Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller hos Hr Landtm., att målet ej må förekomma, såsom det första, emedan surpriser ej böia äga rum, och vi, då vi veta, att Ståndets medlemmar till en stor del äro hindrade af embetsgöromål, icke böra betaga dem rättigheten, att rösta i det vigtigaste ärende för Svenska folket, som vid denna riksdag kan förekomma. Jag anhåller, att det ej må företagas före klockan 12. Dä har en del af embetsmännen ledighet, men icke förr. Frih. Hamilton: Den siste värde talaren torde ursägta , om jag icke förstår ordet surprise på samma sätt som lian. Jag kan icke anse, att någon surprise skulle äga rum, då frågan fyra dagar förut blifvit bordlagd, och dess företagande till afgörande är af Ståndet kändt. Sådant synes mig icke vara särdeles farligt, och jag tror äfven frågan vara af den vigt, att de^ som intressera sig för densamma och på förhand veta, att den skall förekomma, nog skola så afpassa sin tid, att de dervid skola hinna inställa sig; äfvensom jag tror det vara nog mycket hegardt, och ej vet, huru det skulle tillgå, att R. o. Ad. skulle lämpa sina beslut efter embetsmännens på olika tider inträffande göromål. Jag anhåller således ytterligare om den propos., jag nyss begärde. Frih. Boye: Jag bestrider ingalunda den siste värde talarens rätt att betrakta ordet surprise annorlunda än jag; men i mitt sinne står det fast, att alla utvägar, som gå ut på att utesluta våra medbroder från möjligheten att deltaga i våra beslut, äro att anse såsom surpriser, och Hr Frih. lärer icke vara okunnig derom, att alla embetsmän istockholm icke kunna vara här kl. io. Det finnes mindre hinder för Ståndets ledamöter alt vara här kl. 12, men ett ovillkorligt hinder för embetsmännen, att infinna sig här kl. 10, då de äro upptagne af göromål i tjensten.
Om från detta belopp . 586,713 K:dr afräknas hvad Riks-slaten nu anslår, nemligen; till indelta arméens möleskostnader fi;ko R:dr 186,060; — till fouragering af indelta kavalleriets hästar . , , 33,940; — till exercis-sqvadronernas underhåll , 37,500: — Transport B:ko R:dr 258,109: — 20 ExpeditionsUIs kotte Is Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194. Transport B;ko R:dr 258,109: — till ersättning för utöfver markegångspris förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indelta regementenas marscher till och från möten , , 6.000: — tillsammans I5:ko K:dr 264,109: — eller i Riksmynt 396,163: 50. bli Iver den erforderliga tillökningen 190,549: 50. eller i rund summa 200,000 R:dr, så alt det nya lörslags-anslaget för indelta arméens vapenöfningar skulle komma att uppgå till 596,163 R.dr 50 öre, eller, med beloppets jemnande, lill 596,000 R:dr. Rå grund af hvad ofvan är anfördt, och då Rikets Ständer äfven funnit lämpligt, att öfriga i den Nådiga Propositionen samt det dervid lögade, af Eders Kongl. Majit i Nåder gillade Slalsråds-prolokoll uppräknade kostnader, såsom ökad porlionsskilling lill korporalen och vissa af manskapet vid indelta arméen med flera utgifter, hvilka icke heller kunna på förhand bestämmas, må af det nya anslaget utgå, hafva Rikets Ständer alltså bilällit Eders Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga framställning och således, med uteslutande från Riks-staten af ofvanomförmälte fyra anslags-tillar, beviljat ett förslags-anslag af 596,000 R:dr R:mt under rubrik:
I de fall §§ 36. 57, 58 och 59 omförmäla, eller om resan eljest slutar annorstädes än å den svenska ort, der sjöfolket blifvit för hy rdt, är rederiet förbundet att bekosta svenskt sjöfolks underhåll och resa till sagde förbyringsort, der ej tjenst å annat etc. 2:dra mom. Å svenska gällande, såsom 3:dje mom. tillägges: Utrikes förhyrd svensk sjöman ege hemförskaffningsrätt till fartygets hemort. vid § 67. Ehuru i det föreslagna stadgandet uti denna § meningen väl icke lärer vara att jemväl under den tid fartyget ligger i hamn, och föga eller intet arbete derå kan förefinnas, den qvarblifna delen af besättningen skall ega att uppbära de afgångnes hyra, så kan dock, efter min uppfattning, paragrafens ordalydalse gifva anledning till dylika anspråk; hvarföre, och till förekommande af missförstånd och tvister i detta hänseende, jag vågar fortsätta mitt i Utskottet gjorda yrkande att vid denna § måtte tilläggas ett så lydande 2:dra moment: Sådan beräkning af hyra för de afgångne och fördelning emellan de qvarblifne eger dock icke rum för den tid fartyget ligger i hamn vid § 78.
