Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtskottets Betänkanden, 329 pens Ständer vid sista Urtima Riksdagen beviljat Söder-Telge Canaloch SlussWerks - Bolag, till Inrättningens fullföljande ett I,ån.biträde af Riksens Ständers Bank, stort 100,000 R:d, samt att Interessenterne, hvilka dä hade tillskjutit 14813- Procent utöfver den tecknade SubscriptionsSumman, skulle till och med år 1820 få upbära de 5 procent årligen för skedde och skeende tillskott, sorn Kongl, Maja år 1812 tillerkänt Bolaget, såsom bidrag af Statsmedlen; så skall Bolaget såmedelst erhållit förmåga, att med kraft Söka besegra de flere Naturhinder, sorn företedde sig för den upgjqrda Arbetsplanens verkställighet, samt dess nit och föresatts, att vinna ändamålet, blifvit uplifyade; i följd hvaraf förberedande anstalter af 3:ne ÄngMachiners anskaffande samt ändring och förbättring af den förut varande, vidtogos, för att genom Pumpning befria Slussanläggnings-stället från det ovanliga vattentillopp, som hindrade Slussbyggnadsgrundens planmässiga anläggande, hvilke Inrättningar jemte Nedre Canalens fördjupande genom muddring utgjorde 1816 års vanliga arbetstids hufvudsakeligaste föremål; och hade i April Månad sistjede1 år, försök skedt med berörde anstalters begagnande, men hvarvid utrönts, att vattentilloppet så från sidorne som utur sjelfva Bottnen varit sådant, att berörde utväg, som dittills varit det erkände kraftigaste medlet, icke eller ledde till åsyftad verkan; hvarefter Directionen funnit sig föranlåten till det kostsamma och än vågsammare företag, att uti en Pråm af 190 fots längd, 60 fots bredd och 10 fots höjd, låta myna sjelfva Slussen, och dea på förut jern - 330 StatsUtukottets Betänkanden, nåd Botten nedsänka; hvilket mot slutet af näst ledne Oktober
Hos Utskottet har Bankens Fiskals-embete, uti dess afgifne berättelse, angående de af bemälda embete handlagda mål och ärender, hemställt, att följande från Banken utgifna och såsom osäkre inom linien förde 2:ne odlingslån, för hvilka någon vidare godtgörelse ej vore att påräkna, måtte få afskrifvas, nemligen: l:o lånet n:o 795 å 352 r:dr, upptaget åren 1823 och 1824 af bonden J. O. Aronsson i Hult, mot borgen af Anders Aronsson i Rud och L. M. Wikström i Barud; och 2:o lånet 11:0 992 å 633 r:dr 16 sk., upptaget åren 1827 och 1828 af bonden Nils Nilsson i Barud, mot borgen af förbemälde J. O. Aronsson och L. M. Wikström. I afseende å dessa lån är vordet hos Utskottet upplyst, beträffande lånet n:o 795, att, sedan så väl låntagare som löftesmän den 11 Augusti 1828 blifvit lagsökte för då återstående kapital 286 r:dr 38 sk. 8 rst. med ränta, samt genom försäljning af deras egendom till Banken influtit år 1831 68 r:dr 22 sk. och år 1833 144 r:dr 29 sk. 9 rst, hade de, vid år 1839 begärd och anställd ytterligare undersökning, befunnits sakna all tillgång, hvarefter de samtelige i utfattigt tillstånd aflidit; samt, hvad åter angår lånet n:o 992, att efter lagsökning emot låntagare och löftesmän derå blifvit år 1833 inbetaldt ett belopp af268 r:dr 42 sk.; att i anseende till undcr-exekutorns, kronofogden, assessoren A. II. Lagerlöfs underlåtenhet att i behörig tid och ordning vidtaga utsökningsåtgärder till lånets indrifvaude, ansvarsoch ersättnings-påståenden emot honom framställts och haft till följd, att Kongl.
