Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref den a3 Januarii i83o, förordnat, att de stadsutskylder till Nyköpings Stad för Landshöfdinge-Residencet derstädes, hvilka, enligt Kongl. Brefven den 26 Maji 1818 och (2 September 1822, bort till Staden utgöras, skulle från åren 1815 till 1824 ut Riksgäids-Contorets medel godtgöras; så har Kongl. Maj:t, i afseende på afgiften till underhåll af Brandvaktsoch Eldsläcknings-anstalter för Kronans hus och lägenheter i Städerne i allmänhet, genom Nådigt Bref den 19 Junii i83o förklarat, att sådane afgifter icke skola för närvarande erläggas för de hus, hvilka Kronan af ålder tillhört; men, i afseende åter på de för Kronans räkning i senare tider, egentligen lill Landshöfdinge-Residencer inköpte privata hus och egendomar, anbefallt Kammar-Collegium och StatsContoret, att genom vederbörande Landshöfdingar låta undersöka och utreda förhållandet härmed, samt derefter med dessa undersökningar och eget utlåtande till Kongl. Maj:t inkomma. 6l .0 Användande af Ottenby Kungsgård på Öland till Stuteri. Genom Nådigt Bref den 27 Februarii i83o har Kongl. Maj:t underrättat vederbörande om Rikets Ständers beslut härutinnan. 62:0 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb, Ber. d, i5 Sun, i834- 49 • ^ Ö^iO Snefringe Häradsbo ers i. Westmanlands Län sökte befrielse från utgörande af hjelpe-dags verken till Strömsholms Kungsgård; och 63:0 Upphörande af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kungsöhrs Kungsgård. Kongl. Maj:t har under den 26 October 1833 beviljat den af ofvannämnde
på H ä r bars lian hvar en veranda, där han kände den friska, ljumma vinden spela omkring sig, såg blommorna och hönsen — vackert, allt så staden och den blanka sjön så lyckligt. Hemma i hade han alltid fått ligga och se till sina små syskon, då modren var ute, och då gällde det att passa på att de icke gingo för nära spiseln eller föllo ut genom fönstret, medan han låg där hjälplös; — här blef han vårdad och omskött och tant Lotten de honom vackrare om än ett ställe, här, och berättadär det var ännu där man väntade på Daniel. » Jag far väl dit på järnväg? » frågade han en dag. » N e j, det kan du inte göra. » » Men, hur kommer jag då till himlen? » » Änglarne skola bära dig dit, lille Daniel, » svarade Lotten. Några ögonblick teg Daniel, därpå sade blir inte svårt för dem. Mor säger han: » Det alltid att jag är så lätt. » Lottens ögon fylldes värden kom såsom åter af tårar. barn » — och åter för detta » Om I icke skriftens henne. ord Detta lilla barn hade ingen jordisk packning att lösgöra sig ifrån, han sörjde icke för afskedet — han skulle ju få återse dem han höll kär — % Tant och ännu en gång uppmana henne därtill, dagen var var han så mycket växlande. mycket bättre, att började triumfera öfver doktorns förutsägelser, sämre. och dagen därefter måst inlåsa och förvara sina dem hade Den väntade lärarinnan hade att för tjufvar, mott och hon Här företaga var icke sätta Norge! ej för mycket, som den hon, sig Lotten läst och riktigt låg nu in ett längsta i sin barn, studerat resa till som skulle af alla resor, och det som skulle visa honom vägen, det var hennes hand, som skulle leda den späda barnasjälen — kunde hon väl draga undan denna hand? var det åter Och lika ofta växlade det med Lottens beslut att fara. tid Och ägodelar för att under sin korta skydda Huru modern skulle komma, och Lotten vågade Lotten hade Ack, för et var således ej längre att hoppas på att Ena till för honom. hämmade hennes vandring mot målet? VERLE. tillstånd hon jordiska mal! (Forts.) ej hur få frånvaro Idun af gossens icke icke i detta lif!
