Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit i nåder behagat infordra vederbörandes yttrande och förslag uti ämnet, och hafva dessa förslag till Kongl. Majit inkommit, dels från Professorerna vid och Direktionerna för Veterinär-inrättningarne uti Stockholm och Skara, dels från Kongl. Sund hets-kollegium. På grund af nådig remiss har jemväl Kongl. Landtbruks-akademien till Kongl. Majit inkommit med underdånigt utlåtande i ämnet. Hvad särskildt vidkommer byggnaderne vid Veterinär-inrättningen i Stockholm, har Kongl. Öfverintendents-embetet låtit utarbeta fullständigt förslag till deras ordnande, hvilket förslag, efter att af Öfverintendents-embetet hafva blifvit granskadt och godkäudt, jemväl till Kongl. Majit inkommit under loppet af innevarande år. Dessutom har Svenska Veterinärläkare-föreningen till Kongl. Majit inkommit med underdånig petition om reorganiserandet af veterinär-väsendet i enlighet med Kongl. Direktionens för Veterinär-inrättningens i Stockholm förslag, jemte underdånig anhållan att Kongl. Majit till nu församlade Ständer måtte derom afgifva nådig Proposition. Dä emellertid den af Kongl. Majit till nu församlade Ständer allåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof icke innefattar något förslag i detta ämne, och då de yttranden hvilka blifvit af vederbörande auktoriteter afgifna icke öfverensstämma i sättet för veterinär-väsendets och den veterinära undervisningens slutliga ordnande, får jag härmed vördsamt föreslå i att Rikets Ständer måtte besluta, att till Kongl. Majit aflåta en underdånig skrifvelse med hemställan derom, att Kongl. Majit måtte utse en kommitté för uppgörande af definitivt förslag i ämnet och att Kongl. Majit derefter täcktes, om möjligt, till nu lörsamlade Ständer aflåta nådig Proposition om veterinär-väsendets och den veterinära undervisningens fullständiga ordnande. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott auhålles vördsamt. Stockholm den 29 November 1862. Fr. Cronstedt. Uto Xi«£. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
VIII af fredsfördraget d. 6 Jan. 1810, heter det, att »en traktat skall kunna upprättas, för att åt handeln, båda staterna emellan, försäkra alla de begifvanden, som vid densamma kunna vara förenliga, och hvarigenom hvar och en af de båda nationerna skall hos den andra erhålla de fördelar, som äro de mest gynnade nationer tillagda». Men oaktadt allt detta, har, såsom vi nogsamt veta, den sålunda, för mer än 100 år tillbaka först beslutna, och sedermera förnyade gånger utlofvade, traktaten aldrig kommit till stånd, fastän flerlaIdiga försök i detta afseende blifvit gjorda. Med nästan alla andra makter hafva deremot tid efter annan fördrag blifvit afslutna, enligt hvilka Svenska fartyg och de dermed ineller utförda varor äro berättigade att i de respektive ländernas hamnar i hvarje hänseende behandlas lika med inhemska fartyg och deras laster. Endast Frankrike, Spanien och Portugal utgöra härifrån ett undantag, och dessa äro de enda Europeiska länder, der Svenska fartyg ännu icke åtnjuta en sådan behandling. I Frankrike äro de tvärtom underkastade särdeles betungande tonnageoch andra afgifter, från hvilka icke allenast de Franska skeppen äro alldeles Intagna, utan äfven andra nationers fartyg — med un - 672 Den 30 Maj. dantag af Norska, Nord-Amerikanska och Österrikiska — äro mera eller mindre fullständigt befriade. Ett försök att afhjelpa detta ogynnsamma förhållande misslyckades i följd af de år 1830 i Frankrike inträffade politiska händelser. År 1847 öppnades åter underhandlingar för åstadkommande af den åsyftade traktaten, men efter statshvälfningarna 1848, och deraf föranledda rubbningar i industriel hänseende, biet äfven denna underhandling afbruten.
