Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begär återremiss af betänk, samt att dessa anmärkningar må få densamma åtfölja. Hr von Hartmansdorff, Aug.J Hr Lagerhjelm har yttrat en sats, i hvilken jag instämmer och för hvilken jag anhåller att få anföra några ytterligare skäl, emedan den af en annan värd ledamot blifvit bestridd. Hr Lagerhjelm har sagt, att StatsUtsk. bort i ett sammanhang framställa de statsregleringar, som åligga detsamma, nemi. både regleringen af de utgifter, hvilka bestridas af det egentliga statsverket, och regleringen af dem, som tillhöra Riksg.cont. Några ledamöter hafva redan utvecklat nyttan och behofvet af en sådan sammanhängande framställning. Den hade bort 7 H. .8 D e n ä6 M a j f. tn. följa af Regeringens efterdöme att, såvidt det på henne berott, hafva vid 2:ne riksdagar, den näst förflutna och deri innevarande, i ett sammanhang framställt, hvad som i dessa afseenden linnes och erfordras. Men dessa värda ledamöter hafva förbigått en omständighet, hvarom jag tror, att man vid detta tillfälle äfven bör erinra. Det är, att så länge StatsUtsk. icke gjort en sammanhängande framställning af tillgångar och behof, beror det på Utsk. i första hand och sedan på oss öfriga ståndsledamöter att, hvar för sig, vara så partiska som helst. Denna väld utöfvas så, att då fråga är om en utgift, som man gynnar, tillstyrker eller bifaller man den; men när en utgift förekommer, som man mindre tycker om eller som angår någon annan, säger man: vi hafva icke råd. När vi hinna till detaillerna, torde jag få visa, att linder det Utsk. afstyrkt sådana utgifter, som K. M. ansett nödiga, har det deremot tillstyrkt andra, som hvarken af K. M. eller någon bestämdt uppgifven motionär blifvit äskade, nien som Utsk. förmodligen tyckt om. Sedan jag vid sista riksdagen blifvit ledamot af StatsUtsk., yrkade jag, att man skälle åt Utsk:s framställningar ang:de tillgångar och behof gifva den fullständighet, som jag tiu trott mig böra fordra.
Maj:t i Nåder föreslagit och Riksens Ständer bifallit, att domfört antal Ledamöter i HofRätt måtte formindskas från 7 till 5, och Kongl. Maj:t dessutom, för göromålens mängd, ansett nödigt, att Kongl. Götha HofRätt arbetade på fyra Pivisioner, men bemälda HofRätt bestode ai enti st 18 Ledamöter och 2:ne således felad* 3 för att utgöra Fyra fullsutna Pivisioner. beslöt Ridderskapet och Adeln, att anmoda SlatsUtskottet att för dessa bägge Ledamöter på Riksstaden anslå nya Löner; uti hvilket beslut de öfriga respectiva Stånden skulle vänligen inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena, Ut Supra, S. P, Efter uppläsning af StatsUtskottets sedan den 14 Juli på Bordet hvilande Betänkande af föregående dag, angående StatsRegleringen i allmänhet,.samt med project till RiksStat Lr, 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag;, blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut Supra. 84* Den 17 Juli e. yk, B r Uppläste» och lades på Borået följande frän Utskotten inkoihna Betänfcanden och Memorial: 1:0 Från det Särskildta Utskottet, af den 15 Juli, innehållande dess utlåtande öfver de anmärkningar som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande angående den öfyerklagade förlägenheten i allmänna rörelsen och örn medlen till dess afhjelpande. 2:0 Från det Särskildta Utskottet, af den 15 Juli, innehållande den dele* af Utskottets, den 17 Juni afgifna, Betänkande, angående den öfverklagade förlägenheten i allmänna rörelsen, som innnefattar de oeconomiska ärender, hvilka, i händelse de af Riksens Ständer gillas, böra till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemnas. \ 3:0 Från BancoUtskottet, af den *3 Juli, i anledning af återremissen af Utskottets Memorial, om Malmö