Doctor Collins enskilda omtanka att, för all skada af Svenska myntets försämring, skydda sig derigenom, att han genom ombud förvandlade den i Svenska Bancosedlar afsatta lönen till Pund Sterling eller den myntsort han förmonligast fann; att Doctorn, som, genom det att hans lön varit bestämd i Pund Sterling, blifvit godlgjord för den försämring Svenska Bancosedeln tid efter annan undergått, endast finge tillskrifva sin egen åtgärd att låta lönen innestå, den förlust som vid skedd slutliqvid visat sig, vid jemförelse af curs-förhållandet då och förut; samt att, till grund för ifrågavarande lönefordran tagits den vid de bestämda anordnings-terminerne gällande högsta curs i Svenska Bancosedlar, då fordringsbeloppet utgör 6,777 ^:<^r 21 s^’ 2 rst» llvaremot om samma fordran beräknades i Pund Sterling och derefter förvandlades i Svenskt Banco efter en för hela tiden uträknad medel-curs, densamma besteg sig till ii,364 R:dr 5 sk. 4 rst> utvisade en skillnad af 4>586 R:dr 3a sk. 2 rst, hvarå af Doctor Collins arfvingar anspråk nu gjordes, meri att missnöje öfver den upprättade liqvidationen icke blifvit anmäldt förrän närmare 6 år efter det samma liqvid till Doctor Collins ombud blifvit utlemnad: så hafva Rikets Ständer funnit den af Stats-Contoret vid liqvidens uppgörande följdagrund vara den rätta och öfverensstämmande med de för lönens utbetalande gifna föreskrifter; och som i öfrigt några bevekande omständigheter för Doctor Collins efterlemnade, å utrikes ort vistande arfvingar icke förekommit, hafva Rikets Ständer ansett bemälde arfvingars anhållan att utfå ofvanberörde löneskillnad icke förtjetjena afseende. Hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, Rikets Ständer härigenom få i underd. anmäla; framhärdande &c. Stockholm den i5 April i834- Expeditions-TJtskottels Förslag till und.
Att om Banken skulle nu realisera, det blefve en operation som, inom några år, måste omgöras. 3:0. Att, om en sådan realisation eller egentlig bankrutt, skulle förklaras till 120 skiliings Cours, de skyldige blefvo mycket lidande och alltförmånga hushåll ytterligare förstörde3 att, omden skulle förkla - Den I5 Februarii, 343 ras till I44> de fordringsägande blefvo något lidande, och att, i begge fallen, rörelsecapiialet blefve för litet, och att Bankens silfverfond, förr eller senare, skulle medtagas i synnerhet som en stor del af Bankens skuldsedlar finnas utom riket. 4;o. att vår utländska handel nästan endast är ett varubyte, hvartill föga fordras silfver, och en handel hvars debet och credit, icke kan, på någondera sidan, gifva betydligt saldo. 5:0. Att till vår inhemska handel och till all rörelse inom landet, ännu mindre fordras silfver j men hälst en enda sort myntsedlar till ett stadgadt, snarare småningom förökadt än minskadt Capitalbelopp, svarande mot rikets folknummer och production. 6:0. att jordbruket, grunden för ali näring och handel, i anseende till de arbetande, mera rätta sig efter sedlarnes qvantitet ä qvalitet. n Anmärkning. Detta axiom kunde synas en paradox för de oerfarne, men hvarje landtman vet, att det är omöjligt minska folklöner och dagspenningar efter myntets värde, ty största delen af legofolket sofver heldre än gör något gagn, emot en i deras tanke minskad daglön. T. e. nu de år, då spannemålen gä It mindreän hälften mottillförene har det ökat många husbönders svåra lidanden med FilialDisconternes fall den mäst totala missväxten, undsättningsbetainingen, StadsJ vahrors bibehållna priser, och lika dryga utskylder, att äfven riödgat* gifva arbetsfolket lika lönevilkor och dagspenningar, om jordens häfd skulle underhållas.
De förrätta "deras val särskildt för hvarje Utsk. med slutna sedlar, hörande hvarje sedel innehålla namn på så många personer, som antalet af de platser, hvilka för tillfället skola besättas; hvarefter en af de sålunda valde, genom särskild omröstning med slutna sedlar, utses till utskrs-ordför. Electorerne må ej sammanträda till val, utan föregången anmodan derom af Landtmtn in pleno, samt derefter gjordt anslag; och böra minst tretton närvar, i valet deltaga. Valprot. bör genast, af minst samma antal electorer undertecknad!, till Ridd.Secret. försegladt aflemnas. § '9- Varder elector till utsktsÄndrad §. Svarär mot (j:n ledamot vald, upphör hans 20 i i835 års Ridd.Ordn. förra befattning, och väljes ny elector, på sätt 17 §:n stadgar, så framt han ej befattningen i Utsk. sig afsäger. Elector, som kallas till ledamot i förstärkt Utsk. eller nämnd, bibehå lie sitt uppdrag såsom elector. § 20. Tillstånd att på högst 3:ne Ändrad §. Svarar mot §:n veckors tid från riksdagen af21 i i835 års Ridd.Ordn. resa må Landtm, bevilja fyra eller fem af eleclorerne i den ordning de sig dertill anmäla. Den i April. 45 § 21. I Utsk. föres ordet af den Ändrad §. Svarar emot §:n It. o. Ad:s ledamot, som af 22 i i835 års Ridd.Ordn. R. o. Adis electorer dertill blifvit utsedd, och, i hans frånvaro, af den, som kland de närvar, har främsta sätet på Riddarhuset. Då tvänne eller flera Utsk. sammanträda, föres ordet af ordform i det Utsk., som uti 28 §m Riksd.Ordn. är främst upptaget, och, i dennes frånvaro, af ordförtn i det dernäst i ordningen följande. § 22. Den, som blifvit vald till Ändrad §.
