Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är sä mycket me" ra skäl att nu vara uppmärksam, sorn man bar exempel derpå att Skånska Roteringen ej utföll alldeles efter önskan. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef OeconomiaeUtskottets Betänkande, tillika med de dervid framställde Anmärkningar, till Utskottet återremitterade. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomice-Utskottets den 4 sistledne Martil algifne, samt den 1 dennes eftermiddagen? på bordet lagde Betänkande, i anledning af vackt fråga om förändring uti 9 §. af Kongl. Dm 4 April. *97 Maj:ts förnyade Seglations-Ordning den iy Junii 1774- Grefve Cronstedt, Claes, anförde skrifte. Jigen; Jag medgifver att ali Lag bör vara byggd på rättsgrunder, men då måste man äfven aase människan fullkomlig — enär hon det ej är, måste Lagen snarare förekomma brott och felsteg, genom förutseendet och förbindringen utaf alla möjliga 'missbruk och misstydningar, än genom ett eftergifvande ofta öfvergående till slapphet, sorn snarare uppmuntrar tdl oordningar, än den afhåljer från utöfningen deraf. Uti denna synpunct synes mig vara den förändring uti Seglations-Ordningen, sorn Oeconomiae-Utskottet tillstyrkt, nemligen: Att om Skeppare uragtlåter halva Merkrolia eiler saker om bord, sorn ej på den äro annoterade, Gods. ägaren må edeligen försäkra sin oskuld och slippa att, som nu varande Författning styrker, 'ersätta Kronan denna Tullförsnillning, utan skall denna ersättning drabba Skepparen.
Hvad särskildt angår min motion, så voro dertill bifogade så fullständiga ritningar och kostnadsförslager, att Utskottet lätt kunnat stadga sitt omdöme om lämpligheten eller olämpligheten af den föreslagna kasernbyggnaden, helst »vederbörandes» tankar närmastjvoro kända genom de från KrigsColl. och General-lälttygmästaren till K. M:t inlemnade förslag. För öfrigt hade det säkert varit för Utsk;t lätt att erhålla upplysningar i ämnet af fullt sakkunnige personer. Då Utsk:t emellertid icke ansett detta nödigt, torde det tillåtas mig att meddela några tankar af den man, som uppgjort ritningar och kostnadsförslag till den i Kongl. Proposm föreslagna kasernbyggnaden och hvars kunskaper och utmärkta förmåga äro alltför väl kända: jag menar Hr Öfversten och Kommendören Stål. Att han af det föreslagna lappverket kunnat göra någonting helt, är blott ett ytterligare bevis på hans ovanliga insigter. Hr Öfverste Stål har förklarat: att han anser och alltid ansett att ett fullständigt etablissement för artilleri-regementet borde på tjenlig plats utom staden, men invid Ladugårdsgärdet, anläggas, en tanke, som han äfven på det bestämdaste uttalat; att det blott är på K. M:ts gifna befallning att tillse huruvida genom begagnande af de befintliga husen å artillerigården och dessas tilleller påbyggnad kunde beredas kasern för regementet, som han uppgjort de ritningar och förslag, som blifvit till K. M:t inlemnade och som han kallar ett lappverk; att detta arbete varit förenadt med de största svårigheter, som blott med mycken möda och ansträng - Den 3 Mars f. m. 59 ning kunnat öfvervinnas; att sjelfva marken å den s. k. artilleriplanen är af den beskaffenhet, att sannolikt ett högst kostsamt arbete af densamma, möjligen genom pålning, skulle erfordras för att erhålla säker grund åt de tillämnade byggnaderna; att han till alla delar instämmer uti de åsigter, som blifvit framställda i den P. M. angående detta ämne, som i tryck utkommit och blifvit i Riks-Stånden utdelad; samt att hans förslag till kasern-etablissement icke kunnat blifva fullkomligt, då gamla byggnader skolat, enligt K.