De bestämmelser, som kunna blifva nödiga för nuvarande Privatbanker, då deras rörelse med allmänna Svenska Bankens sedlar skall träda i stället för deras nuvarande^ sedelutgifningsrätt, kunna sannolikt inskränkas till medgifvande för dem, att i mån sorn deras grundfondshandlingar bringas till öfverensstämmelse med hvad förslaget derom stadgar, få verkställa depositionen deraf och till kontroll deröfver, att indragning sker af deras nuvarande sedlar, allt efter som Bankerna emot nämnde deposition utbekomma sedlar från allmänna Svenska Banken. Pä sådant sätt skall en mera märkbar rubbning i dessa Bankers rörelse förekommas. 140 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Om Rikets Ständers Bank. § i. Rikets Ständers Bank förblifver under Rikets Ständers egen garanti och vård saint förvaltas af de Fullmägtige, sorn Rikets Ständer, jemlikt 72 § Regeringsformer, dertill förordna. § -• Denna Banks hufvudsakliga bestämmelse skall vara, dels att till förvar och förvaltning emottaga ädla metaller i myntad och omyntad form, dels ock att förse landet med sådana sedlar, som för mynt eller laggillt betalningsmedel i riket må erkännas. § 3. Banken mottager äfven sådana depositioner af säkerheter och effekter, som i det allmännas intresse kunna vara eller blifva stadgade. Hos Banken må äfven deponeras paketer eller annan flyttbar egendom, hvarföre lämpliga förvaringsrum inom Bankens lokaler kunna beredas. § 4. Å insättningar af Svenskt silfver eller guldmynt äfvensom af silfverplantsar utfärdar Banken, efter insättarens önskan, antingen till innehafvaren ställda bevis, som kallas Rikets Ständers Banks sedlar, eller ock till viss man ställda depositionsbevis. Sker åter insättning af utländskt silfvermynt, må Banken endast vara pligtig att derå utfärda, till viss man stäldt depositionsbevis. Dylikt depositionsbevis utfärdas äfven å insättning af utländskt guldmynt eller guldplantsar. § 5.
Med ändring i nuvarande förtullningssält efter värde, hemställes, att för saSadclmadelmakarearbeten, ej specificerade, må antagas två klasser, nemligen »med äkta förkarcarbeten, gylda eller försilfrade eller pläterade beslag» med värde af 2 r:dr 16 sk. och inej speci iceffjrseisju|] 28 sk. skålpundet, samt »andra slag», hvarå, enär värdet kan antagas till 1 r:dr 16 sk., tullen föreslås till 16 sk. skålpundet. Salpeter. Vid upphörandet af nu gällande förbud mot införsel af oraffinerad och raffi nerad salpeter, torde, enär skiljaktigheten i värde icke är särdeles stor och detsamma i medeltal icke lärer öfverstiga 3 r:dr lispundet, derå kunna antagas en gemensam tullafgift af 36 sk. per lispund. Salt. Med bibehållande af nuvarande tullafgifter för berg-, glauberoch koksalt samt tullfrihet efter särkilt tillstånd vid införsel af sistnämnda slag för fabrikstillverkning af soda, föreslås att, med utbytande af nuvarande förtullningssätt efter tunna för raffineradt salt och rubrikens uppllyttande till koksalt såsom en underafdelning, detsamma må ställas på vigt och åsättas 8 rst införselstull för skålpundet, hvarigenom väl någon förhöjning i afgiften åstadkommes, men hvilken torde finnas rättfärdigad deraf, att förädlingen verkställes inom landet, och att varan utgör föremål för konsumtion hufvudsakligen af de förmögnare samhällsklasserna; Saxar. Senap. Sirop. Skomakare arbeten. Skriftaflor. 52 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. äfvensom att, då den icke obetydliga importen af medicinskt salt ej tillåter att detsamma må medgifvas tullfrihet vid införsel, den derå nu gällande afgift 1 sk. skålpundet likväl får nedsättas till 6 rst; börande till denna rubrik läggas »ej specificeradt».
