Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti häröfver infordradt, den 17 Februari innevarande år afgifvet underdånigt utlåtande har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium upplyst, att, på den tid, då byggningshjelpen ännu allmänt levererades i persedlar, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms län, genom resolution den 10 Augusti 1664, hvilken likväl synes hafva varit Kongl. Maj:t underställd, tillåtit Kronans bönder och allmoge i Färentuna härad att framgent betala byggningshjelpen i penningar efter kronovärde, nio marker eller två daler 8 öre silfvermynt af mantalet, »dock så, att samma »bönder dessförutan skulle föra hvardera fyra lass tegelved och sand till Kongl. »Maj:ts tegelbruk der på orien och eljest hvad till djurgårds-stängning och annan »nödtorft behöfdes»; — att i 1683 års kronoräkenskaper, de äldsta bibehållna, i hvilka tegelved förekommer, den upptagits att af hvarje mantal utgå med ett stafrum, hvarå, lika som å fyra lass ved, kronovärdiet var sexton öre silfvermynt; att vid 1738 års riksdag allmogen i Färentuna härad beklagat sig öfver den pålaga af »stafrum eller tegelved», som den hade att, jemte andra krono-utlagor, årligen utgöra, och hos Kongl. Maj:t anhållit om befrielse derifrån, men att Kammar-kollegium, i häröfver afgifvet utlåtande den 11 Februari 1741, tiilkännagifvit, att, sedan Kronans t Kongl. Majrts Nåd. Prop. JW 102.
Deremot och då, efier ofta åberopade författnings 2 och 3 §§:r, rättigheten för brännvinsbränningens ulöfvande hvilar på jordägovärdet, hvarefter tariff finnes upprättad, som i förhållande till detsamma bestämmer pannans stor lek i lista classen, skulle jag tro, att ytterligare denna oformlighet icke må äga rum, att det är medgifvet å lika liemmansvärde begagna brännvinsredskapen uti atdra, 3:dje, 5:le och 7tde classerna o. s. v., utan borde endast ett högre jordägovärde berättiga till att begagna lika pannerymd i en högre dass; och i hvilket afseende lämplig tariff skulle upprättas , så att t. ex. då mau med /jooo rtdrs hcraraansyärdc får begagna 1 p:na ora 5o k:r i 1 cl:n skulle 6000 „ „ crfån-dras „ „ 2 » 8000 , 1 > j> ,» it 3 a 10.000 1, y, i, i, , 4 o 12.000 , , , , t, å 1 > 14.000 ,i 1, 1, 1, ,1 6 , o. S. Om dessa af mig framställda förändringar kunna göra sig gällande vid brännvinsfrågans behandling, tror jag att v scndtliga fördelar af så väl moralisk, sorn ekonomisk beskaffenhet skola vinnas, ulan att någons rätt kan anses förnärmad. Jag anhåller vördsamt, att denna motion blir remitterad lill Bevillnissamt Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskotten. Lndes på bordet. Frih. von Saltza, Edvard Fredr., hade inlemna! ett anförande, som upplästes, så lydande: Hvar och en, som kastar en allvarlig blick på fängelserna och correct.inrättntna inom landet, skall med djupt vemod finna, att desssa aro mindre tjenliga att uppfylla det ändamål man dermed åsyftat; emedan stora brottslingar och mindre förbrytare äro sammanpackade i dessa eländets och Den aG Februari e. tu. 45 x fasans liera.
Ilvad hr Hamrins beprisade gamle körsven beträffar, var den en trogen reproduktion frän hans biroll i » Stål och flinta » och kanske äfven från andra håll. Nödvändigheten af att äfven nu låta karlen excellera såsom snuseller tobakstuggande framträder inte follt tydligt. Spelårets första verkliga och antagligen äfven hela årets förnämsta literära événement var uppförandet af Ibsem » Kärlekenskomedi » i hr Molanders förträffliga och med rätta sä prinade of versättning. Författadt på en tid, då Ibsen ännu icke lemnat sin ungdom och sin egen sociala » Sturm * und Drangperiod » bakom sig, är Kärlekens komedi en ungdomens lidelsefulla, desperata pro * test mot den af kälkborgerligheten sanktionerade och administrerade erotiska samhällsordningen, men genljuder tillika både af den födde satirikerns och polemikerns utmanande hån, då deri besjunges hur » transit gloria amoris » och all den karaktärsslapp-het och poesifattigdom, som förlofning och äktenskap kunna verka, och till sist den inbitne pessimistens misstro och förnekelse, att kärleken — äfven då den böljar som mest ungdomsvarm och Irlig — har en evig makt, som bär den oskadd i all sin prakt » igennem dagnets dynd på hverdagsfscrden », enär snart sagdt med aodra ord det är maskinsöm alltsammans. Det var till en del under inflytande af fru Colletts Amtmannens Detre och Kierke-gaards Enten-Eller eto., som detta stycke skrefs, och det blef i sin ordning ett budskap och en förberedelse till Ibsens senare dramatiska äktenskapsanalyser, och derigenom medelbart till all den massa » indignationsliteratur », som blef ett påhäng närmast till Dockhemmet.
