Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. måtte medgifva, att den utsockne frälsehemman i Halland vid sista riksdag ålagde rotevakans-afgift måtte från och med år 1852 nedsättas om icke till hälften af det belopp, hvartill vakans-afgiften för en båtsman i länet upgår enl. de föreskrifter och beräkningar, som nu följas och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse.” Sådan är tydelsen af Afd:s förslag, som nu till införande i R. o. Ad:s prot. meddeladt blifvit. Jag bade önskat alt delta förslag blifvit af Utsk. adopleradt, och att åtminstone, derest Utsk. ej velat föreslå en nedsättning till hälften, det dock med en tredjedel velat bereda lindring i nuvande förhållandet, eller, med 496 Den 19 JuliJfni - et! ord, i någon den ringaste mån lyssnat lill den klagan, som med så mycken anledn. öfver sednaste R. St:s beslut i frågan sig yppat. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 16 oell 17 dennes pä bordet lagda mern. N:o 16, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:dedels frågan om de s. k. Transatlantiska tull-lindringarnes uphörande och i sammanhang dermed förändrade tullsatser å vissa artiklar, dels och åtskilliga andra tullbestämmelser. Delta mern. företogs punktvis lill afgörande. lista punkten, ang:de PresteSt:s förklarande att frågan om tull-lindringarnes uphörande vore af bevillnts natur. Frih. Cederström, Rud.: Jag kan icke godkänna Utsk:s uti denna punkt uttryckta åsigt, ly såvidt jag förstår, måste frågan om tulllindringarnas uphörande vara af bevillms natur. Ur sådan synpunkt har också Bevilln.Utsk., utan sammanträde med annat Utsk., behandlat denna fråga; och della just med afseende på hennes inre beskaffenhet. Ulsk:s sislnämnda förfarande har destomera skäl för sig, som det icke torde kunna nekas, alt tull-lindringarnas bibehållande bestämt måste ega ett direkt inflytande på den allmänna bevillms belopp.
För min egen del skulle jag visserligen anse dessa frågors besvarande af Eder öfverflödig, helst den Judiska katechesen med flera offentligen utgifna religions-böcker, innefattande den Mosaiska bekännelsens tros-dogmer, i detta afseende^, lemna de nöjaktigaste svar; men, dä man inom De;n 23 December. 165 främmande länder, t. ex. i Frankrike under Kejsar Napoleons regering, funnit en sådan åtgärd behöflig, tror jag, för framgången af Eder sak, nyttigt vara, att på förhand kunna företes med den Mosaiska trosbekännelsen fullt öfverensstämmande, öppet meddelade utlåtanden beträffande nedanstående frågor, desamma, hvilka, såsom förut är nämndt, blifvit officielt framställda och till alla delar nöjaktigt besvarade af ett i Frankrike år 1807 sammankalladt Sanhedrin. 1 :sta frågan: ”Kan en Judinna gifta sig med en christen, och en christinna med en jude, eller bjuder lagen att judarne skola gifta sig blott sig emellan?” 2:dra frågan: ”Anse judarne Svenskarne såsom bröder eller som främlingar?” 3:dje frågan: ”Betraktas Sverige såsom fädernesland af de derstädes infödde och såsom Svenska medborgare lagligen ansedde Israeliterna och erkänna sig dessa förbundna till dess (Sveriges) försvar ?” 4 :de fr agun: ”Hvilken domaremyndighet ega judarnes Rabbiner i Polissaker och hvilken Polismyndighet vid tvister inför rätta ?” 5:te frågan: ”Finnes det handtverk, hvilka äro judarne förbjudna af lagen?” Och skulle jag dessutom benäget anhålla om upgift på antalet å inom riket dels födde, dels natnraliserade Svenska medborgare af Mosaiska trosbekännelsen samt deras lefnads förvärf m. m. Med fullkomligaste högaktning har jag äran teckna: Stockholm d. 30 Nov. 1850. Axel F. Liljenstolpe. Afskriftens riktighet intygar Stockholm d 23 Dec. 1850. L. Lipmannson. Sekreterare vid Mosaiska församlingen. Bilagan N:o 5.
