Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och allt detta myckna, som de varseblefvo hos sig sjelfva och hos hvarandra, var verklighet för dem, fullt ut så mycket som det rum, hvari de suto, och den trädgård, som låg utanför fönsterna, och den vida slätten bortom denna; ty det stod lika kroppsligt i samma starka dager, hvilken ingen af dem uppfattade såsom det den var: ett månsken, som antagit utseendet af dagens eget ljus. De bröto upp: huset sof; de stego ut i trädgården: den låg i skuggor och dagrar af annan färg än dagens men lika starka. De kommo ut på slätten: den utbredde sig slät och horisontlös i en enda rymdocean af hvitt, orörligt, tyst ljus. Korna råmade på nära och fjerran marker; hundarne skälde i nära och fjerran byar; men alla hus och gårdar stodo hvita och sofvo; och menniskorna voro, som funnes de ej till. Deras hjertan svälde öfver; det var deras egen sköna och älskade hembygd, som de sågo omkring sig, och den hela vida verld, som låg bortom, utom, hade dess liknelse. Den ena var som den andra. De stodo lika sköna, lika stilla, lika kroppsliga i samma starka dager, hvilken ingendera af dem, der de gingo framåt stora allfarvägen, uppfattade såsom det den var: ett månsken, som antagit utseendet af dagens eget ljus. En eftermiddag sist i augusti, när Truls kom hem med metspöet på axeln, ett knippe aborrar i handen och Heerens «Franska revolutionens historia» i rockfickan, hade der varit ridande bud från Bengt, att han måtte komma: en hel samling studenter suto och väntade på honom. Truls fick i hast i sig middagen, som han försummat, och gick ut om gårdsporten, der gubben far satt på stendiket i middagshettan och såg ut öfver markerna, der den mogna säden gick som vattradt siden under en nästan omärklig vind. Om han finge ta nummermärren? Rusthållets häst stod i gårdens stall, fick icke brukas till arbete, och användes bara i ärenderidter. Det var ett litet, trindt, glänsande svart sto samt Truls’ speciella älskling bland husdjuren.
Idad skrifvas; Riddareoch Corn mendeurs-bref, sorn i följd af under fälttåg skedd utnämning meddelas; Riksgälds-Contoret, i dess egenskap af Uppbörds-Verk; Ro teringsoell R us t n in gs-skyldigheters utgörande, frågor derom; Räntor, Kronans, Ransakningar, Observationer och Förklaringar, sorn angå dessa, och uppbördsmäns i samma mål anförda besvär; Sa lpeter-S j uder i-Ver k et, allt hvad som rörer detsamma enskildt eller i allmänhet, jemte handlingar, som angå dervid anställde Tjenstemäns och Manskaps förrättningar vid Sjuderier, ehvad de innefatta redogörelse, handräcknings-sökande hos Domare och Exsecutorer, eller annan åtgärd, eller åtal af fel och försummelser; Skallgång, frågor derom; Skogs-afvittrings-mål; Skuldebref under 25 R:dr, äfven då de i af skrifter företes; Socken stämmooch Kyrko-Råds Protocoll och Utdrag derutur; Soldater, se Ansökningar; Spel i Nummer, likaledes; Stadsvakter, se Brandvakter; Stiftelser, Fromma, Sundhets-bevis, som i följd af Svenska Quarantaines-Förlattningarne utfärdas; Suplik er, sorn i Kongl. Maj:ts egne händer ailemnas; Testamenten till maka och skyldeman i rätt uppoch nedstigande led, syskon och deras barn samt Fromma Stiftelser, äfvensom sådane Testamentariska dispositioner, hvilka i contant eller värde icke uppgå Lill 300 R:dr; Uppbördsmäns besvär, se Besvär; Utsyning, ansökningar derom; Val, Fullmakter och Voterings-sedlar dertill; men i mål angående öfverklagade olagligheter, se Prestval; 24 Varggårdars anläggande, frågor derom; Veder bältig hets-betyg, som skrifvas på Lånehandlingar; Vo leri ngs-sed lar, se Prestval oell Val; Väga r s underhålla n d e, frågor derom; Värfnings-tv ister, alla med tillhörande Bilagor och fallande U t slag; Lindring i den nu fastställda stämplade pappers-afgiften, njöte Allmogen, Ryttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän samt Enrolleringsoch Fördubblings-manskap med de flere af Gemenskapen vid Militairen i så måtto, att Rättegångsoch Besvärshandlingar, med förklaring deröfver, så väl som Domares och Exsecutorers Utslag i mål, som dem inbördes röra, endast skrifvas på 3 skillingärs stämpladt papper, der för andra är utsatt 4, 5 till 6; på 4 skillingars der andra nyttja 7 ä 8; och vidare i enahanda proportion; skolande, när brutna eller ojemna skillingtal härigenom uppkomma,
