Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen sig uppå de i underdänighet anförde stjäl, böra tillstyrka Nådigt bifall, sa att Ägare uti Afgärda by mä tilläggas lika rätt med Den 5 Zebruarirn Behlby, akt söka och erhålla ffifte af Sko.a och Ut» mark med sä wäl Bohlbyn forn andre Hemman, med hwilka Afgärda Hemmaneinnehar gemensam mark; Dock att Lagens stadgande VM hwarderas ägolott esler Ore eller Hemmantal derigenom icke rubbas. In stclsm krotocolli. Lamuel Krtenius. Kongl. Majus Näd-ga Proposition till Rikets Ständer, angäende erindran till Allmänheten om hwad wid Bouppteckningar iakttagas bör; Gifwen Stockholms Slolt den r i Januaria iSlo. I anledning af Rikets Ständers underdånig» hemställan till Kongl Masit, att Allmänheten mätte päminnas om hwad Lagen angäende Bouppteckningar föresknfwer, hwaröfwer Kongl. Maj.-t serskildt sig i Räder yttrat; framställer Kongs. Maj:t till Rikets Ständers öf.verläggning den Proposition: att Allmänheten mätte genom Kungörelser erindras, art wid Bouppteckningar i Sterbhus elier för Boskillnad och nar Afträdesförnwn sökes, iagttaga Lagens föreskrift i 9 Cap. r §. ÄrfdaBalken, att rig, ligt uppgifwa och läka noga uppteckna alltsammans i Boet, sä löst som fast, af hwad natur och beskaffenhet det wara mä, med alla skrifter och handlingar, fordringar och gäld, ehwad det Boet o/men, samt eller endera Makan enskildt tillhörer; samr att, i den ordning samma H. förestrifwer, läka i Sterbhus wärdera ali berörde egendom, dock att, när Man i2 Den 5 Februari!.
Låt vara att Amanda Brandt är lika „hvit„, lika „seraphisk„, lika väl „tecknad till uttryck af sitt namns innersta lynne„, som Nuna, Stellamira, Azilia, Rosalduna eller Solviva, „stundom kallad Solaviv„ ; allt detta kan ej hjelpa henne, när hon står i vägen för den stora mästaren. Hvad betyder ett enda lumpet lif, när det är hinderligt för en hel verldsförbättring, för en ny förklaring af „skapelsens mening„? Det lägre måste uppoffras för det högre; hennes existence kan ej hafva tusendedelen af det värde för menskligheten, som den stora prophetens, som haft till sin mission, att i Romaunter, i Mabinogier, i folkskrifter, i Aftonbladet, i reformsällskaper undervisa de svenska menniskorna i „de oförytterliga rättigheterna„, de „heliga pligterna„ , den sanna friheten „i skapelsens mening„; ty, såsom Aftonblads-Utgifv. uttrycker sig om sin förlorade medhjelpare, ännu efter katastrophen, „han stod på bildningens högsta trappsteg„ – „han kämpade så ofta och så varmt för det det godas seger öfver det onda.„ De äkta Radicalerne, liksom Socialisterne, hafva antagit Jesuiternes grundsats: ändamålet helgar medlen. Utan tvifvel var Herr Hjerta långt ifrån att ana, att denne „kämpe„ skulle gripa till så extrema medel. Hade han dock gjort sig minsta möda att taga kännedom af den mans moraliska dogmatik, hvilken han anförtrodde ledningen af Sveriges litteratur i sitt allmänt lästa, och af många uteslutande lästa blad, skulle äfven han tydligen funnit, att den rymliga och beqväma, till den laglösa frihetens sista mål consequent utsträckta läran ej allenast ursäktar, utan rentaf tillåter sådant.
