Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anckarsvärd kommit; ty då K. M., för förvaltningen af de förenade Kikenas utrikes ärenden, äskat i allt 080,000 Bdr deraf \f-, eller 480,000 Bdr, utgör den del, som skulle belöpa sig på Sverige, hvars folkmängd upgår till öfver 3-jmilhr, så synes af de officiella handlingar jag åberopat, att för UtrikesDepartm är anslaget: i Danmark, med en folkmängd af 2,600,000 innevånare, 286,350 llbdr, eller 572,700 Bdr Rmt; i Belgien, med 4,584,000 innevånare, 779,600 Francs, eller 560,336 Rdr Ernt; i Nederländerna. med 3,433,372 innevånare, 438,000 Floriner, eller 657,000 Bdr Ernt; i Sardinien, med 4,916,084 innevånare, 909,400 Francs 398 Den ii Mars. ellei1 653,031 Edr Ernt; i Preussen, med 17,202,013 innevånare, 717,975 Preussiska Thaler, eller 1,974,430 Edr Ernt, samt i Nord* Amerikas Förenta Stater, med 23,000,000 innevånare, 964,310 Dollars, eller omkring 3,638,000 Edr Ernt.
Afd, 39 306 Dan ig November e, m. ra origtig och följaktligen ej höra af Riksens Ständer föreskrifvas. Örn det stadgas, att fonden skall utlånas till 6 procent, skall det allid medföra förluster, och dessa kai» ingen annan, än administrationen komma alt svara för; emedan eli annai förhållande skulle leda till beständiga afskrifningar. Friherre afNordin, Carl Johan: Då jag framstälde denna motion, var det derföre, att jag ansåg, att eli fattadt beslut borde gå i verkställighet. Det är redan förut genom bifall lil! Slats-Utskottels Betänkande af Riksens Ständer beslutadt, alt fonden skall förräntas, men det blef icke, jag vet ej af hvad händelse , uti den underdåniga Skrifyeisen till Kongl . Majrt intagit . Jag har vid första afgörandet varit af den mening , alt fonden borde förräntas, emedan då den blifvit så betydligen nedsatt, påkallar beliofvet, att den förvaltas på det mäst förmånliga sätt om ändamålet af dess tillvaro skall vinnas ; då jag derjemte anser denna fond tillhöra jordbrukande Classen, äger denna Clnss af medborgare rält att fordra , alt den på det ändamålsenligaste sätt till fondens förökande användes. Jag ser ej eller någon fara deruti, att fonden utlånas mot 6 procent, då det lämnas till KonglMajrt., att bedömmä säkerheten, och jag tillstyrker således bifall å Betänkandet, Herr La ger hjelm, Fehr: Den siste Talaren haj anmärkt, att Ständerna redan Den 19 November e. m; fattal sitt beslut, till följd al Stats-Utskoltets Betänkande, men att det ej af Expeditions - Utskottet blifvit expedieradt. Jag får anmärka, att, sedan Riksens Ständer fattade detta beslut, hafva Ständerne beslutat att upptaga lån. Såsom fond lör dem hafva de beslutat, alt en viss summa för Riksgälds - Contoiret skall disponeras af Banco-Discontcns medel, då det ej är säkert, att Riksgälds - Contoiret ensamt kan fylla sina förbindelser.
Nägre Arender af wigt och betydenhet, såsom Lan-nexock-moner, Wexelupköp, Sysilors tilsätrande gu. m. fa icke eller afgöras, sä framt icke minst Atta ibland Fullmägrige äro narwarande. Uti aila mål, hwilka tarfwa någon utredning, inhamte Fuilmagtige ckommissLriLrnes Utläranden, hwilka kckoroc oller biläggas. 11 §. Ej mä B -siut fattas, någon åtgärd widtagas, eller Befallningar, mi Öfwer Styrelsens namn, medv-las Wcrkets Ämbetsmän, utan wid Fullmägtiges Sammankomster, dä ordentligt lckotoeoll öfwer alla förefallande ärender stall hällas. -2 §. Upkomma under öfwerläggningarne ffiljakrige menin Sjette Bandet. N:o 84» rzzDen 29 Mars. e. m. meningar, afgifwe en hwar ibland Fullmägtige särskilt sin röst skrifteligen eiler mundtligen, och saken afgöres genom voceiinZ, da rösterne beräknas per capita, och p>ur°Liiteten8 mening gäile såsom bcstut. yttras flere olika meningar, jämkas Bestuter efter dem, hwilka närmast med hwarannan öfwerenöstämma, pä sätt altid manligt ar, men om wid vnterinAsr rösterne skulle Utfalla lika pä bägge sidor , gälle den mening, som Ordföranden biträder. rZ §- Den Fullmägtig, som, ehuru han är närwarande, ej särskildt afgifwer sin röst, eller ock efter pabegynd ventilation uti et ämne bortgår, anses hafwa bidragit til der Beslut, som rages. 14 §- Skulle emot förmodan sa inträffa, at sannelige Fullmägtige för et witzr Stand pä en och samma gäng äro dels bortrests och dels af sjukdom hindrade, mä, i händelse Arenderne icke käla upskof, der wara de öfrige Fullmägtige tilläkir ardem afgöra. 11 Hrt.
