Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se glad ut i motgång, då h ö f v e s det v ä l; hon uteblifva från tröttande ceremonier och hoffester, fritt fick hon välja sitt umgänge, fritt fick hon hängifva sig åt sina vetenskapliga och konstnärliga intressen. Men så visste han också, att när det gällde, kunde han påräkna stöd af en kvinnohand, öm, stark och trofast som få. Närmare än någonsin fördes makarna hvarandra genom sitt lifs största olycka: kronprins Rudolfs tragiska död. Men sedan kejsarinnan med öfvermänsklig själsstyrka och förgätenhet af sig själf mildrat sin gemåls sorg, tog hennes egen gränslösa smärta ut sin rätt, och den stolta, viljestarka kvinnan sjönk ihop för att aldrig mera resa sig igen. Ty hvad voro de väl, hennes excentriciteter, hennes pinsamma människoskygghet, hennes rastlösa irrfärder, hennes skapelse af det sagolika drömslottet Achilleion kring den outsägligt älskade sonens minnesvård — hvad voro de annat än yttringar af en gnagande lifsleda och längtan, » en mask som icke dör, en eld som ej utsläckes »? Kring kejsarinnans Ut de parade stå Europas nationer i sorg._. På knä och i bön begråta Bayern och Osterrike-Ungarn i den hvitklädda döda en älskad dotter och furstinna. I smärtsam blygsel döljer Italien sitt anlete, och Schweiz svär med lyftad hand att straffa det blodiga dådet. Stilla och obemärkt, som en vanlig dödlig, kom kejsarinnan Elisabeth till Geneve. Under klockklang och trumpetskall, under kejserliga ärebetygelser drog hon dä- dan till sitt land igen, med dubbelkronans glans förhöjd af martyrglorians skimmer. Hennes öde, om något, jäfvar talet om lyckans suveränitet. T y hvad öfverträffar väl eller når ens tillnärmelsevis upp mot smärtans, mot dödens majestät? Tora Kjellberg. * Barnet ^^arnet Ifrån gråter! rosig kind kyss tåren, att det ter i solig framtidsdröm som våren, lugnadt åter.
Genom antagande af Utskottets förslag skulle nemligen vigseln förklaras icke vara ett kristligt och kyrkligt religionsbruk. Hvad härvid i betänkandet anföres om lämpligheten af den i vår kyrkas vigselritual förekommande undervisning, förmaning och välsignelse äfven för dem, som stå utom kyrkan, kan visserligen i allmänhet medgifvas, men att utala denna välsignelse öfver sådana, som uppenbart bekänna sig deri blott se en civil akt för borgerligt ändamål, måste anses otillbörligt och otillåtet, såsom ock väl ingen kristen kyrkas prest kunnat tillåta sig att sammanviga två Muhamedaner, hedningar eller Mormoner. Annorlunda är förhållandet med s. k. blandade äktenskap, ty vigsel gäller då egentligen den makan, som tillhör vår kyrka, hvarföre ock för dylika äktenskap regeln allestädes är att vigseln förrättas två gånger, efter de båda ifrågavarande trossamfundens ritual och af bådas församlingslärare. Den af Kongl. Maj:t föreslagna lydelsen af 8 §, »skolor och andra undervisningsanstalter må ej af främmande trosbekännare inrättas eller upplåtas för andra, än bekännare af deras egen troslära eller deras barn», har af Utskottet ändrats till att »skolor och andra läroanstalter, deri undervisning ej uteslutande meddelas i särskilda öfningar och slöjder, må ej utan Konungens tillstånd af främmande trosbekännare för andra än bekännare af deras egen troslära eller deras barn inrättas och upplåtas». Denna § måste anses vara främst riktad emot katholicismens proselytmakeri, hvilket, såsom andra länders erfarenhet bevittnar, och äfven hos oss icke saknar exempel, begagnar skolunBih. till R. St. Prol. 1859 $ 1860. 7 Sami. 1 Afd. 9 Haft. 7 50 Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. dervisning såsom synnerligen verksamt medel för sina ändamål, hvarföre ock nödigt är att, vid aftåttandet af det härom handlande stadgandet, största varsamhet iakttages. En sådan finnes i det af Kongl. Majit, men icke i det af Utskottet framställda förslaget. Gränsen melian olika slag af undervisnings anstalter är svår att bestämma, och ganska lätt att oförmärkt öfverskrida.
