Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Gäs nu gäs, tre nätter och tre, nio nätter och nio, tre gånger nio och nio gånger tre." Nu öppnade hon dörren, och en klar och kall morgon strålade emot henne. "Åhå, Hiisin min. Godt är att det är färdigt nu. Sådant rart väder, som i natt, få vi väl ej så snart åter." Den resande satte sig opp. Den inträngande friska vinden gjorde det för henne möjligare att andas. Hon tyckte att den luft, hon under natten insupit, bränt som eld. "Hvad har ni beslutit, Fordeelska, skaffar ni mig hårstråna? Jag behöfver bestämdt svar, för att söka annan hjelp, om ni ej vill." Ännu tvekade den tilltalade. Då tillade mor Annika: "Nå nå, inte är Flemingen så seg heller, att man icke kan rå på honom ensam ock. Och vill inte ni, så vill en ann. Icke sitta tre hårstrån så fast, att icke man dem kan få." I detsamma öppnades dörren åter, och in steg fru Metta Liljeholm. Hon hade ett ögonblick stått utanföre, med handen på dörrknappen. En liten känsla af räddhåga för att gå in till trollqvinnan, grep henne, men hon öfvervann den snart. Emellertid hade hon hört de sista orden. "God morgon, mor, jag ser ni har hunnit få annat främmande också, så här tidigt", sade hon. "Jag kommer för att åter be er vara till hjelp. Elsa sjuknade så alldeles hastigt i går aftons, så att jag fruktar hon skall själas innan middan. Förvisso är hon trollad. Jag har försökt både ett och annat, men intet hjelper. Mor Annika, var nu beskedlig och laga er redo att komma, att icke menskan kolar af emellertid. Ni kan väl läsa trolldomen ur henne. När vi baka nästa gång, skall jag skicka er ett helt spett varmbröd. Elsa är en bra menska, jag ville göra mycket för att hjelpa henne. Derför kom jag också sjelf hit efter er, ty karlarne hade omöjligt tid, och pigorna, de tossorna, vågade ej. Så kom jag sjelf, straxt ovädret slog om. Kom nu mor, ni får sen yfvas öfver hurudan kusk ni haft."
Hypotheks-förvaltningen skulle hafva ett creditiv på Banquen svarande emot ett års ränta på bevisligen ulstälda obligationer. Månge och vigtiga betänkligheter förekom-, ma vid detta förslag. Man kan med skäl an-' märka t att förvaltningen skall bli särdeles vidlyftig, då afräkning måste hållas för hela .Rikets jord; att då hälften af alla landtegendomars värde kan göras rörlig och omlöpande i obligationer till innehafvaren , lättheten af en sådan mobilisering kan befrämja misshushållning och vinglerier; att det således skapade öfverflöd - * Q *7 4i8 Betänkande om Rikets Penninge-Veri. på circulationsmedel verkar som en mynt-försämring; att alla dessa capitaler skola med någon allmän olycka uppsägas och hastigt falla i värde: sarnt att en så stor massa curanta papper skall öppna ett vidsträckt fält för vinningslystnadens speculationer, och draga penningar ifrån produc-; tiva företag. Utan tvifvel vore det bäst, att en sadan allman inrättning, till stöd för fastighets-egares credit, icke behöfdes; men om den anses kunna lemna en nyttig och, af omständigheterne, påkallad hjelp, så bör den icke förkastas derföre, att den är förenad med besvärligheter eller kan synas äfventyrlig. Enahanda förlägenhet, ehuru i högre grad, har bragt andra nationer till nödvändigheten, att söka biträden genom sammansatt förmåga, der enskildes, delad, varit otillräcklig: och tillståndet hos oss är nog betänkligt för att icke lemna allt åt det enskildta bemödandet och låta all den kraft falla, som med samfäldt biträde möjligen ännu skulle kunna uppehållas och frälsas. Summan af hypotheks-obligationer, somen. dast successive och till största delen i utbyte emot redan intecknade documenter komme att utställas , skulle sannolikt aldrig på långt när uppgå till dess möjliga maximi-belopp, enär då, likasom nu, många egendomar skola blifva ograverade. Att en lättad credit kan af obetänksamheten missbrukas är visserligen ej något skäl att i allmänhet försvåra den.
