Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning eif de, i och för den i hufvudstaden sednast församlade Revisionen öfver Rikets Elementar-Läroverk, utbetalde för skotts-summor. (I. A.) Sedan Kongl. Maj:t, uti Nådiga Bref af den 1 November och 18 December i843, anbefallt Stats-Contoret att af under händer hafvande medel anordna och utbetala, hvad till reseoch tractaments-ersättning m. m. för den, på grund af Skol-ordningens föreskrift, i hufvudstaden sednast församlade Revisionen öfver Rikets Elementar-Läroverk komme att erfordras, samt Stats-Contoret derefter, på grund af Kongl. Maj:ts tillika meddelade befallning, uti skrifvelse den 7 sistlidne Juni, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat en uppgift å de för berörde ändamål af Stats-Contoret utbetalde summor, tillsammans utgörande 4*518 Rdr 17 sk. 8 rst. Banco, under anhållan, att Kongl. Majit ville i Nåder anvisa medel till ersättning af ifrågavarande utgifter, så har Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse till Stats - 8 Ståts-Utskottets Utlåtande> N.-o loj. Utskottet af den io sistlidne October, föreslagit Rikets Ständer, att meranämnde förskottssumma må i Statsverkets räkenskaper afskrifvas. Enligt Kongl.
Den allmänna kursen samt derutöfver Rabatt-, Alligationsoch Bolagsräkning, Ränta på ränta, Kedjeoch Yexel-räkning. P. E. Cronlijelms Elementer 5:te upplagan. b) Proportionsläran. Allmän kurs. Hvad som härom afhandlas i P. E. Cronhjelms Elementer. Större kurs. Detsamma med fullständiga bevis för satserna. c) Läran om Logarithmer. Allmän kurs. Förberedande afhandlingar om Logarithmer af E. G. af Klint; i allmänhet utan bevis för satserna, Större kurs. Detsamma med fullständiga bevis. 40 Bil. N.o å till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. d) Algebra. Allmän kurs. Elemeuterna i Algebra, jemte serier och logarithmer. De fern första kapitlen, äfvensom någon kännedom om 2:dra gradens eqvationer. Härifrån undantagas l:sta gradens eqvationer med flera obekanta och beviset för binomialtheoremet. Större kurs. Den allmänna kursen jemte 4:de, 6:te och 7:de kap. samt serier. Beviset för binomial-theoremet undantages. e) Geometri. Allmän kurs. Planemetrien och Stereometrien af i1. E. Cronhjelm. Större kurs. De sex första, samt ll:te och 12:te böckerna i Euclides, med undantag af bevisen för 5:te bokens propositioner, till den utförlighet, som förekommer i de af P. B. Bråkenhjelm utgifna element er. /) Plan Trigonometri. Allmän kurs. (1840 års upplaga) samt deduktion af de mest oundgängliga trigonometriska formlerna. Större kurs. Den allmänna kursen, jemte alla de med gröfre stil tryckta trigonometriska formler i ofvannämnda lärobok. g) Mekanik. Allmän kurs. Första grunderna till mekaniken af J. F. Ehrenstam t. o. m. 4:de kapitlet, med undantag af mindre vigtiga satser och bevis. Större kurs. Samma lärobok fullständigt. h) Koniska sektioner.
Herr Uggla, Göran Guftaf: 1 Den hufvndfrågä, söm är öfverläggbingehå föremål, eller Statsoch BancoUtskottens memorial, angående den af Rikets Ständers Fullmägtige öfver Bancooch Riksgäldsverked vidtagne åtgärd, att genom Protocölisutdrag i JustitiasOmbudsmansEaibetet insätta den af Rikets Ständer till JustitiäaOtnbudsmannens efterträdare utsedde man, har endast i och för sig sjelf och utan alla personliga attributsr betragtad, synts mig äga en så fast stödjepunkt 5 Lagens bestämds kraf, att jag trott den sakna alla verkliga element för strid De inom detta Hus i ämnet redan haline discussioner hafva ock tili en del rätt visat denna min åsigt, under det en annan del hyllat motsatt* grundrstser. Under Grundlagens och godtyckets serskildta egider hade tvenne med [»varannan stridande opinioner uppstått och på kard - 4 Den 3 Octobcr f, m. pens utgång berodde, om Rikets Grundlagar borde tydas eber deras ordaförstånd, eller en hvars godtyckliga tillämpning. Constitutionen gick segrande ur denna första strid. Rikets Ständers i öfvesensstämmelse med Statsförfattningen fattade beslut blef respecteradt. Hufvud föremålet för striden ligger således icke nu mer inom densamas område och har genom -en sednare händelse blifvit än mer derifråo afiägsnadt Men valplatsen är blott förändrad. Det återstår ännu att värja sig för sidöhuggenj och utan öfvermod, men med den frimodighet, som känslan af en uppfylld pligt, som medvetandet af egra afsigters renhet ingifver och befästar, går jag att mig försvara.
