Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1840 och 1841. 6 Sami. 1 Ajd, 54 Häftet. 4 20 Barico-UlslcoUets Memorial, JV:o l 8 3. elen ränteskillnad, hvilken i följd af ränteberäkningen efter Bancomelhod kan uppkomma, då uti den, såsom hypolhek , aflemnade lörbindelsen i tinta är förskrifven till allenast l\ procent eller derunder; K) det serskildta skuldebref, lånsökanden har att, jemte hypotheket, aflemna, skall innefatta alia de vilkor och förbehåll, som äro stadgade uti de skuldförbindelser, hvilka till Banken afgifvas för lån emot pant af fast egendom; c) lånsökanden, hvilken alltid bör vara samma person, som bypotheks-utgifvaren, skall hos vederbörlig Domstol i staden eller å landet hafva anmält det lian emot hypolhek af en inför Domstolen företedd förbindelse, ernar upptaga lån i Rikets Ständers Bank, hvilken anmälan bör vara uti Intecknings-piolocollel antecknad, samt bevis deröfver lånehandlingen bifogas. (Detta stadgande, som icke har sin motsvarighet uti nu gällande Baneo-Reglemenle, öfverensstämmer med Utskottets uti Betänkandet N:o G8 gjorda framställning, hvilken blifvit af Rikets Ständer godkänd.} 17:o. Morn. r. Skiftesoch odlings-Iån komma än ytterligare att från Banken ufgifvas;: och blifver circulalionssumman för dessa lån 80,000 R:dr B:co.
Lån fran 500,000 till En million Gulden Brabanskt vexelrnynt, jemte Riksgälds - Contoirets dertill hörande garäntie. 3:0 Kongl. Majits Auctorisations-Bref af den 28 December 1792, att upptaga ett Lån af En million Gulden Brabanskt vexelrnynt, jemte Riksgälds Contoirets 4:0 Kongl. Majit Authorisations-Bref af den s2 December 1796, att upptaga ett Ean af Två millioner Gulden Brabanskt vexelrnynt, jemte Riksgälds-Contoirets dertill hörande garanlie. C. Angående CcpitolGulden i Genua. O Arén 1791, 1799 och 1801 blefvo, enligt Konungens Authorisation och Riksgälds Contoirets garantier, samt dels Stats Contoirets och Riksgälds-Contoirets Obligationer och Certificater, 3;ne Lån för Svenska Statens räkning i Ge - Stats~TJtskottets Betänkandenl 193 7 nua upptagne. De utgjorde ifrån början tillsammans Fjorton millioner 400,000 Lires Faoris di Banco, men voro år 1812, då Riksens Ständer beslöto Stats-Skuldens nedsättning, genom emedlertid verkställde afbetalDingar m. rn., minskade till Lires, Nio millioner 475,1221 6. 3. eller, med ytterligare afdrag för visse återfallne Lifräntor, till Lires Nio millioner 459,997- 6. 3. Kongl. Majit, sorn icke lemnade ur sigte Dess åtagande, att afbörda Rikets Utländska Skuld, har genom Dess utnämnde Commissarier låtit med Svenska Statens Creditorer i Genua, genom deras Deleguerade, Handelshusen Schön &C Comp. samt Tottie et Arfwedsson härstädes, afsluta, under de,n 16 Julii 1316, en serskild. Convention, om förenämnde Genuesiska Låns betalning oell dödande.
Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. P. östman, från Wester-Norrlands län. 77(5 Motioner i Bonde-Ståndet 1862 N:o 473. Af Johannes Svensson från Skaraborgs lån, om ändring i 25 Kap. 6 $ Byggning a-balken, i fråga om vägars årliga gräsning. Sedan man i vårt land från uråldriga tider vid allmänna vågars vidmaglhållande strängt tillämpat det i 6 § af 25 Kap. Byggninga-balken befintliga stadgande, att vågar skola höjas och fyllas upp med sand och grus, så hafva vägarne genom den årliga påfyllningen omsider på ganska många ställen blifvit så beskaffade, att de äro vådliga, i synnerhet nattetid, alt befara. Det synes vara naturligt att en jemn och slät våg icke bör grusas, endast gropar och djupa hjulspår böra med grus fyllas på det vägen må blifva jemn, men icke vådligt hög. För vinnandet af ett så vigtigt ändamål får jag föreslå: det den ärliga grusningen måtte vpphöra och alt endast gropar och andra ojemnheter å vägar skola årligen fyllas med sand och grus, så att väg varder jemn med lindrig kullrighet för vattens aflopp. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålleg. Stockholm den 50 November 1862. J. Svensson, från Wadsbo härad af Skaraborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Platts Pehrsson från Stockholms län, om skärpning af de uti Kongl. Förordningarne den 1 December 1858 och 15 Mars 1859 förekommande stadgatiden angående styrning d fartyg till undvikande af ombordläggning. Som mångfaldiga olyckshändelser de sednare åren inträffat genom påstötningar melian ångoch seglande fartyg, dervid äfven menniskolif blifvit spillda, får jag anhålla: om skärpning af bestämmelserna i förfallningarne af den 1 December 1858 och den 15 Mars 1859; förbehållande mig ail framdeles få utveckla skälen härtill. Stockholm den 50 November 1882. M, Pehrsson, från Stockholms iåu, N:o 477.
Stats-kontorets gjorda reqvisitioner, utanordnats under år 1859 R:dr 70,000: — år 1860 155.000: — „ år 1861 40,000: — och innevarande år „ 60,000: — elior tillsammans Rd:r 325,000: — Deremot har Riksgälds-kontoret fått från Kongl. Stats-kontoret emottaga dit influtna undsättningsmedel tilt följande belopp, nemligen: under år 1859 R:dr 30,000: — - år 1860 r 25,000: — „ år 1861 „ 100,000: — och under år 1862 „ 65,000: — samt alltså en sammanräknad summa af R:dr 220,000: De undsättningsmedel, som för närvarande uti Riksgälds-kontoret innestå och vid framdeles inträffande behof kunna i föreskrifven ordning till dermed afsedda ändamål användas, utgöra Rxlr 1,358,731: 66, Kiksgälds-Koiitorets fordringar. (Reglementets §§ 24—76.') Tnnestående jern vägslånemedel och de till förräntande af sådane medel samt amortissementsfondernas behållningar tillsvidare utgifna lån eller uppköpta obligationer oberäknade, utgjorde Riksgälds-kontoret» fordringar och öfriga tillgångar vid 1859 års börjau ." r 15,240,186: 66. tordringarnes och tillgångarnes belopp hafva således under år 1859 ökat sig med i R:dr 2,790,863: 81. och under år 1861 med n 65,085: 8. eller under dessa 2 år med tillsammans R:dr 2.855,948: 89. Denna summa understiger dock med B 687,421: 71. den under år 1860 uppkomna minskningen i fordringarne och tillgångarne, hvilken uppgick till ej mindre än Bih, till 11.
