Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den handeln torde icke heller så lätt gå tillbaka, ty men låtom oss tiga om den saken. Visserligen är flertalet af öarne i gruppen endast kala klippor, men till och med på en stor del af dessa bo menniskor och det menniskor, som älska dessa klippor framför allt annat på jorden. Dessa sannskyldiga hafsmenniskor gifva Åland en ännu mera egendomlig prägel än tillochmed dess särdeles originella fysiska bildning förlänar. Dess i politiskt afseende stora betydelse förbigår jag här. Det var om våren år 185-. Ålands rika historiska minnen, dess egenskap att under det nyss slutade "orientaliska kriget" ha varit skådeplatsen inom krigets nordiska afdelning för en eröfringsscen i civilisationens intresse, äfvensom lusten att göra en liten sommartripp till ett för oss jemförelsevis obekant land, förde mig till det beslut att besöka Åland. Jag satte min föresats raskt i verket, gick ned till Blasieholmen der ålandsskutorna ligga förtöjda, och öppnade följande samtal med en ung sjöman, som såg pigg och treflig ut. "Hör på, min vän, reser ni snart öfver till Åland igen?" "Vi segla af i qväll", ljöd svaret på en ganska ren dialekt, och den unge mannen helsade höfligt. "Kunde jag få följa med er ditöfver?" "Det kan väl gå för sig, tror jag, men det beror på far, det." "Kan jag då få råka honom?" sporde jag. "Inte svår att råka", svarade åländingen muntert, "han sitter der på krogen och tar sig en morgonrisp, fråga efter'n bara, han heter Falkens Erik och rår om skutan här." Jag begaf mig till krogen, gick igenom skänkrummet och påträffade i "gästrummet" en medelålders man, sittande ensam, vid ett bord. Han tycktes mig se ut som en skutskeppare. "Goddag!" helsade jag frimodigt, "är det Falkens Erik från Åland? Er son har visat mig hit." "Vasserratri! Falkens Erik från Hammarudda", ljöd svaret, "men", tillade han, "våran strömming är slut och klent fick vi betaldt ändå."
Inom statskvrkan födas i vårt land de flesta menniskor, men det mesta tros-nitet. ligger utanför hennes råmärken eller hos separatistiska flockar derinom, som blott till namnet stå qvar inom statskyrkan. Sjelf tycks hon vara oförmögen att skapa något varmare trosnit. Denna rörelse från statskyrkan till enskilda religionssamfund eller till den vidsträckta indifferentismen har ju redan länge varit så stark, att man i yära dagar med stöd af den allmänna opinionen sträfvar att förverkliga religionsfrihetens stora princip och till och med bland statskyrkans allvarligaste anhängare hör röster höja sig för andra religionssamfunds likställighet inför lagen med evangelisk-lutherska kyrkan. Af allt att döma, ser det således i enlighet med ett temligen alknänf erkännande ut, som * om det icke vore någon pluralitet af statskyrkligt troende (troende just efter statskyrkans föreskrift) som uppbär systemet. Men om den » kompakta majoritet », hvars opinion ännu uppehåller stats Digitized by - ikyrkan, naturligtvis icke heller kan sökas bland de öppet ¿&amp;e-troende, så måste den finnas inom den återstående, tredje gruppen af menniskor, de i religiotissaker mer eller mindre likgiltige. Så synes det också vara i verkligheten. Såsom förut antvdts, har statskyrkan, då hon ville skapa den blinda tron som sin grundval, mindre lyckats att framkalla tron än blindheten. Sin största framgång vann hon med förbudet att i fråga om lärosatserna bruka förståndet. Denned har hon dogmatiserat en viss grad af religiös ihdifferentism, och på den lefver hon — ännu. Statskyrkan har i sin vida famn rum för religiös in-differentism af alla slag från den mest medvetna och mest vidsträckta till den mest oreflekterade och inskränkta (den som med föregående rader närmast åsyftats). Den medvetna indifferentismen, som gerna sträcker sig till religion i allmänhet och företrädesvis återfinnes bland personer, hvilka åtnjutit en omsorgsfull undervisning med mångårig skolgång och tillfälle till grundligare eftertankar i hithörande ämnen, liar icke låtit binda sig af den » kristliga » pligten att söfva förnuftet, utan pröfvat lärornas hållbarhet, läst och lujrt hvad som sagts emot dem och stannat vid öppen förnekelse eller tyst tvifvel.
