Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härtill funnes, utom den nyssnämnda, (lere anledningar af lika, om ej större vigt, såsom: alt för ett land, med den jemförelsevis glesa befolkning och ringa rörelse, som Sveriges, det måste vara ytterst magtpåliggande att tillse, det jernbanorna blefve anlagda med en så lindrig utgift, som med deras bestånd kunde vara förenligt, såvida icke driftoch underhålls-kostnaden skulle öfverstiga bruttoinkomsten och Staten sålunda få till dessa kostnaders betäckande vidkännas en årlig utgift utom ränta och amortering på kapitalet; alt ett icke obetydligt antal jernvägar i andra länder funnes, hvilkas anläggningskostnad, oaktadt nästan öfverallt dyrare arbetslöner, och, här i Europa annorstädes, högre priser pä trävirke än i Sverige, icke vore större än, och någon gång betydligt understege kostnadsförsiagerna för de jernvägar som nu här byggdes; att äfven inom vårt, land erfarenheten visat, att enskilda bolag utfört jernbanor, som visserligen icke från början varit anlagda lill begagnande af lokomotiver, utan för hästkraft; men också kostat icke fullt en fjerdedel per mil räknadt af den uppgifna medelkostnaden för Statens lokomotivbanor, och likväl redan under loppet af mångå år kunnat besörja all den omgifvande ortens godstrafik; — hvilket förhållande, jemte den omständigheten, alt sådana banor kunuat, med en föga betydande tillökning i utgift, förses med lokomotiver för alt motsvara den tillvexande trafikens behof, gåfve stöd åt den förmodan, att behofvet motsvarande lokomotivbanor med tillhörande driftmateriel, äfven för Statens räkning skulle knnna anläggas billigare, än efter nu framlagda kostnadsberäkningar. — Bland de omständigheter, hvilka motionären, med åberopande af uppgifne källor och den erfarenhet som vid jernvägar inom andra länder vunnits, anfort såsom inverkande på den större eller mindre kostnaden för jernvägars anläggning och drift samt underhåll, har motionären i första rummet fästat uppmärksamheten å förhållandet emellan motståndet al den tyngd, som framdrages på en jernväg, och kraften, som framdrager densamma.
I sammanhang med de af Grefvarne De la Gardie och von Rosen väckte motioner ota vissa förmoner för Stockholms och Götheborgs Sparbanks inrättningar egentellgen genom medlens insättning i Banken eller Discontverket till förräntande, får jag till enahanda förmån anmäla den vid 1822 års början i Mannestad organiserade Sparbank , hvilken under loppet af samma år samlat en fond af omkring 5000 R:dr Banco, och sorn fortfar a<t begagnas till insättningar af atbetsclassen och andra både i Staden och kringliggande ori; hvarjemte hem* ställes, om ej samma förmån borde med lika skäl tilläggas alla de inrättningar af nämnde egenskap, som hittills blifvit eller hädanefter blifva organiserade, på det sätt, att deras rättighet att genom något af berörde penningeverk få sine fonder förräntade bestämdes antingen till viss ande! af samma fonder, såsom hälften eller tredjedelen, eller ock till någon viss summa för hvarje Sparbank, lämpad efter dess nu varande fond, hvilken för Marias* stads Sparbank framdeles skall till Vederbör-, ligt Utskott närmare uppgifvas. Grefve Gyllenborg, Johan Henning'. Icke utan anledning öfverklagas pennin - 43o Den 3 Martu, geförlågenhet och inskränkta penningetilJgin* gar, men, ibland orsakerne dertill tror jag icke att man fästadt uppmärksamhet vid de större summor, som årligen utgå till främmande länder i synnerhet till Finland för victualie och andra varor, som vårt eget land bör kunna producera, och hvilken, utan beräkning af allmän nytta, utsträckta importhandel, medverkat att minska tillgångarne i den inhemska penningerörelsen. Det medgifves att för vidtagande af prohibitiva författningar, eller så höga tullafgifter, som medlöra samma följder