Propositioner rörande Grundlagars eller öfriga Lagars och Ekonomiska Författningars stiftande eller förändring, jemte andra mål, dem Konungen under Riksdagens lopp vill Ständerna meddela, tillställes genom en Stats-Råds-Ledamot hvarje Stånd i dess plenum. Jemte alla Propositioner ifrån Konungen till Riksens Ständer eller deras Utskott, böra StatsRådets och, i Lagfrågor, äfven Högsta Domstolens deröfver lemnade yttranden tillika meddelas; kunnande likväl Riksens Ständer, då Stats-Rådets yttranden angå hemliga mål, endast förvänta del af dess tilleller afstyrkande. Ridderskapet och Adeln samt Presteo ch Borgare-Stånden välje g nom Elekto - gens öfvervaro något besluta, må ingen rådplägning härom å Rikssalen hållas. 2:o. Propositioner rörande Propositioner ifrån Konungen till Riksens Ständer, böra Stats-Rådets del af dess tilleller afstyrkande. § 27. (ny §.) Vid Urtima Riksdag läte Konungen, då Riksdagen enligt 25 § å Rikssalen öppnas, kungöra Ständerna anledningen till deras sammankallande och afgifve de förslag och framställningar, hvilka skola blifva föremål för deras öfverläggningar; Konungen dock obetaget att under Riksdagens lopp nya förslag framställa. § 28. l:o. Ridderskapet och Adeln 28 Konstitutions-Utskotlets Memorial M 2. rer, och Bonde-Ståndet pä det sätt Ståndet vid hvarje Riksdag tjenligast finnér, genast och sist inom åtta dagar, sedan Riksdagen blifvit öppnad, Ledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utskott, hvilka skola ärendena bereda och utarbeta. Sådana i Grundlagen stadgade Utskott äro: Konstitutions-, Stats-, Bevillnings-, Banko-, Lag samt Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Hemliga Utskottet väljes, då Konungen sådant äskar. § l:o.
Frun elen synpunkten anser jag af aldra högsta vigt, alt Ständerne vid detta riksmöte, uti skrifvelse!) till K. M., i de mest bestämda orda lag tillkännagifva hvad de önska eller icke; ty jag förklarar att, livad mig angår, och iner än om mig kan jag ej vid detta tillfälle grundlagsenlig! tala, så, ehuru jag bär obe tingadt talar för näringsfriheten, skall jag dock i Konun gens rådkammare ej tillstyrka densamma i vidsträktare mån, än jag finner den af nationen genom dess ombud begärd. Då jag gick hit, hade jag för afsigt att tillstyrka bifall till betänk., emedan mig syntes, att det innehöll, bestämdt uttryckt, den tanken, att man önskar näringsfrihet; men då jag hör, att man tyder det annorlunda, så kan jag icke unnat än begära återremiss, endast af den anledn. jag nu nämnt, men icke på det Utsk. skälle inkomma med något förslag i det reglementai iska; ty då grunden är lagd, må det vara Regeringens omsorg att tillämpa densamma! Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: I motsats med hvad den siste värde talaren yttrat, kan jag icke föreställa mig, att ens någon tvekan för Regeringen kan äga rum i afseende å nationens önskan i fråga om näringsfriheten. Jag tager mig friheten hemställa till den värde talaren, huruvida ej nationen, alltifrån 1809 ända till närvar, tid, genom dess ombud uttryckt sin önskan så positivt som möjligt att vinna en allmän näringsfrihet. Det vore således för den minsta fraetionens af nationen, i dess samhällighet taget, illa förstådda och ensidiga intresse, som man nu längre skulle uppskjuta med frågans afgörande. Jag kan icke förstå, att uti detta Ekon.Ulsk:s betänk, icke finnes bestämdt uttryckt allt hvad Regeringsmakten behöfver för att åstadkomma ett resultat af R. St:s ofta och nära nog vid alla riksdagar förnyade önskningar i detta hänseende. Jag tror, att då Utsk. föreslagit Ständerna att till K.