Dä jag, på grund af hvad jag här ofvan anfört, icke kan finna Utsk:s åtgärd, att med sitt förut afgifna förslag sammanjemka R. o. Ad:s samt PresteSt:s tankar, vara öfverensstämmande med en grundlagsenlig behandling; så följer ock deraf, att jag alldeles icke kan ingå i något yttrande öfver sednare delen af Utsk:s utlåt., utan inskränker mig endast till det yrkande, att R. o. Ad. måtte förklara Const.Utsk. hafva bort i öfvensstämmelse med 56 § Reg.F. till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka samtlige RiksStms yttrade asigter och meningar, i anledniug af utlät. N:o 26, och att, för vinnande af en sådan behandling, utlät. N:o 36 måtte lill Coust.- Den 9 Maj. .423 Utsk. återlemnas, med de anmärkn:r och yttranden, som blifvit hos R. o. Ad. framställde. Ilr Akerman, Fredr.: Efter de utförliga reservationer, sorn Runas bifogade Utsk:s betänk, af Hr Tersmeden och Hr Lagerhjelm, och efter de yttranden, som före mig nu blifvit framställda, hvarigenom det i min tanka är ådagalagdt, alt Utsk. icke lätteligen förfarit, då det underlåtit fullgöra föreskrifterna i 56 § Reg.F. att till ett helt sammanjemka R. St:s särskilda meningar i förevarande fråga; återstår för mig endast att beklaga, att det Disk., som är salt till vårdande af helgden utaf vära grundlagar, kunnat sålunda förbise detta vigtiga stadgande. Man säger, att RiksSt:ns ifrågavarande meningar äro oförenliga, och sedan Utsk. efter votering kommit lill detta resultat har det icke vidare brytt sig om något försök till en sammanjemkning. Sådan är dock icke grundlagens mening; försök lill sammanjemnkning böra alltid göras, och i de Hesla fall torde ock olika tankar kunna sammanjemkas, så snart Stånden icke bestämdt uttalat ett ja emot ett nej eller något desso likt.
Vidare finner man: att Ridd.-Kamereraren i sin försvarsskrift, Bil. Litt. B, anfört: att det stulna i penningar och obligationer upgår till ett belopp af omkring 9000 r:dr b:co. Härifrån öfvergår Hr Kamereraren — jag vet ej rätt hvarföre! — till att säga: det, under den tid af 17 år, som han förvaltat Riddarhusets affärer, dessa affärers ställning förbättrats med omkring 30,000 r:dr b:co. Vidare anför han: att det visserligen torde kunna tillräknas honom såsom ett fel, att han qvarlemnat nyckeln till Kassa-kistan i en pulpet, stående i samma rum som nämde kista; men att han likväl öfverlemnar till hvars och ens eget besinnande hvad följden kunde hafva blifvit om tjufvarne ej funnit nämnde nyckel. Förmodligen hade de då sökt sönderbryta Kassa-kistan, hvilken förmodan bestyrkes deraf, att en finbladig Engelsk såg blifvit funnen af dem qvarglömd — dock hade sönderbrytningen troligen ej lyckats, emedan kistan är ganska fast, och resultatet hade då förmodligen blifvit att de bortfört hela kistan, till hvilket ändamål den vagn troligen varit afsedd, som man, samma natt, sett stå utanför Riddarhusets port; och hade derigenom R. o. Ad. ådragits en ojemnförligt mycket större förlust både i penningar och handlingar än som nu blef fallet. Ovisst torde således vara huruvida just det, som man vill lägga Ridd.-Kamereraren till last, nemi. det, att han qvarlemnat nyckeln till Kassa-kistan i samma rum der nämnde kista står, huruvida — säger jag — detta är något fel eller om det ej snarare är en mycket stor förtjenst! Slutligen har Ridd.-Fiskalen i sitt mern., Bil. Litt. C, anfört det någon ansvarsskyldighet torde kunna Ridd.-Kamereraren åläggas, derföre att han qvarlemnat nyckeln till Kassa-kistan i V 112 Den 22 Mars. samma rum der nämnde kista förvaras; men, att oafgjordt likväl vore, om detta kunde anses såsom något fullt bindande laga skäl.