— Anses sådant nödvändigt i dessa länder, der för öfrigt genom produkternas hastigare omsättning, förlags-kapitalet snart återgäldas, huru mycket mera nödvändiga blifva ej sådane bestämmelser i ett land, der rudimaterier för näringarnes bedrifvande endast vissa tider af året kunna framskaffas, der sjöfarten är under flere månader stängd, och der dessa och flerfaldiga andra orsaker vålla, att för en mängd betydligare näringsgrenar kan med bestämdhet påräknas, att förlaget icke blifver återguldet på ett, kanske två år. Stor varsamhet är i allt fall nödig vid öfvergången från förbud emot utförsel eller införsel af vissa varor, till medgifvandet deraf emot tull, — och det i synnerhet, då frågan, såsom nu här är händelsen, gäller de två näringsgrenar, hvilka, näst jordbruket, kanske äro af största vigt för landet, nemi. bergshandteringen och väfnads-industrien, af hvilka näringars förkofran en så stor del af landets befolkning är omedelbart beroende och hvilka äfven åt jordbrukets alster i så många orter bereda värde och afsättning. Utsk. har vidare förespegla! vådan deraf, att, om förändringen antoges, det kunde vara möjligt att en alltför hög tullsats blefve af R. St:r bestämd för en längre tid, utan att sedermera kunna ändras, oansedt skadligbeten deraf vore insedd. En sådan möjlighet kan visserligen tänkas, men då qvarstår ju alltid Konungens rätt att nedsätta tullen, hvilket äfven emellan Riksdagarne kan ske. Den sällsamma olikhet i beskattningsgrunder,'som Utsk. anser upkomma deraf, att förmånen af tullbestämmelsers fastställande för en längre tidrymd endast skulle komma sådane näringar till godo, som äro eller varit skyddade genom förbud, men ej öfrige näringsgrenar, har sin förklaring deri, att just desse af förbud skyddade näringar äro de för landet vigtigaste, de med dess alla inre förhållanden mest införlifvade, de som äfven åt den enskilde husfliten gifva största sysselsättningen, samt derföre i mannaåldrar åtnjutit sådant skydd, deremot öfrige näringsgrenar äro jemförelsevis af ringare vigt.
Styfvern är ett värde, som ännu förekommer i handel och vandel bland det lägre folket, hvarföre jag äfven anser Regeringen haft skäl att föreslå präglandet af ett mynt å £ Öre, motsvarande den nuvar:de styfvern. Jag kan således icke annat än förena mig med dem, som yrkat återremiss af denna punkt. Frih. Palmstjerna: Jag utbeder mig att ännu en gång få fästa upmärksamheten deruppå, alt frågan om utmyntningen af halfva Öresstycken nu icke är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, enär den afhandlas i en punkt af Betänk., som ännu icke blifvit föredragen. Här är fråga om uteslutande från de offentliga räkenska perna af alla brutna öretal, antingen genom deras bortkastande eller utförande till helt Öre, och ett bifall dertill binder icke i något hänseende R. o. Ad:s beslut i afseende å präglingen af halfva öresstycken. Att återremittera denna punkt, såsom nu sednast Hr Brakel yrkat, vore således endast alt förorsaka onödig tidsutdrägt, och då alla talare, som deltagit i discussionen öfver denna punkt, varit ense derom, att bråk af Öre böra ur räkenskaperna försvinna, borde, enl. min tanke, R. o. Ad. bifalla punkten med den redaktionsförändring Frih. Tersmeden föreslagit, sä vida densamma anses hafva företräde framför Utsk:s förslag, pä sätt flere talare sökt att ådagalägga. Hr von Hartmansdorff: I fall det är oss öppet lemnadt att när vi komma derhän besluta om präglingen af ett skiljemynt å l Öre, så anser jag det vara likgiltigt, huru R. o. Ad. afgör denna punkt ang:de de offentliga räkenskapernas förande. Finnes myntet, tager det nog ut sin rätt i räkningen. Hr Den 22 Februari e. m. 225 Hr Brakel: Jag erkänner det misstag, jag i mitt förra yt trande begått, och afstår således från yrkandet å punktens återremitterande.
