Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skälet, hvarföre jag för min del tillstyrkt Assistanceinrättningens bibehållande till en kommande Riksdag, är, att då Riksens Ständer beslutat län-anstalter för alla näringsgrenar, och för alla meia bemedlade classer, skulle, i ' fall AssistanceContoiret indroges, den ringare och fattiga classen icke hafva någon annan utväg, än att vända sig till ockrare, hvilka, efter hvad man berättat mig, skola fordra ända till sexton skillingar på Rijksdalern i veckan. Att ju flerehanda missbruk kunna vid Assistance-inrättningen ega rum, vill jag ej neka, men den lemnar deremot också tillfällen till nödhjelp för de fattiga, dem do icke kunde få å andra ställen. Den som tagit kännedom af inrättningen, måste medgifva, att der exaisterar en ordning och säkerhet för lånen, som verkeligen är utmärkt. Det är äfven omtaladt, huru stor förlust Staten skall göra på denna inrättning; men hela denna förlust har hittills utgjort omkring 12,000 R:dr per medium under fem år. Den är derjemte i aftagamle, då, jemlikt hvad räkenskaperne utvisa, förlusten år I822 besteg sig föga utöfver 9000 R:dr och under första hälften af detta år uppgår den enligt provisioneie beräkningar till 2600 R:dr, Här har vidare blifvit nämndt, att man skulle vilja gynna Assistance Contoirets Embetsoch 3? Dm 3 Octoler /. ml Tjensteman.' Detta vederlägges bäst deraf, att bemälde Embetsoch Tjenstemän fått vid sista Riksdag af Riksens Ständer den försäkran, att alia de, som voro försedde med Fiällraakter, skulle, i händelse Tjensterne indrogos, får behålla sina löner, och någon förändring uti detta be-, slut har icke utan största orättvisa kunnat af nu.' varande Statsutskott sattas i fråga. Jag hemställer, vid sådant förhållande, om icke bemälte Tjen. steman borde vara mera interesserede af Verkets indragning, då de fingo bibehålla deras löner som pensioner.
Utdrag af den 2g näst - Den 2 Oktober. 18? nästledne September gjorda inbju^mna bestor Preste-Ständet att lika med Högloft Rodderska' pet och Adeln samt Hederwärda Bonde Stä det till serskillda Utffottet remittera den bos de öfrige Respectiwe Stånden wäckta frägan, om wista försigtighets - mätts widtagande ull fö. rekommande däraf att f. d. Konungen mä närma sig till eller beträda Rikets gräusor. supra. Lx ?rvkooo!lo ^ O. Utdrag af Protokollet, hället hvS wördige Preste. Ständet wid Urnma Riksdagen i örebro den 2 Octo. ber ,Zlo. S. D. (§fter upläsande af 2:ne ifrän Högloft. Ridverffnpet och Adeln inkomne Protocolls - Utdrag, b stöl Preste Ständet, att lika med Högloft. Ridderftapet och Adeln, ät det af Riksens Stän der nedsatte särskilldta Utskottet updraga akt oigifwa sitt utlätande öfwer den af Herr Pahl. man, Fredric, gjorda motion, det mätte d. af Riksens Ständer wid sistledne Riksdag fårtade beslut, hwilka till den nästföljande Riksdagen skulle blifwa gällande, i alt hwad af Riksens Ständer nu icke annorlunda stadgas, fastMlas, äfwensom att anmoda Stats. Utskottet att uvgifwa sättet, huru de sä kallade Riks. 184 Den 2 Oktober. Riksdags.kostnaderna för Riks Ständen ock Ut», skotten, säsom till Skrif, materialicr, L,us, Wärme m. m. stola för innewarande Riksdag hestridas. ruprs, Lx Lrotocollo ^lmgvill. Utdrag ak Borgare.
