Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets återremi terade Betänkande i fråga om Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skärte, Blekinge och Bohus Län; af Johan JacoB RuthBergs Memorial, om fö: bud enrot Hof-Stäternes öfverflyltande på Allmänna Indragnings Slaten, nr. m ; af Kongl. Maj:ts, Nådiga Proposition angående inrättande af ett allmänt Arbets och Correction's-hus i RufvudrSladeh , och af Kongl. Majis Nådiga SkifVelse rörande ett utomordenteligt anslag till uppköp af Spannemål, för att i händelse af missväxt förekomma hungersnöd. Bevi 1.1 nings -Utskottet. : Af Stats-Utskoltels Utlåtande i anledning af väckte Motioner om upphörande eller nedsättning af den nya Roleringsafgiften inom Jönköpings och Elfsborgs Län. - . i 1 Banco-U tsk o t te t: Af Stats-Utskottets Utlåtande om anslag till Myntverkets iståndsältande; och af en hos Ståndet väckt fråga, huruvida f. d. Bauco-Fullmägtigen Anders Danielson lag - 233 Den 19 N o v e m b e r f. m. ligen är berätttigad , att deltaga uti näst infallande särskildt*: Revisioner öfver Bancooch Discont-Yerkens styrelse och förvaltning, Lag-Utskottet 2 Af Kongl, MajUs Nådiga Propositioner: 0111 upphäfvande af 8 §. 1 Gap. Utsökr nings Balken, samt ändring af 2 §. i 45 Gap, Missgärnings
Börande inlagan och dertill hörande bevis i alla mål tvefaldt ingifvas på sätt i 27 kap. G §. Rättegångsbalken i afseende på lagvadda eller instämda saker redan stadgadt finnes. I fråga om handlingarnes insändande i konkurssak, deruti vädjat blifvit, lände hvad serskildt föreskrifvet är till efterrättelse. §. 2. Finner Hofrätten nödigt att öfver inkomna besvär infordra förklaring eller utlåtande, vare klaganden i alla de fall, der offentlig myndighets-åtgärd för sådant ändamål icke af Hofrätten anlitas, pligtig att besvärshandlingarne uttaga, dem vederbörande tillställa och bevis derom till Hofrätten ingifva, inom den tid, som af Hofrätten förelägges. Försummas det, bafve klaganden sin talan i målet förlorat5 dock bör erinran härom lemnäs i de hänvisningar, som, för fullföljd af talan i Hofrätt, meddelas parter. Förklaranden vare ock skyldig att med förkla - Expedilions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 209. 691 ring inkomma inom dm tid, som af Hofrätten bestämmes, vid äfventyr alt eljest icke vara i saken hörd. §• 3. Sedan efter slutad skriftvexling i instämd eller vädjad sak, densamma blifvit, i den ordning 9 §. 27 kap.' Rättegångsbalken stadgar, tillställd en af llofrättens ledamöter till föredragning, åligge denne, att saken för sådant ändamål bereda; skolande ban förthy tillse, om rättens beslut öfver invändning eller annan fråga i rättegången tarfvas, innan dom i hufvudsaken går, eller om något eljest iakttagas bör, innan saken lill slutlig pröfning förekommer, samt derom utan dröjsmål hos rätten anmälan göra. Då alla förberedande åtgärder, som nödiga funnits, blifvit vidtagna, skall föredragande ledamoten, på sätt i 22 kap. 1 §. Rättegångsbalken sägs, författa skriftlig berättelse och deri noga upplaga påståendet, hvarpå rättegången sig grundar, hvad Underrätten i saken dömt, så ock hvad sedan i Hofrätten tillkommit.