Berggren, Hilda, fröken, Snnrlsvall. Natlial.i ' a, fru, SiiudsvaII. Heryli, Charlotte, frökeii. Götjeborg. 13eryliiiiai1, Hanua, fru, Stockholiii. Iterglioliii, Rliiiiiiii, fröken, ' Upsola. Bergliiiici, Ailiia, frölteii, Stockliolin. Bergnian, E., frökeii, Uddevalla. Rerginan, Ellen, frökeu, Stockholiii. Hergniaii, H.! fra, Stockholin. Sigrid, frii, Ilagen Ellenö. Hergstedt, Anisiida, fröken, Arboga. ' ISergstedt., Gina, frn, Norrköping. Hergstimd, J. O., fil. doktor, Vesteris. Herpströiu, Fr., kaniniarrid, Stockliolm. Bergströni, Anna, frökeu, Stocltlioliii. Hergviill. J. E., proviiisialliiknre, Gefie. 13egöö, Hild; i, eiikefrii, Sbockholin. 13erliii, H., fru, Stockholin. Eerling, Charlotte, fru, I \ iIaliiiö. Heriides: Aiina, frii, Söderliniiin. Bexelius, ~ n ' n a, fru, Södertelje. Bille, Elisabeth, borgiliiistari.uua, Mo, tala. Bille, Elisabeth, fru, Stockholni. Billeugreu, Ehreiifried, lektor, Falun. Billiiig, W., ridniaii, Stockholin. Bjuggren, 13eata, frn, Kaïlsborg. Björck, hiina, irii, Upsala. Björckl Elim, fru, Falken berg. Björkegren, Anna, fröken, Lniicl. Björkliind, A.nna, fra, Stockholni. Björklaucl, Hedvig, frii, Stockholm. Bjiirkliind, Sigrid, fröken, Stockholni. Björkliind, Siri, frn, Stockholiii.
Det åligger Pastor, både i egenskap af församlingens själasörjare och såsom Ordförande i sockenstämma, att vaka öfver sedlighetens och ordningens bibehållande, och han kan icke, med ett noggrannt iakttagande af dessa skyldigheter, försumma att begagna de flere tillfällen, som utom husförhören erbjuda sig att varna den lastfulle eller den oordentlige. Någon contrdll genom ifrågavarande anteckning å en försumlig Pastor kan i öfrigt så mycket mindro 1*5^ Besv. och Ekon. tilsk. B et ankan den. förmoda», sorn han »hulle utöfva denna controll emot »ig sjelf, och, utom svårigheten att kunna påräkna den felagtiges inställelse vid husförhören, förekommer äfven den, att bestämma, då en person bör anses förtjent af namnet klandervärd, hvilket alltid med stor urskiljning måste användas, såsom ostridigt medförande ett ofördelagtigt inflytande på hans framtida välfärd. Hvad slutligen angår det i 3 puncten uppgifna förslag, att domare skulle åläggas i Protocollerne, öfver Brottmålsransakningar, upptaga namnet å den ort och den schola, hvarest brottslingen njutit sin förfelade undervisning, och hvarest han vistats, utan att hafva deltagit i de årliga Christendomsförhören, så anser Utskottet betänkligt, att såsom en allmän och ovillkorlig föreskrift tillstyrka samma förslag, enär en sådan undersökning, då den icke i öfrigt finnes nödig, skulle i betydlig mån öka domarens förut trägna göromål, och berättelsen derom, såsom ofta endast af brottslingen sjelf meddelad, ej kunde förtjena full trovärdighet, men väl kasta en ofördelagtig och kanske ofta oförtjent skugga på personer, hvilka hans själavård och undervisning ålegat. Af dessa skäl finner Utskottet icke anledning att, på grund af ifrågavarande Motion, tillstyrka Riksens Högloft Ständers åtgärd. Hvilket dock till deras Besv. och Ekon. Utsk. BctSnkanäen. »237 egen pröfning vördsamt öfverlemna».