Granskning öfwer dessa ärens räkenskaper har säledes icke kunnat ske: Regeringformen bjuder likrväl den samma. Härefter talades något conversations wis. äerr Den iz Julli. 2iz Herr LandttMarskalken förnyade sin proposition om bifall lill Ulffollcts betänkande angående revisionen af allmänna medlen. Häruppå swaraves med starka ja, hwarsimte hördes något blandade rop. Herr Landt Marskalken fragade om flere Nej f^rts, ych huruivida votering blifwit begärd. Zriherre Stael von läollliem ropade härtill Ia Likaledes Grefwe hamilton, ^xel, yrkandes den samma i afseende pä revision af allmänna medlen blon för rgoy. Herr Landt-Marskalkcn hemstälde huruwida votering ej kunde undwikas om Ridderstapet och Adeln beflöte, att af Stats-Ulstottet infordra närmare uplysningar i afseende pä revisionen af räkenskaperne för 1809? Zriherre Stael von IloIIKein: för 1808 och 1809. Ropades till delta Friherre Ltaels yttrande Nej och Votering. Zerr Landt Marskalken lät härefter författa följande voterings proposition hwilken upläftes och godkändes: Den som bifaller Stats-Utstottels betänkande rörande Kongl. Maj:ts nådiga skrifwelse till Riksens Ständer af den 25 Junii 1812 om den wid 1809 och i8io arens Riksdag sörestagne Revision öfwer förwaltningen af alla Rikets medel sedan i8o-> ärs Riksdag, flrifwer Ja Den det ej will ffriswer Nej. Win 214 Den IZ Julli. Winner nej, återremitteras betänkandet jemts gjorde anmärkningar. Böhringen företogs derefter genast klockan ^ i och sinkades klockan ^ 2 dä enligr der särskildt förda voterings Peoloco.ier, rösterne befunnirs haft ma utfallit som föijer.
Han stod stilla och såg på mig, ännu med detta frågande uttryck. – ”Fru Benedictson?” sade han.34 ”Ja. – Ännu en gång tack för ni kom.” Jag räckte honom min hand. ”Ja, Lundegård sade att ni gerna skulle vilja träffa mig.” ”Vill ni icke taga öfverrocken af?” ”Jo.” – Han gick bort till klädhängaren och hängde upp sina ytterplagg medan jag stod och väntade. – ”Nej sätt er, sätt er, ni blir trött,” sade han då han såg att jag stod. Jag satte mig i soffan och anvisade honom länstolen med en gest. Han tog icke emot den, utan flyttade fram en af de mindre stolarne alldeles midt emot mig, satte sig på sned på den med handen öfver dess rygg. ”Jag vill se litet på er först,” sade han med en mjuk allvarlig röst, utan att en ljusning drog öfver dragen. Pannan låg i underliga fåror och han såg fram under den med gråa ögon, i hvilka det låg liksom ett svårmod. Han hade genom sin manöver med stolen tvingat mig att vända ena sidan rakt mot dagern, vi sutto båda vid fönstret alldeles midt emot hvarandra och så nära att icke en uttrycksskiftning i den enes ansigte kunde undgå den andre. Jag kände mig tacksam för denna anordning. ”Det fins icke mycket qvar att se på,” svarade jag. Det lät så lustigt rättfram hvad han sade. ”Ni har ju varit mycket sjuk?” ”Ja.” ”Förlåt, men hur gammal är ni?” ”Tretiosju år.” ”Men det är då förunderligt, när man betänker hvad en sjukdom tar. Ni ser yngre ut; jag skulle kunnat gissa på tjuguåtta.” Jag visste att han icke talade sanning, men det var allt för banalt att motsäga honom. Hvad betydde det om jag såg ut som tjuguåtta eller tretioåtta, när jag ändå hade min ålder! Kunde Georg Brandes nedlåta sig till att säga sådant? Jag endast såg på honom. Han märkte min tanke. ”Ni kan då väl icke tro att jag vill sitta och säga en komplimang. Hvad skulle det tjena till? Det bara förvånar mig att icke sjukdomen lemnat djupare spår.” ”Jag tycker att den borde ha lemnat mycket djupa spår.”