Hamilton, Jakob Essen; 15:te » « » N:o 1011, Hr Lagercrantz, Carl Gustaf; 17:de » » » N:o 1598, Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Bosén, Fredrik Carl; 2l:sta » » » N:o 1991, Hr Skjöldebrand, Erik Bo gislaus; 22:dra » » » N:o 2051. Hr Furuhjelm, Elis; 24:de » » » N:o 22.80, Hr Hagströmer, Johan Jakob; 25:te » » » N:o 2320, Hr Akerman, Fredrik; Och anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr ledamöter inom nämnde afdelningar att i början af nästa plenum företaga val af en bänkman i hvardera af dessa afdelningar. Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa följ:de skrifvelse från Svenska läkare-sällskapet: Höglofl. R. o. Ad. inbjudes vördsamt alt med siri närvaro hedra den högtidlighet, hvarmed Svenska läkare-sällskapet Måndagen d. 13 Juli kl. 9 f. m. kommer att alläcka Professor Anders Retzii minnesstod i K. Carolinska medico-chirurgiskä institutets park. Upplästes ett af Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik, ingifvet mern. af följande lydelse: Vördsamligen får jag, med anledning af en tillerriad resa, afsäga mig platsen bland R. o. Ad:s Hrr Elektorer, men får derjemte äran anhålla att vid min återkomst få begagna iriig utaf min riksdagsmannarätt. Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. 344 Den 8 Juli. Frih. Braunerhjelm, Ferdinand: För min helsås återställande vid någon badort är jag tvungen att på en tid lemna hufvudstaden; och får följaktligen afsäga mig min plats som Elektor, med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Sedan R. o.
Enligt denna öfversigt hade således 1864 års inkomster öfverstigit samma års utgifter med 1,194,200 R:dr 74 öre, för hvilket öfverskott Trafikstyrelsen redovisar på följande sätt: Tillökning af materialförrådet R:dr R:mt 197,122: 53. Dito at inventarii-förrådet „ „ 310,779: 33. Värde af påbörjade och vid årets slut icke fullbordade arbeten „ „ 298,830: 65. Fullbordade nybyggnader „ „ 92,794: 73. Deposition i Riksgälds-kontoret , „ „ 200,000: — Skilnaden emellan de större behållningar, som vid årets slut, och de mindre, som vid årets början funnos i kassorna R:dr 158,134: 4. efter afdrag af under året uppkommen skuldtillökning „ 63,460: 54. 94,673: 50. Summa R:dr Runt 1,194,200: 74- Vidare utvisar meranämnda öfversigt, att jernvägstrafikens kapitalbehållning, som vid årets början uppgick till ett värde af 1,914,398 R:dr 41 öre, bestående af dels kontanta medel i kassan, dels genom trafikmedel anskaffade förråd eller utförda bvggnader, dels ock fordringar, deruti inbegripna de 850,000 R:dr, som intill 1863 års slut blifvit i Riksgälds-kontoret deponerade, hade vid slutet af år 1864, efter afdrag af de under samma år uppkomna skulder, ökats till 3,108,599 R:dr 15 öre. Bokförda värdet af den rörliga materiel, sorn intill 1864 års slut blifvit af trafikmedel inköpt, upp - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 4H. 5 gick till 471,901 R:dr 84 öre, eller omkring 14 procent af den summa, hvarmed inkomsterna allt ifrån trafikens början och intill 1864 års slut öfverstigit utgifterna.
Man har vidare, för tillvaron af ätten N:o 1, åberopat innehållet af de utaf Hrr Lilliehöök sjellve på 1760-talet uppgjorda s. k. koncept-genealogier. Men, Mine Hrr, om man antager dessa såsom lagliga bevis i berörde afseende, hvad blir då följden? Jo, att ätten N:o 66 icke mera finnes till. — Enligt nämnde koncept-tabeller, skulle nemi. icke blott nyssbemälde Brynte Bertilsson, ulan äfven dennes förfäder i 4 led, hafva varit Svea Rikes Råd; och om detta vore sanning, så skulle deraf följa, att alla nu lefvande medlemmar af familjen Lilliehöök härstammade från Svea Rikets Råd och på grund deraf tillhörde ätten N:o 1, samt att således ingen medlem numera funnes af ätten N:o 66. Huru man än vill se saken, framstår såsom ett otvifvelaktig! faktum, att det numera icke finues mer än en familj med namnet Lilliehöök, det må nu vara N:o 1 eller N:o 66. Såsom bevis derför, att ingen af de nu lefvande medlemmarne af familjen Lilliehöök tillhör ätten N:o 1, talar, utom hvad redan anfördt blifvit, äfven den omständigheten, att deras förfäder, på sätt handlingarne utvisa, vid de riksdagar, som följt näst efter Riddarhusets inrättande, representerat icke för den då för tiden förnämligare ätten N:o 1, utan för ätten N:o 66, under det att ätten N:o 1 blifvit pliktfälld för uraktlåten representation.