N:o 2y3, angrde dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, tillika inbjudning till R. o. Ad. att frångå sitt fattade beslut, röride momrn a, b och c i 5:te punkten af Utsk:s sista betänk., och antaga Utskis förslag i dessa delar, hvilka förslag äfven BondeSt. för sin del ville godkänna, såvida de vinna R. o. Adis bifall, uppskjutande BondeSt. med sitt definitiva yttrande ej mindre i nyssnämnda omständigheter, än angide 2idra, 3idje och 7ide punkterna samt mom. e i 5ite punkten, intilldess Ståndet erhållit svar från R. o. Ad. på denna inbjudning. Gr. Björnstjerna, Magn.: Jag begär bordläggning af BondeStis ifrågavar. inbjudn. Frågan är af för mycken vigt för att afgöras, utan att man tagit sig betänketid; och jag hemställer, om ej det vore lämpligast att företaga Frih. Palmstjernas förutspå bordet liggande motion i sammanhang med inbjudningen. Hr Riben, Garl Wilh., förenade sig med Gr. Björnstjerna. Hr Gunther, Carl Gust.i Jag är förekommen af den siste talaren i den begäran, jag ämnat framställa, alt Frih. Palmstjernas förslag måtte företagas i sammanhang med BondeSt:s inbjudning. Frih. Boye, Ludv.: Jag medgifver, att BondeSlts inbjudning och Frih. Palmstjernas motion eller anförande stå i oskiljaktigt sammanhang, och jag förenar mig således iden begäran, att båda dessa frågor må gemensamt läggas på bordet. Hr Hjärne, Harald: Då bordläggning af BondeSt:s inbjudning, som nu första gången är föredragen, blifvit begärd, lärer sådant icke kunna nekas; men jag förutser, att påföljden blir densamma, eller att inbjudningen blott kommer att läggas till handlma. R. o. Ad. har beslutat, att näst efter det nu genomgångna brännvinsbetänk. Frih.
N:0 167; Ani. till Exp. Utsi. deD 14 Mars, II. 12 midde Memorial, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 42. Utskottens nämnde Utlåtande, angående väckt fråga om inrättande af en Skola i Arvika Köping, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt; men då det samma är vordet bifallet af Presteoch BorgareStånden den 19 October sistlidne år, och Bonde-Ståndet den 7 i samma månad, i anseende hvartill frågan, jemlikt ^5 §. Riksdags-Ordningen, är genom trenne Stånds beslut afgjord, så kan någon vidare behanling deraf, å Utskottens sida icke ega rum. Stockholm den 12 Mars 1841 • Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Mamorial, N:o 16S, 169. 15 N:o t68. Ank. lill Exp. Utsk. den 14 Mars kl. 12 midd. Memorial, i an7edning af återremiss å Utlåtandet N:o 45. Utskottens nämnde Utlåtande, angående besittnings-rätten till AnnexStarnMensaloch Kyrkohemman i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län för de å desse hemman antagne åboer, har blifvit bifallet af Höglofl. Ridderskapel och Adeln den g November sistlidne år samt af Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet den ip nästförutgångne October; men deremot ålerremitteradt af Hedervärda Bonde-Ståndet den io i samma månad; och sorn, enligt §. Riksdags-Ordningen, frågan sålanda är genom trenne Riks-Stånds beslut afgjord, så få Utskotten endast tillkännagifva, att någon vidare behanling af frågan å Utskottens sida icke kan ega rum. Stockholm den 12 Mars i84i. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars, kl. 1 e, m.
Jag tror nog, att om bara Enoch funnit fel på flickan en enda gång, skulle hustrun känt sig nöjdare. Enoch fann ofta fel på henne! Så bannade hon än mer — bannade med avundens agg. När Lisa väl läst för prästen, började man vänta friare till gården — men de kommo inte med hast. Lisa slog inte an på gossarna: hon var för späd, för lätt, för kvick både i rörelser och i tal. Hon surrade kring öronen på dem som ett vårmygg: de visste aldrig vad de skulle svara förr än dagen därpå. Det tröttade dem! »Och så var hon så vit i skinnet, och så var rösten så skrällig! Det lät som om hon talat ur en vasspipa!» Modern sa’ försmädliga ord, men Enoch kände sig nöjdare än han ville erkänna. Hemmet utan flickan — det vore dagen utan dager. Helst hade han velat rita över dörren: »Inga friare hit!» Men det teg han med. Själv tycktes Lisa inte ha tanke på gossar. Hon »surrade» och »glömde»; tryckte ett litet märke på arbetet här och ett litet märke där. Stod på kvarnbacken och lät det »olovandes» lösta solhåret blåsa i vinden — och blev alldeles vild när våren kom! I sin gröna vadmalskjol dök hon upp överallt i skogen, med händerna fulla av sippor, mossa och löv. Modern till och med slog henne för den odygden — men den satt så djupt, som om hon haft den i blodet. Hjärtat tycktes lika outvecklat som huvudet — och så skulle kärleken komma just till henne — så överrumplande våldsam! Enoch låg, när det hände, hårt i tygeln — hårdare än någonsin. Genom egna försök säker på, att frosten sög mest all sin styrka ur träsken, ville han bilda ett slags härnadståg mot pesten genom utbyte av arbetskrafter. Varje bonde skulle förbinda sig till krigstjänst mot frostfolket i så och så många år: svära att företaga dikningar inte allenast på egen gård utan också på andras. På så vis skulle man inom så och så lång tid ha torrlagt så och så många marker och ... Men du vet väl, hur det går, när en människa vill betrygga andra människors välstånd, i synnerhet när det skall ske genom utbyte av arbetskrafter? Hat, kiv, strider bli ju alltid följden.
