Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och erforderligt understöd, helft vi torde påminna oss, att ost sistledoe vår uti Fastiögs marknad ffieddeldte understöd af blott loo.öoo R:d? bsredds it Bruksrörelsen ett stort och verksamt biträde.) Grefve Spens: Jag begagnar tillfället att få förena mig med Herr Påhlman, i hvad angår hans yttrande Om Näringsfriheten; jag är aldeles af den tanka, att besiutét derom vöre den verksammaste finance-pianen. Jjg anhåller tillika, att, i anledning af hvad nyligen blifvit yttradt, få förändra mitt förslag så, att Creditivet För jernContoiret må anslås till förökning af y.de Hufvudtiteln, Och derigenom kunna användas till alla slagg nyttiga productior. er, äfvenväl Sillfisket. Jag vidtager med största nöje hvarje utväg, att frångå dén skråmässiga fördelningen af RörelseCspitalet emellan Näringarne. Jag yrkar endast, att det til* lägg må göras, att vid användandet af anslag} på det för y:de Hufvudtiteln stadgade sätt, de Provincers behof må framför andra tagas i bsräkning, der Disconterna blifvit indragne. Friherre Cederjirom, Jacob; I anledning af den sist förefallne disCussionen, anhåller jsg fä göra ett tillägg till hvad jag förut yttrat. Den till Fastighets-Jånen föresiagne fond’ kan nu mera icke ändras. De till Strömrensningaf bestämde 100,000 Rsdr aro att anse såsom Ridd, o. Ad, Prot, VII B. I Afd. 23. 354 Den 8 Juni i j. m. ett direct understöd för alia slags Näringar. Hvad åter angår Odiiogslåne-fonden, instämmer jag för min del deruti, att den bör fördelas emellan alla Rikets provincer, så att ej endast ds personer, som först inkomma med ansökningar, må anses framför andre berättigade till erhållande af silke lån.
St. 1847. 79 Transport R:dr 199,808: — f(>r akademiens räkning emot en summa af 39,383 R:dr ig sk. inropa sistnämnde fyra tomter; och enär desamma icke egentligen äro för akademiens egna behof erfordeilige, har akademien i underdånighet hemställt, huruvida ifrågavarande hus och tomter kunde för naturhistoriska riks-museum varda af allmänna medel inlösta, antingen genom köpeskillingens erläggande pä en gång eller genom försäkran till akademien för all framtid om deremot svarande ränta till fem för hundrade om året, eller ock alt till en början åtminstone de tre gårdar, som utgöra nordöstra fjerdedelen af qvarteret Grönlandet samt betecknas med N:ris 2, 3 oell 4, och hvilka i inköp kostat 6,383 R:dr ig sk., mätte med statsmedel inlösas, eller akademien af samma medel erhålla fem procent i årlig ränta på köpeskillingen; Varande emedlertid nyssnämnde tomter bebyggda med trädhus af den vådliga beskaffenhet för statens i velenskaps-akademiens egendom förvarade dyrbara Li J1 lior ig heter, att berörde trädlius borde nedrifvas. I anledning häraf och då bortrödjandet af de förslagsvis lill ett värde af 6,383 R:dr 16 sk. b:ko upptagna trädhusen å tomterna n:ris 2, 3 och 4 i qvarteret Grönlandet är af högsta vigt för att emot eldfara betrygga natur-historiska riksmusei samlingar, men billigheten fordrar, att vetenskapsakademien erhåller godtgörelse för den förlust och de kostnader, som genom denna åtgärd kunna uppkomma, äskar Kongl. Maj:t, att för sådant ändamål må anvisas en förslagssumma af 6,383: ig. Till kostnadernas bestridande vid inredning af en ny lokal för de under vitterhetshistoria:- och antiqvitels-akademiens vård ställde samlingar, samt för dessa samlingars flyttning och ordnande, beviljade Rikets Ständer vid 1841 års Riksdag 1,000 R:dr för en gång.
Böra såsom» lön skäligen bestämmas, icke dess mindre skulle förses med ytterligare löne-anslag, eller skillnaden emellan den hittills pä lönen» anvisade Krono-tionde-spanmäk, och det ininimi-belopp deraf, sorn vid' inlferims-regleringens uppgörande blifvit fastslälldt; så har Utskottet af de detsamma lillhandakomne handlingar i ämnet inhemtal: att, vid de åren 1819 och 183r verkställda löne-regleringarne, omnämnde serskilda förmoner lagils i beräkning*' att de derigenom uppkommande Besparingar äro påräknade för aflönandet af ett icke ringa antal ännu ej tillsatte Lärare vid Elementar-Läroverken, såsom Lärare i moderna språken, gymnastik m. m., och att, såvida denna hufvudgrund för löneregleringenrubbas, dfen i de fleste delar redan verkställda organisationen af Elementar-Läroverken icke kan bestå, utan så framt ett motsvarande bidrag af Rikets Ständer anvisas.
