Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hagberg, 450 — på samma vilkor Pagen, Lieutenanten Grefve E. J. G. Oxenstjerna, intill dess han, utom hvad han vid Arméen uppbär, erhåller emot 150 Page lönen svarande förmoner Pagen, Lieutenanten F. U. Silf150 — —■ versvan, likaledes 150 Transport 8,916 32 — Den i4 Juli. 13 4 3 Transport 81916 '32 «mo> Lif-Chirurgus , Hof Medicus J. L. Wenner, personelt 450 Hof Medicus M. L. Wenner 300 — Kammarfrun Maria Catharina Ljung - 400 Dito A. C. Bannoe 400 .. 1 ... Dito Anna N. Fernholm 400 Hof-Kainereraren P v. Seltzen 333 Hof Oeconomie-Bokhällaren Gabriel Wennerberg, intilldess han vid annan tjenstbefattning vinner motsvarande Ion, enligt Kgl. Brefvet den lo Nov. 1813 loo . Contoirs - Skrifvaren Carl Wilh. von Seltzen dito dito loo .. Förste Kammartjenaren Carl Bohman • 336 - Dito Ernst Freese 226 Lif-tvätterskan Tingberg 172 - Åldtfrun H. C. Zierman 150 1 ■ Städerskan Amalia Wibergsson 83 16 . Fateburspigan Greta Catharina Sundgren * - 30 Kammar-Vaktmästaren Hultgren Ilo - Hof Contoirs-VaktmästarenHam ■ j marberg - 100 ■ ■ Portcliaise-bäraren Wennborg 37 24 Lakejen Carl Lundgren , enligt Kongl. Brefvet den Io Nov. 1813, fulla beloppet af dess Inpehafde lön - 100 Transport 12,744 24, — »244 ■Den 14 Juli. Transport 12,744 Dito J.
Tagnar och under häradets insegel, gifna intygande beträffande låntagares och löftesmäns vederhäftighet, egenhändiga namnteckningar och erkännande af förbindelsen, och sådant allt, ehuru, efter hvad Bergqvist sedermera måst tillstå, håde låntagare och möjligen äfven löftesmännen vid tillfället varit frånvarande, samt de sistnämnde varit och förblifvit för Bergqvist okände personer, hvilkas tillvaro, åtminstone å den antydda orten, icke heller kunnat upptäckas; vid hvilket förhållande och då Bergqvist sålunda, efter Ad vokatfiskals-embetets förmenande, borde anses lagligen öfverlygad, att i fullföljd af den förfalskning, till hvilken han af Kongl. Götha HofRätt förklarats saker, hafva missbrukat det honom anförtrodda domare-embete till meddelande af ett oriktigt och falskt bevis, som sedermera i hufvudsaklig mån bidragit till möjligheten för honom att af den falska handlingen i afsedda ändamålet sig begagna, Advokatfiskals-embetet yrkat, alt Kongl. HofRätten, vid bestämmande af Bergqvists straff för åtalade och redan bedömda förfalskningsbrollet, ville emot honom, för berörde grofva missbruk af domare-embetet, tillämpa ett sådant svårare ansvar, som närmast öfverensslämde med de för dylika fall i 8 Kap. Missgerningsbalken gifna st adga 11 den; hvaremot häradshöfdingen Bergqvist, öfver detta påstående hörd, åberopat sin förklaring inför RådstufvuRätlen i Wexiö samt, under försäkran, att han, utan att misstänka svek, verkligen erhållit Nils Månssons uppdrag att utverka ifrågavarande lån, anhållit att skonsamt bedömas, för det han af godtrogenhet handlat orätt. Varande härförutan hos samma Kongl. HofRätt särskilda åtal emot häradshöfdingen Bergqvist anställda i följande mål. I öfverensstämmelse med en af mig gjord anmärkning dervid, alt Listers Hära dsRätt, genom särskilda den 30 November 1840 fattade beslut, med tillämpning af 5 Kap. 4 §.
