Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
finge hos bergslaget innestå emot ränta, ej understigande feni procent. Då, enligt hvad dessa redogörelser innehålla, bergslaget numera icke erlägger högre ränta än fem procent för någon del af fonden, men utan ränta haft hos sig innestående så betydliga belopp som 7,231 r:dr 23 sk. 8 r:st. den 1 November 1848 och 3,463 r:dr 41 sk. 3 r:st. den 1 November 1849, så anser Stats-utskottet detta förhållande påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet, enär det synes Utskottet, att bergslaget underlåtit att, i enlighet med Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga bref rörande denna fonds förvaltning, söka att, derest bergslaget icke ville mot sex procents ränta behålla fondens medel, då emot inteckning i jordegendom söka att utlåna desamma, och bergslaget icke i något fall är berättigadt, att utan ränta begagna större eller mindre del deraf. Utskottet får fördenskull hemställa, » att Stats-Utskottets Utlåtande, N:a 241. 9 att Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, måtte anhålla om nådig befallning till Bergs-kollegium, att förständiga Sala grufverätt om ett noggrant iakttagande af föreskrifterne i sistberörde Kongl, bref af den 13 April 1847, rörande sättet för det årliga fruktbargörandet af hela den ifrågavarande ränteersättningsfonden. Stockholm den 10 Juli 1851. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Joli 1851, kl. 10 f/m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående nedsättning uti af giften till Wadstena Krigsmanshussamt AmiraUtets-Krigsmans-Kassorne vid köp af rusthåll eller håtsmans-rotehemman. (I. A.) Från Bonde-ståndet har Stats-utskottet erhållit remiss å serskilda af riksdagsfullmäktige Pehr Nilsson från Christianstads län, Sven Andersson från Skaraborgs län samt Erik Månsson, O. L. Pehrsson, Håkan Pettersson och Nils Svensson Bih. till R. St.
Han skulle nemligen, om han anlände till annan ort, än den stad der Konungens Befallningshafvande hade säte, dit afföras, — der skulle ordentligt förhör med honom anställas, om föremålet för hans resa — och protokollet derom skulle öfversändas till Statsmini - < 4 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 73. stern för utrikes ärendena; hvaremellertid den resande, vid äfventyr af 3 månaders arrest och böter, skulle på stället afbida Kongl. Maj:ts svar, om han finge fortsätta resan eller icke. Genom en Kongl. Förordning af den 28 November 1844 är visserligen den ändring gjord i nämnda stadgande, att, derest utländning är med behörigt pass försedd och derå för resa till Sverige fått påskrift af svenskt diplomatiskt ombud eller svensk konsul, han utan behof af Kongl. Maj:ts särskilda tillstånd eger härstädes vistas och resan fortsätta, sedan han vid gränsorten uppvisat sitt pass; men ännu är stadgandet i sin fullhet gällande för den resande, som icke fått sådan påskrift af diplomatiskt ombud eller konsul, Det synes väl af allt detta, att gällande pass-författningar äro olämplige. De äro ock numera alldeles öfverflödige och icke af behofvet påkallade. De åtlydas icke heller i allmänhet och tillämpas sällan. Flertalet af resande färdas redan nu utan pass. Att olägenhet deraf högst sällan inträffar skall sannolikt föranleda, att det inom några års förlopp blir en sällsynthet, om resande förse sig med pass. Men just detta förmenade förhållande kan dock föranleda ganska ledsamma förvecklingar, derest pass-författningarne icke ändras; ty det är icke osannolikt och derpå saknas icke exempel, att gästgifvare, vid tillfällig brist på nödigt antal hästar, skulle vilja begagna föreskriften om pass såsom ett medel att åtminstone för dagen blifva befriad från skyldigheten att skjutsa, och derföre lägga hinder i vägen för den resande, som med pass icke vore försedd, att fortsätta resan. Ja! han skulle kunna och eger —märk! — lagligen skyldighet, att emot samma resande använda alla de medel, som lagen i sådant fall bestämmer, d. v. s. beröfva den resande friheten och afföra honom till närmaste kronobetjent.