Jag liar erinrat mig, huru de framsteg, senast förflutna 3o år gifvit samhälls-utbildningen — utan jemförelse med något föregående tidehvarfs — från alla håll framkallat nya anspråk på lättade förbindelser, huru de politiska band, denna tids märkvärdiga hvälfningar knutit emellan jordens folkslag, ofta vid skyndsamheten af de politiska förbindelserne fästat en vigt, som förr åtminstone varit mera sällsynt, huruvida den inre Statsorganismens fullständigare utveckling gifvit de särskilta administrerande autoriteterna behofvet af en lifligare förbindelse; — huru handeln med sina oändliga utgreningar, förenande i ett band af gemensamt intresse alla delar af jorden, också derigenom gjort inflytelserik för dem alla hvarje skakning, hvarje i dess förhållanden ingripande händelse, äfven i den aflägsnaste vinkel, och således vid skyndsamma och lätta förbindelser fästat vilkoret för sin trefnad och sina framsteg; huru detta behof icke är mindre i afseende på de andra näringarne, då deras afsättning just utgör föremålet för handelns verksamhet — huru de oberäkneliga eröfringar menskliga kunskaperne under denna tiderymd gjort, knutit ett litterärt samband emellan folken 10 H. 11 IÖ2 Den ai Januarii. också med sina anspråk på laita förbindelsemedel; — huru dessa förenade mägtiga fordringar, hoe flerfaldiga nationer, inom korrt lid framkallat förbättringar i Postväsendet, som fadren ej en gång vågat ana. I StorBrittanien var det på i^go-talet man förenade bref-och far-posterne; genom att anförtro de så kallade MailCoacks befordringen af brefposten, en inrättning af den vigt, att Parlamentet beviljade den, som dertill gifvit förslaget, en belöning af 5o,ooo P. St. Hvem känner för öfrigt icke, till hvilken höjd skjmdsamheten, beqvämligheten och elegancen blifvit drifna i detta lands postinrättningar, der ännu oj helt och hållit ur mannaminne en ridhäst och ett medelmåttigt härberge på många ställen voro de 'vanliga och på flere äfven de encia beqvämligheter den resande kunde finna.
Att de fleste bokhandlare och tidningsreferenter visat den granlagenheten att icke annonsera eller anmäla denna tyska upplaga, är säkraste beviset på att de funnit huru dermed förhöll sig. Det, som vid allt detta synes mig svårast, är att allmänheten måhända tycker sig efter ett sådant förspel ha rättighet att stegra sina anspråk. Jag kan för detta fall blott säga: Jag skref då jag kände mig kunna skrifva, men om jag i det hänseendet varit mål för ett sjelfbedrägeri, så går jag att i min tur sluta mig till de föregångare, som gjort samma misstag. Ty vådligt är att betrakta menniskoanden ur samma synpunkt som dess styfmoder jorden. Denna vinner genom hvilan och gifver deraf mera. Menniskoanden har under sin s. k. hvila kanske i stället förbrukat de krafter som endast syntes ligga i träde. Emellertid, sedan nödvändigheten nu tvingat mig utom skalet af mitt »Köpmanshus», slutar jag med den så naturliga önskan att jag måtte förskonas ifrån att se det annorstädes än på dess rätta plats. Stockholm den 12 december 1858. E. Carlén. Naturligtvis väntades nu oroligt på hvad verkan detta gjorde och hvad komma skulle. Onsdagsbrefvet »till våra läsare i landsorten» hade denna lydelse: »De litterära förvecklingarna mellan fru FlygareCarlén, Aftonbladets redaktion och bokhandlaren Ph. Maass rörande hennes på stapeln varande roman: »Ett köpmanshus i Skärgården», synas nu hafva nått samma lyckliga upplösning som de politiska mellan Danmark och hertigdömena. I denna senare tvist afhöggs den gordiska knuten genom konung Fredriks upphäfvande af helstatsförfattningen i afseende på Holstein och Lauenburg; i den förra har svenska romanlitteraturens (jag kan ej nedskrifva grannlåtstiteln) gjort slag i saken, då hon till hr Maass afstått sitt betingade honorarium.
