Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De fördelar, för landtmannen isynnerhet, hvilka man genom deföreslagna förändring garne velat åstadkomma, skola, genom deras indrifning i städerne och på landet vid samma tid, icke blott tillintetgöras, utan ett större ondt till vägabringas. Den både hastiga och stora nedsättning af varuprisen, då säljarne nödgas till salu utbjuda fördubblade qvan ti teter varor, för att hopsamla fördubblade penningebelopp, under det köparne, för samma ändamål, mäste möjligast inskränka sina uppköp, skall tillskynda de förre större förluster, än de prejerier, hvaröfver man klagat. Detta skulle undvikas, om uppbördsstämmorna utsattes för städerna lill September månad och för fastighets-innehafvare på landet till Januari. För alla icke-fastighets-inneliafvare på landet bör äfven uppbördsstämman utsättas till September månad, då krono-utskylderne kunde vara och alla de besvär och omgångar med efterlysnirigar och dylikt, i afseende på undanflyllade personer, skulle undvikas. För den så kallade arbetsklassen på landet skulle denna uppbörds-termin ock vara mera passande, och utskyldernas liqyiderande lättare, genom den större arbetsförtjenst och tillgångpå penningar, som då inträffar, i jemnförelse med hvad sorn eger runa under vintertiden och serdeles straxt efter Julhögtiden och Nyåret. För arbetsfolket, som erlägger ett ringa belopp och hvars utskylder, om derom vid denna Riksdag af Statsoch Bevillning.s-Utskotten fram stälde förslag bifallas, blifva betydligt nedsatte, kan öfvergången till en tidigare liqvid icke, på sätt Utskottet förmenat, medföra någon olägenhet; och hvad slädernes invånare angår, så vore det lätt att göra förändringen, mindre känbar derigenom, att uppbördsstämman til 1 bakaflytlades endast en månad hvarje år, intilldess man på sådant sätt Lomme lill den uppbörds*., tid, som blifvit föreslagen, eller September månad.’.’ TRYCKT HOS J. A. WALLHEM, 1.8 4 0. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Juni, kl. 3 e. m.
Mina Hrr! från denna synpunkt betraktar jag den constitutionella konungamagten, och jag är lifligt öfvertygad, att, om den städse och oaflåtligen blifvit så betraktad af de män, hvilka erhållit det dyrbara förtroendet att upplysa och råda den Konung, hvilken lemnade sitt fosterland, sin äras hembygd, sitt enskilda lugn, för att, ehuru främmande för Nordens lagar, sedvanor, lynne, ja, för sjelfva dess språk, gifva Sverige offret af sina bragder, sin kraft och sitt snille, — då tvekar jag åtminstone ej att uttala min tro, att frukterna af delta offer blifvit helt andra, än de nu synas för mig och många, och att de uttryck af missbelåtenhet, hvilka nu ej sällan torde hafva stört den åldrige Hjeltens tillfredsställelse och inom hans sinne hvälft oroliga tankar, då varit förvandlade i den öfver sin Styrelses kraft, värdighet och enkla odalmannadygder tacksamme nordbons lika oförställda och öppna som allmänna yttringar af uppriktig aktning och obetingadt förtroende. Med dessa mina tänkesätt torde ingen förundra sig öfver den verkliga förvåning, med hvilken jng af de den K. skrifvelsen bifogade Statsrådsprotocoll inhemtade, icke blott att Konungens rådgifvare varit af en med Konungens full5 20 H. 7 00 Den 5 Mar* f. ib. komligt skiljaktig mening i clt ärende, hvars fördröjda afgörande, dessa rådgifvare veterligen, utgjort och utgör föremål för Representationens och folkets ej ringa missbelåtenhet, utan ock underlåtit att fästa K. M:s höga uppmärksamhet både vid denna omständighet och dervid, att frågan om ”grunderna för Bankens rörelse och förvaltning” eljer ”myntbestämningens upprätthållande” icke äger något slags sammanhang med frågan om en mynträkneenhet för Jandet, d. v. s. myntets namn, form och siffra, och slutligen ej heller finnas liafva gjort föreställningar emot det intrång i den R. St. genom 72 § Reg.F. förbehållna och vid denna riksdag ytterligare stadfästade rätt att ensamma besluta om Bankens rörelse och förvaltning, hvilket skulle äga rum, derest R.