Hvad modersmålet beträffar, så icke nog med att svenskan utträngt latinet inom kyrkan, den har också blifvit det universalspråk, 90m af alla nationer antagits såsom det allra modernaste ▼oiaptik. Att under sådana förhållanden några små obetydliga språkegenheter hörde till ordningen för dagen kunde ju ej hjelpas, och sålunda erforo vi, att vi hade » hafvi » så lifvadt och att det hade » va ’ t&gt; så roligt så. Rättskrifningsläran förekom icke, och väl var det, ty i trängseln skulle den bestämdt fått sig alltför många knuffar. I historia vann man den erfarenheten, att svenska kungarne hysa en viss respekt för maskeradbaler och sällan våga sig dit,att våra egna prinsar föredraga parislif framför våra egna lugna svenska karnevaler, men att prins Hamlet och drottning Macbeth höllo till godo med hvad huset förmådde. Geografien, som lär oss att hitta i verlden, tyckes vara en mycket känd vetenskap. Herrarne hittade mycket väl till damernas lif, så väl som till buffeten. Naturkunskapen sönderfaller i två delar, botanik och zoologi. Alla blommor, som blott skiljas sins emellan genom ferg och yppighet, hafva samma byggnad. Boten ntgöres af en huf-vudrot med tvenne förtjockade birötter. Stammen är en stängel. Bladen äro liksom växtens öfriga delar köttiga och saftrika. Blomman, hvars foder utgöres af hår, är en, och derå märkes tvenne i fördjupningar sittande knoppar (» ögon »), ståndarknapp och » läppar ». De blomstra om aftonen, helst på af champagne fuktad mark. För att veta hvilken klass de tillhöra, böra de dock närmare undersökas. Zoologi är läran om djuren. Det förnämsta af tjuren är menniskan. Menniskokroppen består af tre delar, hufvudet, bålen och lemmarne. Hufvudet, som innehåller många håligheter, hvilka dock understundom äro rätt bastant korkade, spelar en stor rol; bålen kanske dock en ännu större, i synnerhet när den till största delen består af champagne.
Dä Rikets Ständer beslutat att alla utförselalgifter skola upphöra, har, till följd häraf, hela den nuvarande 7 § i taxeunderrätlelserna, all ”inkomna och lill inrikes för - 20 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, I\' :o /4-8. brukning disponerade utländska varor kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras”, blifvit ur förslaget utesluten; äfvensom de i 3 och 11 §§ gifna föreskrifter, i den förra att ”varor, sorn med främmande fartyg utföras icke äro underkastade andra eller högre afgilter, än om de med svenska lärtyg utftirås’', samt i 11 §, eller blifvande 10 § att ’’på hvart och ett inlastningsställe erlägges tull för hvad lastad! blifvit”, ansetts böra utgå, likasom hvad i öfrigt uti sistnämnda § förekommer derom, att afgift ej behöfver erläggas för mera än som ”lastas”. Sedan genom nådig Kungörelse den 22 sistlidne Maj blifvit stadgadt, att all luIIstämpling af varor, som från utrikes ort inkomma, skall från och med år 1864 upphöra, blifva de i § 6 förekommande orden: ”och öfvervara alla stämplingar i packhusen” i saknad af all tillämpning och lära således böra utgå; äfvensom, tiil följd af E. K. Maj:ts nådiga Kungörelse al den 13 Juni 1862, om upphörande af svenska fabriksoch handtverksvarors stämpling, 3:dje inom. i nuvarande 10 § blir öfverflödigt och bör uteslutas. Nuvarande 12 § innefattar stadganden, rörande de provisionsqvanliteter, som, afsedda för förbrukning om skeppsbord under den lid ett fartyg lossar eller lastar, äro befriade från tull, men denna § har, i enlighet med hvad embetsverken hemställt och på grund af de utaf dem anförda skäl, erhållit den förändrade lydelse, som § 11 i förslaget utvisar.