Vår grundlag är ofta skrifven efter den gamla protocolls-stilen, hvars regel var att icke sätta punkt, utan åtnöjas med colon och semieolon från början lill slut. Satte man nu punkt på ett eller annat ställe, så finge man redigare meningar. Det har Utsk. icke brytt sig om, och således måste det lemnäs derhän. Men vid de ord, som stå med cursiv stil och tillhöra Utskts förlag, må det tillåtas mig att göra anmärkn. emot följande mening i §:n 3g: ”och under de särskilde ledamöternes ansvarighet för sina rådslag och contrasignation.” örn meningen skall blifva fullt riktig, så bör det val heta: för sina rådslag och sin contrasignation. Men man kan undvika denna svårighet, om man helt enkelt borttager ordet "sina" och låter meningen blifva: ”under de särskilde ledamöternes ansvarighet för rådslag och contrasignation. Ansvar för annat rådslag och annan contrasignation än deras egna, kan icke komma i fråga, och således är meningen, så vidt jag förstår, i det fallet lika riktig, men ordalydelsen något bättre. Jag hemställer således att ordet ”sina” måtte utgå. Gr. Spens, Carl Gust.: I den af Mr von Hartmans dorff gjorda anmärkn. mot ordet ”sina” instämmer jag helt och hållet. Borttagandet deraf länder till förkortning, och det är dessutom rikligare att borttaga det. En annan omständighet, som har undfallit mig under debatten i Utsk., ger anledn. till att jag begärt ordet. Bland de förslag, som Const.Utsk. här har upptagit, är borttagandet af sista perioden i 3g §:n, som lyder sålunda: ”Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än la månader ur Riket blifver, derom varder i gr §:n stadgadt.” För borttagandet häraf har Utsk. framlagt ett ganska gilltigt skäl, som är, att det är onödigt att i 3g §:n säga att gr §:n skall åtlydas. Men det är försummadt att anmärka, att i gr §:n står: ”1 den händelse 3g §:n omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver 12 månader ur Riket blifver etc.”
Samt kringliggande landsoits kontanta tillsko t, utgörande 10,000 r:dr, och dels att, så vidt på staden kunde ankomma, utan något ytterligare bidrag af statsverket, fullborda ifrågavarande arbetsforetag i öfverensstämmelse med den derför af Kongl. Maj:t i nåder fastställda plan. Dessutom åtogo sig stadens magistrat och äldste, genom den för lånebeloppet afgifna skuldförbindelse, att ansvara för detta låns återbetalning på det af Ri* Bih. till R. St. Prot 1847 och 1848» 4 8aml. 1 d/d. 2 Band. 41 Haft l Stats-Utskoltets Utlåtande, IV:o 2y3. kels Ständer föreskrifna sätt, att, efter fem års förlopp, sedan detsamma blifvit utbetaldt, Ärligen skulle till Riksgälds-kontoret erlägga 5 procent å primitiva lånekapitalet, hvaraf 3 procents ränta borde beräknas samt återstoden utgöra kapitalafbetalning. Uppå härom under sistförflutna riksdag väckt motion, och sedan dåvarande Slats-utskolt, i 10:de punkten af dess utlåtande !N:o 156, yttrat, att Utskottet ansåge omtanken för det allmännas bästa oundgängligen fordra, att åtgärder vidtogos, derigenom förlusten af de å meraliämnde hamnbyggnad redan nedlagde kostnader kunde undvikas, samt byggnadsarbetet bringas till ett fullständigt slut, hvarefter hamninkomsterna förmodades blifva så betydliga, att de upptagna lånesummorna kunde medelst dem amorteras, heslöto Rikets Ständer, med afseende derjemte å den genom 1843 års slormskada vederbörande tillskyndade opåräknade förlust, att anvisa ett ytterligare statsanslag af 10,000 r:dr och ett låneunderstöd af 5,000 r:dr för ifrågavarande hamnbyggnads fullbordande, hvilka anslagsoch lånesummor, till följd af Kongl, brefvet den 18 September 1845, under Oktober månad samma år, blefvo af Riksgälds-kontoret på en gång utbetalda.
