Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den stackars gumman, som bara hade denna dotter, grät och beklagade sig; förut hade flickan varit så snäll och anspråkslös, sade hon, men nu var hon aldrig nöjd m e d någonting och jämt grälade hon på modern. I kväll skulle hon på ett sådant där möte igen, det var fråga om något slags förening, som skulle bildas, alla sömmerskorna på atelieren skulle gå dit, de ville ha högre aflöning och tänkte visst strejka. Jag försökte trösta gumman, så godt jag kunde, tog reda på hvar mötet skulle hållas och gick dit i god tid på kvällen. Det var Sömmerskeförbundet, som sammankallat Stockholms kappsömmerskor för att söka förmå dem att bilda en fackförening och nu, innan vårbrådskan började, sätta upp en prislista att föreläggas arbetsgifvarne. Mötet var utsatt till kl. 8, men redan en halftimme tidigare började bänkarna fyllas af äldre och yngre kvinnor. De flesta voro enkelt, men snyggt klädda. Några voro dock påfallande fina i granna hattar med plymer, flor och friserade luggar, medan andra åter buro ytterst tarfliga kläder. Några helt unga flickor med hängande flä- tor slogo sig ner på en af de främsta bän59 karne och samspråkade tämligen högljudt, de väntade sig säkert stort nöje af mötet. Bakom dem satt en kvinna med en liten gosse, hvars upprepade frågor om hvad det skulle bli af hon förgäfves sökte tysta ner, men för öfrigt samtalade man endast hviskande. Kl. 8 tågade en manskör upp på estraden, det var arbetare, hvilka välvilligt lofvat att illustrera mötet med några sångnummer. De stämde upp en sång om frihet och jämnlikhet, hvars något släpiga tempo icke passade till de hurtiga orden. När de sista tonerna förklingat, lämnade sångarne estraden och en af Sömmerskeförbundets styrelsemedlemmar öppnade mö- tet genom att helt kort omnämna dess syfte. Så öfverlämnades ordet åt en smärt, tämligen lång dam med kortklippt ljust hår, ungdomligt utseende och en ytterst välsittande mörk dräkt. Med snabba steg skyndade hon upp i talarstolen. » Mina damer, » började hon.
Utan att behöfva anlita omvägen öfver Christinehamn skulle en beqväm forsling då kunna vinnas för alla de bergsprodukter, som nu på särskilda kommunikationsleder transporterades till länets vester om Clarelfven belägna jernverk, på samma gång sorn åt bruken och sågverken inom mellersta delarne af Wermland på närmare håll öppnades nya utfartsvägar, såväl åt Arvika och Norge, som österut åt Christinehamn och vestra stambanan; finnande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för nordvestra stambanans utläggande i sådan sträckning, att banan så mycket som möjligt närmade sig de jernproducerande och skogbärando orterne, ett ytterligare skäl i den omständigheten, att fraktgodset å stambanorna, enligt numera vunnen erfarenhet, utgjordes, förutom spanmål, hufvudsakligen af jernoch skogseflekter. Hvad särskildt beträffade skogsprodukterna hade visserligen, genom den utredning rörande skogstillgångarne inom vestra Wermland, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts Befalluingshafvandes uppdrag, verkställts af extra Öfverjägaren T. Norrby bekräftelse vunnits på den klagan, som blifvit förd öfver skogarnes förminskning och bristen på åtgärder för befrämjande af deras återvext, men äfven om man på grund af berörda utredning måste anse ostridigt, att en öfverafverkning å skogarno inom vestra Wermland lör närvarande egde rum och att alltså det antagande man gjort att denna del af Wermland skulle ega skog i tillräcklig myckenhet icke allenast för underhållandet af de nya masugnar, hvilkas anläggande kunde påkallas af en genom jernvägen ökad malmtillförsel från östra Wermland, utan jemväl till försäljning af kol åt hergslagerne, icke skulle kunna, utan äfventyr för skogarnes bestånd, i den närmaste framtiden förverkligas; ansåg likväl Kongl. Majus Befallningshafvande att man åt de Wermländska skogarnes nuvarande, i allmänhet mindre goda beskaffenhet icke borde inrymma ett allt för stort afseende, enär hågen för en förbättrad skogsvård inom länet visade sig vara i tilltagande samt dessutom, i den mån skogarnes alster komme att stiga i värde, en omtänksammare behållning dermed komme att inträda.