Jag har med det anförda endast velat ådagalägga, att de förhållanden, som med den svensk-norska föreningen ega gemenskap, kunna och, såsom jag tror, böra betraktas från en annan synpunkt, än den från hvilken Gr. Anckarsvärd utgått. Det oaktadt, och då jag med honom instämmer deruti, att föreningsfördraget eller 90 Den 5 November. den s. k. RiksAkten nr behäftad med brister, hvilkas afhjelpande är af vigt, och då jag förutsätter, att det Betänk, i ämnet, som dea för 20 år sedan nedsatta komité afgifvit, icke funnits tillfredsställande, enär endast partiella förslag från Regeringen deraf blifvit föranledda, medgifver jag för min del den behandling af frågan, som motionären föreslagit. En upriktig vän af unionen, misströstar jag ingalunda om dess utveckling, om äfven långsamt, till det mål, som för hvarje fosterlandsvän måste finnas önskvärdt. Norige eger utmärkta vetenskapsmän och en embetsmannaklass af mer än vanlig bildning. Uer finnes sålunda en intelligens, kraftig nog att, i den mån den hinner vidga sig till allt större kretsar, qväfva småsinnets ogräs och skingra okunnighetens töcken, erkannerligen det, som vållat misskännandet af välvilliga förbundsbröder. Erih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Det är icke min afsigt, Mine Hrr! att fördjupa mig i betraktelser öfver det grannlaga ämne, som i detta ögonblick utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; och jag får derföre, med förbigående af åtskilliga åsigter, som den af mig högtaktade motionären framställt, och hvilka jag icke kan biträda, hufvudsakligen inskränka mig till det förklarande, hvartill jag finner mig påkallad af frågans beskaffenhet: Att jag som Svensk skattar Noriges nationalitet lika högt som min egen, så snart man på denna grund icke upställer fordringar, som äro oförenliga med föreningens idé, dess syftemål eller de fördrag, som mellan de båda folken blifvit afslutade. Vi ega, Mine
När denna fördelning sker häradsvis, måste då antingen ny delning ske af alla allmänna vägar i hela häradet, hvilket är förenadt med mycken kostnad och tidsutdrägt, eller ock den nya vägen särskildt indelas, då olägenheten af det långa afståndet biifver för de flesta svårare än förut. Dessa olägenheter skulle efter min tanka till större delen undvikas, om vägdelningen skedde inom mindre distrikter. Derigenom skulle hvar och en väghållningsskyIdig få sitt vägstycke sig närmare, och kostnaden för underhållet blefve mindre och tillsynen lättare, — interesset för god väg blefve större, och nya vägdelningar lättare verkställdes. Emot detta kan man visserligen anföra, att ojemnheten i bördan kunde blifva mycket stor, distrikterna emellan, och möjligen så stor för ett eller annat deraf, att det ej skulle kunna utgöra desamma, då andra deremot skulle kunna blifva alldeles befriade derifrån. Sådant skulle visserligen kunna hända, men först och främst är bördan redan nu mycket ojemnt fördelad, häraderna emellan, hvilket är lika orättvist, och för det andra kunde och borde denna 16 Ilen 1 December f. m. ojemnhet, om den på ett eller annat ställe blefve alltför betungande, lindras och underlättas genom bidrag af allmänna medel, i likhet med hvad som nu eger rum i afs:de å Skollärares aflönande, kyrkors nybyggnad, och flera andra kommunala åligganden, och hvad det tredje fallet beträffar, anser jag det icke vara obilligt, att om en eller annan mindre del af landet skulle finnas, som icke är genomskuren af någon allmän väg, hvilket förutsätter att den har ett mycket afskiljdt läge, är föga bebodd och föga bördig, den då genom detta delningssätt blir befriad från deltagande i de allmänna vägarnes underhåll, helst den då har vidsträckta utfartsvägar att rödja och hålla vid makt, för att kunna framkomma till de nuv:de allmänna vägarna, och deraf draga någon fördel. Jag får derföre föreslå följande: l:o) Att indelning af allmänna vägar sker socknevis; .2:0)
Prot.-Utdrag den 30 November 186%. 93 JV2 169, af Grefve Wachtmeister, Hans, om utarbetande af förslag till ny stadga för elementar-läroverken; dock skulle denna motion, derest ett särskildt Utskott för läroverksfrågors behandling komme att nedsättas, till detta Utskott öfverlennäs; M 177, af Herr Edelsvärd, Adolf Wilhelm, angående åtgärders vidtagande till förminskande af utvandringar till Amerika; M 200, af Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm, om upphäfvande af 5 mom. i 47 § af Kongl. Förordningen om landsting; JV2 211, af Grefve Cronstedt, Fredrih, angående förändrad organisation af Stats-kontoret, m. ro.; M 240, af Friherre Creutz, Steffan, angående upphäfvande af Reglementet för skyddskoppympningen. för så vidt vaccination derigenom blifvit ovilkorligen påbjuden ; JVs 241, af densamme, angående obegränsad rätt till jordafsöndring; JV2 247, af Friherre Cederström, Rudolf, angående organiserande af en representation för häradet; M 260, af Herr Drahe, Carl Adolf Wilhelm, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om uppgörande af nya billiga taxor ä afgifter för presterliga förrättningar; samt JV3 261, af Herr Bogeman, Carl Adolf, angående inrättande af ett Öfverkonsistorium. Frän Högv. Preste-Ständet.