Resten af dessa Skogar skulle genom offentelig Auction till den mästhjudande försäljas. I anledning häraf utfärdades Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 4 Februarii 1811. I dess 7:de Punct stadgas: ”att rättigheten för Bruksegaren till Skatteköps erhållande, må till en ”början vara inskränkt till en tid af Sex år, ”med förbehåll för Riksens Ständer, att vid ”nästa Riksmöte, i anseende till de Bruksägare, ”sorn ej inom denna tid ingått i Skatteköp, ”med RecognitionsSkogarne vidtaga sådane För”fattuingar de nyttiga pröfva.” Den 4 Februari 1817 var den föreskrifne Praescriptionstiden tilländalupen, emedan Sex år då voro förflutna ifrån förenämnde Kungörelses utgifvande. Riksens Ständer hafva derigenom en förnyad anledning, att vidtaga alla de åtgärder i detta afseende, som för Fäderneslandet äro de gagneligaste. Det bör ihogkommns, att Kronan aldrig afstått sin ägande rätt till dessa Skogar: Den, dels af Konungen ensam, dels af Konung och Ständer bibehållna och utöfvade rättigheten, att utan Bruksägares hörande höja och bestämma Récognitionsafgiften, innefattar ofelbart ali annan Dispositionsrätt deraf. Jag åberopar för öfrigt hvad StatsUtskoK tet vid 1809 års Riksdag härom anfört. 332 Den 5 Januarii. Alla tiders erfarenhet bevittnar, att Jordägande rätten alltid till den grad uppmuntrat idogheten, att Jorden vinner mångdubblade afkastningar på säkrare grunder, än vissa års Dispositionstid medgifver; att Skogarne bättre vårdas af deras Ägare, än af Kronans JägeriBetjening, är äfven allmänt bekant. Då Irenne så hufvudsakliga föremål härmed kunna vinnas : Financernas upphjelpande utan tryckande bidrag; Jordens förädlande samt Skogarnes kloka begagnande; så synes ingen med skäl kunna neka sitt bifall till ändamål, som så väsendtligt bereda vår sjelfständighet och välfärd.
"Den under gärdagens Plenum hos Högloflige Ridderstapek och Adeln wäckle fräga, att till de af Srats Ntstokiet bestämda hufwud-titlar, den 9:de mätte läggas med den mockra och pakriotista framsiallmng, att amvändas lill Jordbruket, Handelns och Näringarnes upphjclpande, mä man lemna allt det warde, som densamma förkjenar; men dä jag, jemte flere af Ridderstapet och Adelns wärda Ledamöter, ansägo fragan af y:de punk:en icke böra mot 49 §. i Riksdags - Ordningen, omedelbarligen upptagas och afgöras, och efter min tanka likaledes 62 §. i Regerings-Formen uttryckligen förestrifwer, att Stats - Werkets behof stall af StatsUtstoktet uppgifwas och Bewillning der-efker utgå, som Riksens Ständer aga att pröfma, samt ytter igare, huru färstilta summor stola till särstilia ändamål anwändas, följa pä defla premiffer de helt enkla resultater, att någre öfwerstotts-medel i sädant förewetande likasä litet förmodligen uppkomma, som det icke är consequent, att pä suppositioner grunda hufwud-kitlar i RiksStaten eller skäligt, att sä tillämpa och behandla Grund-Lagarne. Detta ar min öfwertygelse, och jag hoppas, att reciten deraf icke mä föranleda till försäng asmin rättmätiga talan. Emedlertid yttrades under Discuflionen härom olika tankar, hwarpä votering yrkades, som framflältes och bifölls; Propositionen gjordes, som Protocollet lärer omförmäla, derwiv under pästäende justering, anmärkningar rrv och contra hördes, och vo - Den 2z Februari!. H35 votering repeterades siere resor, sä af mig som andre, likmäl med förbehåll af redig samt behörig framställning öfwer ^usostio nn, som kill antagande icke stod att erhälla, men att assia fran votering förmärktes icke ester någon Proposition, sa wida omröstning redan war bestulen.
