Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarefter Herr Munck af Rosenskjöld munteligen yttrade ; Jag har nu sökt uppfylla en pligt, som Medborgare, som Riksdagsman, och serskildt som Invånare i en af Rikets vigtigaste Provincer. Jag hade önskat att någon annan från denna Province gjort mitt bemödande till någon del öfverflödigt och fritagit mig från den oangenäma åtgärd, att yttra det, som ej är enligt med flera Personers mening, hvilka jag för öfrigt i så många afseende» vördar och värderar och som omöjeligen kunna missledas af annat, än origtiga uppgifter. Man kan vara oberoende ej blott, genom sin förmögenhet och för det man intet Embete har, utan ock genom sina tänkesätt. Äfven jag är Embetsman , är i så fall beroende af Regering och Högre Embetsman } men jag hoppas att jag ådagalagt, och äfven härefter skall ådagalägga , att jag ej känner någon pligt så stor, som mot mitt Fädernesland , ej heller hyllar Personer framför sanningen, — Många af Ridderskapet och Adelö yttrade härtill deras bifall. Lades på bordet. Upplästes och lades på bordet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Riksens Ständer: 1:0 Angående den af framlidne Landshöfdingen von Echstedts Enka, J. M. Lövenhjelm, för Sterbhuset sökte befrielse från en ersättning till Kronan!; Gifven Stockholms Slott den 9 December I8I7« 2:0 I anledning af en förekommen fråga om Bätsmans-Roterings införande i Färentuna Härad af Stockholms Län; Gifven Stockholms Slott^den y December 1817. 3:0 Angående Båtsmans-Roteringen i Hallands Län; Gifven Stockholms Slott den 9 December 1817- 4:0
I detta anförande har Grefve Clars Fredrik Horn hufvudsakligen instämt, äfvensom Hr Arvid Ribbing häruti sig fSrenat, blott med den afvikelse, att han ansett det gamla Merinos-schäferiet vid Nås icke bora genast, utan forst efter någon tid, och sedan det blifvit forbättradt, forflyttas till Upland, men emedlertid till den i grannskapet af Nås belägna egendomen Gripenberg, hvars egare, Friherre Hermelin} skall ivara Villig att emottaga hjorden, och lärer hafva, genom resor utomlands, förskaffat sig större kunskaper om Fårskötsel och Ullförådling, samt för ändamålet äfven hemfört åtskilliga instrumenter och modeller. Bih. till R. St. Äfvenledes har från Hedervärda BondeStåndet, jemte remissen af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i detta ämne, blifvit till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten öfverlemnadt ett anförande af Riksdags-Fullmågtigen Botvid Jonsson frän Östergöthlands Län , som deruti klagar, att Hemmansegarne i haris hemort de senare åren sett sig tvungna att minska sin Fårafvel, i synnerhet den af finare Ull-sort, endast i brist på lönande afsättning, i följd af öfverflödig införsel af utländsk Ull, och föreslår derföre Botvid Jonsson, såsom medel till befrämjande af afsättning å Ull, och derigenom af Ullproductionens förökande och förbättring dels att införsel af utländskt Kläde och Ull måtte till en början försvåras genom förhöjda tullafgifter å dessa varor, och sedermera, når productionen deraf inom landet hunnit något förkofra sig, belt och ballet förbjudas, dels ock att Staten måtte, med pra;mier eller lån, understödja dem, som af egen fårafvel försälja Ull; hvarjemte Botvid Jonsson, lill förekommande af förmenta missbruk af fabriks-egare, vid begagnande af deras lånerättighet i ManufacturDisconlen, i så måtto, att de genom bevis af säljare5, att hafva tilFdem försålt större qvantitet
