Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontoret uti afgifvet utlåtande med anledning af hvad Revisorerna yttrat, förklarat: att det måste för en kassaförvaltning i allmänhet vara fördelaktigare, att tillgångarne finnas uti en hufvudeller general-kassa samlade, för att derifrån direkte utgå till de föremål, hvartill de äro anvisade, än att medlen fördelas emellan flere särskilda kassor, för att af dem, som deröfver disponera, för de afsedda ändamålen användas, samt att i sednare fallet det lätt kan inträffa att en eller flere af sistnämnda kassor för tillfället egde större tillgångar, än som då erfordrades, under det att hufvudkassan, af en eller annan orsak, samtidigt vore i behof af behållningarne i de andra kassorna — får jag vördsamt föreslå, att Rikets Stäader måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit täcktes genom dertill utsedde sakkunnige personer eller på annat lämpligt sätt låta utarbeta förslag till en sådan förändring af Stats-kontorets organisation, äfvensom af arbetsordningarne för öfriga i Stockholm befintlige förvaltande kollegiala Embetsverk, hvilka hafva åliggandet att verkställa utbetalning af statsmedel, att dessa förvaltande verk i allmänhet och med undantag af expensmedel och möjligen en mindre kassa för smärre utbetalningar, icke behöfde hafva några kontanta penningar om händer, eller större summor innestående å verkets Bankoräkning, men deremot erhålla rättighet att för sina utgifter, inom vissa för hvarje Embetsverk begränsade belopp, till hvar och en, som af det förvaltande verket skall uppbära penningar, utfärda invisningar, ställda på Kongl. Räntekammaren, och hvilka der genast blefve med kontanta penningar infriade, samt att för de utbetalningar, som af Kongl. Stats-kontoret omedelbarligen ombesörjas, sådan förenkling måtte tillvägabringas, att Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
För Mitt Den is April. 421 min del kan jag icke af Högstberörde Nädigcl strifwclse Zöra annan slutsats,' än att Konungen i Näder äskat, att, i händelse af Wargeringens upphörande, en motfwarande förswarsstyrka borde anskaffas, och i beredskap hällas; Tp vm Konungen nädigst ansett nägot derutöfwer af nöden, tror jag sä mycket mera, att sadant uttryckeligcn blifwit Riksens Ständer i näder tillkäpnagifwit, som Kongl, Maj:t, dä för nägra mänader tillbaka, fräga hos Riksens Ständer förewar om en sä kallad Conscription eller allmän National-bewäring, slnteligen behagade isrän yrkanhet heras i näder afstä. I anledning häraf hade det, efter min tanka, för Högloft. Utstostet egcnteligen warit tillgörandes, att efter inhämtad säker kännedom af antalet pä det till indragning i fräga warande Wargeringsmanffapet, föreflä sättct till erhällande af lika elser motfwarande antal krigs? Nian Zag har icke medhunnit att förskaffa mig kännedom om Wargeringsmanskgpets styrka, men att dömma frän den indelta Landt-Armöen, mäste Wargeringen icke utgöra tillfullo 20,000 mqn. Om nn detta antal, säsom berördt är, blifwit ersatt, sä hade nara wid Zdelar af den tillökning af ZO,ooo man, som hltffoktet tillstyrkt, warit befparhe. Men jemte det jag fölunda tror, att Högloft. Utskottet haft fullkomlig anledning stanna wid nyst ymförmälte åtgärd, att nemligen endast förestå ersättning för Wargeririgen, bör jag icke heller förtiga mitt billigande heras, att pä sätt jenrwäl Utskottet föreslagit, de hittills oroterade Hemman böra heltgga ntj Rikets forswar, witz skeende fiendtligt anfall.