För öfrigt har Kongl. Maj:t i detta hänseende endast velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, i händelse afgiften för tillverkning af bränvin inom landet, i enlighet med Kongl. Majrts nådiga proposition den 27 nästlidne Oktober, blifver förhöjd från 60 till 73 öre för hvarje tillverkad kanna, en häremot svarande tillökning jemväl af införsels-tullen för utländskt bränvin och sprit torde böra ega rum. Kongl. Maj:t förblilver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. År och dag, som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Bih. lill n. St. Skrifvelse JK 54. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 17 November 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen. Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett i enlighet med Kongl. Maj:ts, pä Stats-Hådels enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj.ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer med öfverlemnande af förslag till redaktions-förändringar och tillägg i nu gällande Tulltaxa; Och behagade Kongl. Maj:t, pä Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, i öfverensstämmelse hvarmed nådig skrifvelse, af den lydelse bilagan till detta protokoll utvisar, alltså skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo C. F. Smerling. Bil. till Kongl, Maj:ta Nåd. Skrifvelse M 54. *7 Slormäkligsle, Allernådigsto Konung!
Om Domaren, mindre att klandra, mera att beklaga, tilläfventyrs mången gång nödgas nedtysta sin känsla och böjelse för en dylik förlikning vid tanken på egen och sin familjs nödvändiga utkomst, så är å andra sidan ej mindre beklagansvärda de parter, som måste vinkännas'följderna af tvisternas förlängande, nemi. det demoraliserande inflytandet och den pekuniära förlusten. Härjemte må ej förgätas följande gångbara anmärkn:r, att endast 7 stafvelser å hvarje skrifven rad tillfyllestgör laga anspråk, då snarare 10, utan svårighet, kunna derå rymmas: att expeditioner författas stundom vidlyftigare än nödigt är, för att öka arktalet och dymedelst bereda högre lösen: att mål stundom onödigtvis upskjutas ifrån det ena tinget till det andra för att bereda större expeditionsinkomst, i synnerhet förledande då, vid hvarje serskildt ting, den högre lösen för lista och 2:dra arken ånyo beräknas, flere anmärkmr att förtiga. En förändring af Domares aflöningssätt, är dock icke af den enkla beskaffenhet, som mången torde föreställa sig, och ehuru jag, för min del, anser att en betydlig förändring deri vore ganska nyttig och af behofvet påkallad, tror jag dock att man icke bör gå ifrån den ena ytterligheten till den andra, hvarpå man ofta ser exempel och hvarföre man i lagstiftningsväg bör se sig väl före, ty jag fruktar att om all lösen eiler sportler borttagas och endast en fixerad lön bestämmes, så skulle åter andra olägenheter kunna upsla. 23* 356 Den 31 D ecernber e. m. Till R. St;rs öfvervägande tager jag mig derföre frihet lieraställa huruvida icke, jemte någon betydligare förändring af sporteltaxan, nyttigt vore att Häradshöfdingarne lill ersättning för hvad de genom denna åtgärd möjligen skulle komma att förlora uti inkomst, bekomme utaf statsverket någon del af sin lön uti bestämdt kontant belopp, större än för närvarande, hvartill, enl. mitt förmenande, tillgång lätteligen finnes uti Statens ökade charta-sigillala-inkomster.