» 1846 1,477,377 » » 1847 1,145,512 » och således sistnämnde år öfver 700,000 kannor mindre än år 1845, till hvilken minskning man tror sig kunna uppleta orsaken, dels i den omständighet att potatesen föregående året allmännare angreps af gängse sjukligheten och deraf följande förskämning, dels ock af den anledning att spanmålspriserne, i anseende till en ovanligt stor export till utlandet, uppstegrades till en på långliga tider här förut icke känd höjd, hvadan spanmålen icke med fördel kunde i stället för potäterne användas af bränvinsbrännarne. — Rågen exporteras sällan till ändra orter än inrikes, hvaremot korn, isynnerhet tvåradigt, jemte bafra, ärter och nägot hvete, utskep - 8 pades år 1847 i här ofvan uppgifne qvnntiteter, Tor det mesta till England. Vintern samma år var lindrig, så att exporten för det mesta hela tiden obehindradt fortgick. I denna lyckliga konjunktur för håde landtman och köpman förutsåg jag, hvad som verkligen inträffade, att, om icke brist, åtminstone alltför dyr tid på lifsförnödenheter skulle frampå sommaren uppstå, hvadan jag, dels genom allmänna kungörelser och dels annorledes, uppmanade allmänheten att lockad af de högre priserne, afyttra mera spanmål än den kunde undvara för eget och mindre lottade grannars behof. En sådan uppmaning hade visserligen en god verkan, men spanmålen var emedlertid så uppjagad i pris, att den näppeligen kunde af fattigare klassen inköpas. Så väl i städer som å landet lättades likväl detta bekymmer derigenom att bemedlade och välsinnade menniskor inrättade bagerier, hvarest brödet, emot ett i möjligaste måtto lindrigt pris, fick inköpas af den fattigare klassen, åt hvilken omtänksamheten jemväl föranstaltade om koknings-inrättningar.
— Nio 53. i anledning af år 1849 verkstäld revision af Statsverkets m. fl. fonders förvaltning. V. 422. — Nio 54. angående behöfvandes undsättning under missväxt år. V. 422. — Nio 55. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga proposition, angående den så kallade kurhus-afgiften. V. 422. — Nio 56. angående förändringar i afseende på inrikes brefväxlingen. V. 422. — Nio 57. angående grunderna för valet af revisorer till granskning af Banko-Diskontens räkenskaper. V. 422. — Nio 58. angående prägling af silfvermynt å 4 sk. banko. VI. 125. — Nio 59. angående ändringar i 23 Kap. 1 § Rättegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. — Nio 60. angående åtgärder för en förbättrad själavård i Hufvudstaden. VI. 125. — Nio 61. angående revision af författningarne rörande vaccinationen. VI. 125. — Nio 62. angående upphörandet af ljuspenningar för Embetsoch Tjenstemän samt extra-ordinarie. VI. 194. — Nio 63. angående upphörandet af det särskilda skattebidraget, lill gäldande af 1848 års krigsrustnings-kostnad. 194. —__Nio 64. angående återbetalningen af ett, för sänkning af sjön Ökvattnet inom Westerbottens län, förre Expedilions-fogden Moritz beviljadt lån. VI. 194. — Nio 65. angående eftergift af en förre Arrendatorn J. Wedling ådömd arrendeskillnads-ersättning. VI. 194. ( 43 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. — Nio 66. i fråga om upplåtelse åt staden Götheborg af Kronan tillhörig jord. VI. 194. — Nio 67. angående lyftningen af hela återstående beloppet af de vid senaste riksdag beviljade tillfälliga Slats-anslag till försvars-verkels förbättrande. VI. 194.
Kollegii underdåniga förslag till anslagets fördelning finge grundaspå regementenas eller korpsernas genom Lönings-direktionerne, enligt fastställd markegång för året, upprättade uträkningar och kalkylerade fördelningar af aflöningstillgångarne, utan afseende derå att dessa tillgångar icke blifvit uppburne eller att lönebeloppen ut - — 305 — fallit, så föreställer Kollegium sig underdånigst, att löneförbättringsmedlen böra kunna utbetalas 3 ä 4 månader förr, än nu ägt rum. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernldigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts S. C. NISSER. Stockholm den 10 December 1861. T. f. Kanslern för Krigsakademien, med Guvernörs-embetets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Sliiriders Revisorers år 1861 vid Krigs-akademien gjorda anmärkningar. Underdånigste Memorial. Genom nådig remiss anbefalld att afgifva underdånigt utlåtande öfver de anmärkningar rörande Eders Kongl. Maj.ts Krigs-akademi, som förekomma uti Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1859, får jag, med remissaktens återställande, endast i underdånighet åberopa hvad Guvernörs-embetet uti närlagde infordrade yttrande uuderdåuigst anfört. Stockholm den 19 December 1861. Efter nådigste förordnande: CAHL ARUELL. A. Becker. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. A. W. TOTTIE. C. L. Forsberg. 39 306 — Giivernörs-enikfets vid Krigs-akademieii underdåniga utlåtande, i anledning af de utaf Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar, angående nämnde Akademis sjukhus och gasverk. istarrsbno udo owiojt • f : ' .* . Underdånigste Memorial.