Nu vill det synas sannolikt, alf meningen vid §:ns redigering varit den, som för öfrigt i likartade fall linues i förordningen uttryckt, att t. ex. i ett bo med 10,000 rulrs behållning, charlas sigillatas-afgiflen skulle beräknas Den 14 December. 203 sålunda, att för hvarje fulla 100 r:dr lill och med 5,000 rdr beräknades 8 sk. hvilket gör . 8 r:dr 10 sk. och för hvarje Tulla 100 r:dr. derutöfver till oell med 10,000 r:dr 12 sk. med 12 „ 24 , eller tillsammans 20 rulr 40 sk. och icke för hvarje fulla 100 rulr lili 10,000 rulr 12 sk. hvilket gör en stimma af 25 , — , Mea denna mening, i fall den legal lill grund för redaktionen, har blifvit serdeles olycklig! ullryekl sä att den sednare tolkningen gjort sig allmänt gällande. Del är derföre och dä det förstnämnda Beräkningssättet synes mig mera med rättsgrunder öfvensslämmande, som jag vågar anhålla att i gden blifvande charlie sigillatie-förordningen ett i culiglict dermed förändrad! stadgande malte varda införd!. Denna min motion får jag hemställa malle lill llevillmsötsk. varda remitterad. Dessa motioner remitterades lill BevillnisUlsk. Ilr Stiernsvärd, Gust. Mauritz, hade inlemna! följande: 1 anleda, af den anmärkn., som förekommer i 11. Sius Revisorers berättelse öfver granskningen af Statsverkets styrelse och lörvaltning för .'iren 1840—1847, angille Mililär-föriällnings-samliiigens ingifvande, • anhåller jag alf lill H. Slals-Utsk:s kännedom och pröfning fä öfverlemna följande uplysningar: 11. St:rs Revisorer hafva anmärkt (Revisions-berättelsen, pag. 78): ”Enl. hvad Revisorerne från K..
Den af Utskotten i 3 mom. föreslagna tid af 5 år, räknade från 1840 års utgång, för lärares anskaffande och fasta skolors inrättande, har man anmärkt vara alltför korrt och förmenat det skola blifva för församlingarne serdeles tryckande att inom så inskränkt tidrymd fullgöra det föreslagna åliggandet; hvarjemte åt 4 morn. gifvits den tydning, som skulle skolbarnen vara förpligtade att dagligen besöka skolan under de föreslagne åtta månaderne; och då denna tid ansetts allt för lång, har det förslag blifvit meddeladt, att lärotiden i skolan måtte bestämmas till endast 6 månader. Beträffande det i:sta mom. af förevarande § 1. hafva Utskotten, med anledning af den härvid gjorda erinran, funnit redactionen böra förändras ©ch mom. erhålla följande lydelse: ”Att minst en lärare bör anställas i hvarje socken; dock må tvänne eller flere socknar om en lärare sig förena, när folkmängden i dem är så ringa, att en lärare kan ändamålsenligt bestrida undervisningen, samt local-förhållanden för öfrigt sådant medgifva.” Förslaget, att minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat har mött mycken motsägelse. Utskotten få likväl härvid i allmänhet erinra, att de aldrig föreställt sig, det hela undervisningsbehofvet dermed kunde fyllas, eller ens att alla barn inom hvarje pastorat skulle kunna besöka dess fasta skola; utan det bar tvärtom uttryckligen blifvit tillkännagifvet, att ambulatoriske eller flyttande skolor mångenstädes komma att erfordras, såsom biträden för den fasta skolans undervisning. Utskotten hafva antagit, att en fast skola är oumbärlig såsom medelpunkt för hela skolundervisningen inom pastoraten, emedan en fullständig, med skicklig lärare försedd, skola måst 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej iV.o 128. förutsättas, innan man, i sammanhang dermed, kan tänka sig en ändamålsenlig organisation af de ofullkomligare, flyttande skolorna.