Det är nemi. ett af mig redan år 1849 i detta ämne afgifvet mern. till K. M., och är af följande lydelse: Underdånigt Memorial! Under utöfningen af det mig i Nåder anförtrodda Embete, har jag haft tillfälle att stadga min öfvertygelse derom, att Kronans rätt och allmänna säkerheten icke på ett fullt betryggande Den 8 December. 507 sätt kan bevakas med en sådan åklagaremaktens organisation och serdeles med ett så beskafiadt aflöningssätt för de allmänna åklagarne, sorn nu äger rum. Redan vid ett föreg:de tillfälle, då jag i underd:het tillstyrkt indragning af LandsFiskals-tjensterne, har jag vågat fästa Eders M:s Nåd. upmärksamhet å detta förhållande; och då Eders M. icke ogillat de af mig dervid yttrade åsigter, men afslagit den förändring, hvarom jag hemställde, på den grund, att erforderliga medel saknades; har jag ansett mig kunna göra ett förslag, som tillika innehåller anvisning på, efter hvad jag vågar förmoda, tillräckliga tillgångar för ändamålet. De tjenstemän, som f. n. vid UnderDomstolarne i de flesta fall bevaka Statens rätt uti de vigtigaste tvistemål och anställa åtal i de gröfsta och mest invecklade brottmål, nemi. LandsFiskaler, StadsFiskaler och Länsmän äro antingen utan all lön eller ock försedde med löner, knappast upgående till de belopp, hvarmed enskilda personers tjenare numera aflönas. Kronofogdarne äro så öfverhopade af andra göromål, att de sällan kunna upträda sorn sakförare eller åklagare vid Domstolarne. AdvokatFiskalerne, som vid ÖfverR:r och Colhr skola bevaka Kronans rätt, äro äfven i saknad af någorlunda tillräckliga löner. Så äro t. ex. AdvokatFiskalens i Svea Hofrätt lön 692 R:dr och AdvokatFiskalens i KammarColhm 1,200 R:dr. Den sistmde af dessa embetsman, hvilken kanske innehar den vigtigaste af alla AdvokatFiskalstjensterne, åtnjuter nästan inga sportler.
Dis« eontContoiren, såsom helt och hållit hesta rotle för sig, så behöfdes ej mera än att gifva dem ett creditif å Banken; de fingo då sköta sig sjelfve. Man bör förmoda, det Riksens Ständer blifva grannlaga i valet af Directeurer, och skulle, detta oaktadt, något hända, som vore Ständerne oangenämt, så fingo Ständerne räkna sig sjelfve detta till last. Skola åter BancoFuIlmägtige blifva Nationen ansvarige för hela lånrörelsen, så inträder ett annat förhållande. I förra fallet bör det tillhöra DiscontDirecteurerne, att tillsätta alla Embetsman vid Contoiren, och besörja förvaltningen, antingen rörelsen bedrifves med contant Cassa eller med assignationer, I senare fallet deremot måste det tillhöra BancoStyrelsen, att förordna Be* tjeningen och reglera allt hvad som hörer till medlens vård. Jag skulle i det senare fallet tro, att allt, hvad som kan räknas till vården af medel, borde tillhöra Bankens Embetsman å stället, och att Directionen blott borde hafva pröfningen af hvars och ens anspråk på credit och lån sig förbehållen. Derjemte borde Directionen controllera Betjeningen på det sätt nemligen, att hvarje vecka, å Discontdagen, böckerne borde afslutas, rapport afgifvas till Bancostyrelsen och Directionen, efter förrättad collationering, genom sina namns underskrift bestyrka rapportens enlighet med böckerne. Derigenom skulle en ganska god con. troll å Betjeningen vinnas. I detta fall skulle jag ock tro, att allt hvad som tillhörer Directio. nernes förhållande, boide bero af Riksens Ständer icke af deras Fullinägtige; men att deremot hvad Ven 16 September /• m. 37 sorn beträffar dassan, dess vård och tjenstemanna. personalen, ensamt borde bestämmas af Bancostyrelsen.