Drätselkammaren aflemna sina särskilda räkenskaper, är, enligt Utskottets tanke, icke angifven med den bestämdhet, som i en förordning är önskvärd, utan torde böra utsättas till viss månad med afseende på tiden för de allmänna räkenskapernas aflemnande. Hvad denna sistnämnda tidpunkt angår, så lära, enligt hvad Landshöfdingen v. Troil i sin reservation upplyst, de större städernas räkenskaper vara af sådan vidlyftighet att deras afslutande, reviderande och slutliga granskning omöjligen kan verkställas inom den af Kommittéen föreslagna tid. Utskottet tillstyrker derföre, att tiden för de allmänna räkenskapernas aflemnande framflyttas en månad, d. v. s. till före den 1 April, hvarigenom det blifver lämpligt att be stämma tiden för special-räkensltapernas aflemnande till före den 1 Mars. Då det dessutom mångenstädes lärer visat sig högst nödigt att vid räkenskapernas öfverlemnande till Revisorerne, dessa föreläggas viss tid för revisions-berättelsens afgifvande, anser Utskottet ett stadgande härom böra i denna § inflyta. Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 31 Paragrafen skulle således, i öfverensstämmelse med hvad Landshöfdingen v. Troil föreslagit, erhålla följande lydelse: Det åligger Drätselkammaren att, i enlighet med gifna föreskrifter, föra stadens räkenskaper och dem med kalenderår alsluta. Räkenskaperna skola före den 1 April öfverlemnas till Magistraten, som, med föreläggande af viss tid för revisions berättelsens afgifvande, dem inför protokollet Rcvisorerno tillställer. Särskilda af staden tillsatta styrelser skola före den 1 Mars till Drätselkammaren aflemna redovisning för de medel, de under föregående år omhänderhaft för att i stadens allmänna räkenskaper upptagas och tillika med dem granskas. § 86.
Att det således synts Utskottets Ledamöter omöjligt att in Pleno medu hinna denna läsning, jemte hvad i öfrigt kan tillkomma Utskottets handläggning, det vågar jag försäkra; äfvensom, att vi åtminstone vid närmare eftersinnande voro af den mening, att åtta personers uppmärksamhet är alldeles tillräcklig, att genomse handlingar, der, såsom jag fattat Grundlagen, frågan ej så mycket är, att Ben 15 Februarii. 48s minutieust upptaga hvar enda fråga, som skulla tyckas leda till en anmärkning, som icke mera, att uppfatta den allmänna tendencen, hvilken ledt rådalagen. Vidare voro vi öfvertygade, att, om låsningen anställdes i en så stor samling som 24 personer, skulle den allmänna uppmärksamheten vara mindre spänd på föremålet för läsningen, hvilken, för att höras, borde verkställas med en förhöjd och i samma raon enformig ton, hvarigenom uttrycket skulle betydligen minskas. Af dessa skål formerade vi oss på 3 afdelningar, och emot denna åtgärd ser jag för min del icke något hinder i vår gällande Grundlag. Dervid iakttog dock Utskottet den försigtighet, att de vid låsningen' uti divisionerne förekommande omständigheter der blott skulle anmärkas, för att sedan in Pleno till öfvervägande företagas j hvadan granskningen och afgörandet åro Utskottet ensamt förbehållne* Detta år hvad jag nu, då jag ej var beredd att tala, ansett mig böra gifva tillkänna; och anhåller jag för öfrigt att Grefve Gyllenborgs Anförande i åmnet, må få hvila på bordet.] Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf'. Såsom äfven Ledamot af Constitutions-Utskottet, anhåller jag, att vid hvad den siste värde Talaren yttrat få bifoga några anmärkningar, rörande mig personligen. Jag var i Utskottet af den tanken, att man med öked arbetstid skulle kunna undvika att sätta sig på tre divisioner, och ehuru detta vål lör mig, i anseende till mina enskilta göromål, skolat medföra betydliga olägenheter, var jag dock beredvillig, att börja 486