Ibland bortkastas determinativeller reflexivpronominet, hvarigenom meningen blir hårdragen och ända till otydlighet förkortad t. ex.: »En hares död är många, et Leyon kan undgå» ( Än användes i hastigheten orätt pronomen t. ex. »Ey hielper en demant sit skijn» ( I koordinerade satser med samma subjekt händer, att subjektet först möter oss i den senare satsen. Verbet är uteslöt man merendels som i latinet. Åtskilliga af Lucidors ordböjningar får man ännu höra från obildade folks läppar, såsom: han laga väl i presens konjunktivus, hur'et plä gå till, fast I brinna. Men hvad skall man säga om sådana inkonseqvenser straxt bredvid hvarandra som: I som sörien I lär eller Til I kommen ok få? Deklinationsoch genusformerna äro i allmänhet osäkra: Våg heter i pluralis än vågar, än vågor, likaledes skattar och skatter, thenne qvinna, thenna man o. s. v. I afseende på skiljetecknen och stafningen råder ett fullkomligt kaos. Må vara att skillnaden mellan artikeln en och räkneordet een ej var så tydligt utpräglad och ytterligare blef af utgifvaren bortslarfvad. Men här kan man få se med, mäd, mädh, tåhr, tors, tårss i presens af verbum töras, mehr och meer förekommande i samma versrad. Ett ord hafva vi funnit stafvadt på fem olika sätt eller ungefär så många som det är möjligt att hitta på: segger, seger, säyer, säier, säger. Lucidors verser äro i sjelfva verket skrifna på hans tids hvardagsspråk. Han använder det lika mycket för högtidligare som gladare ämnen. Det är ganska intressant att sålunda få veta, huru våra förfäder talade sins emellan.
Säd må utaf Allmänna Magazins-beliållningar afsättas, såsom Lån till bildande af District-Magaziner i de Län af Riket, hvilka ej blifvit uppförde tilldel - StatsUtskottets Betänkanclen. 341 aktighet af de Låne-understöd om 60,000 Tunnor, som särskildt för de Norra och en del af Vestra Länen blifvit föreslagne Voterar: Ja; Den det ej vill; vinner Nej, så anses det förstnämnde anslaget af 2 5,ooo Tunnor öfverflödigt, och kommer således icke att utgå. Vid häröfver anstäld votering besvarades frågan med 56 Ja och 63 Nej, hvadan alltså, och då Nej vunnit, något särskildt Sädes-anslag för de Södra Länen i Riket ej ansetts vara af nöden. Hvilket allt Nämnden af sammansatte StatsBancosamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotten härigenom bordt vördsamligen hos Rikets Ständer anmäla. Ankom den 4 Dec* 1823. Riksens Högloft. Stånders StatsLagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts förnya - 342 Stats-Utskottets Betänkatiden, de Utlåtande i fråga om ändring af nu gällande grunder för Militiae-Bostållens och annan Krono-Jords utarrendering. Vid sammansatte Utskottens i förenämnde ämne, under N:o 559 afgifne Utlåtande, hafva inom Högloft. Ridderska'- pet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, åtskilliga anmärkningar blifvit gjorde; på grund af hvilka Årendet till Utskottens behandling är vordet återremitteradt.
Betahkähden. 'denna omständighet, ej skäligen böra ägå Hirn; och hvad ängar det i Memorialet uppgifna förslaget lill repårtition mellan Tionde* gifvare tili Kronan och Tiondegifvare till Civileller Militair-Staterna, så finner Utskottet detta förslag så mycket mindre lämpligt» isom en sådan omvexlande beskattning delS skulle förändra egendomsvärdet, dels Förorsaka den största oreda i hela det för Riket åh* tågna BeskattningsSysternet} på hVihkeii grond. Utskottet tror sig äga full anledning, att i, det gjorda yrkandet afstyrka bifall; hvilket dock till Riksens Högloft. Ständers egeit pröfning vördsamt öfverlemnäS. Stockholm den 10 Februari 1818. N:r Biikséns Höglofl. Ständers Allmänna Bcsvari* och ‘EkofiorniUtskotts utlåtande öfvcY fö¥* slag till en jemn är é fördelning af P~iig* hållningsskykligheien vid och omkring Norbergs Till Utskottets handläggning har af Hedervärda BondeStånd-et blifvit remitteradt ett Me* moria! af Riksdagsmännen Hans Andersson från Vesterås Län, iiti hvilket anföreS; åtfe Malmen ifrån Norbergs Grufvor afgår till nästgränsande Bergslager; för ätt använda:» till Tackjerns tillverkningar; enligt deras in* nehafvande Privilegier; hvaraf följden bilf; x3o Beil», oek Ekon. Utsk.