Uti Rikets Höglod. Ständers innevarande år församlade Revisorers Berättelse § 65 har blifvit anmärkt, att Fullmäktige, som den 10 Juni nämnde år beslutat att uppköpa räntebärande papper för då disponible 400,000 R:dr B:ko, icke vidtagit någon åtgärd för verkställighet af samma beslut. Till svar å denna anmärkning, få Fullmäktige anföra, att de icke ansågo behöfligt, att, genom Allmänna Tidningarne, kungöra, det Banken vore i tillfälle, att Obligationer uppköpa, enär det tillförene visat sig, att Banken ulan en sådan åtgärd erhållit dylike papper. Det är äfven ganska sannolikt, att, i fall, under den då rådande fördelaktiga penninge-ställning i landet, från Bankens sida ett tillkännagifvande skett om inköp af räntebärande papper, endast ett obetydligt belopp kommit Banken till godo, möjligen till skada för Valgörenhets-Inrättningar, för hvilka den redan mycket nedtryckta räntan blifvit än mera nedtvingad. 65:o. Vid 1845 års utgång har till Riksgälds-Kontoret utanordnals sista femtedelen med 462,245 R:dr 18 sk. 1 rst. af den del utaf behållna vinsten, enligt 1859 års Bokslut, som skulle till nämnde Kontor öfverlemnas. Den liqvid med Riksgälds-Kontoret, Fullmäktige, jemlikt 228 § i BankoReglementet hade att uppgöra, återfinnes uti Bilagan 2 till 1845 års tryckta öfversigt af Bankens hela ställning. Såsom förklaring af den anmärkning vid berörde liqvid, hvilken framställdes af Rikets Ständers nämnde år församlade Revisorer, åberopa Fullmäktige det afgifna och vid berörde Revisions Berättelse fogade utlåtande till Rikets Höglofl. Ständer, af hvilket Höglofl. Utskottet behagade inhemta, att Fullmäktige uti ifråga - 66:o. 38 Berättelse af B an ko-Fullmäktige. varande fall handlat i öfverensstämmelse med föreskrifterne i ofvan omförmälde § af Reglementet. 67:o.
Jag anser mig böra upplysa orsaken hvarför komiterade icke föreslagit det förvandlingssätt som Den 9 September f. m. 185 Frih. Palmstjerna nu förordat. Det är nemi. derföre att i de tvänne län der blandsäden utgår såsom tionde, utgöres denna tionde icke ensamt af råg oell korn eller bafra, i lika qvantitet, utan äfven, såsom i Stora Kopparbergs län, af dubbel qvantitet bafra. Proportion af dessa sädessorter är olika i olika fögderier, hvadan det svårligen kan förvandlas annorlunda än att allt tionde ställes i råg och korn. Deremot uppstår icke något hinder alt inom del enda län, nemi. Christianstads län, der smör utgör en tionde-arlikel, förvandla densamma i spanmål, hvilken sistnämnde ränta der är bestämd och utgår efter likartad grund för hela länet. Frih. Palmstjerna: Jag har icke begärt någon propos. på den mening jag framställt. Jag anmälde den blott till prot. såsom min öfvertygelse om hvad i förevaride afseende kunde vara alt rälta. Jag har under mitt vistande på landsbygden icke funnit att något bestämdt begrepp om blandsäd varit gällande annorlunda än alt den beslår af lieie sorters säd, såsom råg, korn och bafra, vanligen menar man dermed korn och bafra; men sjelfva proportionen emellan sädesslagen är icke bestämd, ty då man talar om 1 tunna blandsäd, så är det icke en del korn bär och en del bafra der, ulan dessa sädesslag äro sammanblandade. En värd talare har väl sagt alt i alla landsorter skulle förhållandet vara bestämdt, nemi. så att blandsäden utginge med | korn och £ bafra. Jag vill visserligen icke bestrida denna uppgift efter den så bestämdt uppgifvits; men i alla fall, äfven om så skulle vara, är det ju omöjligt att, vid blandsädens levererande, kontrollera huruvida proportionen är iakttagen, enär, såsom nyss nämndes, sädesslagen äro sammanblandade, såvida nemi. man icke vill företaga sig att räkna kornen och efterse om i tunnan finnes lika många sådane af korn, som af hafre, och att säden således är afradsgild.