Gifven Stockholms Slott den 7 Maji 1834. Kongl. Majit, som i ett sammanhang vill meddela Rikets Ständer silia åsigter och förslag i de vigtiga frågorna om grunderna för Markegångsprisens bestämmande, ränte-persedlarnes omsätlning och förenkling, indelta räntors och tionde-anslags återingående till Kronan, samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap egande ämnen, återkallar dervid först i minnet hvad vid sista Riksdag i förberörde hänseende förelupit. Med anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständers Stats-Utskott vid sista Riksdag, aflåtne Nådiga skrifvelse, angående förändring och förenkling af hemmans-räntorna i de Län, der desamma nu äro i ett större antal persedlar utförde, tillkännagåfvo Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den s5 Januarii i83o, det de väl ansett en sådan förändring leda till redighet i synnerhet uti special-räkenskaperna öfver Statens inkomster, och till lätthet för de skattdragande i öfversigten af utskyldernas rätta belopp, men dock trott förändringen vara af omständigheterna mera påkallad uti en ort än i en annan, och att, såsom ett vilkor för dess införande, de skattdragandes lättnad och fördel alltid borde förutsättas, serdeles som den olikhet i skattläggningen och den skiljaktiga tillämpning af skaltläggningsgrunderna, hvilken, förnämligast hvad jordeboksräntan angår, förefinnes ej allenast i serskilda landsorter, utan ock inom samma härader, socknar och byar, samt enskilda hemmansegare emellan, gåfve åt detta arbete en så vidsträckt omfattning, att något större ändamål, än blott beqvämlighet, medelst räntornas utgörande i ett mindre antal persedlar, borde sökas. Ibland dessa räknade Rikets Ständer ett föregående stadgande derom, att Markegångsprisen å spanmål och de öfrige ränte-persedlarne i hvarje ort skulle bestämmas efter ett medelpris för fem föregående år, och icke för år, utan för ett visst tidskifte, såsom till exempel af fem år, med hänsigt ej mindre till de skattskyldiges lindring, än till en säker beräkning af Statens inkom - 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
Dessutom är det ju möjligt, att fideicommissdispositioner i alla fall för evärdliga tider ej kunna hållas i helgd, enär t. ex. slägten kan dö ut och egendomen, i följd deraf, såsom dana-arf tillfalla Staten. Jag tycker det vara en ganska stor illiberalitet att, då så många och vigtiga anmärkningar blifvit gjorda, bestrida ålerremiss af betänk, och hota med votering för att hindra den. Jag får derföre erinra om hvad Gr. Cronhjelm i ett af de sednaste plena yttrade, då man jemväl med hotet om votering sökte skrämma sig till bifall för sin mening. Jag beger mig till den modification af inteckningsrätt för fideicommissarie!', som Gr. Cronhjelms motion föreslår, och förenar mig i den anhållan, att LagUtsk. må åter upptaga endast Gr. Cronhjelms motion. Mitt mera vidsträckta förslag må gerna lemnäs å sido, emedan jag icke har hopp, att det nu skall vinna framgång. Gr. Cronhjelm: Om det är ett sannt tillmäle af Hr von Hartmansdorff mot motionärerna, att de äro oombedda commissionärer för fideicommissarierna, så är det å andra sidan sannt, att Hr von Hartmansdorff är en oombedd försvarare af fideicommissariernas närmaste arftagare. Jag skulle tro, att utöfningen af vårt ömsesidiga kall såsom representanter hemtar någon skönare dager just deraf, att detta kall ej utöfvas till följd af commissioner. Hr von Hartmansdorff liar önskat, att fideicommissarierna måtte få råda sig sjelfva. Detta är hvad jag i vissa fall vill inskränka och i vissa andra fall utsträcka. Jag önskar, att de ej må kunna bedraga kommande generationer. Jag är öfvertygad, att om jag gjort samma motion, men vändt om framställningen, hade jag haft Hr v. Hartmansdorff med mig. Om jag nemligen först föreslagit, att vilkoret om amortering må förenas med alla de lån, som tillåtas på fideicommissegendomar, så hade Hr von Hartmansdorff säkerligen varit ense med mig.