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet vid 102 §. yttrat, föreslår Utskottet vördsamligen, att, i dess redactions-project, orden: ”af Arméens Flotta,’ må ändras till: 'af Kongl. Majus Flotta Slutligen och i följd af Höglofl. Ridderskap ts och Adelns anmärkning emot Förslaget vid 41 §• Riksdagsordningen, tillstyrker Utskottet att i denna §. orden: ^Tjenstgörande StatsMinistrar, StatsRåd, ”JustitiaeRåd och Justitieombudsman,” må förändras till; ”StatsRådets och Högsta '•'Domstolens samtlige Ledamöter, äfven''sorn JustiticeOtnbudsmannen, m. m/* För öfrigt bifogas vördsamligen en provisorisk uppgift å de nu ytterligare tillstyrkta Grundlagsändringarne, med öppet rum för dem i 5 och 6 §. §. RegeringsFormen, sorn ankomma på vidare behandling; förbehållandes sig Utskottet att, sedan Riksens Ständers Utlåtande i ämnet hunnit definitift beredas, få aflemna sådane fullständige Redactionsförslag, som vid nästa Riksdag må kanna med Ja och Nej besvaras. Stockholm den 11 December 1823. Bihang till R. S. Pre t. 3: eije Sämb 43- 338 Constitutions-Utskottets Betänkanden, ! Constitutions-Utskottets betänkanden. 339 Regeringsformen. § 5» StatsRådet skall bestå af Ledamöter hvilke äge rätt att alla der förekommande mål öfvervara, nemligen: En Justitias-StatsMinister, som tillika alltid vare främste Ledamot af Konungens Högsta Domstol; en St3tsMinister för utrikes ärenderna, samt StatsRåd. Ej må Fader och Son eller två Bröder på en gång vara ständige Ledamöter af StatsRådet. § 6. Af StatsRåden skola vara Föredragande nemi.:
Om Ständerne således lyssna till ofvannämnde Herrar StatsRåds Ledamöters råd, att öfverlemna Realisationens verkställighet till Kongl. Maj:ts välbehag, och den derigenom blir hänskjuten till en obestämd framtid, så förklarar jag, att jag för ingen del lemnar min röst till hela Realisations förelaget. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: Ändamålet för närvarande discussion måtte blott vara att sätta Utskotten i tillfälle, alt inkomma med ett al terna tift förslag, och afgifva tillstyrkanden, efter annan åsigt, än de hittills följt. Jag vill således icke upptaga tiden med vidlyftiga anmärkningar emot ifrågavarande Utlåtande, särdeles då ämnet blifvit fullständigt utredt, utan skall endast hafva äran tillkännagifva de opinioner jag i saken hyllar. Jag får först förklara, att jag Dén g Ju lii f. m. till alla delar godkänner den af Herr Skogman yttrade tanka, att Bankens ställning är sådan, att den genast kunde, utan något Laneeller Creditiv-biträde, börja med silfverutvexling. Det hade varit önskligt, om Utskotten, med anledning af flere derinom afgifne Reservationer, uppställt de båda alternativerne af förhållandet emellan Bankens reella fond till Sedelstocken, då den är som 5 till 8, och då den är som 5 till 9. Man hade då blifvit i tillfälle bestämma, till hvilkendera åsigten man velat sluta sig, men jag förmodar att Utskotten nu vid anmärkningarnes besvarande bevisa möjligheten af att realisera redan då Bankens fond förhåller sig till sedelstocken, som 5 till 9.
Jag har ej sagt, som Herr von Hart. mansdorff vill påbörda mig, att Skåne behöfver fädesmagaziner j men jag har påmint, att i nord. 33» Den *7 Oclober /. liga delen af Skane är jorden i allmänhet icke bördig, och jag har sagt , att de dåliga vägarne äfven borde beräknas , ty om Sroåländningen vid klen årsväxt behöfver fara ned till Skånes södra del eller den så kallade slätten, har han lang och dålig väg. Jag har ej något emot Grefve af Ugglas’s förslag, blott med det vilkor , att de 25.000 tunnorne ej genast försäljas till förlust för Staten och Jordbrukaren. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Lika med Herr Munk af Rosenskjöld anser jag de Småländska Länen i behof af understöd, till anläggande af DistrictMagazimer. De hafva ofta svag årsväxt, och behöfva köpa Spannmål. Tillika får jag anropa Ridderskapets och Adelns ömma bshjartande för den delen af Skåne, som efter en Löntagares egen uppgift nödgas betala honom a ä 3 R:dr mera, än de öfrige. De måtte visserligen äfven vara i behof af Magaziner. Herr Hjerta, Gujtaf: Äfven jrg är, som jag i förra Plenum yttrat, af den tanka, att de 25.000 tunnorne borde lämnas till de Södra Orterne. Jag bör likväl ej neka, det min öfvertygelse varit, att blott några få delar deraf borde dervid komma i beräkning; men jag anser det vara en så gifven följd af öfverlåtelsen, att det ej behöfver spscielt utsättas. Jag får fästa uppmärksamheten på den enkla saken, att det ej är fråga om att tvinga på de Södra Otterne de 25000 tunnorne, utan blotr alt bsreda sådane Orter, som äro i behof, utväg att fondera Spannmåls-Magaziner. Då nu sådane Orter finnas, CM ii Oktober J, m. 555 iom Kronobergs Län, Mark och Kinds Härader, Halland med flera, så tror jag ej, att det är likgiltigt. Denna åtgärd är således blott en förberedande ansfalt.
Statsrådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade föredragningslistor, i statsrådet förekomma och rikets allmänna styrelse röra. Sådane äro: frågor och förslag om nya allmänna författningars vidtagande; om upphäfvande och förändring af de förut gällande: örn nya allmänna inrättningar uti särskilda styrelsens grenar; med flere af dylik beskaffenhet. § 41. Vill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då Slatsrådets samtlige ledaR. möter, framställe för dem de skäl och omständigheter, som härvid till öfvervägande förekomma, samt äske deröfver deras yttranden, hvilka de skola hvar för sig, med den ansvarighet 151 § bestämmer, till protokollet afgifva. Konungen ege derefter makt att fatta och utföra det beslut, som Han för riket nyttigast finnér. § 42. Innan ärendena nos Konungen i statsrådet föredragas, skola de, genom nödiga R. upplysningars inhemtande från vederbörande embetsverk, af den föredragande beredas. § 43. Ofver alla ansökningar om nåd, som hos Konungen göras efter 17 §, varde R. Högsta Domstolen hörd, innan Konungen sitt beslut i statsrådet fattar. § 44. I alla sådana frågor, som angå allmän civil-, kriminaleller kyrko-lag, derunR, der inbegripne de delar af krigs-lagar och författningar rörande krigsväsendet, som ega R tillämpning till medborgare utom krigs-staten, inhemte Konungen Högsta Domstolens tankar, innan proposition till Riksförsamlingen framstälies, eller stadfästelse å dess beslut meddelas. ■ F. § 7. ■ F. § 9 F. § 8. F. § 13. F. § 10. Då justitieärenden i statsrådet föredragas, skola, jemte Justitie-statsministern och två Statsråd, två af Högsta Domstolens ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protokollet sig yttra, som 39 § föreskrifver. R. F. § 9. § 46. Skulle någonsin den oförmodade händelsen inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande emot rikets grundlag eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraftiga föreställningar deremot göra.
Då med Herr Grefve von Flåtens säkkiitt* nighet förklaras» att ingen ändring uti Cänal* Arbetets utförande ar möjlig utan för stora förluster) då han yrkar Arbetets fortsättande 324 Den 13 Felruarii. genom ansträngningen af ali den Nationalkraft Sverige kan åstadkomma, mäste jag åsidosätta känslan för det sköna, för det mästerliga i detta Arbete , och nödgas i min egenskap af Representant öfvergifva allt hopp, all tanka på fortsättande af Götha Canal, hvars utförande då mä blifva föibehållet åt den Generation, som samlat Skatter därtill, och som af en stockad Producternes rörelse i brist af Communication känner behofvet att öppna den. Af sådana anledningar afstyrker jag äfven det till Sommar-Arbetets beredande begärdte mindre prov;» tionella bidraget, emedan Canalens f.amtida Ode , synes mig böra vara åtgjort, innan något slags bidrag kan bevilljas. Upprigtig! bekänner jag mig till stor del betvifla Canalens nytta för Fäderneslandet, och nekar alldeles dess inflytande på Nationens sjelfständighet och ära, och dess gemenskap med Allmänna säkerheten och förtroendet; så vidt med de sista omständigheterna icke menas, att man genom Canalens öb; vergifvande vinner ökad anledning till klagan öfver det felaktiga uti första kostnads-beräkningen, och att Allmänheten derigenom kan förlora' förtroendet för framtida förslager uti samma Scala. För att i någon mohn rättfärdiga mina tvifvelsmål, går jag nu att yttra mig olver åtskilliga anföranden i Herr Grefve von Flåtens Dictamen. Herr Grefve von Platen uppmanar en hvar att, om möjligt, på bela Jordklotet uppleta någon Canal, eller tillfälle för en anläggning med de lofvande fördelar, som Götha Canal erbju» Den 13 Februarii. Som denna uppmaning är ställd till de kunnigaste , så lemnar jag åt dém att svara häiå, och inskränker mig till undersökningen af de fördelar, Herr Grefve von Platen anser vår^ i frågavarande Canal kunna bibringa.