Och de Skriftlärde och Phariseer vaktade på honom, om han någon helbregda gjorde på Sabbathen, att de måtte finna något, der de kunde anklagan före. Men han förstod deras tankar, och sade till menniskona, som den tvinada handen hade: Statt upp, och gack fram. Han stod upp, och gick fram. Då sade Jesus till dem: Jag skall spörja eder: Må man göra väl om Sabbatherna, eller göra illa; hjelpa lifvet, eller förspillat? Och han såg sig om på dem alla, och sade till menniskona: Räck ut dina hand. Han ock så gjorde. Och hans hand vardt honom färdig, såsom den andra. Men de vordo ursinnige, och talades vid emellan sig, hvad de skulle göra åt Jesus. Så hände det uti de dagar, att han utgick uppå ett berg till att bedja; och blef der öfver nattena i bönen till Gud. Och då dager vardt, kallade han sina Lärjungar; och utvalde tolf af dem, hvilka han ock kallade Apostlar. Simon, den han ock kallade Petrus, och Andreas, hans broder, Jacobus och Johannes, Philippus och Bartholomeus, Mattheus och Thomas, Jacobus, Alphei son, och Simon, som kallas Zelotes, Och Judas, Jacobs ([son]), och Judas Ischariothes, den ock förrädaren var. Och han gick neder med dem, och stod på en plats i markene, och hele hopen af hans Lärjungar, och ganska mycket folk utaf allt Judiska landet, och Jerusalem, och ifrå Tyrus och Sidon, som vid hafvet ligga; Hvilke komne voro, på det de ville höra honom, och varda botade af sina sjukdomar. Och de, som qvalde voro af de orena andar, vordo helbregda. Och allt folket for efter att taga på honom; ty af honom gick kraft, som alla botade. Och han lyfte upp sin ögon öfver sina Lärjungar, och sade: Salige ären I fattige; ty Guds rike hörer eder till. Salige ären I, som nu hungren; ty I skolen blifva mättade. Salige ären I, som nu gråten; ty I skolen le.
Utskrts förslag, användas till jernvägsbyggnader. Förslaget torde slutligen vara mindre lagligt, åtminstone hvad Wadstena krigsmanshuskassa beträffar. Den är, som man vet, bildad dels genom donationer af våra framfarna stora Konungar, dels genom enskilda gåfvor, dock med det uttryckliga förbehåll att medlen aldrig få användas till något annat än det med dem afsedda ändamål, samt att de sålunda skola särskildt förvaltas, såsom äfven allt hitintills skett. Jag har icke klart för mig, huru detta skulle, kunna ske, derest kassorna nu i klump lemnades till Riksg.Kont. Förslaget förefaller mig således både onödigt och till och med vådligt. De fördelar, sora Utskrt anser deraf skulle upkomma, inskränka sig till »enkelhet i redovisningen och minskad förvaltningskostnad. » Hvarföre detta skall blifva en följd deraf att räkenskaperna föras på Riddarholmen i st. f. vid Munkbron, är för mig obegripligt, särdeles som Utsk:t sjelft förutsätter, att kassorna skulle hvar för sig förvaltas. Deremot förefaller det mig som om ordspråket: »1’appetit vient en mangeant» möjligen härigenom kunde få sin tillämplighet på Fullmäktige i Riksg.Kont.; sedan dessa väl fått kassorna om händer, är det ej otänkbart att hågen snart skulle komma att äfven hafva sitt ord med om penningarues användande. Det är denna verkliga olycka för krigsförvaltningen, som jag önskar förekomma, hvarföre jag vördsamt anhåller, det R. o. Ad, ville lorena sig med Högv. PresteSt. att afslå Utsk:s nu ifrågavule förslag. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Då fråga vid denna Riksdag blifvit väckt derom, att BankoUtsk:t skulle tåga i öfvervägande, huruvida det ej vöre nyttigt, att vissa kassor öfverlemuades till Banken, emot ersättning af R.