— Hur — hur känner ni det? Hon tog sin blick från honom och såg rakt ut i präriens djupa dunkel. Orden kommo mekaniskt: — Jo — jag känner att Gud är stor — Men annars är ingenting riktigt klart för mig, tillfogade hon rädd och fort. Hans blå ögon lämnade henne ej mer, de vandrade omkring i hennes ansikte, gjorde halt, fortsatte sin väg; leende stolthet, ungt jubel låg i dem. — Det gör ingenting, ingenting alls — hans långa, hvita hand omslöt hans knäskål, då han halft reste sig; nu lyfte han den, närmade den liksom för att snudda vid henne men lät den falla. — Det kommer alltsammans, var blott lugn, hufvudsaken är: känner ni Kristus som er — er personlige frälsare. Hon såg upp på honom — sänktes i ett haf af blå eld, blickade åt sidan, kände något varmt, gungande, något som tvingade henne att gå framåt, ej tillbaka, att vaggas på starka, bärande armar, glida med, tryggt, ljust, varmt — aldrig mot. Kristus — ett ögonblick förvirrades hon — hvem var Kristus? Känna personlig, hvad var det? Ofrivilligt lyfte hon båda händerna mot tinningarna, knöt dem, hon ville kväfvas, och plötsligt slog det om i oresonlig leda, harm mot mannen där. Han stod och skymde, hon kunde icke andas, icke se. En grotesk flygtanke borrade sina klor i henne, en blixt ur döda, syndiga djup: Hon såg Kristus i denne man, tänkte sig Kristus med hans drag! Det var en sekunds isande tomhet — ut öfver stupet, med bråddjupet under. Så samlade hon sig, lutade sig snabbt fram, drog upp fönstret: — Här är lite varmt. Andades fullt, kom så in på rätt stråt. Personlig — det syntes minsann, hvem behöfde en frälsare så som hon. — Ja — sade hon lågt. ÅTTONDE KAPITLET. Denna kväll gick Matilda ensam hem. När hon trängde sig ut genom salen, fattade folk hennes händer och sade: Tacka Gud, kära syster! Ryktet om, att hon var vunnen, hade ögonblickligen spridt sig, och några af de mest entusiastiska rusade till och med efter i mörkret och klappade henne på axeln: Prisad vare Gud!
Följande nu föredragna motioner remitterades till Stats-utskottet: Peter Mårtenssons från Jönköpings län, om nedsättning i postporto; J. J. Rutbergs från Norrbottens län, om Piteå högre lärdomsskolas utvidgande till elementar-skola; Jöns Månssons från Malmöhus län, angående reglering af akademistatens i Lund lönevilkor, jemte af motionen föranledda mundtliga yttranden; Johan Johanssons från Örebro län, om kronans öfvertagande af remontering m. m., vid lif-regementets hussar-korps; Peter Pehrssons från Jönköpings län, om befrielse för rusthållare att ersätta den skada, som under krig drabbar häst-munderingen m. m.; Efraim Larssons från Elfsborgs län, i samma ämne; Anders Gustafssons från Östergöthlands län, rörande rustoch roterings-skyldigheten; Peter Mårtenssons från Jönköpings län, i samma ämne; Olaus Erikssons från Bohuslän, om upphörande af rotevakans afgift; Johan Johanssons från Örebro län, om andel utaf blifvande anslag för vägbyggnader till Hammars färjesund; E. Norbergs från Westmanlands län, om arbets-inrättningars anskaffande för fattige och vanvårdade barn; Jöns Erssons från Wermlands läp, om anslag till fattigvården i åtskillige län; / Carl Nilssons från Östergöthlands län, angående kronobrefbäringen; Olof Nilssons från dito, i samma ämne; N. Fr. Prot.-utdrag den 29 December 4847. 121 N. Fr. Husbergs från Södermanlands län, om beredande af beqvämare öfverfart vid Qvicksund; Er.