En dylik utsträckning af ifrågavarande undersökning instämde ej heller, hvarken med den uti Kongl, brefvet den 24 Maj 1833 meddelta föreskrift, att förslag till åvägabringande af nödig rättelse uti de upptäckta felaktigheterna borde uppgöras med hänsigt till minsta möjliga rubbning i bestående förhållanden för de enskilte, samt minsta omgång och besvär för vederbörande embetsman, eller med Rikets Ständers den 30 Oktober 1834 gjorda underdåniga hemställan, att jordeboks-granskningen icke måtte medföra någon till återbetalning ledande efterräkning, eller ringaste rubbning i eganderätts-förhållanden; och angelägenheten påkallade derföre bestämmandet af viss praeskriptionstid, hvarutöfver den omförmälde undersökuingen icke borde sträckas tillbaka. I detta afseende hade Kammar-kollegium föreslagit femtio år, räknadt från tiden för nya jordebokens upprättande. Vid bestämmandet häraf, vore det emellertid nödigt att antaga sådan tidpunkt, då jordeböcker blifvit upprättade, hvarföre ock kommitterade ansett lämpligast vara, om de första, soro uppgjordes efter det af Kammar-kollegium den 12 April 1802 utfärdade nya formulär i detta afseende kunnat läggas till grund; men då, enligt hvad en af kommitterade upprättad, dess underdåniga utlåtande bifogad förteckning lit. S, närmare utvisade, dessa jordeböckers upprättande skett vid högst olika tid, eller i ett län år 1803, i 17 län åren 1805 och 1807, i 5 län år 1811 och i ett län först år 1819, hade kommitterade funnit dem icke kunna tagas till gräns för granskningen.
Lundman till Ståndet ingifvet Memorial, hvaruti är anförde,’ att, fastän det sällan lärer hafva inträffat J att något Landshöfdingeembete vägrat med-, dela Promotorial i lagsökningsmål till annan Landshöfdinge , i hvars Län Gäldenären borj ett uttryckligt påbud derom likväl skulle lända till mycken nytta och lättnad för fordringsegare , som hvarken hafva någon bekantskap i orten , der Gäldenären har sitt hemvist, eller medel och tillfälle att j till lagsöknings utförande , dit göra serskild resa’ och sig derstädes uppehålla, hvilket ofta skulle medföra större kostnad , än hela for-1 dringens belopp, utan hopp om full ersätt-' ningj och har Herr Lundman derföre hem - LägVtskottets Betänkande N:o 84. 55 ställt, om icke en Författning härom kunde blifva vidtagen och utfärdad. Utskottet har tagit denna fråga i Öfvervägande.