Redan under generationer har Svenska jordbruket stått i ett slags oskiljagtigt samband med bränvins-bränningen. Ingen näringsgren anses under en senare period gjort så stora framsteg, som jordbruks-uäringen , hvilket förhållande bestyrkes af ständigt stigande jordegendoms-värden. Då dessa framsteg egt rum i bredd med en tilltagande bränvins-bränning, har man svårt att förstå, huru denna handtering kunnat vara så hinderlig för Svenska jordbrukets förkofran, som den från så många håll förespeglas. Obestridigt torde vara, att jordbrukaren derigenom blifvit satt i stånd att föda ett större antal kreatur; den större gödsel-tillgången åter har gifvit honom medel alt något jemka det missförhållande, som eger runi mellan ladugården och den öppna jorden. Den artificiella fodervext-produclionens tilltagande, som lofvar alt göra en slags revolution i Svenska jordbruks-handteringen, torde till stor del kunna tillskrifvas den så mycket utskrikne och fördömde bränvins-bränningen. Ett visst missförhållande kommer visserligen länge att rjvarstå mellan ladugård och öppen åker, men detta lärer icke höfvas, så länge spanmålen bibehåller ett relativt högre pris än victualie-varorne. Mycket ordas om rationell och irralionelt landthushållnings-syslem. Det rationellaste torde dock alltid blifva det, som skaffar den största och säkraste behållningen, ehuru det än i theoretiskt hänseende må bedömas. I allmänhet är det icke desåkallade rationella landlhushållarne, sorn i financielt hänseende anses bäst slå sig ut. En förkärlek för allt utländskt har i senare tider börjat göra sig gällande i politiskt, i financielt, äfvensom i slals-ekonomiskt Hevilla, Och Ehon. Det Tyska, det Engelska jordbrukningssättet rosas, det Svenska fördömmes. Olika climat och vegetations-förhållanden afses dervid föga. Min enfaldiga tro är dock, att pä Svensk jord och under Svensk himmel ett Svenskt jordbruknings-system är det rationellaste.
I Desirée Artöt fann fru Sterky en synnerligen lämplig lärarinna, som synes hafea förstått att på en gång bevara rö- sten och utveckla sängkonsten, hvilket eljes långt ifrån alltid är fallet med de franska sånglärarne. Utan tvifvel står fru Sterky i tacksamhetsskuld till fru Artöt, som gifvit hennes röst den sista förfinande och afpolerande utbildningen. Hon instuderade under fru Artöts ledning ej mindre än fjorton större operapartier. Efter hemkomsten vidtog ett kort gästspel på k. operan i » Svarta dominon », och sedermera har fru Sterky delat sin tid och sin talang mellan den nyskapade operan i sin födelsestad Kristiania och k. operan i Stockholm. För närvarande vistas sångerskan i Kristiania, där hon börjat ett gästspel, det tredje i ordningen. Dessa gästspel hafva bland annat omfattat Madeleine i » Postiljonen från Longjumeau », Betli i » Alphyddan », Adéle i » Svarta dominon » och Camilla i » Zampa ». Det toide med allt skäl kunna antagas, att det nu började gästspelet i Kristiania blir det sista, då det synes oss själf klart, att k. operan i Stockholm icke kan undgå att genom kontrakt fästa vid sig en så begåfvad och omtyckt sångerska, hvilken säsom vi ofvan sett redan förskaffat sig en betydande repertoar, däribland, utom förut nämnda roller, drottningen i » Skrifvarkungen » och Anna i » Hvita frun », flere smärre uppgifter oräknade. Sammanlagdt har fru Sterky hunnit utföra fjorton olika roller. Såsom konsertsångerska har fru Sterky visat ovanliga anlag genom sitt föredrag af romanser och visor, men det är dock otvifvelaktigt, att scenen är rätta platsen för hennes verksamhet och det fält, där hon i framtiden kommer att vinna sina flesta och bästa framgångar. H. jj. JMONRAD. " Hvad ägnar hon sig åt? " Ytterligare ett par blad ur kuli-konkurrensens historia. derton år! Ä r din flicka verkligen aderton år! Åh, hur tiden flyger! Men du bibehåller dig förträffligt, du!
