Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utlåt:t oförändradt, hvartill svarades mångå ja, blandade med nej, sedermera propos. på bifall till detsamma med den af Hr von Francken föreslagna förändring, då svaren ut - 244 Den 10 November. föllo med många nej, blandade med ja, och vidare propos. på afslag å Utlåt:t, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej, blandade med ja, hvarefter propos. på bifall till merberörde Utlåt, förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan Gr. Mörner begärt votering, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat att R. o. Ad. egde att bestämma, huruvida kontra-propos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta antingen bifall till Utlåht med den af Hr von Francken föreslagna förändring, eller afslag å samma Utlåt., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. derå, att bifall till Utlåt:t med den af Hr von Francken föreslagna förändring skulle ingå i kontra-proposm, hvartill svarades flere nej, jemte några ja, och sedermera propos. derå, att afslag å oftanämnde Utlåt, skulle utgöra kontra-proposm, då svaren utföllo med flere ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Francken begärde votering om kontra-propos:ns innehåll, men innan voter:s-propos:n hunnit uppsättas, anmälte sig och yttrade Hr von Francken: Då jag hör uppgifvas att Preste-St:t bifallit detta Betänk., afstår jag från mitt yrkande på votering om kontra-proposm. Härefter upplästes och godkändes följande förslag till voter:s-propos. : »Den, som bifaller Stats-Utsk:fs Utlåt. N:o 215, i ani. af K.
Riksdags-Fullmägtigen fon Oöransson förklarade häruppå, att det wore otjenlig! att utdela belöningar under det mange af Rikets Innewanare suckade efter bröd, samt att da Utskottet, för saknad af tillgängar, icke kunnat för det närwarande förestä någon förbättring mi Le högst warilonade penninge, lönragande Den 14 December. 867 Tjenstemännens wilker, han hemställde om icke Urskog leks widare ätqärd Uti del ifrägasatte hänseendet kunde hwila intill dest Riksens Ständer stelswe yttrat sig öfwer ankaglighetm af Friherre karmelius anbud. Herr Prosetzoren Doctor kksrlinxson anförde: Dä fraga icke upstätl att inlösa Herr BcrgsRadet Baron klermslins omnämnde dyrbara och i sitt stag fa uniqmS samlingar för akt begrafwa dem i cn cwig obrukbarhet, Ulan blott om ett förskott as Staten, som genom försäljning af Chartvr i längden betalar Capimlet med en ansenlig ranta, hwilken bliswer en national winst — Och da hwarje Nation i det uplysta Europa öfwer sikt Rike har en särskild sä kallad Atlas, som dock lill gravurs, accuratesie, papper och tryck knappast kan jämföras med den l-äsrmslinslra öfwer Swerige; sä saller jag i förundran, akt <n twckande discuösion i detta ämne kunnat upstä. Jag behöfwcr ej annorlunda nämna En karmelius rält till Nationen» tacksamma upmärksamhet, hwilken genom Ständernas redan beslutade tacksägelse, addretze till honom med flere lysande Patrioter är godkänd, än att den nu ma äcerhälla ost frän comradickion med otz sielfwa, om också denna inlösen skulle stadna pä Bewillningen, som nu ltkwäl icke äsyftaS, sa tror jag dock att den sanna och rätt sörstädda medborgligheten ej mä inskränka» till bewakning af nagra styckar i wära ficksr:
Att vårt, uti besLämda kastskilnader fvrdelade, representationssätt icke uppfyller tidehvarfvets fordringar, af vördnad bjudande begrepp, om representationens förmåga, att fördelaktigt verka till samhällets bästa, lärer snart vara föga tvifvel underkastadt, och, under sådane omständigheter, är det äfven lätt förklarligt, huru den offentliga granskningen af Ministerens handlingssätt gemenligen aflöper så lätt, att något resultat sällan förmärkes ifrån Rikets Ständers rätt, att för en förfluten förvaltningstid lemna, eller vägra, Konungens Rådgifvare sitt godkännande; och det sätt, hvarå majoriteten antager lagbestämmelsen för ConstitutionsUtskottets verkningsbana, omintetgör all Rikets Ständers delaktighet uti förvaltnings-' åtgärdernas bedömande till något resultat, RegeringsFormens 106 och 107 §§. utvisa ganska bestämt, huru Lagstiftarne afsedt de olika synpunkterne för bedömandet af de Rådgifvandes handlingssätt, i anseende till positiva öfverträdelser af lagens klara bud, och i anseende till det nit, den skicklighet och drift, hvarmed Rikets rätt och bästa, genom de rådgifvande åtgärderne blifvit iakttaget. Vid teckningen af caractérsdragen hos -en Styrelse inom ett constitutionelt samhäl - Den 18 Julii e. m. le, är Grundlagens obrottsliga iakttagande af Styrelsen ett liufvudvilkor för det allmänna förtroendet, och der Grundlagen, ■vid något tillfälle, af verkställande Magten uppsåtligt öfverträdes, är dörren för det allmänna misstroendet öppnad. Om sådane händelser kunna inträffa, ulan att af Folkets ombud beifras, är representationen så illa sammansatt, att den ej förtjenar det högtidliga namnet af Folkets ombud, eller äro dessa, individuelt, föga ägnade för deras magtpuliggande värf.