Betänkande, N:o 36. ne, för att derefter Kongl. Maj:t i underdånighet underställas; varande derjemte af motionären, i afseende å de serskilda momenter, som borde deruti ingå, föreslaget följande: A. 1 afseende på Skogsordning?». 1 :o att Konung och Ständer tillerkännas rätt stifta lag för vården af alla Rikets, enskilda egare tillhörige, skogar, och bestämma om förödda skogars återplanteriug, der sådant af behofvet påkallas; 2:o att minimum af den skog bestämmes, som bör finnas vid hvarje hemman, i förhållande till egovidden, så framt ej jorden kan i odladt sk iek gifva större afkastning och tillika visas, att skogsbehofvel kan genom köp från andra hemman fyllas; 3:o att skogsåverkan belägges med straff i likhet med tjufnad; 4:o att förbehåll göres för inhyses-folk och obesutne att mot måttlig afgäld till skogsegare, få, utan att behöfva stjäla, förses med sitt vedbehof af skogens affall; 5:o att skog i allmänhet ej må fällas på hällar och bergsklippor, der möjlighet ej finnes för återväxt; 6:o att vid träds fällande företrädesvis skogssåg må begagnas till virkets besparande; 7:o att för samfällda hemmansegares skogs indelning till trakthuggning, der den profvas tjenlig, serskilda jemkningar må göras i Skiftesoch Stängsel-förordningarne; 8:o att bestämdt ansvar med böter älägges skogsegare, som, emot skogsordningens föreskrift, vanvårdar eller föröder sin skog; 9:0 att församlingarnes fa t tigvårds—styrelser må ega att till förtjenst för fattige, genom dem insamla skogsfrön, der skogarnas egare ej sjelfve vilja sig af denna rätt begagna; 10:o att skogsplanteringar på flygsandsfält må uppmuntras och skyddas genom serskilda stadganden, med inskränkning uti jordegares rätt, om de vilja dem afverka; 11:o att inga skogstrakter må få säljas, så framt de icke åtfölja laga köp af jorden; varande af motionären, under ärendets behandling inom Utskotten, tillagde följande punkter till de i motionen upptagne, nemligen: 12:o att, i anseende-dertill, att virkets godhet beror deraf, under hvilken årstid det blifvit hugget, och sådant virke, som icke blifvit hugget vintertiden, i utlandet råkat i misskredit, det må varda vid vite förbudet, att under tiden emellan den 1 April och den 1 November hugga exportvirke; 13:o Lagsamt Allm.
Sedan genom Kongl. Brefvet den 27 Mars 1846 restitution af tullmedel redan blifvit medgifven för artikeln Punsch till belopp af 6 sk. banko per butelj, har bland andra så beskaffade stadganden i 9 § äfven detta, enligt Tidlkomiterades förslag, blifvit af Rikets Ständer upptaget med beloppets utförande i riksmynt till 19 öre per butelj. I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad som hemställts af Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, beslutat, att första mom. af de för sådali restitutions beviljande meddelade föreskrifter må erhålla följande förändrade lydelse: »att af de i vigt här upptagna varor minst 100 skålpund af hvardera och af punsch minst 100 buteljer skola till export angifvas och på en gång afsändas». Då för utförsel af bomullsväfnad, tillverkad inom landet af garn i finhet af N:o 32 eller deröfver, restitution för närvarande eger rum till samma belopp, som tullen utgjort för ofärgadt bomullsgarn eller 12 öre skålpundet, men genom traktaten med Frankrike sagda tull blifvit nedsatt till 8 öre per skålpund, hafva Rikets Ständer ansett restitutionen för den exporterade väfnaden böra derefter jemka® och utgå likaledes med 8 öre skålpundet, hvarvid likväl den utvidgning i afseende på qvaliteten af väfnaden funnits kunna medgifvas; att för bomullsväfnad af garn i finhet af N:o 26 eller deröfver, efter Engelsk beräkning, sådan restitution må ega rum. I likhet med hvad Tullkomiterade föreslagit, hafva Rikets Ständer ansett erforderligt, att i oftaberörda 9 § stadgande intages om den genom Kongl.