Likaledes upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 28 sisth Aug., innehållande tillkännagifvande af Ståndets beslut i anlcdn. af BancoUtskts memor. N:o 3o samt inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i den af Ståndet vid litt. a) mom. 4 i 2a:dra punkten, rörtde cassacreditiven, beslutade förändring, att utassigneringar och afbetalningar må verkställas med minst 5oo r:dr och på tal af jemna hundrade deröfver, då det ej är fråga om en rest. R. o. Ad:s deputation återkom samt anmälde, att den till Presteoch BorgareStrn framfört R. o. Ad:s uppdrag, men att BondeSt. redan varit åtskiljdt. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4: till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den G September 1834- Plenum kl. g f. m. Företogs R. o. Ad. val af Electorer till utseende af R. Sils Just.ombudsman och den man, som kommer att honom Den 6 September. 63 efterträda, i fall han innan nästföljande riksdag skulle med döden afgå; och befunnos hafva blifvit utsedde lill Ordinarie E lector er: N:o 5,i. Gr. Posse, Arvid 73 röster. 2»o. Frih. Bonde, fullm. Gr. von Fersen, Hans, 5o 382. Franc Sparre, Bengt Erland 46 5io. Hr Drakenhjelm, fullm. Gr. Sparre, Gust. „ Lagerhjelm, Pehr 4g 1372. Silfverstråle Gust 46 1600. Braunerhjelm, Ferdinand . ... 5o 1979. Brakel, Gust. „ Hegardt, Christ. Bernh 47 2287. „ af Rolen ^ Joh. Sam 4.6 2298. „ af Billbergh, Joh. Pehr 54 Suppleanter: N:o 5g. Frih.
D e n 4 Januari f. m. II II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillknnnagaf, att plenum kommc att fortsättas kl. (i e. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: De liesta förslag till Förändringar i våra författningar härleda sig derifrån, att sjelfva författningarne blifvit illa tillämpade. Sä är äfven förhållandet med dea ifrägnvar. förändringen i sältet alt bestämma markegångspriscn. De små förändringar i länens markegångspris pä spanmäl, som under de förflutna åren allt jernet blifvit gjorda af vederbörande Collegium, af oftast blott 12 ä 16 sk. b:eo, hafva varit orsaken dertill, att pluraliteten af SlatsUlsk:s ledamöter ansett, att äfven eli annat embetsverk borde jemte Kammarcoll. taga befattning med fastställandet af markegängsprisen. Erfarenheten har visat, ali dä besvär öfi er mnrkegängssältningar blifvit af Konungen gillade, fastän af Kammarcoll. afstyrkle, har den förändring deruti, som sålunda nädigst blifvit mcdgifven, icke kommit någon annan till godo, än den eller dem, som besvären undertecknat; men den förhöjning i markegångspris, sorn Kammarcoll. fastställt, har för alla de öfrige blifvit gällande för Kronans behållna spaninålsräntor. Derigenom har i flere provinser stora levereringar af kronotionde och alVadsspanmäl ägt rum, hvaraf Stalsconl. pä del högsta besvärats, enär spanmålen under förra äret icke kunde säljas lill det af Kammarcoll. fastställda markegångspris.
Frölich hemställde till Hr Landtm., om HrGrefven hade ordet, oaktadt Hr Rosenblad ropade på propos.; efter en kort stunds tystnad fortfor derefter Gr. Frölich; Jag tior dernäst att det ej vore klokt 34 H. 33 258 D c n 21 April f. m. all nedlägga sin talan derföre att det komme möjligen att anses sorn ett lättsinnigt handlingssätt, och det vådligaste af allt anser jag det vara, att ett Stand visar sig handla af lättsinne. Jag ber alt herrarne icke ville illa upptaga delta uttryck; jag har ej förebrått herrarne någon lättsinnighet, utan endast varnat för begåendet af en handling, sorn kan stämplas som lättsinnighet. Att afslå ett betänk, då nian har tillfälle att deruti få rättelser, det mätte jag säga utvisar lättsinnighet eller likgiltighet — hvilket man behagarför sjelfva saken. Skall den af Hr Lagerhjelm nyttjade termen oantagligt betyda detsamma som att återförvisa betänk, lill Coust.TJtsk., sa vet jag ej hvarföre just Hr Lagerhjelm valt en sådan term. Jag kan ej förmoda alt lian med sin väl kända rättframhet velat begagna denna term, om ej för att närma sig de beslut, sorn i aine andra Stånd äro fattade. Jag ber tillika alt lå lemna en upplysning, för hvars riktighet jag likväl icke vill ansvara, att nemi.
