Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bok ofver större rpneral-Cassan Silfverhvalfven och Slanlkällrarne, och den 3.d,e har beSvret med utlåningar», på Guldoch Silfve,-pant. Ordningen inom detta rnntnr handhafvesaf den äldste tillstädesvarande Commissarie,, expeditionsårbetet förrättas af desse Commissarier gemensamt, och ej mindre uti Commissariatets sammankomster än ofvan,lamnde Silfvervagmng och Källargång ^'^^^“göromålen på det sätt fördelade enielia, dervarande 5 Commissarier, att 4 .f -'em besörja Fast,ghets-Låne-Vig,lancén samt flen 5-te lemle skötande af Odlings-Låne-vig, ance,, samt förandet af Magasin s-Bo\ en j öfver Bankens samtlige Sede beha 1,ungar, eger alt tillse göromålens gång derstädes på det liela och handhafva ordningen , afseende lfa de vid desse Commissariers Cancelhe anstajlde Tjensteman. - Silfvervägnf Källarcång, m. m. besörjes af desse Commissarier växelvis, och de samteliae i Commissariatets sammankomster. Cassa Contoret Revisions-Contaret, saint General-Boksluts och Wexel-Banco-Control-Contoret ega tillhopa, hvart för sig, blott en Ad administreras af 2:ne Commis Sari6Hveafföfutfn’en Commissarie, med benämning af Expeditions-Commissarie i Comniissariatet föredrager der förekommande raul, samt jemte bevakn n-en af alla mot serskilde vilkor och förbindelser utgifne lan 1,11 Stader och Corporationer, handhafver ordning öfver den tjenstemanna-per - Eanco-Utskollets Utlåtande N.o 38. 7 sonal, hvilken hos Commissariatet, i dess egenskap af Under-Styrelse, är till tjenstgöring anställd.
Prest Htändet wid U tima Riksdagen r Orebro den 22 Junii 1812. S. D. 8 mr Lag-Ucssottets den 22 dennes pä Bordel lagde Memorial, i fräsan om upphäfwande ak den i Allnranna Lagen Skyldeman tillagdt ratt, att börda a Landet försäld ford, nu ä ryo föredrogs, blef detsamma, i anseende till deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet äter-remitcrat. Dt supra, Lx krotocollo, DHim eduist. Udrag afprotocollet, häller hos ^Zgwörd. Prest-Ständer wid Urtima Riksdagen t Orebro, den 22 Junii i8l2. S. D. 2öid förnyad föredragning af Allmänna Beswärsoch Economie.-Utlkollets den 20 dennes pa Bordet lagde Betänkande, om utdelande af Past till Skojare, Tattare och annat löst folk; blef samma Betänkande af Prest-Standet godkändt. Dt supra, Lx krotocollo, D, Hlm^uist. Utdrag af protocsllet, hället hos ^ZgwZrd. Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen r Örebro den 22 Junii »8r2.
För att bereda så stor del af allmänheten som möjligt tillfälle att äfven på denna stora scen se dramatiska föreställningar, i synnerhet med musik af högre värde, ämnar direktör Nordqvist till omvexling med operaföreställningar gifva ej blott &gt;En midsommarnattsdröm », utan också andra sådana stycken till nedsatta biljettpris, hvarför den konstälskande allmänheten otvifvelaktigt skall känna sig tacksam. Programmet för, morgondagens symfonikonsert, den fjärde under denna säsong, är sålunda bestämdt: 1) Symfoni af N. W. Gade op. 5 (c-moll); 2) Violinkonsert af Tor Aulin, med tonsättaren i principalpartiet; 3) Variationer ur stråkkvartetten c-dur af J. Haydn, utföres af stråkorkester; samt 4) symfoni b-dur af L. v. Beethoven. Det förstnämnda af dessa nummer, Gades symfoni, uppföres till hågkomst af den nyligen hänsofne danske tonsättaren, som äfven egnas en liknande minneshyllning såväl i Köbenhavn som i Kristiania. Kungl. Dramatiska teatern, som nu en längre tid med så ovanlig framgång gifvit Sudermans skådespel » Ära&gt;, har nu åter fått upp ett nytt stycke, nämligen Victor Hugos femaktsdrama » Ruy Bias » i svensk öfversättning af Henrik Westin, hvilken för densamma erhållit hedersomnämnande af Svenska akademien. Stycket gafs första gången i onsdags. För dagen hinna vi endast meddela rollbesättningen. De förnämsta rollerna i stycket och deras innehafvare äro: Ruy Bias — hr Palme; Don Salluste af Bazano — Hr Hillberg; Don Cesar af Bazano — hr Personne; Don Guritan — hr Envall; Grefven af Camporeal — hr Elmlund; Markisen af Santa-Cruz — hr Strömberg; Grefven af Alba — hr Byström; Markisen af Priego — hr Rydgren; Don Manuel Arias — hr Hamrin; Montazgo — hr Hartman; Don Antonio Ubilla — hr Skånberg; Dovadenga — hr Örtengren; Hertiginnan af Albuquerque — frök. Klefberg och Casilda frök. Behrens.