S.D. Efter derom skedd vederbörlig pålysning och kallelse, voro härvarande districtsmagazins delegare samlade, för att bestämma huruvida de voro villige, att bidraga något till lindring uti förre magazinets föreståndare, bonden Erik Salmonssons i Häggesta, iråkade stora balance eller brist till magazinet, utgörande vid pass 24 t:r korn? På derom nu framställda fråga, yttrade närvarande delegare det de efterskänkte sistl. års ränta på nämnde Erik Salmons skuld, med undantag likväl af Erik Olofsson i Grötom som bestämt nekade till någon eftergift i detta afseende. Vid detta tillfälle medgåfvo ock delegarene, att magazinets föreståndares arfvode för nu förflutna året 1843 skulle ökas med 16 kpr korn såsom ersättning för den skada råttor förmodades gjort å magazinet. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 12 majii 1844. § 1. Upplästes innevarande års mantalsoch skattskrifvningslängd, hvilken befanns riktig, utom några högst obetydliga anmärkningar, hvilka antecknades till rättelse i längden. 109 Till ledamöter uti innevarande års taxerings committee, som sammanträder i Hölje gästgifvaregård den 12 nästinstundande junii kl 10 fm valdes, för Häggenås socken, med enhällig röst, bönderna Mathias Moberg och Lars Pärsson i Österåsen. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockstämma i Häggenås sockenstuga d. 23 junii 1844. § 1. Upplästes, erkändes och underskrefvos kyrkooch fattigcassornas räkenskaper för det förflutna året. § 2.
Skulle R. o. Ad. linna skäl, att vid denna riksdag för egen del antaga en referent, kan sådant ske genom Ståndets enskilda Utsk., som i sådant fall undfår del af Ståndets beslut, och kostnaden blir då Ståndets ensak; men för min del måste jag bekänna, att jag icke önskar alt förorsaka R. o. Adis kassa en sådan kostnad. Det mästa, som här talas, är icke värdi att i tidningarne kungöras, och för att få ett och annat tal infördt i lidningarne eller en och annan talares ord spridde till allmänhetens kunskap, anser jag det icke Inna mödan all upoffra kostnader eller besvära allmänheten med en mängd yttranden, som mången gång innebär ingenting. Jag tillstyrker derföre ålerremiss. Hr Bråkenhjelm: Alla synas vi ense derom, att Utsk. har skäl för sin hemställan. Endast i fråga om sättet för bestridandet af de möjliga omkoslnaderne äro raeningarne delade. Till den ledamot, som först yttrade sig härutinnan, vänder jag mig med den anmärkn., alt om, på grund af detta betänk., R. o. Ad. fattar det beslut, alt åt dess kansli-direkt, öfverlemna, att anställa en referent af Ståndets öfverläggningar, så alt de, som hållas på förmiddagen, blifva af referenten upsalla och på aftonen till tidnings redaktionen aflemnade, så har R. o. Ad., utan att binda sig vid sitt beslut, likväl, när frågan behandlas såsom allmän, att räkna på riksdags-kostnaden i och för referentens aflöning. Detta lärer val vara ostridig!. En annan ledamot har framställt åtskilliga anmärkn.r mot Ulskis förslag, och derföre yrkat återremiss. Derförinnan har icke ett ord blifvit nämndt, på grund hvaraf Utsk. skulle ega någon anledn. att förnya sitt förslag. Jag hemställer likväl, om del är i sin ordning, att man förbiser den vigtiga omständigheten, huruvida man kan få någon tidnings-redaktion, den der ålager sig införandet af dessa referater, med mindre än att desamma aflemnas för dagen.