Utskottet har mot dessa befarade olägenheter tänkt sig ett botemedel uti afgiftens erläggande på det sätt, att oförtöfvadt efter auktionen och anbudets antagande inroparen betalar för en femte-del af det åtagna beloppet, för en femtedel någon kort tid före början af försäljnings-årets första qvartal, ytterligare för en femte-del vid andra qvartalets början, och så allt jemnt, så att hela års-afgiften vore gulden före sista qvartalet (§ 18). Idkaren läge på det sättet jemnt i något, ehuru allt mindre förskott, så att han aldrig kunde hafva någon vinst att öfvergifva företaget. Utskottet tror sig icke behöfva utförligt framlägga anledningarna till det i 22 § af hosföljande lag gjorda förslag, att utskänknings-rätt för kortare tid än ett år må kunna beviljas för lokaler eller tillfällen, hvilka sådant fordra. Sättet för bestämmande af afgiften för dylik kortare utskänkning står i öfverensstämmelse med de grunder, hvarpå afgiftens bestämmande i alla de fall, der utbjudning på auktion ej är lämplig, blifvit föreslagen att hvila. Bih. till B. St. Då det är kändt, att de flesta och anstötligaste företeelser af dryckenskapslasten visa sig vid större folksamlingar, der icke blott exemplet allt lör lätt förleder, utan äfven följderne i synnerhet väcka förargelse och föranleda kif och brott, har Utskottet trott, att lagstiftningen bör vara särdeles omtänksam att förhindra försäljning af sprit-drycker vid dylika tillfällen (§ 24). Utskänkning af sådana drycker samt partioch minut-handel dermed under sönoch helgedagar torde äfven böra förbjudas, med det enda undantag, att i stad, der månge finnas, som icke hafva eget hushåll, utan nödgas att på värdshus dagligen förse sig med mat och dryck, utskänkning af sprit-drycker må hållas spisande gäster tillhanda under ett par måltids-timmar (§ 26).
IX. B. 248. 254, 416. A. 445. XI. E. 306-' — å Skogsmark, om förbud mot getters utsläppande till. I. 226. R. 227. Betesrätt för vissa hemman å Mössebergs Krono-Allmänning, angående. III. B. 40- A. 42. Betjening hos Riks-Stånden och Utskotten angående förskott å af löningen åt. I. B. 540. II. 46, 324. A. 395. Bevillningen, Allmänna, angående ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om dess utgörande. Bevillning, allmänna, angående den under innevarande liiksdag verkställda Statsreglering samt den för Riksgäldskontorets utgifter erforderliga. XI. B. 446. 447. A. 443. E. 462. Bevillning och Ckarta-Sigiilata-afgift för löner, samt Konungens nådiga bref om afsked ur tjenst, utnämnande till adlig värdighet, eller upptagande i Kongl. Ordnar, äfvensom för alla titlar, om upphörande af. I. 195. K. 196. Se vidare Bevillnings-Utskottets Memorialer N:ris 5 och 8. Bevillnings-afgift enligt lista och 2:dra Artiklarne, om befrielse för Vaktknektar och Vaktqvinnor vid Fångvårdsinrättningarne äfvensom för Fånggevaldiger från. I. 521. B, 522. Se vidare Bevillnings-Utskottets Memorial Nio 5- Bevillnings-Förordning, i fråga om taxeringsvärdet å fast egendom på landet. Se Taxeringsvärdet. Bevillnings-Stadgan, angående förändringar i de till den Blifvande nya hörande formulärer. X. B. 79. 247. A. 253. XI. K. 462. Bevillningssummans fördelning, angående förslag till. XI. B. 460. A. 461. E. 462.