( 79 ) Kröning, angående kostnaderne för. V. B. 698. A. 704. VI. E. 313. — Ridderskapet och Adelns bevistande af. II. 520. — angående preglandet af en skådepenning, till minne af. Se Skådepenning. Kröningspenningar, om utdelning af. I. R. 420. Kröningssvärd, Carl Gustaf, yttranden. I. 418. VI. 399, Kullings härad, om lindring i roteringen för. Se Rotering. Kungsgårdars med flera kronolägenheters utarrenderande och försäljande, angående. I. R. 516. VIII. B. 547, 564. E. 607. — förvaltning, rörande Kammarcollegii berättelse om. IX. B. 687. X. A. 335. Kungsöhr, kungsgården, om upplåtande å dess egor af lastageplats. Se Lastageplats. Kungsöhrs län, om rättighet för rotehållare derstädes, till återbekommande af spanmål, som varit dem till underhåll tillagd. Se Rotehållare. Kungörelsers publicerande i kyrkorna, angående förändrade föreskrifter derom. X. B. 464. A. 508. Kurhusafgiften, angående vidare fortfarande och användande af den vid sislförflutna Riksdag bestämda. I. R. 140. V. B. 698, 705. VI. IX. U. 105. A. 199. E. 413. — om rättighet för vissa härader inom Christianstads län att disponera den derifrån utgående, emot skyldighet att underhålla eget lazarett. II. B. 321. A. 322. Kurhusanstalterne, om utgående från Statsverket af de dertill erforderliga medel. V. B. 698. A. 704. Kuylenstjerna, Erik Magnus, yttrande. Kuylenstjerna, Otto Wilhelm, yttrande. Kyrka, om lån för uppbyggandet af en sådan i Christinehamn. VII. B. 469. A. 483. Kyrkobyggnad, om förändring af 1 8 26 cap.
— N:o 384. i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion, att kostnaden i och för underhållandet af vägen emellan Forsviksmo och Rödesund må af Staten bestridas. XVIII. B. i75. XIX. A. 244. XX. U. 117. XXI. A. 8. — N:o 385. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående öfverflyttning å allmänna indragnings-staten af de å Nummerlotteriets stat uppförda löner och ständiga arfvoden. XVIII. g3. A. 116. E. 240. — N:o 386. i anledning af erhållen återremiss å StatsUtskottets utlåtande N:o 310. XVIII. B. 244* XIX. 310. A. 4:6. XXIII. E. 402. — N:o 387. i anledning af erhållen återremiss å StatsUtskottets utlåtande N:o 353. XVIII. — N:o 388. angående Postinspectoren C. J. Lindstedts ansökning om tillökning i arfvode! för honom uppdragen befattning vid åtskilliga handlingars tryckning. XVIII. B. ao5. XIX. A. 278. — N:o 38g. med förfrågan, i anledning af RiksStåndens beslut rörande byggnadslånet till staden Wenersborg. XVIII. B. 205. XIX. A. 278. XXII. U. 207. XXIII. E. 3. XXIII. U. A. i73. — N:o 3go. med förslag till voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om mötespassevolancens upphörande. XVIII. B. Il3. A. 157. U. 178. A. :g5. E 323. XXII. E. 381.