Jag förenar mig således med Herr Hjerta i frågan om eontra-proposition. Hans Excellence Herr Grefve von PiaterijBaltzar Bogislaus: Jag bade önskat och hoppats, att i dag, af flere skäl, få tiga, då • ämnet redan förut är så vidlyftigt afhandladt, och jag skall derföre söka i möjligaste måtto förbigå alt besvara alla de inkast, som en gång förut blifvit vederlagda. Men enär nya skäl blifvit framdragna, af den art, att de kunna inverka på beslutet, anser jag mig skyldig, att för Ridderskapet och Adeln, såsom upplysande och redovisande person i denna sak, i största korthet lemna några uppgifter. Jag beklagar blott, att jag till endel nödgas tala till en man, b vilken börjat med att förklara, att lian icke kan öfverbevisas. Det lärer således icke vara värdt, att bjuda till att öfvertyga honom. Men måhända är icke bela samlingen af denna tanka, utan af den motsatta, att först vilja böra skäl och motskäl. Ja, jagar säker att detta är fallet med större delen af den, och det är till Eder mine Herrar, som jag begär, att i dag få ställa min talan, med anhållan om tålamod vid mina ringa framställningar. Det bar blifvit sagdt, att Canal-arbetet ganska lätt kunde uppskjutas. Denna fråga bar bär förut blifvit framställd under så många synpunkter, att jag förmodar ingen, än så litet bevandrad med arbeten i stort, ju icke skall finna kosina - Den i3 April. den af ett uppskof härutinnan under den goda årstiden vid ett arbete, der iooo:de tals personer äro sysselsatta. Det har blifvit sagdt, att man liksom gjort en anläggning för att inleda Lagstiftningen i nödvändigheten af ett bifall. Jag får dervid blott påminna, att Directionens framställning, jemte de vidlyftiga förslager som höra dertill, redan i \ månader varit färdig och af trycket utgifyen.
Cederströms uppmärksamhet derå, att förut, då stadgandet i delta afseende lydde sålunda : ”länen utgifvas till högst | af pantens försäljningsvärde, enligt mäklare-attest”, så var det en oundgänglig nödvändighet, att mäklare-attest skulle åtfölja låneansökan, såvida lånet skulle kunna af Fullmäktige beviljas. Man har nu icke velat fästa något ovillkorligt afseende på den omständighet, huruvida mäklareattest medföljde eller icke, men då man likväl ansett nyttigt att någon officiel uppgift funnes, ang:de sådane effeclers försäljningsvärde, hvilka borde belånas; så har man föreslagit den förändring, som af betänk. N:o 44 synes, och som af Frih. Cederström nu blifvit klandrad. Jag tillstyrker bifall till §. Den 12 April f. m. 341 Frih. Cederström: Skadligheten af att taga mäklare-attester till grund för prisbestämmelserne har nogsamt visat sig af den attest, som kom från Hamburg och som togs till grund för priset på piaslrarne i Banken. Det är nemi. upplyst, att denna attest var utgifven på en falsk notering. Det är ingenting lättare, än alt gä till en mäklare, göra upp ett köpslag och förmå mäklaren att utfärda attest derpå, ehuru det sedermera aldrig kommer till stånd, samt slutligen med denna attest infinna sig i Banken, för att medelst företeende af mäklare-attest skaffa sig lån. Jag förnyar min begäran om den förändring af §, som jag tagit mig friheten föreslå. Gr. Gyldenstolpe: Uti den 157 § af nu gällande bancoreglem. heler det: ”Lånen utgifvas till högst f af pantens försäljningsvärde, enligt mäklare-attest”. Detta uttryck har således alltid funnits, och jag har icke hört talas om, att några olägenheter deraf hafva uppstått. Utsk. har nu föreslagit den förändring, alt Fullmäktige, utom mäklare-attest, äfven skulle få göra afseende på ”eljest kända förhållanden”; och då detta i min tanka utgör en förbättring af bvad som hittills stadgadt varit, tillstyrker jag, att R. o.