Hr Tham: Som min i sista plenum väckta motion möjligen skulle kunna synas stå i strid med Tryckfrihetsförordningen, ber jag att, med bibehållande af motionens syftning i öfrigt, få i afseende å ordalydelsen af de deruti framställda bestämmelserna göra följande modifikationer: 1:0 Alla sällskaper och föreningar, sorn hafva till syftemål någon andlig verksamhet inom kyrkan, skola genast vid sitt bildande anmäla sig, i Stockholm hos dess StadsKonsistorium, å landet hos vederbörligt DomKapitel, och der upvisa sina stadgar till godkännande. 2:o Intet sällskap, förening eller enskild får till någon församling afsända missionär, kolportör eller annan af dem anställd person till utöfvande af andlig verksamhet, förrän Pastor och Kyrkoråd dertill sitt samtycke gifvit. Skulle Pastor och Kyrkoråd vara af skiljaktiga meningar, bänskjutes frågan till vederbörligt Konsistorium, hvilket i alla händelser delgifves det beslut, vid hvilket Pastor och Kyrkoråd stannat. 3:o Skulle något sällskap eller förening låta inom någon församling utöfva sådan andlig verksamhet, förrän det blifvit iakttaget, som här ofvan blifvit föreskrifvet, bote dess medlemmar första resan, under ansvar af en för alla och alla för en, Etthundrade K:dr Kint. Andra resan bote dubbelt och vare all dess verksamhet vidare förbjuden. Lag samma vare, om enskild utsänder någon utan vederbörligt tillstånd. 4:0 Sällskap, förening eller enskild, som till församling utsänder kolportör, bör till StiftsStyrelsen afgifva förteckning å de skrifter, som till spridande utsändas. 5:o Börjar någon missionär, kolportör eller annan person med andlig verksamhet inom kyrkan, utan att förete tillåtelsebref från Pastor och Kyrkoråd i den församling, inom hvilken han upträder, så straffas han i likhet med K. Författn. d. 7 Mars 1855. Med dessa förändringar anhåller jag, att motionen måtte blifva remitterad till LagUtsk. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.:
Såsom skådespelare är listan på lians verksamhet snart uppgjord, såsom regissör har han kanske uträttat mera, men i detta häfte fins ej utrymme för någon framställning om » regien » på våra teatrar. Gömdt är dock icke glömdt. Kgl. teaterstyrelsen har vägrat uppföra fru A. Ch. Edgrens » Hur man gör godt », ett af den svenska dramatikens märkligaste alster, men till spelning antagit hr Frans Hedbergs » Inackorderingar », som icke just är så märkligt Då fru Edgrens skådespel icke fått visa sig på tiljorna, är det ej häller tillfälle att tala därom i en uppsats öfver teatrames verksamhet, men det stycket låter nog tala om sig på andra håll. Kgl. teaterstyrelsen är naturligtvis i sin fulla rätt, då hon vägrar mottaga ett skådespel, men det är skada, att denna vägran skall träffa ett stycke som otvifvelaktigt är fullt antagligt i dramatiskt afseende och Ur Dagens krönika. 35endast vrakas på grund af sitt syfte, fastän detta ingalunda inverkat ofördelaktigt på den konstnärliga behandlingen, ej häller innehåller något f5r den offentliga moralen sårande, utan tvärt om söker föra. sedlighetens talan. Det är skada, säger jag, att tillståndet i samhället skall vara sådant Det är till och med för samhället farligt, om ingen teater vågar upptaga ett dylikt stycke. Hvad » Inackorderingar » vidkommer, har det stycket lidit skada af att det upptagits på kgl. scen. Jag är icke den förste som anmärker, att detta lustspel sannolikt tagit sig mycket godt ut på en scen, där man icke har så stora fordringar och för hvilken det otvifvelaktigt bättre lämpat sig i alla afseenden. Meningarna därom tyckas alldeles icke vara delade, och man beklagar både för Dramatiska teaterns och författarens skull, att ej den senare lemnade sitt nya lustspel till samma scen, där hans » Rospiggama » gjorde så god lycka sistlidet &amp; r. Till den scenen hör stycket På den kungliga kupde hvarken fru H. Kinmansson, hr Thegerström eller någon annan af de många deltagarne i spelet göra stycket hemmastadt, och likväl bruka de nämda konstnärerna kunna uträtta ganska mycket