Om jag icke trodde, att de i öfrigt föreslagna garantierna 10 H. 178 Den a5 Juli f. m. voro fullt tillräckliga, och att Banken aldrig kan komma i behof af att ens anlita sitt creditiv, d. v. ined andra ordsäga, 0111 jag trodde Bankens säkerhet sådant kräfva, så skulle jag medgifva Bancostyrelsen rättighet att ä tont pris. köpa silfver. Men då jag icke hyser denna öfvertygelse, anser jag äfven stadgandet i denna punkt öfverflödigt. Skall det likväl stå qvar, anhåller jag, att det må blifva förändradt till den redaction, Hr Stråle föreslagit. Hr von Troil: Jag begärde ordet för att fasta Hr Stråles uppmärksamhet derpå, att om redactionen skulle blifva sådan, som han föreslagit, skulle det af honom åsyftade ändamål icke kunna vinnas, emedan silfverköpen blefve omöjliga; ty om det stadgas, alt Bancostyrelsen skulle äga rättighet att köpa silfver, endast då det utan förlust för Banken kunde ske, skulle sådant gifva anledning till många voteringar inom styrelsen, huruvida silfverköpet viii ett och annat tillfälle vore förlustbringande eller icke. En del bland ledamöterna kunde påstå, att Banken hade så stor vinst af silfverköpen , att dessa köp kunde ske vid i3a sk:s cours; en annan del kunde saga, att Banken ej finge köpa silfver, då coursen vore öfver 128 sk. Banken kunde i alla fall fullgöra'sina förbindelser genom andra utvägar; men jag skulle tro, att det vore mera angeläget för rörelsen inom landet, att dessa silfverköp äga rum. Man vet, att silfret tidtals kan gå ur landet, men att det kommer tillbaka utan Bankens mellankomst. Emedlertid kunde under mellantiden uppstå ett förhållande inom landet, som kunde vara besvärande för näringarna, och om Banken då kunde förkorta denna olägenhet genom en liten uppoffring, nemi. genom betalande af transportkostnaden för silfrets Utförande, tror jag, att det vore förenligt med både Bankens och landets fördel.
Bland hufvudvilkoren för en god rätlegångs-ordning, efter Rikets Ständers tanka, fordrar, att de privilegierade Domstolarne upphöra, hafva Rikets Ständer dock funnit Betänkligt att tillstyrka deras afskaffande på en gång, emedan oreda tilläfventyrs kunde deraf uppslå. Rikets Ständer, som, på sådana grunder, ansett indragningarne för närvarande ej böra sträcka sig längre än till de serskilde Domstolar och Executions-säten, hvilkas antingen skadlighet eller umbärlighet är uppenbar och allmänt erkänd, få nu endast i underdånighet föreslå: a) att Ö/re och Nedre Borgrätterne må indragas, och deras domsrätt öfverflyltas till de allmänna Domstolar, dit de Exp.-Utsk. Förslag till lind. Skrif v. N.-o 438.
Crusell tillagda pension; Memorial, N:o 8oj i anledning af åter2 remiss i frågan om Stipendier för Officerare till bivistandet af krig utrikes. S. D. Föredrogs Hedervärda BondeStåndets, uti ProtoeollsUtdrag af den s6 innevarande månad, meddelade inbjudning till MedStånden att sig förena uti Bonde-Ståndets beslut, att anmoda StatsUtskottet, inom En månad efter ofvannämnda dag, till BiksStånden inkomma med de Betänkanden, som hafva Statsregleringen till föremål; och fann PrestcStåndet, efter inhemtad upplysning, 3$ J3-J P/or, ffrdrog <!*n 30 Mars 1829, ifrågav /rande Betänkandert med forsta fran Utskott 't voro att förvänta, icke något skä| att i liJnde Ståndets beslut instämma. 8, D, HifölIos, vi I förnyad föredragning, BevillnitigsUtskottets Betänkande, N:q ii, angående serskild? förslag till förenklande af Berednings* och TaxgringsComitéernes förrättningar3 Betänkande, >J:o 13, angående en af Herr Grefve Spens, Q. G., vackt Motion om infordrande af qpplysningar', rörande Kong}, KammaiRättens anmärkningar ernot Bevil}^ nings-C<Pmitéerne i åtskilliga iLänj Betänkande, Nm »4, angående yttrande af Herr Grefve O. ACronhjelm om bestämmande af viss tid fpr utfärdande och pröfning af KammarRättens anmärkningar emot Skattdragande och Uppbördsman, sam? af Herr Axel Rothlieb, dels i samma ämne, pch dels om inställande af gjorda anmärkningar om Hemmansvärden. S. D, I anledning af gjorda antnifrk^ hingar återremitterades Fröt. Utdrag den 30 Mart 182g. 13$ StatsUtskottets Utlåtande, N:o 76, i anledning af väckt fråga om bidrag till underhållandet af Hallnäs Bro i Vestra Härad af Jönköpings Län. S. D.