För sådane öiverträdelser, der ej lifssak är i fråga, torde prygelstraff bäst böra kunna tillämpas, i likhet med Kongl. Circulairet den 26 November 1812; dock aldrig utan vederbörlig undersökning och laga kraft vunnit beslut, samt ej annorledes än offenteligen inom fångeeller correctionsgåiden satt i fullbordan. Deremot borde det vara Döfnaren ålagt, att enär talande skäl för någon första gången anklagad genom d naes upp» tigtighet och synbara ånger sig företedde, an - Den 23 Februarii. mäla och föreslå hos Öfv~u Rätten, sora tillkomne leuterano’ erätt, minskning i det af lagen u'ctakade straff; äfvensom att då någon på arbethus insatt p rson visa de märkelig förbättring och h<ins välkände anhörige eller vederhäftig man inginge borgen för hans goda npp-i förande på vissa år, cominendanten, likasom hittills skedt, skulle äga göra underdånig hemställan bos Kongl. Maj t att den ådömde correctionsiiden mätte af nåd föikortas. För öfrigt begagnar jag detta tillfälle att till höggunstigt b pröfvande öfverlemna dels om icke Lagutskottet, sorn med dess nu vara de amal ledamöter omöjligen lärer kunna medhinna grankningen af det redan utkomna förslaget till civil lagen, måtte förstärkas i sa dan t afseende med en Deputation, som kunde fortfara äfven elter Riksdagen och s& länge eller intill dess samina göromål voro fullan d a dt , och dels om icke, sedan Lagverket i Norrige nu jemväl skall vara underomarbetande, bägge Rikenas vederbörande committerade kun. de genom Herr HolCanzleren eller Regeringen, till sina allmänna åsigter och resultater med hvarandra sättas i inbördes beröring och medelande, för att så vidt lämpeligen ske kan, befrämja enhet och öfverensstämmelse i lagstiftningen emellan 2:ne brödrafolk. Att detta mitt anförande måtte communiceras respective MedStånden och till behörigt Utskott remitteras, derom anbålles ödmjukast. lor4 Den 2 B Februarii.
Lutherska undersåter,angående rätt för dem att bivista andra trosbekännares gudstjenst . — 7 2 42 — a. 29 Aug. a. 29 Aug. b. 29 Aug, b. 29 Aug. Lycksele Skola, se Stats-anslag, pag. 42. » Skolmästarens Lönespanmåls 16 Juli utgående in natura — 4 4 220 16 Juli 17 Juli 15 Juli _ 54 — 2, W g L. »s CT3 CO “ - ? 3* O £ -o 2L o ca » CD £.* c» 03 3 3* 09 > 2 2L 3. 3' crcj s* 3 BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o T Voterings-proposition 4 i 504 _ 15 Atlg. 15 Aug. 15 Aug. 13 Aug. 219 Voterings-resultat — 4 i 557 — a. a. 25 Äng. a. a. 24 Aug. a. a. 25 Aug. a. a. 25 Aug. Lyons, D. C., enka, pension för . — 4 i 90 25 b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj b. 3 Maj Lyshållning m. m. för kronans b. 26 April hus i Stockholm
Kädiga bref den 25 luli sistlidet ur, för llof-llättens adjungerade ledamöter beredd, endast åtnjuter andel i de ät llof-llätten anslagne adjunetionsmedel, bvilka nu ä livarje lott ieke uppgä till frettiö Iliksdaler Lanco äi ligen.. 