Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, j\':o rot. gg e) ”Att Köparen vunnit rättighet, dels till er”hållande af andre Utredningsoch Inventarii-per”sediar, än de, som tillhörde de försålde Skeppen, ”dels alt af Flottans förråder få nya persedlar förr "färdigade Af K. Förvaltningen af Sjöärenderne, år, i afseende härå, i Underd. anfördt (Rev. Ber. p. 271), ”att, ”vid närmare pröfning af förhållandet, den Köparen ”medgifne rättighet, dels till erhållande af andre utredningspersedlar än de som tillhört de försålde Fartygen, dels att vid Flottans Verkstäder få nya persedlar förfärdigade, så mycket mindre lemnade gr un”dad anledning till anmärkning eller klander, som icke ”allenast vid utrustningen af ett Krigsfartyg, detound”vikeligen inträffade, att flera Inventarieroch Utredningspersedlar fordrade förändring och reparation, ”hvilket ingalunda lrorde tillåtas piivata Arbetare att ”på Kronans Varf verkställa, utan ock genom contant ”ersättning för de utöfver Reglementens föreskrifter ”till nämnde Fartyg från Flottans Förråd inlemnade ”persedlar, tillgång uppkommit till anskaffande af nya ”i stället för äldre derstädes befintelige, hvilka, under ”en längre liggetid, i mer eller mindre mohn, varit ”en menlig förändring underkastade, samt aflöningen ”för Flottans Handtverkare, under den tid de, utan ”derigenom förorsakadt uppehåll eller hinder för Kro”nans angelägnare arbeten, med tillverkandet af nödi”ge ansedde persedlar för de försålde Fartygen, varit ”sysselsatte, blifvit för Staten besparad, hvarigenom ”syntes att en dubber fördel för Kronan uppkommit.” i oo Stats-Ut skottets Med afseende å livad sålunda blifvit af K.
Efter det Kongl. Maj:t nu i nåder förordnat Stats-rådet och Kommendören af Kongl. Nordstjerne-orden, N. F. Wallensteen, att, under innevarande riksdag, utöfva den befattning med riksdags-ärenden, som, enligt 36 och 42 §§ af Riksdags-ordningen, en ledamot af Stats-rådet tillkommer, så uppläste Departements-chefen, Stats-rådet Fåhraeus, ett förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående detta ämne; och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet med samma förslag, Nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo. FV. Th. Strokirk. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 3 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 1, med öfverlemnande af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. Från Höge. Preste-Ståndet.
Borgare-Ståndet remitterad motion, har Hr Berg, i ändamål att söka bereda någon förbättring i Häradsskrifvarnes lönevilkor, föreslagit följande förändrade beräkningsgrund för den, enligt ifrågavarande §, Skattskrifvare tillkommande debetsedelslösen, nemligen: för debetsumma under, till och med 3 rdr till 1 sk. öfver 3 till och med 5 „ — 2 » » 5 » » ^ ^ „ » » » 20 r> ^ 55 55 20 ,55 55 30 w 5 „ 55 30 s w 40 „ 6 „ 55 40 v 5) 50 „ 7 „ och öfver 50 „ 8 „ Utskottet, som ansett frågan om löneförbättring för Häradsskrifvare lämpligast böra förekomma i sammanhang med den om regleringen af Landtstatens löner, har, med afseende jemväl derå, att genom det föreslagna beräkningssättet för debetsedels-lösen hufvudsakligen de mindre bemedlade skattskyldige skulle komma att vidkännas bidragen till den af motionären åsyftade löneförbättringen, icke funnit skäl att till ifrågavarande motion tillstyrka bifall. § 137. Då det är med Bevillnings-förordningens föreskrifter i allmänhet öfverensstämmande, att husbönder och andre, som hafva personer i arbete hos sig anställde, skola vara staten ansvarige för arbetarens utskylder, så har Utskottet ansett närmare föreskrifter i detta afseende böra, på sätt förslaget utvisar, vid ifrågavarande § införas. § 142. Hos Högvördige Preste-Ståndet har utaf Hr Kontrakts-Prosten Tegnér blifvit uti till Utskottet remitterad motion föreslaget, att, i stället för nuvarande föreskrift i 2 mom. af denna §, att afkortningslängderna för landet skola i allmän sockenstämma granskas, det Bevillnings-Utskottes Betänkande, N:o 4. 31 stadgande mätte införas, att församlingarne hädanefter måtte erhålla rättighet att bestämma de personer, som böra tillgodonjuta afkortning.