Jag öfverlemna!' ät dem, som med förslagets detaillebestämmelser komma att taga bestyr, att tillse huruvida icke med bibehållande af full rättvisa för inteckningsegare det kan blifva möjligt att försäkra kronan om utbekommande af hvad som i detta afseende skulle åläggas jordegaren att gälda. Man har vidare sagt att denna fråga skulle stå i ett bestämdt sammanhang med skatteförenklingen. Jag måste bekänna att jag icke delar denna åsigt. För det första är det likväl icke på något sätt afgjordt, att ej skatteförenklingen kan komma att föregå denna frågas behandling, men förutsatt att förhållandet blefve motsatt, så är det gifvet att, då förslaget icke uptager, i hvilka persedlar den grundränta, som kan komma att åsättas den privilegierade jorden, kommer att utgå, så är deraf en gifven följd, att räntepersedlarne, vid ett blifvande förslags upgörande, kunna utsättas i flera eller färre bland dem, som från annan jord i orten utgå. Om åter en ränteförenkling kommer att föregå de af mig föreslagna åtgärder, så kommer naturligtvis jorden att för de emottagna ersättningsbeloppen åsättas den kronoränta, som i allmänhet utgår i den trakt der jorden är belägen. Således synes mig icke skatteförenklingens uteblifvande kunna utgöra något slags hinder för denna sak. I öfrigt ämnar jag icke förlänga diskussionen, enär jag såsom ledamot af det Utsk. till hvilket motionen kommer att remitteras, får tillfälle alt bemöta de anmärkmr, som ytterligare kunna komma att göras. Frih. Raab, Adam Christian: Ehuru jag till alla delar instämmer med de talare, hvilka såsom omöjligt ansett åstadkommandet af all jords lika beskattning, och ehuru jag fullkomligt delar deras mening, att någon orättvisa icke förefinnes emot egarne af skattejorden, då priset å densamma' vid köp eller arf alltid varit i förhållande lill den jorden åsatte skatt, och icke eller emot något serskildt Ständ, enär, sedan är 1809, alla Stånd hafva lika rätt att ega all slags jord, så kan jag likväl icke underlåta, att förena mig i den här uttryckta åsigt, att det är af högsta vigt, att denna fråga Den 4 Januari.
— Återstående beloppet i5 R:dr 10 sk. 8 r:st., utgör värdet af Spannmål som utlemnats utan borgen; och kan af TJppbördsFörfattningarne icke hemtas anledning att, för en sådan åtgärd af den sedermera aflidne Uppbördsmannen, emot hans Sterbhusdelägare väcka ersa ttningspåstående. Lika med hvad vederbörande RevisionsContoir fiemställt, tillstyrker Utskottet alltså afskrifning af ofvanstående 34i: 34. 7. Skaraborgs Län. Sedan K. M:ts Bef:h:de år 1820 till afskrifning anmält 182 R:dr, utgörande värdet af 4 t:r Korn och 20 t:r Hafre, utlemnade år i8i3 ifrån Mariestads K ronoMagazin, men K. KainmarRätten i denna afskrifningsfråga ålagt Kronofogden Cai-le'n, att, efter 1814 års Markegångspris för Länet, med 146 R:dr 32 sk. hålla Kronan skadeslös för samma Spannmål; så torde, sedan nämnde belopp af Carle'n blifvit erlagdt, Brta nianden, N:o 209. 363 återstoden, utgörande skillnaden i olika års Markegångspris, få afskrifvas med 35 R:dr 16 sk. Elfsborgs Län. I anledning af en del innevånares uti Wedbo Härad af detta Län gjorda underd. ansökning om Nåd. eftergift af deras undsättningsskulder, för hvilka de förmält sig hafva ingått ömsesidiga borgens-förbindelser, täcktes K.