Dessutom hafva derstädes under sednaste 5 åren uppförts följande byggnader: nemi. en större korsverksbyggnad till materialbod och magasin för de å institutets verkstäder tillverkade redskap, en större stenkällare till förvaring af rotfrukter, en torklada med ugn för bränning af dikestegel, tvänne större lador å Kungsängen, ett sågverk i förening med gröpesqvarn, grynverk, cirkelsåg, benstamp och slipinrättning, samt slutligen en eldria efter Finsk modell. Kostnaden för den sistnämnde har betäckts med det anslag, 2,000 R:dr Banko, som för en sådan byggning i nåder lemnats till Länets Ilushällnings-Sällskap, och derigenom har den stora fördelen vunnits för Länets jordbrukare, att årligen få personer inöfvade i sättet att rätt sköta en sådan torkningsanstalt. Institutets slöjdverkstad är fortfarande öfverhopad med beställningar från både närmare och fjermare orter. Vid allmänna Verldsexpositionen i Paris 1855 företeddes åtskilliga vid Ultuna tillverkade åkerbruksredskap, äfvensom ullprofver frän schäferiet, och vederfors institutet den utmärkelsen att vinna silfvermedaljen af första storleken, såväl för en derstädes förfärdigad jernplog af en egen beskaffenhet — ett exemplar af den yälkäuda Ultunaplogen — som äfven för ull ifrån institutets schäferi. Institutet har fortfarande varit besökt af ett så stort antal elever och lärlingar, som kunnat emottagas. Bristande utrymme har föranledt nödvändigheten att vägra inträde för ganska många. De elever och lärlingar, som, efter fulländad lärokurs vid institutet, derifrån utgått och sökt tjenster hos enskilda, hafva lätt funnit anställning på goda vilkor. Utom de lärlingar, hvilka blifvit, såsom rättare, antagne vid landtbruks-skolor, hafva af de afgångne eleverne 6 blifvit anställde såsom lärare vid sådana skolor och en vunnit enahanda anställning i Finland. Fyra hafva blifvit Agronomer i Statens tjenst och ett stort antal har öfvertagit eget jordbruk eller återväudt till föräldrar, att biträda vid deras landthushållning. Sedan Eders Kongl.
Domstolen deröfver sig yttrat; och i anledning af samma propositioner anmälde Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 22 Maj 1843, det Rikets Ständer väl ej medhunnit att vid då innevarande Riksmöte fullständigt granska och pröfva omförmäldte lagförslag, men att Rikets Ständer dock, med erkännande utaf behofvet af en ny brottmålslag, antagit de hufvudgrunder derför, som innefattas i 2 och 6 kapitlen af förslaget till ny strafflag samt i den serskilda fängelselagen. Kongl. Majit har nu åter tagit detta vigtiga ämne under öfvervägande, och dervid, med undantag af nedannämnde tillägg i fängelselagen 1 kap. 28 §, ej funnit skäl förekomma att föreslå andra stadganden, än ofvanberörde nådiga propositioner innehålla. I sammanhang härmed har Kongl. Majit jemväl till pröfning förehaft det likaledes af Lagberedningen utarbetade och af Högsta Domstolen granskade förslag till författning om nya strafflagens införande och, hvad, i afseende derå, iakttagas skall, hvilket förslag Kongl. Majit, för sin del, med vissa förändringar godkänt. Kongl. Majit föreslår således Rikets Ständer antagande af: l:o »Ny Strafflag», med samma af Kongl. Majit beslutade afvikelser från lagberedningens förslag, hvilka Statsråds-protokollet för den 17 December 1844 utvisar; 2io »Lag om verkställighet af Fängelsestraff» med samma förändringar i Lagberedningens förslag, hvilka Kongl. Majit den 19 December 1844 beslutat, enligt Statsråds-protokollet för sistnämnde dag och med den ytterligare ändring, att i 1 kap. 28 § efter orden: »Styresman öfver Straffinrättning förordnas af Konun gen», tillägges: »eller efter thy Konungen härom bestämmer»; och m. till R. St. Mctj:ts Nåd. Proposition N:o 18. 3:o »Förordning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall», sådan denna författning, enligt Statsråds-protokollet denna dag blifvit af Kongl. Majit godkänd.