Ödmjukt, såsom det anstår en gammal sömmerska att tala till en statens tjänsteman, skulle hon svara honom, framställa sin bön om att han ville göra fru Lamström den stora äran ... det var hans egen kaktus, som hade fått knopp och skulle slå ut i morgon... I morgon afton klockan fem på kaffe Nej! en så märkvärdig ringapparat, en knapp att trycka på, så glänsande som guld, och infattad i polerad pärlemor eller någonting annat dyrbart! Hon tordes icke. Nej, hon tordes icke ringa på den. Hjärtat slog våldsamt, hon kände hur blodet steg henne åt kinderna och visste att nu fick hennes ansikte den gredelina färg, som missklädde henne så otäckt. Men tänk, om någon kom och såg henne stå där liksom en »pauvre honteux»! Vid hans dörr ... nej, det var allt för löjligt. Allt sammans var otroligt dumt. Han skulle kanske skratta åt henne, kanske tro henne litet fjollig. Det var bäst hon lagade, att hon kom bort. Men nej ... han bodde ju här, han, den forne vänlige, veke studenten, hennes vän! Tänk, om hon ändå skulle våga? Med detsamma kom hon att tänka på kusin Katrina. Hon skulle väl tro att Schana blifvit från sina sinnen, då hon fick höra, att hon spatserat upp till själfva kamrern och sjåpat sig ända därhän att hon klädt sig i finaste helgdagsståten. Det bestämde henne. Inom sig beslöt hon att förtiga allt för väninnan, det hela var ju en riktig dårskap, och hvarför skulle man göra sig onödigt löjlig? Hon vände sig om. Rastade ännu en lång, dröjande blick mot dörrplåten och smög ljudlöst nedför trapporna. I detsamma hörde hon ett buller uppifrån, köksdörren öppnades och hon kunde urskilja en lång, kantig, kvinnlig skepnad, som djupt nigande och alltjämt nickande och hälsande stod i dörren färdig att gå ut. En annan äldre kvinna följde henne och de stodo nu där och talade bägge på en gång; deras röster blandades med hvarandra som vattendropparne i en ström, ett sorlande flöde af ord gaf genljud i trappan, och det föll plötsligen Schana in att den ena af rösterna var henne bekant.
Areal af odlad jord, åker, äng » 16. Skörd » 17. Spanmålsförbrukning i medeltal på person » 18. Hela årliga förbrukningen till föda » 19. Betydelsen af en s. k. medelmåttig skörd » 20. Spanmåls inoch utförsel » 21. Förbrukning till bran vinsbränning » 22. Uppgifter om hela skördebeloppet » 23. Osäkerhet i beräkning af potatisskörden a 24. Verkan af skördens vexlingar. Sädespriser » 25. Undsättningar för missväxt )) 28. Jordbrukets framsteg. Trädgårdsskötsel och fruktträdsodling » 29. Boskapsskötsel, ladugårdsafkastning m. m » 30. Stängsel. Jordbruksarbetare, dagsverkspriser. Skogshushållning » 31. Areal af allmänna skogar och flygsandsfält » 33. Afverkningsbelopp å allmänna skogar » 35. Häradsallmänningarnes förvaltning, allmänningskassor » 36. Kronomarker i norra länen » 37. Hushållningen å boställsoch enskilde skogar » 38. Svedjande. Åtgärder för skogsvård » 39. Skogsoch Jägeristaten » 40. Skogstillgången i de fem nordligaste länen 41. Sågverksrörelse och trädvaruhandel » 42. Flottleder. Skogsförbrukning och -förödelse » 44. Virkespriser. Bränntorf, Stenkol. Jagten å rofdjur sid. 46. Skottpenningar. Af rofdjur dödade husdjur » 47. Bergverk, bruk, fabriker » 47. Aktiebolag för industriela ändamål » 48. Minderårige arbetare. Antal handtverkare » 50. Mineraliska råämnen. Jernhandtering. Kopparoch zink tillverkning » 51. Dödsfall af olyckshändelser i grufvor » 52. Fabriksoch handtverksrörelse!! i allmänhet » 52. Binäringar, husoch hemslöjd » 53. Bran vinstill verkning och -försäljning m. m » 54. Landväga kommunikationer » 57. » » i förhållande till areal och folk mängdstäthet » 58. Kostnader för nya och omlagde vägar, vägpenningar, grindar » 59.