3 F) 6ö//ra k/»//? ätts u/räer ää/r/^a skrr/ve^se 0/ c/e/r 3/ s/s/ttdne A/a/, deruti Ilok-kätten anksrt, att, sedan Hok-kätten uti underdänig skrifvelse deu 3 ^Kpril 1837 dos Kongl. Naj:t anmält, durulsdes llerfaldiga olägendeter oed lunder för göromälens i norn dlok-Ilätten jemna ocd dedöriga gäng vallades deraf, att ledamöternas antal, utgörande endast Ivra a dvarje division, utom Ordföranden, icke motsvarade dedofvet, oed i anledning deraf till Kongl. Naj:ts l>Ldigs godtdnnande demställt, om icke, till undanrödjande af samma lunder oed till deredande af likdet emellan denne oed Ilidets öfrige Hok-Ilätter, samt i sfdidan derpä, att löneanslag pä stat kunde meddelas ytterligare för f> ra ledamöter i Ilof-Ilätten, Kongl. IVlaj:t sdulle i ljäder täedas förordna f^ra lagfarne män, att frän oed med IIöst-Lessionens dörjan samma är, oed framgent, tilldess Ordinarie
I sammanhang med dessa frågor har Utskottet ock till pröfning förebaft en från Ridderskapet och Adeln remitterad motion af Herr Du RietZj F. G.j deruti, med anledning af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, angående reglering af Armeens Inqvartering, blifvit föreslaget, att, till inqvarterings-ersättning till flottans Befäl och Underbefäl samt Öfrige Corpser, som icke åtnjuta inqvartering in natura, måtte anvisas en summa af 10,000 R:dr B:co, samt att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i. underdånighet anhålla, alt ifrågavarande inqvarterings-ersättning måtte re^ gleras i öfvensslämmelse med de af Rikets Ständer antagne och af Kongl. Maj:t uti Dess utfärdade Nådiga Inqvarterings-Ordning för Armeen fastställde grunder; men enär förhöjning uti den Flottans Befäl förut tillagde ia - 4 Stats-Utskottets Utlåtande> N;o 38. qvarterings-ersättning icke blifvit af Kongl. Maj:t ifrågasatt, oell Utskottet icke eller är i tillfälle att pröfva, huruvida någon sådan förhöjning må vara af behof påkallad, hemställer Utskottet, alt motionen ej må lill någon åtgärd föranleda. Då Kongl. Majit ansett lämpligt, att till den här nedan förekommande Lotsoch Fyrnings-Staten må från Flottans aflöningsstat öfverflyttas de der med 1,300 R;dr upptagne arfvoden för tjenstgörande Officerare vid Sjö— Chartae-Archivet, har Utskottet ansett sig höra å bilagde Tabell sådant iagttaga, hvilket Lill Rikets Sländers ompröfvande hemställes.
M. ansa ge med rättvisa och billighet desto hellre öfverensstämma, att lindring i utgörande af berörda' dagsverksskyldighet klefve de skattdragande beredd, som det, i följd af hemmanens å 011 liven inskränkta egorymd och afskiljda läge, måste antagas, att landtmanna-näringen derstädes vore i saknad af flera fördelar, hvilka för dess idkare å fasta landet kunde påräknas; samt att, hvad åter beträffade frågan, i hvad mån lindring uti ifrågavarande dagsverksskyldighet borde hemmanen förunnas, det förekomna e, hurusom, i den om undersökningen afgifna berättelse, förrättningsinännen sökt visa, att, om vid arbetsskyldighetens år 1811 verkställda uppskattning och bestämmande till vissa dagsverken förfarits med behörig noggranhet och linder omsorgsfullt aktgifvande å det år 1688 afslutade arbetskontraktets syftning och innehåll, samma uppskattning icke bordt blifva högre, än att den motsvarat 18 ökeoch omkring 29 dränge-dagsverken för hvart | mantal, hvilka dagsverken, efter medium af markegångsprisen under åren 1812 till och med 1846, uppgingo