Lämpligast vore väl, att Filial-Banker bildades uti de orter, der Privat-Bankerne haft sin verksamhet, och med ungefärligen lika stora grundfonder, som Privat-Bankernes, samt att förlaget ifrån Rikets Ständers Bank, genom ökad sedelutgifning, uppgick till ett belopp, ungefärligen svarande mot det af omlöpande privatbanksediar, elter afdrag af deras kassabehållningar i riksmynt, eller omkring 7 millioner Riksdaler, hvarvid dock borde tagas i beräkning den summa af 1,500,000 Riksdaler, som för redan stiftade FilialBanker dels utgått, dels snart komma att anlitas. De lill nuvarande Privat-Bankers grundfonder hörande säkerhetshandlingar utgöra öfver 7 millioner Riksdaler, och en del af dessa, genom nämnde bankers upphörande, ledigblifna säkerheter skulle sannolikt användas för vinnande af delaktighet i Filial-Banker. Enligt nu gällande grunder för Filial-Bankers stiftande skola bolag för sådant ändamål bildas genom aktieteckning och utgöras af minst 30 personer, hvilka, en för alla och alla för en, ansvara för Bankens förbindelser. Af teckningssumman skall minst en fjerdedel erläggas i rikets mynt, och för återstoden ställes säkerheter, i stadgad ordning godkände. Filial-Bank oktrojeras på högst 10 år. Dessa allmänna föreskrifter äro införda uti de under loppet af år 1852 utfärdade oktrojer för Filial-Bankerne i Gefle, Halland, Blekinge, Mariestad och Christianstad; men olikheter dem emellan förekomma i andra hänseenden. Sålunda omvexla beloppen af teckning ssummorna ifrån 666,666 R:dr 32 sk. till 200,000 R.dr, och af lotterna ifrån 666 lLdr 32 sk. till 100 R:dr. Uti en Filial-Bank utgifvas ej lottbref\ men delegarne berättigas, att för faf teckningssumman, utan särskild säkerhet, erhålla kassa-kreditiv, som ej meddelas andra utan emot real säkerhet.
Till fångjournalerna åtgå årligen 6 böcker godt skrifpapper å n sk. , „ månadtliga räkenskaperna för hvarje månad, äfvensom för underhållet i fånggården och extra utgifter samt extra skjutsräkningen, tillsammans iS böcker å 12 sk. Ofver de fångar, som med fängelse aftjena ådömda böter för hvarjehanda större och mindre för - seelser jer honom att lemna vederbör, upp - bördsmän utdrag ur journalen för verification vid deras räkenskaper. Sådana belöpa sig öfverhufvud för hvarje månad till minst 3o st., eller för året 36o, hvartill åtgå 74 böcker papper ä 12 sk. Till fångarnes besvärsoch böneskrifter åtgår minst 3 böcker conceptpapper ä 12 sk , „ utskrifterna deraf, 4 böcker bättre d:o a 16 sk. „ fånglistorna: concepterna 3 böcker papper å 12 sk • „ utskrifna Sex. för hvarje månad, 3g ä 42 ark per medium 4°> som gör för året 1 ris . „ uppgifter öfver fångantalet till Fångstyrelsen i hvarje månad, jemte rapporter till Konungens Bef:h:de m. m., åtgår minst 2 böck. å 16 sk. „ fångars bref i enskilda angelägenheter, 2 böcker papper a 16 sk. . iA kanna bläck „ pennor „ 1 skålp. lack . „ ljus i vaktmästarens expeditionsrum inom fånggården, åtgår minst 1 1 isp. , , , , . Vaktmästarens lön enl. stat utgör emellan 164 och 170 r:dr, allt efter olika markegångspris; och kan per medium beräknas till 164 r:dr b:co årligen, ett rum och kök till boningsrum med dertill hörande vedbod och källare.