Ridderskapets och Adelns tålamod, om jag mer än exempelvis sökte bevisa tillbörliglieten och måttan af Academiens företedda önsltningai'. De Scholor, der Konstensgrundxeglor inhämtas, der det första fröet till stor talang redan så ofta begynt sin utveckling , der Fabriksidkare och Handtverkare sett sina Lärlingars smak förädlas, dessa Scholor blifva ar från år mer besökte, och till 5 förökas. I den mån KonUerne hunnit bringas, till vetenskaplighet, i lika tnån har Academiens småningom förökade Boksamling börjat af Konstnärerna begagnas, och detta så väl som den aktning Academien är Allmänheten skyldig, har satt Academien i nödvändighet att, till Artistarms och äfven Publikens nytta, hålla Bibliotheket tillgängligt, under inseende af en särskild tjenstman, hvilken för detta besvär utan tvifvel gör sig förtjent af ett arfvode. Den största tillökningen, som är begärd för Academiens Läroverk, är den af too R:d. om året, ämnad till anskaffande af ljus och olja. Skulle detta anslag icke kunna utgöras af de 1530 R:d. sorn nu blifvit af StatsUtskottet till bevilljande föreslagne,. så ser Acädemien med smärta förlängas den tid , som nogsamt skall vittna om en vacklande konstbildning. Men dä jag sagt , att de föreslagne 1330 R:d. tilläfventyrs icke skulle kunna fylla de brister, hvarom här afven är fråga, lära grunderne till denna min förmodan ej förr vara rigtigt ådagalagde, än jag hunnit upptäcka det aldra största nf Academiens behof, det att kunna till främmande länder utsända sina förnämsta ' Lärlingar; och jag får härvid upplysnings' yis nämna, att sedan 5 års framlopp har ingen ung Svensk Konstnär vågat med en \ alltför ringa respension äfventyra sin fram - Den 2 Juli e. m. tiri , att en , af Kongl. Maj:t icke lange sedan utnämnd Pensionair för Bygg-, ningskonsten , som genom Kongl. Nåd fatt ett anslag lill fördiihbladt belopp mot det å Academiens
Onekligen måste man i dessa ord, med hvilka konungen i trontalet berör denna vigtiga fråga, finna ett af honom åt den nya ministéren gifvet moraliskt stöd, såvida man icke får antaga, såsom en tidning gjorde, att » detta omnämnande af och omdöme Öfver kompromissen äro framkallade af benägenheten att öfverskyla och utfylla den totala bristen på några för närvarande på dagordningen stående frågor, hvilken brist kunnat föranleda konungen att äfven omnämna de förberedande arbeten som nu vidtagas ». Det har här förut blifvit sagdt, att trontalets ord icke äro till fyllest så tydliga, som önskligt och godt hade varit. Detta syftar, såsom lätt kan förstås, på de ord, hvilka der förekommo, att de reformer, som förberedas, skola ske » med tillbörligt afseende fäst på bestående rättsförhållanden ». Hvad härmed menas, är ganska svårt att förstå, och man har karakteristiskt nog från båda sidorna sökt att göra sig dem till godo för sin mening. A ena sidan har man hållit före, att detta uttryck syftar på grundskatterna, och man har dervid gladt sig åt, att uppfyllandet af det deri liggande löftet måste blifva en ganska svår hållhake för realisationen af hela kompromissidén, som just utgår från en total omstöpning af hela jordbeskattningen. Kompromissen, sådan den af landtmannapartiet fattats — så tänkte man på denna sida — tager ingen hänsyn till bestående rättsförhållanden, utan vänder tvärtom upp och ned på hela det nuvarande förhållandet mellan de olika jordnaturerna, hvar-för det var synnerligen hugnande att från tronen höra en försäkran om att tillbörligt afseende skall fästas å livad i detta afseende existerar. Trodde man på denna sida, att man här fick någonhjelp mot en alltför omstörtande skattepolitik, så räknade man på en annan sida ut, att med det afseende, som konungen anser böra fästas vid » bestående rättsförhållanden », menas en admonition åt dem, » som hvar gång en utsträckning af värnpligten ifrågasatts, uttryckte sitt förakt för de mycket omtalade knektekontrakten. » Det är dessa kontrakt, som den sidan håller före, att konungen menat. Man har icke alls svårt att förstå hvad som häruuder ligger.