Jag skulle önska, att de ledamöter, som så strängt vilja hålla sig till formen i denna fråga, måtte, med aktgifvande på devisen öfver Wasa-vapnet och vår Talmans stol, lägga på hjertat, hvad man i första rummet fordrar af en lagstiftare. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt: Till försvar för behörigheten af min motions remitterande torde jag blott behöfva åberopa, hvad Gr. Horn anfört, deruti jag till alla delar instämmer. Jag kan icke neka till riktigheten af hvad Gr. Horn anfört, att, så länge en inbjudn. från ett annat Stånd hvilar på R. o. Ad:s bord, ett tillfälle gifves att komma in med amendementer, som leda till afhjeipande af den stridighet, som finnes emellan de af R. o. Ad. fattade besluten. Sedan Frih. Palmstjernas motion, som äfven afsåg rubbning af det en gång af R. o. Ad. fattade beslutet, remitterats till StatsUtsk., har en inbjudn. inkommit från BondeSt. vid hvars föredragning jag afgaf en motion till förändring af det beslut, R. o. Ad. fattat ang:de tiden för roarkegångssättningen, och om denna motions remitterande är nu fråga. Jag kunde blott åberopa, att med samma skäl, som man nu vill vägra remiss af min motion, borde äfven remiss af Frih. Palmstjernas motion förvägrats. Den värde ledamoten, som egentligen bestrider remiss af min motion, torde likväl påminna sig, att han, vid ett föregående tillfälle, visserligen icke fullkomligen adasquat med detta, men nära nog detsamma, sjelf d. 21 Aug. förlidet år vackte en motion till ändring af ett beslut ang:de beväringens beklädnad, som han sjelf i början af motionen erkänt vara 3:ne Stånds. Ilr Dalman föreslog uti den motionen, att R. St. skulle till K. M. ingå med den und. anhållan, att K.
Siats-Utikotlcis Berättelse No 16g. '<v> '• ' r Litt. C. CAPITAL-SLUT öfver NYA ULL-DISCONT-FONDEN ÅR i 8 3 2. Debet. Balance till år 1833: Fordringar hos säkre Låntagare i3,i4o Credit. Vinstoch Förlust-Contot Influtrie räntor år i832 Balance till år i833: —| Gamla Ull-Discont-Fondens fordr Summa it:dr | i3,x4°i" Stockholm af Kongl. Commerce-Collegii ManufacUir-Discont-Contor den 27 Febr. i833. L. Ii. Willman. E. F. Ström. Summa B.:dr Stats-ZJtskotiels Berättelse N:o 16g. Litt. D. UTDRAG af i832 ÄRS RÄKENSKAPER för MANUFACTUR MEDLEN. Härstedt. Stats-Utskottets Berättelse TV.o 16g, Litt. E. UTDRAG af RÄKNINGEN öfver uppburne medel år 183a till godtgörande af de utgifter Svenska Consuler å Utrikes Orter bestridt för hemförskaffande af Svenskt Sjöfolk. Enligt 1831 års räkning utgjorde behållningen vid samma års slut . Af Kongl. Stats-Contoret anordnade medel, enligt Kongl. Brefvet den 3o Januarii i83o, hvilka för hvarje år blifvit anslagna, till ersättande af de utgifter Svenska Consuler å Utrikes orter bestridt för Svenskt Sjöfolk Banco Debet. 1,800 Summa R:dr B;co Credit. ^ AJskrifningar: Svenska Consuler godtgjorda utgifter för Svenskt sjöfolk, för hvilka någon ersättning af Rederier ej kunnat erhållas . , , Gralijication'. Enligt Kongl. Brefvet den 20 Januarii 1832, till Engelska underdersåtare, hvilka bergat en del af besättningen å förplyckade Svenska fartyget Concordia Kongl. Slats-Conloret.