N:o 142, i anledning af väckt motion, angående upplåtande af krono-parken Furubacken åt Marums, Vinköls och Härlunda socknar; N:o 143, i anledning af väckt motion, angående tilldelning åt Björsälters sockens hemmansegare af skog från krono-parken Vestra Kinneskogen; N:o 144, i anledning af väckt motion, att å kronans egendomar bosatte husmän och torpare må åtnjuta mera tryggad besittningsrätt till sina torp och jordar; N:o 145, i anledning af väckt motion, att för domaren i Östra härad af Jönköpings län måtte anvisas annat boställshemman; N:o 146, i anledning af väckt motion om befrielse för städerna i riket från utgifter för krono-uppbörden, byggnad och underhåll af tullhus samt fångvården och dessa utgifters uppförande å rikets stat. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets nedannämnde utlåtande och betänkanden: N:o 70, i anledning af erhållna återremisser af betänkandet N:o 17, angående ifrågaställda fyr-anläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren; N:o 74, i anledning af väckt motion om böles-ansvar för den bevärings-skyldige, hvilken försummar att inställa sig till beväringsexercis; N:o 75, i anledning af väckt motion om bildande af fonder till understöd för bevärings-ynglingar, hvilka kommenderas i fält; N:o 76, i anledning af väckt motion om anvisande af understöd lill resor i främmande länder åt arbetare i de inhemsk afabrikerna och liandtverkerierne; N:o 77, i anledning af väckt motion, angående förändring i sättet och vilkoren för varors och andra effekters försäljning å auktion inom hufvudstaden; N:o 78, i anledning af väckt motion om ändringar i Kongl, förordningen den 5 Juni 1822, angående gårdfarihandel!!. Prot.-uLd.rag 339 Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D.
En värd Talare har åberopat Englands exempel såsom stöd för Den ii November f. rn. 123 sin mening. Jag skall en gång för alla utbe mig få erinra, att England, så vidt jag vet, är ett land så fullt af skenbara motsägelser, alt man omöjligen från ett särskilt förhållande kan sluta till de fenomener, som der i allmänna lefvernet äga rum. Jag tror derföre, att den husliga sällhet, som finnes i England, icke ensamt bör kunna tillskrifvas den omständighet, att äldste sonen ärfmer alltsammans. Föröfrigt får jag erindra, i afseende på den anförda faran, att döttrarnes gynnande endast skulle åstadkomma ägtenskap för penningarj att delta låter rätt vackert och roinaneskt. Men då man får taga verlden, sådan den är, tror jag det vara bäst alt hemta ledning af erfarenheten. Och man vet då icke blott alt det är en allmän sägen, huru svårt det är för fattiga flickor att blifva gifte, utan ock alt det finnes i proportion många flera ogifta Fröknar, än Mamseller. Jag anser, att ett väsendtligt skäl härtill finnes i den olika arfsrätlen; och om Ridderskapet och Adeln bättre doterade sina döttrar, tror jag icke, alt Ståndet skulle förlora det ringaste derpå; ty hvad man då förlorade på sin syster, vann man ju igen på sin hustru. Grefve Björnstjerna, Magnus: Ehuru fullkomligt oberedd, vågar jag ändock till den fullständiga utveckling Herr von Hartmansdorff gifvit åt ämnet, lägga några små anmärkningar. Jag anser grunden för Ut - D e n ii Novem b e r f. m. slottets förslag vara af en fullkomligt democratisk tendence, sorn slutligen icke kan hafva något annat resultat, än införande af despotismen. Det måste leda till en mer och mer tilltagande klyfning af fastigheten^. Resultatet af en sådan klyfning visar sig redan på det mest bedröfliga sätt på flere ställen i Europa, till ex. i Irland, hvars olyckliga ställning härrör af den stora sönderklyf11 ing af jorden, hvilken icke är hindrad genom arfslagarna.