till ett värde af 29 r:dr 47 sk. 11 r:st, då deremot värdet af nu bestämda 22 ökeoch 45 dränge-dagsverken för hvart J mantal, eller helt hofveri, efter samma medelpris utgjorde 39 r:dr 18 sk. 1 r:st; att arbetsskyldighetens förvandling till vissa dagsverken, som borde lösas efter markegång, dessutom för hemmansinnehafvarne på Hven medfört samma verkan som en skatteförhöjning, enär markegångsprisen, serdeles å öke-dagsverken, sedan år 1812. betydligen stigit, men ett öke-dagsverke å 011 Hven, i följd, af saknadt tillfälle att under mellantiderna nyttigt använda de för åkerbruket erforderliga dragare, alltid hade samma värde och snarare skulle kunna med fördel in natura utgöras, än betalas efter en stigande markegång, samt att jemförelsen med närbelägna hemman å fasta landet så utfolle, att om, på sätt krono-ombudet yrkat, denna jemförelse skedde med arbetshemmanen vid Hjelmshults boställe, hemmanen å Hven borde, för beredande af likhet i skatter och besvär, förunnas nedsättning i dagsverks-penningarne till 47 r:dr 7 sk. 10 rst. af hvarje helt mantal, motsvarande efter de sistförflutna 10 årens medel-markegång omkring 6 tunnor 23 i kappar span mål, hälften råg och hälften korn, hvaremot om, enligt livad förrättningsmännen ansett lämpligare, arbetshemmanen vid Årups ryttmästareboställe tages till grund för'jemförelsen, nedsättning borde ega rum till 2,0 rall'
St:s beslut, på det att, äfven om föreskrifter af revisorerna blifvit lemnade, fullmägtige i allt fall skola vara ansvariga för sina åtgärder. Hvad för öfrigt beträffar Frih. Cederströms anmärkn. deremot, att Utsk. icke framlagt förslag till hela den ifrågavar. afdelningen af lagstiftningen för Banken, får jag upplysa, att den för BancoUtsk. vid sista riksdagen utfärdade och nu gällande instruction stadgar, att endast sådana reglementariska föreskrifter, som ej förut blifvit R. St:s pröfning underställda, skola af Utsk. till R. St:s fastställande öfverlemnas. Till följd häraf har äfven Utsk. i slutet af det nu föredragna betänk, tillkännagifvit, att, utom de i detsamma föreslagna stadganden, några andra förändringar än sådana, som blott röra redactionen, icke komma att äga rum uti den egentliga instructionen för Bankens öfverstyrelse. För öfrigt får jag meddela Frih. Cederström den upplysning, att något mål, beroende på Bancooch LagUtsk:ns gemensamma handläggning, hvars afgörande kan föranleda Den 9 Februari f. m. något nytt eller förändradt stadgande i bancoreglementet, icke för närvar., mig veterligen, finnes i Utsk:n oafgjordt. BancoUlsk:s memor. K:o 88 återremitterades. Inyo föredrogs Constit.Utsk:s d. i dennes e. m. på bordet lagda memor. N:o 77, ang:de beslutna åtgärder vid memor. N:o 58 i anledn. af återremisserna på förslagen i memor. Frih. Boye, Ludv.: Jag anhåller att såväl detta som Constit.Utskrs näst derefter å föredragn:slistan upptagna betänk. må få hvila på bordet till nästa plenum. Frih. D’AlbedyhlI, Carl Gust., förenade sig med Frih. Boye. Föredrogs ånyo Bevilln.Utskls utlåt. N:o 5i i anledn. af anmärkn.T emot betänk. N:o 38 med förslag till förändringar i 3:dje och 4;de artina af bevil In.förordn.