Utskottet får, i anledning af Lektor Sondéns förevarande motion anföra: att, enär, hvad först angår ifrågasatt upphäfvande af stadgandet om förenämnde redovisningars insändande till Domkapitlen och aflemnande derifrån till vederbörande LandsKontor, härvid förekommer att Riskop och Domkapitel hafva till åliggande alt föra en sorgfällig uppsigt öfver anstalterna för folkundervisningen, samt dertill hörer att tillse det de till Foikskolorne anvisade medel varda för sådant ändamål behörigen använde, för hvilket ändamål åter tillgång till redovisningarne för samma mede! är behöflig. Utskottet, med afseende derjemte derå att några egentliga olägenheter af detta stadgande icke blifvit uppgifna, finner sig ej kunna understödja den af motionären i detta afseende yrkade förändring; att hvad vidare beträffar det af bemälde motionär föreslagna sätt för Folskolemedlens aflemnande til! Skolstyrelserne, Utskottet, i likhet med hvad sednaste Riksdagens Ekonomi-Utskott yttrat, tror att ett väsendtligt hinder för verkställighet af detta förslag möter deri alt, uti Kongl. Kungörelsen den 13 Mars 1846, såsom vilkor för församlings rätt att åtnjuta detta bidrag till Folkskolekostnaden bestämmes att de i Kongl. Maj:ls Nådiga Stadga, angående folkundervisningen af den 18 Juni 1842 i afseende på skolans skick meddelade föreskrifter skola vara behörigen uppfyllde, hvarom Landshöfding och Riskop hafva att ingå i pröfning, innan medlen utbetalas; hvadan ock då den omgång med Folkskolemedlens utbekommande, motionären förmenat ega rum, kan undvikas, derest Skolstyrelserne begagna den utväg, att, efter anordning från Ränteriet, medlen hos Uppbördsmannen lyfta, hvilken i Kongl. Stats-Kontorels Cirkulär den 10 Maj 1854 anvisas, Utskottet ej eller i detta läll finner någon förändring i gällande föreskrifter rådlig; hemställande Utskottet således, att Lektor Sondéns ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Alt detta med hwad mera Eders Kongl. MajrtS rinder den io November sistl. är härom aflatne Nädiga Proposition innehäller, hafira Riksens Ständer tagit i öfwerwägande och, med bifall till hwad Eder Kongl. Majtt i öfrigt Nädigst föreslagit, särskildt säsom wilkor för bewiljandet af Banquens biträde lill Götha Canal-Werk fastställ följande puncterr 1:0 Att, innan Banquen någor utbetalar, den päräknade Summan af En Million i Aktier mätte wara fulltecknad, den sörsta insättningen derä af Tio procent werkstäld, och Bolagets förbindelse pä Banquens deri grundade säkerhet till Banco-Fullmägtige aflemnad. Om teckningen skulle öfwerstiga den päräknade Millionen, bör sädant ej wara förnekadt, utan att likwäl något afdrag pä hela Summan 800.000 R-.d. deraf upkommer; och bllfwer dä tiden för Banquens Succestiva förskott Mängd. s:» Den 8 Zebruarii. 38r 2:0 Akt Bolaget äfwen fö,-uk mä hafwa afgifwit sin förbindelse, att Canal-Werket blifwer Ban, quens hypotheque. z:o Att Banco-Fullmägtige ma malja en Directeur i Directionen för Canal - Werket, hwilken, lika med de öfrige Direcieurerne, af Bolaget lönes; samt wid de ärlige Rcvisionerne, äfwen en Fullmägtig. 4:0 Att wid Riksdagar till Riksens Ständers Banco-Utskott, och desiemellan ät deras Revisorer, samt hwart är efter slutet af den ärliga Revisionen till Banco-Fullmägtige, en berättelse mätte aflemnas öfwer Werkets tillstånd, hwar af de kunna taga kännedom om Werkets succetziva fortgång och bedömma huruwida Banquens säkerhet fortfar. 5:0