Ehuru samma skäl icke fullt tala för LagmansRälternes bibehållande, anser jag dock enahanda princip dervid böra afses — och LagrnansRätterne, hvilkas tillvaro en långlig erfarenhet ådagalagt medföra större fördel än skada, sålunda böra bibehållas, intilldess denna fråga i sammanhang med den nya Lagen kan afgöras. Ena 6 Den 26 O c t o b e r f. m. handa förhållande äger rum i afseende på Utskottets Förslag om upphäfvandet af serskilte Domstolar eller så kallade Fora privilegiata, hvilket synes lika omoget och förhasladt, som nästan allt hvad Utskottet i förevarande ämne för öfrigt hemställt, åtminstone för det närvarande. Särskilt får jag anmärka Utskottets project om upphäfva nde af Öfre och Nedre Horg Rätternas samt RiksMarskalksEmbetets Domsrätt. Kongl. Hofvet har från urminnes tider, både i andeligt och verldsligt afseende, stått under egna Antori teter. Sålunda finnes ett HofConsistorium, HofFörsamling, HofFattigeller GratialCassa samt ifrågavarande Domstolar, hvilka leda sitt ursprung ända ifrån Konung Carl XI:s Regeringstid. De hafva också allt sedan, utan att, vid antagandet af 1734 års Lag, fråga uppstod om deras upphäfvande, oafbrulit fortfarit, dervid ingen rättsökande någonsin blifvit lidande, men väl vunnit, åtminstone i skuldfordringsmål. Dessa Domstolar underhållas på Kongl. Maj:ts enskilta bekostnad, och ligga sålunda Staten ej till last, Så väl i anseende till denna sednare omständighet, som att dessa Domstolars tillvaro, enligt 48 §• RegeringsFormen, ensamt beror af Kongl, Maj:t, äga Rikets Ständer ingen rätt alt om dem något besluta; hvarförutan och i händelse Utskottets förslag skulle kunna vinna bifall, "It serskilt lika orättvist som obilligt resultat skulle upp - D e n 26 O c 10 b e rf. rn. 7 komma. RiksMarskalksEmbetet följer uti Executionsmäl samma Rättegångs-ordning, sorn de öfrige Kongl. Majlis
Härvid bör dock erinras att dessa uträkningar äro grundade på 1855 års folkmängd och att de anförda talen således äro något lägre än de, som efter nuvarande folkmängd skulle erhållas. Men i alla fall finner Utskottet dem ej så höga, att de nödvändigt påkalla en begränsning. Man har befarat att så stora antal ledamöter skulle göra att Lands-tingets korta sessionstid kommc att upptagas af tal och vidlyftiga diskussioner med i förhållande dertill obetydliga resultater, men, utom det att de vidlyftiga diskussionerna ju kunna leda till ärendenas fullständigare utredning och således möjligen vara gagneliga, synes denna befarade olägenhet lämpligast afhjelpas derigenom att Lands-tinget arbetar på afdelningar, hvartill tillfälle är detsamma beredt genom § 38. En annan omständighet, som också ansetts göra stadgande af ett maximum nödvändigt, är den att mångenstädes i våra små landsortsstäder icke skulle finnas lokaler nog rymliga för sammanträden af flera än 50 personer. Men då man betänker att Lands-tingen 36 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. endast i undantagsfall komme att hållas annorstädes än i residens-städer, hvilka väl åtminstone i ,dc ofvannämnda länen böra kunna antagas vara försedda med tillräckligt stora samlingsrum för 60 å 70 personel1, i synnerhet, som det ju alltid står öppet att härtill upplåta samma lokal, som begagnas af det första Landstinget, hvilket äfven, enligt de Kommitterades förslag, skulle sammanträda utan afseende på maximum, så synes äfven denna omständighet icke böra tilläggas någon synnerlig vigt. Dessutom — ifall antalet af ett Lands-tings ledamöter, skulle blifva så stort att det funnes verkligen medföra svårigheter i ena eller andra afseendet, så har ju ett sådant Lands-ting alltid den utvägen att begagna sig af stadgandet i § 63 och fördela sig på två särskilda Lands-ting. Något egentligt skäl för stadgandet af ett maximum finnes således, Utskottet veterligen, icke, men väl förutser Utskottet nästan oöfvervinnerliga svårigheter och ett stort missnöje af ett sådant stadgandes tillämpning.
Ty om också själfva tillverkningen går fort nog, tänk mer eller mindre glänsande ramens effekt mot omgifningen bisak. Ty konsten kan o c h bör också bara på all den tid, s o m fordras för att hålla allt putsadt, ty vi skola icke ens antaga, att någon, vara dekorativ, men på samma gång eller rättare som genom dekorativa anordningar visar sig äga framför detta tillåter den oss ställa högre fordrinskönhetssinne, saknar den därmed besläktade kargar på sig. Ett verkligt konstverk inom måleriets dinaldygden: renlighetskänsla. område skall med riktig teckning o c h färgernas mjuka sammansmältning tilltala ögat, men det Emellertid är det ej min mening att bryta stafskall äfven genom det ämne det behandlar o c h ven öfver all fantasidekoration, ty med små medel genom den idé det för fram tala o c h tala godt kunna mången gång vackra och tilltalande anordtill vår inre människa. Det är konstens uppgift ningar se dagen. Och just detta, o m de äro tillatt verka lyftande, förädlande och vederkvickande. talande, o m de hafva något att säga oss, berätI vår oroliga värld, där så mänga materiela o m - tigar dem till en plats i vårt hem. Fråga vi härsorger trycka oss, står konsten, uttrycket för det efter, få icke endast verkliga konstverk rum där, sköna, det sanna, det harmoniska, o c h vill väcka utan vi gifva också — på samma gång mycket tankar på ett högre, ett andeligen rikare lif, s o m intetsägande skräp faller igenom — plats åt anvår ande i grunden trår efter, men hvilken längspråkslösa saker, sådant som kanske mången gång tan ofta förkväfves. totalt saknar konstvärde, men som af ägaren skatOm väggens prydnader. tas högt, därför att dess åsyn påminner honom Ställa vi sålunda stora fordringar på konsten (och vi icke endast kunna göra detta, utan vi om personer o c h händelser, vid hvilka hans tanke skola det äfven), må vi ej glömma att själfva — gärna dröjer.