Vederbörande, som icke beslridde anmärkningens befogenhet, förklarade tillika, alt ändring häri för framtiden kunde och borde äga rum. För öfrigl voro landskansliernas och landskontorens handlingar öfver allt i väl ordnade arkiv förvarade, på de flesta ställen likväl blott de, som angingo den sednare tiden och längst för hundrade år tillbaka; hvaremot de, som tillhörde en äldre tid, i anseende till bristande utrymme, icke allestädes kunnat på samma sätt bibehållas, utan funnos å mera aflägsna förvaringsrum sammanlagda. Under vistandet i städerna Westerås, Hernösand och Upsala, hade jag tillfälle att taga kännedom om dervarande Konsistoriers förhandlingar, hvilka, efter hvad de lill granskning aflemnade diai ier, protokoll och registratur för innevarande året och det nästförutgångna gåfvo vid handen, syntes ådagalägga den ordning och det nit i embetsutöfningen, som af dessa myndigheters upplysning och erfarenhet roed skäl kunde förväntas. I afseende å sättet att hålla diarium öfver inkommande mål och ärenden inhämtades, hvad stiftskonsistorierna angår, alt Hr Biskopen i Wesleiås stift, såsom i längre tid der varit öfligl, sjelf ombesörjde diarii förande; hvaremot vid Konsistorierna i Hernösand och Upsala diarium, på sätt vanligtvis sker, fördes af Konsistorii notarien. Å sistnämnde tvenne ställen gjordes tillika den anmärkning, att diarium icke innefattade några anteckningar, som utvisade, när och huruledes inkomna mål blefvo handlagda eller afslutade, hvarom således icke annorlunda, än genom jemförelse med protokoll och registratur kunde er - 126 hållas reda, hvilket åter försvårade möjligheten alt kontrollera ärendenas behöriga gång. Olägenheten häraf insågs äfven af vederbörande sjelfva och skulle, efter hvad de yttrade, genom framdeles inrättande fullständiga diarier afhjelpas.
hinna komma alltidj bidrag velaktigt är i c - målet, m e n målare och heller fosterländställningarna alla m å l a r i n n o r o c h skulptriser, den Hennes utan manliga Det på Clara Gerda Kallstenius. Fanny Bråte. s Årets utställning är just enda beviset på ståndpunkten för konsten i allmänhet. H. H. F a l k. F. B j u r h o l m. Ed-gren. Sebardt. D e t k a n vara. IDUN 1895 131 o. s. v. Fru P. Kung Drömmare. an jf) c g ^Drömmare, kung ' ^Drömmare, T * Jian trifs ej i slottets salar. ^Han lägger gyllene kronan af ijch griper sin gamla vaniringsstaf " Och till sin hofnarr talar: i&gt;Xag kronan, narr, tag mantelen Ila, Xill främmande land mina tankar stå .. Kung ^Drömmare han vandrar fjrån kungsstadens gator grå. c %jing ^Drömmare, kung ^Drömmare, Jlan vankar vida slätter. — itivar väntar liten T \ arin min, jlivar går hon ensamma stigen sin J längtans långa nätter? jttvar blommar din sorg, hvar doftar din gråt, Itivar spelar din kärleks fåglalåt ...? J {_ung ^Drömmare han irrar £Mot skogen sin ändlösa stråt. c %ung ^Drömmare, kung ^Drömmare — " Och somrar gry och svinna, Uch höstar föröda, hvad vårar hyggt, " Och välden stiga som fåglars flykt " Och sjunka som moln och förhrinna. " Och narren är murad i grafven in — Jyung ^Drömmare, hvar är tronen din? %ung frommare, han slumrar 3 skogen hos kärestan sin. Karl Erik Forsslund. n Tjänar ef örsäkring. M e n rörligheten i förhållandena fortgår. m. Tal. T a l. lagförslaget påtänkta pensionen. Tal. M o t 3 kr. m. Att skiljas ... Af Fiore del / a Neve. Ofvers. för Idun. et k a n inte längre fortfara p å detta sätt, Georg.
Utskottens uti Utlåtandet N:o 5 afgifne förslag till 10 §. är antaget af Bonde-Ståndet, äfvensom af Preste-Ståndet, likväl med denafsistnämnde Stånd iagltagne olikhet, som blifvit en följd af dess beslut rö - Bevillningssamt Allm. Besv.- och rande tiden, att nemligen å de omförmiilde förteckningarne icke bör utsättas, ”hvilka månader bränvins-bränningen af hvar och en ulöfvas;” hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 7 af Grefve Hamiltons förslag, hvilket i hufvudsaken icke skiljer sig från Utskottens, - och som Bonde-Ståndets beslut närmast öfverensstämmer med nu gällande stadgande i detta ämne, så anse Utskotten sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden skulle täckas förena sig i Bonde-Ståndets beslut rörande 10 $:en.