Så t. ex. när människan i ett stort ögonblick väljer döden för sin kärlek eller frihet eller plikt – såsom In a balcony, In a gondola, i Luria, i Caponsacchis historia – eller när själen bevisar sin styrka genom att till det yttersta kämpa för sitt mål och för att nå detta mål ej ens skyr brottet, ty till och med a crime will do As well, I reply, to serve for a test utbrister Browning. Och med denna replik har han djärft tagit den yttersta tankekonsekvensen af sin öfvermännisketeori! Det är – inför denna teori – af särskild betydelse att minnas Brownings eget lifsmål och huru han realiserade detta. Hvarken Elisabeth Barrett Browning eller Robert Browning diktade någonsin ett poem, som i fullkomlig skönhet kan jämföras med deras fullt förverkligade kärleksideal. Och när den dag kommer då deras en gång nya syn på tillvarons värden icke längre är ny, utan allmän egendom; när andra tider finna sitt uttryck i andra sånger, mot hvilka makarna Brownings skola förefalla åldrade – då skall dock deras kärleks underbara dikt lefva, oberörd af tiden. Deras två förenade själars hvita stråle skall lysa människorna på vägen till den ideala könskärleken, så som en gång en annan, af tvenne himlaljus danad, stjärna lyste ökenvandrarna fram till den ideala människokärleken i ett nyfödt barns gestalt. FRÅN GOETHES VÄRLD. Goethehaus i Frankfurt. Wer den Dichter will verstehen Muss in Dichters Lande gehen. Goethe. Ett besök i Frankfurt am Main blir ett mål för Goethe-älskaren, ej blott emedan slumpen där ställde hans vagga – en mycket prydlig vagga af valnöt med elfenbensinläggningar! – utan emedan han där mottog de lifsafgörande intryck, han skildrat i sin Dichtung und Wahrheit, en bok, som alla bekännare af individualismens och själfutvecklingens religion räkna bland sina heliga skrifter. Tyvärr har det nya Frankfurt ej mycket kvar af alla de egendomligheter, hvilka så fast präglade sig i diktarbarnets själ.
Hvaremot Bolagets tillgångar bestå uti resterande 60 proCent å Actie* capitalet - B:dr, 1,884,7201 JJiscont-vinsten , upptagen lika med, hvad den hittills per medium utgjort eller Transport 1,884,720:, 1548 Dera 17 Juli. Transport 1,884,730: *20,000 R:c'r per ar, och således för 10 år 1,200,000: Och den under Byggnadstiden påräknade inkomst af Canalen 64,000: Således in alles 3,148,730: Alltså visande en brist under byggnads - åren af • Och med hvars fördelande på hvarje af dem, enligt af Canal - Directionen upprättad Ar bets-plan, skulle jemlikt bifogade Calcul Lit. A erfordras K:dr 342,149 1816 - 343,214 1817 - 437,385 1818 - 218,955 1819 - 459,58o 1820 - 250,809 I82I - 345,809 1822 134,501 3823 - 132,407 1824 - 248,695 In alles R:dr 2,912,504 I afseende på beloppet af det årliga byggnads-låne-biträdet, som lemnäs Götha Canal-Bolag .hafva ineningarne va it delade, så att votering blifvit anställd öfver följande Proposition : Den som bifaller att Götha Canal - Bolag erhåller ett årligt byggnads-bitiäde af 250,000 R;dr skrifver Ja! Den Den 17 JulL J 549 Den det ej vill skrifver Nej! Vinner Nej, bestämmes årliga byggnadsbiträdet till 300,000 R:dr, hvilken votering så utfallit att två Stånd stadnat emot 3 Stånd, hvarföre båda alternativen till Riksens Högloil.
Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o j6. 61 Med afseende å hvad Mynt-Styrelsens förklaring i detta ämne innehåller, anser sig Utskottet endast böra hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig befallning till Mynt-Verkets Styrelse, att’, så vidt möjligt är, låta uti Myntverkets Hufvudböcker inrätta serskilde conti, utvisande kostnaden för myntningen af hvarje serskild metall. § i59- (Pag. 5g. Förkl. an.) Med anledning af de utaf Revisorerne gjorde framställningar, rörande halten och vigten af det nyare silfvermyntet, har Utskottet, i öfverensstämmelse med Revisorernes åsigter, funnit sig höra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, dels att Kongl. Mynt-Styrelsen måtte förständigas, att hädanefter vid utmyntningen hör iagttagas, att det tillåtne såväl Öfversom Under-remedium i minsta möjliga nion begagnas, samt dels att, då nu gällande Reglemente för Kongl. Myntverket af den 3o April i836 icke i allmänhet innehåller, hvilkendera profningsmethoden, antingen den äldre, på sä kallade torra vägen eller den i senare tider antagne på våta vägenj hör vid Kongl. Myntverkets profningar begagnas, sådant tillägg eller förändring i samma Reglemente måtte stadgas, att, vid alla profningar inom Kongl. Myntverket, en och samma method, helst på den så kallade våta vägen, ovilkorligen skall användas, äfvensom att nämnde Reglemente måtte i sin helhet blifva öfversedt och granskad t. Kongl. Post-Verket. § 160.