Rikets Ständer anse derföre, att åtgärder böra vidtagas för att, så snart omständigheterna det medgifva, erhålla en sådan i möjligaste mån fullständig fortgående statistik, hvilket ändamål otvifvelaktigt säkrast vinnes genom bildandet af ett embetsverk, som finge sig uppdraget att uppgöra planen till de statistiska arbetena ä deras särskilda grenar, äfvensom att sammanföra, bearbeta och offentliggöra de inkomna uppgifterna, och sålunda bereda erforderliga upplysningar om landets tillstånd, utveckling och förkofran. Med ett sådant embetsverk kunde då de arbeten, som för statistiska ändamål utföras inom särskilda embetsverk, sättas i förening, och Tabell-k,ommissionen, den enda inrättning, som varit egnad uteslutande åt statistik, ehuru endast åt en enda gren deraf, upphöra. Då likväl en fullständig plan för inrättandet af ett sådant embetsverk, äfvensom för förbindelsen emellan detsamma och de öfriga embetsverken, icke kan af Rikets Ständer uppgöras med nu tillgängliga upplysningar, enär dertill skulle erfordras dels en fullständig undersökning af sättet, huru dessa arbeten för det närvarande inom särskilda grenar af förvaltningen försiggå, dels en närmare underrättelse om organisationen af de i andra länder inrättade anstalter för statistiska arbeten, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, på det rikets officiela statistik måtte blifva på ett fullständigt och sammanhängande sätt ordnad, låta utarbeta och för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga plan och förslag till inrättande af ett statistiskt embetsverk, tillika omfattande nuvarande Tabell-kommission; Och hafva Rikets Ständer funnit sig böra, lill bestridande af kostnader för härtill erforderliga förberedande åtgärder, ställa till E. K. M:ts Nådiga disposition ett anslag af Tio Tusen Riksdaler, att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå under nästpåföljande Irenne år. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Oktober 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Okt. 1854.
4:o att äldre kammardrängarne Dahlgren och Andersson matte, såsom ersättning, hvardera uppbära 75 Rdr banko årligen, räknadt från den 1 April 1849; samt oto att till hvar och en af Bankens nuvarande yngre kammardrängar, som innehade ordinarie tjenst den 1 April 1848, då beslutet angående skillings-sedlarnes indragning meddelades Under-styrelsen, och hvilka äro nio till antalet, måtte såsom ersättning för förlorad arbetsförtjenst, i följd af berörda beslut, få utbetalas ett belopp af 13 Rdr 16 sk. banko, efter år räknadt, under dervid fästade vilkor. Enligt ankomne protokolls-utdrag af den 29 näsllidne Mars och den 2 i denna månad hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-Ståndet bifallit berörde utlåtande i sin helhet; hvaremot Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterat och Hedersv. Bonde-Ståndet afslagit 1 och 2 punkterna, men gillat 3, 4 och 5 punkterna af samma utlåtande; hvilka sistnämnda sålunda äro af samtliga Riks-Stånden godkända. I afseende på ltsta punkten, eller frågan om ersättning till Bankens nuvarande Kommissarier för mistad inkomst af sedelkorsning är vordet anmärkt: af en ledamot att ersättning endast i det fall borde medgifvas, att för dennsamma tillgång bereddes genom indragning af Kommissarie-befattningar, helst anledning icke vore dertill alt någon reorganisation af Banko-verket på det liela skulle kunna vinnas, i följd af det förslag i detta hänseende, fullmäktige uti berättelsen till Banko-Utskottet vid riksdagens början framställt; af en annan ledamot, att han, erkännande billigheten deruti att nuvarande
Detta PresteSt:s förslag, förkastades af Const.Utsk. i dess den 29 Nov. 1809, öfver de efter Reg.- F:ns antagande, deremot gjorda anmärkn.-r afgifna Mern., men blef såsom R. St:rs prot. utvisa, förklaradt hvilande, hvarefter Consl.- Den 16 Juni. Utsk:s nyssnämnde Mein., i livad del rörer 2 och 16 §§ Reg.-F.n vid 1815 års Riksdag, dit pröfningen af samtlige de vid 1809 års Riksdag, efter Reg.Fms antagande, föreslagna grundlagsförändringar upskjöts, af samtlige RiksSt:n godkändes. Dä nu 16 § Reg.F:n, efter den tydning stiftarne af densamma lemnat, tillförsäkrar hvarje undersåte fri religionsöfning, samt RiksStin sedermera i grundlagsenlig form förkastat den inskränkning i religionsfriheten man påyrkat att göra, i del af Konung och Ständer antagna grundlagsbudet, är klart alt någon ytterligare sanktion af Konungen, hvarken erfordras eller kunnat, ifrågakomma. För att tydligare framställa denna min åsigt, får jag anmärka, att, derest Hr Tham skulle föreslå, ali i Tryckfrihets-Förordn. borde intagas en föreskiifl derom, att alla skrifter, ämnade att i tryck utgifvas, skulle undergå en föreg:de granskning, men Const.Utsk. afstyrkte detta förslag, under förklarande, att sådant vore att inskränka den redan existerande tryckfriheten, samt detta Utlåt, af R. St. godkändes, så måtte väl ingen Kongl, sanktion af denna förklaring erfordras, för att den en gång antagna tryckfrihetslagen skall ega gällande kraft. Jag vill vidare nplysa Hr Tham derom, att underrättelsen om den af mig förfäktade tydning af meranämnde 16 §, lemnats mig af en utaf Const - Utsk:s ledamöter vid 1809 års Riksdag.