Kadina pröfning, nien jena väl lenina ett öfverskott af 73 Hulr 24 sk. 11 rst. bilter att salunda bakva framställt förbällandet nied de krän 8tatsVerlcet lemnade bidrag till bestridande ak utgifterna för 8veriges 8tats-1idning under de är, Kongl. Ib!aj:t ansäg för det allinäiiiia gagneligt att elter bestämd plan oeb genom en ak l tege ringen förordnad gerson besörja redaetionen ak denna lidning, vill Kongl. Naj:t nu, med Lberopande ak ofvan anförde skäl, bärmedelst föreslå, det Ilikets 8tänder mätte medgifva, att, sedan, efter föregången slutlig liqvid ak 8tats-Hclningens ännu äterstäende skulder, de för detta ändamål lorordnade eommitterade till 8tat8-Lontoret levererat ej mindre ölverskottet ä de sk dem uppburne medel, än älven det belopp, sonr inflyter vid försäljiiingen ak 8tats-Didningens tryckeri neli öfrige elkeeter, för att alräknas ä den ikrän 8tats-6ontoret till eoinmitterade förskottsvis utbetalda summa, återstoden af denna summa mäfLi8ta!sVerkets räkenskaper alskrikvas. Kongl. 1>Iaj:t förblikver Iliksts 8tänders 8tats-bItskott med ali Longi. Käd oell önnest välbevågen. Datum ut supin. v 8 6 ^ II. >5. u/. Närvarande: Haus lxxeellenee dn8lilig°-8lgt8-Uini3lern Herr I^rilierre 6^7/e/r/.-nn/^ Hans Ilxeellenee 8lals-NIni8lern for Illrdces ärendena, Herr I^rilrerre 7///^ 8lgls-1lLdeil: /öl/n S.VLL ^ ibrilierre Lcre? vo^r //o/Äen^ ldilterre
Emedan hvarje nyttigt företag, i mån af dess vigt samt de fördelar det lofvar bereda fäderneslandet, är en vinst för detsamma, och sålunda innebär ett på dess tacksamhet vunnet anspråk; vågar jag, på grund af de bevekande skäl, jag, i öfverensstämmelse med närlagda handling, haft äran framställa, föreslå stiftaren af ifrågavar. institut, Hr A. P. Bromander, till åtnjutande af något offentligt vedermäle af R. St:s uppmärksamhet och välvilja, och hvilket på en gång blefve en belöning för hans berömliga bemödanden och en uppmuntran att fortsätta dem. Och då stiftaren af Degebergs landtbruks-institut, Hr Nonnen, för framgången af denna inrättning erhållit ett af Statens medel beviljadt årligt anslag af 5,ooo r!dr b:co, — om hvars fortfarande åtnjutande, jemte erhållande af ett räntefritt lån af 10,000 r:dr b:co, motion vid närvar, riksmöte redan blifvit väckt — får jag, med åberopande af detta prasjudicat, föreslå, att Hr A. P. Bromander, till fortsättande samt fullkomnande af sitt, utan tvifvel lika fosterländska och nyttiga företag, måtte erhålla ett, åtminstone i någon mån, i jemförelse dermed lämpadt ärligt understöd af omkring 2,000 r:dr b:co, att utgå intill nästk. lagtima riksdag, för hvars tilldelande det likväl mäste bero af R. St. att fästa det villkor, som de finna mest ändamålsenligt. Ett sådant villkor vore i min tanka hufvudsakligen, att Hr Bromander till undervisnings erhållande i sitt institut kostnadsfritt emott,og t. ex. 8 fri-elever, samt att afgiften för de betalande eleverna från Stockholm nedsattes til i5 r:dr b:co, och för de från landsorterna till 16 r:dr 32 sk. b:co per qvartal. Om remiss till vederb. IJtsk. af denna min motion anhåller jag vördsamt.
Icke sällan inträffade, ej allenast att hela tillgången för oprioriterade borgenärer användes till detta behof, utan ock, att då gäl-’ 30 LagUtskottets Betänkande N:o 6it Jenärens lösa egendom blifvit före cessioneri 1 mät tagen,underhållet miste utgå af intecknad fastighet och således på sisté intéckningshafvarens bekostnad. Om i gäldenärens skyld dighet, att hålla sig inom sitt hus, lage ett giltigt skäl till detta stadgande, så gällde det dock blott i afseende på gäldefiären sjelf# som förlorat sin frihet, men icke i afseende på hans familj, åt hvilken allmänna fattigvårdsanstalterne vore mera skyldige ätt gifva understöd, än de oftast svårt bedragne och lidande borgenärerne, af hvilkas egendom familjen, jemte gäldenären, förut lefvat# tilläfventyrs i öfverflöd, utan att något ansvar derföre å familjen kan fördras. På dessa grunder har Herr Montan föreslagit, att hela denna §. md alldeles upphäfvas, eller1 j derest ej detta bifalles, att genom eit tillägg ma bestämmas, huru länge gäddenäten och dess familj eget rätt till understöd af concursmassan. I afseende på samma $- är af Herr Santesson erinra dt, hvad äfven Herr Montan anmärkt, att skiljaktige meningar ofta uppstå# angående tiden för fortfarandet af den i berörde måtto gäldenär förunnade förmon, den någre anse böra upphöra med proclamadagen# andre med den dag, då första domen i corn cursen faller, och andre åter ej förr, än slutlig laga kraftvunnen dom i målet blifvit LägTJtskotlels Betänkande N:o 62.’ 5l meddelad; förmenandes Herr Santesson, att enär, enligt 6 Capitlet i Concurs-Lagen, Sysslumän äro pligtige att, sedan dom i concurssak gifven är, genast visa redo för egendomens förvaltning, och den behållna tillgången till borgenärerna utdela, gäldenärens rättighet till underhåll ej eller bör räcka län. gre, än till dess saken blifvit hos förste Dorrtj stolen afgjord.