Anmäldes och bordlädes: Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Utlåtm, Betänkm och Mern.: N:o 53, med föranledande af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i ani. af Utsk:ts Betänk. N:o 29, i fråga om ändring eller omarbetande af landtmäteri-instruktionen och skiftesstadgan m. m.; Den 12 November. 253 N:o 54, i ani. af väckt motion om ändring i K. Kungörelsen den 4 Maj 1827, ang:de beräkning och fördelning af den ersättning, som boställsinnehafvare i anledning af verkställda egoskiften kunna erhålla eller få vidkännas; N:o 55, i ani. af väckt motion att folkskoleinspektör måtte dels för anställande af inspektionsresor berättigas till ledighet från annan ordinarie tjenst, dels förklaras för sjelfskrifven medlem och föredragande i domkapitlet vid behandling af folkskoleväsendet rörande mål m. m.; N:o 56, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om lydelsen af 18:de §:n sista mom:t i förslaget till ny jagtstadga; N:o 57, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk. N:o 50, öfver väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket; äfvensom Bevilln.-Utsk:ts Betänk. N:o 26, ang:de beräkningen af tullmedlen, postmerilen, stämpelpappersafgilten och bränvins-brännings-medlen. Sedan ett prot.-utdrag för detta plenum justerats, åtskiljdes R. o. Ad. kl. I 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Fredagen den 13 November 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot:s-utdrag för den 12 dennes. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att från Kongl.
Delta resultat kan ej blifva annat efter min förmening, än att herrarne till en början visa sig hafva ådagalagt alltför liten vilja, jag vågar ej säga förmåga, ty den finnes troligen i öfvermått, men alltför liten vilja att åstadkomma något bättre förslag, än det Utsk. framställt och hvaröfver endast förkastelsens dom blifvit uttalad. Det är således min önskan, alt herrarne ville procedera som Gr. Spens och lemna ett contraförslag, på det att det må blifva möjligt för Const.Utsk, att, på grund af någon gemensam tanke, bygga de förändringar i förslaget, hvarigenom slutligen en contrapropos. må kunna tillvägabringas. När i annat fall prot.- utdrm komma Const.Utsk. tillhanda öfver de beslut, som V Den 17 April e. m. >'9 här och i de öfriga Slånden blifvit fattade, att förslaget blifvit förkastadt, så lärer Const.Utsk. icke hafva annat att göra, än att inkomma med voter:s-propos:r att afgöras i förstärkt Const.Utsk., innehållande, att, som BondeSt. antagit betänk., detta Stånds beslut blifver ja-propos., och nej-propos:n, att, i händelse den anlages, Const.Utsk. kommer att utarbeta ett nytt förslag på grund af de utaf förstärkta Const.Utsk. med R. St:s rätt redan afgjorda grunder af allmänna val och representationens fördelning på 2:ne kamrar, och på detta sätt lärer komma alt fortgå till dess trumpeten skallar, och då får man se om man på Const.Utsk. kan hvälfva skulden att delta för Styrelsen och hela samhället inaktpålliggande förslag gått öfver ända och icke vunnit framgång, eller på det motstånd detta förslag rönt, oaktadt alla de förklaringar om sjelfförsakelse i afseende på sjelfskrifvenheten, som visat sig vara utan mening, då man icke velat att de skulle föranleda till något resultat. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag hade ämnat yttra mig håde om formen och om innehållet af Const.Utsk:s ifrågavar. förslag; men flere talare hafva redan gjortdet, dock särdeles i afseende på innehållet.