Likaledes tillstyrker Utskottet, alt det gemensamma Exercis-anslaget af 45,ooo R:dr må sålunda fördelas, att för Linie-Flottan utföres a5,ooo R:dr och för Skärgårds-Flottan 30,000 „ S:a 45,ooo R:dr. Genom hvad sålunda blifvit an förd t, anser Utskottet serskildt yttrande icke erfordras, i anledning af Herrar Petrés och Christiersons samt Riksdags-Fullmägtigen Lars Petterssons i ämnet framställde motioner, utom hvad angår den förstnämndes förslag, att Båtsmän vid uppfordring tili tjenstgöring böra sjöledes transporteras, hvaröfver Utskottet, i sammanhang med likartade framställningar, framdeles vill sig utlåta. Hvad angår den af Herr Sabelfelt väckte, här förut omförmälde motion, angående beklädnadshjelp och förhöjd inqvartering för Flottans Underofficerare; så vill det väl synas, som de sistnämnde vore i behof af någon förbättring uti deras aflönings-vilkor, men Utskottet, som tror, att, då fördelningen af de å Riks-Stalen för Flottans behof anvisade summariska anslag är till Kongl. Majit öfverlemnad , denna af enskild motionär väckta fråga icke lämpligen kan blifva föremål för en närmare pröfning å Rikets Ständers sida, eller anvisande af serskildt anslag för detta ändamål, i fall de, ifrågaställde löneförbättringarne ansåges böra ega rum, finner sig endast böra hemställa, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla den gjorda framställningen, till det afseende, Kongl. Majit i Nåder må finna densamma förtjena, under tillika yttrad förmodan, att, i händelse den skulle finnas billig, Kongl. Majit, intilldess en förBih, till R. St.
Du har det i alla fall inte. Men det vore skönt att kunna ta hela detta satans ruttna jordägg, som någon osynlig höna nu legat på i så många tusen år utan att ens kunna kläcka ut en ordinär kyckling derur, – ta det i sin hand och smita det i himmelväggen, så att det sa smack efter det!» Nisse fortfor ännu en lång stund att mumla något obegripligt hän för sig sjelf, medan han satt der orörlig som förr och stirrade in i brasan, der vedstyckena blefvo svarta och röda. Omsider tystnade äfven hans stämma; och han satt der ånyo som en dunkel vålnad inne i det tätnande skumrasket. Redaktören hade tagit en stol och slagit sig ned äfven han framför brasan; och så blefvo de sittande der midt emot hvarandra begge två, stumma och orörliga, de visste sjelfve ej af hur länge, hvar och en i sina tankar «Jag känner det också tungt,» sade redaktören. «Och på sista tiden allt oftare.» Nisse reagerade inte. «Men der är den skilnad,» fortsatte redaktören, «att jag vet och kan säga, hvad det är som trycker mig.» Intet svar. «Det är det att jag inte är tillfreds med mig sjelf mer.» «Rä rä ... hm ...» «Det är det med Agda.» Så–å.» «Ja, jag handlar inte rätt mot henne.» «Tala tydligare!» «Det är dock ett menniskolif, som man håller i sin hand, – en sådan der ung och värnlös flicka.» «Hon är inte värnlös, så länge hon har mig.» «Ja, du ja! Har inte just du din dryga andel kanske i att det kommit som det kommit?» «Det som jag har gjort, det tar jag på mig. Stå du för hvad du har gjort! Och är du för knäsvag till att kunna det, så kan du förresten också gerna lägga alltsammans öfver på mina skuldror. Det blir Nisse Svensson inte kutryggig af, inför sina medmenniskor.» Der kom en liten paus. «Du är hård, Nisse; men jag är vek,» sade redaktören sorgset. «Sa’ du det!»