Detta mot eftergiften Den 8 September e. m. 163 utaf \ af bevillningen efter både lista och 2:dra artikeln från en så stor del af provinsen. Hr von Hartmansdorff: Denna fråga är äfven af beskaffenhet, att hon rörer på en gång nuvar:de statsreglering och de kommande. livad ntivande statsreglering beträffar, så förhåller det sig visserligen så, som Frih. Tersmeden nämnt, all 3 Stånd hafva förbehållit sig alt (på sätt jag uppläst ur inkomstbetänk. ) värdera indelningarne framdeles; men detta beslut är af R. o. Ad. ej fattadt, utan tvertom ogilladt. Om Ståndet uu skulle vidtaga den föreslagna åtgärden och sålunda rätta sig efter de 3 öfrigas beslut, så skulle Slåudet handla i rak strid mot sitt eget, hvilket jag förmodar alt Ståndet ej lärer vilja göra. Dessutom får jag förnya den anmärku. jag nyss gjorde, att det är skillnad på att till ett visst belopp värdera en inkomst och att helt och hållet afskaffa den. Att afskaffa den alldeles är hvad Ulsk. föreslagit, och det bör således under ingen synpunkt rnedgifvas för närvaride. Hvad åter denna sak beträffar för framtiden, så lärer R. o. Ad. finna att, enl. hvad som förut inom delta Stånd blifvit yttradt, böra väl vederbörtde häröfver höras innan förändring göres. Nu har här l. ex. blifvit anmärkt, alt det s. k. småfolket blifver lidande på StatsUtsk:s förslag. Manne sådant skett om kammarcollegium blifvit hördt? Hr Rosenblad vet ej skillnaden mellan gärde-mantal och dalkarls-mantal, men likväl vill han att man skall besluta deröfver! Förutnämnda collegiura vet deremot ganska väl skillnaden mellan dessa båda slag af mantal, och skulle derföre utan tvifvel hafva sökt rätta åtgärden derefter, om det fått yttra sig derom. Hr Rosenblad har uppgifvit en summa, som jag nu ej minnes, men hvilken jag dock påminner mig var vida mindre än den Utsk. uppgifvit, som är 1,465 r:dr 13 sk. 7 r:st.
Såsom redan är nämndt har Utskottet funnit sig förhindradt att tillstyrka den tillfälliga löneförhöjningens uppförande på ordinarie stat af det skäl, att vid innevarande riksdag förslag blifvit väckta om reorganisation af Banko-verket ehuru hufvudsakligt beslut öfver dessa förslag icke torde af Rikets nu församlade Ständer komma att fattas. Men nyssnämnda skäl synes icke billigtvis böra föranleda dertill att den pensionsberättigade skulle under tiden betagas en förmån, som, i fall icke omförmälda förslag bragts å bane utan den tillfälliga löneförhöjningen upptörts på ordinarie stat, ovilkorligen kommit honom till del. Vid afskedstagande^ går en Bankens tjensteman alltid i mistning af tjenstgöringspenningar jemte åtskilliga andra förmåner, och förlusten äfven af den nu ifrågavarande löneförhöjningen skulle vid betrak tande af å ena sidan de ordinarie lönernes och å den andra lefnadskostnadernes belopp för honom blifva allt för kännbar. Icke eller kan det vara med Verkets fördel förenligt att den ålderstigne tjenstemannen, för att skydda sig mot det Banko-Utskottets Memorial N:o 32. 11 ekonomiska betryck, hvari han genom sitt afskedstagande skulle blifva försatt, tvingas att med försvagade själsoch kroppskrafter i tjensten qvarstå. Utskottet har derför ansett att, i de fall 54 och 55 §§ af Banko-Reglementet omförmäla, eller då pensionering sker antingen vid fyllda 70 lefnadseller 50 tjenste-år, eller ock vid uppnådda 65 lefnadsoch 40 tjenste-år samt då i sistnämnde fall behörigen styrkes att den afskedssökande befinnes i ett sjukligt eller försvagadt helsotillstånd, må under åren 1861, 1862 och 1863, eller den tid, hvarunder den tillfälliga löneförhöjningen, enligt Utskottets förslag, skulle komma att fortfarande utgå, samma förhöjning äfven tagas i beräkning vid pensionens bestämmande.