Doktorn frågade en gång, hvarför Aina plötsligt slutat att måla, hon svarade då med en hastig färgskiftning, att » hon hade redan så många motiv, hon finge lof att hvila sig litet, annars vore hon rädd för ögonen igen, och dessutom hade hon fått smak för långa promenader inåt den tysta svala skogen, där man undginge den stekande högsommarsolen. » Hon yttrade sig en smula nervöst under intryck af doktorns lugnt forskande blick, liksom vore hon rädd för ett af hans humoristiska, träffande infall. Men denna gång behöfde hon intet frukta, ty med en gillande blick svarade han enkelt: » Ja, ja, fortsätt med promenaderna, fröken, de göra godt åt både kropp och själ. Och har ni märkt » — här kom han henne ett steg närmare — » hur lugna och klara tankarna växa ut inom en, när man går därinne i tystnaden och skymningen — allt, som förut varit oklart och oredigt inom oss, det upplöser sig i harmoni, och vi se tydligare än förr den väg, som ligger framför oss att gå. Tänk därpå härnäst ni vandrar därinne, och tänk på, att ni framför allt vinner hälsa och krafter till den långa vintern, » tillade han hjärtligt. ANNA DASSAJEWA. NILS STANGE. BERÄTTELSE AF HELMY RINDERS. FORTS. FRÅN FÖREG. N:R. I HELA fjorton dagar hade » triumviratet » hållit stånd. Dess verkningar kunde visserligen ej ännu skönjas tydliga, men hvar och en af dess medlemmar verkade tyst och troget på sitt håll, ifrig att fullfölja det utstakade programmet. I två somrar hade änkeprofessorskan Beijer med dotter bsbott den lilla envåningsvilla, hvilken gränsade intill intendentens, doktor Holms villa. Fru Beijer hade vid den lilla anspråkslösa badorten funnit just hvad hon under många år förgäfves sökt: de välgörande bad, som hennes af reumatism angripna fysik fordrade, och det landtliga lugn, hvilk e t h o n — uppvuxen som hon var på en gammal god herrgård — älskade mer än allt annat.
BorgareStåndet till Utskottet remitterat ett anförande af Herr Santesson, deri föreslås, att utaf de, vid tryckningen af Ståndets protocoll, serskildt tryckte, så kallade Bilagor till samma protocoll, hvilka innehålla alla inom Ståndet förekomne motioner, några exemplar måtte aflemnas till hvarje Utskott af de till dess handläggning remitterade motioner, så att Utskottet till begagnande i dess pleni Sammankomster undfår 1 och för hvarje dess Afdelning eller Beredning 1 exemplar; och hvarmed afses den nytta, att Utskotten, utom tillökadt Canzlibiträde må kunna beredas tillgång till flera och tryckta exemplar af de motioner, hvilka af Utskottet skola handläggas. — Och när efter motionairens beräkning till den föreslagne utdelningen icke kan erfordras mera än 20 å 3o exemplar; Betänkande n. 79 och detta antal kan fråntagas hvad som skolat aflemnas till Boklåderne, der i alla fall ganska litet säljes, så kan genom den föreslagne åtgärden någon egentlig, ny kostnad Staten icke tillskyndas. Det har icke bordt undfalla Utskottet, huruledes, vid remitteringen af motioner af någon vigt, discussioner merendels altid förefalla. — Och då det för Utskotten är ganska angeläget, att erhålla del af dessa discussioner, hvilka ofta innefatta vigtiga och för ämnenas utredande nyttiga upplysningar, så har Utskottet, i betraktande häraf, och enär, genom den föreslagne åtgärden, någon synnerlig nytta således icke synes kunna vinnas, ansett sig sakna anledning att motionen understödja och tillstyrka; helst härtill kommer, att, efter erhållen upplysning, motionerne hos Högv. PresteStåndet samt hos Hederv. BondeStåndet icke tryckas serskildt eller afskiljde från sjelfva Protocollen, deri de äro intagne. Lärande i öfrigt hvarje särskildt PiiksStånd, enär det så lämpligt finner, icke underlåta att förordna om utdelning af tryckta exemplar af dess motioner till hvarje Utskott.