Allmänna byggnader, om förändring uti nu gällande stadganden, i fråga om deltagande i byggnad och underhåll deraf. Allmänning, för Färentuna härad, Ridöns anslående till. Se Ridön. Alimlionde, angående upphörande af denna afgift. II. B. 398, 458. A. 554. ( 13 ) Aminoff, Öfverste G. A., angående pension åt lians enka. Se pension. Aminoff, Ivan Feodor. V. 51. Amiralitets-krigsmans-cassan, angående nedsättning i afgifterna lill. Se Wadstena Krigsmanshus-cassa. Anckarsvärd, Grefve Carl Henrik, yttranden. Anckarsvärd, Miahael Gustaf, yttrande I. 370. Andaklsöfningar, angående upphäfvande eller förändring af Kongl, plakatet den 12 Januari 1726 jemte öfriga emot olotliga sammankomster till andaklsöfningar utfärdade författningar. IX. B. 511. A. 530. IV. B. 578. A. 592. Annex-, mensaloch stomhemman, angående deras lösande lill skatte. Se Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltens Memorial N:o 72. Anslag till Lagberedningen om förnyadt. Se Lagberedningen. — om afsättande af och till länsstyrelserna aflemnande af, för att tillhandahållas de församlingar, som, för beredande af arbetsförtjenst åt sine fattige deraf kunna komma i behof. Se Arbetsförtjenst. — lill uppförande af Cellfängelser och i afseende på andra frågor, som med fängelseregleringen ega sammanhang, angående. Se Cellfängelser. — till befrämjande af Arbetsinrättningar. Se Arbetsinrättningar. — för de Sköna Konsternas underhåll. Se Sköna Konsterna, — af 36 Tunnor spanmål måtte anvisas åt Kyrkoherden i Södertelje 'ill ersättning för indraget ständigt nederlag, att ett. Se Södertelje. — för nya dockbyggnadens i Carlskrona fullbordan, samt ^förändring af flintlåsgevär till gevär med slagkruts-antändning.
Det är förvånande huru fort äfven en liten oskyldig skärgårdsflicka – endast bekant med klipporna på sin ö och de få resande, hvilka stundom besökt den – kan uppfostras, då kärleken börjar åtaga sig lektionerna. Hundrade saker, hvarom hon aldrig drömt, framställa sig sjelfmant; hon lär sig lätt förstå dessa små, i verkligheten oskyldiga konstgrepp, hvilka först då urarta till behagsjukans högre grader, när det unga sinnet antingen af naturen är behäftadt med fåfänga eller genom smicker insugit den. Intetdera var fallet med Gabriella, och derföre hade hon att tacka Erikas förnuftiga uppfostran, der ej något förekommit, som prisade skönhetens tillfälliga gåfva. Den vackra benämningen ”Tistelöns ros” hade hon aldrig öfvertänkt. Hon ansåg den såsom bibehållen genom vana från hennes barndom, och deruti låg ingenting smickrande. Det var dessutom ännu en sak, som bevarade Gabriella från fåfänga, nemligen att hon saknade tillfälle till jemförelser. Hon gjorde visserligen under de senare åren hvarje sommar en resa med Erika till Götheborg; men hennes sinnen voro då så fullt upptagna med att betrakta stadens märkligheter, bodarnes rikedom och det lifliga folkhvimlet, att hon alls icke kom att fästa sig vid fruntimrens utseende. Således om anlag till detta fel än funnits, hade det ej hunnit rotfästa sig eller skada den moraliska skönheten i hennes unga och lättböjliga sinne. Men tiden för hjertats första uppvaknande hade kommit, och med den hela föroch eftertruppen af nya känslor, nya tankar och till och med nya begrepp. ”Icke kan jag ha den här otäcka halsduken!” sade vår unga hjeltinna för sig sjelf, och märkte för första gången att den gulrosiga kattunsduken fasligt missklädde henne. ”Birger hade just icke mycken smak, då han köpte den. Men om jag nu skulle ta den röda silkesshawletten, så frågar Erika mig visst hvarföre jag gjort det.” Och nu rodnade Gabriella framför spegeln, vid det svar hon hade att gifva, i fall hon nemligen skulle tala sanning – och ljuga hade hon ännu icke lärt sig.