En sådan anmärkning skulle ock icke kunna ske utan obekantskap ined tullinrättningens naturliga beskaffenhet, som, utom de lokala inspektionsoch mönstringsprotokollerna, kräfver, å Ofverstyrelsens sida, den närmare kännedom af tjenstepersonalens duglighet och användbarhet, sorn endast genom Chefens icke sällan förnyade personliga besök i orterna kan vinnas, och, å lokaladministrationens sida, de för beredande af enhet i författningarnes tillämpning behöfliga upplysningar rörande en mängd detaljförhällanden, som bäst och lämpligast vid sådan personlig beröring meddelas. Det är således af goda skäl, sorn Kongl. Maj:ts nådiga instruktion för Generaltullstyrelsen innehåller, att embetsresor skola af General-tulldirektören verkställas. — Icke heller lärer det kunna antagas, att anmärkning varit åsyftad mot det uppgifna beloppet af General-tulldirektörens resekostnad under revisionsåret, destomindre som räkenskaperna i detta hänseende äro i Kammar-rätten granskade utan erinran. Hvad Revisorerne synas mera bestämdt hafva anmärkt, är att General-tulldirektören på sina embetsresor låtit sig åtföljas af en sekreterare eller, såsom Revisorerne uttrycka sig, af Sekreteraren i General-tu!Istyrelsen. — För inspektering af tullkamrarne och mönstring af kustbevakuingsfördeJningarne m. m. kan den resande Chefen icke undvara protokollsföringsbiträde, såvida förrättringarna skola erhålla officiel form; och efter resans fullbordande bör till General-tullstyrelsens protokoll aflemnas en berättelse, som, jemlikt Kongl. Maj;ts nådiga föreskrift, äfven bör meddelas Chefen för Kongl. Finansdepartementet. Att för berörda biträde stundom använda General-tullstyrelsens Sekre - terare, när tjenlig vikarie för hans ordinarie tjenst är att tillgå, har man i statens in - — 285 — tresse ansett vara af verkligt gagn, enär han genom resorna vinner en för sysslans utöfning nyttig närmare kännedom af Tull-verkets tjenstepersonal och lokala förhållanden. Emellertid har endast för två af de fyra embetsresor, som General-tulldirektöreu under revisionsåret 1862 verkställde, bemälde Sekreterare varit till biträde följaktig.
Gr. von Platen tiar vidare ansett denna diskussion vara mindre lämplig derföre, att anmärkningarne blifvit rigtade mot »Grunderna», och icke mot K. M:ts Propos.; men jag vill fråga Gr. von Platen, om icke, då man vill yttra sig mot den senare, man måste angripa de förra, om man, då man vill fälla ett träd, skall söka afhugga kronans qvistarj och icke stammens 84 Den 11 November f. m. rötter. Gr. von Platen har vidare förundrat sig deröfver, att personer hafva vid detta tillfälle försökt att bestrida Iv. M:t och Gr. von Platen rätt att öfverflytta löner från en stat till en annan, något.' som i fordomtima ej varit vanligt. För min de! tror jag, att R. St:r ega rätt att förhindra sådana öfverflvttningar af anslag, och det har så mycket mera förundrat mig, att Gr. von Platen vid detta tillfälle framställt den åsigt vi här nyss hört, som han vid sista Riksdag, då jag och en stor del af R. o. Ad. ville att K. M:t, oberoende af Ständerna, skulle bestämma öfver exercis-anslagens användande, det just varGr. v.Platen, som yrkade, att Ständerna skulle bestämma exercis-anslagens fördelning. Jag vill nu endast i följande få ord sammanfatta mina slutliga yrkanden i ämnet:
Den 12 Zebruarli. icke flere Tunnor Guld blifwit för Kronan bortskänkte, det synes derföre som skulle det ingått i någons inrresie, att begagna den radande opinionen och icke lemna tid att täta moget öfwerwägande skingra densamma, således förnekades mig att enligt 56 §. i Regerings-Formen sä Betänkandet äterremitteradr, man pästod, att man ej borde rätta sig ester orden i Z. utan efter den mystiska mening besia ord innefatta, da man likrväl hitintills wid dylika tillfallen ordagrant rät-M sig efter förgäfwes anmärkte jag, att allmm säkerhet till ägande rätt wore rubbad, om Riksens Scäder, sedan de erkänt att private personer ägde lagliga fordringar hos Kronan, likwäl skulle förklaras förlustige sin ägande rätt att dem utbekomma, emedan om allehanda misibruk