Föräldrars tröst. Och bäckens röst. För fiskarna en fara. Hvad den ju är, som skyr besvär. Hvad pilten blir omsider. Hvad kan helt visst en humorist. Ett värn i forna tider. Ett paradis på salt och vis på öknens vida slätter. Glömmen ej Iduns skollofskoloni! Fortsättning på redovisningen för influtna medel till Iduns skollofskoloni: Transport från n:r 20: kr. 412: 60; Thore och Erik 1: —; Celia 1: —; Anna B — n 5: —; Nils Vid vattendrag ett buskeslag. Hvad &gt;-jöar8 gudom heter. Ett instrument, af läkarn kändt. En naitens sköna gåtva, Hvad » hon » och » han » så ömt hvarann ' för hela lifvet lofva. För mången man en sträng tyrann, en fiende förfärlig. En arfvejord. Och på vårt bord en krydda, oumbärlig. En bård metall. Ett farligt fall. Ett verk af män ' skohanden, som höjer opp mot skyn Bin topp. En dykare vid stranden. Ett skogens djur. En hälsokur. Ett alla flickors nöje. Vid städer tre — hvad heta de — i Sverige nu vi dröje. P. Tag bokstäfverna i de lodräta raderna i ofvanstående figur och ordna dem i de tre vågräta raderna på sådant sätt att hvardera gifyer benämningen på en större landsträcka. Aritmogryf. Dig Kalle kan jag af kärlek gifva ej en » mitt första » — du det förstår! — I den » mitt andra » du ej får blifva att jag med dig uti brudstol går. » Mitt tredje » dricker du ntan måtta Då af bröt Kalle: » Nej stopp nu, Lotta! » Mitt hela » du dricker med samma smak; om än förädladt det är samma sak I » — o N. II. Idun Stockholm, Fredagen den 26 juni 1896. N:r 26 (445) Prenumerationspris pr år: Idun e n s a m Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. Iduns M o d e t. &gt; » &gt; 5. 1 6, 1 tr. A l l m. telef.
Herr Grefve Posse har, så mycket jag tror mig förstå språket, ganska riktigt ådagalagt, att och är ett sammanbindningsord, och han hade kunnat tillägga, att det här näst före utsatta komma (,) ytterligare bidrager att sammanbinda meningen, ty denna åtskiljes först, samt detta i olika grader, genom skiljetecknen semi-colon, (;) colou, (:) och punkt (.) Hvad är väl att göra i dessa tvetydighetsoch klyftighets-strider? Jag är visserligen ganska obevandrad i Lagars tolkning och i Lagstadgandens tillämpning; men en grundsats känner jag likväl, den heligaste af alla, som var lag i menniskohjertat, långt förr än den blef Domareregel, den grundsatsen nemligen, att i fall, som tvetydiga synas, heldre fria än fälla. Herr Crusenstolpe: Om mitt minne icke felar, hörde vi på detta rum sisla Riksdag Friherre Boije, vid ett tillfälle,då hän öfvertygades, att i samma ämne hafva drifvit tvänne mot hvarannan rakt stridande satser, tacka Gud, att Friherren blef klo - 3o Den 20 Julii. Icare med hvarje dag. Del ser dock nästan ut, som hade Friherren redan förra Riksdagen hunnit culminationspnnkten, och att retrograderingens timma sedermera slagit. På annat sätt kali jag ej förklara den förundran Friherren nu yttrat deröfver, att Grefve Posse och jag, hegge Jurister och från samma Verk, tänka olika i förevarande fråga. Detta är någonting så vanligt, att jag förmodar derifrån ej rimligen kan dragas någon slutsats till nackdel, hvarken för mig eller för Grefven, med hvilken jag räknar mig till heder, att i mångå fall hysa lika öfvertygelse. För att emedlertid få slut på denna sak, föreslår jag remiss till RiddarhlrsUtskottet.
Att båtsmanshållet i allmänhet, så vidt möjligt är, icke måtte uppfordras till strängare eller oftare återkommande och långvarigare tjenstgöring, än på sätt förut af ålder varit föreskrif - Statssamt AllmBesv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JU 48. 7 vet och iakttaget, och om bindande nödvändighet någon gång tvingar att för en längre tid qvarhålla de uppfordrade båtsmännen att tjenstgöra vid flottans stationer, dem då måtte tilläggas en förökad dagspenning, någorlunda motsvarande den, som de hemma i orterne kunna erhålla, och att af denna förhöjda dagspenning någon del måtte afdragas och hemsändas för att användas till hustru och barns underhåll. 2:o.