Råg från Krono-Magasinet i Mariestad, uppgifvas hufvudsakligen hafva härrört från olikheten emellan Länens Markegångs-pris med tilllagde omkostnader, hvartill Spanmålen debiterats, samt de pris, hvartill densamma sedermera blifvit försåld; hvaremot Stats-Verket i och för försäljning af Spanmål, tillskyndats vinst, hvilken uppgått: år 1836 till R:dr 377: 43. 7. och år 1837 till„ 408: i. — samt 4:o Att Stats-Contoret, för att förmå försumlige Magasins-Förvaltare och redogörare, att i rätt tid inkomma med de i författningarna föreskrifne rapporter och redovisningar, an vändt det nog milda medlet af ofta upprepade skriftliga påminnelser, stundom med föreläggande af vitén; hvadan och då i Revisorernes tanka ändamålet skyndsammare och säkrare skulle hafva vunnits, om Stats-Contoret, utan öfverseende, låtit dagaböter af de försumlige uttagas, Revisorerne tillstyrka, att, till vinnande af skyndsamhet, drift och ordning i förvaltningen, redighet i Räkenskaperne samt säkerhet i afseende på Controllen, Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att författningarne i detta fall måtte med tillbörligt alfvar tillämpas. I afseende på den i l:sta puncten gjorda erinran, att de i Räkningen för Luleå Fögderis Rrono-Tionde-bodar balancerade 4,909 R:dr 27 sk. 6 r:st. bort vara indrifne, må underdånigst nämnas, att denna balance-post långt före detta blifvit af Allmänna Magasins-Contoret till återbäring anmärkt, och att i följd deraf beloppet år 1838 är vordet till Norrbottens Läns Landt-Ränteri till fullo inbetaldt.
Såsom oundgängligt vilkor för genomförandet af denna (inance-organisation, är ali begge Statsmagterne gemensamt garantera såväl Rikssom Låne-bankens och Riksg:s-kont:s förbindelser, och kontrollera desse penningeinstitutioners upfyllande af dess ändamål, men att R. St. nu och framdeles bibehållas vid den ostörda vård och förvaltning af allt hvad med penningeväsendet kan hafva gemenskap efter de lagar och stadgar hvilka kunna blifva gällande, stiftade af Konung och R. St. gemensamt. Vördsamt anhåller jag att denna motion må blifva de öfriga Med-Stånden meddelad, samt till BankoUtsk. öfverlemnad. Denna motion lades på bordet, uppå begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g. Härefter uplästes och lades till handlingarne den i BankoUtsk:s förevar, betänk., näst efter 32:dra punkten, gjorda anmälan, ”alt Utskottet vid granskning af föreskriflerne i Banko-reglementets 6 artikels 5 afdelning om sättet att fylla Privatbankernes sedelutgifning, om en eller flere af dem skulle före nästa riksdag uphöra, skall taga under behörigt öfvervägande frågan dels om flere filial-afdelningar af Riksbanken må kunna anses vara behöfliga, och dels ang:de den organisation, som bör gifvas åt dylika afdelningar, på det att dessa må närmast motsvara sin bestämmelse. ” 33 och 34 punkterne. Biföllos. 35:te punkten. Hr von Hartmansdorff: Vid denna punkt är gjordt ett så lydande tillägg: ”eller ock med bevis af enskild person, för hvilken direktionen hyser fullt förtroende.” Huru skall lånesökande veta, till hvilken enskild person Diskont-Direkl:n har sådant 430 f Den 16 April f. m. förtroende? Skall direkt, utfärda ett slags fullmakt för någon viss person och skall denne kungöra, alt han är en sådan förtroendeman? Om intetdera hör äga rum, hvad månde då följden blifva af ett sådant förslag, som delta? Skola de lånesökande förmoda, att den eller den personen är en så trovärdig man, att, i händelse hans påskrift å reversalet erhålles, Diskont-direkt, icke bör kunna säga nej?
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sista delen af PresteStts ifrågovar. beslut innehölle: ”att Ståndet der jemte förbehöll sig att, såvida medel ännu skulle vara öfriga att disponera, sedan extra-statsregleringen blifvit definitivt afgjord, kunna större anslag för beredande af odlings förelag bevilja.” Hr Lagerhjelm hade ansett, att afgöran de af denna del af PresleStts beslut borde uppskjutas intilldess R. o. Ad. fullbordat pröfningen af utlåt. N;o 435 till alla dess delar; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåg att denna del af frågan borde uppskjutas intilldess R. o. Ad. slutat denna pröfning. Frih. Sprengtporten: Sedan R. o. Ad. nu bestämt beloppet å de summor, som böra användas för ifrågavarande ändamål, så tager jag mig friheten hemställa, huruvida det ej skulle vara lämpligt att nu besluta, att en tillökning af dessa summor må kunna äga rum, till följe af andra Stånds eller Utsk:s inbjudningar, hvilka möjligen kunna va ra att motse; ty jag tror mig känna, men måhända misstager jag mig deruti, att ett RiksSt. beslutat en betydligt högre summa för detta ändamål, än R. o. Ad. Frågan kan visserligen i anledn. af en sådan inbjudning ånyo komma under öfverläggning, men att först besluta ett anslag, och derefter väcka fråga om möjligheten af att man skulle gifva mera, det tror jag ej skulle vara lämpligt. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle nästan tro, att Frih. Sprengtporten missförstått Hr Frill. o. Landtnäs framställning, emedan den blott angick uppskof med beslutets fattande. Frih. Sprengtporten: Jag lager mig friheten hemställa till Hr Frih. o. Landtm., huruvida Ståndet, sedan det fattat sitt beslut, redan i sammanhang dermed må kunna besluta att uppskjuta till en annan lid hvad som här återstår. Detta är något så ovanligt i formen, alt jag för min del ej kan anse ett sådant uppskof lämpligt, och det synes mig, som det skulle förutsätta, att man kunde ändra livad man redan beslutat.