Oss än vidare till sinnes fördt, hvad omsvep och hinder som vid vädjande under Wäre Hof-Rälter tillkommer, i ty att den timan om året, när skep kunna gå och hela sjöfarten påstår, samt alle skepmål sig pläga lildraga, dä äre Hof-Rät terne förgångne, och om man emellertid skulle, behöfva vädja ifrån Rädstugorne, måste man töfva hela Sommaren til sida Hösten, förr än man wadet kan fortsätta, hvarigenom de sjöfarande ofta med samt sine Skep och Ladningar öfver et helt år kunna blifva uppehålne och lil sin handel och näring märkeligen skadde. Detta til alt afböja, håfve XVi för närvarande tid intet annat medel utse kunnat, än al låta waden ifrån Rädstugorne (tingshusen nämnas icke) gå till Wårt General-Commerce-Collegium, efter det sitter hela året igenom och desförutan med sådane saker häfver til göra, som af handel och vandel lil sjös en stor del bestå, och med denne Wår Sjölag icke hafva ringa gemenskap. » Lägger man nu härtill föreskrifterna i Rättegångs-Balken af 1734 ärs lag, nemligen: 6 Kap. 1 § i dess ursprungliga lydelse Om Rådstufvurätt: »att der skall håde ransakas och dömas öfver alla (vexeloch) sjörätts-saker; 25 Kap. 9 § jemförd med samma Kapitels 1 b §, samt 30 Kap. 9 §: att tiden för fullföljd af vad äfvensom för ändrings sökande i Hofrätts dom uti (vexeloch) sjörätts-mål, skall vara »hälften kortare» än i andra mål, framstår såsom oemotsägligt att lagstiftaren fästat synnerlig vigt vid skyndsamheten af sjörätts-målens behandling
Mig synes, att det sista mom. äfven kan utgå; ty det är afgjordt, att cassacreditiv skola lemnäs endast till associationer och privatbanker, som befatta sig med spannmålsbelåning, samt till hypotheksföreningar, hvarjemte ordningen dem emellan är bestämd, och då faller det af sig sjelf, alt, när flera anmäla sig, tillgångarna först skola fördelas emellan dem, som tillhöraden första classen. Gr. Cronhjelm: Jag får äran fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det sista morn., åtminstone efter min tanka, bör qvarstå på den grund, att här icke talas om de olika classerna, utan huru fördelningen skall ske emellan flera creditivsökande inom samma class. Flera associationer för spannmålsbelåning äfvensom flera hypotheksföreningar kunna uppstå, och då torde fördelningen af tillgångarna böra ske så, som Ulsk. föreslagit. Hr von Troil: Jag tror visserligen icke, att detta morn., såsom öfverflödigt, bör förfalla; men jag får likväl hemställa, om det ej vore rättast att afslå detsamma. Om en sådan händelse, som morn. förutsätter, skulle inträffa, skulle man nödgas antingen bevilja de sökta creditiven åt en eller några och afslå de öfriga ansökningarna, eller också fördela tillgångarna emellan alla dem, som vore likaberättigade. I sednare fallet kunde det hända, att ingen blefve hjelpt; ty om 3:ne hypotheksföreningar anmälde sig, och Bancostyrelsen ej kunde disponera mera än 3oo,ooo r:dr, skulle denna summa, hvarmed en vore hjelpt, troligen blifva af föga nytta, då den fördelades på alla tre. Jag hem - 38o Den 3o Julie. m. ställer derföre, om det ej vore bättre, att Bancostvrelsen finge fria händer samt hela sista mom. af lit. b finge förfalla. Gr. Cronhjelm förenade sig med Hr v. Troil. Frih. Ehrenborgh:
Vid granskning af redogörelsen för Skara Stifts Stipendie-kassa, hafva Rikets Ständers sist församlade Revisorer anmärkt, att ej mindre än tio års räntor, tillsammans 800 R:dr, å ett numera aflidne Häradshöfdingen Lundström meddeladt lån funnits i räkenskaperna balanserade, och i afseende härå yttrat den åsigt, att berörde lån, jemte 230 — upplupna räntor bordt af Konsistorium, till undvikande af förlust för fonden, i tid indrifvas. Rörande denna fråga, få Revisorerne meddela: att ifrågavarande låne-kapital, 1,333 R:dr 16 sk., utgörande den så kallade Scherpingska Stipendie-fonden, blifvit för längre tid tillbaka till Häradshöfdingen Lundström utlemnadt, emot inteckning i hemmanet' Possagården Källby, vid hvars sedermera verkställda försäljning å exekutiv auktion, köpeskillingen något understigit det intecknade kapitalet; att för nämnde köpeskillings erläggande måst medgifvas långa betalningsterminer; att Konsistorium, vid sådant förhållande, funnit sig böra inställa stipendieutdelningen och år ifrån år balansera de inflytande räntorna, intilldess det ursprungliga låne-kapitalet hunnit genom inflytande tillgångar betäckas; samt alt Rikets sist församlade Ständer, i betraktande deraf, att, genom lånets beviljande mot inteckningssäkerhet i en fastighet, hvars värde vid försäljning icke motsvarat lånekapitalets belopp, Stipendiefondens bästa icke synes hafva varit behörigen iakttaget, uti underdånig skrifvelse den 7 Maj detta år, anhållit, att undersökning i laga ordning måtte anställas, angående ofvan anmärkta förhållande, på det att ersättning såmedelst måtte beredas Stipendie-fonden för den, genom Konsistorii omförmälda förfarande, densamma åbragta förlust. Uti detta ämne är, enligt hvad Revisorerne inhemtat, JustitieKanslerns underdåniga Utlåtande infordradt. Elementarskolan i Stockholm. I Kongl. Kammar-Rätten äro räkenskaperna för båda revisionsåren granskade utan anmärkningar. Balans från föregående året'. Statsanslag Balfårsafgifter af lärjungarne .