Under denna gemensamma samlingsrubrik har den välkända förlagsfirman F. &amp; G. Beijer härstädes utgifvit en serie populära afhandlingar öfver olika af vår tids allmänna sjukdomar, författade hvarje särskildt af framstående specialister inom vetenskapen. Detta företag synes oss förtjäna all uppmärksamhet från vår allmänhets sida, icke minst från den kvinliga, då det ju så ofta är just makan, modern eller systern i hemmet gifvet att som öm sjukvårderska framgångsrikt stå läkaren vid sidan, och hon naturligtvis dess bättre rustad går till sitt värf, om hon själf eger något djupare insikt i arten af det onda, som behandlas, än hvad den rent yttre sjukvården kan gifva henne. De » medicinska vägvisarne », så säges ock i företagets förord, » vilja ingalunda göra alla till läkare, men väl försöka att utbilda dem till insiktsfullare medhjälpare vid sjukdomarnes förebyggande och hygieniska behandling ». Serien omfattar redan elfva olika nummer, bland hvilka vi finna broschyrer o m: » Lungsot, dess förebyggande och botande », af d:r Karl Werner, » Sömn och sömnlöshet », af d:r Vdlesen, » Nervsystemet », af d:r Paul .Berper, » Hysteri », af d:r Kuh.em.ann, » KvinnoMeddelanden till tidningen böra Muns Redaktion Expedition, Stockholm, till adresseras eller Iduns ej till någon person inom redaktionen. Loretos madonna. En skildring från Italien. För Idun af (Forts.) rcole har velat lemna fönstret, ja, äfven huset, men trots sin föresats blir han alltjämt kvar och betraktar Elena med så brännande blickar, att hon, fastän hon ej ser åt honom, dock erfar en nervös och obehaglig retning i sina egna ögonlock. Den unge mannens våldsamma kärlek smärtar henne, på samma gång det dock på botten af hennes hjärta finnes en viss tillfredsställelse däröfver — det är j u alllid ljuft att vara älskad! Likt myggan, s o m ständigt på nytt flyger ljuset nära, är Elena, innan hon rätt vet af det, åter vid Ercoles sida. » Hör mig, signora Elena », bönfaller han. » Kom hit och stanna några få sekunder, så att jag kan få säga er, hvad jag har på hjärtat.
Men när en Canning, en Dupin, och andre parlementära män, med hvilka jag icke kan nämna mig på samma dag, stundom lifva det tunga af eli lång parle mental isis. debatt, liar jag trott, att det äfven kunde vara (ihålligt bos oss. Nu mera skulle blifva mig svårt att ändra detta, se dan jag i så många år talat här i verlden ; och visst är härjemte att hvar fogel sjunger bäst efter sin näbb. Likvisst är del min önskan och min pligt alt vara Ståndet till lags; men de parlementära lärorna trogen, vill jag först blifva öfvertygad om majoritetens smak. Nu var. Statsministern för utrikes ärendena har blifvit här åtskilliga gånger nämnd i anleda, af sista traclaten med Ryssland; jag anser det vara rätt att anföra, att denne Statsminister bland alla sina kamrater haft minsta delen i denna tractat. Enl. min åsigt af denna, vore sådan andel honom visst ingalunda menlig. Jag vill blott anmäla det verkliga förhållandet, nemi. alt traktaten var uppgjord före Frih. Stjernelds inträde i Conseljen; att den undertecknades en eller två dagar derefter, och att ratilicationerna icke af honom, som då var permitterad, contrasignerades; men att denna formalitet uppfylldes, på nådig befallning, af Statsrådet Gr. Carl Löwenhjelm. Om Götha canal har i dag åter mycket blifvit ordadt, och af skäl, som jag förut anfört, anser jag mig pligtig att upptaga och efter förmåga besvara anmärkntna mot detta foretag. Den första och på sätt och vis den obetydligaste, men som hufvudsakligen hör till riktigheten, är, att jag icke är ordför. i bolaget för nya Trollhätte-canalbyggnad. Att Gr. Frölich så förmenat, härrör utan tvifvel af det mindre tydliga i milt yttrande, då jag i går omtalade mitt ordförandeskap. Förhållandet är, att jag 1838 var ordför. de 10 a 12 dagar, som åtgingo innan Hr Presidenten Westerstrands utnämning i Conseljen hann ske.