Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellens Justitie Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Thre, Statsråden: Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 22. Statsråden: 9 Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe-, och Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj;ts den 23 nasti. Oktober fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, anledning af dess vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanteringskassans inkomster och utgifter, dels särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket varande härads-allmänningar; och behagade Kongl. Majit berörde förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, i nåder gilla samt förordna att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Carl v, Schantz, N;o 22. Ank. till Exp.-Utsk, den 10 Dec, hl. 9 f m. Kongl. Majus nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår, samt härmed gemenskap egande frågor: gifven Stockholms Slott den 2 December 1847. Då under de sednast förflutna 3:ne åren skördarne i de flesta delar af riket utlällit mindre fördelaktigt och många orter till och med blifvit af missväst hemsök ta, hafva dessa förhållanden påkallat, från styrelsens sida, särskilda åtgärder, dem Bih. till R. St. S Haft, g 10 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N;o 22 Kongl. Maj:t härmed velat Rikets Ständer delgifva, jemte det Kongl. Majit, i sammanhang härmed, framställer de förslag, hvilka, med hemtad ledning af erfarenheten och efter noggrant öfvervägande af de härmed gemenskap egande vigtiga frågor, Kongl.
I Utsk:s Betänk, omtalas, att, efter hvad inom Utsk:t blifvet upgifvet, skall det någonstädes hafva inträffat, att på en gång 1,700 personer anmält sig att blifva af det Hel. Sakramentet delaktiga, samt att utdelandet deraf åt så många skulle för två tjenstgörande prester uptaga mer än 4 timmars tid, den oräknad, som åtgått till skriftermålet och den öfriga högmessogudstjensten. På dessa och flera andra skäl, som kunna anföras och som till en del af andra talare blifvit framstälda, hoppas jag att E. o. Ad. icke förbiser sakens vigt, om än, med afs. å önskliga redaktionsförbättringar, bäst är att återremittera Betänkandet. Hr v. Koch: Om, som jag vågar hoppas, Betänk, blir åter remitteradt, vill jag erinra, att dels har, på sätt flere föregående talare nämnt, nattvardsgång egt rum på flera ställen om Söndagarne före gudstjensten, dels är det här i hufvudstadens församlingar ett vedertaget bruk, att på hvardagarne utdela Nattvarden och under Påskveckan är, om jag minnes rätt, nattvardsgång alla dall. lil. 20 30* Den 4 Febr 11 ar) e. m. gar, åtminstone Skärthorsdagen och Påskaftonen. Man har måst gå utom ingens bud ; detta öfverskridande har blifvit förbisett och veterligen ej ledt till någon annan åtgärd, än att måhända någon anmärkning blifvit vid visitationer gjorda. I följd deraf skulle jag vilja fästa upmärksamhet på, huruvida, ifall Betänk, återremitteras, ordalydelsen ej kunde blifva sådan, att, i fall det är nödigt att i hufvudstaden och ä andra ställen utdela Nattvarden om hvardagarne, den nya författningen koimne att innefatta bestämmelser i det afseende!. Den föreskriften att dylik förändring skall underställas Domkapitlets pröfning, vill jag ej mycket motsätta mig. Jag anser sådant vara öfverflödigt; men, är det enligt andrasåsigt alldeles nödvändigt, må det gerna ske.
– Nej, nej, nej – fångade han henne hastigt intill sig – må det bli så. Vill du bli min hustru då – i dag? Och när han sade detta med sänkt röst, var han mycket blek, och hans ögon skimrade. Hon förstod ej detta stora allvar, naturligtvis skulle hon blifva hans hustru, hvad hade hon annars kommit hit ut för? Endast naturligtvis i dag. det var så galet. Hon skrattade litet förläget. – Tore, det är ju vansinnigt att gifta sig – i dag. – Nej, sade han, och hans ögonbryn sammandrogos på ett sätt, hon kände så väl, hoptryckande ansiktet till något mörkt, förstenadt såsom af inbunden, tungsint smärta. Det låg i hans lynne då och då. – Nej, skall det ske, så hvarför icke i dag? På det här sättet är ju omöjligt att lefva, och vi ha ingenting att arrangera. Det är bara att gå till prästen; en episkopal finns här alldeles om hörnet, klockan sex tar han emot och Smiths ha lofvat att bli vittnen, jag talade nyss med dem. Men ... han höll henne ett stycke ifrån sig ... du skall ju aldrig förebrå mig det här, Louise Du vet hur saken står ... jag är hemlös och arbetslös, men jag skall försöka mitt bästa ... det skall bli mitt enda mål att skaffa dig, oss utkomst. Hon var förvirrad, skrämd af de sista ordens opåkallade, nästan kyliga tonvikt. Om hon icke sett och vetat hur kär han var i henne så – men han var så samvetsgrann. – Skulle jag förebrå dig – hon log litet spasmodiskt – jag kom ju hit och trängde mig på dig. Så genomkomisk hela den här tillställningen är, säg Tore! – och med armarna om hans hals tiggde hon stumt om samförstånd, lefvande helt i ruset, trängtande efter att det ändtligen »skulle blifva någonting» i denna underligt grå evigt bidande tillvaro, som hon utstått i långa, många år. Dagen försvann fort med uppackning af brudklädningen, som Louise envisades att kläda på sig trots Tores betänkligheter. – Ja, men – se hur jag ser ut. Hon granskade – hennes stämning föll. – Har du verkligen ingenting annat med dig ... att du inte tänkte på det!