Dessutom finnas vid Annefors 2:ne räckoch 3 spikhammare med uppgifvet tillverkningsvärde af 9,636 R:dr. Vid Madängsholm 1 räckoch 1 spikhammare med värde af 3,000 R:dr, samt vid Kjellebäcken, Slättäng och Tunarp i knipphammare på hvardera stället, med mindre betydlig tillverkning. Vid stora Gårhult eller Kjellefall och Settersfors finnas Icopparp/äthammare af mindre betydenhet Vid Böhlet i Undenäs socken finnes bi unstensbrott, utgjort: hvarest tillverkningen är 1851 . 209 skeppund. Aluntillverkningen har i medeltal utgjort: Hvarjemte vid Carlsfors tillverkats 34 tunnor viktriol och 122 tunnor rödfärg samt vid Kallås 38 tunnor viktriol, äfven efter medelberäkning. Alunbruket vid Mölltorp blef för 3:ne år tillbaka nedlagdt och det vid Kallås har med förra året upphört. Konjunkturen för denna tillverkning bar fortfarande varit ogynnsam. Bland fabriksanläggningar inom Länet förekomma tvänne större glasbruk, nemligen Bromö i Norra Wadsbo härad och Årnäs uti Kinne härad. Vid det förra tillverkas hufvudsakligen fensterglas, af särdeles god beskaffenhet. Derifrån aflemnade tillverkningar erhöllo vid sednaste industri-expositionen i Paris utmärkelse af offentligt loford. I medeltal hafva 35 arbetare varit der sysselsatte och tillverkningsvärdet beräknats: vid Carlsfors » Kallås » Hönsäter 016 tunnor. 400 » 560 » .§ *• åtin ii ring ar. år 1851 till R:dr 48,807: 3. 2. » 53,487: 47. 5.
Stenkolsverket har blifvit betraktadt, såsom ett vanligt företag, af mindre betydlighet, man har icke insett eller velat inse, dess vidsträckta omfattning och de betydliga omkostnader som fordra* för utvecklingen af ett så stort företag; med få ord, man har kallsinJ nigt bedömt detta verk, efter hvad det nu är, men icke efter hvad detsamma med en förändrad drift och nödigt förlag till dess fullständig ga utveckling med säkerhet kan blifva; med förbigående af denna vigtiga omständighet, utan hvilket allt annat biträde kr och blir förgäfves, hafva deremot Utskotten vägrat allt understöd för Verket* uppkomst, och dervid fästat ett vilkor, att nedra flötsen först borde vara bearbetad, hvilket åter icke kan ske förr än Ryd* Schakt till samma djup blifvit afsänkt, och man har tillstyrkt tillökning i premierne just vid den tidpunkt, då desamma borde upphöra och sådant på ett sätt, att om de utgingo, skulle Staten derigenom tillskyndas en fortfarande och ganska betydlig förlust årligen. D# här omnämnde fersing, hvilka bägge, jag ber icke tvifla derpå, wtjått ifrån lika allvarlig* i Den J November f. m, Ssigter, att befordra allmänt val, äro likväl i afseende på sättet, helt och hållet skiljaktigej det ena söker åstadkomma nödiga medel lör Grufvedriften; det andra åter öfverlemnar detta arbete helt och hållet åt en osäker och knappast tänkbar verkställighet, under det man lofvar en uppmuntran, hvilken i det skick Bolaget sig nu befinner, aldrig kan begagnas. Således och då hela rörelsen, med antagande af Utskottens förslag, snart måste upphöra, torde valet af medlen, att förekomma en sådan olycka, ej kunna blifva tvetydigt. Af de till Utskotten inlemnade handlingar är upplyst att Sten kols Verkets framtida bestånd Samt de fördelar som derifrån äro att påräkna, helt och hållet bero på den nedra kolllötsens beläggande med arbete, äfvensom att Bolaget erkänt sin oförmögenhet, att anskaffa medel till vinnande af detta ändamål.