der det föreslås, att ett visst antal kreatur borde stationeras vid Veterioär-inrättningarne, har jag inom Utsk. icke instämt, ehuru jag icke fann mig föranlåten att besvära med någon reservation i en sådan detalj-fråga. Dä den ledamot, som här klandrar Utsk., derföre att det icke eger en läkare, nu hört att åtminstone en af Utskis ledamöter i tvenne vigtiga fall verkeligen sympatiserat med chefen för Svenska läkare-korpsen, så torde han, med anledn. deraf, något trösta sig, utan att jag derföre på något sätt gör anspråk på att nalkas den läkaren, i medicinska och naturvetenskapliga kunskaper. Hvad återremissen beträffar, så anser jag den af vigt och får fästa npraätksamheten hos de talare, som motsätta sig densamma, derpå, att grundlagen väl tillåter Ståndet att genast, utan återremiss, antaga ett annat förslag än Ulsk:s, men så väl grundlagen, som den ringaste eftertanka ålägger Ståndet att så fatta sina beslut, alt de blifva effektiva. Det är ju helt klart, att om 3 Stånd nu skulle bifalla betänk., men R. o. Ad. fattar ett annat beslut, så kommer R. Sl:s beslut att utfärdas i öfverensstämmelse med de 3 Ståndens mening, och dermed är frågan afgjord. Hvad vinna vi då genom att antaga Ilr Ekslrömers förslag? Det är ju klart, att alia återremisser, eller åtminstone de fleste, göras för det ändamålet, alt sammanjemkning må kunna ega rum inom Den 29 Januari. 217 Utskm, som böra så mycket som möjligt söka att förena RiksStms beslut till ett gemensamt. Jag yrkar på återremiss af betänk. Gr. Liljencrantz:
Herr Grefven och LandtMarskalken tilikätr nagaf, att Herr Bergencreutz, Lars Alger, anmält det han, i anseende till fortfarande sjuklighet, vore uturståndsatt att vidare kunna be strida den honom, såsom Ledamot i Allmän, na Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, uppdragne Befattning; i anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade H«r - 4a Den 2 Februarii. rar Electorer, att med första utvälja så väf en Ledamot i Lag Utskottet efter Herr Sylvander som en i allmänna Besvärsoch QeconomieUtskottet efter Herr Bergencreutz, Föredrogs till remitterande Herr Reuterskjölds, Axel, den 34 sistledne Januarii förmiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande Förslag, att alla Kronan tillhörige Skogar måtte skattläggas och på allmän Auction försäljas, tillika med Herr Heykenskjölds, Carl Fredric, den 37 sistledne Januarii, eftermiddagen i anledning deraf afgifne Yttrande Herr Reuterskjöld, Axel, hade iniemnafr ett Memorial hvilket upplästes så lydande:. Sedan Herr Hof-Rätts,Rådet Heykenskjöld Uti Plenum den 37 sistledne förklarat, det han ansåge mitt Memorial om medlen att på ett fördelaktigare sätt än hitintills skedt, verkställa försäljningen af de Kronan tillhörige Skogar, för obehörigt, och velat rubricera det som en ny Motion, hvarigenom Remiss af nämnde Memorial till Stats*Utskottet efter dess tanka ej kunde tillåtas, nödgas jag för en kort stund upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid med vederläggandet af nämnde påståenden. Herr von Törne har uti en till Utskott remitterad Motion begärt att Skogarne skulle för. säljas. Friherre Carpelan, Carl Mauritz, har Den 2 Februarii. 43 uti äfven remitterad Motion bestämdt yrkat, det alla Kronan tillhörige Skogar och Allmänningar skulle skattläggas, och å allmän Auction försäljas.