På Herr Bagges derom gjorda erinran, att de i 4 Mom. af denna §. utstakade Laga böter, för uraktlåtet insändande inom föreskrifven tid, tilt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, af Förslag och HufvudRäkningar öfver Uppbörd och försäljning ef Stämpladt Papper i hvarje Län, borde upphöra en månad efter den utsatta tidens förlopp, och Vitén sedermera åläggas den försumlige, har Bevillnings-Utskottet ansett förra delen af detta Moment, höra erhålla föl 1'ande lydelse: ”För hvarje halft år, skola i.ands-Cöntoiren inom slutet af Julii månad af det löpande, och Januarii månad af det påföljande året, till Kongl. Kammar-Collegium insända Förslag af Uppbörd och försäljning af stämpladt Papper inom hvarje Län, samt årligen inom Marth månads slut, verificerad Räkning för det sednare årets, vid 8 sk. plikt för hvarje dag, som derutöfver under en månads tid med dessa Förslagsoch Hufvud-Räkningars afgifvande fördröjes, hvarefter vederbörande ega, att jemnlikt påföljande Morn., genom utsatte vitén derom besörja, deremot hafva Lands-Contoiren m. m,” 78 Bevillnings-Ut skottets Sluteligen finnér Utskottet sig icke kunna lemna någon åtgärd åt Herr Huldbergs önskan, att det stämplade Papperet, som oftast skall hafva befunnits sådant, att man svårligen kan begagna det till skrifning, måtte hädanefter blifva af bättre beskaffenhet. Hock varder detta allt till Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning, vördsammeligen öfverlemnadt. Stockholm den ii No v. i8a3. Transumt af Riksens Högloft. Ständers Bevillnings - Utskotts Protocoll den 11 Nov. 1825- > S. D. Föredrogs och godkändes 2:dra Afdelningens Förslag, till besvarande af de bos Högv. Preste-Ståmlet, Väliofl.
De skäl Utsk. anfört för sin åtgärd, eller att det icke ville störa Konungens rådgifvare, som jag tror orden föllo, uti sin nyss påbegynta verksamhet — sorn memorialet icke är tryckt, har jag blott haft tillfälle att flyktigt genomläsa det — kan jag alldeles icke godkänna; tverlom anser jag, att om den verksamhet, hvarmed denna kropp, den nya rådgifvarepersonalen, rör sig i det allmännas rymd, har samma riktning som den, hvarom de anmärkta förhållanden vittna, vore det skäl att ju förr desto hellre öfverkorsa denna verkliga comelbana; ty ett sådant fenomen, som denna kropp då är, skall förr eller sednare slöta emot, sönderspränga och öfverså det allmänna med ruiner af sin egen och dess förstörelse; ty den har börjat med att röra sig utan alla lagar för rörelse i den rymd, som blifvit föremål för dess verksamhet eller det allmänna; den åsidosätter sjelfva grundlagarna, hvilka för denna kropps 136 Den g Juni. rörelse och verksamhet, oell i denna rymd forde vara lika väsendtliga, som tyngdlagarne för den materiella rörelsen i den omalliga veridsrymden. När denna rådgifvarepersonal börjat sin bana med grnndlagsöfverträdelser, kan man da hoppas alt den skall slutas med något annat, eller att det skall blifva något annat af dess verksamhet, än af eometens rörelse, en evig luftkullerbytta? Jag vill dock slutligen förklara Utsk. min tacksamhet för flen åtgärd det vidtagit, att låta amnärkntna komma till II. St:s kunskap, ehuru jag, såsom jag yttrat, anser blotta öfverlemnande! med hänskjutande af afgörandet åt en kommande riksdags Ständer och Consl.Utsk. vara alltför knapphändigt; men jag medgifver dock, att Utsk. uppfyllt sin skyldighet enligt 107 §tns af Reg.Fin ordalydelse, och enligt hvilken R. St. nu, sedan Utsk. blifvit bordt, är o, berättigade att vidtaga hvilken åtgärd de finna anmärkntna kunna föranleda och Rikets väl kräfva.