DIF " Ingen bör försumma att profva dessa verkligt goda och billig * Kaffesorter, hvilka ej äro att f ö r v ä x l a m e d de som af andra firmor utbjudas under s a m m a naron. Telegrafadress: K. W KARLBERG. Karlbergius. Allm.t. Stockholm. OBS. Fullt profenl. v a r a Redbar behandl. Ferm exp. Skynda rekvirera. » THOR » äfvensom svart, hvitt och kulört Henneberg-Siden från 65 öre till kr. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2,000 olika färger, mönster m. m.). färger Bomulls a po * SALUBRIN tillhandahålles i Stockholm å apoteken Elefanten, Vasen m. fl. apotek, hos hr apotekaren C. F. Dufva och följande hrr handlande: Alfr. Andersson, And. Antoni, Carl A. Berg, Th. O. Björklunds Söner, Ivar L. Bohman, I. F. Broms &amp; Son, A. Brunander, A. Haglind, M. Hansen, F. I. Kahn, H. F Lemke, K. Vilh. Lindström, D. Lundin, August Melander, Arvid Nordquist, Emil Nordström, Knut Spira, Sundström &amp; C:o. Mauritz Widforss, C. A. Akerholm m. fl. I 9rC L-qiO Mnntonc ItlUIUPIIO N e u t r a l a Kärntvål till ylletvätt och Oleintvål till linnetvätt användes lämpligast sålunda: » ' / a kg. tvål kokas i 2 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes under omröring 20 å 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. N:r 19 Stora Nygatan. — N:r 29 S:t Paulsgatan.
Vid detta förhållande har Utskottet ansett de föreskrifter i fråga om Filial-bankers inrättande, som vid innevarande riksdag kunna varda beslutade, böra uppgöras med afseende å sådane Filial-banker, hvilka hafva till föremål att ersätta Privat-banker; desto heldre, som, i händelse af dessas upphörande, det torde vara sannolikt, att de Privat-bankernes grundfonder tillhöriga, derigenom ledigblifna säkerhetshandlingar, komma att åtminstone till någon del användas för bildande af Filial-banker; och får Utskottet, i öfverensstämmelse med denna åsigt, nu anmäla de förändringar i hithörande föreskrifter, som Utskottet, vid den anställda granskningen, funnit vara af nöden. Uti 210 §. 1 mom. stadgas, att, då Privat-bank. efter fattadt beslut att upphöra, inställer sin verksamhet såsom låneanstalt, åligger det Fullmäktige, alt, så vida icke å den ort, der sådan Privat-bank funnits, Filial-banks-bolag skulle sig bilda för lånerörelses bedrifvande, antingen å nämnde ort inrätta en afdelning af Rikets Ständers Bank, för att under den förvaltning, Fullmäktige finna godt förordna, och enligt af dem meddelad instruktion, bedrifva låneoch kreditiv-rörelse samt hålla uppoch afskrifnings-räkning på ungefärligen enahanda grunder, sorn den Privat-bank, hvilkens rörelse skall ersättas, eller ock, om sådant anses mera lämpligt, för berörda ändamål och i mån af det genom Privat-banks indragning minskade rörelse-kapital, anvisa nödiga medel åt Bankens vederbörande Låne-kontor.