Om Styrelsebeslut skulle fattas, icke enliga med Regeringsformens föreskrifter; om pågon grund, skulle finnas för den förmodan att vid bestämmandet af hvad Regeringsformens 107 §. kallar allmänna mått och steg, Rikets sannskyldiga nytta icke blifvit iakttagen, så frågar jag, då Lagstiftaren så försigtigt anordnadt allt, att underrättelser och råd aldrig skulle saknas; att öfverraskning skulle förebyggas, om ansvar derföre inför Gud och menniskor kan falla på andra än på de Rådgifvare eller Ministrar, hvilka ägde att med underrättelser och råd biträda, och hvilka ägde att gjelfkrafde påminna om Rikets rätt och bästa. Om det måste medgifva® att ordet allena hade kunnat uteslutas ur Regeringsformens 4 och rpde §. utan att derföre någon rubbning Den 5 Maji e. m, skett i Lagstiftarens framställning af den Con-* stitutionella Konungens rättigheter, så återstår att undersöka hvarföre ordet allena blifvit af Lagstiftaren nyttjadt. Ordet altena styrande Konung, nyttjadt i 1809 års RegeringsForm, uttrycker motsattsen af en styrelseform, som erfarenheten lärt att ogilla, likasom ordet enväldigt regerande Konung i 1680 års Riksdagsbeslut, enligt den tidens begrepp, skulle uttrycka motsattsen af det aristocratiska väldet, som under FörmyndareRegeringen blifvit så förhatligt. Bruket af ordet allena har uti vår RegeringsForm en historisk upprinnelse, likasom de uti ingressen till ansvarighetslagen nyttjade ordalag MKon-t ungens rådgifvare skola endast råd gifva, men ej jemte honom regera." Det är lätt att finna att dessa ordalag ingalunda behöfdes för att tydliggöra Lagstiftarens afsigt. Hvarföre nytjades de? de nyttjades för att tillfredsställa opinionens fordran: för att skingra farhågorna hos dem som ägde att bifalla eller afslå RegeringsFormen, och som mindes de förflutna tiderna.
(Se 1668 års B:co Ordn. $. 54 och följande.) C. 1 egenskap af Allmän Stats-Anstalt. 1:0 Att det inhemska myntet må bibehållas vid dess rätta och skäliga valeur, samt främmande myntsorters obilliga och egenmägtiga stegrande hindras och förekommas; 2:0 att, uti den genom Låne-operatioaerne inflytande och besparade vinst, en nöd» Banco-Vttkotiets Memorial N:0 135. 3 hjelpsoch tillgångs-cassa må beredas, hvaröfver Rikets Ständer ega att till Kongl. Maj:ts och Fäderneslandets heder och nytta samt allmänt gagneliga ändamål disponera. (Se Ingr. till B:co-Ordn. samt §. 74.) De beslut, som, under nu öfverståndné Riksmöte blifvit vidtagne, innefatta i flere hufvudsakligare afseenden, dels en verklig återgång, dels ett närmande till dessa hufvudgrunder, hvilka, då Banco-Inrätiningen, med Konunga-magtens hägn och beskydd, blef åt Rikets Ständers vård och garantie öfverlåten, från början utstakades för dess framtida verksamhet, men hvilka, såsom en följd af krig, olyckor och hvarjehanda tvingande omständigheter, under tidernas lopp, fått vidkännas mer och mindre betydande rubbningar och afvikelser. Banco-Sedelns Silfvervärde är af Konung och Ständer sålunda bestämdt, att 2* R:dr, eller 128 sk. i Sedlar, komma att motsvara 1 R:dr i Silfver, efter den, med afseende å en viss lindrig slagskatts inberäkning i myntet, enligt båda Stats-Magternes begifvande, förändrade 1664 års myntfot.