M:s nåd. propos., antagit den grund för en ny reglering af städernas båtsmanshåll, som Förvaltningen af sjöärendena, Kammaroch Commerce-collina föreslagit, nemi. beloppet af samtliga städernas bevillning af borgerlig näring, roterad jord samt hus och tomter, i förhållande hvarefter det ganda båtsmanshållet af 886 man skulle städerna emellan fördelas. Då R. St. för sin del antogo denna fördelningsgrund , i motsats med den förr beslutade, eiler att statsjorden borde i första rummet roteras, anade de visserligen icke hvilka följder af tillämpningen skulle uppkomma, ehuru Ständerne jemte K. M. motsågo ett städse återkommande behof af förändrad reglering med båtsmanshållet i städerna, till följd af Den y Mars f. m. förändrade förhållanden med sjelfva grunden för den nya roteringen; hvarföre Ufven af Konung och Ständer blifvit stadgadt, att det skulle på städerna sjelfva hero, att vid hvarje riksdag hos Ji. St. göra anhållan o m den förändring i denna r e g Denna städerna gifna tillåtelse att vid hvarje riksdag söka ändring i roteringen, gör den nya regleringen af båtsrnanshållet villkorlig; och då densamma numera, af de förvaltande vecken utförd, visar det oväntade resultat, al t Stockholms stad i stället för ion erhåller 437 båtsmän på sin andel, torde icke kunna bestridas, att den antagna fördelningsgrunden måtte vara felaktig, helst vid betraktande deraf, att Stockholms stadsjord utgör blott -^gtdel af hela stadsjorden i Riket, och att likväl Stockholm skulle bära halfva roteringsbördan med Rikets alla öfriga städer. Jag föreslår derföre en förnyad granskning af delta grannlaga ämne, dervid R. II. St. icke torde förbise olämpJigheten af en föränderlig grund för ett ständigt roteringsverk; men att, i händelse denna roteringsgrund af ett omvexlande bevillningsbelopp skall bibehållas för en del städer, eller för en elei af båtsmanshållet, en rättvis uppskattning af all ordinarie båtsmansrotering underkastad stadsjord måtte förutgå, dervid äfven afseende fästes på jördens stigande värde, då roteringstungan derifrån lyftes.
Undertecknad emottager jemte Sköfde. [362] ull äfven gammalt ylle till spinning, väfning (för hand), schaloch filtberedning. H o s mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vackG o d i n a c k o r d e r i n g raste, som kan erhållas. Spånadslönen kan erhållas för barn under eller inom den billigaste i Stockholm. Beredninskolåldern. God moderlig vård i föregen af filtar oöfverträftäd. ning med billigt pris utlofvas. NärOtto Elmgren, mare underrättelse, skriftlig eller muntVesterlånggatan 6 6. lig, meddelar Fru Maria Engelke, Sö- [293] Husmödrar! dertelge, Vestra Kaualgatan 5 0. G. H a m m a r s Inackordering. En ung flicka, som önskar öfva sig uti husliga göromål och handarbeten, kan blifva inackorderad uti en aktad familj på landet, der äfven en fullvuxen egen dotter finnes till sällskap. Närmare underrättelser genom brefvexling under adress » E. A. », Forssa, Katrineholm. Inga aktieegare. Öfver 1,700 försäkrade för 6,200,000 kr. i dödsfallsersättningar. Nära 100,000 kr. tillgångar. årlig premieinkomst. K o n t o r: Drottninggatan 3 8. Finnes i hvarje väl fournerad specerihandel i Stockholm och landsorten samt i parti och minut hos Stockholms Kaffeaktiebolag. Beredt af prima Java eger det en fin och angenäm smak, är helsosammare än vanligt kaffe samt medför genom sin dryghet ytterst stor besparing. Stockholms Kaffeaktiebolag ', N:r 4 Klara Östra Kyrkogata N:r 4. Allm. Lairtpkök. Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Pris: enkla med en veke 4 ä 6 kr., extra solida 8 kr., med två vekar 12 kr. och med tre Tekar 18 kr. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. G. HAMMAR, 30 Malmskilnadsgatan Arbete! Arbete! Arbete!