Direktionen upplyst, att den för Inrättningens framtida verksamhet nödiga nya sjukvårds-anstalten icke kan med dess egna tillgångar tillvägabririgas, men att hälften af den härtill erforderliga summan, utan att Inrättningens ekonomiska bestånd äfventyras, bör kunna af dess tillgångar bekostas, om medlen finge efter hand afhetalas, och Direktionen anhåller derföre i underdånighet, att Eders Kongl. Majit täcktes i proposition till Rikets Ständer föreslå beviljande af ett anslag af högst 100,000 R:dr att användas till inrättande Isär i hufvudstaden af ett nytt och fullständigt Barnbördshus i förening med praktisk undervisnings-anstalt för barnmorskor, efter af Eders Kongl. Maj t gillad plan, hvilken anslagssumma, under 4 år, med högst 2j,000 R:dr årligen komme att utgå samt endast i mån af byggnads-arbelets fortgång och till belopp, sorn af Eders Kongl. Majit bestämdes, finge af Direktionen lyftas mot redovisnings skyldighet och under de kontroller, som kunna finnas nödige; och skulle hälften af livad sålunda komme att lyltas, utgöra direkt bidrag från Statens sida, hvaremot den andra hälften skulle beviljas såsom räntefritt lån, hvilket med minst 5 procents årlig afbetalning borde af Barnbördshusets medel inom högst 20 år till Staten återgäldas under de garantier, som af Eders Kongl. Majit och Rikets Ständer bestämdes. Uti häröfver afgifvet underdånigt yttrande har Sundhets-Kollegium, med åberopande af des* utlåtande i ämnet den 8 April 1817 samt de af Direktionen anförde skäl, tillstyrkt bifall till förevarande ansökning, såsom i Kollegii tanka den enda utvägen, att för framliden göra Barnbördshus-inrättningens fortgång möjlig och sätta den i tilllälie att uppfylla sitt ändamål. Med fästadt afseende å hvad sålunda anfördt blifvit, anser jag mig ega skäl i underdånighet förorda en Nådig framställning till Rikets Ständer, angående beviljande af understöd för anläggande af ett nytt Barnbördshus här i hufvudstaden.
Något säkrare och mera tillfredsställande grundvalar böra väl erbjudas och föreslås för ett blifvande lärare-seminarium, än f. n. kommit under öfvervägande, såvida Statens medel skola dertill användas; jag anhåller således, alt R. o. Ad. måtte bifalla Stals-Ulsk:s Utlåt. N:o 73, innefattande hemställan, att motionärens förslag icke må till någon åtgärd föranleda. Hr von Hartmansdorff: Då denna fråga förra gången förevar, talade jag för henne, och jag fortfar att hafva samma mening, oaktadt hvad Utsk. häremot yitrat. Behöfligheten af undervisning i lärosättet lärer väl ingen kunna bestrida, ty derigenom att en Magister fått sitt diplom, har han endast erhållit betyg derpå, att han sjelf inhemtat kännedom i vissa ämnen, men att han eger förmåga åt andra meddela, hvad han vet, derom har man ingen säkerhet. Man har ansett nödigt att inrätta seminarier för folkskolelärares bildande eller lärare för mindre barn; huru mycket mera nödigt är det då icke att för de äldre, o eller dem, som begagna högre läroverk, skaffa skicklige lärare. Asterstår då frågan : kan den undervisning, som för skicklige lärares bildande erfordras, vara så störande för det läroverk, hvarest hon skall meddelas, att man derföre icke bör inrätta seminarier? Det ville säga att de i elementar-läroverken befintlige lärjungar icke må i något enda af dem störas genom främmande lärares inträde, änskönt undervisningen derigenom skulle varda bättre för alla blifvande lärjungar. Det vore egennyttans grundsats införd i skolan. Hyser man denna tanke, så lemuar raan derhän om framtida lärare förblifva lika oskickliga som många af de närvar.-de äro. Jag tror dock, att en sådan sats icke kan försvaras. Prof. Carlsson har föreslagit, hvad äfven jag anser rätt, att undervisning i lärarekallet skall meddelas i de vid universiteten befintliga kathedral-skolorna, hvarest lärosättet kan lättast inhämtas samtidigt med öfriga kunskapers förvärfvande. Men fördetta anslags beviljande, fordras icke att seminarier skola inrättas i Upsala och Lund.