Skaraborgs, Kronobergs, Jönkö - 27 pings, Westmanlands, Södermanlands, Elfsborgs, Slöra Kopparbergs, Örebro, Wermlands, Gefleborgs, Kristianstads, Hallands ocb Norrbollens till ett sainmanräknadt belopp af B:ko R:dr 207,500: hvaraf den 31 December 1856 utestodo: i Skaraborgs Län 1,000: » Kronobergs » 5,000: » Jönköpings » , . 5,000: » Wesmanlands Län 2,500: » Södermanlands * 3,000: * Elfsborgs » 3,000: » Stora Kopparbergs — Till invexling af förslitna småsedlar äro under samma lid dessutom anordnade: lill Låne-Konloret i Götheborg 100,000: « dilo i Malmö 135,000: « dito i Wisby 5,000: hvaraf vid 1856 års slut utestodo: bos Låne-Konloret i Götheborg 20,000: « dito i Malmö 10,000: * dito i Wisby 1,500: Sammanräknade beloppet af de i berörda ändamål från Banken utgifna förskott uppgår således tili 537,500 B:dr ocb summan af de utestående lill 74,236 R.dr 32 sk. Den inom Upsala Län, utan förskott från Banken, men med de rjittigheter och skyldigheter i öfrigt, som äro i gällande Ordningsstadga bestämda, antagna VexlingsförrälLaren har under ifrågavarande lid, uti förslitna småsedlar, till Banken insänd t tillhopa B:ko R:dr 110,800, samt i utbyte deremot återbekomma enahanda belopp uti nya sedlar af 2 R:dr och 32 sk. samt silfvermynt af ‘ och R:dr Specie. Depositions rörelsen. 28 § 25. På räkningar i DepositionsJdelningen innestodo den 30 Juni 1855 följande belopp, emottagua på grund af föreskriften i 131 § af Banko Reglementet: i-. sta Iliasson: Dukater.
Maj:ls nådiga Proposition af den 20 sistlidne Februari om anslag till löneförbättring åt Sundhets-kollegii embelsoch tjenstemän, tillika med ett af Herr Ljungberg i ämnet afgifvet yttrande, deri Herr Staaff instämt. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet följande Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: l.o angående löneregleringen för Lands-staten; 2:o angående anslag (ill uppförande af ny byggnad i hufvudstaden för den af Svenska Slöjdföreningen inrättade söndagsoch aftonskola, m. m.; 5:o med förnyad framställning i fråga om Bergsskolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska institutet; 4:o angående aflöningsoch utgifts-anslagen för Teknologiska institutet; 5:o angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom 4 I Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-arkivels samlingar, m. m.; 6:o angående ytterligare anslag till det Carolinska Medico-chirurgiska institutet i Stockholm; 7:o angående ersättning till Lunds universitet*, löningsfond för minskad inkomst af Hardeberga och Sandby församlingars prebende-pastorat; och 8:o angående anslag till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga elementarläroverks behof. Från Hederv. Bonde-Slåndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JVs 86, i anledning af väckt motion rörande rese-ersättning till nämndemän vid vissa syner, m. fl. förrättningar; JW 88, i anledning af väckt motion, rörande vissa till boställen åt tjenstemän anslagna kronohemman och rätt för arfvingarue efter fordna åboer å desamma att dem till skatte lösa; Prot.-Utdrag den 4 Mars 1863.
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtskottet Herr Rosenblads, Bernhard, den 21 sisth April f. m., på bordet lagde Motion, att en pension af 320 R:dr B:co måtte på RiksgäldsContorets Stat uppföras för fr amlidne ÖfverCommissarien P. A. Heyderichs efterlemnade Enka. Föredrogs ånyo Herr af Billberghs, Johan Petter, den sisth April e. m., på bordet lagde Motion, att alla Sterbhustillgångar, sedan gäld och skuld guidenär, må, då behållningen efter Bouppteckning öfversliger 3oo R:dr, beläggas med en Bevillning af En procent, och att stadgandet derom iG Den 4 Maj! f. m. må intagas uti 2 Art. 7 §. BevillningsFörordningen. Herr af Billbergh, Johan Petter: Då jag framställde ifrågavarande Motion, var det under förhoppning, att Mantalspenningarne, Lagmansoch Häradshöfdingeränta!!, samt Sterbhusafgiften, skulle blifva afskaffade. I den händelsen trodde jag en ersättning för den härigenom förorsakade minskning i StatsVerkets inkomster böra beredas, på sätt Motionen innehåller, genom en billig afgift på behållningar i Sterbhus, såsom Bevillning, hvarom stadgandet borde i den blifvande BevillningsFörordningen inflyta. Men då förenämnde skatter, och deribland Sterbhusafgiften, enligt hvad numera är beslutadt, komma att fortfarande utgå, torde det vara olämpligt, att nu vilja pålägga en sådan ny afgift, helst under samma rubrik, som den qvarstående Sterbhusafgiften. Jag anser mig derföre böra återkalla denna min Motion, hvartill jag anhåller om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns tillåtelse. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Herr af Billberghs berörde Motion måtte få förfalla; hvilket bifölls.