Grundal från Allmänna Indragnings-staten. II. 693. R. 697. X. B. 79. 117. 134. A. t51. XI. E. 401. — N:o 31. till Rikets Stander, angående lösen för den åt korporalerne vid indelta Arméen o.h Soldaterna vid Södermanlands Regemente anslagna aflönings-spanmål. II. 693, 696- R 697. IX. B. 612, 789. A. 809. X. E. 205. 206. — N:o 32 till Rikets Stander angående förhöjning af förre kronolänsmannen i Leksands socken af S ora Kopparbergs län Expeditionsfogde!! E. TI Kilebergs pension å Allmänna Indragningsstaten. II. 693- R. 697. X. B. 79, 117, 134. A. 151. XI. E. 401. — N:o 33 till Rikets Ständer, angående förändring i och tillägg till Riks-Akten af den 6 Augusti' 1815. IO E. 76. — N:o 34. till Rikets Ständer med öfverlemnande af uppgjorda förslag till ej mindre Lag, angående ordningen och vilkoret! för utländsk mans upptagande till Svensk medborgare, än ock Stadga för Konungens Regerings-Rätt. II. 693 695.
Den kringliggande orten är jemväl talrikt befolkad. De härader, som väsendtligt hafva sin rörelse på Wadstena, äro: Dahls med närmare 5,000 personer, Lysings med närmare 13,000, Gästrings med omkring 12,000, Bobergs med cirka 9,000 och Aska med öfver 15,000. Med all säkerhet kan man alltså antaga att Wadstena stad koncentrerar ej mindre än öfver 55,000 personers industri och företagsamhet samt följaktligen också i all egentlig hufvudsak representerar dessas materiela och intellektuela utveckling. Stadens lyckliga läge sporrar äfven till ständigt fortsatt framåtskridande. Å ena sidan är den omgifven af de mest bördiga delar af Östergötland och å den andra öppna sjön Wettern, en liflig — ständigt vexande — affärsomsättning de inre delarne af riket emellan. Sistlidne år besöktes Wadstena hamn af 161 seglande och 285 ångfartyg, oberäknadt Wetterbåtarne ”Örn” och ”Svan”, som nästan dagligen passera ut och in i hamnen. Staden och orten omkring ega fyra ångfartyg och sex seglande fartyg. Under de sednare åren hafva från Wadstena årligen utskeppats 60, 70, ja ända till 80,000 tunnor spanmål. Spanmålshandeln på platsen kan pr år uppskattas till '/2 Million R:dr B:ko. Stadens 18 handlande och åtskillige manufakturister omsätta för minst lika stor summa. En betydlig bränvinshandel drifves jemväl der på Nerike och Wermland. Från den 1 Oktober sistlidet år och till den 1 136 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Oktober detta år, har telegramernas antal, afgående och ankommande, uppgått vid Wadstena station till 3,209 stycken, oberäknadt 980 transito-telegramer. Staden eger för öfrigt en enskild bank, som, till heder för densamma, under de sednaste penningebistra åren, ej i första rummet afsett sina egna fördelar, utan ortens gagn, hvadan den också allmänt förvärfvat sig dess tacksamma erkännande.
Men der husens inredning, möbleringen, klädedrägten, maten, nöjen, bröllop, danser, maskerader, värdshus, handtverk, militären, polis, fängelserna m. m. omtalas, är framställningen i det väsentligaste äfven gällande för det samtida Sverige. Han har äfven på ett ställe kunnat illustrera framställningen med en svensk teckning. Öfverhufvud taget skall den svenske läsare, som intresserar sig för att lära känna lifvet i Norden under förra århundradet så att slägtet står lefvande för honom, knapt kunna undgå att vända sig till Holbergsliteraturen, hvilken berör och ger belysning åt en mängd af de eljes glömda dagliga småförhållandena. Få gränsen mellan den kulturhistoriska och kritiska kommentaren finna vi Werlauffs utmärkta » Historiska Antegnelser til Ludvig Holbergs atten förste Lystspil », hvilken med ratta anses som ett af de förnämsta verk inom Holbergsliteraturen, och det är blott skada, att författaren icke funnit någon efterföljare, som tagit för sig de öfriga komedierna på liknande sätt. Replik efter replik följer förf. styckets gång med förklaring öfver hvarje dunkelt ställe, hvars hela slående kraft icke kan uppfattas, utan att man känner det väsentligaste om den person, det ställe eller den sak, som deri nämnes. Det synes, som om dir Nielsen eller någon annan af de Köpenhamnska specialhiston-kema borde uppfordras att skrifva en fortsättning af arbetet, innan mycket, som ännu kan tagas reda på, glömmes och försvinner. Bibliografiska meddelanden, mer och mindre vidlyftiga, finnas i allmänhet bifogade till de bästa upplagor af Holbergs skrifter, men för den stora allmänheten äro de ju af mindre betydelse, på samma gång som hvaije samlare af Holbergiana skall veta att finnadem på rätta stallet. » Peder Paars » - upplagoma bilda dock på visst sätt en grupp för sig, i det de dels blifvit ytterst sällsynta i äldre tryck, dels oåtkomliga, medan det dessutom är litet krångligt att skilja mellan dem. En utmärkt vägledning till Peder Paars-bibliografien är Chr. Bruuns » Ludvig Holbergs Peder Paars », i hvilken alla de äldre upplagorna äro vidlyftigt beskrifna.