Beträffande åter hvad som rörer Bevillningsutskottets handläggning med ärendet, så hoppas jag aldrig upplefva den tid, då detta Utskott skall behöfva uppfinna obilliga medel till bevillningens utgörande, hvilket likväl skulle hafva ägt rum, om Utskottet gått in på Motionairens åsigt. Jag yrkar derföre bifall till Betänkandet, ehuru en återremiss deraf visserligen ej skall genera Utskottet, emedan jag är öfvertygad, att Utskottet, vid besvarandet af återremissen, ej behöfver använda längre tid, än den Herr Rosenqvist nu för Ridderskapet och Adelil borttagit med uppläsandet af dess anförande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Bevillning^- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja och Nej. Hvar - Den ii Maji. 65 Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Betänkande. Bopades äfven Ja och Nej; hvarjemte Herr Rosenqvist begärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställde följande Voteringsproposition: Den, som bifaller Bevillningsoch Ekonomilltskottens Betänkande öfver väckte Motioner, angående beskattning å Caractairer utan motsvarande Embete och tjenst, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Hvilken Voteringsproposition af Bidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. BiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. tre qvart till it f. ra.; och befunnos, efter voteringens slut kl. 12 på dagen, sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 137.
Ånyo föredrogos och lades till handlingarna StatsUtskls d. 17 dennes e. m. på bordet lagda memorial: N:o 133. i anledn. af erhållen återremiss på StätsUtsk:s utlåt. N:o 38; N:o 135. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. N:o 46; N:o i36. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtsk:s utlåt. N:o 475 .N:o 137. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. N:o 55; N:o i4o. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. Den 10 Juni. 33i Då nu ånyo föredrogos StatsUtskts d. 171 dennes e. m. på bordet lagda memorial: N:o 134- i anledn. af erliållen återremiss på StatsUlskjs utlåt. N:o 42; N:o r38. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtsl:s utlåt. N:o 58, samt N:o i3g. i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtsk:* utlåt. N:o 60; fann R. o. Ad. för godt att, enär utlåt:na N:ris 42» 58 och 60 redan blifvit af de 3:ne öfriga RiksSt. bifallna, för dess del dervid låta bero. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 17 dennes e. lil. på bordet lagda utlåt. ]\T:o 141 i anledn. af väckt motion om ersättning för förlorad beslagareandel åt f. d. Tulluppsyningsmannen Lindgren. Företogs till pröfning StatsUtskts d. 17 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 142 i anledn. af väckta motioner om pension åt Majoren Frih. C. W. Gripenstjerna. Frih. Boye, Ludv.:
Jag vill jemväl fästa Hr Cedersclijölds uppmärksamhet derpå, att lian kunde blifva narrad i sin supposition om betänk:s snara insändande frun Exped.Utsk.; ty man kan inom detta Utsk., äfvensåväl som inom Constit.Utsk., öfverenskomma att fördröja expeditionen, så att den kan inkomma för sent. För öfrigt kan jag ej finna, att motionen om ändring i 56 och 81 §§ Reg.F. bar något sammanhang med frågan om tryckfriheten, helst beslutet rör:de denna motion ej kunde hafva någon retroactiv verkan. Jag inser således icke, att Constit.Utsk. haft minsta skäl att fördröja ifrågavar. expedition, utan finner deruti endast ett nytt försök alt öfvermanna R. St:s beslutande-rätt, hvilket ytterligare uppmanar mig att vidblifva den propos, jag begärt. Gr. von Fersen: Instämmande med den siste värde talaren, tager jag mig endast friheten att fästa uppmärksamhet på hvad jag i början af detta plenum hade äran begära, då fråga var 0111 uppskof med pröfningen af Constit - Utsk:s "betähkm. Jag föreslog nemi. en propos., hvilken enligt Ståndet skulle förbehålla sig att pröfva den ordning, hvari målen skulle till afgörande företagas. Efter den upplysning, Hr Cederschjöld nu letti nät R. o. Ad., finner jag mig ytterligare styrkt i min förut yttrade öfvertygelse, att ett sådant beslut vore nyttigt. Jag finner nemi., att i fall R. o. Adis Den 29 Januari e. m. pluralitet skulle godkänna det förslag, hvarmed jag förmodar Utsk. skall inkomma i afseende på ändring af 56 och 81 §§ Reg.F., finge motsidans talare ett herrligt tillfälle att säga, att sedan R. o. Ad. godkänt principen, böra målen behandlas såsom denna princip antyder.