N;o 24, angående en författning i fråga om den bevisning, som till - 20 Expedilions-UtskoLl ts Memorial, N:o 22. kommer handlandes och varuförädlares böcker; N:o 25, om förmånsrätt för förskott på tili försäljning lemnade varor; N:o 26, om ändring i Kongl, förordningen den 10 Juni 1841, rörande vilkorliga utmätnings-resolutioner i vissa fall; N:o 28, i fråga huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, angående giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan eller ej; N:o 30, angående inskränkning af underdomares skyldighet att renovera domböcker, samt N:o 31, om ändring af 2 kap. 5 § Utsöknings-balken och Kongl, förordningen den 28 Juni 1798, blifvit under den 6 innevarande månad af Kongl. Maj-.t i nåder gillade, får Expeditions-utskottet vördsamt hemställa, alt ett tillägg härom måtte i berörde riksdagsbesluts-§§ få inflyta; och då Kongl. Maj.-t tillkännagifvit Sig icke hafva lemna t nådigt bilall till den af Rikets Ständer beslutade förklaring af 5 § i 16 kap. Jordabalken, torde det af Riksstånden godkända förslag, N:o 29, till § i riksdagsbeslutet rörande denna fråga få anses hafva förfallit. Stockholm den 9 Oktober 1848. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bil. lill Stats-Utshutlets Utlåtande JYi 62. Detta har -ock Utskottet insett, och har derföre föreslagit nämnde utsträckning från Sala i norr lill Getle-Fablu-jernvägen och i sydvest till Örebro; men Utskottet har likväl, lika med Kongl. Maj:t, ansett hufvudstaden utgöra den rätta utgångspunkten för bestämmande af stambanornas både benämning och ledning genom provinserna; hvilken åsigt Utskottet utvecklat ända derhän, alt systemet för de norra jernvägsiiniernas anläggning skulle bildas oberoende af kommunikalionsförhållanderne emellan landets norra samt södra och vestra delar.
Prinsessan Sophia Albertinas begrafning. XXI. B. 123. XXIV. A. 8. XXX. E. 65. — i anledning af anmäldt hinder för verkställigheten af Rikets Ständers fattade beslut om utbetalning af 100,000 R:dr B:co i förskott till fortsättning af Götha Canal-arbete. XXI. B. 245. XXIII. A. 17. U. 3i9. XXIV. A. 66. XXV. E. i5. — i anledning Rikets Ständers Revisorers år 1827 gjorde anmälan, angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhörige Krigsskepp och redogörelsen för derföre influtne medel. XXIII. B. 11 o. XXIV. 56. IX A. 3o. LXI. B. 358. LXII. A. 64. LXIIL E. 170. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i fråga om utbetalningen af det utaf Rikets Ständer beviljade förskott af 100,000 R:dr B:co till Götha Canalbyggöads fortsättning. XXIII. B. 3i9. XXIV. A. 66. XXY. E. i5. *- —- angående regleringen af utgifterne under RiksStatens första HufvudTittel. XXIII. B. 320. XXIV. 67. Å. 231. XXXIX. U. 283. XLI. 333, XLII. A. 5i. A. 70. A, 73. XLV. B. 268. A. 348. XLVIII. E. 4i. LIV. E. 107. i—angående uppförande på Stockholms SlottsStat af löner för en Ståthållare, m. fl. XXIII. B. 320. XXIV. 67. Å. 231. XXXIX. U. 283. XLI. 333. XLII. A. 70. LV. E. 3.