Landtbruks-akademiens berörda underdåniga skrifvelse blifvit den 7 sistlidne .luli hos Kongl. .Maj:t i underdånighet anmäld, men alt Kongl. Majtt i nåder befallt, att ärendet skulle anstå i afvaklan på Rikets Ständers beslut, i anledning af motionärernes förslag. Vid sådant förhållande har Utskottet ansett sig, med anledning af återremisserna, nu böra lala frågan förekomma tiil förnyad pröfning, dervid Utskottet icke funnit anledning att utgå från andra gruudey, än dem, på hvilka Utskottets förra beslut i ämnet hvilar. I följd häraf kan Utskottet icke biträda deras mening, som påyrkat, att vissa minimi-dimensioner för afloppsdike icke böra i lagen utsättas. Likasom Utskottet fortfarande finner mindre rådlig! ali tillstyrka bifall tili förslagen, dels att afväguiug af marken alltid borde ske och gode mäns utlåtande öfver et! ifrågakomma dikningsförelag infordras före afgörandel af en derom uppkommen tvist, dels alt afgörande! af tvister om dikning skulle öfverlemnas åt kompromiss eller, såsom andra yrkat, uppdragas åt Egodelniugs-rätt, Hvad Lag-beredningen i förslaget till allmän Uivii-lag innehåller i afseende på diknings-tvistens hänskjutande lill afgörande af kompromiss är en följd deraf, att kompromiss ingår såsom ett moment i Lag-beredningens förslag lii! rättegångs-ordning, men torde icke lämpligen böra för ett särskildt fall inflickas i vårt nu gällande rättegåugs-system.
"Det här eländet." Hvad går det för nöd på dig? Gå åtminstone hem att lipa, så att du inte blir till åtlöje för hela sta'n. Går till Toppo. TOPPO. Nåå? Fick du pengarna? RISTO. Naturligtvis. Ser den du här? TOPPO. Hurra. Det får vi en hel butelj för. Nu går det an att lefva. RISTO. Men käringen retar mig. Hon började ju pipa och gnälla så att man måste be Gud bevara sig. TOPPO. Jag tänkte just det. Men "var en man; fördrag allt". Det står ju i psalmboken att "mannen måste ofta ha öfverseende med hustruns svaghet". De ä' ju denna verldens bräckliga kärl, ser du. RISTO. Ska vi nu gå till krogen, hvafalls? TOPPO. Ja visst, bror lilla. Vi ska gå dit och ännu en gång lefva alldeles som herrar. Lägger sin arm om Ristos hals. Sjunger: "Drinkarn bör man inte klandra, inte klandra, inte klandra. Då är mannen på sin plats, ja, då är mannen på sin plats " Ut till höger. VAPPU. Hvart tog du vägen, Johanna? Kom nu och handla bröd. JOHANNA. En annan gång, kära Vappu. Inte nu. VAPPU. Hvarför inte? Tycker du att det är för dyrt? JOHANNA. Nej, men jag får ändå låta det vara tills vidare. VAPPU. Kom i alla fall närmare hit. Jag har något annat att säga dig. Säg, skulle du inte vilja ta emot att väfva ett klädningstyg? Fru Vörsky bad mig häromdagen att höra efter någon pålitlig person, som vore skicklig i sådant arbete. Jag tänkte genast på dig, ty jag känner ingen annan, för hvars redlighet jag skulle kunna gå i borgen. JOHANNA. Åh, du kan inte tro hvad jag gerna tar emot väfning, om jag bara kan få någon. Det skulle ju vara en riktigt stor hjelp för mig i dessa knappa tider, ty man förtjenar ju alltid mer med väfning än med annat handarbete. Hur snart tror du att hon skulle vilja låta mig börja? VAPPU. Gå och hör efter. Säg att jag skickat dig. Men en sak till.