Majit framdeles derom vidare i Nåder förordnade, samma afgifter icke skulle uttagas, utan räntornas belopp under liden endast enligt dittills följd grund uppbäras. Hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit blef af Rikets Ständer hufvudsakligen bifallet, dock med den förändring, att reservräntornas utgörande efter markegång ä i ustniugs-prestationerna icke borde vidtaga förr, än tio år förflutit från år 1849, då Kongl. Majlis Nådiga beslut om den högre debiteringen meddelades; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anböilo, det behöriga undersökningar malle varda kostnadsfritt för de skatlskyldige anställde, lör n Stals-Vtshollels tillåtande Jtf 59. Utrönande dels huruvida de smärre lägenheter, från hvilka reserv-räntor utgå, kundé utan förmedling utgöra de dem åsatte räntor efter den förhöjda beräkningen, hvarefter det borde ankomma på lagenheternas innehafvare att, på grund af den verkställda undersökningen, t behörig ordning söka den förmedling, hvartill de dervid lorekomne förhållanden kunde föranleda och dels till vinnande af upplysning, IjurUvida några öfverskottaoch andra räntor, hvilka från början tillhört den gamla båtsmans-indelningen, sedermera på ett eller annat sätt densamma frångått, och nu mera äro anslagna till den nya indelningen, på det aft nödiga befunna rättelser i nämnde hänseende måtte varda i behörig ordning vidtagne.
För min del skulle jag såsom ordförande icke heller vilja sätta mitt namn under sådana maculeradc concept, sorn utlemnades till renskrifning hos ett annat Utsk., än der beslutet blifvit fattadt, och för hvilkas riktiga utskrifvande jag skulle vara iklädd ansvarigheten, utan att granska afskrifningens riktighet. Många ändringar och utstryka ingar kunde obemärkt på detta sätt inflyta vid conceptels afskrifning, och underslef sålunda äga runi, hvilket icke torde kunna inträffa, när cancellipersonalen i det Utsk., som conceptet tillhör, efter justeringen utskrifvetsitt exemplar till Exped,Utskottet, Gr. Snoilsky, Nils, begärde att få veta, hvad beslut de öfriga RiksSt, fattat i detta ämne. Undertecknad Ri d d. S ecr e t er are förmälde, att han icke för ögonblicket kunde derom lemna upplysning; men att han genast ville efterskicka de rörande detta ämne från de öfriga Stånden ankomna prot.utdrag. Gr. Snoilsky: Efter hvad jag tror mig veta, hafva de öfriga Stånden bifallit memorialet. Jag föreställer mig, att arbetsförmågan och ansträngningen hos Utskts betjening visserligen har sin gräns, och att Utsk. af sådan orsak funnit behofvet af att begära ökad cancellihetjening, hvilket afRiksSt. icke med nog sakkännedom kan bedömas; och då memorialet således otvifvelaktig! är grundadi på goda skäl, vågar jag, för min del, vördsamt tillstyrka bifall derå. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I detta fall, såsom i alla andra, är det angeläget, att formen noga iakttages; att rubba ett beslut, sorn en gång är fattadt, anser jag vara orätt.
"ger den, eller dem, hvilka en sådan rät’’tighet vilja begagna, att ställa sig till ef"terrätlelse de ordningsreglor och föreskrif"ter för Ahör ar nes iakttagelser, sorn hvarje ”Riks-Stånd finnér nödigt att i hvarje ser’ skildt fall stadga och offentliggöra Derjemte har Välloflige Borgare-Ståndet, som, i anledning af Riksdags-Fullrnägtigen Hr M. E. Richerts hos Ståndet väckta Motion om offentlighet vid Ståndets öfverläggningar, uppdragit åt utsedde Deputerade att i detta ämne yttrande afgifva , genom Protocolls-Utdrag af den 5 sistlidne Mars lill Utskottet ofverlemnat ett, i följd af berörde uppdrag, till Ståndet ingifvet, af Riksdags-Fullmägtigen Hr 11. A. Faltman uppgjordt Förslag till Eng om offentlighet vid Riks-Sf anderts sammanträden och of ver läggningar , hvilket är af följande lydelse: l.” ’ Åhörare vid ett Stånds sammanträde *'skola förblifva pä de deni anvisade plat”ser, icke genom samtal eller på annat sätt "blanda sig i öf v er läggningar ne eller deni störa, icke eller genom ord eller åthäfvor *'tillkännagifva bifall eller ogillande af hvad *’inom Siandet förefaller, samt i allmänhet ’’efterkomma hvad Ståndets Ordförande, till Lga-UiskoMets Betänkande N:o 85. 41 ’’ordningens bibehållande, dhÖrarne föreskrift ”ver.