Bland de få länder i Europa, der dessa grundsatser hvarken enligt lag eller praxis ännu erkändes, befunno sig Sverige och Norrige, hvilka, ehuru förenade genom politisk union, dock stodo i afseende på sina inlernationela rättsförhållanden lill hvarandra ännu på en så främmande fot, alt icke ens frågorna om den exekutiva kraften af ömsesidiga, till den enskilda 4 Allm. Besv. och Ekon.-Utskoltcts Utlåtande, N:o 123. rättens område hörande, domar blifvit genom bestämda öfverenskommelser reglerade. ” Hvad sålunda förekommit bar Utskottet tagit i öfvervägande; och lar Utskottet till en början upplysa, att bestämmelser uti ifrågavarande hänseende, så vidt brottmål beträffar, äro meddelade genom de under den 11 September 1818 för Norrige och den 1 Juni 1819 för Sverige utfärdade Kongl, förordningar, hvilka stadga, ”huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade rikena och derefter till det andra afvika.” Hvad deremot angår frågan om verkställighet i Sverige eller Norrige af beslut, meddeladt utaf embetsmyndighet i det andra landet, hvarigenom antingen någon kallas att inställa sig inför embetsmyndigheten, eller ock betalning af skuld eller af ersättningsoch bötes-belopp blifvit ålagd; så saknas i afseende härå stadganden helt och hållet, ehuru uti ofvan omförmälde Kongl, bref af den 10 Augusti 1825 blifvit förutsatt, alt ”en lag till bestämmande af exekutions-förfatlningarnes ömsesidiga tillämpning i Sverige och Norrige” skulle blifva utfärdad; och anser Utskottet derföre samt uppå de skäl, hvilka blifvit utaf Konstilutions-utskottet fullständigt utvecklade, det vara serdeles vigtigt och behöfligt, alt föreskrifter uti berörda hänseenden må varda meddelade, och får alltså vördsamligen föreslå Rikets Ständer, att uti underdånig skrifvelse hos Kongl.
Full mägtige icke »vid öfwerenskommelsens ingäetrde äskat utsättande af naaon tid, inoin hwilkcn hela Fonden, borde »vara uttagen, ej eller sedermera anmanatDirectivnen att sädant »verkställa. — L)m Fnllmägkige begärt, alt en bestämd tid för Fondens återtagande skulle decerinineras, tror jag att sädant hade »varit tillräckeligt skal för Directionen, akt icke uti öfwerenskommelsen inga ; emedan Directionen icke med någon säkerhet tyckes hafwa kunnat pärakna huru stort tillfälle till penningarnes förräntande hos Private kunde giftvas och under den tio Fonden i brist af Läntagare möjligen komme att stä ofrucktbar, Brandförsäkring sWerke k skulle, efter hwad förut är näiundk, lida en förlust till hwars ersättande genom den högre räntan en ganska läng M erfordrades; och dä således det af StatsUkskottet upgifne »vilkor icke blifwit öftverenskommit, lärer Fullmagtige i RiksgäldsConkoiret icke hafwa ägr fog att begära, det Directionen genast eller inom någon af Fullmägtige bestämd tid skulle uttaga medlen. — DL RiksgäldsContoiret detzutom under de senast förftulne ären eller - ZA§ Den rr November. ler sedan Realisationens werkstallande, altkd ägt sch annu ager en wida större ofrugkbar behållning uti Banque» än BrandförsäkringsWerkets fordran, kan jag icke inse, att RikSgäldsContojret nu förlorar mera än förr, derföre att hopp gifweS att den utgäenVe dryga räntan stal! »phöra, Det är twarkom tydligt art, dä hela Fonden blir uttagen, hwilket förmodeligen snart stall inträffa, RiksgaldsCoutoiret kommer att undgå denna räntas erläggande, hwarifrän RikSgäldsConkoiret utan ingående af 1807 ars Afhandling, till desi stora skada troligen ännu icke kunnat befrias.