I Richepins ’Les Blasphemes’ blandas naturalismens tankar och uttryck med Hugos lysande stil och metaforer. Genom sammanförandet af dessa ytterligheter, hvilka liksom brottas i hvar strof, göra dessa stycken intryck af våldsam kraft och blifva i viss mening burleskt pittoreska. De verka på läsaren ungefär som en tafla föreställande en scen ur bondekriget. Man tycker sig se en skara vilda sällar kläda ut sig i den bortjagade slottsherrens högtidskläder, spänna hans lysande rustningar kring sina plumpa och skräckinjagande gestalter samt gapskrattande förstöra konstverk och dyrbarheter. Men det är just dessa konstverk och dyrbarheter, dessa hånfullt påtagna rustningar och högtidsdrägter, som gifva scenen färg; det är Hugos metaforer och lysande stil, som gifva färg åt dikterna. I Karl Gjellerups diktsamling ’Rödtjörn’ förekommer en längre dikt, som kallas TubalKain. Tubal-Kain, apmenniskan, har funnit på att fästa en flintspets vid ett skaft och med detta första mordvapen genomborrat ett villebråd, som blödande ligger vid hans fötter. Hans panna är låg, och i ögat lyser en gnista från hjernans fosforrika mingångar. Hans kropp är hårbevuxen, och inför hans djuriska fantasi ter sig den röda fullmånen som ’en Mandrillehans haarlöse Bag’. Tubal-Kain känner ingen annan glädje än grymhetens och blodtörstens. Han drömmer om hur det nyuppfunna mordvapnet skall befria honom från andra rivaliserande hanar, hvilka vid parningstiden kämpat med honom om honorna, och så småningom tar drömmen allt större proportioner. Då han slutligen aflägsnar sig med ett vrål, som kommer alla skogens blyga mimosor att sammandraga sig, har hans breda och platta fot lemnat ett intryck i den fuktiga sandjorden. Detta vår stamfars fotspår fylles af blod, som långsamt rinner fram ur det mördade, oskyldiga djurets ådror. – Dikten är gripande.
RiddarhusOrdningen, att Elector, som bbfver vald till UtskottsLedamot, icke må i annat fall upphöra att vara Elector, än då han samma befattning sig åtager; dels ock Fri herre Boijes, Ludvig; gjorde framställning om den ändring; x:o Att det missbruk» sorni sednare tider inträtigt sig vid begagnandet af Ridderskapet* och Adelns representationsrätt, att hufvudmanskapet för flere ätter ansetts kunna af en och samma person innehafvas; måtte aldeles afskaffas och i stället det stadgande meddelas, att om flere hufvudmanskap sammanträffa hos en person, han dock icke må flere än ett sjelf utöfva; och att derest han ägde omyndige söner, deras representationsrätt skulle ligga nere, intill dess de uppnått den ålder, att de kunna af densamma Sjelfva sig begagna; samt 2:0 att den föreskrift i nu gällande Riddai husOrdning, som sätter en blott anklagad perfon i lika predicament med en för brott lagligen dömd, måtte upphäfvas, samt förklaring meddelas hvad med de i RiddarhusOrdningen nyttjade orden nesligt brott rätteligen förstås; och Riddarhusutskott*! derjemte föf egen del ansett 1818 års Riddarhusordning tarfva förändring och förtydligande i vissa Den 3 Junii'] SI atadganden; har Riddarhusutskott ni dessa orsaker, samt med stöd af 52 §. uti berörde Riddarhusordning företagit sig utarbetandet af en ny sådan stadga, dertill Utskottet, i afseende på upptagandet till granskning af de ämnen, hvilka äga gemenskap med grunderne för Ridderskapets och Adelns representation jemväl hämtat anledning af den omständigheten, att frågan om ett förändradt representationssätt blifvit vid sista Riksdag till den nuvarande uppskjuten, hvilket Utskottet trott sig icke böra alldeles förbise, ehuru ett sådant uppskjntande, som det ifrågavarande, icke lärer kunna betragtas såsom ett verkeligt hvilande på bordet, enär detta sätt att tillvägagå, icke finnes i Riksdagsordningen medgifvet för Ridderskapets och Adelns enskildta angelägenheter.