Här finnes intet enda ord, sorn tillkännagifver alt fulltaligbelen skulle vara större, då Utsk. är förstärkt, än då det icke är förstärkt; roen sedan tillkommer ett stadgande, som jag bär skall uppläsa, och hvilket, enligt hvad Gr. Horn anmärkt, bevisar, att grundlagen antagit gilltighelen af en votering äfven med ett ringare antal än 120 personer. Det står nemi.: ”Till undvikande af paria vota skei!, vid omröstningen, förr än sedlarne uppräknas, en ibland dem utlagas och förseglad afläggas. Eelionas, vid de öfrigas uppsummerande, rösterne lika delade, må denna sedel öppnas och gifva utslaget. När en sedel är borttagen från 120, så återstå naturligtvis 11g. Dessa kunna omöjligen lika delas. Om deremot en är borta, så alt antalet blefve 118, då först blir en lika fördelning af röster möjlig. Fråges nu: huru kan denna underlägsenhet i röstantal uppkomma? Den uppkommer derigenom att voteringssedlar äro felaktiga eller att personer icke äro tillstädes. Men om personel' äro frånvar., eller om de äro tillstädes utan alt gå fram och rösta, eller örn de gå fram och lägga dubbla eller märkta sedlar, sådant kommer alldeles på ett ut. Om den underlägsenhet i röstantal, hvilken af den ena af dessa anledntr kan uppkomma, ej utgör r.ågot gilltigt skäl till en voterings ogillande, så börén sådan icke heller kunna ogillas, då rösternes antal, genom någon af de andra orsakerna, icke uppgår till 120. Det förhållande, som Frih. Cederström anmärkt, skulle kunna härflyta deraf, alt man godkände en votering inom förstärkt Utsk., då icke 120 personer varit närvar., nemi. att 4 till 5 personer, ja, att ordföranden ensam afgjorde målen, skulle lika väl kunna inträffa, om aila 120 vore tillstädes, men inlade dubbla sedlar.
genom diktförsök och novellutkast uttryckta hkgen för litterär verksamhet liiide &amp; ter vakiii~t, närd genom den förtroliga vänskapen med Anne Chiirlotte Leffler och första, resultatet haraf blef dramat A h p i fik 7yc7iun, diix idén väsentligen var Soiija Bovalevsk~s. men iitf örandet hennes svenska vaiiiiinas. S j alf började hoii emellertid iippteckiiaiidet af siila bariidomsminii en, hvilka under titeln Vr ' i.,t,~Iirb lifcet (S~strariii~ Rajevski) utgåfvos julen 1889. Detta arbete rönte i hennes. hemlaiicl samma iitomordentliga framgang som i Skitiidiiiarieii. Den ryska kritiken s~11manstallde det utan tvekan med Tiw genjeffs och Tolstoys ungdomsiniiiiieii och lofordade lifiigt. (': ' Ofver teoricii fiir yiiïtielki ilit~ereiitialelrvntio~ier. " " l Stift: dt fiir oinkriiig 30 5r sednii, liar det imder cleiiiia tid 1) lott iitde1: its l0 gIingei. och uf dessa blott 2 till sitt, ftdln lwlopp af 3,000 fr. - ty af pristagcireii krafves icke blott djiil,: ~ kiiiiskaper iliglict och oripiii: ilitct i siittet att liisn prol~lciiieii. stilens enkla behag och iidelhet, de framstallda bi.lderilas Idara Aslrådlighet, iiliiehiillets rikedom pA akt8 lriiiisla och frisk poesi. Endast med afseende å det rent språkliga förekom den - icke liingre vm fullt ' hemanmiirkiiingen, att förf aBttarinimt~ imstadd i sitt modersmål. Energiska ' bemödanden czfhjiilpte denila brist redan i heiilies nästa arbete, hvillret i Ryssland fick en så, utomordentlig f ramgång,.