"utan trottsa med oljud, smädeord eller bot.'' fko/iZ'/. ^'lo "s. 27 3 §. Uti 9 §. af 11 <3ap. 8tralk-Lalken ak den n^a tilriminal-IgAen utsattes ansvaret lör anstiftare oell anförare till straffarbete i andra eller tredje Arad oell för andre deltaAare i upproret till sädant arbete i fjerde eller femte Arnel. — Deum» 9 nr i förenämnde liänseende ak IIÖASte Domstolen lemnad utan anmärkninA oell DörkattninAS-förslaAets 3 §. borde i öfverensstämmelse bärmed erbälla följande lidelse: "6ora upprorsmän väld ä person, br^pta eller rifva de bus, eller flundra eller förstöra de annan egendom, ds skola de stralkas, anförare med arllete ä kästninA fran 8ex till tolf är, oell andre deltagare med sädant arbete frän sex mänader till sex är." 7 8- ^f anmärkninZen bär ofvan vid 2 §. skulle följa, att frän denna 7 §. skulle uteslutas orden: ''stan trottoar med oljud, 8inädeord eller bot;" äfvensom nä enabanda Arund, de i sista punkten ak §. förekommande orden: ''krän 8ädant trott8snde." Oell borde bärkörutan stralk-bestämmel86i ne i denna förås till likbet med dem, bvilka äro ut8atta i 12 §- ak , i Lap. 8tralk-lfalken, ocb dem IlöASte Domstolen lemnat utan anmärkninA; i följll llvaral
Åsnedrifvarne ansätta en fotvandrare här ej så mycket som i Alexandria, ehuru man här oftast färdas på åsneryggen och mera sällan går. Sedan satt jag hemma hela dagen och väntade på Murad effendi, men då han ej kom, begaf jag mig en stund efter maghrib sjelf med min fanoz till honom och blef sittande der några timmar, hvarefter jag kom hem och lade mig. På förmiddagen kom Murad effendi, hvars Europeiska namn (tror jag) är Anfossy, till mig med en skräddare, som tog mina sista Europeiska kläder, en surtout och ett par byxor af svart kläde, för att deraf göra mig en Turkisk damir. Det måttades och prutades mycket. Närmare middagen gick jag till kansliet och satt en stund der med Köhler. Sedan gingo vi båda ut och gjorde en liten tur, hvarefter vi begåfvo oss till honom i hans nätta och vackra hus och blefvo der sittande ända till 'asr. Han gick på kansliet och jag hem och mot aftonen åter till Murad effendi. Hos Köhler hade jag sett en vacker samling snäckor från Röda hafvet och koraller, hvilka han här under en längre tid samlat. Jag har ingen trefnad hemma och i allmänhet mera tråkigt. Gick ut på morgonen och gjorde en lång tur i staden, kom ut genom en port och besteg en höjd, derifrån jag såg något så när öfver staden och fick litet begrepp om dess läge. Sökte sedan Murad effendi, men träffade honom ej. Satt hemma för öfrigt hela dagen och läste smått. Det är öfverhufvud ett tråkigt lif. Gick om morgonen ut och företog mig en lång vandring blott med min compass. Vandrade så godt sig göra lät på de krokiga och vinkliga gatorna rakt i SO och kom riktigt till kastellet, men gick ej dit upp, utan genom en stadsport ut på en begrafningsplats, der (emedan det var fredag i dag) mycket folk var samladt, som skrek och gret &c. på grafvarne. Derifrån steg jag upp på de kringliggande bergen, hvilka dock ej bestå af klippor och stenar, utan af sand blandad med löstliggande mindre och större stenar, och så lös att den gerna ramlar.