Ett sådant undantag tror jag icke härvidlag kan ursäktas, ty så länge oktrojlörnyelse meddelades banker med solidarisk ansvarighet, har det icke mött någon svårighet att få delegare, utan tvertom har man halt svårighet att bereda tillfälle till inträde åt nya sökande. Att nu börja experimentera med det vådliga systemet af banker utan solidarisk ansvarighet, anser jag oklokt och det förefaller mig underligt att man vill undandraga K. M. en nyttighetspröfning i detta fall, då sådan eger rum i afseende å en mängd ganska oväsendtliga företag. För min del anser jag att R. o. Ad. borde vidblifva sitt fattade beslut. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: 73:dje §:n R. O. lyder sålunda: »Stadna Riks-Stånden i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom prot.-utdrag remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket åligge att meningarne, så nära möjligt är, samjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Ständers plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitift beslute. Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje Riksens Ständer i sina särskilda plena, genom allmän omröstning, till en nämnd, att förstärka det Utsk., till hvars handläggning målet hört, så att ledamöterne blifva tretio af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53:dje §:n föreskrilver, öfver den tvistiga frågan och ege att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra.»
Då dessa ord till H. R. o. Ad. vördsamt och vänligen uttalas af BorgareSt. genom oss, dess Deputerade, sker delta ej mindre med uttryck af BorgareSl:s högaktning för II. R. o. Ad., än äfven med lyckönskan ben 4 September e. m. 071 dertill, att II. Ståndets Medlemmar, efter de slutade riksdagsmannagöromälen, återvända till de kall, som hvar och en i öfrigt tillhöra. Med dessa tänkesätt, anhåller BorgareSt. alt få fortfarande, vara inneslutet i H. R. o. Ad:s vänskap och välvilja. Till besvarande af detta tal yltrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm.: R. o. Ad. emottager med sann erkänsla den afskedshälsning från Vållotl. BorgareSt., som Hr vice Talmannen och Hrr Deputerade nu till R. o. Ad. framfört, och lyckönskar, å sin sida, det Välloll. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dea 17 Juni f. m. nugot, som lainde tjena tili ledning för K. M. i afseende på It. St:s mening, örn ej detta slut innebure en motsägelse, Iler begäres nemi., att K. M. , i öfverensstämmelse med så väl de 3 RiksSttns, som afven Borgare,Sits särskildt, tid efter annan, samt särdeles vid liksdagen åren 1829 oell i83o, i lind. aflåtna önskningar, täcktes i nåder ju förr dess hellre utfärda de allmänna författningar, sorn s1 ola i förevar, ämne till efterrättelse lända — Nu är förhållandet likväl, alt de 3 Ståndens mening är stridande mot BorgareStts. Huru skall K. M. kunna utfärda författningar, sorn äro öfverensstämmande med 1 stridiga meningar? Detta bör Ekon.Utsk. upplysa, på det föredraganden må äga någon rättelse och reda för sin framställning till K. åi.
Uti den förra af dessa motioner har blifvit anfördt, hurusom en väsentlig brist i länsstyrelsernes organisation i så måtto förefunnes, alt vid Landskanslierna saknades någon på stat anställd tjensteman med förmåga och skyldighet, att dels vid expedierandet af derstädes förekommande mångartade och vigtiga göromål, med einbetsmanna-ansvar biträda Landssekreteraren, dels ock företräda dennes ställe, då han af jäf, sjukdom eller embetsresor m. m. vore hindrad att embetet sjelf förrätta. Denna brist blcfve känbarare i samma mån, som göromålen vid Landskanslierna ökades i följd af statsskickets utveckling och folkmassans tillväxt, och behofvet af en sådan tjenstemans anställande, hvarom nu är fråga, hade äfven af Rikets Ständer blifvit erkändt, ehuru någre löneanslag icke kunnat, i anseende till statens knappa tillgångar, dertill anvisas. Häraf hade blifvit en följd att Landssekreterarne nödgats sjelfva aflöna de dem biträdande Länsnolarierne, hvilken uppoffring blefve för de förre i samma mån betungande, som deras inkomster förminskades, hvilket i sednare tiden i hög grad inträffat på gruud af flere allmänt kända förhållanden. Genom tillsättande af ordinarie Länsnotarier skulle skickliga ämnen till Landssekreterare erhållas, och desse sednare beredas tillfälle att förskaffa sig den specielare kännedom om länet, hvilken ej kuude på embetsrummet inhemtas. På dessa med flera andragna skäl har motionären föreslagit, att Rikets Ständer mätte anslå 600 R:dr banko till lön åt en Länsnotarie inom hvarje län, med rättighet för Kongl Maj:t att i nåder meddela speciela föreskrifter om ifrågavarande tjenstemäns tillsättning och tjenstgöring m. m.