MenROMERSKA DAGAR PÅ 1 840-TALET. Rom ... ja, låt oss höra Egrons ord — de skrifvas under af en hvar konstnär med intelligens från denna tid: » Allt » — säger han — » solar sig i en bekymmerslöshet, som jag icke kan beskrifva — ett olympiskt lugn med beständigt klar himmel, till och med om det regnar, och solsken äfven när det är mulet. Man blir mera vaken dag efter dag, och på samma gång kommer man allt mera in i en ljus drömvärld. Man tycker allt man dittills sett varit liksom förberedelser, så att man skall kunna bättre begripa Rom, att ens utsikter Öfver världen, konsten, människorna vidga sig klara, sköna, stora. Tanken skärpes liksom ögat, man märker hur mycket legat outveckladt inom en, man lär känna sig själf. » Egron hade säkert läst Goethes » Italienische Briefe ». När han upptecknade dessa sina intryck, kom han att upprepa Goethes flera gånger uttalade ord om den andliga pånyttfödelse, som hos ett vaket och mottagligt sinne blir frukten af de intryck Rom ingifver *). Den eviga staden uppfostrar tanken lika väl som ögat. Man får en mera vidsträckt synvidd där ute vid den europeiska kulturens vagga än hemma i kakelugnsvrån. Den aflägsna fädernebygden förefaller nu som en landsortsstad, » där det visst finns trefnad, plank och källarmästare, garfvare och rådmän. men där hjärtat ändå slår sitt ticktack i tysthet, skildt från den stora europeiska familjens lust och nod ». Man lär sig se naturen i stort. » Man gick » — yttrar Lundgren i sin själfbiografi — » i ett landskap, som sträckte ut sig med höjder och dalar och dälder, branter och fält, med de långa sönderfallna aquedukterna frände höga, präktiga Sabinerbergen eller åt Frascati och Albano och i en luft och ett solsken, som Horatius och Virgilius, Rafael och Michelangelo skulle hafva känt igen. Grafvar och ruiner djupt under mull och grus, marmor och nedfallna hvalf, öfverväxta med frodigt ogräs, men med ett eko, som ännu svarar på latin. »
Det sätt hvarpå man förr i verlden lagstiftade för denna Bank har gjort att man ansett den äfven böra i viss mån upträda sorn välgörenhets inrättning. Det är hög tid att man rättar detta misstag och det är derföre som jag ansett, att ^parbankerne icke borde få kreditiv mot lägre ränta än andra. Sparbankerne äro dessutom alldeles icke några välgörenhuts-anstalter utan de äro till för att hopsamla de små kapitalerne och göra dem fruktbärande. Man bör frångå alla dessa gamla begrepp och anse det vara lika vigtigt för låne-inrättningen att få sina fonder väl placerade som för de låntagande att erhålla lån. Men för att komma derhän fordras likhet i rättigheter och likhet i skyldigheter. Man har sagt,a att andra låne-inrättningar, såsom Filialoch PrivatBanker utlåna Diskont-lån på samma sätt som BiksBauken. Jag känner icke huru dermed förhåller sig på alla ställen, ty det brukas olika, men det känner jag, att på några ställen lemnar man dessa Diskont-lån på 4 å 6 månader såsom rena lån utan omsättning och med en viss föreskrifven ränta. Såsom princip hyser jag visserligen den tanken att räntan på dessa Diskont-lånefonder icke bör bestämmas på annat sätt än som nu är förhållandet. Men vi iå komma ihåg att här är det fråga om stora förändringar, och då jag i allmänhet icke är fallen för att taga stora skutt på en gång, så tror jag att man gör bäst i att stanna vid Utsk:s förslag. Utsk. har föreslagit de flesta fondernas sammanslagning och att räntan för dessa fonder, med undantag af allmänna Diskonten, skulle kunna bestämmas af Fullmäktige inom de gränser, som här äro föreskrifna. Det är redan ett så stort steg, att jag icke tror, det vi böra gå längre vid denna Biksdag.