Det kan visserligen vara lätt för den, som skrifvit lagförslaget, att veta hvar dessa fordringar skola stå uppräknade, men jag tror att de allra fleste Den 17 September e. m. 307 bland R. o. Ad:s Hrr Ledamöter skola, lika med mig, bekänna att man måste behöfva studera sjölagen många gånger, innan man kan gissa sig till att med orden »öfriga fordringar» i § 275, mom. 3, skall förstås de fordringar, som angifvas i § 12. Villervallan blir ännu större, när man genomläser 12:te §:n och der finner från regeln uppräknade en massa undantag, som stå att igenfinna i 7 andra §§ på spridda ställen i denna sjölag. Således, för att få veta livad jag vill veta om förmånsrätt för s. k. »öfriga fordringar», måste jag först gissa mig till att dessa omlörrnälas i 12:te §:n, _ oell sedan efterforska på 7 särskilda ställen alla undantagen. Ar detta ett praktiskt, ändamålsenligt sätt att stifta lag? Gr. Sparre har dessutom ganska riktigt anmärkt att det ej finnes något skäl att med förmånsrätt mera gynna skeppsfarten, än andia näringar. Skall man nu tillskapa en ny tyst förmånsrätt för att uppmuntra sjöfart, lära nog andra industrigrenar yrka på dylika uppmuntringar. Hr Rabenius liar, såsom stöd för dessa nya förmånsrätter, anfört att de skulle återfinnas i flere främmande länders sjörätter. Det må visserligen vara sanni, att så är; men, Mine flrrl dessa främmande lagar äro byggda till stor del på Ro merska rätten, \och enligt densamma egde den tysta förmånsrätten mycket större utsträckning, än i vår nuv:de lagstiftning. Det erkännes ock, att all tyst förmånsrätt verkar mer eller mindre skadligt på den allmänna krediten. Tendensen i lagstiftningen under detta århundrade har varit att inskränka, icke att utvidga, de tysta förmånsrätterna. Skola vi nu börja gå baklänges i en motsatt riktning? Jag tror ej alt sådant vore ändamålsenligt. Jag yrkar fortfarande på §:ns återremitterande. Hr Rabenius: Gr. Sparre har sagt, att man i nuvarande lagstiftning sökt så mycket som möjligt inskränka antalet af förmånsrätter.
Att likväl den ekonomiska ställningen inom dessa yrkens idkare under den sednare tiden något förbättrats, bör vara att sluta deraf, att de på handtverks-corpsens egna uppgifter grundade afkortningar å bevillnings-utskylderna för stadens handtverksidkare i allmänhet under sednare åren varit vida mera sällsynta än tio lill femton år tillförene. Den mångsidiga och hastiga utveckling, sora, på sätt genom det ofvauanförda är skildradt, den industriella verksamheten i Götheborg under sednare tid vunnit, har icke allenast befrämjat stadens eget. välstånd. Äfven på kringliggande landsorters näringar och konstflit har den haft och måst hafva ett fördelaktigt inflytande. Den lifliga afsättning, som landtmannens produkter och slöjdarbeten här funnit, vittnar derom uppenbart. Jemlikt anvisning i de fastställde formulär-föreskrifterna, får jag vidare i korthet redogöra för Götheborgs Undervisnings-anstälters samt Sjukvårds-, Fattigvårds-, Arbetsoch andra Välgörenhets-inrättningars tillstånd, sådant det enligt vederbörandes uppgifter befanns år 1850. l:o. Undervisningsanstalter. A. Offentliga läroverk och andra stiftelser för undervisning i allmänhet. a) Götheborgs Elementar-läroverk, motsvarande förra Gymnasium jemte Högre Lärdomsskolan och Apologistskola:), hvarvid år 1850 antalet lärare i vetenskaper och språk var 19. För aflönande af gymnasii lärare-personal anslogs år 1652 kronotionde från vissa socknar i Götheborgs och nästgränsande Län till ett belopp af 870 eller, sammanräknadt med anslaget till det lägre allmänna läroverket på stället eller Trivial-skolan, 1,090 tunnor spanrnål, hvarjemte ett pi ebende-pastorat anvisades åt hvardera af de 2:ne Theologie-Lektorerna och ett prebende-hemman åt hvardera af de öfriga Lektorerna. Dessutom bar lärare-personalen under sednare lid fått sig tillslagne hushyre-medel, som till bestämda belopp utgå från Götheborgs stads kassa.