Att få se en verklig, lefvande prins, en prins, som snart skulle blifva kung, det måste dock vara märkvärdigt; att kungar och prinsar ej mera gingo omkring med guldkronor på hufvudet, det visste Tinnie redan. Men någonting särskildt utmärkande måste de väl ändå hafva. Och i en förgylld vagn skulle de naturligtvis åka — det var då det allra minsta. Nu — nu komma de I Pojkarne spriDga, gummorna kifvas om främsta platsen — där kommer en vagn! Nej, det var bara kammarherrarne, upplyste någon. Se där — nu, nu är det verkligen prinsen! Pyra bruna hästar i bredd, icke i spann, en vacker resvagn, klädd med blått kläde inuti, en lång, smärt, mörklockig herre i uniform och bredvid honom en spenslig, äfvenledes mörklockig gosse i blå kläder och med en bred, snöhvit skjortkrage nedvikt öfver jackan. Var det verkligen alltsammans? Ja, det var icke mer, och icke en minut räckte synen, och dock fäste den sig så djupt i den lilla flickans sinne, att hon, fast kanske femtio år sedan dess förflutit, dock kan se den, som vore den från i går. Det klara solskenet, den glesa skuggan af körsbärsträden innanför det röda staketet, folkhopen, ofantlig för orten, uppgående till 60 — 70 personer, den ståtlige officern och den lille prinsen med sin oskuldshvita krage — allt står så lifligt för hennes själ. Ej heller har hon glömt den underliga känsla, som grep henne just då. En prins, ett barn som hon, endast några få år äldre och dock så upphöjd öfver andra dödliga — det var ju för underligt! Och nu skulle han ut till sjös, på det vilda hafvet, och där skulle det icke det minsta hjälpa honom, att han var prins. Tinnie tyckte, att någonting sammanpressades inom henne, och hon ville gråta, men kunde icke. » Hvarför är inte hans mamma med? Ville hon inte följa med och taga afsked af honom? » frågade hon på barns vanliga, frågvisa sätt. » J o », upplyste tant Charlotte, » men hon fick väl inte. » » Fick inte? » upprepade Tinnie med stora ögon.
Då jag af vigtiga angelägen heter, hvilka hafva rört allmänna intressen och derföre måst föregå vården af R. o. Adis enskilda, varit hindrad att öfvervara den föregående diskussionen, kan jag ej till besvarande upptaga de anmärkningar, som tilläfventyrs blifvit framställda mot mitt förslag; sådant skulle ej heller nu mera båta till mycket, sedan, efter hvad jag förnummit, den 6:te §:n blifvit af R. o. Ad. bifallen. Jag hoppas att det beslut, R. o. Ad. sålunda fattat, måtte lända detsamma till fromma. Redan i förmiddagens plenum tillkännagaf jag, huru jag betraktade denna fråga, och hvad jag med mitt förslag ville afvärja, .lag fruktar nemligen, att ett fasthållande vid allt det gamla, kan komma att alltför mycket erinra örn hvad skalden säger om en af Sveriges Konungar, hvars bild visserligen icke pryder denna sal, men hvilken, äfven han, hette Gustaf Adolf och om hvilken, såsom I, Mina Hrr! nogsamt kännen, Runeberg berättar hurusom han, för att med häpnad slå en svag, försoffad verld, iklädt sig Carl XII:s värja och handskar, och derefter visst »slog med häpnad Sin verld der rundt omkring. Den gamle Toll, Gref Piper Och äfven Lagerbring.» Stunden är vigtig för R. o. Ad. och med litlig önskan alt den ej måtte förspillas, har jag tagit mig friheten framlägga mitt särskilta förslag. Jag smickrade mig visserligen icke med att detta, som var så nytt och om hvilket så få af R. o. Ad:s ledamöter hunnit taga närmare kännedom, skulle kunna vinna något mera allmänt bifall, än mindre genast varda antaget, men jag vågade hoppas, att de betänkligheter, som af mig och flera andra uttalats mot Utskits förslag, skulle kunna tillvinna sig det afseende, att en återremiss af detta sednare beviljades, så att Utsk:t kunde lå taga så väl de gjorda erinringarne, som mitt förslag i öfvervägande och föreslå till antagande hvad, som kunde deraf finnas förtjent, men gifva skäl för förkastande af det öfriga.