Till en början hafva Fullmägtige fästat Rcvisorernes uppmärksamhet derå, att anskaffandet af en så betydlig qvantitet som 922,000 R:dr Specie Silfver, genom Wexlars upphandling för Bankens räkning på Börsen, under loppet af ett enda år, ofelbart skulle, vid en conjunctur som den närvarande, då Landets förnämsta export-artikel, Jernet, står lill ett ovanligt lågt pris, och Wexel-tillgångarne, äfven under och nästefler den egenteliga skeppningstiden, sällan eller aldrig visat sig ymniga, uppdrifva Coursell till sådan höjd före i83i års slut, att ej allenast de mest förstenande verkningar för en mängd enskilde personer deraf under tiden vore att befara, utan äfven, att Bankens Öppnande till Silfverutvexling å 128 skill, sedermera Liefve ganska äfven ty iligt; ty 0111 Bankens Wexelköp anställdes, såsom naturligast vöre, under skeppningstiden, från medlet af Maji till medlet af September, då tillgången vanligen är störst, skulle icke mindre än 26,000 R:dr Hamin Banco belöpa sig för hvarje Wexelköpsdag; och i fall åter uppköpen fördelades på hela året, komme omkring gooo R:dr Hamb. B:co alt postdageligen utaf samfälda Wexel-tillgångarne för detta behof medtagas,; varande således utom ali fråga, att, för befrämjande af det sökta ändamålet, yttersta varsamhet måste iakttagas. Revisorerne hafva, med instämmande uti Banco-Fullmägtiges häröfver framställde åsigter, enligt hvilka upphandling af Wexlar för Bankens räkning på Börsen, under en conjunctur som den närvarande, borde såsom en otjenlig och skadlig åtgärd undvikas, ansett sig böra meddela Fullmägligedet yttrande: Alt eller Revisorernes öfvertygelse omedelbart uppköp af Wexlar på Börsen för närvarande icke bör äga rum för Banco-Styrelsens räkning, enär dermed Coursens ytterligare uppstegring säkerligen skulle åstadkommas.
Eskilstuna Fristads Directcurerne Nordevalls och Palms Pensioner Svar på återremiss , , , ,,,,, Generalsoch Amirals-pensionernas uppförande dera Svar på återremiss Uppförande derå af pensioner för Öfvcr-Coramissarien Öijer ,,,,,,, dito af så stort belopp, sorn motsvarar de löner inom Contoret, hvilka ansetts böra indragas ,, y dito. af löner och sportel-ersättning till vissa Cancellie-Styrelsens Tjenstemän , , dito. af den derpå hittills uppförde aflöning till Tjenstemännen vid Kronans Span måls-magasin; se Stäts-Contoret. öfverflyttning dit af lönc-anslagen på BergsCollegii, Controloch Mynt-Verkens Stater; se Bergs-Collegium. dito af dito på Commerce-Collegii Stat; se Commerce-Collegium. dito. af anslaget till Electriska Cur-anstaltcn i Stockholm ,,,,,, Syar på återremiss, , , , , , 26 •7 18 >9 33 !? Cj 3 —• £Jo Adcin. PresteStåndet. BorgareStåndet.
Emot denna motion, uti hvilken flere Ledamöter af Ståndet instämt, hafva åter andre anmärkt, dels att redogörelsernes insändande till Domkapitlet vore behöfligt, med afseende å den tillsyn å folkskolorne och å de tilt dessa skolor anslagna medels behöriga användande, hvilken af Domkapitlen borde utöfvas, dels ock att medlens aflemnande på föreslaget sätt från Uppbördsmannen till Skolstyrelsen, syntes möta svårighet deri att afkortningslängderne löre levereringsdagen ej hunnit utskrifvas, så att medlen Bih. lill R. St. Prot. 4856 & 4851. 8 Sami. 3 Haft. 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskolteis Betänkande N.-o 16. då icke kunde vara lill beloppen fullkomligen bestämde; varande af motionären deremot erinradt, i förra hänseendet att Domkapitlens tillsyn å Folkskolorna genom visitationer ulöfvades, och att någon granskning af de ifrågavarande redovisningarne ej blifvit Domkapitlen ålagd, samt i sednare fallet, att medlen, för alt kunna till Ränteriet levereras, måste vara till beloppen kände. I öfrigt har under diskussionen rörande ofvannämnde motion Herr Riksarkiva rien Nordström yttrat, att som man syntes vilja vinna större reda och kontroll vid uppbörden och redovisningen af skyddsafgiftsmedlen och deras användande till Folkskole undervisningens befrämjande, äfvensom aflägsnande af det missnöje, som hos allmogen yttrat sig i afseende å nu varande förhållande med uppbörden af nämnda medel, berörde olägenheter torde enklast kunna afhjelpas sålunda, att medlen omedelbart insändes till Riksgälds-Kontoret, och derifrån i stadgad ordning tillhandahöllos Folkskolestyrelserne genom Landshöfdinge-Embetena och Ränterierna.
Grefve Cronhjelm: Herr Grefve Lewenhaupt har missförstått mig, om han trott min afsigt hafva varit att tadla de tal, han går att hålla. Jag är öfvertygad, att min framställning icke gifver anledning att förmoda en sådan syftning, och har jemväl gjort rättvisa åt det stilistiska i talens uppfattning. Då nu måhända en förgätenhet vid stadgandet af våra former vållat, att talen, först några minuter förrän de böra hållas, blifvit uppläste, och fastän jag yttrat en annan tanke i afseende på de ämnen, talen kunna omfatta , tror jag någon förändring i de uppläste talen hvarken vara nödvändig eller kunna medhinnas, och med denna förklaring har jag äfven slutat mitt förra anföraade. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gustaf: Efter den förklaring Gr. Cronhjelm afgifvit, att han anser tiden nu icke medgifva omarbetning af dessa tal, borde jag kanhända icke upptaga II. o. Ad:s tid med att förlänga öfverläggningen härom; men med anledniug af de grundsatser, som här blifvit framställde för dessa helsningstal, torde jagfå hänvisa Gr. Cronhjelm till ?5 §. Riksd.Ordn. Der står: "Stånden utsiderjemte Deputationer, att inbördes hvarandra helsa och lyckönska." I Grundlagen stå inga andra ord; den omtalar inga opinionsyttringar. Jag medgifver väl, att man kan helsa och lyckönska på särskilda sätt; men jag tror icke, alt deruti böra inbegripas sådana frå - Den 24 Januarii f. m. i5 gor, som Gr. Cronhjelm framställt; ty flera af dessa ämnen äro af beskaffenhet, att de icke lagligen kunna väckas på detta sätt. Jag anser mig likväl icke nu böra antyda dem, emedan jag vid ett annat tillfälle torde blifva mera berättigad att derom yttra mig. Jag vill nu blott nämna, att jag icke känner några Kamrar, der Representanterna lielsa hvarandra med tal, hvilka förut blifva underkastade pröfning.
Att sedan, under åberopande deraf, att i 96 §. 14- Cap. Krigs-Artiklarna den 31 Mars 1798 blifvit stadgadt, att böter, hvartill någon, enligt samma Capitel eller jemlikt Rättegångs-Baklen af allmänna Lagen, varder af Krigsdomstol fälld, skulle gå till tväskiltes och uti Öfverdomstol delas emellan Krigs-Justitiarien (numera Krigs-Hof-Rättsrådet) och Krigs-Fiscalen, samt att andra böter delades i Krigsdomstol till treskiftes emellan Konungen, Rätten och målseganden, då ej annorlunda stadgadt funnes, hvilken sednare föreskrift erhållit genom Kongl. Brefvet den 26 Januari 18.32 den förklaring, att Rättens andel i treskiftes-böter uti Öfverdomstol borde tillfalla Krigs-Justitiarien, till följd hvaraf Krigs-Hof-Rättens Civil-ledamot åtnjutit andel i så väl tväskiftessom treskiftes-böter, Krigs-IIof-Rätten, uti underdånig skrifvelse den 3 September 1846, enär det ansågs olämpligt, att Öfverdomaren toge andel ide böter, sorn af honom sjelf åläggas, lill Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, att den förmån, som, på sätt herördt är, blifvit Civil-ledaxnoten förunnad, måtte med 1846 års slut upphöra, så att, i likhet med hvad i öfriga Hof-Rätter egde rum, ifrågavarande böter tillfalla Kronan, men att deremot Kongl.
Efter det fullständiga yttrande den siste värde talaren afgifvit kan jag vara ganska kort, och ber endast att i anledn. af Hr Virgius yttrande få fästa upmärksamheten derpå, att om man antoge den princip han uttalat, så skulle följden deraf blifva den, att man finge afskrifva återbetalningsskyldigheten af ganska betydliga till kommunikationer och hamnbyggnader anslagna låncsummor. K. M. har till sådana Den 15 Mars e. m. 247 arbeten disponerat betydliga summor, och för största delen af dessa arbeten har förlängd arbetstid blifvit begärd och äfven beviljad. Skulle man nu antaga den grundsatsen att förlängd arbetstid ger rättighet lill förlängd betalningstid, så skulle ju derigenom en högst betydlig förlust för Statsverket upkomma. Jag anser följaktligen detta prejudikat vara alltför vådligt, för att jag med min röst skulle vilja biträda detsamma, och jag ber dessutom att få fästa Hr Montgommeries upmärksamhet derpå, att man icke kan säga att de omnämnda hamnintraderna stå uti någon direkt förening med bränvinshandeln i Sölvitsborg, emedan staden måste vara betänkt på att utvidga sin handel uti mycket större skala än hittills, då den sökt stapelstadsrätt oell dessutom håller på att uprätta en ångbåtslinie emellan Stockholm och Sölvitsborg. Allt detta tyckes bevisa att rörelsen i Sölvitsborg ökas och icke minskas, och jag ber dessutom att få nämna, att det icke synes förefinnas det aldra minsta skäl att låta Sölvitsborg få åtnjuta något ytterligare understöd, emedan hamnen i sitt närvande skick mycket väl kunnat begagnas, och att här blott varit fråga om att öka djupet med ytterligare en fot. Det är blott detta som gifvit anledn. till motionen, och jag förnyar derföre min anhållan om återremisg. Frih. Cederström, Rudolf: Sedan flere åij anställd såsom tjensteman i det embetsverk, der frågor af sådan natur, som denna, handläggas, har jag varit i tillfälle att bevittna den utmärkta välvilja, hvarmed K. M. i fullkomlig öfverensstämmelse med R. St:rs tänkesätt, behandlat dessa frågor; men det synes mig, som skulle man, med denna välvilja för ögonen, någon gång hafva velat sträcka sina anspråk derpå öfvermåttan långt.
Då ifrågavarande reserv-fond, för så väl låne-rörelsens utvidgning, som metalliska cassans förstärkning, måste, serdeles under den närmaste tiden och innan ny räntevinst till Banken inflyter, vara för densamma disponibel, och Utskottet desto mindre förmodar, att för Stats-Verkets behof under nämnde tid något af Bankens reserverade vinst och öfverskotts-medel erfordras, som Rikets Ständers Riksgälds-Contoir i Banken eger på depositions-räkning en behållning till belopp af ej mindre än R:dr 3,079,489: 11. 5, och denna behållning torde, till lättande af penninge-rörelsen i landet, enligt Utskottets förmenande, böra först utgifvas, tror Utskottet, att Bankens nu reserverade vinst och öfverskotts-medel böra i första rummet af ses till bildande af oftanämnde reserv-fond. 1 öfverensstämmelse med nu yttrade åsigler, får Utskottet tillstyrka: att Bankens, enligt 1839 års Hufvud-bok, utöfver grundfonden, reserverade vinst och capital-öfverskott, 3,311,216 R:dr 41 sk. 5 r:st., må, till belopp af |:del årligen, från och med 1841, på nedannämnde sätt af Rikets nu församlade Ständer disponeras nemligen: a) att deraf först bildas ofvan föreslagna reserv-fbnd af 1,000,000 R:dr Banco, och b) att hvad derefter återstår, hålles Stats-Verket tillhanda; anhållande Utskottet att, derest denna tillstyrkan af Rikets Höglofl. Ständer bifalles, framdeles få afgifva förslag till reglementariska stadganden för reserv-fondens användande till uppgifna ändamål.
En sällsam tillfällighet synes det mig vara, att läroanstalten kunnat fortgå 8 år, utan att afbrytas af sjukdomsfall eller andra hinder för läraren att fullgöra sina skyldigheter. Emellertid kan sådant Sätt inträffa, då undervisningen måste på längre eller kortare tid afstanna. För att förekomma detta anser jag det nödvändigt, att vid läroanstalten för barnmorskor i Göteborg anställes en amanuens med 1,000 R:dr i lön, hvilken går läraren tillhanda vid undervisningen och, i händelse af sjukdomsfall, kan uppehålla densamma. Detta är så mycket mera af behofvet påkalladt, sorn, i samma mån lärlingarnes antal ökas, en enda person icke kan, pä ett fullt ändamålsenligt sätt, bibringa de nödiga kunskaperna. 3:o. Som ingenting i så hög grad befordra tilloppet till läroverken af lärlingar ur allmogens egen klass, som förmånen af friplatser, alldenstund många, af brist på tillgångar, måste derifrån afstå; så tror jag att en oberäknelig fördel skulle tillskyndas läroanstalten i Göteborg, om Rikets Ständer ville bevilja anslag till ytterli gare 6 frilärlings-platser, så att nämnde läroanstalt, i detta hänseende, kom att åtnjuta samma förmåner, som den i Stockholm. Hvad. åter beträffar läroanstalten i Stockholm, så tror jag att den, för att oafbrutet kunna fortsätta sin verksamhet, endast har behof af att en amanuens anställdes såsom biträde vid undervisningen. Dylika befattningar torde för öfrigt vara så mycket nödvändigare, som pä detta sätt duglige lärare lämpligast kunna bildas. På grund af dessa i korthet anförda skäl, vågar jag alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, för barnmorske-undervisningen i Stockholm och Göteborg, bevilja en årlig förhöjning i nuvarande anslag med 4,580 R:dr R:mt, enligt följande fördelning: 396 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1862. Förhöjning i barnmorskelärarens i Göteborg lön .
Dessa sednare slags iakttagelser äro egentligen de smältande, ja lill den grad, att jag önskade kunna göra för mig begripligt, huru ett ”s ti Hat i9 H. 28 Den 3 Juli f. m. gande ogillande,” deraf vore möjligt eller tillfyllcstgöran*- de, på sätt en fräjdad mani ett annat RiksSt. yttrat sig vilja iakttaga. Olyckan vill nu, alt jag haft Jange tillfälle egna uppmärksamhet åt en tendens och en förmåga att så väl inom grundlagens mest bestämda förhud, som R. St:s beslut och föreskrifter, i afseende på statsmedels disposition, ja tili oell med rör:de enskilde personers förordnande om sin egendom och villkoren för dess öfverlemnande, alltid stå till tjenst, i början med tydningar af ordalag, så långt de någonsin kunnat sträckas, derefter, i den mån tilllagsenheten blifvit utan påföljd något längre, och som slutligen, med den härdade och säkra godtycklighetens öfvermod, liksom i ett ständigt elimas vid hvarje ny föredragning öfverträffat sig sjelf. Således, i den mån man jern för data af föredragandens äldre tillstyrkande med de af en sednare, finner man honom hafva alltmer utvecklat sig till en man, som vetat råd för alla behof, hvilken icke mer hejdades af några former, af några förut fattade beslut, af positiva eller negativa föreskrifter; men hvars rika uppfinningsförmåga, äfven i konsten att anlägga planer till hemliga operationer, och att utsträcka sin verksamhet till nästan alla vitala frågor, der penninge-intressen förekommit, icke allenast varit ett farligt redskap, utan synbarligen varit en spiritus rector, af hvars affärsvana, skicklighet och routine den ene af Konungens öfriga rådgifvare efter den andra synes hafva blifvit inledd till delaktighet i eltsysteme, som troligen få af dem eljest på egen hand skulle hafva uttänkt eiler befordrat.
Lagen stadgar full likställighet för alla, så vidt annat ej blifvit särskildt vilkoradt, och i denna syftning tillstyrka Justitieråden att Förslaget må ändras.» Justitierådet Alexanderson förmälte sig anse nödigt att för vissa fall låta på vedertaget bruk, i brist af aftal, få bero, hvilka åligganden skulle den ene eller andre af besättningen tillkomma, hvadan Lagen syntes böra inskränka sig till sådana allmännare föreskrifter, som för en hvar af besättningen kunde ega tillämpning; och hemställde Justitierådet derföre, om icke denna § må blifva af följande innehåll: Hvar ock en af besättningen åligger att, i tjensten, ställa sig till noggrann efterrättelse hvad af fartygets befäl anbefaldt varder, samt både i hamn och till sjöss på det sorgfälligaste vårda fartyg och gods, vare sig natt eller dag, söckneeller helgedag, vid äfventyr att ersätta den skada, som genom fel eller försummelse rederiet eller annan tillskyndas. §§ 57 och 58. Justitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér föreslogo, att dessa §§ må i omvänd ordning förekomma; ty man skulle eljest kunna föranledas antaga, att om resa i afgångsorten inställes för något af de i § 58 uppräknade fall, förhöjning utöfver den förtjenta hyran skulle ifrågakomma, hvilket Justitieråden ansågo dock ej vara meningen; och hemställde Justitieråden, om, nied antagande af en sudan förändring, det icke i 58 § borde heta: Inställes resan af annan orsak etc. § 60. Justitierådet Cramér, med hvilken Justitierådet Qviding instämde, utlät sig: »Det torde ej vara meningen att befälhafvaren å förolyckadt eller prisdömdt 15 fartyg skall definitivt besluta i frågan om någon af besättningen genom försumlighet eller motvilja vid olyckstillfället må hafva förverkat större ellar mindre del af innestående hyra.
Deremot har utskottet icke ansett sig kunna antaga Kongl. Majit förslag till tullfrihet vid införsel för artiklarne bilder, andra slag än konstnärsarbeten; hampa, ohäcklad och murklor. Under rubriken bilder, andra slag än konstnärsarbeten, tror utskottet nemligen, att flere lyxartiklar af hvarjehanda ämnen, hvilkas införande ur ingen syn - Bevilinings-Utskotlcts Utlåtande, N:o tä - ll punkt bör med tullfrihet underlättas, skulle komma att hänföras; hvarför och dä sådana artiklar lämpligen torde böra draga samma införseltull som för slöjdevaror, ej specificerade, varder bestämd, utskottet tillstyrker att rubriken »bilder, andra slag än kostnärsarbeten», må i noten till införseltariffen upptagas med hänvisning till slöjdevaror, ej specificerade. Hampa. Hvad åter artikeln »hampa, ohäcklad» angår, så och då hampa åtminstone i vissa orter af riket odlas, anser utskottet äfven den ohäklade hampan böra med någon införselafgift beläggas. Den för häcklad hampa nu gällande och i Kongl. Maj:ts förslag bibehållna tull af 1 r:dr skeppundet torde dock för den ohäcklade hampan, som är mindre bearbetad och eger ringare värde, vara för hög, hvarför utskottet föreslår att artikeln hampa må fördelas i ohäcklad med 30 r:drs värde och 24 skillingars införseltull samt häcklad med 60 rtdrs värde och 1 r:drs införseltull per skeppund. Murklor. Angående artikeln murklor förbehåller utskottet sig att få afgifva yttrande i sammanhang med frågan om svampar. Utskottet tillstyrker att, på sätt Kona!- Maj:ts förslag innehåller, den i taxan sist förekommande rubrik »varor, som icke kunna hänföras till någon af de i taxan upptagne bestämmelser» må indelas uti »råämnen» med tullfrihet vid införsel, och uti »mer eller mindre bearbetande» med samma införseltull, som för ej specificerade slöjdvaror blifver be stämd; äfvensom att till någondera af nämnde hufvudrubriker må hänföras artiklarne fyrverkeri-arbeten, lust-; lunta; puder och rigabalsam.
Varder han åter ”med sådan gerning funnen, straffes såsom för tredje resan ”stöld; och den, som var lockad eller buden att stjäla, ”straffes som annan tjuf, der han till mogen ålder kommen ”ar.” Detta brott torde vara ett af de grofsta, som finnes, örn man afser den lockande; ty man kan väl ej länka sig något vådligare för samhället, än då föräldrar eller förmyndare förleda sina barn och pupiller att begå tjufnad; men afser man brottsligheten hos den lockade, så blir förhållandet alldeles motsatsen; och då ofvannämnda förslag är tydligare än Utsk:s och mera enligt med lagens ordställning i dylika fall, samt då man deraf ej förledes till den misstydning, hvartill möjligen Utslits förslag kan föranleda, att nemi. öfvermage, som af föräldrar, förmyndare m. fl. blifvit lockad till tjufnad, derföre bör undergå offentlig bestraffning; så anhåller jag om återremiss, under yrkande att Just.ombudsmts redaction måtte antagas. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Jag anhåller att få förena mig med Frih. Cederström uti de anmärkntr, som han emot ifrågavar. betank. nu gjort, och begär jemväl återremiss på betänk., pä det LagUtsk. måtte låta dessa anmärkntr komma i noggrannt öfvervägande. På sätt af den sista talaren är vordet antydt, innehåller 2 §:n af 41 caPMissg.-btn straffbestämmelser för 2tne brott, nemi. 1:0 det som begås af den till tjufnad lockande, och 2:0 af den dertill lockade. Det är nödigt tillse, att icke straffbestämmelserna för någotdera af dessa 2tne brott blifva förvillande. Jag tror likväl, att så inträffar, om man antager Utskrs förslag framför Just.- ombudsm:s.