Om ibland dem af Ridderskapet och Adeln, som skulle befinnas åga minst 3000 ILdalers inkomst uti fast Egendom, som skulle blifva stadigvarande Leda - möter af Lagstiftande Corpsen, och 50 st. utvaldes, hvars Egendom sedermera blefve Fideicommiss, samt deras Söner i samma ordning berättigade till såte oi h stamma i Lagstiftande Corpsen, med det förbehåll likväl, att de alltid, tills de fyllt sitt 35 år, skulle varit i någon civil eller militair tjenst; månne ej detta skulle gifva stadga och anseende åt denna Corps. Då något rum blefve ledigt, innan den som dertill vore berättigad hunnit till 35 år, skulle Konungen äga att utse den, som tilldess skulle trpfylla detsamma. Utaf de öfriga två tredjedelar (ty i stället för 116, ville jag han skulle bejitå af 150 Personer) borde efter min tanka endast en fjerdedel hvartannat år utgå, då jag deremot skulle vilja, att af Tribunatet åtminstone en tredjedel hvarje år skulle ombytas, likväl med förbehåll för Ledamöterne af detta senare, att kunna genast å nyo inväljas, då deremot de utgående utur den Lagstiftande Corpsen, icke förr ån den påföljande gången borde kunna åter insättas. För Tribunatet borde icke mer ån 25 års ålder utsättas, då Candidaten vid densamma kunde erhålla förtroende; men till den Lagstiftande Corpsen borde minst 35 års ål» der erfordras, innan man kunde komma i fråga till Ledamot derstädes. Efter detta utkast skulle grunderne till Svenska NationalRepresentation kunna innefattas uti några få allmänna stadganden, då allt det öfriga blefve ämne för reglementariska författningar. 1:0 Alla Svenska Medborgare, utan åtskillnad af stånd, yrken eller lefnadssätt, skulle vara berättigade berättigade att vålja Nationens BefuIImägtigade * till vården af dess Lagstiftning. 2:0 Sorn rostågande Svenske Medborgare ■* skulle anses hvar och en oberoende och fullmyndig fri Man, som af egen förmögenhet eller arbete förmår skaffa sig underhåll. 3:0
Jag ämnar icke yrka vo - Den 24 M a r s f. m. votering, men anhåller örn propås. till afslag, efter det den blifvit framställd till bifall. Hr Ehrencrona, Sam. Carl Phil. Gammal: Jag anhåller att få fästa Hr Gr. o. Landtnäs samt H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett förhållande, som, i fall det blifvit omnämndt af någon ledamot, undfallit min uppmärksamhet. Det har blifvit sagdt, att ifrågavar. stadgandes införande i Riksd.Ordn. endast skulle hafva den följd, att rättigheten, som vi nu äga på grund af Ridd.Ordn., skulle bevaras oss genom grundlagen; men så vidt jag förstått 12 §. Ridd.Ordn. och den nu ifrågavar. redactionen, stämma de icke öfverens. Den nya redactionen är, åtminstone enligt min tanke, så otydlig, att tvist genom dess antagande skulle kunna uppstå. 12 §. Ridd.Ordn. säger: "Häfver ättemän i behörig ord"ning antecknad blifvit, åge i sådant fall hufvudman rättighet att, i grund af behörig fullmagt, säte för annan ätt "intaga;" således sedan hufvudman icke varit närvarande vid andra uppropet och ättemän i följd deraf vunnit inträde på Riddarhuset, äger samma hufvudman att, på grund affullmagt, intaga säte för annan ätt. Deremot innehåller den ifrågavar. nya § i Riksd.Ordn. "R. o. Ad. infinner sig till ”riksdag och representeras genom hvarje introducerad ätts "hufvudman eller, i dennes frånvaro, genom den tillstädes"varande närmaste ättemannen.” Nu frågar jag vördsamt, om, nära ättemän fått pollet, sedan den icke blifvit uttagen af hufvudmannen, och hufvudmannen sedermera erhåller pollet såsom fullmägtig, ättemannen icke skall kunna få representera sin egen ätt, emedan, enligt denna redaction, ättemannen äger representationsrätt endast i hufvudmannens frånvaro. Gr. Cronhjelm:
Anledningen till denna brist hos Schleiermacher är att söka däri, att han icke kunnat uppvisa den absoluta motsatsen såsom alltigenom konstituerad af den absoluta identiteten, hvilket han icke ansett sig kunna på grund af, att han antagit den förra vara absolut. Detta kan närmare specificeras därhän, att den religiösa känslan hos Schleiermacher icke har sin princip i tänkandet, hvarför den saknar dettas motsatta momenter till ett helt sammanfattande karakter. För Hegel blir det emellertid möjligt att utgå öfver den absoluta negativiteten och motsatsen, emedan han uppvisat, att negativiteten och motsatsen med bibehållande af deras absoluta karakter äro alltigenom af den absoluta positionen och identiteten konstituerade (i den absoluta idéen är objektiviteten alltigenom af subjektets konkreta för-sig-vara konstituerad, ehuruväl den har själfständigt i-sigvara), eller såsom det ock kan uttryckas, emedan han kunnat bevara den förstas af de fichteska tre grundsatserna principiella karakter med bibehållande af motsatsens absoluthet, hvilket för Schleiermacher varit omöjligt. Detta kan nu specificeras därhän, att emedan de absolut motsatta det abstrakta goda och den på sin spets ställda subjektiviteten — i sig äro identiska, ådagalägga de just genom att sättas i sin renhet, sålunda såsom absolut motsatta sin identitet och gå därför tillsammans till en konkret positiv enhet på det ofvan skildrade sättet100. För att fullständiga framställningen af Hegels lära om den moraliska känslan och driften bör slutligen afgöras, hvilken ställning de intaga i den genomförda sedligheten. Då den moraliska känslan är den oändliga subjektivitetens bestämmande af ett konkret innehåll i det goda, men på grund af sin naturbestämdhet slår öfver i det onda, finnes den upptagen i sedligheten, men med afstrykande af dess naturbestämda individualitet, hvarigenom den först vinner själfbestämd individualitet. Då den moraliska driften är den allmänna viljans fordran på den särskilda viljan, att den samma in concreto realiserar den förra, men på grund af den allmänna viljans abstrakta karakter upplöser sig själf, emedan den blir bestämningslös, finnes den upptagen i sedligheten, men med afstrykande af den allmänna viljans abstrakta karakter, hvarigenom den vinner konkretion såsom sed.
Efter hvad nu är ulredl, har likväl berörde anslag visat sig vara allt för ringa för alt, jemte öfriga härtill förut afsedda medel, fylla behofvet, hvarföre Rikets Ständer icke velat undandraga sig att anvisa de ytterligare medel, som för ändamålets vinnande må erfordras. I detta afseende är upplyst, att derest den af Eders Kongl. Maj:t fastställda förbättrade utspisnings-stat för garnisons-regementenas manskap skall kunna fortfarande tillämpas, de bidrag, som, utöfver det från regementenas stater utgående gage och brödkorn m. ni., påräknas fran särskilda uppgifna tillgångar å 4:de llufvud-titeln, icke äro större eller tillräckligare, än att en årlig brist, beräknad lill 150,000 R:dr, måste uppstå. För frågavarande föremål erfordras således ett motsvarande anslag, hvilket Eders Kongl. Maj:i, med afseende å de omvexlande prisen å lefnadsförnödenheler, ansett böra erhålla egenskap af förslags-anslag. Med bifall härtill halva Rikets Ständer trott sig böra i Riksslalen upptaga auslags-beloppet lill 175,000 R:dr, och hafva således anvisat nvssnämnda summa ärligen såsom förslags-anslag, alt under nu ingångna statsreglerings-period användas till betäckande af de utgifter, som utöfver härför afsedda medel kunna erfordras till mathållningen för Garnisons-regementenas manskap.