— Förbättringarne vid bruksegendomarne vill jag ej nämna, emedan jag ej upptagit skulderne i deras hypoteksförening. Men anläggandet af factorier, en och annan fabrik, byggandet af ångfartyg m. m., allt sådant har kostat förlager och föranledt skulder. Arbetena äro ännu för nya — ej färdiga i allmänhet — de hafva ej hunnit alt betala sig sjelfva. Om vi ej förneka, att dessa förbättringar verkligen ägt rum och erkänna, att de omöjligen kunnat verkställas på besparingar, så måste vi väl också antaga, att endast en mindre del af skuldsättningen gått till flärd; och vore det då rättvist att straffa flertalet af idoga, arbetsamma, sparsamma medborgare, för de andras, ett mindre antal misshushållares, skull? 3:o Den tredje frågan, som jag ber få besvara, är, om strypsijstemet är säkraste och enda medlet att hulla handelsvägen till vår fördel. Jag vågar påstå, att strypsyslemet kan cj bära sig i längden; det förstör sig sjelf, ty under det att man vill neka penningar till inköp af utlandets, förstör man ock utvägen att köpa landets egna produeler — och produetion skall på detta sätt årligen aftaga, lills vi behöfva införskrifva allting, med undantag kanske af jern och trädvaror. Nej, mine Hrr, vi hafva stora och dyrbara ressourcer i värt älskade fädernesland, till förökande af vår export. Jag vill ej tala om våra berg och strömmar; äfven de kunna tvifvelsutan bearbetas lill ökad produetion. Jag förstår det mindre, men jag förslår och vet, att vi hafva outtömliga skogar, vi hafva det som är mer, vi hafva dyrbara ressourcer i våra mossar och kärr, i våra myror och sjöar, i våra ännu ouppodlade marker, ja i förbättrandet af våra odalägor. — Med förlager kunna dessa ressourcer uppdrifvas till en ofantlig höjd. Importen af ladugårdsprodueter kan snart upphöra, och vi i stället deraf exportera. Spannemål böra vi kunna exportera alla år, icke små utan betydliga qvantiteter. Våra fabriker och öfriga näringar kunna 534 Den 19 December. uppdrifvas.
Skrifvelse N:o 222. 57 Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång, på förslag. S p a n m å Indelt, på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 2 lt:dr kub.-fot. Summa. Riksmynt. R:dr ö. Kubikfot, k R:dr ö. Kubikfot, k R:dr R:dr 15,000 42,950 19,390 26,800 - Bi/i. till R. St. Supp/. 8 58 Fxp adit io nsUts kotte Is Förslag till underd. Skrifvelse N:o 2022. Förhöjning i delta värde lill 2 R:dr per kub.-fot för 127,499 kub.-fot 1 k:a 51,673: 5L 254,998: 20. Tillkommer: Ny anvisning: Förhöjning i detta värde till 2 R:dr per kub. fot 1,224: 60. 5,934: 60 Serskilde Förslagsanslag för Kleresiet: J855 års Riksstat upplager tillsammans 6,855: — Afgå åt Pastor i Falun anslagne l£ Sktl. koppar (indragne) 300: — återstå 6,555: — nämligen Biskopens på Gottland lön 3,000 Åt 13 Konsislorii-Notarier å 270 R:dr, bögst 3,510 „ Pastor i Forssmark (2 Skfif.) 6 centner 40 hammarskaltsjern, med förslagsvärde uti 1855 års riksstat af. 45: — Förhöjning i delta värde till 7 R:dr 50 öre centnern 3: — 48 Lappmarks Ecklesiastik-verk, Reservations och Förslagsanslag : 1855 års riksstat anslår 11,400: hvilket belopp nu minskas med 400: Universiteten: Penningar: Tillkommer: Förhöjning, deraf förslagsanslag 30,000