Cederström, Jacob: Jag liar begärt ordet i anledn. af några bär fal Ida yttranden. Hr Lagerhjelm har sagt, att uttrycket, det betänk, vore oantagligt, icke skulle innefatta någon bestämmelse. Naturligtvis, och då ett Stånd förklarat betänk, antagligt samt lågt detsamma på bordet, men ett annat Stånd utlåtit sig att det vore onnlagligt, måste dessa beslut innefatta bestämmelser, som komma alt blifva föremål för omröstning i förstärkt Const.Utsk. Om man antoge som sannt, att beslutet om betänkts oantaglighet icke innefattade någon bestämmelse, hvad biefve väl följden om betänk, antoges i förstärkta Utsk,? Jo, alt detta Stånd beslutat något, som ej innefattade en bestämmelse. Det måtte väl ej vara den värde ledamotens tanke att så förfara med en fråga, som angår en grundlagsförändring. Gr. Hamilton liar yttrat att fördomarna borde respecteras: de måste efter min öfvertygelse icke mera respecteras än hvarje annat missförstånd om hvad rätt är, ty fördomarna måtte helt säkert vara någonting på sidan om sanningen, eljest äro de icke fördomar. De kunna ej hafva anspråk på respect eller aktning i högre mån än de hyllas af svagheten; ty förståndet uttager sin rätt, att sätta det sanna i stället för del falska. I afseende på frågans behandling är åtskilligt ytlradt, som är vigtigt att på förhand utreda, så framt man skall komma till något resultat vid frågans afgörande. Hvarken Hr Gripenstedt eller Gr. Spens hafva ansett att Coust.Ulsk:s fördelning af valdislricten, särskildt för stad och särskildt lör land, vöre stridande emot beslutet om samfällda val, som i förstärkta Const.Utsk. blifvit fattadt. Häruti måste ligga en förvillelse; ett af två: antingen är icke Svenska folket detsamma i städer och köpingar som på landet, eller äro icke samfällda val lika verkliga, örn de skola skiljas mellan städer och köpingar å ena sidan, och folk på landet å den andra; ty Utsk. har verkligen tillåtit sig 2:ne distinctiva åtskiluader, i stället för att enligt voteringen i förstärkta Const.Utsk. det beslöts att valen skola ske samfäldt. Ordet
Anstånd med stämnings uttagande, räknad ifrån dagen af vägrad betalning, fastställes sålunda: i samma Stad, der både innehafvare bor och den han vill stämma: inom 8 dagar; inom samma Härad: 2:ne veckorJ inom samma Län: 3:ne veckor; inom Riket: sex veckor. Lag-Utskolleli Betänkande N.-o 17 g. §. 53. Försummar innehafvare, eiler den öfverlåtare, sorn varit tvungen veseln infria, att i sin ordning begagna nu föreskrifne sätt att genom återgångs-ta lan få sin fordran godtgjord, så försvinner allt vidare anspråk äfven emot vexelgifvaren, derest denne bevisligen betäckt dragen vexel; och ege innehafvaren endast talan emot godkännaren. Om Protester. §• 54. ' Vid de tillfällen, då, enligt hvad denna Lag föreskrifver, protest skall göras, kan sådan verkställas med biträde af Notarius Publicus eller Magistrats-Secreterare i städerna, jemte ett tillkallad t vittne, samt ålandet af närmaste Kronobetjente jemte vittne, eller ock tvänne andra trovärdige, ojäfyige män, som kunna skrifva. §. 55. Protest skall uppsättas skriftligen i form af protocoll, hvari upptages: 1:0 afskrift af slutsedel eller vexel med derå tecknad öfverlåtelse; 2:0 den sökandes anhållan eller påstående; 3:o det svar derå gifves; 4:0 förbehåll deremot, som på sökandens vagnar göres af Notarius eller den protesten verkställer; 5:o ort och lid, hvarest och när protesten sker; 6:0 Notariens eller protestförrättningsmänneus egenhändiga underskrifter. Om de timmar, å hvilka i stad protester skola ske, derom skils i Mäklare-Ordningen. VII. C AP. Om laga Domstol i Vexelmål> samt huru med lagsökning bör förhållas. §. 56.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller StatsUtsk:ts hemställan uti 10:de punkten af Utlåtrt N:o 152, ang:de regleringen af utgifterna under Riks Statens Nionde Hufvudtitel, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. förenämnde hemställan». Vid voteringens slut hade rösterne utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 35. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.- 11 :te—21:sta punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 22:dra punkten. Hr Printzensköld: Då man jemför Utsk:ts behandling af denna punkt med åtskilliga andra i detta Betänk., föranledda af enskilda personers framställningar, kan jag icke undertrycka den öfvertygelsen, att Utsk:t i afs:de på D;r Broman kanske nog litet fästat afs:de på den ställning, hvaruti han med en talrik familj sig befinner. Utsk:t har icke kunnat bestrida hvad som är med verk - 310 Den 29 Angnst! f, m. ligbeten öfverensstämmande, nemi. att han varit garnisonsläkare vid Dalarö f. d. fästning, och att han således 10 till 12 år upoffrat krafter i Statens tjenst. Den pension, som för honom blifvit föreslagen, är för öfrigt så obetydlig, att man väl kan säga att oro Staten ger den eller icke, så är det för Staten likgiltigt. Den är det dock icke för den behöfvande familjen, och om jag icke kan anföra några lagliga skäl för bifall, så är det likväl så ömmande omständigheter, som tala derför, att jag, med afs:de så väl derå som å det obetydliga beloppet, anhåller, det R. o. Ad. behagade skänka sitt bifall till den väckta motionen och således afslå hvad Utsk:t hemställt.