Utskottet i premisserne kunnat uppställa en sådan mening, som den, att någon kännbar afsaknad, synnerligen för Bergshand teringen, skulle uppstå genom Assignations-rältens upphörande; att Assignerings-rätten ej var af någon vigt för Bergshandteringen, utan att de, som idkade samma handtering, snarare önskade upphörande af Assignerings-rätten, såsom hinderlig • för private Bankers uppkomst; samt af en annan Ledamot, afven Bruksegare, att han instämde uti den åsigt, att Assignerings-rätten icke vore nödig för Bergs-handteringen; af a:ne Ledamöter, att Assignations-rätten borde bibehållass om förr, utan afgift, men ordning iakttagas till förekommande af missbruk, emedan Assignerings-rätt, grundad på öfver-assignering, icke vore laglig; hvarföre en Ledamot föreslagit den control mot öfver-assignering, att alla sådana assignationer skulle utgifvas i numerföljd; och en annan trott, att man kunde låta Banken lemna blanketter till Assignanterne för det belopp, hvarå de hvar för sig kunde ega credit, med skyldighet för Assignanterne att, till erhållande af denna rättighet, lemna antingen godkända Hypothek eller personlig borgen; af flere Ledamöter, att, om privata Assignerings-rätten komme att fortfara, borde åtminstone ingen dylik assignation få utgifvas å mindre än ioo R:dr; och slutligen af någre Ledamöter, att afgiften för de i 16 och 17 punkterne omBih. till R. St. Fröt. 1834• 6 Sami. 1 4fd. g ia:te Häftet. 58 Banco-Utskottcts Utlåtande N.o 16. nämnde Assignanter borde beslämmas till 4 R:dr för hvarje folium af 4° rader, och minimum till 20 R:dr.
M:s disposition skulle ställas en summa af 100,000 rdr årligen under nästa statsregleringsperiod att från Riksgäldskontoret utgå och användas till lättnad för skjulsningstungan i de fall, der den genom entreprenad bestrides och befinnes särdeles tryckande», och dels slutligen af Gr. Mörner, Carl Göran, »att R. o. Ad., med afslag å såväl Utskits hemställan, som Preste-Stis inbjudning, skulle besluta, att å sjette hufvudtiteln må uppföras ett årligt reservationsanslag, stort 100,000 rdr, att, stäldt till K. M:s disposition, användas till lättnad för skjutningstungan i de Den 28 Mars f. m. 371 fall, der den genom entreprenad bestrides och befinnes särdeles tryckande.» Härefter anmälte sig, hvar efter annan, Gr:ne Björnstjerna, Liljencrants och Mörner, Carl, äfvensom Hrr:ne von Ehrenheim och von Troil, samt förklarade, att de afstodo från yrkandet om antagande af Preste-St:s inbjudning och förenade sig med Gr. Mörner, Carl Göran. Sedan Hr Gr. o. Landtm, i ani. häraf tillkännagifvit, att efter det yrkandet om antagande af Preste-St:s inbjudning blifvit frånträdt, återstodo frenne yrkanden, nemi. å bifall till Utsk:ts hemställan, återremiss deraf, samt antagande af Gr. Mörners förslag till beslut, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej, blandade med ja, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren likaledes utföllo med många nej, blandade med ja, och slutligen propos. på antagande af Gr. Mörners förslag, hvilken propos. besvarades med manga och starka ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Men genom den reglering jag föreslagit, hesparades kanhända ej allenast kostnaden för en Urtima Riksdag; utan vunnes dessutom den fördel, att, om myntet deremot någonsin skulle förbättras, blefvo skatterna till numerären förminskade, i stället för att de, i sådant fall, eljest skulle blifva i samma förhållande mera tryckande, utan att man ens kunde hoppas att efteråt kunna , åtminstone i förhållande till Myntförbättringen, minska dem. 6:0 Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret skola, vid slutet af hvarje Qvartal, jemföra Guldsmedernes och Stockholmska Auctionskamrarncs Silfverpriser med den noterade Coursen under de föregående Sex Månaderna, och derefter uträkna Bancosedlar - Den 6 Junii f. m. 215 nes medelvärde i Silfverräkning, hvilket skall blifva det ingående qvartalels lagliga agio. Detta bör i Tidningarne införas, tillika med en tabellarisk jemförelse emellan Silfver och Sedelräkningens ömsesidiga förhållanden, hvilket allt bör i Landsorterna från Predikstolarne kungöras. Man torde invända: "att mynt-represen”tativernas värde inom landet ej bör beräk”nas efter Cours, emedan denne endast är ett "uttryck af Handelsbalancens tillståndJag vill ej inlåta mig i en vidlyftig undersökning om naturen af Cours och Handelsbalance, eller nu bjuda till att rätta de irriga begrepp, som man nog allmänt tyckes göra sig härom. Jag vill blott anmärka: att Coursens förändringar kunna vara af tveggehanda art och beskaffenhet; nemligen antingen blotta vibrationer, så att han hastigt omvexlar lika betydligt i stigande och fallande; eller oek ett jernt framskridande i en bestämd riktning antingen till förbättring eller till försämring af våra myntrepresentativers förhållande till Utländskt Specie. I förra fallet verkar Coursens förändringar visserligen ej på de inhemska varuprisen; men också skulle, underså beskaffade omständigheter, Medel-agiot förblifva alldeles oförändradt och den föreslagna Speciemynts-räkningen åtminstone vara alldeles oskadlig.