Deremot kan och hör afsöndring af jord, så vidt möjligt, befordras till all frihet och lättnad, samt den en gång vunna besittningsrätten på det omsorgsfullaste i lag betryggas. Det är för detta ändamål, som jag vågar anhålla, att Rikets Ständer måtte taga saken under mogen pröfning och återremittera utlåtandet; utbedjande jag mig, att få föreslå följande förändrade redaktion af några delar utaf ”Kongl, förordningen den 19 December 1827 om hemmansklyfning och afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman: 2 Kap. 3 §. Lägenhet, som från hemman afsöndras för alltid under full eganderätt, efter hvad i 1 S tillåtet är, skall i Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län innehålla minst fyra, samt i öfriga delar af riket minst två tunnland duglig jord. Lägenhet, som afsöndras under besittning på viss tid, efter hvad i 1 § sägs, skall innehålla minst ett halft tunnland. Sådan lägenhet skall till sina afskiljd lott. 4 §. Å lägenhet, som belöper. Afhandling, hvarigenom jord från hemman för alltid söndrad blifvit, skall ingifvas till Vår Befallningshafvande, som den öfverenskomna afgälden pröfvar och, der den tillräcklig är, fastställer; afhandling om afsöndring af jord, på viss tid, skall ingifvas till Häradsrätt, åtföljd af sockennämndens bevis öfver afsöndringens vidd och läge, samt den öfverenskomna afgälden. Häradsrätten ege, att, derest afhandlingen öfverensstämmer med här stadgade grunder, densamma uti rättens intecknings-protokoll införa. 6 §. (Början utgår och blifver) Klyfves lägenhet, som — återvinna. Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14. 21 Vid besittningsrättens slut återfaller lägenheten till hemmanetlösa vill.” Af riksdagsfullmäktige!) Johan Johanson från Orebro län. som förklarat sig instämma uti den af Hr Sundblad yttrade mening. Af riksdagsfullmäktigen Ola Mänsson från Christianstads län: ”Mot detta betänkande nedlägger jag min reservation.
Sokne-männen warnades, at icke bortslösa sin spannmål genom öfwerflödigt bränwins-brännande och supande. § 8. Sexman Eric Nilsson i Remrö begärte afsked och i hans ställe antogs åboen Lars Larsson i Remrö. In fidem, under Pastors sjuklighet Carl N:(iclas) Brunberg Församl(ing)s tilförordnade com(ministe)r And.(ers) Blomberg Lars Jönsson i Stensiö Pehr Olof son i Foglö År 1807 d:(en) 10 Maij hölts, efter föregången pålysning allmän Wallborgsmässo Socknestämma med St. Malms Församling. § 1. Både sist hållne protocoll och förledit års räkenskapen öfver kyrko och fattig medlen uplästes, godkändes och underskrefvos. § 2. Uplästes listan öfver de 15 fattige personer, som Possessorn af Ericsberg Välborne Herr D:(avid) G:(otthard) Hildebrand för i år behagat utnämna till åtnjutande af 100 Riksdaler Riks gälds mt (mynt) tillsammans utaf de af Dess framledna Fru Moder d:(en) 8 Maij 1795 till fattig cassan donerade medel, hvilka penningar sedan utdeltes och af dem tacksamt emottogos. § 3. Drängen Eric Pehrsson i Bjelkebol tilkännagaf, at han i sommar ärnade dricka Medevi Brunn, och skulle honom fattigdoms bevis lemnas, för at få fri förplägning vid lazarettet därstädes — Äfven lemnades honom lös (sk) Banco. utur fattig cassan til berörde lazaretts cassa. § 4. Vid gifven varning, at noga fullgöra sitt kall, angaf Brofogden, det han träffat oringade svin, tillhöriga Eric och Carl i Tible; och blefvo i anledning häraf, så väl dessa, som ock alle andre alfvarligen tillsagde, at noga efterleva de flere utfärdade och årligen upläste Land-höfdingens kungörelse om svin-ringning. $ 5. Listan på insocknes tiggare tillöktes med följande personer: Enkan Anna hos Soldaten Rehn.
