdändetS sida blifwit anfördt, marte med StändcuS klens genom krorocsIlL Utdrag blrswa commNnicrraär, derom anhalla ödmjukast Dric l-srston. Austers karsson» Wilholm ftohLN»srm. krie . läenricckcm. Ihswen ingas Herr Lonrre-Amicalen Lmestiölä §>'l kroroeollsk: Zlt än ytterligare anföra, huru tryckande Hällskjutsrn är för ?lllmogcu och Landtbruket, är redan sä riiräckeligen adagalaggdt, at dec wore här öka en onödig widlöftighck. Dcc skyndar sä mycket mera at ml dm, ga de säkra Författningar, som kunna hofwa dinner börda.
Måill will i anledning af åtskilligt, som förekommit i Linance - U stöttets bifallna utlåtande, samt wid öfwerläggningen derom L Hemliga-Utstottet, härmed i Nieder hafwa förklarat t i:o At Kongl. Majll will framdeles lala föredraga Sig de af U-stottet i underdånighet meddelta särstiltdL upgifter och ämnen, samt öfwer deM i behörig ordning med Nådigt afseende pä Utskottets yttrade underdäniga önskan widtaga sädana Beslut, som kunna förenas med Regeringssättet/ Kongl. Majlls 499 och Rikets rätt och bästa samt hwarje Undersätes r Lag grundade säkerhet. 2:0 At Kongl. Majtt, sä snart Planen til en säker och styndesam realisation af Riksens Ständer är bifallen, är i Räder benägen at samtycka til 6sneral Discont-Lonwirets föreslagna uphörande emot sädana willor, som tillika stola bidraga til det angelägna Lanco-Werkets förmän. z:o At Kongl. Majtt, i allt hwad pä Kongl. Majtt ankommer, i Räder will understödja och befrämja kealitalion, samt til den ändan efter Utskottets underdåniga hemställande utfärda förbud emot Silfwers bruk med de förestagna undantag, och til bewis om fadana Kongl. Majtts tänkesätt, Sjelf läta til kaninen aflemna det Silfwer wid Kongl. Majtts Hos, som ej för Kongs. Majtts Höga Värdighet och representation är nödigt. Kongl. Majtt är dock sinnad uti det utkommande förbud göra et undantag, utom de af Utskottet omnämnda, nämligen af Kyrk-Silfwer och det såsom en följd af Kongl. Majtts öma omsorg at bibehälla »vördnaden för Ueligionen. Kongl. Majtt är för uplyst at hysa nägon superstition: men Ksngl.
Ständer anslogo till försvarsverkets materiel med det, som nu dertill får utgå, och tager i betraktande den försämring, vårt mynt sedan nämnde år undergått, skall man finna snarare minskning än någon förökning. Då anslogs en million riksd. till defensionsverket; nu hafva 3:dje och 4;de liufvudtitlarna för samma ändamål att påräkna ej fullt million. Jag hemställer dock, om ej denna ena million motsvarar 2 till 3 för närvarande. Ilr Cederschjöld säger, att alla regleringar, som skett, endast förorsakat ökad kostnad, och påstår, att benämningen ”reglering” hör vara synonym med hushållning. Jag hänvisar i detta afseende till ett ämne, hvarmed Hr Cederschjöld ej är obekant. För reglering af undervisningsverken har en summa af 168,000 r;dr ansetts erforderlig, hvaraf vid sista riksdagen beviljades endast 60,000 r:dr. Af samma skäl, som någon förändrad reglering af försvarsverket ej hör ske, så lange man ej kan tillvägabringa besparing derigenom, af samma skäl borde undervisningsverken förblifva oreglerade, enär äfven en sådan reglering erfordrar nya anslag. Hr Cederschjöld framställer vidare ett cardinalskäi, som val skulle verka besparing , men sorn jag ej anser lämpligt: att nemligen anslag kunna umbäras derföre, att de ej förr varit erforderliga. Detta är detsamma som att påstå, det inga nya behof kunna eller böra uppkomma, och skulle hafva till följd, att staten alltid förblefve i ett stationärt tillstånd. Jag tror dock ej, att Hr Cederschjöld vill räknas bland dem, som åstunda sådant. Äfven jag erkänner behofvet af de begärda sju reservbatterierna och får dervid nämna, det meningen är att sålunda erhålla icke en materiel i reserv eller en sådan, som skulle ersätta den, sorn under krig kan förbrukas, utan en materiel för reserven, d. v. s. för så många batterier, hvarmed vid ett krigs utbrott den nuvarande ordinarie artilleripersonalen måste förökas; hvilket är nödvändigt, emedan man under fred aldrig kan hafva så stor styrka, som erfordras i krig, då alltid tillökning behöfves.
Depositions-medlens beskaffenhet borde göras vid åtgärder till metalliska fondens förstärkning och låne-rörelsens handhafvande, så alt öfverdrifven försigtighet ej måtte föranleda lill onödige kostnader eller sträfhet i Bankens utlåningar; af ett betydligt antal Ledamöter, alt den af Utskottet föreslagne proportion emellan reela fonden och sedelstocken vore i alla hänseenden för hög; att bestämmandet af ett så högt förhållande skulle leda till de vådligaste löljder; hvarföre nedsättning af det föreslagne minimi-förhållandet blifvit yrkad; men i fråga om gränsen för denna nedsättning, eller hvilket förhållande i stället borde bestämmas emellan reela fonden och sedelstocken, hafva tankarne varit i hög grad delade, så att någre Ledamöter ansett förhållandet böra blifva såsom a: 5, andra såsom 1:4, andra såsom 2: 7, andra såsom 3: 10, och andra åter såsom 1: 3 ; Och är sluteligen af en Ledamot tillstyrkt, det Banco-Styrelsen måtte meddelas föreskrift, att, derest silfveruttagningen skulle blifva betydligare, än att förhållandet 2: 5 kunde uppehållas, ulan förminskande af Bankens lånerörelse, då hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan om Rikets Ständers sammankallande. Utskottet har tagit dessa anmärkningar under pröfning, och, om än det vore till principen rigtigare att, utan närmare bestämmanden, åtBancoFullroägliges eget ompröfvande öfverlemna alt tillse, det Bankens Metalliska Cassa hålles vid nödig styrka, tror likväl Utskottet försigtigheten, under närvarande förhållanden, och i en lid då anspråken å låne-understöd från Banken ständigt växa, fordra, att någon ytterligare föreskrift Banco-Styrelsen meddelas lill ledning för dess handlingssätt, helst i annat fall skadliga farhågor vid sjelfva öfvergåugsperioden kunde väckas, å Bih. till R.