Det är endast detta jag velat anföra, med anhållan att mitt yttrande får till vederbörande Utskott åtfölja Grefve De la Gardies motion. Friherre Boije, Ludvig: Då man påminner sig, att Sparbanken är en af de sednare tiders vackraste inrättningar, så kostar det på, att ett motstånd skall framställas till den billiga begäran, sorn göres för Sparbanken. Jag förklarar min agtningsfulla tacksamhet till Herr Grefve De la Gardie, för den vackra vårdnad han lemnar åt en så välgörande inrättning, och jag skulle tro, att det vore Riksens Ständer ganska värdigt, att åt samma vårdnad förunna all lättnad. Då ränta blott begäres till en procent mindre, än Disconten sjelf uppbär, så kan Disconten icke förlora vid det biträde, som är begärt: och jag tillstyrker derföre bifall åt motionen j jnen nu att densamma må remitteras. Herr von Qvanten: Jag finner visserli gen att denna motion är gjord af ett ganska godt uppsåt, men det torde förtjena uppmärksamhet, att om nu Stockholms Sparbank erhåller den begärte rättigheten, skola äfven snart Götheborgs Sparbank och de i andra orter inrättade Sparbankar begära samma rättighet; och dä insätta kanske till och med Capi - t)en sé Februarii, 7*7 talister der sina Capitaler, för att på allmänhetens bekostnad der draga en säker ränta. Om således enskildte Banker inrättas, kunna de aldrabäst emottaga Sparbankernes Capitaler. Grefve De la Gardie; Med all agtning för den siste värde talaren, får jag dock påminna att reglorne för Sparbankens inrättning ej tillåta den utsträckning, som han förmodar den kunna erhålla. Då ej mer än 1000 R;dr Banco, af en person der få ägas, och ej mer an 100 R:dr om året kunna insättas, så tror jag ej det vara mycket att frukta, det Capitalister deraf kunna draga stor nytta, eller finna håg att sig deraf begagna.
Om Taxerings-Comité pä Landet. §■ (§• 870 Första året, då denna Bevillnings-förordning tillämpas, skall Härads-Skrifvarén, sedan Socken-Beredningarne sina förrättningar slutat, det genast hos Konungens Befallningshafvande anmäla, som så bestämmer antalet af Taxerings-Comiteer och dem indelar, att vederbörande ej besväras med långa resor och utsätter dagarne för hvarje Taxerings-Comitees sammanträde. De följande Aren, så länge denna Bevillnings-förordning gäller, komma inga Taxerings-Comiteer på landet att hållas, utan äro Taxeringarne fulländade genom Berednings-Comiteernes åtgärder. % (§■ 88.) Antogs 88 §. i nuvarande Bevillnings-förordning, endast med uteslutande af ordet ”årligen” på första raden. §. (§. 89.) Ståndet antog §. 89, med den förändring, alt orden å raden 3 och 4, ”de i följd af denna Författning, första året skeende taxeringar” utbytas mot orden ”dessa taxeringar”, §• (5-90.) Nu gällande Bevillnings-stadgas 90:de §. antogs oförändrad. §> (§.91.), Ståndet antog §. 91 i Bevillnings-förordningen. §• (§• 92.) Ståndet antog §. 92 med följande förändringar: a) ordet ”första” i 2:dra raden utgår; »o4 Prot. Vtdr. d. 1<] Oct. t84°■ b) det i denna §. bestämda vite fann Ståndet skäligt att nedsätta från sex R:dr 52 sk., till tre R:dr 16 skiliingar. §. (§• 93.) Ståndet bibehöll §. 93 oförändrad. §. (§. 94.) §. 94 antogs sådan den nu gäller. §. (§• 95.)