Men ack! det glömde jag när matsäcks-pankakan gick itu, just som jag skulle slå upp’na. Ack hvad väl detta var! Måtte jag nu bara hinna före kapten! Nål och tråd har jag här i tröjan, så Johan behöfver ej upptaga sitt don.» För natur-menniskan, och så länge ingen gnista af samvetsförebråelse eller qval blandar sig i sorgen, vill det ofta litet nog, för att gifva denna samma sorg en ögonblicklig – hvad vill man kalla det – jo: makning åt sidan. Händelsen med knappen var en af dessa många små tröstekorn, som Herren skickar sina barn i nöden. Stina alldeles upplifvades deraf, fick en ny fart i sin gång, och grät ej så bittert. Ännu ett par gånger måste hon hvila, ty vägen var lång; dock gjorde hon det så litet som möjligt, och till Johans allra största förvåning stod Stina framför honom jemnt half annan timma sedan han sjelf kommit till samlingsplatsen, och ett par timmar innan kapten ankom. Johans fruktan att komma för sent, hade jagat honom, helst han ingen klocka hade, och han var den första vid samlingen. Han och hans unga maka smögo upp på ett så kalladt hö-ränne, der de i fred och ro satte sig så att de kunde se hvilka som kommo fram efter vägen. Hvad de voro ljufva, och lika som från himlen komna, dessa opåräknade kära stunder! De talade nu i sans och ro, om mycket som de ej hunnit förut, och i detalj om sådant som de endast i allmänhet vidrört. Stina begärde och fick flera föreskrifter huru hon skulle bete sig vid dopet af deras barn, och med andra små angelägenheter som hon ej trodde sig om att sjelf bestyra. Hennes tårar runno väl, men de voro ej så outsägeligen bittra som förut. Äfven en och annan tår stod i Johans mörkblå öga, nu sedan en viss ro kommit i hans själ. Men snart började de öfriga olycks-kamraterna att samlas. Under-officerare och korporaler kommo nu. Johan måste lemna sin Stina. Gråtande satt hon och såg ut genom en liten glugg, på allt som tilldrog sig, och följde med ögonen oupphörligt honom som var hennes allt, och utan hvilken allt annat var ett intet.
Ex. Hr Gr. Wetterstedt, der alla Stånden kunde utbyta neli granska livarnndras åsigter, och utan en påtaglig inflytelse från Regeringens sida, så hade vi ännu varit fastsittande i vår penningoreda? Huru nu förena alla dessa hvarannan motsatta meningar? Jo! efter min tanke, endast på det sätt, att vi besluta älven dea återstående frågan till likstämmighet med dess föregångare, rörtde mått, mål och vigt, samt derefter i und. öfverlemna åt K. M. alt gilla och promulgera besluten ora begge, på den eller de tider, som kunna bellonäs dertill mest passande. Landets allmänna intressen, med afseende på en sådan tidsbestämmelse, torde böra antagas att kunna lättare öfverskådas från thronen än från våra bänkar, förutsättande att vi bär först framburit våra enskildta bidrag till upplysning i ämnet. Om BancoUtsk. skulle befinnas alldeles otillgängligt för de mångfälldiga skäl, sorn här åsyftat en ändring i dess betänk. N:n 30 , så återstår endast den anhållan , att Utsk. täcktes till R. St. föreslå, alt de nuvar. myntförhållandena måtte få anses endast såsom provisionella och såsom sådana få qvarstå till en annan riksdag. Derigenom skulle inga hinder läggas för en framtida hattie reglering, hvilket visserligen annars skulle ske, om någonting nu nntoges, som sedermera måste omgöras, utbytas eller bortrifvas. Värst af allt vore, 0111 sådana åtgärder vidtogos i detta ärende, hvarigenom hildningsmedlel, tiotalsräkningen, för alltid undandrages massan af nationen. Hvad namnet angår på sednast antagna myn lenhet, en r:dr riksg., så är visserligen nu ej heller något oundgängligt behof att,' in slatu quo, förse densamma med annat namn än den redan äger. Ö111 ordet riksgäld, ehuru oegentligt det må vara, likväl skulle kom ma, en lid framåt, alt ytterligare qvarstå, och genom ett varaktigare minne bereda varning för gamla felsteg, så vore derigenom ingenting förloradt.