I den mån Rörelse capitalet ingått i andra för Riket föga båtande yrken och vexelcoursen, såsom en naturlig följd af en förstörande handels undervigt , fortfarit att uppjagas, har deremot med Sedelmyntets stigande vanvärde, allmänna penninge-bristen och förlägenheten tilltagit, utan att det anmärkte så kallade fastighets vingleriet kunnat anses hafva dertill gifvit någon egentlig anledning. Ehvad afseende som heldst må göras på de genom Uiskotiets försorg författade och på officiella uppgifter grundade sammandrag af Handelsbalancerna, måste det imellertid ei;kännas , att en betydlig Handels-undervigt under de sednare även ägt rum, hva;om den ständigt stigande. vexelcoursen lemnar de mest säkra bevis, A-tt denna sednare bfror af förhållandet i anseende - Den 17 Juli. 1609 seende till export och import, samt 1 stället för att vara en oundviklig följd af det inhemska myntets värde, tvärtom ej annat kan an medföra en hufvudsakelig verkan pä detsamma, är en sanning, sorn ej tyckes kunna motsägas; och om något tvifvelsmål derom möjligen kunde uppstå, bör det lätt kunna undanrodjas, om man ladfragar framfarna tiders erfarenhet, hvilken, tillräckligen adagalägger, att äfven under de perioder, då det circnleraude Eörelse-capitalet blifvit genom successiva indragningar mindskadt och t,11 sitt belopp ej öfverstiga livan sorn med förman kunnat användas i den inre rörelsen, ve* Xelcoursen icke destomindre befunnits högst ofördelaktig, då densamma deremot, under en mera förmånlig riktning af var utländska Handel, blifvit en annan tid förbättrad oaktadt Sedelmyntets mer eller mindre fallna värde Detta sednare förhållande har tyvärr under de sist förflutna åren icke inträffat; och då Utskottet ä ena sidan ej tviflar, a't den hämmade expor.en, likasom
Handtverkarne, till antal och yrken, svara något nära emot stadens behof deraf. De handtverkare, som äro arbetsamma och hushållare, sakna icke god bergning af handtverket, ehuru allmogen vanligen icke anlitar andra än Färgare, Urmakare, Kopparslagare, Guldsmeder och Hattmakare. Det jordbruk, som af statsboerne idkas, är ganska betydligt och åkrarne närmast staden för det mästa af ypperlig beskaffenhet. Den jord-areal, som tillhör stadens område, utgör icke mindre än 3,483 | tunnland, hvaraf dock Hospitalet äger 1,602, stadsjordar 970, kyrkjordar 197 i så kallade frijordar 697 och Kronojord 16 \ tunnland. Dock utgör mera än hälften af denna rymd skog och beteshagar; föiöfrigt skötas af stadsboer många lägenheter af närgränsande hemman. Lin, hampa, tobak eller färgväxter odlas här icke, utan endast vanliga sädesslag och foderväxter; äfven inom stadens murar finnas sädesåkrar. Odling af Rapsat har under några år vid Staden med framgång bedrifvits. Trädgårdsskötseln drifves med förmån. I Berättelsen äro förut omnämde de på denna latitud sällsynta fruktträd, som vexa i staden, nemligen mullbärsoch valnöts-trädet. Under varma somrar gifver vinrankan, växande på kalljord i några trädgårdar, ganska goda och fullt mogna drufvor. Garfveri drifves här endast såsom skrånäring, dervid förnämsta sysselsättningen utgöres af beredning för ägarnes räkning af dertill inlemnade hudar och skinn. Läder finnes för öfrigt till salu nästan i alla handelsbidar, och en stor del af allmogen bereder sjelf läder till eget behof. 32 Två Tobaksfabriker finnas i stadens men äro icke ständigt i gång. Nära staden finnas utom flera väderqvarnar fyra vattenqvarnar, trenne på stadens och en på Södra Häradets område, hvilka erhålla öfverfallsvatten från en stor källa, som utspringer i berget nära hafsstranden»