Vid 1861 års slut var nemligen antalet af sådana län icke mindre än 251 stycken ä ett sammanräknadt belopp af 124,100 R:dr 83 öre, då deremot Iagsökningsbalansen till innevarande år upptager låneantalet till endast 147 stycken för ett sammanlagdt belopp af 89,298 R:dr 24 öre, och har således detta antal minskats med mera än 28 procent. Sedan det i föregående års revisionsberättelser omförmälda, af Diskont-verket hos Kongl. Maj:t i vissa delar fullföljda ransakningstnäl, angående Kronolänsmannen A. Thiman, som i lifstiden är vorden vid Stockholms Rädstufvu-rätt ställd under tilltal för det han å ett stort antal hos Diskont-verket belånade reverser skrifvit falska eller diktade namn, blifvit af Kongl. Majit i nåder pröfvadt och afgjordt samt slutlig utredning af bemälde Thimans konkursmassa egt rum, sä hafva, enligt hvad för Utskottet anmäldt blifvit, samtliga ifrågavarande förbindelser, 41 stycken till antalet, blifvit till kapitalet fullt inbetaide af den person, som samma förbindelser i ändamål att belånas till Diskont-verket inlemnat, med förbindelse att för deras rigtighet ansvara. Diskont-verkets såsom osäkra inom linien förda kapital-fordringar uppgingo vid 1861 års slut till Runt 100,794: 49. hvilken summa, genom influtna afoch slutbetalningar ä tillsammans 2,587: 37, blifvit vid 1862 års slut förminskad till Ruut 98,207: 12. För Banko-Utskottets Berättelse ,J\? 40. För 35 stycken lån från denna fond å ett sammanräknad! belopp af 24,936 R:dr 30 öre har under nästlidet år bevakning skett uti 35 särskilda konkursoch urarfvamål.
Emot Ulsk:s nu ifiågavar. förslag skall, tror jag, med mycket skäl kunna åberopas åtskilliga Utsk:s tillstyrkanden såväl vid denne som vid flere andra hufvudtitlar, hvaruti man skall finna anslag beviljade till vida mindre vigtiga föremål än, en hamnanläggning vid Iljo, hvilken är afen, jemförelsevis, ganska stor och allmän vigt. På grund af alla dessa skäl tager jag mig friheten anhålla om propos. på återremiss af denna punkt äfven derföre, att, under samtal med ledamöter af StatsUtsk. dessa på min fråga, hvarföre anslag till en hamnanläggning vid Hjo icke blifvit beviljadt, såsom orsak härtill upgifvits att inom Utsk. saknades personer, hvilka kunde meddela uplysningar i ämnet eller hade nog sakkännedom för att bevisa, det någon större del af Skaraborgs län kunde deraf draga någon nytta. Hr von Troil: Del är visserligen en sanning, att frågan om anslag till en hamnanläggning vid Hjo icke föranledde någon diskussion inom Utsk., men jag tror likväl, att ingen inom Utsk. fanns, som icke insåg vigten af denna hamnanläggning. En hvar känner att på Welterns vestra strand f. n. icke finnes någon hamn och att en sådan vid Hjo således är för provinsen Westergöthland af icke ringa vigt. Det skäl, som föranledde mig och, jag tror, de fleste af Utsk:s ledamöter att afstyrka detta anslag, var, att de enskilda bidragen till detta företag voro allt för ringa. Enligt min åsigt böra de företag, hvars nytta kringboende menigheter och possessionater insett och erkänt, och till hvars utförande de i någon väsendtligare mån erbjudit bidrag, företrädesvis af Staten understödjas. I fråga åter om sådana företag, vid hvilka förhållandet icke är sådant, bör Statens mellankomst anstå intilldess nenigheterne insett nyttan af förelaget och visat deras erkännande deraf medelst aktie-teckning. Enl. de mig lemnade upgifter lärer den kringliggande ortens innevånare för ifrågavande företag icke kunnat åstadkomma aktie-teckning till högre belopp än 10,000 r:dr.