De emot Betänkandet och förslaget i öfrigt framställde anmärkningar hafva Utskotten ansett icke kunna vinna afseende, hvadan Utskotten härmedelst få vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att, med de af Utskotten här ofvan föreslagne förändringar och tillägg, antaga Ulskollens i Betänkandet N:o 7 framställde förslag lill reglementariska föreskrifter för bran vinsbränningens utöfning samt om hvad vid försäljning af bränvin och beskattningen derå, iagttagas bör. Stockholm den i3 Mars i84t« Reserva tione j; Åf Herr Contracts-Prrsten Sandberg: ”Då jag icke kan öfvertyga* om nyttan för landet af en till hvarje person utsträckt laga rättighet att, när och hvar som helst, utan afgift och utan åtal, utmångla bränvin halfstopsvis, får jag reservera mig emot Höglofl. Utskottens förslag uti 43- §, och anser, att hvad den sammansatta Afdelning, der ärendet första gången bereddes, hade föreslagit, åtminstone bordt vidhålla®, eller; ”att minsta qvantitet bränvin, som utom måltider må ,£ör’’säljas, bestämmes lill en kanna, så i stad sojn å landet.” Bev.- Lagsamt Allni, Besv.~ och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o l5, l5 Som jag icke eller förmår inse, att det privilegierade kroglifvet verkar till någon moralisk eller ekonomisk förbättring ibland folket, re-J serverar jag mig också emot det 2 samma §. förekommande beslut i detta hänseende, och vidblifver äfven härutinnan den förberedande Afdelningeus första föislag, som lydde sålunda: ”Hvad vidare angår försäljningen af bränvin, sä hafva Utskotten, ’’som ansett en betydlig del af det onda, som bränvinets missbruk med”förer, hafva sin egentliga grund i den så kallade krogsittningen, trott sig ”böia, till förekommande deraf, i förslaget bestämdt uttrycka det stadgande; ”att vid ali försäljning af bränvin det vilkor skall vara fä”stadf, att förtäring deraf på försäljningsstället icke må ega ”ruin annorlunda, än vid måltider.”
Alla, som vilja erhålla lån utaf den sålunda anslagna summan, böra ovilkorligen å de afbrånde tomterne uppföra sådana byggnader; som uti K; Mits för Staden i Nåder fastställda plan och byggnadsordning ård föreskrifna; 2:0 Vid lånemedlens fördelning böra de tomtegare företrädesvis understödjas, hvilka i synnerhet kunna vara i behof af lånebitråde Utaf allmänna medel; 3:o Landshöfdingen 1 Lånet tillförordnar en serskild Comité; som Under hans ordförande emottager lårtemedlen, besörjer deras utdelning m. tili Till medlemmar af denna Comité utses: Ert af Stadens tjenstgörande Borgmästare; Tvånnd Rådmän; Tvånne Adelsmän} Tvånne ofrälse Ståndspersoner, och Fyra bland Stadens Äldste; Och får någon annan ån den, som år bosatt i Staden, icke utses till medlem i Cornitén. Comiterade pröfva och bestämma storleken af den lånesurrtma, en hvar lånsökande må tilldeBilmng till R. St. Fårslag till urul. skrif. N:ö 330, 331» las, samt beloppet, som, i afräkning derå, hvarje gång får lyftas. På Comiterades requisitioner och fullmagter, hvilka alltid måste vara underskrifne af minst sju ibland dem, utlemnas penningarne från RiksgåldsContoiret J i följd hvaraf Comiterade komma att för alla sålunda lyftade summor ansvara och redovisa i den ordning närmare finnes stadgadt och föreskrifvet. Åfvensom alla de under Litt. B. mom. 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, i3, 14, »5, 16, 17 och 18 upptagne vilkor vid den Staden Borås, till utlåning åt enskilde, beviljade summa, komma att blifva gällande, i afseende på detta Staden Norrköping förunnade låneunderstöd. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 27 Jan. 1830.