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet att allmänna Indragningsstaten icke öppnades för nya föremål till ökade utgifter, och tillstyrker jag vördsamligen, att genom återremiss af betänkandet StatsUtskottét måtte anmodas häraf hemta anledning, att uti ett förnyadt betänkande utesluta förslaget i detta afseende, och inskränka sig blott till det tillstyrkande, att till Kongl Maj:t i underdånighet hemställa om icke lämpligt vore att ifrågavarande utgifter utgingo ifrån den, eller 3:dje hufvudtittelns besparingar, der sjelfva lönerna äro I stat upp* förde, så vida icke Konungen skulle finna lämpligare, att i anseende till deras obestämda, tdlfälliga och af StatsUsskottet förmodade obetydliga belopp låta dem af extra utgiftstnedlen bestridas. Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. II Band. 56 Den 25 Martil, N:o 2. Grefve Gyllenborg, Johan Henning % Då jag icke saknat anledning till den, förmodan, att Höglofl. ConstirutionsUtskottet, vid erinran om Grundlagens föreskrift i 29 §. Riksdagsordningen, i afseende på läsning af StatsRådets ProfocoUer, skulle ställa sig denna föreskrift till efterrättelse, kar det deremot förekommit mig oväntadt, att ConstitutionsUtskottet, i utlåtande öfver min motion, att läs: ning af StatsPvådets Protocoiier icke borde Constitutionsenligt, annorlunda än i Utskottets pleno, verkställas omsider förklarat, det denna läsning pä irenne divisioner, borde förrättas, och anhåller jag vördsammeligen att, till vederläggning af de, af Utskottet nyttjade skäl, få följande anföra. Utskottet yttrar, att första skälet hvarföre
Motionairen ville derföre likväl ej antyda, att den förändring i föreskrifter, han föreslagit, skadade gäldenären, ty denne hnge eftast drygt betala det anstånd, som på fordringsegarens bekostnad honom lemnades;' 4:0 att utmätt lösegendom, när fordringsegaren det åskar, bör försäljas å Häradets Tingsställe eller å närmaste gästgifvaregård, samt kostnaden för transporten och förvarandet utgå likasom öfrige kostnader med företrädesrätt af utmätta godset. Sådant stadgande för Stockholms stad igenfunnes i Kongl. Brefvet den. I7.'de Augusti 1757, °ch i vissa Län inom Riket skulle enahanda föreskrifter af Konungens Befallningshafvande vara utfärdade, då deremot i Skaraborgs Län, genom en Länestyrelsens hittills icke upphäfda kungörelse, funnes stadgadt, att forsling af utmätt lösegendom bör ske på fordringsegarens bekostnad. Olägenheten af godsets försäljning i gäldenärens hemvist vore känd utan att behöfva utvecklas Det vanliga vore, att ingen speculant infunne sig, hvarigenom åter en mängd auetions-försök. förorsakades, de der medförde tidsutdrägt för fordringsegaren, och kostnad för gäldenären, som öfvervägde fördelen af det uppskof med liqvid, honom bereddes. 22 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 32. Denna motion, — i anledning hvaraf Riksdagsfullmägtigen Eric Pehrsson från Gefleborgs Län anmärkt, att han befarade många olägenheter och omkostnader för både fordringsegare och gäldenär , då denne vore aflägse boende, i händelse Lars Larssons förslag, angående utmätta lösörens försäljning på tingsstället eller gästgifvaregård vunne bifall, helst transporten skulle i många fall medtaga större delen af försäljnings-summan, och att Eric Pehrsson ansåg valet af nyssnämnde auctions-ställen böra ankomma på fordringsegarens och gäldenärens öfverenskommelse, — har Utskottet tagit i öfvervägande; och emedan, hvad angår första punkten af Motionairens förslag, det redan, genom Kongl. Förordningen den 28 Junii I798s angående vissa omständigheter uti lagsökningsmål, samt den ig