M. Bäck, blifvit så litet anlitad och, för att bringas i fullt ändamålsenligt skick, ansetts medföra så dryga ytterligare kostnader, att Kongl. CommerceCollegium, som genom Kongl. Brefvet den 4 November 1828 anbefalldes att öfvertaga vården och tillsynen öfver merberörde Blekeri-och Appreteringsverk, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af den i5 sisth Juli förklarat sig icke kunna tillstyrka någon vidare uppoffring för verket af allmänna medel, utan i stället i underdånighet föreslagit, att såväl Blekeri-inrättningen med dervarande byggnader och inventarier som den nu dertill börande jord, hvilken upptager en areal af i5 tunnland i4é kappland, må, under de af arrendetiden återstående i5 åren, å offentlig auction till den mestbjudande försäljas samt försäljningssumman ingå till Manufacturfoncfen till någon ersättning för såväl ofvanberörde, jemlikt Kongl. Brefvet den ( 24 ) 17 October 1821 oell Kongl. Resolutionen af den 27 Februari 1823, till arrendatorn af hela lägenheten Frescati utgående och till 166 R:dr 8 sk. Banco samt 120 L® \ ® hö och 48 L® 2® halm bestämda årliga arrendeafgift, sorn andra utgifter, hvilka i och för meranämnde Blekeri-inrättning tid efter annan blifvit af Manufacturmedlen bestridde.
N:o 289- Utlåtande , i anledning af väckt Motion om rättighet för Städernes Embetsoch Tjenstemän , att deltaga uli CivilStalens Pensionslnrättning. (R:gs-A.) Uli elt hos Y. BorgareStåndet afgifvet genom P10- tocollsUtdrag af den 4 sisth December till Utskottet remitteradt Memorial, har Hr Carl Arosenius anfort, hurusom den Fond af 25,000 R:dr, hvarpå CivilStatens Pensionslnrättning sig grundar , har blifvit samlad, dels genom de 10,000 R:dr, hvilka sedan ur 1798 af Statsmedlen dertill varit anordnade, dels af de i5,000 Riksdaler, hvilka R. Sl:r, år 1823, anslogo till denna Inrättning, såsom ersättning för den Centonal som alla civile Embetsmän, äfven Städernes, af sine löner erlägga, och hvilken, såsom förut anslagen till Krigsmanshuset, II. St:r funno sig icke böra derifrån taga. Då Städerne, i liket med det öfriga Riket, bidraga till dessa Stals-anslag , ansågo Sländerne år 1823 billigt och rättvist, att Städernes Embetsmän skulle ega lätt, att uti denna Pensionslnrättning ingå; äfvensom, i anledning af Konungens Nådiga beslut, Städernes Embetsmän likasom den öfriga Civilstaten, 1 /jo6 Stats-Utskottets blefvo hörde, huruvida de häruti ville deltaga, dervid jemväl ganska många Städers Embetsman sig dertill anmälte, men då sedermera det K. PensionsReglementet utkom, funnos Städernes Embetsman deruti alldeles uteslutna. Norrköpings Stad, som för få år sedan nödgats af egne taxerade medel utgifva Pensioner åt 2:ne sina åldriga Borgmästare, hade, år 1827, ingifvit underd. ansökning, att Stadens Embetsman måtte få delaktighet i GivilStatens Pensionslnrättning.