M. hysa omtanka om rikets sanna hästa och synnerligast i vigtiga fäll icke förgäta ett skyldigt förutseende, der sådant är mera än möjligt. Hurudan skörden i år blir är omöjligt att ännu bestämma. Vi hafva visserligen de mest gynsamma utsigter till en god skörd, men mina Hrr, det hade vi ock vid denna årstid 1844; ett ihållande regn under hela sommaren och hösten förstörde dock alla dylika förhoppningar och förvandlade den lofvande utsigten på ymniga tillgångar till verkligheter af en allmän nöd i flera bland rikets mest bördiga provinser. Under sådana förhållanden tror jag icke alt man bör fästa något afseende pä en möjligen förefintlig obenägenhet alt anvisa eventuella tillgångar för eventuella behof, hvilka erfarenheten så nyligen låtit oss känna att de kunna uppkomma, isynnerhet då vi icke veta om icke behofvet redan står för dörren. Jag yrkar således återremiss på denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Jag förbisåg, då jag förra gången yttrade mig, behofvet af serskilda medel för kolerafarsotens hämmande. Nu instämmer jag med Hr von Hohenhausen i hans yrkande på återremiss, af denna punkt. Om de 500,000 r:dr som finnas anvisade på det mindre kreditivet till andra oförutsedda behof än krigsrustningar, skulle medtagas för anstalter emot koleran, så kunde det hända alt öfriga medel, som äro anvisade till undsättning i missväxtår, icke räckte till. Under sådana omständigheter vore det icke välbetänkt af R. St. att göra någon nedsättning i den af K. M. äskade kreditiv-summan. Hr von Troil: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå att vid sista riksdagen bestämdes lilla kreditivet till ett belopp af 500,000 r:dr ; hvarförutan genom votering i förstärkt StatsUtsk. fastställdes ett serskildt undsättningskreditiv af 100,000 r:dr, således en sammanlagd summa af 600,000 r:dr, som ställdes till K. M:s nåd. disposition så väl till nödiga försvarsanstalter, som till behöfvandes undsättning i missväxtår.
Remitterades, jemte afgifna yttranden, till Banko-Utskottet, med anmodan till Utskottet att afgifva tvänne Utlåtanden, nemligen: det ena om nödvändighet af ifrågavarande Prot.-Utdrag den 15 December 1857. 729 ifrågavarande låns eller kreditivs upptagande, och del andra om sättet för de upplånade medlens användande. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial N:o 175, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Riksstatens Sjette och Sjunde Hufvud-titlar hörande frågor. De här uppställda voterings-propositionerna godkändes. S. 1). Föredrogs anvo Stats-Utskottets Memorial N:o 182, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om löneförbättring för Krigs-hofrättens civile embetsoch tjenstemän, m. 11. De föreslagna voterings-propositionerna godkändes. Frän Heden. Bonde-Ständet. S. D.
Men, huru ar det möjligt att bortrensa en så starkt rotad fördom? Huru kunna bekämpa en sådan åsikt, som förfäktas af en viss dam i en af våra landsorter, hvilken, då hon läste i jag vet ej hvilken tidning, att aristokratiens damer prydde sina balskor med juveler, utropade, att ingen kvinna kunde vara hederlig, som brukade juveler på fötterna, och att dessa. damers män borde stänga in dem p5 tukthus? Till denna sammansvärjning mot damernas af aristokratien goda namn och rykte hafva romanen och teatern i hög grad bidragit. Vare sig nu att publiken ar road af eller kittlas af målningen af lasten hos de högre klasserna, eller att den fördom, hvarom jag talat, äfven förefinnes hos författarne, det faktum står fast, att hertiginnor, markisinnor och grefvinnor i romaner och dramatiska arbeten äro inkarnationer af fördarf och uselhet. Det är icke så länge sedan en af våra förnämsta romanförfattare, Pereda, utgaf en sedeskildring från de högre kretsarne under titel La MomGZveu, där stora världens äldre och yngre damer begå de oerhördaste saker. Jag tror, att Pereda, som är en afgjord fiende till hufvudstadslifvet, tagit inflytande af hvad jag vill kalla, provins-legendena. Om författaren hade haft någon beröring med den värld han skildrar, skulle målningen blifvit mera sann och han skulle icke skildrat undantagen som regel. Damerna blifva ej mycket bättre behandlade af en annan författare af mycken förtjänst, jesuiterpatern Coloma; men hos honom förklarar kaftanen vissa stränga omdömen om baler, lustpartier, toaletter och nöjen i allmänhet, som uteslutande tillhöra aristokratien. Den uppfostran, som gifves adelns döttrar, ar enligt min åsikt behäftad med två fel. Den ar ytlig och utländsk. Ytlig, därför att den icke äger en fast grund, endast flyter ofvanps; utländsk, emedan skolor, lärarinnor, sällskapsdamer, barnpigor och ammor, allt måste komma från Frankrike, Tyskland eller. England för att vara elegant och korrekt. På detta sätt förlorar för hvarje dag kvinnan mer och mer nationelt skaplynne och individualitet.