Skrifvelse, angående en Lagförklaring, rörande förvandling af sådane böter, sorn äro målsegandens eller angifvarens ensak. (Lag-Utsk. N;o 79.) S. A. K. Vid granskning af Rikets Ständers Justilke-Ombudsmans Embets-Berättelser för åren 1829 och iS3o, hafva Rikets Ständer, bland annat, inliemtat, att Juslitias-Ombudsmannen funnit en Lagförklaring nödig, rörande förvandling af sådane böter, sorn, enligt allmän Lag och serskilda Författningar, äro målsegandens eller angifvarens ensak; i afseende hvarpå Juslilias-Ombudsmannen anfört, att, med förvandling af dessa böter, skulle vid Domslolarne olika förfaras, i så måtto, att väl de fleste antagit samma förvandlingsgrund, som, genom 3a Cap. 2 §. Rättegångs-Balken och Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779, blifvit stadgad för Konungens ensaksböter, men att deremot någre
Punkt för punkt har han genomgått anklagelserna, så som försvarsadvokaten refererat dem, och vederlagt dem alla, utom den enda, som han icke nämnt. I den punkten har han erkänt sig skyldig; och för det brottet skall han dö. Men efter honom skall detta dokument lefva och vittna om hvad godt han verkat och hvad rätt han velat, fast lidelserna förde honom vilse och krafterna sviktade inför uppgiftens gränslösa storhet. Solen har för länge sedan gått ner och mörkret har öfversvämmat staden. Husen slumra med slutna fönsterluckor, gatorna ligga öde, och tystnaden brytes endast af väktarnas rop i gathörnen: klockan är elfva slagen. Dagens arbete är slut; men natten har ock sin gärning. Ännu brinna vaxljusen i stakarna på generalfiskalens sekretär, och vid den nedfällda klaffen sitter monsieur Wivet, röd i ansiktet af inre upphetsning öfver den skarpsinnighet och kvickhet, han finner på hvarje rad af det aktstycke, han renskrifver. Detta är nämligen ingenting mindre än den af honom själf författade anklagelsen mot Struensee, med deduktion, bevisföring och yrkanden, i hvilket allt han tror sig ha på ett särdeles förtjänstfullt sätt gifvit uttryck åt den allmänna förtrytelsen och föraktet gentemot den fallne medico-ministern. Därför fäster han också allt som oftast sin stora gåspenna bakom örat och njuter med förnöjelse sin egen spiritualitet i hvad han redan fått ned på papperet. För hvar gång detta sker, flyga hans blickar hastigare öfver bladen, och allt intensivare blir hans själs förnöjelse. — Så visst och sant som det ordspråket i allmänhet är: Stränga herrar regera icke länge, så viss är det ock, att dessa stränga herrar uti denna korta tid kan stifta så mycket ondt, som uti dubbelt så mycken tid ej kan redresseras. — Oförskämdhet och förakt dristade sig till att gå det så högt ärevördiga kungliga huset i möte. Den allsmäktige och Hans ord blef ansedt för löje. Man traktade efter att bortvisa dygd och ärbarhet, med att låta portarna stå öppna och vägarna banade för oanständigheter, dem man icke blygdes för, men uppenbart sökte ära i skändlighet.
för det är så otrefligt att vara ensam med en karl, som bara sitter och glor. ^Nickar till Louise och går.^ ERNA ställer sig framför Louise och fixerar henne. Du går väl inte och blir sjuk igen? LOUISE. Jag? Hur kan du tro det? ERNA. Du ser så förstörd ut, så blek och så förplågad. Hvad är det? Du har gråtit ja, det tjenar till ingenting, att du söker dölja det. Man har sett sådant förr. LOUISE. Jag har sofvit dåligt bara. ERNA. Jaså, bara det. Hör du, brukar Alland ofta besöka dig? LOUISE. Åh, inte så ofta just Någon gång. På sista tiden har det för resten varit mycket sällan Jag är ju inte ofta hemma ERNA. Du har inte mycken öfning ännu, min vän. LOUISE. Hvad menar du? ERNA. I att ljuga. ^Tystnad.^ Du borde inte stanna här längre. LOUISE. Jag förstår dig inte. ERNA. Du är alltid i feber, alltid nervös. Och som du magrat! Jag känner till det der! LOUISE. Men Erna då! ERNA. Jag vet, att det är ogrannlaga, men jag bryr mig strunt om det. Alland är en bödel! Akta dig! LOUISE harmfullt. Jag tål inte att du talar illa om ERNA. Se bara! Du blir ond det bevisar, att min varning inte var öfverflödig. LOUISE. Med hvad rätt »varnar» du? Du känner honom ju inte. ERNA lidelsefullt. Jo! Jag känner honom! Jag känner honom genom min bästa vän. Han gjorde lifvet till ett helvete för henne och så slängde han henne undan. LOUISE. Det är inte sant. De bröto med hvarandra. De hade tröttnat båda. ERNA. Hvem har sagt det? LOUISE. Han har berättat det för mig. ERNA häftigt. Har han? ^Beherskar sig.^ Nå det är sant. Det ingår i hans anfallsplan. Men han nämner inga namn. Och han förgyller kom ihåg att han förgyller ^sakta^ framför allt sig sjelf! LOUISE. Men hur kan du tro ? ERNA med återvunnen sjelfbeherskning. Jag mötte honom härutanför.