Utsk. har således anvisat sättet, hvarpå utbetalningarna böra göras lill löntagaren samt föreslagit, att redovisning bölske inför K. Kammarrätten. Hvad redovisningen beträffar, är stadgandet derom öfverflödigt, enär ett sådant redan finnes; men att Utsk. och Ständerna skulle ingå i föreskrift, huru utbetalningarna borde verkställas, är olämpligt. Det synes, som hade Utskrs förslag, att medlen skola skickas till consistorierna, härrört deraf, att sådant skett för åren 18>0 till i833, då ifrågavar. löner ulgingo på interimsstat; men då de nu blifva uppförda på ordinarie stat, synes med utbetalningen deraf böra förhållas på lika sätt som med alla andra löner, att de nemi. utgå från ränterierna. I annat fall uppstår rubbning i den vanliga ordningen. Jag tillstyrker, att II. o. Ad. må utesluta det omförmälda tillägget, likasom BorgareSt. för dess del gjort, och hvarom Kidd.Secret. torde lemna upplysning. Underteckn. Ridd.Secret.: BorgareStrs beslut, rörande ifrågavarande irsta punkt., lyder som följer: "irsta punkten i betänk. Nro 88 och irsta punkten i utlåt. Nro 221 bi föl lös med vilkor, att de i samma punkter anslagna medel blifva använda till de bestämda beliofven, och att dessa medel skola, efter upprättande stater, insändas till Jandtränterierna samt derifrån utdelas.” R. o. Ad. fattade rörrde irsta punkten enahanda beslut som BorgareSt. 2:dra och 3:dje punkterna biföllos. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller först att erhålla underrättelse, huru de öfriga Stånden beslutat öfver denna punkt. Underteckn. Ridd.Secret.: Presteoch Borgare-Strn hafva bifallit denna 4 punkt. Huru BondeSt. afgjorl densamma kan jag icke upplysa, då underrättelse derom annu ej ankommit. Co Den i5 Augusti e. m. Hr von Hartmansdorff:
Rubinstein har såsom operakomponist haft många skapelser att gräma sig öfver, » men han var, » säger Julius Rodenberg, » en begåfning, som om han icke alltid kunde uppnå det högsta, likväl alltid eflersträfvade detsamma, » och den kände Berlinerkritikern Karl Krebs yttrar öfver honom i sista häftet af » Deutscher Rundschau »: » Rubinstein blef beklagligt nog sällan skattad efter förtjänst, emedan man från hvad han åstadkom gärna afräknade, hvad han möjligen ännu ytterligare skulle ha kunnat åstadkomma, om han ej komponerat så lätt, så mycket och så sorglöst. » Huruvida han rycktes bort från en slutlig seger som operakomponist eller frän en ny sviken förhoppning har den närmaste framtiden att utvisa. Festföreställnigarna, föranstaltade och garanterade af staden Bremen under direktionen Loewe, Breslau, taga sin början i morgon lördag d. 25 maj och gifvas tio till antalet under loppet af maj och början af juni, sista föreställningen den 9 nyssnämnda må- nad. Vi återkomma längre fram till en närmare redogörelse för det allenastående och intresseväckande företaget. Siffrid Eltnblad. Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.) Om badoch brunnskuper. Af D:r Alfred Levertin. (Forts.) Ett mäktigt härdningsmedel hafva vi i de kalla eller tempererade duscherna. Duschen är ett uråldrigt medel i vattenläkarens hand. Ordet dusch stammar från det italienska ordet doccia, som betyder vattcnledningsrör, och från Italien kommer äfven dess bruk. Priessnitz kände naturligtvis ej till detta, och af en slump kom han att tänka på, att vattnet från en bäck, som midt i skogen flöt fram ur trädrännor, kunde begagnas till hans kurgästers fromma. Så inrättade vattenkurens fader äfven sina första duscher; han uppbyggde ett litet trädskjul, där man fick af kläda sig; vinter som sommar fingo kurgästerna här duscha sig. Strå- len höll 15 cm. i bredd och hade en fallhöjd från 3 — 6 meter. Det var således, som man lätt kan finna, ganska primitivt inrättadt, men den tidens nerver voro ej vana vid förfining.