Snarare kunde målen på före,* dragningslistan tillbakaflyttas jemte derom på listan skeende anteckning, hvarigenom ingen surpris kan åstadkommas, För min del får jag förklara, att det är mycket svårt att i en oformlig sak hitta på något lämpligt sätt att komma till slut; men sådant kan åtminstone icke nu ske utan beslut, att detta mål skall ur sin ordning företagas. För öfrigt skulle jag tro, att det vid detta tillfälle nästan är likgiltigt, hvad propos, man erhåller, blott man erhåller någon; ty Den i3 Augusti f, te. 35j jag hoppas, att Ståndet i alla fall gifver afslag till inbjudningsförslaget och derigenom gör slut på en sak, som redan alltför mycket upptagit 11. o. Ad:s tid. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Frih. Boye genast efter justeringen af prot.utdr., rörtde 2:dra hufvudtiteln, begärde att skriftligen få afgifva, hvad han förut muntligen anfört, trodde H. Ex. sig ej äga rätt att honom sådant förmena, lika litet som att hindra de personer deröfver yttra sig, hvilka anmält sig för att gifva sina tankar tillkänna. Då detta, enligt H. Ex:s mening, vore öfverensstämmande med lagarna, trodde II. Ex., oaktadt hvad en ledamot deremot yttrat, att sådant förr skett, och förmodade , att det äfven hädanefter komme att ske. Efter hvad H. Ex. vid uppläsningen erfarit, innehöll Frih. Boyes framställning tvenne särskilda mål, af hvilka två blifvit begärda på hordet och sedermera äfven af Frih. Boye blifvit återkallade. Om dem kunde således nu ej fråga uppstå. Hvad åter det tredje anginge, nemi. den af Frih. Boye redan i förra plenum begärda inbjudning, trodde H. Ex. sig ej begå någon olaglighet, då han, enligt åtskilliga ledamöters begäran, nu hemställde, om R. o. Ad. tillät, att nämnde inbjudningsfråga, ehuru stående sist på föredragningslistan, finge genast till pröfning företagas. Bifölls, Gr. Cronhjelm:
Så länge vade-skiliingar, hvartill revisions-skiliingen otvifvelaktigl måste räknas, äro i allmänhet bibehållna, synes det mig med grundsatsen öfverensstämmande, att denna sistnämnda, likasom alla öfriga vade-skillingar, tillfaller domaren, som i saken dömt. Man måste i lagstiftning vara konseqvent, och antingen bibehålla en princip eller upphäfva den, men icke vidblifva den i vissa hänseenden, och i andra slå den vid örat. Också har Kongl. Majit icke ansett sig böra föreslå någon förändring i fråga om revisions-skillingarnes användande. Deremot kan hela principen om revisions-skillingarnes bibehållande ifrågasättas. Motioner derom äro väckta vid flera Riksdagar, äfven vid denna, och Lag-Utskottet har beslutat tillstyrka minskning i beloppet för vissa fall. För den händelse, att detta förslag skulle vinna Rikets Ständers bifall, eller revisions-skillingarne helt och hållet upphöra, skulle jag anse skäligt, att förbehåll gjordes derom, att sådant icke skulle kunna berättiga ledamöterne till ersättning för den minskning i inkomst, som derigenom lor deni uppkommem men den liqvidation, som nu blifvit föreslagen, synes mig föga lämplig.