StatsUtsk. föreslår deruti, att ifrågavar. häradsboer skulle fä lösa veden efter markegångspris; hvilket tyckes tillkännagifva, att StatsUtsk. anser markegångspriset vara ringare än varans verkliga värde. I annat fall hade väl Utsk. icke gjort eller behöft göra ett sådant förslag, utan låtit veden, såsom nu sker, säljas lill den mestbjudande. Detta uttryck af StatsUtsk:s öfvertygelse, att markegångspriset är ringare än det verkliga, har blifvit fäldt i samma ögonblick, då StatsUtsk. föreslagit att alla, som hittills varit berättigade alt utlaga löner i persedlar, hädanefter skulle nödgas åtnöja sig med markegångspriset. Det vill, med andra ord, säga, att Utsk. åsyftar nedsätta alla löntagares inkomster. Men till det speciella af saken. Man säger att Dahls häradsboer skulle hafva förlorat sina fatalier; att de för den skuld ej hafva någon rätt att påyrka, utan endast nåd att af Konungen begära. Det lärer likväl förhålla sig så med dessa fataliers förlust 166 Den 19 Juli. (enl. hvad en Östgöthe meddelat mig), att, då fråga uppstod om undersökning af Lysings och Dahls härader, så underkastade sig endast Lysings-boerne de kostnader, som erfordrades för undersökningen, och — jag tror — äfven för utdikningen af Dags mosse; men Dahls-boerne ville ej befatta sig med någondera delen, utan drogo sig helt och hållet från saken. Nu äter, då det lyckats Lysings häradsboer att bevisa sin rätt och att få ersättning derför, nu ångra sig Dahls häradsboer och begära att för intet få de förmåner, sorn Lysings häradsboer fått genom en undersökning, hvars omkostnader de ensamme måst vidkännas. — Om nu det K. bref, som Frih. von Kraemer omförmält, visar alt Dahls häradsboer hafva någon rätt, så behöfva de ju endast göra den gällande hos vederbör, erabetsmyndigheter. Begära de nåd., så må de erkänna det. — Jag instämmer således i anhållan om afslag å betänk. Frih. von Kra3mer:
Den anmärkn., som blifvit gjord emot den i min reservation föreslagna redaction, nemi. att ordet kunna borde utbytas mot något annat mera bestämdt, tror jag ej kunna föranleda till något resultat, emedan det ej är gifvet, att ifrågavar. masugnar skola taxeras gemensamt med bruken, utan rättighet endast bör förbehållas taxeringsmännen att verkställa taxeringen i sammanhang, då sådant kan behöfvas. När Bevilln.Utskis pluralitet borttog ifrågavar. stadgande i hevilla.forordn., val1 meningen från början att i anleda, af Gr. v. Fersetis motion göra rättelse deri, men icke att borttaga detsamma. Genomen till19 H. 19 Den g Februari f. m. friIIig votering koni dock hela moni. bort i stället för att rättas. En lucka har således uppkommit, hvilken, på sätt Frih. af Nordin yrkat, bör fyllas; och jag tior, att den i reservationen föreslagna redaction icke ger anledn. till ytterligare förändring. Hvad beträffar den af Utsk. anförda omständighet, att masugnar, belägna i annat taxeringsdistrict, än de bruk, till hvilka de höra, ej skulle få någon beskattning, utan undgå den med anledn. af det maximum, sota är stadgadt, så ligger deri en falsk conclusion; tv då masugnar och bruk taxeras tillsammans, uppstår en större inaximisumma, och det är till denna större summa och icke till maximum af det för bruk bestämda värde, som taxeringssumman kan uppgå. Jag tror, att ifrågavar. stadgande är så mycket nödvändigare, som masugnar och stångjerns-; smiden äro genom kameralförfattningar så sammanbundna, att de ej kunna eller få drifvas särskildt. Jag kan derföre icke annat än vidblifva det redactionsförslag, sorn jag i reservationen framställt och Frih. af Nordin linderstedt. Frih. af Nordin:
Betänkande, i anledning af ifrågasatt förändring i föreskrifterna om upprättande och aflemnande till presterskapet af förteckningar å personer, som för brott blifvit sak fällde eller under framtiden ställde. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln utaf Herr af Sillén, G. Pr., väckt motion, deruti han andragit att, i följd af de nya föreskrifter, som till kyrkotuktens upprätthållande blifvit, enligt Rikets Ständers beslut vid sistförflutne Riksdag, af Kongl. Majit, genom Nådig Förordning den k Maj 1855 meddelade, vore det angelägnare än förut att presterskapet icke blefve i okunnighet derom, när någon af församlingen blifvit sakfälld för sådane gröfre brott, som utesluta från åtnjutande af den Heliga Nattvarden till dess enskild skrift och aflösning egt rum. 1 sådant afseende hade ock föreskrifter blifvit genom Nådig Kungörelse af samma dag meddelade angående vederbörandes skyldighet att upprätta och till presterskapet aflemna förteckningar öfver personer, som blefve saklallde eller under framtiden ställde för vissa förbrytelser; men vid tillämpningen af dessa föreskrifter hade desamma befunnits i åtskilliga delar tarfva rättelse för att säkert uppfylla ändamålet. Så hette det, i l:a morn., att de föreskrifna förteckningarne skulle upptaga, bland annat, »det åtalade brottet;» hvilken ordställning syntes vara mindre riktig och kunde gifva anledning till misstag. Presterskapet behöfde icke veta för hvilka brott en person blifvit åtalad, utan blott för hvilka han blifvit sakfälld, hvilket icke alltid vore detsamma som det åtalade.