Utdr, d. 28 Aug. 1834. 37 gifteds uppförande, samt om anslag utaf allmänna medel till indelta Årin ée ris vapenofningär; N:o 200, i anledning af Grefve Ii, von Fersens motion, rörande de förändringar, sorn insmygt sig uti de af Konung Carl XI confirmerade, ech med Allmogen upprättade så kallade knekte-contract; N:o 202, i fråga om medels anskaffande till canaloch slussbyggnaden vid Säffte i Vermland, medelst anticipation å 18^5 års anslag till vatlen-communicationer och andra allmänna byggnader. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Viskottets Memorial Nio ig8, med förslag till sammanjemkning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut uti en serskild fråga, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 18, angående provisoriska utbytet af .den för General-Assistance-Contoret begagnade egendom, emot den Stockholms stad tillhörige f. d. så kallade Hessensteinska egendomen; Voterings-pfopositionen gillades. S. D. Föredrogs och återremitterades Stats-Vtskottets Utlåtande N:o 201, i anledning af Kongl. Majlis den i5 sistlidne Maji till Utskottet aflåtne Nådiga remiss å handlingarne i målet, rörande sökt everldelig skatteinanna-rätt å det under Ulriksdals Kungsgård förr lydande hemman Kefvinge med dertill hörande utjord. S. D. Remitterades lill Banco-Utskottet vice Talmannen, Biskopen> m. m. Doctor af JFingärds motion, 0111 en pension af 5oo Rdr Banco åt Kamcreraren tVallmus enka., och barn.
Ständer uppkomna frågor om grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag”; och då Indelningsverket onekligen är en allmän Inrättning, skall en derom väckt fråga lill Besvärs-Utskottet remitteras, samt i händelse Konungen, såsom den ena af Contrahenterne, i egenskap af högste Chefen för Landets försvar, pröfvat nödigt att i detta mål med Riksens Ständer öfverenskomma, hade den Kongl. Propositionen troligen blifvit lill Ekonomieoch Besvärs-Utskottet af Stånden öfverlemnad. Besv. och Ekon.-Ut skot tels Utlåtande N.o 4~ N:o 4. Ankom till Exp.-TJtsk. den 10 Febr., kl. 4 cw* Utlåtande, i anledning af väckt motion, dels om minskning af Rotenngs-besväret inom E/J sborgs Län, dels om Jörändrad indelning af de inom Länet jörl agde 2:ne Regementerj samt Passevolance-afgiftens och Rek/ädnads-Cassornes upphörande. Riksdags-Fullmäktigen frän Elfsborgs Län Ephraim Larsson har, genom motion hos Hedervärda Bönde-Ståndet, den Utskottet, eller Ståndets Remiss, emottagit den ij dennes, föreslagit:: i:o Att, som hvarje Soldat-Rote inom berörde Län beslår endast af i 1/4, i eiler 3f/\ mantal, då deremot i angränsande orter Rölarne vanligen bestå af i 1/2, 1 3/4> till och med 2:ne mantal, oaktadt de förre hemmanen skola vara utmärkt svaga, hvarom det låga priset vid serskildt uppgifna försäljningar skall vittna, en förändrad indelning af Röteringen, med minskning af Rotarnes antal, mätte företagas och lämpasefteF hemmanens beskaffenhet, sådan den, vid skeende noggran undersökning, förefinnes?