St. derom ensamt besluta och den andra statsmakten således icke kan skydda personer eller näringar, som, i fall godtyckliga grunder antagas, genom tillfälliga sympalhier, antipathier eller andra förhållanden af R. St. vid någon Riksdag kunde blifva allt för mycket gynnade eller missgynnade. Konsnmlinnsafgifter kunna, med afseende ä den mer eller mindre nytta eller skada man anser varornas förbrukning medföra och andra förhållanden bestämmas högre eller lägre pä olika varor. I afseende å de icke för lifsuppehälle! nödvändiga, kan hvar och en undandraga sig dylika afgifter. Men att lägga en högre direkt ny skatt, — bevillning är ny skatt för hvar Riksdag — pä en samhällsklass än pä en annan, är högst vådligt. Man kan då snart vara inne på progressiv förrnögenhets-afgifl, elier någon annan kommunistisk favoritlära, på ett, af lag skyddadt, godtyckligt gripande i hvarandras fickor. Grundlagen gifver icke eller ringaste anledning dertill alt, vid allmänna bevillningens fördelning något stånd eller någon klass skall gynnas på andras bekostnad. Nu gällande Bevillnings-förordn. föreskrifver ock, bland annat, i 72 § att taxeringsman skola ”med omsorg tillse, att alltid värdet må så bestämmas, alt alla medborgare i samhället, i förhållande till deras egendom, lika beskattas. Eli enda undantag från den lika andel i bevillning, som alla böra bära, har dock bär blifvit föreslaget, i öfverensstämmelse med de grunder som nu gällande författning i 1, 2 och II §§ följt. Det är en allmänt godkänd satts, att man ej bör laga skatt af den, som icke. äger mera än hvad som oundgängligen tarfvas till fyllande af de nödvändigaste lefnadsbehofven. Man blifver annars sannolikt tvungen att återgifva sådan skatt till flerdubbelt belopp, i form af fattigunderstöd. Enligt 2 § i Bevilln:s-[ö\o\An. erlägges ingen bevillning å lön, sorn ej öfverstiger 200 R:dr.
Som tjenstledighet ej kunde Förvaltaren förvägras, men det visat sig att kostnaden för besörjande af de, Förvaltaren tillhörige göromål uppgått till ett belopp, vida öfverstigande det begärda arfvodet i och för ett kontorsbiträde, funno Fullmäktige med Brukets fördel närmast förenligt medgifva, att, intilldess Förvaltaren blifvit till helsan återställd och till en början under 6 månader, hvilken tid sedermera blifvit till ett år utsträckt, af Brukets medel finge till ett kontorsbiträde utbetalas ett arfvode af 500 Rdr Bko, efter år räknadt. 77:o. Sedan Rikets Ständers år 1845 församlade Revisorer, af anledning den af déhn afgifne Berättelse (sid. 63) innefattar, från Fullmäktige infordrat yttrande, 6 42 Berättelse aj Banko-Fullmäktige. huruvida både Mekanikus L. G. Ståhle och Pappersmästaren J. R. Ullander voro för Tumba Bruks-tjenst erforderlige, samt, efter öfvervägande af de härför utaf Fullmäktige utvecklade skäl, förklarat, att 2:ne personer fortfarande äro behöflige, i och för bestridandet af pappersmästare-göromålen vid Tumba; så hafva Fullmäktige, under åberopande af hvad sålunda i denna fråga förekommit, skolat tillkännagifva', att, sedan ene Pappersmästaren Ståhle förmält sig ämna från Bruket afflytta, de funnit oundgängligen nödigt att vidtaga åtgärd för återbesättande af den derigenom ledigblifvande Pappersmästare-befattningen. Enär emedlertid den af Fullmäktige till Ståhles efterträdare antagne Pappersmästare, endast under det vilkor i Brukets tjenst inträder, att han tillförsäkras enahanda löneförmåner, som han tillförene vid annat pappersbruk innehaft; så nödsakades Fullmäktige, att för bemälde tjensteman vid Bruket anvisa uti dylika förmåner ett belopp, som med 100 R:dr öfverstiger hvad Ståhle åtnjuter. Då Fullmäktige nu till Höglofl.