Sedan Kongl. Majrt, enligt Nådigt Bref af den g Maji 1821 i Nåder ansett lämpeligt, att en Summa af 10,000 Rrdr skulle af SlrÖmrensningsfonden afsättas, för att användas till praejmier åt de jordegare, hvilka ville bygga tjenlig6 - Revisorers Rerättetse, e 11 lige Torkin rättningar för Spannmål, samt anbefallt Ordföranden i Strömrensnings-Commitéen att icke allenast uppgifva, hvad tillgång för ifrågavarande preetnier kunde år 1821 af Strömrensnings-fonden påräknas, utan ock i underdånighet föreslå sättet och vilkoren för prfcmiernes begagnande; Så hade bemälde Ordförande ett sådant underdånigt utlåtande afgifvit och, med anmälan, att enligt det under den 28 föregångne Februarii för Strömrcnsnings-Comniitten i Nåder fastställde arbetsförslag, Slrömrensningsfbnden härtill icke lemna <1 c någon tillgång, i underdånighet fästat Kongl» Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att Riksens Ständers Stats-Utskott, uti det förslag till grunder för Magazins-Inrättningelis organisation, som Utskottet vid sista Riksdag algat’, och hvilket uti Riksens Ständers underdåniga skrifvelse af den ri Julii 1818 om Magazins-Inrättningen är åberopadt, yrkat nödvändigheten af Torkinrättningars anläggande och hemställt, att Magazins-Directionen måtte få rättighet att disponera erforderliga medel till kostnadernes bestridande, så för ritningars och förslagers författande, som nödige försöks anställande, eller hvad mera till ändamålets vinnande lända kunde, i följd hvaraf det syntes vara bland föremålen för Magazins-Direrectionens åligganden, att bestrida utgiften till Torkinrättningar och äfven blifva för Magazinsfonden mindre känbar.
Sä länge ännu något återstod af de femtén Millioner Rd. i Creditsedlar NiksensStäuders Banque ätagit sig att realisera, kunde Banquen icke wägra, att, utan äkstilnad godkänna alla ifrän DepvsilionsContoirek, säsom rätta och behöriga Embetsstället utfärdade Realifations-inwisningar, halst Banquen, som borde hysa fullt förtroende till officiella handlin. gar, icke kunde tillhöra, akt inga uti någon pröfning, huruwida Creditsedlar, till det belopp, hwarä DeposrtionsContoirets imvisningar lydde, werkeligen blifwit deponerade eller icke. Genom ofwanberörde Operation, att nemligen kata utfärda Realifations-inwisningar för Creditsed» lar, hwilka icke blifwit i Contoir^ netsitte, har utkommit del förhällande, att Riksgäld Contoiret sätt ikläda sig förbindelse, alt alwen infiia den summa uti Creditsedlar, hwartill Banquen genom Realisations - Den r3 Novembersek tions inwisningarnes betalande, redan astämnat Mot^ swarande Fond. Enligt Bilagan (Lit. I) hafwa Herrar Fullmägtige lätit realisera tillhopa 7,022,002 R.dal. i Creditsedlar; men da härifrån afvrages de uti Contoircts upbörd influtne Z Millioner Z8z,79> Rtdal. 15 tz. y. rst., hwaröfwer Herrar Fullmägtiqe ägt ack disponera, sä blir ärerstoven, eller g Millioner 616,208 Rd. 32 si. Z rst., den summa hwarföre Realisations.iNwisningar pä Banquen kill 1808 ars sint arv utfärdade, ehuru Creditsedlar till detta sistnämnde belopp icke uti Contoiret blifwit insatte, UtaN ännu moro utelöpande. Uti November mänav t 808 östade f. d. NUNgen ett annat