I förra fallet tilikännagifver församlingen genom sin kallelse endast en önskan, som ej inskränker den utnätnningsrätt Konungen äger; i det senare deremot skulle all makt sammanfalla i församlingens liand. Ilon skulle kunna både föreslå och utnämna, samt dermed helt och hållet omintetgöra det inflytande på presterliga befordringar, som Stiftstyrelserna nu ega genom deras rätt att upprätta förslag, och som sammanhänger med den ansvarighet för själavården, hvilken åligger dessa styrelser. Man har väl ordat om den vidsträckta rätt de kristna församlingarna ägde 1 äldsta tider; men att återgå till dessa tider vore att upphäfva Svenska kyrkans Lag-Vlskoltets Betänkande iV.o 69. författning och dermed sjelfva kyrkan. Den har icke kunnat utbildats oberoende af andra samhällsförhållanden; och samhällets väl har fordrat den modifikation af församlingens valrätt, som förslaget innebär. Grundtanken fortlefver likväl; och derföre har med valrättsfriheten anmärkningsrätten å frågodag blifvit förenad. Då Utskottet således i sjelfva principen ej kan biträda ifrågaställde förslag, tillstyrkes alltså vördsamt: att de af llerr Biskopen Björck, Herr Domprosten linos och Herr Kontraktsprosten Emanuelsson väckta motioner måtte lemnäs utan afseende. Det har nyss blifvit sagdt att församlingens i 1686 års Kyrkolag fastställda rätt till erhållande af fjerde profpredikant i regala pastorat är vorden närmare bestämd och reglerad genom sednare i ämnet utkomna författningar. Berörde lag innehöll nemligen endast att församlingen ägde friheten att i underdånighet begära en annan, än dem som Biskopen föreslagit, hvilken »hon förmenar vara dertill beqväm och förtjenar komma i nådigt anseende.» Men då befordringsgrunderna i sammanhang med förslagsrätten bestämdes, gafs äfven föreskrifter rörande fjerde profpredikantens qvalifikation; och derom stadgades slutligen i Kongl.
Rdr re dan är gjord, att 63 delegare förbundit sig att ansvara för en möjlig brist i aktieteckningen samt att innevånarne i Borås iklädt sig solidarisk ansvarighet för ej mindre väganläggningens än lånevilkorens fullgörande. Det är kändt, att uti Borås finnes 2 ä 3 personer, som ensamme äro vederhäftiga för hela lånet. Jag anser mig ej behöfva vara vidlyftigare, utan slutar med att på det varmaste anhålla om punktens återremitterande. Hr Prytz: Jag har endast begärt ordet för att tillkännagifva, Den 30 Januari. 149 att jag afstår från mitt första yrkande om bifall till Hr Bildts förslag och förenar mig med de Hrr, som yrkat återremiss. Efter härmed fulländad öfverläggning blef propos. till bifall å förev-.de punkt framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordfiden förklarade, det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Hjärne begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterrs-propos.': Den som bifaller tionde punkten af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 235, röstar Ja ; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser E. o. Ad. de emot ofvannämnde punkt gjorda anmärkmr föranleda till dess återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 43. Nej — 15. ll:te punkten, ang:de en jernbanas anläggning mellan Götheborg och Mölndal; och 12:te punkten, ang:de jernvägs-förbindelse mellan släderne Helsingborg och Landskrona samt södra stambanan. Dessa punkter biföllos. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allm. Besvärso. Ekon.-Ut.sk:s den 27 och 29 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 45, i anledn. af väckte motioner om befrielse för Eotehållare på Gottland att anlägga båtsmanstorp. Frih. Cederström, Rudolf: Utsk. har visserligen ganska utförligt refererat de 4 motioner, som i detta ämne blifvit afgifna, och R.