Majrt i underdånighet afgifvit uti de SpecialStater för Elementar-Läroverken, som Stats-Contoret blifvit i Nåder befaldt att låta upprätta och i underdånighet insända öfver dessa Verks interimslönereglering; men hvaruti, äfvensom uti de öfver Clereciets inkomster inkomne uppgifter, icke finnes upptaget hvad Staten bidrager till aflöning vid Pedagogierne, med undantag allenast för 3:ne Pedagoger. Härvid hafva likväl Kammar-Collegium och Stats-Contoret skolat i underdånighet anmäla, att som å Gottland kronobonden icke blifvit genom stadgad tiondesättning till visst belopp bestämd, utan Prest.rskapet innehafver densamma såsom förläning, med rättighet alt densamma, likasom tertialen, efter räkning på åkern uppbära} så har denna tionde å sammandraget för Wisby Stift blifvit upptagen nedanföre de till belopJet gifne löneförmonerne, samt beräknad att utgöra 37961 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, af den anledning, Ptt* Lands-Contoret i Wisby, på grund af 1747 års skattläggningsverk för Gottland, livar uti hemmanens åkerjord och afkastningen deraf är utsatt, för samtlige socknarne i Länet, ansett densamma kunna och böra till nyssnämnde belopp uppskattas, hvilket ej mindre Kammar-Collegium i dess underdåniga utlåtande d. 21 Februarii i832, angående Presträttigheterne på Gottland än Eders Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Skrifvelse, till Rikets Sländers Statsutskott, af den 12 sistlidne Julii, förslagsvis, men visserligen icke för högt, antagit.
Om t. ex. ett helt hemmans yttre gränser utgöra en sträcka af ,1,600 famnar och i: hemmans af l:del mindre, eller af 400 famnar, så erhåller, enligt den nya delningsgrunden, det hela' mantalet 800 famnar att inhägna, då i:dels hemmanet får 200, hvilket torde finnas rättvist. Ilar det mindre hemmanet ännu kortare gränser, så blir dess stängselskyldighet i förhållande derefter minskad. Har det längre gränser och, så vida båda hemmanen ega lika formliga figurer, följagtligen mer att inhägna, bör det äfven taga större anpart al stängseln. Om nu mindre liemmansdelar för närvarande deltaga i stängselskyldigheten i ett oproportionerligt förhållande, så lärer sådant vara ett ytterligare skäl för antagande af en mera rättvis delningsgrund. Af nu gällande stängselgrund följa äfven andra olägenheter, hvilka genom den nya skulle lörsvinna. Så skulle nemligen den af Johannes Andersson i dess motion öfverklagade obillighet komma att upphöra, att, om en större by, som angränsade ett enstaka hemman, biefvc skiftad, hela byn efter dess total-område det oagtadt fortfarande skulle stänga emot enstaka hemmanet, ehuru af den förra samfälligheten endast en obetydlig hemmansdel, vida mindre än det enstaka hemmanet, komme att detsamma angränsa $ äfvensom stadgandet i 1802 års Stängsel-Förordning, alt de Lagsamt Allm. Besi\- och Elcon.-Utshottens Betänkande, N'.o 3Ö. i£ föränd l ingar, skog och utmark kunna undergå genom uppodlingar till åker och äng eller planteringar, ej böra verka till annat förhållande i stängselskyldighelen, och den al delta stadgande uppkommande obillighet att en till åker och äng uppodlad utmark frikallas från stängselskyldighet endast al det skal, att uppodlingen skett under sednare lider, genom antagande a den nya slängseJgrunden skulle upphöra, hvilket torde finnas desto mer i ansenligt, som det icke sällan inträffar, att utmärker odlas till åkrar och ängai, mangen gång af vida större bördighet och värde, än de gamla odalegorna.
Säd, förklarat stg pä allt sätt willige att med Söderköpings Stad och Skärgärder» deri deltaga, och att E. K. M. 26 Den 7 September. E. KM. berwid ; Räder täckes utstaka sädana Ett? treprenad - willkor , som lända sä wäl E, K. M. och Kronan som Entreprenörerna lils säkerhet. I anseende sä wäl till den betydande fördel E. K. M. och Kronan af den Näringarna härigenom tillskyndade förmän säkerligen fär hämta genom förhöjning i Tullinkomsterna, som ben mindre kostnad wid desi egna transporters werkställande, sinna Riksens Ständer äf, were billigt i . undcrdänighct tillsty ka , det täcktes E. K. M, i näder icke allenast läta bestä den kostnad, som fordras till en närmare undersökning pä hwad sätt denna Kanal lill det Allmännas största bätnad skall kunna inrättas, och hwad i följe deraf den nu skulle komma att kosta, samt betala den ringa jord och lägenheter, som till densamma ärv oundgänglige, att af Entreprenörerna nu och framdeles dertill fä disponeras, utan ock emot wänlig sold läta beordra sä mycket Manskap af Jnfautcrj.-Regcmcnterna, som, efter skeende rcquisition, till Erafwens öppnande framdeles behöfwcs.