Då såg hon framför sig — hälft i drömmen redan — ett friskt ansikte med spelande, bruna ögon och en käck prägel af att » slå sig igenom trots allt », som fattigdomen gifver åt vissa lyckliga naturer. Och då kom det för henne dunkelt, dimmigt, halftänkt, att om det omöjliga skulle hända, så hade hon väl ännu tid att — Innan hon hann tänka sin tanke till slut, sträckte hon på sig med namnlöst välbehag och somnade djupt och lugnt, med den ena magra armen kastad öfver hufvudet och ett leende på det bleka ansiktet, som såg helt barnsligt ut i sömnen. Svensk matgeografi. Kåseri i » de sura gurkornas tid ». Af Karl Benzon. J g j t u d i e t af matens etnografi är ett kulturhistoriskt studium kanske lika intressant som nå- got annat. » Säg mig hvad du äter, o c h jag skall säga dig hvem du är » — detta uttalande af den store Brillat-Savarin är ingalunda någon orimlig paradox. Eller karaktäriseras icke de robusta engelsmännen genom sin förkärlek för det till ett ordspråk vordna » rostbiff och plumpudding », de lätta o c h lifliga fransmännen genom sitt uppskattande af lättsmälta grönsaker och de tungrodda tyskarne — ack, ursäkta! — genom sin lidelse för » Sauerkraut und Wurst » samt liknande läckerheter, hvilka ofta torde » ligga som bly i magen ». Men det linnes naturligtvis äfven nationalrätter i smått — näringsämnen hvilkas begagnande karaktäriserar vissa bygder eller provinser. Hela Italien lifnär sig icke af polenia — i Napoli är exempelvis maccaroni älsklingsrätten. Den fattige spanjoren smörjer sig icke dagligdags med olla podrida — mångenstädes nöjer han sig med en rättika o c h en cigarrett, och i det sydligare Spanien — så har ett ögonvitne berättat för mig — ' anser den fattigare stackaren det som en kulinarisk fest, o m hans medel tillåta h o n o m att doppa sitt torra bröd i oliv-olja. * * Jag vet sannerligen icke, om vi svenskar ega någon national-rätt — och o m vår » nationaldryck » skola vi icke tala. Det » svenska smörgåsbordet » är icke typiskt allenast för Sverige.
Föredrogos å nyo och biföl lös StatsUtsk:s d. 24 nästl. Febr. på bordet lagda utlåtanden: N;o 7. i anledn. af K. M:s Nåd. Remiss å Kamereraren H. H. Krutmejers und. ansökning om befrielse från arrendet af Kronohemmanet Rinkeby i Stockholms län; N:o 8. i anledning af K. M:s Nåd. Remiss å Enkan Anna Gustafva Sahlmans und. ansökning om befrielse från skyldigheten att ansvara för arrrendet af lotten N:o 5i af Upsala Hofstalläng. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial N:o g, med återlemnande till BorgareSt. af K. M:s till Utsk. remitterade Nåd. Propos., ang:de curhusafgiftens fortfarande, beslöt R. o. Ad., som d. 12 i samma månad till Bevilln.-Utsk. remitterat samma Nåd. Propos. , att StatsUtsk:s ifrågavarande memorial, såsom icke erfordrande någon åtgärd, skulle läggas till handlingarna. Den 3 Mars f. m. Då nu å nyo föredrogs StatsUtsk:s d. 24 sisi!. Febr. på bordet lagda memorial N:o 10 om återlemnande till BondeSt. af åtskilliga motioner, rör:de en jemnare fördelning af roteringsbesväret, beslöt Jt. o. Ad., att samma memorial skulle hvila på bordet, till dess underrättelse ankommit om BondeStts beslut i denna fråga. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts d. 24 sisth Febr. på bordet lagda memorial N:o 11, hvaruti Utsk. till R. o. Ad., Borgareoch BondeSt:n återlemnat K. M:s af dessa RiksSl. till Utsk. remitterade Nåd.