Man redde sig redan till aftåg härinne. Dörrarne till det motstående rummet och till salen stodo på vid gafvel, mässan hade tystnat och ljuslågorna flammade häftigt till af luftdraget. Snart var hela huset nästan folktomt. Endast några tjänare förmärktes där, sysselsatta som de voro med att stöka undan efter de många främmande. Och i ett af fönstren i andra våningen kunde man varsna ett barnaanlete, hvars blick ifrigt följde processionens affärd. Det var den unge Arvid Kurck, Finlands blifvande siste katolske biskop, som på detta omedvetna sätt sände sin moder ett sista farväl. Ränker, Högsommarsol strålar öfver bygden. Insjöns vågor skvalpa helt makligt mot de i praktfull grönska inbäddade stränderna och fåglarnes kvitter i den angränsande skogen med sina skyhöga furor förlänar denna tilltalande bild af äkta nordiskt sommarlif än högre behag. I en af naturen själf danad berså ett stycke från stranden sitter Kirsti med sina skyddslingar Arvid och Elin Kurck. Arvid har just fått sikte på en vacker fjäril, som fladdrar i väg från blomma till blomma och anstränger sig med full ifver att få fatt "den vackra fågeln", som han kallar den. Elin sitter på en tufva och rycker tanklöst upp de späda blomster, hvilka läna densamma dess fägring. Hon synes helt stolt och belåten, då hon lyckats fullfölja sitt förstörelsevärk. Kirsti har på senaste tider gått med hufvudet fullt af allehanda planer rörande sin framtida ställning på Laukko. Hon har till och med vågat hysa den tanken såsom något ej oupphinneligt, att hon genom ett klokt och varsamt tillvägagående kunde tillvinna sig själfve herr Klas' hand och därigenom från den underordnade ställning hon nu innehade svinga sig upp till den af alla aktade husfruns. Behöfde hon väl häller hysa något tvifvel i detta afseende? Hade hon ej dag för dag alt mer och mer närmat sig det åsyftade målet. Och kände hon ej så väl till sin herres vanor och sinnelag, att hon blott behöfde gifva desamma lämplig näring för att vinna gehör? Nu hade Arvid fått fast den granna fjäriln, hvilken han med en triumferande åtbörd räkte åt Kirsti.
Jemlikt alla fyra Ståndens Beslut kommer väl ordalydelsen af denna §. att bibehållas, i enlighet med 1824 års Förordning; men då ej mindre Preste-Stån - B ev ilin j Lagoch Oec.-Utsk. Meni. N.o 27. 37 det än Borgare-Ståndet, på sätt här nedanföre nämnes, tillika stadgat, att skatten bör utgöras i mon af tillverknings-beloppet, lärer denna §ls innehåll komma att lämpas efter det beslut, som i detta fall blifver af Rikets Högl. Ständer grundlags-enligt fattadt. 2 Jrt. 2 Ridderskapet och Adeln bar beslutat, att 1824 års Förordning, rörande brännvins-skattens erläggande, må bibehållas med den modification, att skatten må så förändras, att fyratio R:dr komma att utgöra den åsätta afgiften för 60 kannors panna, under fördelning i successiv nedsättning, dock med. bela Riksdalers och skiilingstal, sålunda utföre, att 3o kannors panna erhåller dess nu påförda belopp af 3 R:dr 36 sk, samt fortsättes i enahanda proportion uppföre å de större pannorna, så att summan af 90 R:dr belöper å 90 kannors panna, men beskattningen å den andra 90 kannors pannan deremot, der den, efter hittills gällande Författning, får begagnas, blifver i enlighet med hvad 1824 års Författning derom stadgar, och att beskattningen för pistoriska eller andra, medelst a:ne pannors förening till gemensam afverkning af uti dem båda innefaltadt mäske, sammansatte verk måtte blifva åsatt efter samma grunder, som för begagnandet af 2:ne pannor 1 allmänhet äro stadgade. 58 Hevilla..-, Lagoch Oec.-Utsk. Mern.