Icke inå man föreställa sig , aj,t den utvexling af 2-skillings-stycken, sorn en gång i veckan under Poliee-betjeningens tillsyn verkställes, samt att lumpor uppkö» pas med 2-skillings-stycken, äro till fyllest görande åtgärder att uppehålla Banco* Verkets credit. 5m Anföres att Banken är ett perma* neni: Verk; men Riksgäids-Contoirets tillva* reise temporaire m. in, Önskeligt vöre sannerligen att Riks» gäldsContoiret icke behÖfdes och att dess e» höflighet snart mätte försvinna; men imelJertid är svårt att inse hvarföre RiksgäidsContoirets preeaira tillvarelse skulle utgör* ett verkligt hinder för Discont-rörelsens efverflyttnirig till nämnda verk. Dess upplösning kan ju aldri» beslutas annorlunda än af Riksens Ständer under ett Riksmöte? De samma Ständer som derom förordna äro Ju då också i tillfälle att förordna huru med Discont-förvaltningen vidare skall förfaras? Intet hinder är att icke ett annat Verk bör kunna infordra och upptaga lånen, än det som de samma utgifvit. 6:o BancoUtskottet anför att, i fall snan antoge hvad StatsUtskottet föreslagits. Deu 7 Juli f. TO.’ 39» kunde ”Sverige blifva ett för andra Nationer varnande exempel af ett Rike som hitintills, oaktadt de spdnare årens olyckliga förluster i mindskning af^dess område, i ansträngningar för krigskostnaders bestridande, i ofördelaktig utrikes Handelsställning och allmän stagnation i den inhemska rörelsen, förmätt utan våldsamma förstörande anstalter uppehålla sitt penningeväsende m. m.som i sammanhang härmed omförmäles. Att såsom BancoUtskottet säger, Sverige förmått uppehålla sitt penninge-väsende , tror jag visserligen hade varit möjligt, så framt andra utvägar blifvit vidtagne , än dem man begagnat, nämligen att med *ya Sedlars utgifvande tillita Banken.
" Beträffande åter inqvarteringen' i Göteborg, fastställdes i nåder en tariff, efter hvilken garnisonen derstädes agde uppbära inqvarterings-ersättning i kontant, att, jemte hvad 1841 års Inqvarlerings-orduing i öfrigt innehåller, lända till efterrättelse från och med den lid, då gällande kontrakt om inqvarteringen i nämnde stad, efter föregången behörig uppsägning, komme alt upphöra. 75:o af den 18 April 1845, angående Krigskollegii Artilleri-afdelnings skulder för in köp af Mariebergs egendom (164). 1845 den 30 Apiil föredragen och vederbörande lill kännedom och behörig verkställighet meddelad. 76:o af den 22 April 1845, angående regleringen af planpenningar m. m. (167). 1846 den 14 Januari föredragen; och, med bifall till Rikets Ständers underdåniga anhållan, blef, i fråga om planpenningars beräknande vid Uplands, Södermanlands, Jönköpings, Kronobergs och Calmare Regementen, den af Rikets Ständer begärda nådiga Förklaring öfver Kongl. Brefvet den 28 Oktober 1817 i nåder meddelad. 77:o af den 22 April 1845, angående en förändring i utgörandet af beväringsskyldigheten å Gottland (170). 1845 ilen 24 Oktober föredragen och i nåder bifallen, hvarom Landshöfdingen på Gottland anbefalldes att utfärda Kungörelse.