Träffas å byrån kl. 1 2 - 1. Allm. Telef. Boktr.-Aktieb. Utgifningstid: Annonspris: hvarje helgfri fredag 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv, Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Anna Pettersson-Norrie. an har sagt att, operettens dar äro räknade,att af den glada, själfsvåldiga, litet för själfsvåldiga unga damen blifvit en utlefvad gammal kokett, som numera forgäfves lägger ut sina krokar och gör sina trollkonster. Född af äkta parisisk lefnadslust och esprit, med låter både från quartier Latin och faubourg S:t Germain, men gnistrande kvick och strå- lande vacker — sådan gick hon i unga dar från boulevarden ut att eröfra världen. Och världen lät sig eröfras. Hvem kunde hålla sig allvarsam, och den som skrattar — det vet man — är till hälften besegrad. Det var under många år ett berusande, jublande lif den förde Europa rundt, på alla scener ägnade åt den glada gudinnan. Men en vacker afton upptäckte publiken — den alltid oberäkneliga publiken — att operetten blifvit tråkig, fadd och ful, och så gäspade man och vände sig åt annat håll för att låta förströ sig. Men hvart? Jo, till varietén! Men det var för moralen och den goda smaken det samma som att komma ur askan i elden, och hade man en gång haft skäl att korsa sig och ropa på skandal, när det gällde Offenbachs frivola, men lekande kvicka kupletter, så hade man dess större nu, då det gällde simpla och dumma slagdängor. Men — operetten är död, lefve varietén! — det är dagens lösen. Likväl håller jag tio mot ett, att den smakriktningen, som är en skam för vårt » öfverförfinade » sekel, knappast håller detta ut. Det sekel, som gryr, skall fö- da den sceniska konsten på nytt, fullblodig, frisk och ung till världen.
Dessa torde böra blifva: 6 Expeditions-Utskottets Memorial IV,-o ^22. Första Samlingen 3 innehållande Kongl. Maj:ts Nådiga Berättelse, Propositioner och Skrifvelser, m. ra. Andra Samlingen: Piikets Ständers Revisorers med fleres Berättelser. Tredje Samlingen: Constitutions-Utskotlets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. Fjerde Samlingen: Stats-Utskottets Dito Dito. Femte Samlingen: Bevillnings-Utskottets Dito Dito, Sjette Samlingen: Banco-Utskottets Dito Dito. Sjunde Samlingen: Lag-Utskottets Dito Dito. Åttonde Samlingen: Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskottets Dito Dito. Nionde Samlingen : Expeditions-Utskottets Memorial och Utlåtanden, samt Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majrt, jemte Riksdags» Beslutet. Anm. Denna sistnämnde Samling, nu den io:de, skulle således komma att intaga rummet i stället för nu varande g:de, hvilken föreslås att helt och hållet försvinna, eller utbytas emot ett serskildt urval af de Handlingar, som i sistnämnda Samling hittills varit intagna, allt på sått och af skål Expeditions-Utskotlets Memorial N.-o 422' 7 som uppgifvas under 3:dje Hufvudpunkten Litt. d. Når serskildt eller serskilda Utskott tillsättas, böra det eller de få för sig serskild Samling, hvilken således blifver den io:de, inte o. s. v., i mon af serskilda Utskottens antal. F) Samlingarnas Afdelningar.
Tryckfrihets-Förordningen, angående borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare, så hafva samtlige Riks-Stånden, enligt Utskottet tillhandakomna utdrag af deras protokoll för den 7 och 11 uti innevarande månad, med vidblifvande af sina i ämnet fattade beslut, tilt handlingarna lagt Utskottets Memorial N:o 50, deruti Utskottet, med anmälan af den oförenliga skiljaktigheten i besluten, till Rorgareoch Bonde-Stånden hemställt, att de ville sig med de tvänne andra Riks-Stånden förena; och får Utskottet alltså för frågans vidare grundlagsenliga behandling genom omröstning uti Förstärkt Konstitutions-Utskott till Rikets Ständers bepröfvande vördsamt hemställa följande Votcrings-propositioncr: Den som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 57 framställda förslag till tillägg vid \ § 4 mom. KonstitutionsUtskottets Memorial N:o 56. Tryckfrihets-Förordningen, angående borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare, skall blifva hvilande att vid nästa riksdag grundlagsenlig! behandlas, röste Ja, Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnde förslag förkastadt. Stockholm den 26 November 4857. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1857. Konstitutions-Utskottels Memorial N:o 57. Arik. lill Exp.-Utsk. don 7 Bec. 18H7, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag lill tillägg i 41 § RiksdagsOrda i/i gea, angående rätt för Stats-Rådets ledamöter att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma öfver läggningar. Uti ingifven motion har ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr Rinman fästat Konstitutions-Utskottels uppmärksamhet på det ofta öfverklägade förhållande i vårt statsskick, att för litet tillfälle vore beredt till beröring och meddelande mellan Konungens Rådgifvare och Representationen.