Utsk:s yttrande bifölls. § 33. 1 fråga otn !Jtsk:s tillstyrkande, ronde uteslutande i denna § af orden: ”eller om han är boende på landel af vederbönde Socknemän” yttrade: Frill, von Stedingk: Det skall vara mig likgiltigt om Utsk:s förslag afslås eller bifalles, men för konseqvensens skuld tyckes det mig vara skäl att äfven afslå detta. Jag vill blott uplysningsvis nämna att jag gjort mig väl underrättad om denna sak och tror mig med visshet kunna säga att ännu icke något enda Gesäll-bref blifvit utfärdadt af någon Sockennämnd. Jag tror således icke alt det verkar menligt om stadgandet i denna § förblifver oförändradt. Frih. Palmstjerna: Huruvida Frih. von Stedingk känner alt i de 2,400 socknar som finnas i Sverige icke någon enda nämnd utfärdat gesälls-bref, det kan jag icke veta; men i den händelse äfven att icke någon sockennämnd ännu utfärdat något gesäll-bref, så synes mig att delta stadgande i sig sjelf innebär en föreskrift, som icke är lämplig. Jag anser visserligen att det kan vara föga värdt alt Ständerna ingå lill K. M. med underd. skrifvelse om en så ringa omständighet i denna vigliga författning som den ifrågavar. Jag kan likväl icke undertrycka min mening att en sokennämnd icke är lämplig till att utfärda gesäll-bref t. ex. för Juvelerareeller Segelsömmare-handtverket o. s. v. Man kan icke af en sockennämnd, som i mänga socknar består af aktade hemmansegare, men som icke ega kunskap i dessa frågor, fordra omdöme öfver desamma. Hr Bråkenhjelm: Konseqvens måste betyda detsamma sorn alt afslå allt hvad Ekon.Ulsk. föreslagit och framställt, ly eljest kan jag icke begripa huru det kan kallas konseqvens, att för det den ena punkten blifvit afslagen man äfven måste afslå den andra, då denna andra icke har det ringaste sammanhang med den föreg:de.
Konstnärsblodet röjes ej endast bos Mathilda, yngsta dottern, utan äfven hos flere af hennes syskon, af hvilka en broder är den mycket anlitade dekorationsmå- HELLBERG. Träffas a b y r å n k l. TJtyifning-stid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). GernandtaBoktr.-JkCleb, 4:de årg. - r a d. Taube. laren Grabow. En systerson är den kände violinisten Edvin Sjöberg, liksom morfadern medlem af hofkapellet. Redan tidigt framträdde hos den lilla Mathilda det musikaliska påbrået, och ehuru hon i sina tidigaste år ej erhöll någon egentlig handledning i musiken, förstod hon dock återgifva hvad hon fick höra. Men här var det ej såsom hos så många andra musikaliska barn pianot, som fick upptaga de första intrycken af hvad hon hörde, ty den lilla flickan egde en stämma, som redan tidigt väckte uppmärksamhet. Liksom en annan nu berömd sångerska, Adelina Patti, sjöng hon efter gehör hvad hon fått höra; nå- got senare lärde hon sig äfven på egen hand att beledsaga sången på pianot. Det var naturligt, att en så utpräglad begåfning ej kunde lemnas ouppmärksammad. Ehuru föräldrarne från början ej tänkt låta sin yngsta dotter egna sig åt konsten, följde de dock nu några musikvänners råd och läto inskrifva Mathilda i k. é£££&amp;éÉ£ * * * £ÉÉÉÉÉÉÉÉÉ££ÉÉÉ£ÉÉÉÉ£ÉÉÉÉÉÉ£ÉÉÉ££ÉÉ Erfarenheten håller en dyr skola, men dårar vilja icke lära i någon annan. teatrarnes elevskola. Hon var då tretton år. Efter någon tid började hon äfven idka sångstudier för fru Fredrika Stenhammar och denna intelligenta sångerska insåg snart hvad som kunde blifva af detta barnet. Eleven gjorde också lika snabba som stora framsteg, och det dröjde ej länge, förr än hon ansågs färdig att beträda scenen, hvilket först skedde i några småpartier, bl. a. i Webers romantiska opera » Oberon ».