Och som, genom hvad Rikets Ständer sålunda redan beslutat, Staten icke kan undgå alt för kort-convolutens förfärdigande och stämplande vidkännas betydligt större kostnader, än sorn hittills för kortstämplingen utgått, men kortfabrikanterne deremot bespara de utgifter, som för convoluts förskaffande i annat fall varit oundviklige, har Utskottet trott det vara med billighet öfverensstämmande, att en, emot Statens ökade kostnader svarade förhöjning i Kortstämpel-afgiften eger rum, och får derföre, så i afseende Bill. till R. Sl.
Ridderskapet oell Adeln lill Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har herr af Ekenstam, Israel, velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet uppå det beklagliga förhållande, alt förtroendet lill vaccinationen, inom landet, till större delen gått förloradt. Bland de hufvudsakliga anledningarne härtill uppgifvas: det obestridliga factum, att de naturliga kopporna som oftast fortsätta sina svåra härjningar äfven på de ställen, der vaccinationen blifvit, efter sednare åsigter, förnyad; vidare den insedda orimligheten deraf, att vaccinen numera skulle ega sin första gennuina beskaffenhet af kokoppor, efter att hafva genomgått de individuella vätskorna hos många millioner menniskor, hvilka, utan koppämuets förnyelse, tillegnat sig densamma, under de sistförflutna 54 åren; samt slutligen misstanken om vaccinens mindre helsosamma beskaffenhet, som råder hos alla, hvilka hafva sig bekant, att vaccinen, till största delen hemtas från stora Barnhuset i hufvudstaden, der barnen ej sällan lära befinnas behäftade med venerisk smitta. Till undanrödjandet af ifrågavaravde misstroende och för att bereda allmänheten tillgång på en duglig, icke från stora Barnhuset hemtad, vaccin har motionären föreslagit, att, då på statens bekostnad tvänne veterinär-anstalter underhållas, en i hufvudstaden och en i Skara, åtminstone ett koppsmittadt kreatur, från hvilket duglig vaccin kunde tagas och till rikets samtlige provincialläkare öfver sändas, alltid vid hvardera af dessa inrättningar borde vara att tillgå. Utskottet, som ansett denna motion innefatta ett för samhället onekligen högst vigtigt ämne, har icke kunnat undgå att erkänna nyttan och nödvändigheten deraf, att ej mindre förtroendet till vaccinationen inom landet återställes, än att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 14. 11 dc farhågor, om äfven möjligen för långt sträckta, som motionären uppgifvit, måtte undanrödjas.