Emot den skjutslega, sorn för resande med postvagn bestämmes, får hvarje person fritt medtaga saker af a Lisp. vigt; hvad sorn öfverstiger den vigten, ersättes lika med afsända paketer enligt den tariff, som längre fram kommer att föreslås. 7 0 Under hela vägen begagnas för samma postvagn, samma kusk, likväl bör på hvarje station flera sådane vara att tillgå i händelse att ombyte vöre af nöden. Till en dylik post-kusks’ skyldigheter, hörer att halva uppsigt öfver och ansvara för alla medförde saker och paketer. På hvarje mil skall postvagnen frånoch förspänningstiden inberäknad, ej använda mera än i§ timma. Dessutom beräknas för frukost § och för middagen 1 timma på dagen å de ställen som dertill blifva utsedde, postvagnen bör färdas minst 12 mil om dygnet. De timmar som efter denna beräkning blifva öfrige, användas till hvila; skulle kusken förorsaka onödigt uppehåll, så tillkommer det närmaste Postmästare, att i anledning af de resandes sammanstämmande an* gifvelse , sådant till beifrande upptaga. 8:0 Så väl för mera säkerhet som för mera redighet böra alla inkomster och. omkostnader beräknas per mil. 9:0 Posthemman tillslås reservskjutsen j 8oo Den 26 Februarii Gästgifvarne åläggas att till postvagnens fort., skaffande, hafva sina hästar i beredskap, med rättighet att lör en opåräknad mängd af saker, eller ett ovänligen försvåradt väglag, uppbåda de närmast belägna af reserven, som dertö* re njuta lika skjutslega med gästgifvaren. 10:0 För hvarje häst betalas; så väl från staden som landet, den för landet fastställde skjutslegan. 11.0 Postverket betalar den andel sorn vanligen blifvit erlagd för r a 2 hästar; resten af omkostnaderna fylies genom de medel tora af forvagns-inrättningen kunna inflyta. 12:0 Då vigten öfverstiger hvad hittills varit tillåtit att under namn af bref med posten afsända, vidtager pakets-beräkningen per vigt. 13:0
I det föregående har jag sökt framställa min öfvertygelse, att den gtörsta.förbättring i Bankens ställning som kan vin. nasinärvarande ögonblick, är minskad häftighet i den kamp, som föres, eller anses förås, emellan arne i financielt afseende hvarandra motsätta partier. Äro alla Bankens Fonder så ställda, att det partie, som supponeras vilja indraga ett hittills rådande Creditsysteme, kan göra det ined stor framgång, så snart det för ögonblicket vinner seger, så är retelsen för detta interesse, om det år vaket, såsom vanligtvis alltid interessen icke underlåta att vara, allt för stort, äro Bankens Fonder fixerade för längre Dett 28, Jutiii c. rn. 3?3 tid, så ksn man hoppas, att äfven det motsatta partiet, om det skulle anses en gång kunna segra, betänker sig, innan creditrörelsen ännu ytterligare ökas. Jag kan i sammanhang härmed, lör min del icke anse något förfäran’ de vådligare för allmänna penningerörelsen i ett land, än om erfarenheten af lagstiftande magtens beslut flera gånger efter hvarandra och af de verkställande auctoriteternas åtgärder dess emellan, skulle gifva anledning till den förmodan, att en dold plan fanns, som ihärdigt och klokt följdes af män, utrustade med stor verkning-förmåga, och åsyftande något annat, än det mål, som de angåfvo. Jag skulle'tro att man sorgfälligt bör undvika äfven skenet, att, i anseende til! innehåll och ordning hafva uppställt förslagerne så, stt, i fall det först förekommande blifver afgjordt, hafva de som antagit det, bundit händerne på sig sjelfve i afseende på det återstående, och att verkligen vigtiga frågor hafva blifvit uppskjutne till det så kallade reglementarisk»'. Likaledes synes det mig framför allt nödvändigt, att ställa anstalten, gå att dea verkeligen till fullo blifver af och att icke en sfor del deraf uppdrages åt personer eller authofiteters prötvanden efter personliga öfvertygelse? och åsigter; ty i alla dessa fall kan misstänka möjligen uppkomma om beslutarne allvarsamt veiat, hvad de angifvit vara åsyftadt.