Första och andra punkterna, eller Utskottens hemställanden å sidorna 7 och 8 af Betänkandet afslogos, hvaremot tredje och fjerde punkterna, eller hvad Utskotten å sidan 9 hemställt, godkändes. N:o 179, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående åtgärder till behof vandes undsättning i missvextår. Bifölls. N:o 180, i anledning af väckt fråga om inrättandet af socken-magaziner, m. m. Bifölls. 3 4 o Prat. Utdr. d. ~ slpril , 84 * • N:o 181, i anledning af väckta förslag, angående åtgärder lii! aflijelpande af nöden i Dalarne. Bifölls. N:o 182, i fråga om aflöning för den person, som hos de sammansatta Utskotten besörjt Secreterare-ljenst. Bifolls. och N:o i83, i anledning af väckta frågor om förändring i sättet för fångais skjuts och transporterande. Bifölls. S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll för den 10 sistlidne Mars, med inbjudning till Med-Stånden alt instämma uti de af Bonde-Ståndet samma dag, vid pröfning af Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-IJtskottens Betänkande N:o 31, angående lagstiftningen om fattigvården i Riket, fattade beslut. Borgare-Ståndet vidblef dess i denna fråga den 24 sistlidne Februari fattade beslut och lade Bonde-Ståndets omförmäldta Protocolls-utdrag till handlingarne. S. D.
Dummemåsse till familjegrafven, ropade en röst till kusken: “Släpp tömmarne! Låt gå!“ Han släppte och föll i förskräckelsen ned från likvagnen. Både hästar, vagn och lik försvunno då i måssen. Christiern Bengtsson Oxenstjerna d. y., som lefde på slutet af 1400-talet, hade icke mindre än 12 barn, hvilka dock alla dogo straxt efter födelsen, och allt hopp om Oxenstiernska slägtens bibehållande tycktes vara förbi. Men den blef räddad på ett sätt, hvarom berättas följande saga, hvilken Peringsköld ansåg trovärdig, emedan han hört den “af fru Karin Bielke, som åter hört den flera gånger berättas af sin moder, fru Ingeborg Oxenstjerna“. Det var nämligen hin onde, som alltid bröt halsen af Christiern Bengtssons barn, innan de hunno döpas. Men kort förut, innan fru Anna skulle nedkomma med sitt trettonde barn, fick hon i en dröm den tillsägelsen, att det skulle blifva en son, hvilken straxt borde döpas till Gabriel; då skulle gossen icke allenast få lefva, utan ock blifva stamfader för en stor och mäktig afkomma. – Hon berättade drömmen för herr Christiern, och då gossen straxt derefter föddes blef han verkligen kallad Gabriel, ehuru ingen i slägten förut burit detta namn. Natten derpå hördes den onde anden med buller och dån komma susande genom luften. Dörren öppnades och en ilskefull röst ropade: “Heter du Gabriel? heter du Gabriel? – En af de närvarande hustrurna svarade: “Ja, Gabriel heter han i Herrans Jesu namn!“ Då slogs dörren igen så hårdt, att hela byggningen darrade och förstugutaket störtade ned, hvarpå anden försvann och lät aldrig mera höra utaf sig. Men barnet växte till och vårdades under bön och sång af gudfruktiga qvinnor, och när dessa någon gång slumrade och gossen började gråta, framkommo englar i skepnad af älfvor och rörde vaggan, samt sjöngo med späda röster barnet åter till hvila. – Den räddade gossen blef den friherrliga Oxenstjernska ättens stamfader.