Många äro visst de faktorer, hvilka härför måste sättas i verksamhet. Den förnämsta, utan hvilken alla öfriga blifva otillräckliga, overksamma, är dock spridande af upplysning; upplysning i religion; upplysning i vetenskaper och vetenskaplig tillämpning på det allmänna lifvet, på den allmänna bildningen. Inom vår hufvudstad har under sednare och sednaste tider mycket blifvit åtgjordt för spridande af npplysning uti religionens sanningar; folkskolor och elementarläroverk hafva med hänsyn härtill blifvit i flera hänseenden reorganiserade; förslag blifvit utarbetade till själavårdens ändamålsenliga ordnande; enskilda föreningar verka kraftigt lör spridande af de heliga Iföckerna och af andra för det religiösa sinnet väckande och befästande lämpliga skrifter. Men, hvad har under sednare tider i hufvndstaden blifvit åtgjordt för spridande bland dess befolkning af högre upplysning om vetenskapernas vidsträckta verld, för alt, i hela landets intresse, förädla hufvudstadens bildning, eller för att inom densamma söka åstadkomma samband mellan vetenskapen och det allmänna lifvet? Med blygsel måste fosterlandsvännen gifva föga tillfredsställande svar på dessa frågor. Väl finnas inom hufvudstaden åtskilliga undervisningsanstalter för vissa vetenskapers tillämpning, men dessa, såsom tillgängliga endast för vissa kategorier, kunna ej utöfva något inflytande på en större allmänhet. Det enda tillfälle för den vettgerige att inhemta högre insigter genom afhörande af vetenskapliga föredrag, har varit de s. k. Tamiska föreläsningarne vid K. Vetenskaps-akademien; dessa föreläsningar hafva ock varit så begärligt besökta, att ett betydligare antal inträdessökande måst vid hvarje föreläsningstimme återvända från den öfverfyllda lokalen. Tid efter annan hafva ock enskilte vetenskapsmän, af nit för spridande af sann upplysning, hållit mer eller mindre offentliga föredrag inom en eller annan vetenskapsgren. Detta är nu allt hvad som kan lemnäs till svar på de framställda frågorna, och häraf framstår som obestridlig sanning att inom vår hufvudstad är en beklaglig brist på tillfällen för en större allmänhet att genom offentliga föredrag erhålla upplysning uti för allmän bildning nödvändiga vetenskapsgrenar. Denna brist har af mången sann fosterlandsvän länge varit insedd och derjemte djupt beklagad.
Yttranderätten t. ex. i tryck, huru många begagna den; men försök att fråntaga ett fritt folk denna rätt, och motståndet skall utveckla sig äfven hos den otaliga massa, sorn hvarken sjelf författar eller läser andra tryckta skrifter än psalmboken och catechesen. Så är äfven nationens rätt att kräfva ansvar af sina embetsman en bland de rättigheter, sorn ett fritt folk fordrar och ej vill afsäga sig. Den tankan hör utgöra öfverskriften på den constitutionella chartau, att Konungen ej är enväldig; och jag vill ej tro, att någon kan vilja göra grundlagens ord, att Konungen allena må styra Den 7 October. 133 Riket, liktydiga med att han är enväldig. Pä sätt Gr. Frölich anmärkt, är enahanda princip nedlagd i grundlagen och innefattar endast en utveckling af dess stadgande. Jag vikar således endast denna princip. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänna Constit.TJtsk:s förslag till förändrad redaction af 9 § Reg.F. _ Ropades starka ja, blandade med nej; hvarjemte votering begärdes af Hr Stuart. Upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos:n: Den, som till grundlagsenlig behandling enligt 56 § Reg.F. godkänner Constit.Utsk:s förslag till förändrad redaction af 9 § Reg.F., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, förklarar R. o. Ad. som sin gemensamma tanka, att den föreslagna förändringen af g § Reg.F. bör erhålla följande redaction: Uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall prot. föras. Statsrådets tillstädesvarande ledamöter vare ovilkorligen förbundna att sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande mot Rikets grundlag eller allmän lag, eller Rikets sannskyldiga nytta, åligge det Statsrådets ledamöter, att kraftiga föreställningar deremot göra.