wid »verket förefallit besia mätte kunna rättas pä ett tjenligare sätt an detta» ty denna cur stadar mera än sjelfwa sjukdomen, när härtill kommer att 16 Z. i RegeringsFormen innehåller bland annat, att Konungen icke stall afbända någon eller afhända läka gods i löst eller fast utan laga Dom och ransakning, och Riksens Ständer icke äro Domare, sä hafwa de tillägnat sig en magt, som icke ens är Konungen lemnad, Hwilken twärkvm med Ed förpligtat sig skydda hwar, je Swensk man wid laga latt; detta beskydd anser jag således en hwar som genom detta beslut är förfördelad aga rätt att reclamera. Men pä alt sädant gjordes intet asseende,för mig återstod blott att protestera emot händelsen och beslutet. Dä jag nu striftcligen sär göra detta, ma mig tillätas göra nägra anmärkningar wid Ukstotteks Betänkande:
Svamla inte, smed, utan packa din rensel! SMEDEN. Apostel, helgon, som kan väcka döde, gif mig tillbaka mina barn! 19 S:T PER. Jag var inte något helgon, må ni tro, och kan inte väcka några döda. Har ni förlorat era barn, så får ni ge er till tåls, ty i himlen råkas vi alla. SMEDEN. Alla? S:T PER. Alla! (Salvelsefullt.) Ty helvetets makt är nederslagen af den, som kom i världen för att upphäfva lagen, eller, som apostelen säger: du död hvar är din udd, du helvete hvar är din seger! Ja, så står det till! Men hvad var det nu igen jag skulle säga? LÄKAREN. Ni skulle säga ett tröstens ord åt den bedröfvade fadern? S:T PER. Ett tröstens, ja! Det vill alla ha, men ingen vill ha ett varningens! Vet du hvarför Herren gaf och Herren tog? Jo, det var för din själfviskhets och dina synders skull. LÄKAREN. Smeden var ingen själfvisk man, och han syndade mindre än de som fått behålla sina barn! 20 S:T PER. Ja, se det kan jag inte döma om! LÄKAREN. Nå, så låt bli och döm, då! S:T PER. Och ett tröstens ord har jag alltid! (Tar upp en bunt skrifter ur fickan och lämnar smeden en.) Var så god! Den kostar ingenting. LÄKAREN. Och när han bedes ett ägg får han en sten! Har du packat än, smed? S:T PER. Kors ja, det var ju smeden jag sökte! SMEDEN. Det ha vi inte tid med nu. S:T PER. Ett ögonblick bara! Se saken är den ja, nu tror ni väl att jag står och ljuger LÄKAREN. Ja, säkert! S:T PER. Ja, jag vet ju inte själf om det är sant, men det sägs! Det sägs här på jorden att jag
Reg.F. får en säker grund för sitt omdöme i detta fall. I anledn. af denna § anhåller jag att få yttra, hvad jag redan vid ett annat tillfälle yttrat, nemi. alt det andra mom. af nämde § icke på något sätt begränsar anmärkningsrätten. Slutet af mom. innehåller bland annat, att om, sedan jemkningsbetänkande inkommit, ”något Stånds tankar blifva i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas” etc. Häraf synes, att för sådant fall skall man hålla sig till någon eller några delar af betänk.; men den första delen af samma mom. talar icke om anmärkmr emot någon eller några delar, utan der står endast: ”Göras i R. St:s plena icke nägra anmärkmr emot Const.Utsk. yttrande; hvile detsamma såsom ett R. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § RiksOrdn. Göras åter i RiksStms plena emot Utsk:s yttrande anmärkmr; blifve de, hvilka hvarje RiksSl. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma (ankar till Const.Utsk. hänvisade”. Då §:n således icke anvisar någon begränsning för dessa anmärkmr; så torde det vara omöjligt för någon särskild riksdagsman alt vilja uppdraga någon sådan gräns. Den ene skulle sätta gränsen på ett visst afstånd, den andra på ett längre, den tredje på ett kortare o. s. v. Lyckligtvis finnes bär icke någon begränsning, utan anmärkningsrätten är fri; och jag nödgas således bestrida en sådan begränsning för anmärkningarna, de må ligga inom eller utan området för detta betänk. Frih. Cederström, Jacob: Jag måste lill en början hembära min tacksägelse lill Hr Cederschjöld, som förut yrkal, att förslaget vore oaulagligt, och som nu ändtligen öppet förklarat, Den 10 Mars e. m. 85 och erkänt, att han med termen förslode all få det afslaget, hvilket ock naturligtvis mäste förstås med sådana fraser, som han har yttrat.