Derigenom blir ditt lynne och din helsa återställda, denna dyrbara helsa, som jag besvär dig att bevara, om också ej för min, så för deras skuld, som äro ditt hjerta kärast. Låt mig be dig för dina barns kärleks skull!” tillade han och böjde knä i oändlig kärlek för den tillbedda. Månans sken föll i brutna strålar på den knäböjande och spred en magisk ljusning öfver hans, af en varm och sann kärlek förskönade, väsen. Denna syn verkade som en förtrollning på Elisabeth, som darrande sjönk i hans utsträckta armar och hviskade matt: ”Jag skall göra som du vill, tro som du vill; haf blott förbarmande och tålamod med mig! Snart skall det väl bli bättre, jag skall kämpa och strida, tills alla dessa hotande spöken försvunnit, tills jag utan fruktan förmår älska dig.” ”Tack, tusende tack; Min innerliga, eviga kärlek skall hålla dig skadeslös för denna föresats, dessa strider,” jubilerade Rudolph och slöt den älskade varmt till sitt hjerta. ”Nu skola vi genast gå till de andra, eljest kan vår frånvaro bemärkas och väcka förvåning.” ”Nej icke i afton!” bad Elisabeth förskräckt och ödmjukt, ”i afton kan jag ej vara glad.” ”Hvarföre ej?” frågade han mulet. ”Rudolph se ej så ledsen ut! en annan gång skall jag gerna uppfylla din vilja, dina önskningar, blott ej i afton.” ”Hvarför skall du just i afton neka mig denna lilla bön?” ”Jag kan ej vara glad i dag. Det är i dag årsdagen af mitt bröllopp; för åtta år se’n svor jag honom min tro.” En djup tystnad uppstod; hastigt blef den dock afbruten af lätta steg i det yttre rummet, och knappt hann Rudolph draga sig undan i den mörkaste vrån, innan värdinnan inträdde. ”Bevars, min söta fru Lindmark! Hvad! Ni sitter här i kolmörker,” utbrast hon förvånad och misslynt. ”Förlåt! de vårdslösa domestikerna hafva försummat tända eld i detta, något aflägsna rum.” Elisabeth försäkrade, att det ingenting gjorde, att det var roligt att sitta så med himlalampan till ljus och nämnde några ord om hufvudvärk.
Och dess Efterträdares nu gjorda anbud och finna andra utvägar att befria Nationen ifrån utländska Gåhlén, skall Kongl. Majit sådant med nöje anse, och i detta fall använda summan på ett sätt, sorn kan höja ThrO' nens glans och öppna för den medellösa förtjensten oller för allmänt gagnande företag tillgångar till understöd och biträden", hvilka Kgl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen nu ofta roed ledsnad finna sig utu ■ stånd satté att kunna bevilja. Kongl. Majit förblifver Rik§;te Bandet. 843. 24^. sens »938 Den 20 Juli. sens Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. CARL. 1 G. af Wetterstedt Stochholms Slott den 6 Juli I8l5> Protocoll hållet inför Konungen i Stats-Rådet, hvarvid Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen var tillstädes Närvarande: Hans Excellens, Justitia?• Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellens Stats» Ministern för Utrikes Ärenderna Herr Grefve von Engeström. Hans Excellens, Stats-Rådet Herr Grefve Bosenblad. Hans Excellens, StatsBBdet Herr Friherre Flemming. Undertecknad Hof Canzler. Tillförordnade Stats-Secreteraren, Eandshofdingen v. Rosenstein. Stats Secreteraren Börtzel. Stats-Secreteraren Friherre Wirsén* Stats Secreteraren Grefve Mörner. Kongl. Maj:t befallte undertecknad HofCanzler att, genom uppläsning af den liärhos i afskrift bilagde Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständers Stats-Utskott, gifva StatsRädets Ledamöter tillkänna den utväg Kongl. Maj:t i förening med Hans Kongl. Höghet
' jud, af en ton, af en fläkt från iuJvet, en doft från skogen, j a, kanske man life a svaneungen ser den skymta äfven i mörknande dagar, då kylan smyger fram och töcknet faller. 1 " Och här ilar tanken till solblank våg, som stilla i sorglösa timmen låg, när i rymden det sam som osynlig musik, och det hägrade drömslott vid sällhetens vik. Jvlen åter mot natthöljda djupen det lär, där hvirflarne lura och svallpåg och skär. ' jtLär fors en flottilj i fylkad tropp; där höjer ett ensamt segel sig opp. Oyten alla, om stolt vajar vimpel på mast, om sista skotet och trasan Irast, de spanande trå mot en solig strand, de anande bida ett lyckans land. ^Dct ljöd en signal för färdmän på våg; de speja, de undra, det bränner i håg. ^Det är som de skönjde af målet en flik, det är som de hörde en okänd musik. ^Det var en midnattsklocka som slog, det var en bölja som tröttad dog, en suck som höjdes på tidens våg af färdmän, hunna ett stycke på tåg. Sylvester. " Känner du landet? " I W e n o m en grå luft och mellan an öfvade trädgrenar skymtade de röda trappgafvelmurarna af ett gammalt slott, ännu som i ofredens dagar värnadt och omslutet af vatten. Detta vatten, som tycktes stilla samt nära till att frysa, låg redan täckt af is, utom vid den sedan trenne sekler Med stäckad vinge kommer dock ingen dit! Detta visste den hvita, och hon betogs därför a£ medlidande, ty hon bar själf på längtan till den soliga kust, dit hon fordom flyktat, och där hennes ljusa fägring hörde hemma. Men ungen hennes släppte ej taget, han ville ha svar.