Adeln medgifne judicium parium den tillämpning att Hof-rätten skulle vara dess forum, priviligiatnm; detta bestämdes genom 1614 års Rättegångsordn., hvilken föreskref att Adelsmannen i saker, som gingo å lif, ära, adelig frihet och privilegier, gods eller arflig rättighet, så ock i tvister om arfskifte eller jordagods adelsmän emellan, skulle allena comparera för den Konungslige Hof-rätt, hvars ledamöter, till största delen, voro adelsmän; R. o. Ad:s privilegier år 1723 bekräftade än ytterligare denna Adis särskilda domsrätt, hvilken jemväl kom att inflyta i 8 kap 2 § af R.B. i 1734 års lag, hvars föreskrifter i detta afseende äro allom kända. Sålunda har denna undantags-lag tillkommit. Den var i fullkomlig öfverensstämmelse med åsigterne hos den tid, som införde och utvecklade den. Den innefattade äfven hvad meningen dermed var, nemi. att adelsmän skulle dömmas endast af adelsmän. Förhållanderne äro nu olika. Det nuvarale samhällsskicket bjuder att alla skola vara lika inför lagen, att, såsom LagUtsk. vid förra riksdagen yttrade, allmän lag skall vara allas gemensamma band och allmän domaremakt allas gemensamma värn. Sedan Adeln förlorat privilegiet att ensam bekläda rikets högre embeten, har Hofrätten bland sina ledamöter räknat flere af ofrälseän af frälsestånd, och den ursprungliga grundtanken, detta judicium parium, som blifvit Adeln förbehållet, genom stadgandet att Adelsmannen i vissa mål skulle omedelbart af Hof-rätt dömmas, har gått förlorad. Sedan jag sålunda visat att den förmån, som ansetts bestå deri att endast varda dömd af sina likar, i sjelfva verket eller i dess ursprungliga mening för R. o. Ad. icke vidare förefinnes, återstår att efterse huruvida ifrågakomna rättighet för R. o. Ad. medför egen fördel i öfrigt. Så Den 5 Mars e. m. 209
Maj:ts härom utfärdade Nådiga Resolution, ty det var derigenom ej förbudit någon enda köpman i Riket att införtulla manufacturerade bomullsvaror, endast det skedde till Götheborg, af hvilken anledning Juden Nathanssons ansökning afslogs, utan att han derigenom betogs rättigheten att införtulla varorne genom Götheborg. Herr Doctor Wijkman: Som jag förut yttrat, hafva följderna varit bedröfliga, och jag vill för min del, att saken anmäles hos Riksens Ständer, utan att någon Embetsman anklagas. Herr Baron Cederström, Jacob, ansåg målet ej kun na sluteligen afgöras förr, än Protocollet rörande Natbanssons ansökning, hvilket till Finance-Expeditionen skall vara utlånt, ånyo blifvit uppläst. Herr Professoren Rosenschöld ansåg Stats-RådsProtocollet för den dag, då det vidtagne beslutet angående bomullsvarors införtullande till Götheborg upphäfdes, nu äfven böra uppläsas. Herr Biskop Rosenstein: Utan att kunna antaga de Herrar Ledamöters öfvertygelse, som finna skäl till anmärkning i detta mål, anser jag densamma mest bero af Opinionen och möjligen kunna vederläggas, hvilket må hända skulle blottställa Constitutions-Utskottet för det omdöme, att anmärkningen blifvit gjord i hast, i stället för med den manliga betänksamhet Utskottet iakttagit, och bör iakttaga. Följderna skulle äfven kanhända ej blifva nyttiga. Förtjente personer skulle mindro fördelaktigt namngifvas för Ständerna, hvaraf verkan troligen blefve den, att de ledsnade vid sina trägna och ansvariga kall, hvari det syntes vådligt att verka, då mensklig ofullkomlighet, som öfver allt röjes, skulle så illa uttydas. Vår lyckliga Constitution kunde misskännas och framtiden beröfva oss densamma. Härmed instämde Riksdagsmannen Aberg och Herr Doctor Agrell, som ansåg det ej tillkomma Constitutions-Utskottet att bedöma nyttan eller skadan af ifrågavarande ämnen, som nu blifvit lemnade till det Särskildta Utskottets handläggning.
Propos. ang:de förändradt sätt för amortering af Landshöfdingeackorden ; N:o 151, ang:de ersättning för sådana af StatsKontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade; N:o 152, ang:de disposition af medel, sora influtit för skedd expropriering af jord från den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs Län på lön anslagna Kungsgården Noret; N:o 153, ang:de begrafnings-och öfrige kostnader, föranledda af Högstsalig H. M:t Konung Oscar I:stes dödliga frånfälle; N:o 154, i fråga om löneförhöjning för år 1857 åt de vid storskiftet i Stora Kopparbergs Län samt afvittringen i VesterNorrlands, Vesterbottens oeh Norrbottens län anställda landtmätare ; samt N:o 155, rör:de båtsmäns tjenstgöringsskyldighet. 116 Den 8 Okt ober. Vidare föredrogs, men begärdes af Frih. Leijonhufvud, Carl, på bordet, Exped.Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 156, om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 27 November 1857, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomne Mern., Utlåt:n och Betänk:n, nemi. från StatsUtskottet N:o 197, i fråga om Bergsskolans i Fahlun flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet; BevillningsUtskottet N:o 45, med förslag till de formulärer, som böra bifogas den föreslagna Förordningen angående Mantalsoch Skattskrifningarnes förrättande; N:o 46, med förslag till de formulärer, som böra bifogas den af R. St:r vid innevrde riksdag beslutade nya Bevillnings stadga; Lagutskottet N:o 58, i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Utlåt.