St:r vid hvarje Riksdag kunde bestämma huruledes alla intill nästa Riksdag anliängiggjorda tryckfrihetsmål skulle afdömas. Vida riktigare och enklare hade väl varit att stadga, att hvarje RiksStånd skulle utse 15 ledamöter i Nämnden; ty sålunda skulle åtminstone Ståndens olika opinioner erhålla representanter inom Nämnden, i stället för att den, enligt Utsk:s förslag, skulle komma att uttrycka opinionen endast hos de tvenne Stånd, hvilkas ledamöter i de båda Utskotten för tillfället hade öfvervigten. Emot förslaget har jag äfven en annan anmärkn., hvilken, ehuru, icke af en så graverande beskaffenhet, som den första, dock torde vara förtjent utaf afseende. Anmärkn. gäller den centralisation af domaremakten uti tryckfrihetsmål hos Svea HofRätt, som Utsk. velat införa. Jag för min del anser, att alla dessa måls dragande under en enda domstol innefattar en ganska stor orättvisa emot alla de i det öfriga landet bosatta personer, som komma i kollision med TryckfrihetsFörordn. Utom de många olägenheter och svårigheter för parterne, som ransakningarnes hållande vid under-domstol och målens afgörande utaf juryn och HofRätten i Stockholm ovilkorligen komme att medföra, skulle en sådan centralisation dessutom kunna komma att blottställa juryn för ganska stora misstag och orättvisor, till följd af dess obekanskap med personer och förhållanden i den ort, der tryckfrihetsbrottet skett. Parterne beröfvades äfven en instans, som de f. n. ega, nemi. RådstufvuRätten, derigenom att Svea HofRätt Clefve första domstolen i tryckfrihetsmål. Afven detta innefattar en orättvisa eller åtminstone en olikhet mot lagskipningen i öfriga mål, hvars införande ingalunda är önskvärdt. Då jag således, på grund af hvad jag nu haft äran i största korthet anföra, anser Const.Utsk:s förslag vara i alla hänseenden förkastligt, får jag tillika förklara, att om någon förändring af tryckfrihets-juryns n. v. sammansättning skall ega rum, torde densamma, i min tanke, böra ske i den riktning Hr Rudlings Memorialet bifogade reservation utvisar.
Dessa proletärer äro likväl husbonden lydige, emedan de veta, att om de icke fullgöra silia dagsverken, då husbonden behöfver dem, så äro de uppsagde från det lilla näste, der de hafva skydd mot kölden under den svåra årstiden. Så tillgår det; och de herrar, som yttrat sig, må sjelfve tänka efter huru pass deras theorier stå tillsammans med erfarenheten för att förkasta denna §:n. En lag behöfves för att motverka ett sådant förhållande; oell jag får således, på grund af den obehagliga verkligheten, tillstyrka §:us antagande. Frih. Sprengtporten: Jag hade föreställt mig, att minsta trångmål i fattigvård skulle uppkomma , när så stor frihet som möjligt finnes för den arbetssökande att kunna uppsöka den arbetsgifvande , och att det vore ett systeme, som förde till motsatsen , om man ville så ställa lill, att en fattig person icke vore i tillfälle att kunna biträda en angränsande församling. Atskillige talare hafva för öfrigt fästat uppmärksamhet på den princip Utskrn sökt införa uti to, ii och följande §§. Jag kan icke Finna annat, än alt denna princip, strängt och eonserjvent tillämpad, leder till ett slags lifegenskap; ty då man icke får flytta ifrån församlingen och husbonden är berättigad att för sina kostnader göra sig betald genom tvångsarbeten, så uppkommer ett förhållande, som Fiar ganska mycken likhet med hvad jag nämnde. Hela denna lagstiftning motverkar helt och hållet sitt syftemål, och jag kan icke biträda densamma. Deremot vill jag gerna medgifva, att det är billigt att husbonden ansvarar för sina tjenstehjon och sitt statfolk, och biträder derföre den redaction, som Frih. Raab föreslagit. Jag skulle vilja utsträcka denna förbindelse för husbonden äfven til! torpare, nemi. sådana, som innehafva lägenheter, på hvilka de icke kunna anses besuttne. Hr von Hohenhausen: Conseqvent i sina principer, anser Frih. Cederström en fullkomlig frihet i förevar, hänseende leda till det bästa, ehuru alla tiders erfarenhet i alla länder vittnar derom, att i samma mån folkmängden ökas i ett land, i samma mån erfordras äfven flera bestämmelser i afseende på fattigförsörjningen.