Jag ber alltså, att ingen annan åtgärd vidtages, än att Ridd.-directtn underrättas, att referenterne må taga plats, der den för lidnings-redactionerna finnes anvisad, och att referenterne efter eget godtfinnande må förfara med R. o. Ad:s debatter, utan att R. o. Ad. dermed tager annan befattning än att betala dem. Det är härom jag anhåller om proposition. Dr Cederstråle, Joh. Casimir! 1 anledn. afFrih, Boyes yttrande ber jag få upplysa, att här är icke fråga om något förslag från Ridd.Utsk., utan endast en anmälan af Landtm, om den åtgärd, som Ridd.directrn till följe af R. o. Ad:s beslut vidtagit. Att någon justering utaf de af referenterne uppsatta yttranden skulle äga rum, bär ingalunda varit meningen, ulan endast att anteckningarne på en bestämd tid skulle finnas tillgängliga till genomseende af vederbör. talare sora sådant önskade, innan de till lidningsredactionerna aflemnades, och hvilket ej kunde anses som en formlig justering. Beträffande åter frågan om platsen, der referenterne skulle få sitta, så har i del prot utdr., som kommit directin tillhanda, det blifvit antydt, att desse referenter skulle vara att anse såsom tillhörande Riddarhusets cancelli, roed afseende så väl hvarpå man ej ansett att dem kunde anvisas plats pi läktaren ibland Öfriga tidningsreferenter, som ock alt derifrån vöre svårt att alltid höra hvad Sorn säges. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh. förenade sig i det yttrande Gr. Horn afgifvit. Hr von Qvanten, Carl; Jag får äfven förena mig till alla delar med Gr. Horn och tillägga, att om referenterne icke äga den kunskap och den skicklighet alt uppfatta R. o. Adis muntliga anföranden och återgifva dem i tidningarna, på ett sätt, att R. o. Ad. blir belåtet; så är nödigt att hela saken upphör, hvadan jag tillstyrker att antaga Gr. Horns förslag. Hr Tham, Sebastian Mathias: Visserligen in stämmer jag i sjelfva saken med Gr.
Således alldeles enahanda princip för ärendenas behandlig hela vägen igenom, och jag har icke kunnat linna, att ärendena deraf lida, utan tror erfarenheten vittna tvertom. Han liar också yltrat all Kronans räll behöfde bevaras genom colhnes advokalfiskaler. Del vore beklagligt om kronans rätt skulle hvila på så lösa grunder, alt desse personer, och för deras skull colhne oundvikligen behöfdes för bevarande af kronans rätt. Hofrälternes advokalfiskaler stå ju i allt fall qvar; de hafva redan nu lill åliggande att utföra Kronans talan, åtminstone i de vigtigaste frågor, der juridiska rättsförhållanden ingå och talaren känner lika väl som jag att i mål, som förekomma vid domstolar i landsorterne och röra Kronans rätt, insändas vanligen handlingarne och besluten till just.kansleren, på det han må tillse huruvida målen skola vidare fullföljas, eller icke, och denne embetsman kommer säkert lika mycket hädanefter, som hittills att uppsöka användbara ombud för iakttagande af kronans rätt. Det har blifvit vidare laladt om den politiska feber, som nu hemsöker Europa, och de skuggbilder, som uppställas såsom retmedel för agitationen, samt att frågan om arbetets organisation troligen äfven skulle komma till oss, under tillägg, alt det för sådan händelse vore väl, om man för frågans behandling hade colhne qvar, med deras sammansättning af sjelfständige, erfarne män. J vissa fall delar jag visserligen den värde talarens nu yttrade fruktan, men hoppas tillika alt, innan luren kunde hinna till oss, man skall i andra länder hafva förvärfvat en bitter erfarenhet derom, att så beskaffade ideer om sättet för arbetets organisation som der framställts, endast utgöra tomma drömbilder, fostrade i en och annan svag hjerna, såvida icke meningen varit alt genom dylikt gäckeri med de arbetande klasserna, förleda dem till upproriska företag, och alt således hos oss hvarken colhr eller andra embetsverk skola behöfva befatta sig med vederläggningen. Det skulle emellertid nu föra mig för långt, att söka visa hvarföre jag sålunda bedömer dessa idéer. Men ett ord härom må dock tillåtas mig.