St. Prot. 1859 $■ 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 15 114 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 123. erbjuder sigatt tillskjuta tvä tredjedelar af don summa, som, utöfver församlingens förut gifna tillskott, finnes erforderlig till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må efter Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, af berörda medel erhålla den återstående tredjedelen; men att, i händelse så talrika ansökningar om dylikt understöd inkomma, att medlen icke blifva tillräckliga, det må på Kongl. Majit bero att ordna fördelningen efter sig företeende omständigheter. Genom det tillägg i beslutet att, der särskilda förhållanden, — ibland hvilka i första rummet torde böra räknas församlingarnes fattigdom, — föranleda undantag från de stadgade vilkoren, Kongl. Majit eger sådant medgifva, är i detta anslag äfven iunefattadt det understöd, som hittills af statsmedlen varit fattigare församlingar för uppehållande af deras folkskoleväsende medgifvet.
En mager trakt mitt första är, Där ljung och en bäst bruka trifvas; Men omvändt blott ett ord, som plär I konjunktionsform gärna skrifvas. Logogryf. » Doktorn har varit här, medan du var borta, » sade fru D. till sin son. » Han anser m i g så återställd nu, att jag o m ett par veckor skall kunna resa h e m. Och så sade han också, att syster Marguerite bättre behöfs h o s en annan af hans patienter, så han önskade att hon skulle lämna mig i afton. Kära syster, det är m e d saknad jag lämnar er, » fortsatte hon, räckande sin hand åt den unga flickan. » Marguerite skall aldrig lämna oss, » sade Rikard, i det han lade armen o m Marguerites lif, och förde henne fram till sin m o d e r. » Mamma, här är min förlorade skatt. G u d har själf fört henne i min v ä g! » Fru D. kunde ej tala af rörelse, men h o n slöt den unga flickan i sin famn, o c h Marguerite kände, att h o n h o s henne skulle finna en moders kärlek. Tre v e c k o r senare stego de alla tre på tåget, som skulle föra d e m till Sverige. » Marguerite, » sade Rikard och kysste b o r t tå- rarne, s o m smugit sig ned på hans hustrus kind, » Marguerite, min älskling! Gråt ej. Du skall blifva lycklig i Norden! » » L y c k a n ligger ej i våra händer, » sade Marguerite sakta, » m e n jag lämnar mitt fädernesland med lugn, viss att G u d fört oss tillsammans. » Och h o n s m ö g sig intill sin make. Och Rikard tänkte på den dagen han förra gången lämnade Paris, o c h han tackade Gud. » Kära mamma, oroa dig ej för något, utan var alldeles stilla. D u vet att sjukdomens utgång beror häraf. F ö r s ö k att sofva. Jag skall sitta här b r e d v i d dig. » » Och livar är syster Marguerite? » » Jag är också här, » svarade den unga flickan, » och jag är så glad att ni är bättre nu.
af billigheten och rättvisan deraf, att väghållnings-skyldighelen varder i möjligaste måtto-jemnt fördelad emellan alla, som i samma ort af vägartie draga fördel, måtte hos Kongl. Maj: t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och på hvad sätt Bruksoch Bergverks-aoläggningar, Mjöloch Såg-qvarnar och andra fabriks-inrättningar på landet, böra till vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederbörandes hörande, Nådig Proposition i ämnet till Bikets Ständer aflåta'); och Elof Andersson, att jernbruk, sågverk, qvarnar samt andra dylika verk och inrättningar, belägne inom Jösse härad i Wermlands län, måtte, såvidt verken drifvas, förklaras skyldige bidraga till de inom nämnde härad befintlige vägars och broars underhåll, och till grund för beräkningen af deras deltagande i detta besvär tagas, för bruken antalet härdar, för sågarne bladens antal och för qvarnarne stenparens antal, sålunda, att hvarje stångjernshärd beräknas för ett halft mantal, hvarje sågram äfvenledes för ett halft mantal, och hvarje par qvarnstenar för ett tredjedels Bih. till B. St. Brot. 1853 & 1854. 7 Sami. 3 Afd. 1 Iiäft. 1 2 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, K:u 1. mantal, samt öfriga inrättningar i förhållande derefter; uti hvilket yrkande Riksdagsfulimäktigen A. Kylander från Wermlands län sig förenat, med afseende å Nordmarks härad.