Då hade man icke bundit händerna på sig, och kunde bibehålla det förra valsättet genom Bånkmån, i händelse man icke kunde förena sig om något af förslagen. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel: Jag vågar blott vördsamt underställa Högloflige Rid* derskapet och Adeln, huruvida någon fråga nu kan uppstå om Bånkmån skulle bibehållas eller ej. Beslutet om deras upphörande vidtogs redan under 1815 års Riksdag, och vann ytterligare stadga och bestånd den påföljande Riksdagen 1817 och 1818, ehuru sättet hvarpå förändringen skulle verkställas förklarades hvilande. Frågan om Bänkmåns bibehållande synes således icke nu böra ingå i propositionen, hvilket efter min tanke vöre att upprifva ett en gång fattadt Beslut. Undertecknad RiddarhusSecreterare: Det är visserligen ostridigt, att Ridderskapet och Adeln vid tvänne föregående Riksdagar 1815 och 1818 godkänt den vid båda dessa Riksdagar till pröfning förehafde principen, angående Bänkmäns afskafiande, hvarom Herr Munck af Rosenskjöld gjort motion; men den omständighet, att, ehuru Ståndet godkändt principen, Ståndet likväl ej fastställt någon ny redaction, utan ansett Den 30 Maji f, m. 749 målet vara af den kinkiga beskaffenhet, att det ännu kunde tåla mognad och öfvervägande, innan det till slutlig pröfning förekomme, denna omständighet synes mig innefatta tillräcklig anledning till den förmodan, att då hufvudfrågan om Bänkmäns afskaffande och ersättande kommer under pröfning, det ej lärer vara Ridderskapets och Adelns afsigt, att, i händelse bland Ståndets Ledamöter ännu skulle finnas flere, som hysa den öfvertygelse, att Bänkmännen böra bibehållas, så tillsägandes öfverila dem i Rättegången med åberopande af ett fattadt beslut, hälst då målet ännu ej är bestämdt afgjordt, det måtte vara deras rätt att få det under yt! erligare pröfning.
Vi lefva i en kritisk tid, då man Behöfver karlar som ha hufvudet På rätta stället och Demosthenes 27 Är ej den rätta mannen till att styra, Ty han begriper ej det minsta grand Hur man skall taga folket. Du har hört Hur han far ut mot dem och skäller ner dem Och säger dem otidigheter midt I synen, och då stå de der helt slagna. Men bara jag står upp och öppnar munnen, Då blir det visserligen tyst i början; Men när jag se'n begynner att helt vackert Om deras dygder och förtjenster orda Och kallar dem det största folk på jorden, Då blir det jubelskrän förutan ända, Och ser du då är öfvertaget mitt; Då kan jag få dem göra hvad som helst Och tro att svart är hvitt och hvitt är svart. KRITON. Ja! Ja! Du är en trollkarl, det är sant. Men hvarför ej begagna din förmåga Till bättre än att vinna folkets dyrkan Och stiga upp till magt och ära? Hvarför Kan du ej egen vinst åsidosätta, När det för hela statens bästa är Att män med större insigt föra styret? DEMAGOGEN. Ha vi ej jemnlikhet uti vår stat? Ej är jag sämre jag än någon annan, Och det skall jag bevisa uti kriget, Då hederskronan skall bli min belöning. Farväl! Nu går jag ut och läser öfver Mitt tal och förbereder folkets sinnen. (Går.) HERMIONE (inkommer och blir varse Kri ton, som sitter helt tankfull). En skön och lycklig dag må Gudarne Beskära dig, min far. 28 KRITON. Min dotter? Hvad vill du här, HERMIONE. Ack, jag vill höra blott Hvad slutet blir på striden. KRITON. Den ej börjat Ännu; men här är ej din plats, Hermione, Bland männers skara. HERMIONE. Alltför väl jag vet det. Men jag ej hade någon ro att sitta Derhemma, när så vigtig sak bedrefs Härute. KRITON. Ditt fosterland. Du förstår att älska högt HERMIONE. Hvem gör väl icke det! Men säg mig, fader, hvi har sorgen lagt Uppå ditt änne detta mörka moln? Hvi skådar du så dystert för dig?