Kammar-rättens framställning om uppförande af lön på stat för en särskild Registrator, utan ansett alt Registratorsoch Aktuarie-göromålen fortfarande såsom hittills och på sätt Instruktionen jemväl bjuder böra bestridas af en Aktuarie och Registrator, med biträde af en Kanslist, bar föreslagit, att en af de Kanslister, som Kongl. Kammarrätten deremot ansett umbärliga, matte bibehållas till biträde i Aktuarieocb Registrators-kontoret och förses, utom lönen, med ett arfvode af 300 R:dr R:mt, såsom godtgörelse för trägnare tjenstgöring; och får Utskottet, sorn delar Kongl. Maj:ts åsigt i afseende å Aktuarieoch Registralors-ljensternas förening, på det sätt un derstödja del väckta förslaget, att Utskottet hemställer, det såväl den i Kanslistens nuvarande aflöning äskade tillökning, 272 R:dr 50 öre, som det äskade arfvodet 300 R:dr, eller tillsammans 572 R:dr 50 öre, må ställas lill Kongl. Maj:ts disposition för biträde vid Aktuarieoch Registrators-göromålen i Kongl. Kammar-rätten. d) Beträffande den ifrågasatta löne-förhöjningen för de i Kansliet tjenstgörande Kanslister, får Utskottet, med tillämpning af förut uttalad grundsats i afseende å detta slags befattning, hemställa, att summan af tillökningarne för bemälde tjenstemän, utgörande 862 R:dr 50 öre, må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för befrämjande af ärendenas gång inom kanslist-graden. e)
»Låt oss säga att vi glömde oss. Det förändrar ingenting.» »Hå, jag förstår. Ni drar en slöja öfver. Ni tvår edra händer. Ni sopar för er dörr. Det var jag – råa, manliga natur – som förgick mig. Det är ju så det skall vara? Och genom att kasta mig bort fritager ni er sjelf. Ni upprättar er, – det är ju så det heter? Ni ställer er på piedestal. Ni tillbeder er ... Men jag har något att säga er först.» Hon klämde sig tillbaka mot fönstret och grep med ena handen i fönsterbrädet. Det fans något i hans ansigtsuttryck, som kom henne att kanna sig tillintetgjord af blygsel. »Ni missförstår mig», frampressade hon, »jag gör er ju icke några förebråelser. Jag endast ber er att ni reser i morgon, och att ni säger detta åt Börje så snart han kommer hem.» »Javisst. Och huruvida en sådan flyttning hals öfver hufvud är läglig för mig eller ej, det kommer naturligtvis icke er vid. Att bespara er all oro, det är det enda nödvändiga. Naturligtvis Och jag böjer mig. – Aktning för damerna!» »Kan ni då inte se hur förfärligt jag lider? Hvad nytta har ni af denna tortyr?» »Det är inte farligt. Efter qvinliga småsynder blir ångern aldrig lång. Man lastar sina samvetsagg på en syndabock, jagar honom bort och är sjelf den renaste guds ängel ... Jag är trygg för er. Jag ser att ni vet hur det skall gå till.» Ju mer han retade upp sig, dess blekare blef han och dess mera dämpadt kommo orden, lågt och snabbt, med ett slags raffinerad hatfullhet. »Jag har varit blind», mumlade Marianne med halfqväfd röst, »hvad är allt hvad jag lider annat än följden af denna olycksaliga lek med sådant som man inte får leka med Hvad skulle jag inte vilja ge för att ha det ogjordt Gud i himlen, hvad det är förfärligt! Hvarför vill ni göra det värre?» »Ni gör er sak förträffligt», sade han med sitt ihåligt ironiska löje, »men jag vet ändå hvar skon klämmer.