De som hafva fästat sig vid dess utseende hafva också ansett den icke vara enkel och tydlig, men det är ganska uppenbart, att de icke närmare undersökt förhållandet. Vanan vid alt se bokslut för förvaltningar med en enda cassa, har gjort att man har velat se rikshufvudboken, för hvilken hundradetals cassaförvaltningar ligga till grund, lika enkel, som en handelscontorsbok. Men detta är någonting, sorn är alldeles omöjligt, så vida man vill alt de resultaler, som böra visas i rikshufvudboken, skola deruti återfinnas. Vilja R. St. alt rikshufvudboken skall afslutas så, att den endast summariskt upptager balanceinkomster och utgifter samt vinst och förlust, så kan den göras mycket enkel, men nu är del icke vinst och förlust pä det hela, sorn mäste visas, utan det är vinst och förlust pä hvarje inkomsttitel och hvarje särskildt statsanslag, och delta åstadkommer vidlyftighet. Till denna vidlyftighet har äfven bidragit den år 1830 utfärdade iuslruclion för R. St:s Revisorer, deri det förordnades, att alla de förvaltande verkens räkenskaper skola i rikshufvudboken specifikt intagas. Förut var rikshufvudboken sä upprättad, att blott de verks räkenskaper iugingo deruti, sorn hade någon uppbörd eller inkomst för Slaten alt redovisa; och för alla andra förvaltande verk affördes de summor, som voro dem å stat anslagna, hvarefter man för dessa verk i rikshufvudboken endast hade anvisning att i deras egna räkenskaper söka igen redovisningen för summorna. Nu mäste dessa summor redovisas i rikshufvudboken och visa behållningarne, af hvad slag de kunna vara, hvilket gör en stor svårighet. Denna tillökning började 1830 och har sedermera fortfarit, ehuru 1830 års revisionsinstruclion längesedan är npphäfven. Statscont. har uti dess förklaring öfver R. St:s år 1833 församlade Revisorers berättelse hemställt, att rikshufvudboken mätte fä återgå till sin förra enkelhet.
Ty, ehuru samma §. innehåller, såsom vilkor för giltigheten af ett dylikt testamente, att arne goda män skola vittna, att det med sundt och fullt förstånd samt af fri vilja gjordt är; så, enär man icke alltid kan vara förvissad, att de, som afgifva vittnesmål om muntliga testamenten, äro redliga personer, fastän de i 17 Cap, 7 $ Rättegångs Balken uppräknade skäl till jäf icke kunna emot dem anföras, vöre detta vilkor ingalunda ett oöfvervinnerligt hinder för tillkomsten af falska testai meriten. Man kunde nemligen föreställa sig den händelse, alt en egare af sådan egen* dom, sorn kan testamenteras, någon gång under sin lefnad befinner sig någorstädes ensam med ivänne äreförgätne, fastän icke ärelöse dömde, menniskor, och att desse, efter hans, utan någon föregången disposition af nämnde egendom, inträffade död, mutade af en 4:de person, åtaga sig att vittna derom, 6 Lag'Utskottets Betänkande N:o 71. att den förstnämnde till denne 4^de testamenterat ali sin disponibla förmögenhet. Hafva desse brottslingar icke nog kännedom om hvad som efter Dag fordras för vittnesmålets fullständighet, så kan, mot löfte om andel i lofvet, upplysning och biträde i detta afseende erhållas af någon, som är känd för att illa använda sin kunskap i Eagfarenheten* Ett testaments-betyg författas då, med iakttagande af behörige formaliteter, och underskrifves af de legda vittnena, sorn derefter fästa detsamma med ed inför någon Domstol, utan att den aflidnes laglige arfvingar dervid få vara tillstädes och tillse det nödiga varningar före edgången blifva gjorde Sedan eden är aflagd, blifver farhågan att anses och dömas såsom menedare ett nytt band på vittnena, att ej återtaga sitt vittnesmål. Aro då vittnena sjelfva nog illsluge eller erhålla de af sine medbrottsläge den instruciion, att, vid sedermera inför Domstol möjligen skeende undersökning, å alla oväntade frågor, som