Då emedlerlid den sednare uttryckligen förklarat att, efter hans omdöme, målet endast på denna väg kan vinnas, har deremot Herr Hasselroth lillkännagifvit att, ehuru hans öfvertygelse vore, det strafflag-förslagets antagande i sin helhet skulle lända till största båtnad för samhället, ville han likväl, med afseende å den vigt, som ligger å brottmåls-lagstiftningens skyndsamma förbättrande i vissa delar, underordna sin enskilda öfvertygelse, derest sådant kunde leda till det eftersträfvade målet; och det är på denna grund, sorn Herr Hasselroth föreslagit: l:o Att lill lag måtte antagas följande kapitel i Lag-beredningens förslag till ny strafflag, sådane de lyda i det af Lag-Utskottet vid 1847 och 1848 årens Riksdag reviderade, i Betänkandet N:o 58 intagne, förslag, nemligen: 17 kapitlet om mord och dråpj sä ock annan misshandel A person; 23 kapitlet om stöld och snatterij under yrkande, att skogs-åverkan matte lika med stöld och snatteri anses; 23 kapitlet om rån; och 25 kapitlet om bedrägeri; 2:o Att vattenoch bröd-straffet, som, på de skäl Lag-Utskottet anfört, ej torde böra borttagas, måtte komma att undergås på det sätt Utskottets förslag innehåller, eller med vissa dagars afbrott under bestraffningen; 3:o Att i särskild förordning måtte ur 2 kapitlet af strafflag-förslaget intagas de bestämmelser i afseende på verkställighet af dödsstraff, fängelse vid vatten och bröd samt enkelt fängelse, som, i anledning af det i ofvanberörde kapitel antagna nya straff-system, blifva erforderliga; och Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 7 4:o
M.'s medverkan vid anlitandet af utländskt credit, hvaraf BancoTJtsk. säkerligen vid närmare eftersinnande skall inse behofvet, och tillstyrker jag derföre återremiss af memor. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då det både af Hr Rosenblad och H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt blifvit medgifvet, att frågan hemtar sin största vigt derifrån, att den blifvit väckt, och Hr Rosenblad, som har en mera speciel erfarenhet i detta ärende, förklarat, att om frågan icke blifvit bragt å bane, hade det icke varit af särdeles vigt, att K. M. erhölle särskild underrättelse om R. St:s beslut, ang:de det ifrågavar. creditivet, så stadnar Svenska Representationen i verklig förbindelse hos den värde ledamot, Gr. Frölich, som väckt denna fråga och således föranledt de obehagliga stridigheter emellan de begge Statsmagterna, som i detta mål synas hota oss. I öfrigt bekänner jag för min del, det jag icke inser någon våda deri, att Bancofullmägtige begära K. M:s biträde i en lånetransaction, och jag får således tillkännagifva, att jag egentligen icke har något att anmärka Sen i Maj. anmärka emot Utsk:s memor., utan tror, att det kan bifallas, sådant det är. Hr Hjärne: Jag erkänner icke den satsen, som Hr Rosenblad förfäktat, att passionerna i vissa frågor kunna uppretas. Hvad åtminstone mig enskildt beträffar, kunna icke mina passioner uppretas genom en allmän frågas afgörande inom representantkammaren, då jag bar rådrum att enskildt öfverväga, hvad som bör vara min öfvertygelse; och då jag utan någon slags passion öfverväger närvar, fråga, kommer jag till den slutsats, att detta tillstyrkande är ett af de oskyldigaste, som inom Representationen blifvit väckt, och endast derigenom, att denna fråga med ifver behandlas af en motsatt opinion, kunde jag komma till en slags misstanke, att under frågan lage andra frågor begrafna, som möjligtvis, om de trädde i dagen, kunde leda till passioners uppväckande.
Nu lossade Romanelli försigtigt det våta omhöljet och man började skönja konturerna af en hög qvinnofigur. Skulptören arbetade sedan en tid på en allegorisk staty, föreställande Florens under bilden af blomstergudinnan, Flora. Idéen var just hvarken ny eller särdeles originel, men han var sjelf fullkomligt belåten med den och hoppades slå an på florentinarnes patriotism. Antika förebilder saknades icke, några emblemer behöfde blott tillsättas för att man skulle kunna se hvad meningen vore. Olyckligtvis går det ej an att rent af kopiera antiken – ehuru man kan sträcka imitationen i afseende på ställning och uttryck bra långt. En lefvande modell var oumbärlig vid statyens utarbetande. Men det är ej så godt om vackra modeller och de få, som finnas, äro dyra. Redan medelmåttorna begära en francescone för hvarje seance. Sedan stiga anspråken i geometrisk serie liksom priserna på diamanter och perlor. En fullständig skönhet är ytterst rar. Den, hvars byst är förträfflig, har felaktiga ben, och en skön vad är ofta allt hvad en modell kan skryta af. Somliga lefva på sina vördnadsbjudande gråa skägg, andra på ett bröst liknande den farnesiske Herkules’, en bjuder ut en välformad midja och en annan sina händer och fötter. Bildhuggaren har att af dessa fragmentariska förträffligheter lappa ihop en helgjuten bild, det må nu vara en Bacchus, en Venus, en faun eller en nymf. Allt är ej rosenfärgadt inom konstens verld. Det hade väl ändå gått an, om Romanelli hade haft godt om pengar. Han hade då efter hand sökt ihop sin Flora bland ett dussin florentinskor. Men hur skulle han kunna betala en hel mängd modeller, när han ej visste hvar han skulle taga en enda? Romanelli betraktade sitt verk en stund och började derpå omforma vissa delar. Men han upphörde snart dermed och kastade verktyget ifrån sig på golfvet. – Jag kan ej göra något vidare utan modell, tänkte han. Jag måste ha en, huru dyrt det än blir. Jag får väl draga in det på något annat.