Litt. b.) ang:de ett anslag ut Secreteraren Strinnholm för utgifvande af dess arbete: Svenska folkets historia frän äldsta till närvarande tider. Hr von Hartmansdorff: Troligen är del icke något Iand, som, för en så ringa penning som Sverige, haren historieskrifvare, hvilken ensamt egnar sin tid åt ett så mödosamt och vigtigt arbete; men jag måste lemna delta derhän, emedan motion icke är gjord om någon tillökning. Här föreslås emedlertid, att dessa medel skulle utgå ”till nästinstundande riksdag.” Ömsom begagnar SlatsUtsk. delta uttryck, ömsom ett annat, som heter: ”till dess alt nästa statsreglering vidtager”. Det sednare uttrycket är efter min tanke det rätta, och måhända menar SlatsUtsk. detsamma med det uttryck, som här begagnas. Ar det så, har jag intet alt erinra; i annat fall hemställer jag, att denna punkt mätte återremitteras, ty det vöre bardt om den ifrågavar. mannen, som i alla fall erhåller så litet, skulle blifva tilan anslag från nästinstundande riksdags början och intill dess alt nästa statsreglering vidtager. 4 II. 42 r en 2 November e. m." Hr af Ekströmer, Carl Johan: Jag täger mig friheten upplysa, alt redactionen i StatsUtsk:s hetiink. i denna del nr i närmaste öfverensstämmelse med den K. propos., der det, pag. 59, heter: ”till nästa riksdag fortfarande måtte utgå.” StatsUtsk. har således icke gjort någon ändring. Hr von Hartmansdorff: Jag förmodar, att samma ut tryck alltid blifvit iakttaget i de K. propos:rna. Om StatsUtsk. hade gjort likaledes, så hade ingen tvetydighet uppstått. Den ledamot af StatsUtsk. som yttrade sig, förklarade hvarken hvad sorn var hans egen, eller StatsUtsk:s mening, utan hlott hvad som står i den K. propos., och det hade vi sett förut. Hr Si I fve r sto 1 pe, Fredr. Otto:
Detta är naturligtvis uppgjordt under den förutsättning, att kostnaden för utförande af silfver skall uppgå till 1 sk. under den tid då ångbåtslägenheter linnas, och till 2 sk. då desamma icke linnas; men då genom de lättade communicationerne äfvensom genom andra anstalter, hvilka kunna uppslå, man icke kan bestämdt förutse, huruvida det icke blifver möjligt alt utföra silfver utan en sådan kostnad, så skulle hela ändamålet med vexelutgifningen förfelas genom detta bestämda stadgande; ty om det blefve möjligt att omkostnaderne vid silfverexportcn under den tid, då ångbåtscommunicationen är öppen, icke uppstego till mera än Jl sk. så skulle naturligtvis ingen uttaga en vexel, för hvilken han måste betala 129 sk., utan vore det då mycket större uträkning att uttaga Bankens silfver, tillägga denna ^ sk. samt utföra detsamma. Likaså skulle samma förhållande uppstå under den tid, då ångbåtscommunicationer icke finnas, om kostnaderne kunna genom anstalter lättas derhän, att de icke uppgå till 2 sk. Bankens silfver skulle således i allt fall komma att utföras, och då ändamålet med dessa vexeltransactioner är att förekomma exportering af Bankens silfver, eller att vidtaga sådane anstalter, hvarigenom det skulle vara fördelaktigare för den, som hade utbetalningar att göra i Hamburg, att laga vexlar i Banken, än att utföra Bankens silfver, så anhåller jag att R. o. Ad. måtte antaga den inbjudning, som Utsk. gjort. Hr von Hartmansdorff: I det skick, saken sig nu befinner, tror jag också lämpligt vara, att vidtaga den åtgärd, som Gr. Gyldenstolpe föreslagit. 412 Den 17 Mars f. m. Uppå Härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. , antog R. o. Ad. Utsk:s inbjudning till instämmande i Presteoch BorgareSt:ns i afseende på denna punkt fattade beslut, till följd hvaraf de i detta ämne föreslagne voter.propos:r ansågos förfalla. 3:dje punkten: ang:de 3, f 5-, 6, 7 och 8 punkterne af utlät.