Styrelsen öfver sistnämnda tontor att inkomma med förslag till instruktion och arbetsordning för samma Lånekontor; och hafva Fullmägtige den 16 November sistlidna år, efter det samtliga Styrelser de äskade förslagen afgifvit, till Utskottet inkommit med framställning om förändrade aflöningsstater för Lånekontoren i Göteborg och Malmö, under tillkännagifvande, hvad angick instruktioner och arbetsordningar, att då sådana lämpligast borde uppställas i öfverensstämmelse med den instruktion för Bankens Diskontkontor, sorn. blifvit till Baoko-Utskottets pröfning öfverlenmad, Fullmägtige ansåge frågan härom böra anstå intill dess Utskottet om nämnda instruktion tagit kännedom, hvarefter Fullmägtige icke skulle underlåta att för Lånekontoren upprätta och fastställa instruktion och arbetsordning i enlighet med den för Diskont-kontoret antagna instruktion, hvilken desto hellre vore för Lånekontoren tillämplig, som dessa kontor och Diskontkontoret hade att utöfva enahanda verksamhet Vid granskningen af de i 140 § intagna aflöningsstater för Lånekontoren i Göteborg och Malmö, har Utskottet tagit under öfvervägande de af såväl Lånekontors-styrelserna som Fullmägtige framställda förslag till ny lönereglering, afseende ej mindre att med de i nu gällande aflöningsstat upptagna aflöningsbelopp sammanföra de särskilda arfvoden. hvilka dels vid Göteborgs Lånekontor utgått för belåningen af vågförda effekter, dels vid såväl detta som Malmö Lånekontor, efter årligen utaf Lånekontors-styrelserna hos Fullmägtige gjorda framställningar, beviljats åtskilliga bland tjenstemännen såsom ersättning för bestyren med postvexelsamt uppoch afskrifningsoch deposit-rörelserna, än äfven att tilldela Banko-ombuden samt tjenstemännen och vaktbetjeningen någon tillökning i deras hittillsvarande inkomster. Enär det emellertid icke torde vara olämpligt att ersättningar för vissa bestyr må kunna efter dessas under särskilda år måhända vexlande omfång olika bestämmas, samt
Ternström och i Borgare-Ståndet, under N:o 92, af Herr C. Bohmansson, hvilka anföra, hurusom Christianstads stads innevånare, i betraktande af det för staden oafvisliga behofvet att erhålla antingen nytt hus för dervarande högre elementarläroverk eller ock förändring och tillbyggnad af det redan befintliga, vid allmänt sammanträde inför magistraten beslutat uppdraga åt en komité af sakkunnige män, att betänkande, i denna för staden vigtiga fråga, afgifva. Af detta betänkande inhemtades, att komiteradc ansett nuvarande skolhustomten, med tillägg af en skolan tillhörig s. k. valltomt, vara för läroverksbyggnaden den mest ändamålsenliga, helst då nybyggnaden kunde tillvägabringas, och ändock största delen af nuvarande hufvudbyggnad bibehållas. 1 öfrigt hade komiterade låtit uppgöra projekt-ritning och kostnadsförslag, uppgående till 109,539 R:dr 68 öre. Såsom skäl för nödvändigheten af den ifrågasätta förändringen och tillbyggnaden af nämnda läroverkshus framhålles, bland andra, följande omständigheter, nemligen: att nuvarande lärohus, uppfördt 1835, hvarken till rymd eller indelning vore så inrättadt, som Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 29 Januari 1859 föreskrifver, utan i väsendtlig mån derifrån afvikande; att, sedan 1835 lärjungarnes antal tredubblats; att, utan öfverdrift, inom få år utrymme komme att erfordras för 350 lärjungar såsom följd äfven deraf, alt, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 11 April innevarande år angående afgångs-examen vid högre elementarläroverk, lärjungar, hvilka vid lägre elementarläroverk genomgått den föreskrifna kursen, komme att fortsätta studierna vid högre läroverk, för att nå samma punkt, dit man hittills beredt sig väg genom student-examen vid universitet. Under hänvisning i öfrigt till ofvannämnda, motionerna bilagda, betänkande, hafva motionärerne anhållit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag af 100,000 R:dr för utvidgande medelst tillbyggnad af lärohuset i Christianstad.