Att ingen duss af medborgare, sorn bör äga representation, är orepresenterad, icke ens de nyssnämnde ofrälse ståndspersonerne. Aro de i allmän tjenst, så vårdas deras angelägenheter af Adeln och PresleSt., hvilka för det mesta bestå af embetsoch tjenstemän, samt jemväl af BorgareSt., der sådane äfven finnas. Aro de ofrälse ståndspersonerna blott faslighelsägare, så iakttages deras bästa åtminstone af de tvenne Stånd, hvarest sådana förnämligast finnas. Felet hos vår gamla författning är således icke, att ofrälse ståndspersoners angelägenheter äfventyra att vanvårdas, ulan det, att skickligheten och den goda viljan hos dessa medborgare icke komma representationen omedelbart till godo. Detta fel är dock icke ringa, ty jag vet, att vi bafve ofrälse ståndspersoners kunskaper och fosterlandskärlek alt tacka för några af de hästa utredningar, som i tryck blifvit gjorda öfver den föreslagna representationens förkastlighet. Och likväl är det denna, som skulle gifva dem representationsrätt, under det alt den gamla utestänger dem derifrån. Ett sådant förhållande, när fäderneslandet hotas, visar huru väl de förtjena ett närmare inflytande på dess öden, och ålägger oss, att, sedan det hvilande förslaget är förkastad!, söka inrymma dem i lagstiftningen, likasom de redan deltaga i beskattningens tillämpning. 2:o. /lif intet Stand han utestängas, eller af de öfriga förtryckas. Hvarje Stånd har i representationen åtminstone sin fjerdedel, och ingen kan beröfva det hvarken denne, eller sin särskilda författning, emedan det, emot hennes upphäfvande, eller privilegiernas rubbning, kan begagna sitt veto. Dessutom (inner fastighetsägaren medbroder, ej blott hos Adelil, utan hos alla de öfriga Stånden; varuförädlaren och den handlande finna sådane åtminstone i 2 Stånd. Själsodlaren finner sina medbroder icke blott hos Prester och Adel; äfven vetenskapsidkare hafva suttit i BorgareSt., och Bonden har hos oss en bildning, som han vanligen saknar i andra länder.
M. efter att hafva hört förvaltningen af sjö-ärenderna och kammarcollegium, förklara, i nåd. bref af den 24 October 1847, ”alt ehvad tydning de bestridande än kunde gifva åt Malmö recess och handfästningen 1662, hvilka handlingar redan vid granskning af 1826 års roteringsförrättning, utgjort föremål för pröfning, och ulan afseende på det åberopade förhållandet med frälsehemmanen i Skåne, det genom 1683 års riksdagsbeslut, 1721 års K. resolution och cirkulär-bref, samt K. bref d. 2 Nov. 1833, vore bestämdt afgjordt att utsockne-frälset i Haltand, hvilket, vid det derstädes förr befintliga cavallerie-regimentets indelning, icke kunde användas af orsak, att icke af detsamma, såsom af kronooch skattehemman äger rum, till kronan utgå sä beskaffade grundräntor, som lika med sistnämnde hemmans, kunde till cavallerie-regimente indelas, nu deremot, till följe af Konungs och St:s sednare beslut, skola i den beständiga eller ordinarie, och således icke i extra roteringen deltaga.” Vid 1840—41 årens riksdag der så många andra underliga ling skedde, lyckades det egarne af utsockne-frälsehemmanen i Halland att dels genom motioner, dels genom andra framställningar, hvarigenom deras ordinarie rotering öfverklagades, utverka en und. skrifvelse frän R. St., i hvilken de yttrade sig stridande mot deras förra framställningar i ämnet. Under den 13 Febr. 1841, yttrade de, efter en historisk utredning af ämnet, sig vara öfvertygade alt de ”Halländska utsockne-frälsehemmanen icke vore skyldiga att ”utgöra ordinarie rotering”. Ständerne anhöllo alltså att K.