Majrt, som af sådan anledning, på sätt redan uti Nådig skrifvelse den 11 Mars 18/ji blifvit Rikets Ständer tillkännagifvet, från vederbörande Embets-Verk infordrat de af Rikets Ständer nödiga ansedde uppgifter, nu velat, sedan berörde uppgifter, åtföljde af kostnadsförslag och ritningar, inkommit, till Rikets Ständer ånyo öfverlemna frågan om den föreslagna Inqvarleringsordningen för Stockholms Stad, äfvensom Kongl. Maj:t serskildt lät till det Rikets Ständers Utskott, som med målet kom att taga befattning, aflemna alia dertill hörande handlingar; hvarjemte Kongl. Maj:t, livad serskildt angick den ifrågaställde Casern-hyggnaden för Svea Artilleri-Regemente, i Nåder velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, enligt hvad af handlingarne närmare inhemtades, innehafvärne utaf vissa delar af den till berörde byggnad föreslagne tomt förklarat sig icke längre än till den i:sta April innevarande år vidblifva de af dem erbjudna saluvilkor. llih. till II. St. I frågan om anskaffande af Casern åt Svea Artilleri-Regemente^ inhemtas af Kongl. Krigs-Collegii den 29 Juli sistlidet år till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga utlåtande i detta ämne: att någon för ifrågavarande ändamål tjenlig inom Stockholms Stad belägen och Staten tillhörig odisponerad byggnad eller tomt icke fanns, och att, då således ny tomt måste anskaffas, Collegium ansåg sig i underdånighet icke kunna föreslå någon härtill lämpligare plats, än den, som är belägen midt för Artillerigården, emellan Riddaregatan och Nybrohamnen, hvarvid det likväl skulle blifva nödvändigt, att Stockholms Stad till Kongl. Maj:t och Kronan afstode icke allenast en del gator och öppna platser, utan äfven de i Qvarteret Bodarne belägne, till enskilde personer upplåtne, tomter.
Jag kan icke, till följd af någon J. i Reg.formen, göra mig detta begrepp, hvilket Hr Munck af Rosenschöld sökt göra gällande. Frih. Cederström har jemväl återkallat sin begäran om återremiss, således återstår endast Hr af Robsahm af dem, som bestrida bifall å betänk., hvarföre jag får till honom hemställa, om icke äfven han numera finner skäligt att frånträda sitt yrkande om återremiss. Jag har visserligen äfven fästat mig vid hvad Frih. Cederström anfört såsom skäl; 313 Den 9 Juni. men i«å han samt R. o. Ad. icke illa upptaga, att jag finner dera icke förtjena afseende eller vederläggning; ty denna vore så lätt, alt mödan alldeles icke kunde vinna bifall af R. o. Ad, Frih. Åkerhjelm: Vid mitt anförande äro 2:ne anmärkningar gjorda, hvilka jag anser mig skyldig att upptaga, Deri första innehöll, att jag skulle ansett K. Mberättigad att genom tractater med främmande magter höja tullnlgifterna; den andra åter, att jag ansåge tillämpningen af allmänna tulltaxan på Finska handeln vara ett prohibitivsystem. Hvad den förra anmärkningen beträffar, förnekar jag, att jag yttrat något sådant. Jag har sagt, att K. M. mäste hafva rätt att afsluta tractater med främmande magter, och deribland handelstraetater; men derföre har jag ej sagt, att K. Mkan höja tullafgifterna. Jag har deremot sagt och säger ännu, att K. M-, emot motsvarande fördelar för landet, kan sänka dessa afgifter; och det grundar jag såväl på 6o som ia §§■ Reg.F., af hvilka den förra stadgar, att inga allm. afgifter få höjas utom stora sjötullen å spannmål, utan R. St:s samtycke, men förbjuder inga dylika afgifters nedsättning, och din sednare § berättigar K. M. att med främmande magter ingå afhandlingar m. m. Vid den af Frih.