Banco-Utsko 11 e t: Herr Silfverbergs, Magnus Didric, Memorial, innefattande anmärkningar vid Friherre Cederströms, Jacob, den i3 dennes e. m., till Utskottet remitterade Motion, att Lån äfven må meddelas å utifrån infÖrskrifne articlar, hvilka här i Riket förädlas och Exporteras. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till La gUtskottet: Banco-Utskottets Memorial, N:o 55, angående nödvändigheten afen förklaring öfver 17 Cap. 8 §. Handels-Balken, rörande skuld till Kronan för Uppbörd. Från Fällufl. Borgare-Ståndet. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Banco-Utskottets Memorial, N:o 55, angående förklaring af 17 Cap. 8 §. HandelsBalken, rörande skuld till Kronan för Uppbörd. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln.' S. D. Remitterades till Co institution s-Utskottet: En i den Form 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Coinmando-Mål, för Armeen. Från Ilögl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Allm. Besvärsoch EkonomiUtskotten: Herr Cederscliölds, Pehr Gustaf, den 9 dennes, e. m., på bordet lagde Memorial, angående behofvet af nya åtgärders vidtagande, tili förekommande af oägta harns långsamma förstörelse i Stockholm — genom nöd och elände. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den 8 dennes, under N:o 55, aflåtne, samt den i3 derpå följande, e. m., på bordet lagde Memorial, angående nödvändigheten af en förklaring öfver 17 Cap. 8 §.
Men medan jag ännu har ordet, tar jag mig friheten yttra, att jag anser någon Statsreglering icke böra uppgöras, innan alla frågor, som bero på Statsoch EkonomiUtskottens handläggning, blifvit afgjorde, emedan man eljest icke vet, hvar de nya anslagen stanna, och det troligen händer, nu såsom vid förra Riksdagen, att sedan bevillningssumman blifvit uppgjord, kommer man med Den a5 Maji. nytt appendix till Statsbidrag, hvilka föranleda till lån och transactioner emellan Banken och RiksgäldsContoiret, hvaraf åter myntet allt mer och mer försämras. Visserligen bör man arbeta på Riksdagsgöromålens slut, så fort som möjligt, men tillika får man icke åsidosätta nödig varsamhet, så att alla nya item i anslagsväg undvikas, och en fullständig budget kunde erhållas en gång, så väl i detta Land, som på andra ställen. Jag anhåller ytterligare, att de personer, hvilka ega närmare kännedom i ämnet, än enskilde Riksdagsmän kunna ega, ville deltaga uti discussionen och maddela upplysningar. Hans Excellence Herr Grefven och LavcltMarskalken hemställde, att Grefve von Sclnverins ifrågavarande Motion måtte, jemte de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, till StatsUtskottet remitteras. Bifölls. Till pröfning företogs Bancooch LagUtskottens den 14 dennes under N:o /\Z afgifne, och följande dagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets under N:o i3 förut meddeldte Betänkande, i anledning af väckt Motion om inställelse af BancoAuctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande och 19 » Den 25 Maji. §§. i 181S års Inteckningslag kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande Herr Ribbing„ Arvid:
123 å den andra, kunna förväntas, att en sadan öfverensstämmelse i Beslut skall komma ega rum, som det magtpåliggande ämnet fordrar, dä, utan tillfälle till utvexling af olika meningar utan begränsande genom bestämda lagar af <1 et område, hvarinom pröfningen och dispositioner ne skola stanna, och utan att det återhåll, som hittills legat i den til! Utskottet öfverlåtne afgörande rätt, de härtill hörande ämnen pä fyra särskilde rum skola i alla detailler a fhan d las. Väl heter det i i § af Rikets Ständers Beslut och Förordning om Banquen, den 2* Sept. 1G6S, att : ”Deri som antingen sjelf några penningar i Banquen insätter, eller ock genom hvarjehanda tillfällen bekommer af medel deruti någon avance, skall ofelbart och utan någon exception, kunna dem cornmendera efter siitt goda nöje och behag, icke annorlunda, än hade han samma penningar uti sitt eget hus, Contoir och Råda, hvaröfver vi ock i allo motto handhålla och det beskydda och försvara vela och skola, oss samt och synnerligen på det kraftigaste dertill förbindandes;’’såsom ock i 33 §• ”Om någon förändring blifver på myntet, skall dock hvar och en få uti Banquen sådant mynt af vigt och värde igen , som der är insatt.” Men då erfarenheten under 'öppet af den sedermera förflutne tiden utvecklat förhållanden, hvilka med desse gifne försäkrin. gar icke alltid stått uti öfverensstämmelse; så ligger uppenbart, att den grundval, som allmänna förtroendet askar för en fulIkomligCredit - 3 24 Banko* Utskottets Betänkanden. Xnrättng, icke tillräckligen igenfinnes uti Ban« co-Verkets nu gällande skick.