Om åliggande för Häradshöfdingarne , att visa redo för Häradets andel af Saköresmedel; i anledning af väckte frågor, att Lag-Committéen måtte höras öfver alla Lagförslag, samt deraf föreslå redactionen; angående föreslagen jemnkning i Stängsel-skyldigheten Byamän emellan , då Storskifte eller Enskifte för sig gått; 39* Bcn 3° ÅWZUiH e. t». rörande stängsel omkring skog och mark; om snöskottning och snöplogning; angående yrkad Förklaring af Kongl. Kungörelsen den 6 April [j8io; om Jagt och Djurfång; rörande underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att de förslag, sam Kongl. Maj;ts Befallningshafvande förmodades hafva afgifvit rörande Hemmansklyfninrgar , måtte Riksens Ständer föreläggas; angående Nämndemäns arfvoden för biträde vid Afvittringsoch Skattläggnings-förrättningar; om ändring uti ag Cap. 1 §. Byggninga-Balken; i anledning af yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda Kronabetjeningea vid syner och besigtningar; i fråga om afskaffande af Expeditionslösen eller nedsättning deraf ; angående Byvägars anläggande och underhållande ; om rättigheten till grustägt å andras ägor; rörande jemnkning i Seglationsordningen j om tillämpning af 25, Cap. 1 §. Byggninga-balken på alla för varutransport nödige vågar; angående yrkad ändring i Kongl. Förordningen den 22 Julii ]8p3, om Tiondeoch Råntegifvares samt ägares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter; i anledning af gjorde förslag i afseende på byggnadsskyldigheten vid KyrkoherdeBoställen; om grunden för Hemmans skyldighet, att deltaga i Prestegårdsoch Kyrkobyggnad, m. m.; samt angående yrkad förändring uti skyldigheten till vågarnes underhållande, med antagande af det utaf Utskotten föreslagne andr^ Alternatif, eller att ågare af Bruk och Qvarnar, samt andre dylika lågenheter skulle i våghåU« ningsskyldigheten deltaga.
Det är en känd sak, att man icke behöfver aflägga några specimina för att vinna inträde i Postverket, och ehuru man med pålitlighet kan bestrida förefallande renskrifvaregöromål, torde man derföre icke hafva förvärfva! sig några anspråk på förtroende till utförande af sådana värf, som verkligen fordra kunskap och erfarenhet. Jag tror, att det skulle kunna inträffa, att man icke inom bela Postverket funne någon person, åt hvilken kunde uppdragas en sådan befattning sorn den ifrågaställa, enär mycken färdighet i främmande språk dertill fordras. Det är sannt, att jag sjelf är militär, fast icke postmästare-candidat, oaktadt jag gerna skulle önska, att jag ägde en postmästaresyssla; ineti jag talar dock af fullkomlig öfvertygelse om hvad jag anser vara bäst och lämpligast. 1 Frankrike och Preussen äro de ifrågavar. tjensterna besatta med och förbehållna endast militärer; och jag tycker, att man går en billig medelväg, dä man här bekläder dem ömsom med militärer och ömsom med civila. Jag tror icke heller, aLt man i allmänhet haft skäl att klaga öfver de utnämningar, som i denna väg skett; och jag skulle anse det obilligt att betaga en utmärkt militär med stor familj, men af ålder oförmögen att längre fortsätta den militära banan, rättigheten att på det ifrågavar. sättet söka sin bergning för återstående dagar. Man har sett militärer söka och erhålla presidents-, landshöfdingem. fl. platser, hvilkas fyllande verkligen erfordrat kunskap och skicklighet, utan att någonting i anledning deraf från Ständerna låtit höra af sig; och man bör då icke bestrida militärerna tillfälle att vinna sådana platser, hvilka ostridigt kunna skötas med en vanlig bildning, blott ordning och pålitlighet iakttages. Oecon.-Utskts betänk. N:o 37 blef af R. o. Ad. afslaget. Biföllos, vid förnyad föredragning, Oecon.-Utskts d. 2 dennes e. m. på bordet lagda betänktn:
Hartmansdorff, då han afslagit de små förbättringarne i lagväsendet, sagt sig. hafva gjort det för att få stora förbättringar, och hoppas jag Den 2 December. 259 attiliv. Hartmansdorff vid en kommande Riksdag icke glömmer detta, utan förenar sig med dem, sora vilja hafva en ännu vidsträcktare testaments-frihet. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag är icke jurist, kan således icke bedöma huruvida förslaget innehåller en eller annan mindre ofullkomlighet, men Adelsman är jag, älskar mitt Stånd gör jag, och önskar således, af själ och hjerta, att en adel i Sverige alltid måtte finnas; ej för adelns, utan för fosterlandets skull. Ett axiom är del dock, M. Hrr, att ingen adel kan fortgå, utan fast förmögenhet. Jag måste då tillse hvilkendera lagen bäst bibehåller jorden inora slägten, antingen nu gällande, enl. hvilken den ärfda egendomen måste utminuteras i lika parceller lill hvarje harn, eller den föreslagna, som bereder möjlighet alt bibehålla åtminstone hälften af stamgodset ostyckadt i en hand och således rädda det undan auktions-klubban, .dit det hela, under nuvarande förhållanden, måste hasta. Må vi påminna oss, M. Hrr, att det är genom en testaments-lag, lika med den nu föreslagna, som Engelska aristokratien upstått, som den lyckats genom sekler bibehålla sig, och med sig Britanniens välde. Stödd på dessa erfarenhetsgrunder yrkar jag bifall till Utsk:s Betänk. Jag kan icke tro, det J, M. H:rr, hvilka vid Riksmötets början beslöto, att Svenska Adeln skulle såsom Stånd qvarstå, nu vid dess slut skulle afslå en lag, som ensam kan betrygga detta Stånds tillvaro. Hr Cederschiöld: I anledn. af den anmärkning, jag framställde emot den otydlighet, som, enl. mitt förmenande, förefinnes i Esta §:n af detta förslag, har Gr. Sparre framställt den fråga, huruvida någon menniska kunde finnas, som kunde anse detta lagstadgande otydligt.
Utdr. d. 4 Dec. i83-£- 21 missen å Betänkandet, N:o 35, i fråga om Passevolance-afgiften: sedan de öfrige Riks-Stånden, genom deras lemnade bifall till Utskottens första Betänkande, N:o 35, betagit Bonde-Ståndet möjligheten, att vid denna Riksdag vinna ändring och rättelse i samma Riks-Stånds vid förra Riksdagen fattade beslut, hvarigenom, efter Bonde-Ståndets åsigt, Rustoch Roteliållarnes rätt ovedersägligen kränktes, så ansåg Bonde-Ståndet sig nödsakad t, att låta väckta motionen och med skäl hysta förhoppningen, att härutinnan komma i åtnjutande af rättvisa, för denna gång förfalla; N:o 3c), i anledning af återremissen å Betänkandet, N:o 33, i fråga om rättighet för vissa hemmans-egare i Jemtland, att få till Skatte inlösa Kronojord, som med så kallad fyllnadsjord blifvit inblandad, ladcs till handlingarne; och N:o 4*> i anledning af väckt motion, angående lindring i staden Söderteljes besvär genom inqvartering af lågande trupper, bifölls. Sw D. Sedan Bonde-Ståndet i dag förehaft sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens afgifna sista Utlåtande, i fråga om Passevolance-afgiften, så föredrogs nu Stats-Utskottets sedan den ro och i5 sistlidne November på bordet hvilande Utlåtande, N:o 3o3, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 200, rörande Grefve von Fersens motion, om de förändringar, sorn insmugit sig uti de af Konung Carl XI confirmcrade, med allmogen upprättade Knekte-' Contracl: i följd af Ståndets fattade beslut, i frågan om Passevolance-afgiften, ansåg Ståndet Stats-Utskottets förrberörde Utlåtande, N:o 200 och 3o3, för närvarande icke föranleda till någon åtgärd.