Frisinnet är galler men demokratien tyska. Voltaire var frisinnad af födsel, men först på engelsk jord förvärfvade han en half aning om demokratiska idéer. Den musikaliska Rousseau, född af protestantiska föräldrar i ett land, där demokrati och tyskt naturlif länge gjort sig gällande, predikade en naturdyrkan, som först i germanerna träffade rätta bundsförvanter. I franska folkets egna händer och med målaren David som ceremonimästare antog snart revolutionen antikens drag för att slutligen smycka sig i den romerska kejsartogan. Klassiciteten skyndade alltså att taga stunden i akt och fortfarande glänta på sin graf, men hur värjde sig väl germanismen mot den nya faran? Germanismen framletade Shakespeare och Ossian och svarade med den tyska och engelska nyromantiken, som bröt väg för inåtvänd realism, för inbillningens och känslans rättigheter gent emot formen. Den ursprungliga romantiken med sitt chevalieri och sin kvinnokult blottade redan i sitt namn sin härkomst. Också nyromantiken lofsjöng med tjusning Rom och Italien. Dock gällde det först och sist att återupptaga just de medeltida beståndsdelar, hvilka med framgång kunde begagnas mot det franskt hedniska – detta äfven när »Atalas» diktare, bretagnaren, efter vidsträckta resor i germanska stater slutligen förde denna mot-revolt med sig rätt in i gallernas egen krets. Hela rörelsen växte till en andlig reformation, fullt ut så betydelsefull i sina verkningar som någonsin den politiska omstörtningen i Frankrike, men blef dessutom ett germanskt själfförsvar mot dennas innehåll af återvaknande klassicitet. På samma gång upptog germanismen från Frankrike den rent sociala behållningen. Med fyndigare skicklighet kunna i sin omedvetenhet icke raceinstinkterna skicka arffienden att hämta det gyllene skinnet och sedan åter igen slå af honom hjälmen och nita fast hans svärd i skidan. Och dock kunde germanismen denna gång lugnt göra det med den starkares rätt, ty just i nyromantikens filosofiska och konstnärliga omdaningsverk hade germanismen sprungit upp från tufvan och förstått sig själf. Det var ju visserligen ingalunda första gången, som känslan yrkade på rum.
Under sådana kvällar kunde fröken Verner visa sig mycket vänlig mot honom och dessa officiella på-tu-man-hand förflöto vanligen på det viset att Ake gjorde bådas arbete, medan fröken Verner pratade, skrattade och sjöng, så att det gaf eko i de tomma kontorslokalerna. Det bedre Es mycken flirt under sådana kvällar, och det föll nästan som af sig själft att de två kamraterna en kväll blefvo » hemligt förlofvade ». Åke ville, att det skulle eklateras, men hon genomdref, att förlofningen skulle hemlighållas några månader, Dagen efter denna händelse inträffade dock något, som gaf dem annat att tänka på än sin kärlek och försatte. hela postkontoret i uppror. Af ett eller annat skäl tog chefen sig för att under fröken Bergers frånvaro inventera en kassa, för hvilken hon stod i ansvar, och kassan befanns innehålla jämnt 25 kronor mindre än den skulle, beroende på att fröken Berger, efter som det var i slutet af månaden, hade lånat ur kassan för att sedan lägga dit penningarna igen, då hon erhållit sin aflöning. När sedan fröken Berger kom för att tjänstgöra, upplyste chefen på ett brutalt sätt henne om sin upptäckt och hotade med anmälan och afsked, hvilket allt gjorde den stackaren hardt när utom sig af sorg och förskräckelse. Hela personalen tog hennes parti mot tyrannen, fröken Verner nyttjade skarpa och fröken Almgren föraktfulla ord om hans beteende, fröken Bos grät med den förorättade, och fröken Karlsson grät ensam i en slags rädsla för att det en annan gång kunde vara hennes tur. Så beslöts att man skulle utse en, som ögonblickligen å samtligas vägnar skulle öfverlämna de felande 25 kronorna till postmästaren och samtidigt afge en protest mot hans handlingssätt. Det blef Åke, som åtog sig ombudskapet och som utförde det och därigenom ådrog sig chefens oförsonliga ovilja. Samma dag hade alla flickorna en kaffefest för sin riddare, och Äke kände sig fullt belönad för sitt ädelmod. En månad därefter hade Åkes chef genom en del intriger lyckats få honom förflyttad till ett annat mindre postkontor. Afskedet från de kvinnliga kamraterna hade en nästan rörande prägel, alla förstodo, hvarför han kom bort, och kände sig lifligt tacksamma mot honom.