Det var visserligen bara saft och kakor de hade de två och de gingo bland björkar och stickelbärsbuskar; det var inte nardus och cedrar och den salomoniska härligheten, men det var dock en härlighet, och äfven denna är nu borta. Den som ej har sinne för humorn häri, han förnimmer intet. Låt oss därför lemna tvisteämnet. Däremot anser jag » Vackert väder » vara jämförelsevis svag och » Bjällerklang » ej egentligen höra till afdelningen, hvarförutom författaren där nedlåtit sig till sådana trivialiteter som » en plastiskt påpälsad melisk byst », » en arm som Fidias ville kysst ». Jag skulle yttra mig helt kort och torrt om den sista afdelningen, » Likt och olikt », den som i värde kommer näst efter låtarne. Författaren har här samlat dels en del ironiska och satiriska dikter i kraftig ton, sådana som » Salomos insegel », » Belysningsfrågan », » Tersites », i hvilka han visar sig ha både näbbar och klor, dels en del imitationer och parodier. Han lägger i dessa för dagen en nästan otrolig lätthet att härma de mest olikartade stilriktningar och tongångar, allt under det han smått drifver med sina mönster. Och det är detta, att han humoristiskt höjer sig öfver dem, som gör dessa stycken (» En Upplänsk runskrift », » En liten comedia », » Corydon till Chloe ») ej blott till stilprof, utan till personliga alster af både värderik och roande natur. Jag vill anföra som prof ett par strofer ur det klassicitetshärmande » Chorydon till Chloe » .NY LYRIK. " I skuggans svala skygd en nymf sig tyst förnöjer med sina fingrar små att binda sig en krans. Dess puderhvita hår dess ljusa hy förhöjer, som rosens hy förhöjs af solens klara glans. Én hvit herdinnehatt, beprydd med röda ränder, är fästad som ett tak på denna blomstidyll; så satt väl mången gång vid greska floders stränder den höga svanens nymf ell ' modern af Hercule.
Den 24 Martti, /. m. 323 vid Utskottets tillstyrkande, att nemligen FångSkjutsen borde af de Skjutsskyldige vul GästgitvareGårdarne bestridas, göra den Anmärkning, att både de R sande och Skjutsande blifva med detta stadgande mindre väl bcdåene; de förre, genom derigenom uppkommande inskränkning i Skjuts-tillgång, atr förbigå det obehagliga af åsynen af längsiade fångar, und r flere timmars väntan vid Gästgifvaregårdarne, och de sednare eller de Skjutskyldige, genom derigenom uppkommande otillräcklighet i behöfligt Skjutshäst antal, och större b.tungande för de till ReservSkjuts skyldige, då äfven Fångskjutsen måste ifrån Gästgifvaregårdarne utgöras, sannolikt på ett för de Skjutsande mera besvärande sätt, under anförande af FångGevaldiger , än nu, då Skjuis-J ningen af Fångtöraren sjelf bestrides. jag tillstyrker för min del, att vid nuvarande Inrättning för Fångföring må förblifva, utan annan förändring, än den, att en noggrannare tillsyn vid Fångars förskaffande mä iagttagas, i anseende t il sådana Fångars transporterande, hvilkas frihet är för den allmänna säkerheten vädel g, samt att,ehuru Författningame, såsom tj'n; tetörbindelse, å‘ägga Länsmän och Fjerdingsman att gröfre brottslingar åtfölja , något biträde dem kunde meddelas, äfven på allmän bekostnad, till vinnande af det ändamål, att af en beväpnad ansvarsskyldig Fångförare de gröf. re biottslingar alltid säkert måtte bevakas Att Ut-kotiets Betänkande måtte till Utskottet återremitteras, anhåller jag vördsammeligen, samt 3