Ridderskapets och Adelns ägande Hus och Tomter i Städerna, föreslagit, böra utsträckas till Flög vördig a Presterskapet och. till alla dem af Städernas fastighet-ägande Invånare, hvilka uti utgörandet af ifrågavarande onera ännu njuta någon lindring i jemförelse med Borgerskapet, hvarförutan billigheten högeligen fordrade, att jemväl alla andra onera som tillhöra Städernas Invånare i egenskap af »Gårdoch Jordägare, bordel lika förhållande utgöras. — Häruti hafva det Väliofb Ståndets samte!ige Ledamöter från Städerna instämt, hvarefter ärendet blifvit remitteradt till detta Utskott med anmodan, att ej allenast utreda, huruvida Herrar Cederborgs och Kjellawders gjorde yvkaaden kun-. 206 Beni. ochEkonUtsk. Betänkanden. de anses innefatta blott åsyftad verkställig* het af de Cöncessioner, Sorn Högloft. Ridderskåpet och Adeln samt Högvördiga PrestSiåii* det vid 1809 och 1810 årens Riksdag beviljat, utan ock att fullständigt upplysa allt hvad rörande detta ämne blifvit vid Urtima Riks* dagarne åren 1812 och 1815 tillgjordt; I anledning häraf får Utskottet anföra^ ätt sedan, vid 1812 års Urtima Riksdag, Herr Gabriel Kjellander vackt fråga, om Högloft Riddei-skapets och Adelns samt Högvördiga PrestStåndefcs deltagande för deras Hils och Tomter i Städerna uti öfvanberörde Byggnaders uppbyggande och underhållande, och denna fråga blifvit remitterad till Riksens Högloft. Ständers serskildta Utskott) har Utskottet medelst PrötocollsUtdrag åf den 27 Juni 181Ö förklarat sig icke kunna taga befattning dermed, emedan Utskottet fått sig uppdraget, att endast behandla de äf Heder* värda BondeStähdet väckta tvistiga frågor mellan välbemäldta Stånd och de öfriga Respectlva RiksStånden, hvilket beslut blifvit af Hög* lofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar blifvit anfördt,' att, då den lätta Lane-tillgången oell förmånen att erhålla undsätta'ngs-spannmål till lägre pris iin de gångbare hittills vållat, att denne rättig» igck Stars-Utskouets Betänk anden. het blifvit alltför vida utsträckt, vöre nödigt, att förtlutne misstag i anseende till utborgningar sä rättas, att, enär Credit för Hemmansbrukare emot säkerhet kän beviljas, den icke bör medgifva* för längre tid än ett halft ar, högst Nio månader, och att den, sorn contant betalar, (under hvilket villkor alla anses hafva lika rätt till undsättning), bör äga någon förmån i fett nedsatt pris i jemnförelse till Låntagaren, samt att andre på Landet, såsom Torpare, Soldater, Handtverkare och Arbetsfolk, icke, som ännu lärer ske, lemnäs utan säkerhet Spannmål på Credit, hvarigenom förluster för Magazins-Fon. den uppstått, hvilkas afskrifning ej i annan väg bör beviljas, än nu gällande Författningar derom föreskrifva. Flere Ledamöter af Vällofh Borgare Ståndet, hafva deremot ansett, att det vore vida bättre om aldrig något Sädes-understöd från Statens sida vöre att påräkna, och att derigenom en allmännare god hushållning rned hvarje års skörd obestridligen skulle förspöijas. Minst anses denne omfattning lämplig i ett Land, der Brännvins-Bianningen är i den fria utöfning som hos oss. I det afgifne förslaget har Utskottet ådagalagt vådan af de alltför vida utsträckte Spannmåls-utlåningarne och fördenskull ansett det högst angeläget, att desse understöd ovilkorligen inskränkas inom verkeliga behof. Och har Utskottet således i hufvudsaken ej vidare att tillägga. Att alla sorn kunna betala Undsätt» nings-Spannmål skola utan afseende på behofvet vara berättigade till understöd, anser Utskottet leda till ganska betänkeliga följder: stridande w Stats-Utskottets Betänkanden, 1899 ett sådant medgifvande dessutom emot sfsigten o.ed understöds meddelande.