Uli det af Stats-utskottet vid sistförflntne riksdag, i anledning af härom då ånyo väckta motioner, under n:o 65 afgifna och jemväl af a:ne liks-stånd bifallna utlåtande, blef den sålunda ytterligare föreslagna förändringen i afseende å de ordinarie stats-inkomsterna likaledes afstyrkt; hvaremot motionerna, i fråga om alla de extraordinarie inkomsterna, tillstyTrktes; Beträffande åter de ersättnings-summor, sorn, i stället för de till Stats-kontoret nu ingående bevillnings-medel, skulle delta verk af Riksgäldskontoret tillhandahållas, så föreslog sistbemäldta Utskott, att den af tullmedlen enligt riks-staten påräknade inkomst-summa, endast i den mån dessa medel till Riksgälds-kontoret inflöto, inåtte derifrån, uppå StaLs-kontorets skeende reqvisition, utanordnas-; att Riksgälds-kontoret dessutom skulle för hvarje år till Stats-kontoret utbetala ett belopp, motsvarande den summa, hvartill karta-sigillata-inkomsten i riks-staten vore upptagen; att statsfyllnads-summan skulle ökas med det belopp, som saluaccisoch bränvinshrännings-medlen, enligt samma stal, utgjorde; att den från postverket till Riksgälds-kontoret levererade summa, äfvensom dit influtna restantier å aila nu omförmälda medel, borde Stats-kontoret tillhandahållas; samt alt ett kreditiv å 666,666 r:dr 3a sk. årligen mätte å Riksgälds-kontoret anvisas, för alt af Stats-kontoret, på dess reqvisition, lyftas med vilkor likväl, alt de härå lyftad’emedlen intogos i de årliga liqviderna mellan dessa begge verk.
12:o angående upphörande af de uti Norra Länen utgående så kallade Räfst e-Tings-penningar. i834 den 28 Juni i underdånighet anmäld. Rikets Ständers framställning bifallen, hvilket Stats-Utskottet lill kännedom meddelats. 13:0 angående frågan om bevillning af utdelningen af Trollhätte Ka 00 oO nals och Slussverks Bolags-Aktier. i834 den 5 Juli och 1835 den i4 Februari i underdånighet anmäld, Kammar-Rätten 0111 innehållet af Rikets Ständers skrifvelse förständigad. 14:0 angående afskrifning af den summa, som af mindre Kreditivet blifvit lyftad i anledning af återgången handel om några försålda krigsskepp. i834 den 28 Juni i underdånighet anmäld. Stats-Kontoret om innehållet till behörig efterrättelse förständigadt. 15:o angående tullen å ifrån Finland inkommande varor. O i834 den 12 Juli i underdånighet anmäld. Beslut i anledning häraf fattadt och kungörelse i ämnet utfärdad. Ny Handels-Traktat med Ryssland sedermera afslutad, enligt derom den 2i Juni 1839 utfärdad kungörelse. 16:0 angående Sala Bergslags underdåniga ansökning om förändring af beräkningssättet för afgifterne å Bergslagets till förmyntning inlemnade silfver. 1834 den 5 Juli i underdånighet anmäld. Stats-Kontoret anbefaldt att, efter öfverstyrelsens vid Myntverket hörande, afgifva underdånigt utlåtande. 1835 den 10 Januari, sedan de anbefaldte utlåtandernc inkommit, ånyo i underdånighet anmäld; hvarvid Kongl. Maj:t bland annat förklarat, Bil. till R. St. Just. Ombudsm.