Bränvin vid strängaste straff till ali införsel i Riket måtte förbjudas; , 13:0 Herr Biskopen Doctor Faxe, att, om i anledning af de gjorda anmärkningarna Utskottet skulle finna skäl att föreslå några andra än de redan uppgifna grunder, afseende måtte haf* vas derpå, att de nu brukliga Bränvins-pannor måtte kunna nyttjas, sådana de nu äro, på det hvarje person , som i Riket idkar denna slags Näring , icke måtte åter sättas i den kostsamma belägenhet att låta omarbeta Bränvins redskapen; 14:0 Herr Prosten Wikblad, att, derest Branvins-bränningen, i stället för de föreslagna åtta månaderna, blefve tillåten hela året igenom, i Förordningen uttryckligen borde förekommas, att icke afgiften derföre blefve till en tredjedel förhöjd; 15:0 Herr Prosten Doctor Segerstedt, att i fall föreskrifterne för Pannerymdens inskränkande ännu kom me att fortfara och Pannorna således ännu behöfde mätas, samt vid mätningen kokrummet , efter vanligheten, afdragas, det samma borde stå i ett visst förhållande till kannerymden, och torde skäligen kunna till 4 procent deraf utsättas: att då Utskottet icke tillstyrkt förbud emot Bränvins-försäljning i minut - 18 22 Den 14 Juli, nut å Gästgifvaregårdarna, hvilket icke torde hafva varit otjenligt, hade ock någon utväg bordt lemnäs åt Sjöfarande, att i detta afseende blifva hulpne , samt att Herr Doctorn förenade sig med hvad Herr Capitainen Hertzenhjelm uti Utskottet anfört i afseende på Krono-Bränneriernas bibehållande under Kronans egen disposition, lör att främja! och lätta Spannmåls»Magazins-Directionens anstalter. Från Hedervärda Bonde-Ståndet: 16:0 af Riksdags-Fullmägtiga Peter Johansson från Kronobergs Län och Anders Sandsten från Jönköpings
Då förevarande fråga blifvit väckt med anledning af en inom Banco-DiscontVerket inträffad händelse, anser jag den erfordra ett direct upptagande af mig, såsom Ledamot bland sista BancoRevisorerna. Det har nemi. såsom skäl för' motionen blifvit yttradt, att en balance undgått Revisorernes uppmärksamhet, oaktadt de voro kände såsom skicklige Räkenskapskarl. Jag får dervid erinra, att den ifrågavarande balancen icke egentligen var för det år, som utgjorde föremål för Revisionen, utan för det då löpande året, ehuru jag väl vet, att den redan börjat under de näst föregående åren. Men då räkenskaperna befinnas sådana, att t. ex. åtta dagar förut förfallne lån stå upptagne såsom liqviderade med andra åtta dagar sednare erhål Ine lån o. s. v., torde man lätt inse, att det för Revisorerna var omöjligt att upptäcka balancen, och, såsom jag bestämdt vet, äfven skulle varit det för KammarRätten, särdeles som Hr Rosenblad sjelf enskildt medgifvit, att upptäckten för honom, såsom Directör, blifvit möjlig endast genom ett gransknings-arbete af flera månader utaf det löpande årets räkenskaper. Det förundrar mig derföre, att denna motion blifvit väckt, i synnerhet nu efter de tvenne sednare årens Revisioner; hvarföre jag specielt anhåller, att BancoUtsk. måtte noggrannt genomläsa Revisionsberättelserna för de begge sista åren, då Utsk. säkerligen skall finna den mängd af missbruk och misstag, som blifvit af Revisorerna anmärkta och hvilka snarare borde föranleda till en motion om sträng ansvarighet för DiscontDirectionen, om den, såsom hittills ofta skett, beviljar lån åt personer, som sakna vederliäftighetsbetyg eller till och med redan under flera år varit försedde med vederbörande Auctoriteters fattigdoms-bevis; ty sådana uppenbara missbruk, jemte många flera, som Revisorerna anmärkt, borde icke förblifva utan ansvars-påföljd. Jag vet också, att inom de tvenne sista årens Revisioner olika meningar uppstått, huruvida decharge åt Directionen borde meddelas, och att den endast blifvit meddelad på den grund, att ingen ansvarighet funnits bestämd.