Vid dåvande Riksmöte beslöto Ständerna, att en allmän frihet borde ega, rum, alt emot en afpassad lull 250 Den 1 Februari f. m. införa alla slags varor. Med varsamhet har den principen tillämpats, hvilket häst uplyses genom en jemnförelse de sednare Tull-taxorna emellan. Endast några och tjugu varuarktiklar äro f. n. med införsel-förbud bélagde. Den första frågan är nu: lia landets näringar sedan år 1823 gått framåt eller har den friare handelsprincipen, som samma år gjorde sig gällande, bidragit till industriens undergång. Svaret iigger i siffran. Ar 1824 egde Sverige 1,177 fabriker med 8,15ö arbetare och ett tillverkningsvärde upgäendc till 7,281,000 R:dr inko; år 1852 deremot upgingo fabrikernas antal till 2,454, med 22,(145 arbetare och ett tillverkningsvärde af 24,213,000 R:dr bk:o. Tillverkningsvärdet ökadt, sedan år 1824 med 300 procent! !! ”Till‘delta resultat hade fabriker hufvudsakligen bidragit som under dessa trettio åren genom förhud varit skyddade”, — säga mina värde motståndare. Afven här säger siffran motsatsen. Bomullsspinnerierna må tjena till exempel. I Tull-taxan af år 1824 borttogs införsel-förbudet på bomullsgarn. Samma år förbrukades ännu icke mer än omkring 400,000 7f. rå bomull per annum. Ar 1S52 hade denna import stigit till 8,636,531 It. Ar 1848 nedsaltes tullen på bomullsgarn ifrån 6 till 5 sk. b:ko per U. Importen af bomullsgarn var år 1842 Segel och leltduk. Är 1835 borttogs förbudet. Samma år sysselsatte denna näring 390 personer, år 1852 dermot 1,105 personer. Sockerfahrikationen. Förbudet borttogs år 1849 på topp-, kandioch kak-socker samt siriip.
I valet mellan dessa skiljaktiga tolkningsprejudicat, har Const.- Utsk. för behandling af nu ifrågavarande från tvenne RiksSt. erhållna återremiss, genom votering, stannat i det beslut, att, ehuru i likhet med 1840 års Const.Utsk., medgifvande Riksens Ständers, väl icke i grundlagen klart uttryckta, men likväl under flera riksdagar ulöfvade, rätt alt förkasta ett af Utsk. ingifvet grundlagsändrings-förslag vid samma riksdag, som det blifvit framsläldl, dock icke deraf draga den följd, att i den nu förevarande frågan, der tvenne Stånd gillat och tvenne Stånd ogillat förslaget, omröstning i förstärkt Utsk. bör äga rum.” Jag påminner mig, att jag en gång under 1834 års riksdag fick af många ledamöter i detta Stånd uppbära ganska skarpa förebråelser, för det jag vågat fälla ett uttryck, som jag ansåg vara det enda verkligt tillämpliga, då jag nemi. om en uppgift sade, att det var en osanning. Jag upprepar likväl nu detta ord, emedan jag ej finner något mera tillämpligt, och säger att Utsk. har gjort sig skyldig till en osanning, då Utsk. säger, att det hållit sig inom valet emellan de olika tolkningssätt, som förut ägt rum, 8 II. 59 Den 26 Mars f. m. ty Utsk. hav icke gjort detta, utan gått ett steg längre och, med åsidosättande af dessa båda sätt, gjort en alldeles ny grundlagstolkning. Jag anser, att man i dylika fall icke det aldraminsta bör taga i betraktande hvarthän det ena eller andra beslutet kan leda, utan öfverlemna åt kommande Ständer att afgöra sjelfva frågan, ty en grundlag bör ovillkorligen tydas efter ordalydelsen, emedan formen är det enda man bar alt fästa sig vid, och om denna ordalydelse äfven vore orimlig, så måste den likväl följas till dess den blir afskaffad. Sedermera har Utsk. åter gjort ett sådant der litet språng, då det säger: ”såsom grund för detta beslut har Utsk. ansett sig böra åberopa ordalydelsen uti sista perioden af 56 § Reg.F., som stadgar, alt, då ”något