Dalarne må från nuvarande beloppet, 36,000 Ridr, till 53,000 R:dr förhöjas. 3io) I anledning af Kongl. Majits vid sednaste riksdagen aflåtna nådiga Proposition, att det för underhåll af möbler å de Kongl. Slotten i Riks-staten uppförda anslag af 12,000 Ridr måtte förökas med 44,400 Ridr, beslutade Rikets Ständer, att, med bibehållande å definitiv stat af omförmålda anslag å 12,000 Ridr, en årlig förhöjning i samma anslag finge under åren 1864, 1865 och 1866 utgå med 44,400 Ridr under rubrik i för underhåll och vård af möhler och andra Staten tillhöriga inventarier i de Kongl. Slotten. Då emellertid berörda anslag fortfarande vore till hela det i Riks-staten nu upptagna belopp för sitt ändamål oundgängligen behöfligt, har Kongl. Majit äskat att detsamma måtte till oföråndradt belopp i den nya Riks-staten upptagas. Det förut alltsedan år 1824 för ifrågavarande ändamål å Riks-staten uppförda anslag, 12,000 Ridr, har, enligt hvad Stats-Utskottet delgifna handlingar innehålla, åtgått till nödtorftigt underhåll af de tarfligaste möbler och sängkläder, så att till inköp af de Staten tillhöriga möbler, som under denna tid tillkommit, anvåndts endast särskildt lemnade anslag vid förmälningar inom den Kongl. Familjen. Värdet af de Staten tillhöriga möbler, som å Stockholms Slott och de Kongl. Lustslotten förvaras, uppgafs år 1862 till 879,862 Ridr. Underhållet af denna egendom kan icke undgå att medföra betydliga kostnader och då anslaget till den Kongl. Hofhållningen icke heller nu blifvit beråknadt så, att underhållskostnaden deraf kan utgå, synes behofvet lämpligast afhjelpas genom förhöjning i förutnämnda, å Titeln redan befintliga anslag, helst, enligt hvad Utskottet inhemtat, alla för statsmedel inköpta möbler upptagas i en särskild, i Kongl. Kammar-kollegium förvarad liggare, hvarigenom undvikes sammanblandning af de
Att Brännvinsbränningens nytta i och för Bandt, hushållningen blifvit bestridd , det förundrar mig sannerligen. Det är ej Brännvinets för» säljning, utah gagnet för Ladugården, sorn jag äriser såsorri talande skäl för BrännvinsbrännirlgertJag anhåller derföre om proposition till bifall äf andra alternativet. Herr Grefven och Landt Mar skalken ii!!, iännagaf, att Plenum komme klockan half till feni i eftermiddag att fortsättas. Friherre Hjerth: Friherre Wrangel har yttrat sin förundran deröfver, att jag ej, sorn Landshöfding! anser 1815 års BiännVinsFörordhitlg såsom den bästa, jag tror åter , att om hagon med kännedom bör kunna bedomina detta Mål, så är det Herrar Landshöfdingar » hvilka agri den obehagliga befattning att upp. taga öch granska de mSngfaldiga förbrytelser, 208 Den S Maji, f. m. som härleda sig antingen från oloflig Branni vinsförsäljning eller varans omåttjiga bruk. För» fattninge< tal »rom fri Husbehofsbränning, och manne den icke urartat till Fabriques-röi else, då till och med en panna af 90 kannor nytt* jas? Friherre Wrangel har yttrat missftöje deröfver, att jag uti mina uttryck om Fosterlandskänsla ej rättvisat hans afsigter, såsom varande af sk ljagfig mening. Jag vädjar till Hög* loflige Ridder-kapet och Adeln, om mitt yttrande kan få en sådan tydning. Jag kan icke ens påminna mig att hafva upprepat något af hvad Herr Friherren nämnt, som i detta afseende förtjent anmärkning •, men erinrar jag mig ganska väl, att Landshöfding af Brinckman uti sitt anförande åberopat sin Fosterlandskänsla , hvilken jag lika mycket respecterar , som jag tror mig vara förvissad derom , att min enskilta öfvertygelse hvarken kan elles bör misstydas.