Elementarläroverken: att till aflöning, enligt gällande grunder, för samtlige nuvarande Rektorer, Lektorer, Adjunkter och Kolleger samt öfningslärare vid de på ena eller begge linierna fullständiga läroverken må, utöfver det för närvarande anvisade belopp, beviljas R:dr 48,002: 46. att till löner för nya lektorsoch adjunktsbefattningar vid de redan befintliga läroverken samt till arvo O O den åt extra lärare anslås 75,000: — att anslag beviljas till följande nya elementarläroverk, nemligen: ett femklassigt i Stockholm med 10,500: — ett treklassigt i Göteborg » 4,500: — ett d:o i Sköfde » 4,500: — ett tvåklassigt i Trelleborg » 3,000: — ett d:o i Wernamo » 3,000: — att, med afseende å behofvet af lärare i gymnastik vid dessa nya skolor, det för gymnastiklärares aflöning vid de lägre elementarläroverken nu anvisade anslag höjes med 1,700: — att, likaledes med afseende å behofven vid dessa skolor, nuvarande anslaget för lärare i musik och sång äfvensom i teckning vid de lägre elementarläroverken förhöjes mect 1,050: — att det i nu gällande riksstat upptagna belopp till arvoden åt bibliothekarier vid de högre läroverken ökas med 1,000: — att det till vikariearvoden och oförutsedda behof uppförda anslag höjes med 25,000: — att till arvoden för biträden åt de högre läroverkens rektorer vid ombesörjandet af läroverkens angelägenheter m. m. anvisas 3,000: — att för tillämpning af bestämmelsen derom, att de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnde, hafva haft full lektors-undervisningsskyldighet, ega beräkna denna sin tjenstgöring, med undantag af fem år, vid löneförhöjning inom lektorsgraden, måtte, utöfver de vid sistlidne riksdag beviljade 2000 R:dr, anvisas 4,000: — att läraren i teckning vid Nya Elementarskolan i Stockholm J. G. Köhler må varda uppflyttad i tredje lönegraden, hvartill erfordras ett anslag af 250: — 31,700 Transport Runt R:dr 184,502: 46.t 31,700: Kongl.
Det är egentligen tvenne hufvudpunkter af Regeringens förslag, vid hvilka jag fästat mig. För att få den långvariga och säkerligen icke lyckobringande tvisten en gång afgjord, önskade jag erhålla svar på den frågan: tror vår Regering verkligen, att dessa åtta linieskepp äro tillräckliga för vårt försvar? Skulle under loppet af de . 15 åren de ifrågasatta millionerna icke lemna större nytta om de på annat sätt användes? Här har blifvit sagdt, att de nya jernångbåtarne lemnat goda resultater. Om så är, så mycket bättre. Deii 8 Juli e. m. 213 Jag sjelf har icke varit närvarande vid någon profskjutning, men de underrättelser jag fått äro mig meddelade af personer, som öfvervarit profskjutningarne. Om det afgifne omdömet icke är riktigt, så är ju ingen skada skedd. Chefen för SjöFörvaltningen har här upgifvit, att de lernnat goda resultater. Men M. H. hvad som icke går framåt, det går tillbaka, ty något stillastående finnes icke. Nu säger jag, att det är ett bevis på stillastående i denna väg, att både de danska och de norrska kanonsluparne skola ega ett afgjordt företräde framför våra, som under långliga tider ej undergått någon förändring. En sådan underrättelse har åtminstone blifvit mig meddelad och jag har derföre trott mig böra omnämna detta upgifna förhållande. Jag vill ej länge uptaga tiden utan inskränker mig till att uprepa hvad jag begärt. Jag har begärt en återremiss af Betänk., för att derigenom kunna från Utsk. erhålla ett bestämdt yttrande, huruvida Utsk. anser vårt sjöförsvar böra byggas på 8 om 15 år tjenstbara linieskepp. Jag har begärt denna återremiss i hopp om ett bestämt svar på den frågan: hvarföre äro den stora Flottan och SkärgårdsFlottan förenade, då föremålen för deras bestämmelse och verksamhet äro så olika? Jag har icke begärt återremiss för att få en afprutning å de anslagssummor, hvars beviljande Utsk, tillstyrkt.