Palmstjerna och Hr Schartau föreslagna und. hemställan om vidtagande af de åtgärder, som i afseende på utländska makter kunna bereda en för Svenska handeln fördelaktig reciprocitet. Vid föredragning af LagUtskis d. 26 sisth Febr. på bordet lagda mern. N;o71, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:s betänk. N:o 24, öfver väckt fråga om förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § i 16 cap. Jordab:n, godkände R. o. Ad. den i detta mern. föreslagna votens-propos. Föredrogs LagUtsk:s d. 26 sisth Febr. på bordet lagda mern. N:o 72, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utsk:s utlåt. N:o 48, i anledn. af gjorde anmärkmr vid betänk. N:o 11, öfver K. M:s nåd. propos. om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning. 7 11. 56 442 Den 1 Mars e. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer vördsamt, att H. R. o. Ad. mätte vidblifva sitt beslut och godkänna den voter:s-propos., Utsk. föreslagit. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt redan i delta ämne fattade beslut och godkänna den nu af Utsk. föreslagna votcrs-propos. Ropades ja. Upplästes och lades lill handlingarne ankomne prot.utdr. frän PresteSt. af d. 22 och 26 nasti. Febr. samt frän Borgareoch BondeS:tn af sistnämnde dag. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. tillkännagaf, att Frill.
0 Sami. 54 426 Prot.-utdrag den 31 Maj i848. utförsel-kolumnen bör utgå för art. mastix, som icke här utgör föremål för export; souda bör ändras till soda och äpplen j se frukter, bör utur noten till tariffen uteslutas. Vid UtskoLtels förslag i afseende på tulltaxe-underrältelserna bifölls den sid. 71, föreslagna underd. skrifvelsen om de s. k. förings-medlen; äfven bifölls Utskottets förslag pag. 73, att den nu för siden-, halfsidenoch bomu/ls-väfhader medgifna förmån alt mot tull af 10 proc. af varans värde få direkte införas från Ostindien och öfriga på andra sidan om Goda Hoppsudden belägne orter bör upphöra; kommande således stadganderne härom i nu gällande tulltaxa att utgå. Deremot afslog Ståndet den å sistnämnda sida föreslagna underd. skrifvelsen om upphörande af de tull-lindringar, som i 30 § af nu gällande tulltaxe-underrättelser äro roedgifne. Hvad Utskottet för öfrigt angående tulltaxe-underrättelserna föreslagit, återremitterades för att lämpas efter de beslut, sorn ständerna, rörande tulltaxan, nu fatta. 1 afseende på alla de artiklar, som här icke blifvit omnämnda, bibehöll Ståndet bestämmelserna i nu gällande tulltaxa. Slutligen och då Ståndet, som i allmänhet bibehållit de i nu gällande tulltaxa utsatta förb uds-bestäi nine lser_, ansåg nödigt att äfven å de artiklar, som hädanefter blifva till ineller utförsel förbjudna, tull-afgifter böra utsättas för den händelse, att Kongl.