Enahanda förhållande är det med andra Émbetsmyndigheter, t. ex. Förvaltningen af Sjöärenderne , som under olika tider varit; känd under olika benämningar. Herr Lefrén har om ifrågavarande Tjensteman yttrat sig så rigtigt , att jag fullkomligen instämmer med honorm Jag trodde "mig ej behöfva säga , hvad sorn är uptägéfc i Betänkandet, att nemligen desse Tjenstemän må för innehafvande löneersättning kunna begagnas vid den förestående utredningen af Magazinslnrättningen och att om de erhålla motsvarande inkomster i andre Verk , de då icke få behålla dessa. Motsatsen vöre en öfverdrifven förmån, 1 afseende på den billighets* principe Friherre Cederström ahser ligga till grund för Utskottens Betänkande, hemställer jag om der kan vara rättvist, att då tvätine personer tjena uti ett Verk, af hvilka en har Scb R:dr lön der och ingen på annat ställe j och den andre 600 R;dr der, och 200 i ett annat Verk, den förre skall få behålla allt , men den andre endast 4C0, ehuru den sednare varit lika nitisk och skicklig sorn den förre. Om Staten beviljar löneersättning fullt ut åt de ringare låntagare , sorn förlora sine tjenste*-, under förbehåll, att de kunna begagnås till andia, söm möjligen erfordrasj Så göf Den i September f, m, *49 Staten ej derigenom någon uppoffring. Dock bör jag anmärka , att der det i Betänkandet står lön, torde det böra heta löneinkomst; ty om någon blefve flyttad från en tjenst i MagazinsDirectionen till exempel vid en Häradshöfdingesyssla, der ordinarie lånen vanligen utgör 75 R-'dr Banco , fastän inkomsterne af papperslösen stiga till ett ansenligt belopp, så borde någon ersättning till en sådan Tjensteman ej vidare komma i fråga. Friherre Wrangel, Heming: på jag nu yågar yttra mig i detta vigtiga ämne, sker det ej för att försvara Magazinslnrättningen. Tvärtom äro följderna deraf så menliga , att de böra påskynda dess fullkomliga upplösning.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus • Jag finner mig förpligtad, att, i afseende på Höglofl. ConstitutionsUtskottets betänkande fästa Herr Grefvens oeh LandtMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på följande förhållanden; Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, såsom orden lyda: åsyftar ett tillägg i Grundlagens stadgande. é Tillägg i Grundlagens stadganden har jag trott vara förändringar i Grundlagens stadgandenj propositionen skulle således till Constitutions» Utskottet remitteras, och enligt lagens bokstaf genast dit remitteras, utan att förut propositionen kunde bli föremål för Riksens Ständers öfverläggningar. ConstitutionsUtskottet likväl har till Riksens Ständer återsändt Kongl. Majits proposition, och förklarat sig icke kunna med målet taga närmare befattning; Utskottet, heter det i betänkandet, föreställer sig att Kongl. Majus proposition icke åsyftar någon verklig, någon Jör alltid bestående Grundlagsförändring, 816 Den a g Martil. utan ett personligt undantag, en tillfällig modification. Utskottet, heter det vidare, föreställer sig att jemväl RiksStänden härutinnan delat Utskottets åsigter, ehuru Riksdagsordningen, enligt Utskottets tanka, fkäligen kunnat föranleda remiss. Jag skulle tro, att då denna 44 § säger:
Det var en amerikansk tidningskorrespondent i England, som för atf * upptaga telegrafen under det han inväntade några vigtiga nyheter, sysselsatte den med att telegrafera under Atlanten och med dryg kostnad för hvart ord de fem första kapitlen af Genesis. Utgifvaren af Standard betalade under det afghanska kriget 800 pund för en kabeldepesch. Hans nyheter under kriget i Transvaal telegraferades, ehuru hvarje ord kostade aderton shillings. Det är omöjligt att uppräkna ocH svårt att klassificera de engelska tidningarna. “ The Press Guide, “ en god handbok i allt hvad som rör tidningar, uppräknar tusental, och dessa tillväxa dagligen, då äfven spel och sport hafva specialtidningar för sina intressen. Hvarje tänkbart yrke eller industri, från civilingeniörens till sotarens, har sin representant inom pressen, så att vi tyckas hafva uppnått ett sakernas tillstånd något liknande det som en amerikansk » skämtare berättar om en viss nyanlagd stad, som hade endast fyra invånare och likväl redan tre tidningar, under det att den fjerde medborgaren blott väntade på typer för att utgifva sin tidning. The Press Guide angifver äfven tendensen hos de politiska tidningarna. Af dessa uppgifvas 594 vara liberala, 394 konservativa, 66 liberalt-konservativa och 1047 oberoende eller neutrala. Ända från början gynnade Whigs pressen under det deremot Tories ignoreradeden » och icke trodde på dess makt, förr än de funno att alla populära tidningar slodo på deras rivalers sida, samt att dessa rivaler med tillhjelp af pressen voro herrar öfver situationen. Detta var på Pittsdagar * Skilnaden mellan de begge partiernas politik ledde till åtskilliga egendomliga resultat, af hvilka de liberala tidningarnas numeriska öfver-lägsenhet icke är del minst egendomliga. Under många år voro verkligen alla de förnämsta tidningarna liberala, det var först lord Beaconsfields regime, som häri åstadkom en förändring. Disraeli, visare än hanstory-företrädare, föraktade icke pressen.