— Rörande sedermera skräddaren Norells öfver olaga häktande förda klagan, hvilken, utom hvad i detta afseende emot Hr öfversten Daevel anmärkts, jemväl blifvit utsträckt lill åtgärder, som Hr öfverstelöjtnanten Munck och kaptenen friherre C. F. Posse skulle vidtagit; så emedan icke någon särskild omständighet blifvit kaptenen friherre Posse, som tillhört den af Hr öfververstelöjtnanten Munck sjelf anförda division, till last lagd och friherren, som vid sådant förhållande icke kunde, emot 17 Kap. 15 § Rättegångsbalken, utestängas från vittnesmål, på ed förklarat, att den person, hvilken, enligt vittnens berättelser, sökt att, i stället för att åtlyda allmäningen till folket att åtskiljas, tränga sig igenom divisionens trenne leder, hvarvid lian gått in på manskapet, s\ängt omkring sig med ett paraply, varit mycket häftig och uppfört sig såsom hade han varit af starka drycker öfverlastad, varit skräddaren Norell, och att han derföre blifvit, på Hr öfversten Dsevels befallning, arresterad, funne, vid sådant förhållande, Kongl. KrigsHofRätten någon påföljd härutinnan icke böra drabba Hr öfversten Daevel eiler Hr öfverstelöjtnanten Munck. Ytterligare och i afseende på den af Holm och Norell gemensamt väckta talan om ansvar å Hr öfversten Daevel derför, att, sedan de den 21 Juni 1838, klockan emellan ellofva och tolf på natten, blifvit arresterade, till högvakten afförde och insatte i arrestrummen en trap - 51 pa upp, fler de förblifvit till middagstiden påföljde dag, deras behof icke blifvit annorledes uppfyllde, än att dem till hvilobädd lemnals tomma sängar med brädbottnar samt till förfriskning endast vatten, inburet i ö O * ämbar, utan glas eller ens en skopa; så alldenstund upplyst vore, att, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 8 September 1824, hvarigenom, med afseende på olämpligbeten deraf, att en af Kongl.
Besparingen, om mathållningen upphörde, skulle således kunna blifva 18,000 R:dr. Detta belopp må väl i det hela anses obetydligt, men då Riksdagskostnaderne äro nog dryga förut, samt Ridderskapet och Adeln borde föregå de öfriga Stånden med exempel af sparsamhet, tillstyrker jag för min del bifall å Motionen. Herr Anckarswård: Jag har icke, som Herr Printzensköld synes åsyfta, ingått i detailler af klubb-kostnaden för sista Riksdag, utan blott uppgifvit hvad den i sin helhet kostade; och i denna omständighet har Herr Printzensköld således missförstått mig. Bans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Herr Anckarswärds ofvanberörde Motion, jemte de i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Den 19 December f. m. Föredrogs ånyo Herr Rosenblads, Bernhard, den 4 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att ManufacturDisconten måtte erhålla ett nytt Creditiv af 2 Millioner R:dr Banco. Herr von Hartmansdorff^ August: Nyligen sökte jag fästa uppmärksamheten derpå, att det icke är genom ökade lån, utan endast genom Ökade tillfällen till afsättning som näringarnes tillstånd kan förbättras. Herr Rosenblads förslag att gifva ett ytterligare låneunderstöd af 2,000,000 R:dr åt de näringar, som skulle förlora afsättningen genom den större handelsfrihet, han önskade måtte blifva införd, kan jag, då lifvet i all rörelse, afsättning, komme alt dem betagas, icke anse ledande till någon annan hjelp för våra näringar, än till deras begrafningshjelp; hvarföre jag afstyrker Motionen. Herr Rosenblad } Bertlhard: Då jag nn går att försvara min Motion, anser jag mig ej behöfva ingå i någon vidlyftig discussion om systemen för näringarne och handeln.