Att det finnes en och annan aflägse boende, är alldeles omöjligt att hjelpa, men allmogen, tjenslehjonen och de borgenärer, som hafva de flesta fordringarne, det är deras fördel man bör tillse, så att man ej ålägger dem en beväringsskyldighet, som blifver dem en börda, i jemförelse med den lilla fordran de hafva. Detta är hufvudsaken hvarföre jag anser rättighetens upphörande utgöra en fördel för öfrige samhällsmedlemmar. Det förebärande, att klyfningen af jord skulle minskas derigenom att Hofrätten fortfarande blefve förmyndare för de omyn diga, tillstår jag är en deduclion, som jag tror något aflägsen från ämnet, och jag ber om förlåtelse att jag ej anser det nödigt att ingå i någon vidlyftigare vederläggning af denna åsigt. Om för öfrigt (jag upprepar det ännu en gång) några vidare upplysningar i anledn. af de omständigheter, som här äro anförda, skulle finnas behöfliga, så skall LagUtsk. visserligen ej underlåta att derpå göra behörigt afseende. Jag har äfven ej satt mig emot en återremiss, det är endast ett afslag jag motsatt mig, och jag tror icke att R. o. Ad. skulle hålla på en obetydlig rättighet, då R. o. Ad. redan gjort så stora, så betydliga uppoffringar. Hr Printzensköld: Ett ytterligare skäl, som Gr. Sparre anfört till stöd för betänk., synes mig ännu besynnerligare än dem Hr Gr:n förut anfört. Gr:n har nemi. framdragit nyttan deraf att arfstvister skulle komma att upptagas vid forum domicilii i st. f. att utföras vid Hofrätten omedelbarligen; menandes Den 7 Juni. 4S3 Hr Gr:n det följden deraf skulle blifva att de arfvingar, som deltaga i tvisten, lättare kunna vara i tillfälle att bevaka sina rättigheter. Denna Hr Gr:ns förutsättning innebär uti sig äfven den, alt arfvingarne skulle bo på samma ort och vara, så till sägande, glebie adscripti.
Så här, f, i, s; säger Fi– nej; f, i; säger fi. s, k, e, t; säger sk– nej; f, i, s, k, e, t; säger fisket. Ser hon intet at det blir Sillfisket? ”Nu tyckes Sillfisket åter tämmeligen vilja lyckas, och priset har redan fallit två Riksdaler på tunnan. ”Underrättelser angående Elfvorna: Dessa äro ganska små och uphinna stundom ej längden af et finger. Salig Assessor Svedenborg såg dem vid Stockholms brand 1759, så små som. Myror pi p, säger p. i, säger i Magistern. Hoppa öfver det der ordet beskedligt. – ”på en husvägg och släcka ut elden, som ock der stadnade och huset blef conserverat.” ”Strödda Reflexioner ur T–gs Resa uti Europa, Africa och Asia från år 1770 til 1779. Vattnet är det element, som gör sjöfarten så utom, som innom Nederländerne vig och beqvämlig. – Piskan är et instrument, som tyckes kunna ådraga sig respect, så väl af andre, som Oxarne til hvars tjenst den är i det mästa ärnad.” ”Diverse kungörelser: Tilkännagifves at min son, Kopisten A. S. Katturin, oagtadt til myndige år kommen, tils vidare kommer at stå under mit förmynderskap Här afbröt Hof-Junkaren läsningen och tiltalade sin son: ja, min kära Uno! tror, du at jag nonsin skall behöfva införa någon dylik anonce för dig? Nej min far, svarade Uno, jag försäkrar at det alldrig skall behöfvas. Jag hoppas det också, sade hans far, och just öfvertygelsen om din stadighet och dit förstånd, har gjort, at jag och din mor i dag beslutit, at du omkring nyårstiden får resa til Stockholm, för at der engagera dig. Innerligen glad aflade Uno sin tacksägelse, brinnande af begär at få tjena sit fädernesland – Licenciaten önskade honom lycka med alfvarsam upsyn – Var icke för glad, sade han, Herr Uno är intet skapad för stora verldens nöjen.
Odlingen 9 Odlingen af lin och hampa är ganska inskränkt, och på långt när icke svarande mot länets behof. De ofta nog inträffade strandängar§ af fartyg! a ade med dessa artik ar hvilka till lindriga priser på auktioner blifva försålde, torde i sin mån hafva bidragit till att minska hågen för denna odling kastning3 Hå 5°“ T ^ "f ulmärkt §od beskaffenhet, och torde af p ö ’ a arsvaxten deraf är ymnig, vara tillräcklig för landets behof. Sedmredå^n'UtillIf °Ch °dlmS af. trädgårdsväxter, har icke under de l V | a»! ’ ock ar att anmärka, att få hemmansdelar och be jmskar oT" » rlnraS’ Tn ,cke äga en liten trädgård med grönsaker, bärläDDa n!vddna8!a frukt5[äd’ mecJ mångfaldiga blommor är hvarje trädgårdstäppa prydd. Senap odlas tillräckligt för behofvet, och torde vara den bästa valnöt träd8 sr m'Xer'l 1 W‘Sbj äfvensom Pä näSra ställen på landet, finnas tes pä StocibZ F V"' ma SOm,'a'' S,f" « deraf e„ del afsät Mullbärsträd finnas äfven i Wisby och bära ymnigt, men bären mogna ängd endast under varma och torra somrar; af mycket regn mögla deSpå aden. Sällskapets för silkesodlingens befrämjande bemödanden alt här m, rd fh.V1!a mijllIbarstradet, hafva med mycken verksamhet fortgått. Utom den förut anlagde plantagen utanför staden, har ytterligare inköpts en för p nteringai val belägen åker inom stadens murar, af t\ tunnland, å hvilken flere tusende plantor bl.fvit utsatte. Silkesodlingen har fortgått så, att under ochtrio £d hasplad t ^silke” 89 “ eller W* I göda ar lemnar spannmålsproduktionen betydligt öfverskott utöfver länels behot sa att årliga utskeppningen kan beräknas till 20,000 tunnor.
Det är naturligt, att den lill dessa frågors utredande nedsatte Committée äfven måst taga i betraktande, huru målen borde i den första instantien behandlas, men anledningen att Committerade uti deras härom afgifne Betänkande icke yttrade sig om Bergs-Tings-Rätternes indragning var dels, att detta tillhörer Domslolarnes organisation, dels ock att afsigten då var, att verkställighet genast skulle följa å Förslaget, och man ansåg derföre lämpeligast,. att först bestämma, huru ärenderne emellan Öfver-Domslolarne och de högre administrativa Embetsverken borde fördelas. Jag känner detta så mycket säkrare, sorn jag varit Ledamot i denna Committé. Hvad åter den anmärkningen vidkommer,' att Kongl. Majit uppdragit åt Committerade, att öfverse BergsFörfattningarna, och ätt man således icke borde på förhand afgöra frågan om BergsTings-Rätternes afskaffande, får jag erinia , att Committerade endast fått uppdrag, att redigera de Oeconomiska Författningar, sorn 44° Den 10 November e. m. röra Bergshandteringen, men icke att organisera de Domstolar och Embetsverk, som skola handlägga dessa ärénder. Ett föregående beslut angående dessa Embetsverk skulle, efter mitt omdöme, snarare underlätta, än försvåra, Cornmitterades arbete. Hvad angår den vigtiga frågan om juridiska är enders afskiljande från de administrativa verken, lärer det icke löna mödan, att nu på förband ingå i granskning derutaf, emedan en sådan torde komma att ytterligare äga rum, då Särskildta Utskottets Betänkande till pröfning förekommer ; och den nu förevarande fråga kan oberoende deraf nu afgöras, om Ridderskapet och Adelil ej behagade besluta, att den skall hvila, till dessatt nämnde Betänkande företages. Sluteligén får jag anmärka, att om det, på sätt en Talare yttrat, vore olämpligt, att bifalla Betänkandet, innan man fattat beslut om rättsfrågans skiljande från administrationen , skulle det ock på samma grund vara lika olämpeligt, att, utan föregången pröfning af delta ämne, samma Betänkande afslå. Herr Hjerta:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm ^eftermiddagen den 7 Julii i823.^ ^ s. D. Retnitterades till StatsUtskoltet: 1) Herr Dalmans, Johan Wilhelm. Memorial, 34* Den 7 Julii e. m. innefattade svar å Grefve von Schwerins, Fre. dric Bogislaus, den 5 dennes eftermiddagen framställde anmärkningar vid Stats-Utskottets sistnämnde dag återremitterade Betänkande N;o 255, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof uti hvad den angår RiksStatens Femte HufvudTitel. 2) Herr Trafvenfelts, Carl, Memorial, innefattade anmärkningar vid StatsUtskottets den 5 dennes eftermiddagen återremitterade Betänkande, N:o 242, i anledning af väckt Motion om indragning af Medico-Theologiske Stipendierne, samt deras användande till andra behof för Medicinal Verket. Ut supra. S. D. Remitterades till StatsUtjkottet: Herr von HartmansdorfFs, August, motion, att vederbörande personer, som användas till de Kongl. Hofvens högre eller ringare Betjening, icke måtte få större pensioner, ån Rikets Enobetsmån och Tjenare, samt deras Enkor eller oförsörjda Döttrar, så framt icke särskilta omständigheter någon gång kunda föranleda till personliga undantag. Ut supra. S. D FÖredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 27 sistlidne Junii afgitne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bor: det lagde, Utlåtanden t Den 7 Julii e, m, 343 N-o 245. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, jemte serskilte motioner hos RiksStånden, angående Saltp etter Gärdens nedsättning m. m, N:o 246. I anledning af väckt fråga om inqvarterings-penningars anslående för Befälet vid indeldte BåtsmansCompagnierne.
Motionären trodde dock icke på möjligheten att afhålla en mägtig angripare frän att landsätta och uppställa en stark härsinngl någonstädes der han ville på vår kust, och han ansåg derföre att vi måste vara fullt beredde att möta honom inom vårt eget land, och då vi vore tvuugne härtill, måste vi äfven, när kan komme, mola honom genast med nog talrika stridsfärdiga härmassor, för all kasta tillbaka hans anfall innan han fått fatta fast fot i vårt land. Ty dels blelve det mycket svårare alt jaga den fiende bort, sorn fått rådrum att fästa sig i landet, och det deslomera, ju längre hans här finge dröja, och dels tilläte oss icke svagheten af våra maleriela krafter alt göra hvarken långa eller många fälttåg eller alt länge hålla talrika stridsmassor uppbådade. Om detta måste anses vara riktigt, så följde deraf också, att vår nu varande försvars-organisation med en liten någorlunda öfvad slående här af knappa 30.000 man samt en nästan alldeles oöfvad beväring af flera gånger denna styrka, icke kunde uppfylla Sveriges behof, alt i anfallets forsla tider genast alslå detsamma genom användande af ti Ilräck ligt talrika och tillräckligt öfvade stridsmassor. Den fåtaliga stående hären, som måste fördelas öfver hela vårt land, skulle ingenstädes kunna samlas uti någon för en stark fiende aktningsbjudande styrka; och beväringen, som fordrade veckor och månader att öfvas, innan den kunde insättas i den mot fienden användbara härens leder, skulle derföre alltför sent kunna komma denna till förstärkning, men deremot för sin öfning draga bort ett stort antal befäl, som bättre hehöfdes att pä krigsskådeplatsen användas. Då det dessutom icke blefve möjligt att på en gång öfva den nu varande beväringens hela styrka, hvartill fordrades mera befäl, än alt föra densamma i elden, skulle vi aldrig kunna uppställa en stridsfärdig här, talrik nog att möta den anlällsstyrka, som fienden kunde sätta på vår strand, redan vid sin första landstigning, och mycket mindre den, som han skulle ställa emot oss om han finge tid att ostörd lästa sig i vårt land.
Då emellertid denna fråga ännu saknar närmare utredning, men för uppgörandet af ett förslag, som skulle grundlägga Rikets Ständers beslut i ämnet, erfordrades att hafva kännedom om ej allenast antalet och beskaffenheten af ifrågavarande boställs-hemman och lägenheter inom hela Riket, utan äfven beloppet af deraf utgående räntor, tionde och andra afgifter, samt öfriga förhållanden, som på frågans bedömande kunna inverka, har Utskottet, jemväl i betraktande deraf, att Rikets nu församlade Ständer, med bifall till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets under N:o 93 afgifna Betänkande, redan beslutat genom underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t måtte i nåder tillsätta en kommitté af sakkunnige män, för att uppgöra förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, för när varande funnit sig, med anledning af Herr Doktor Björkmans motion, endast böra hemställa, att Rikets Ständer, för' alt kunna noggrannt pröfva lämpligheten af den väckta frågan, att i sednare tider till Presterskapet anslagna eller inköpta hemman och lägenheter, hvilka användas lill aflöning åt Komministrar och Kapell-predikanter, må, till underlättande af en förbättrad lönereglering för dessa tjenstemän, erhålla samma frihet från utgörande af räntor, kronotionde och andra afgifter, som de af ålder varande prestboställen enligt för faltningarne åtnjuta, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t antingen måtte åt den kommitté, som med anledning af Rikets Ständers nyss åberopade skrifvelse, torde blifva af Kongl. Maj:t för omförmälda ändamål utsedd, i nåder uppdraga, att, vid uppgörandet af sitt förslag till ordnande af Presterskapets aflöning, jemväl taga denna fråga i öfvervägande, eller ock täcktes på annat sätt förordna om en fullständig utredning af detta ärende; Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. samt alt Kongl. Maj-.t derefter behagade till Rikets Ständer aflåta den Nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning må kunna förefinnas.
Då det är billigt, alt det högre kunskapsmåtlet äfven åtnjuter större uppmuntran genom en högre aflöning, och jag dessutom hyser den åsigten, alt en och hvar inom folkskolan anställd lärare bör ega rättighet att, efter inför skolstyrelsen och skolinspektören aflagda kunskapsprof, få söka anställning inom en högre grad, likasom lärarne i den s. k. högre folkskolan böra kunna få befordran inom elementarläroverken, när de uppfylla de för en sådan befordran fastställda vilkor, så får jag, på grund af hvad jag redan haft äran i ämnet anföra, och med den grundsatsen till utgångspunkt, alt det är Statens ovilkorliga skyldighet, att lika väl sörja för folkskolans bestånd och utveckling, som för sina öfriga uppfostringsverk, vördsammast föreslå: 1:o Alt, i enlighet med 1842 års folkskolestadga, bör finnas i hvarje församling minst en fast skola med vederbörligen examinerad lärare; att i de församlingar, der folkmängden öfverskrider elt antal af 2,000 personer, böra i den fasta skolan finnas minst tvänne examinerade lärare; och afl, under vilkor att församlin - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 623 gen sjelf anskaffar och bekostar nödiga skolhus, vedbrand och komplett skolmateriel, bör hvarje i den fasta skolan anställd lärare aflönas af Staten med 500 R:dr Runt, hvarförutan del bör tillkomma församlingen att, der lokala svårigheter ej lägga för stora hinder i vägen, upplåta åt hvarje af den fasta skolans lärare minst ett tunn” land jord till planteringshus och lill befrämjandet af skolungdomens undervisning i trädgårdsskötsel.
Och så kunna de inte koka en gryta potatis, sjuka hade igenkänt min röst och bad att få inte steka en biff, inte plocka en höna, inte bädda en säng, inte sopa ett golf, inte laga en strumpa, se mig. Med föresats att ej trötta patienten, inte tänka en klok tanke till slut. Helsans rodutan göra mitt besök så kort som möjligt, nad är dem en fasa, friska luften o c h arbetet en förskräckelse. Misshandla ett piano på det ohyggsteg j a g in i sjukrummet och såg vid första blicken, att här var all jordisk hjelp fåfäng. ligaste, parlera ett tjog franska glosor, så att sjelfva Gud fader behöfver tolk för att förstå dem, Hennes dagar voro räknade. D e förr så frostudera modejournalerna o c h läspa sött åt sina diga dragen voro nu infallna och bleka. En kavaljerer på en bal, det kunna de med smak, svår hosta afbröt oupphörligt de ord, hvarsamt ligga till middag dagen efter. — Der har ni med hon envisadns att hälsa mig välkommen. porträttet af en » bättre flicka », för hvilkens » uppfostram en mycket förståndig (!) mamma sörjt på Men hennes ögon lyste lika vänliga, och öfver det sorgfälligaste. det aftärda ansigtet hvilade ett obeskrifligt De söka platser mycket nu för tiden. — Hvarför? uttryck af lugn och frid. Man såg, att hon Jo, ty vi karlar svära, den ene efter den andre, afslutat sin räkning med en verld, der hon på att hellre gå ogifta i all vår tid än skaffa oss hade intet att sakna, samt utan fruktan moten hustru, s o m ej ens kan föda ett friskt barn, och hvilken man måste slösa mer penningar på såg det steg, som skulle föra henne till en till lösbehag (om hon skall se något så när » skapannan, der ingen sorg mer är. H o n förnekade lig » ut), än man har råd att offra på sin egen ej ens nu sin kärlek till barnen, ty med sin toalett. En » sämre » flicka är ett naturbarn, full brutna stämma sökte hon tala med Inga och af helsa, friskhet, naturliga behag, arbetslust o c h håg att sköta det hem, h o n en gång får kalla sitt.
l2:o 5111 a l)anDlingar, härigenom eganDe* eller åbo rätt till ruftl)åll öf* metgått till annan perfon, utan att lagfart eller införfel, i anleDning af fåDan banDling, blifroit bemiljaD, äfmenfom alla SlrrenDeod) ^)pr.eS»€ontracter å lan* Det (dola, roiD Den i 14 §:S 1 mom. flaDgaDe påföljD, roiD fjmatje mantalSffrif* ning upptoifaS, od), Derejt De Då befinnas ide mara (Frifne på ellet belagDe meD få f)ög d)arta SDe exemplar af ^)t)reS <£ontracter i ©täDerna, font husegare inne* l)aftoa, fdrifmaS på eller beläggas meD jlämplaDt papper i förf)ållanDe till Den betingaDe l)t)ranS belopp, roiD Den i 14 §. 1 mom. utftafaDe påföljD; od) mare husegaren fdplbig Sontractet miD l)marje mantalskrifning uppmifa. §. 12. Sillman ttllfyn ä författningens eftcrlefitaö. l:o fifcaler, Ärono*åf(agare od) Qd)artfe©igillatae*£>nibuDömän (dola mada öfmer Denna författnings efterlefnaD, od) öfmerträDclfer Deraf lagligen åtala. 2:o 49 2:o SDerwtb ega be att njuta 28ärt 'iftäbiga hägn od) bejfpbb till gobo, famt jkpnbfam odj frafttg hanbräcknitig h°ö ^Domare och öfrige <£mbebmän.
Enär de af Utskottet, till stöd för tillstyrkandet» att någon lösen för Fall mag ter, Gonstitutorial m. m. ej, må i Banken erläggas» uti Betänkandet N:o 147 anförde skäl, ieke blifvit vederlagde af den Ledamot inom RiksStånden» som yrkat förändring uti oro förmälde hänseende; har Utskottet» i betragtande jemväl af den omständighet» att Utskottets berörde-Betänkande är vordet af 2:ne Riks-Stånd i sin helhet bifallet» samt att endast en Ledamot inom ett af de 2:ne Riks-Stånd , hvilka återremitterat Betänkandet, emot meranämnde del deraf framställt anmärkning» funnit sig böra vidblifva dess förra förslag. På grund af hvad Utskottet sålunda anfördt, får Utskottet å nyo underställa Rikets SLänder det förslag lill Expeditions-taxa, Betänkandet N:o 147 innehåller. Stockholm den 28 April tS4d R e se r v a t i on af Anders Jonsson i Tuna, af Östergötlands Län: ”Såsom frånvarande då Utskottets i Betänkandet N:o 147 upptagne beslut fattades, får jag emot detta och ofvanstående beslut mig reservera. Då lönerne för Bankens tjenstemän under denna Riksdag blifvit ökade ocli expeditions-lösen i Banken endast varit en hittills utöfvad praxis, anser jag att den icke bordt högre bestämmas» än alt den motsvarade det arbete, sorn på expeditionerne nedlades. Hufvudsakligen Har jag fastat mig vid lösen för bevis öfver återstoden å Fastighets-, Odlingseller andra Lån; hvilka bevis innehålla 16 räder och skola lösas med 2 R:dr Bianco: Beräknar man '62 sk. för ut räkningen» som för dettabevis ligger till grund, och 16 sk. för sjelfva bevisets utskrifvande, så torde En Riksdaler i lösen för beviset vara ganskatillräckligt.