» Min bekante uppgaf namnet på mitt ideal, men han underlät icke att bifoga det engeln var en gift hustru, som med innerlig kärlek var fastad vid sin make. Denna underrättelse nedslog mig som en blixt. » » Skulle ni inte vilja vara så vänlig att nämna denna dams namn, som har åstadkommit sådant under? » » Förlåt — namnet blir en hemlighet; det skall aldrig komma öfver mina läppar. » » Hvilken pietet! Men säg mig då ändtligen, hvad skall ert nuvarande besynnerliga beteende gent emot mig betyda? » » Ack, menar ni sättet att presentera mig för er? Jag kangarna genast tillstå det, hur underligt det än må synas eder — jag är icke i stånd att bannlysa denna förtjusande q vinnas bild ur min själ. Jag känner, att jag aldrig i mitt lif ska ' ilska någon annan. Då hon emellertid redan tillhör en annan och jag under alla forhållanden vill gifta mig, har jag beslutat att anförtro mig åt ödet och vänta tills detsamma för i min väg ett tilltalande väsen. Likväl ... » » Nå? Likväl? » * Er uppenbarelse, min nådiga, har kastat alla mina före-Batser öfver bord. Nu bryr jag mig inte om att vänta längre p&amp; ödet, för resten tyckes det mig som om min gamla kärlek förlorat sin trollkraft och en ny ljuf och lycksalig känsla trädde i degs ställe. » * Min herre, jag ber ... » » Denna nya känsla är kärlek, kärlek till er, som jag visserligen aldrig har sett, men som i röst och ord eger något, som ger lif och form åt den bild jag gjort mig af er. Jag älskar er med all den glödande känsla ett ungdomligt, trängtande hjerta förmår. » » Jag blir inte klok på er, min herre. Fastän tvungen höra på hvad ni pratar, förstår jag det alldeles inte. Hur kan oi upptändas af kärlek till mig, som ni aldrig sett. Tänk bara så lätt ni kan bedraga er! Till och med om jag ville antaga, att föremålet verkligen vore vackert, så måtte ni väl veta, att bara ett vackert ansigte inte är nog för att uppväcka kärlek. Hvem vet, om inte morgonsolens första strålar skola förjaga edra fantastiska bilder? » » Ni har rätt!
LagUlskrs i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N:o 128, i aniedn. af väckt motion, ang:de meddelande af ett stadgande derom, att den af R. 8t. beslutade och af K. M. bifallna förändring i lagens bestämmelser, rör:de giftorätt, ej mätte medföra retroactiv kraft. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag får vördsamt anhålla, att detta betänk, mätte än ytterligare hvila på bordet, och R. o. Ad. derjemte besluta, att LagUtsk:s betänk. N:o 128 uppföres på listan till föredragning i det plenum, som näst inträffar efter den dag, då betänk, blifvit tryckt oeh utdeladt. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr., förenade sig med Frih. Palmstjerna. Frih. Cederström, Claes Rudolph: Då Frih. Tersmeden väckte sin motion, uppkom ej fråga att derå vägra remiss; men dä Gr. Sparre, samma afton som nämnde motion framställdes, föreslog en ytterligare utvidgning uti den lagförklaring, som Frih. Tersmeden åsyftade, så hördes väl i början icke någon gensägelse i afseende ä remissen af denna sednare motion; till och med Hr Lars Hjerta, hvilken man kunde förmoda icke skulle vara myckel för lagförklaringen, yttrade sig likväl icke Den 23 Maj f. m. 6S5 hafva något emot motionens remitterande, utan framställde endast i de fogligaste ordalag några inkast mot densammas lämplighet. Det var Frih. Cederström, Jacob, förbehållet, att genom densammas läggande på bordet hindra remissen för ögonblicket. Då Frilen icke aktade för rof att på detta sätt söka tillintetgöra verkan deraf, får jag för min del förklara, att, då jag anser den af Frih. Tersmeden väckta motionen väl vara ganska riktig, men endast innefatta en half åtgärd, och jag icke älskar en sådan, utan tror alt begge motionerne lämpligast, bort i ett sammanhang af LagUtsk. behandlas, jag instämmer i den af Frih. Palmstjerna yttrade önskan, att det nu förebragta ärendet måtte läggas å bordet. Hr Celsing, Lars Gustaf: