Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är nu borttagen och sjötulltaxan från 1799 gäller. Särskilda bestämmelser för spannmål från svenska Pommern och Wismar. Stockholm den 1 augusti 1806. SAMUEL af UGGLAS. Kungörelse om brännvinsbränningens inskränkning till 3 månader. Huvudkvarteret Greiffswald den 19 augusti 1806. Då innevarande års växt varit svag på många orter och största sparsamhet och hushållning behövs har Vi utfärdat en stadga där tillverkning, försäljning och transport av brännvin tillåts endast 3 månader mot tidigare tillåtna 4. Då Våra kära undersåtar härigenom röna ett ytterligare prov på Vår höga omsorg att lämpa Våra författningar efter deras hushållsomständigheter, är Vi förvissade, att de av undersåtlig erkänsla och skyldig omtanke för eget och medbröders bästa, inte genom överdriven brännvinsbränning missbruka denna frihet. Genom klokhet och försiktighet spara den bästa spannmålen till bröd och utsäde. Huvudkvarteret Greiffswald den 19 augusti 1806. GUSTAF ADOLPH. Författning om de i Pommern och Rügen belägna egendomars fördelande i farmer och enskiften. Högkvarteret Greiffswald den 8 september 1806. Sedan vi avskaffat livegenskapen i Våra tyska orter, har vi tänkt indela Våra egna gods och lägenheter i mindre farmer eller gårdar för att ge allmogen möjlighet till eget jordbruk och bosättning. Den 9 augusti, då samtliga pommerske ständer varit hos Oss på salen församlade, har vi underrättat dem om följande: En noggrann geometrisk avmätning över alla Våra gods och lägenheter skall skyndsammast göras av till landet kommenderade lantmätare. Ingen får på något vis hindra honom i hans arbete, dock skall han i möjligaste mån akta växande grödor. Innehavaren av egendomen är skyldig att utvisa gränser och tillsammans med sina grannar var närvarande vid råskillnadernas avmätning. Efter mätningen och kartans fullbordan är det lantmätarens skyldighet att gradera ägorna i mån av deras naturliga bördighet. Det gäller inte hävd och gödning. Den bästa naturliga marken skall ge 6 tunnor säd eller 6 lass hö på vart morgenland. Därefter räknas i fallande skala. Nu skall också upptagas och beskrivas om det finns sådana trakter inom egendomen där skog finns eller där inget annat än skog kan växa.
Nämnas bör ock, att hon af 1883 års riksdag erhöll en lifstidspension af 300 kr., hvilken utan motstånd beviljades i båda kamrarna, hvarvid framhölls, att doktor W. dött » som en soldat på sin post », att han » föll på stridsfältet under utöfvandet af sin tjänst. » fa olm, har också upprepade gånger gifvits henne i pressen. Bättre än det offentliga erkännandet är dock den tillgifvenhet, hon vunnit af många vänner. Så har den kvinnas lif förflutit, hvars bild i dag synes i Idun. Grundtonen i hennes enkla lefnadssaga, den praktiska dugligheten förenad med känslig uppfattning af natur och historiska minnen, har följt henne från barndomen och allt intill denna dag, har följt henne från sjö och skog och borg vid Gerdslöf till slottet vid mälarfjärden. Åfven för henne har detta varit ett » ödenas och minnenas slott ». Efter två års bortavaro återvände hon så- lunda en vacker vårdag i maj att taga sin bostad inom den gamla borgens murar. Åldfrun vid Gripsholm har till uppgift att med ganska knappt arbetsbiträde sköta om och skydda mot mal och andra inkräktare slottets stora förråd af möbler eller rättare möbelklädslar, dynor och öfverdrag, att vårda, städa och vädra det stora förrådet af sängkläder, af linne — slottet äger omkring 1000 handdukar och 600 par lakan, af hvilka en stor del förskrifva sig från Hedvig Eleonoras tid och af denna drottning och hennes hofdamer egenhändigt blifvit märkta och försedda med årtalen 1679 och 1686 — men äfven af sidentyg, broderier, fransar, tofsar m. m., afsedt för komplettering af mö- beltyget, gardinerna, o. s. v. — Förut fanns äfven på slottet ett stort förråd af gobeliner, som dock på senaste tiden blifvit öfverflyttade till husgerådskammaren i Stockholm. Hon har också att svara för städning och rengörning af de många och vidlyftiga lokalerna inom slottet.
Barnhusets förflyttning till Kungsholmen, sorn dessutom har sund belägenhet, friskt vatten, är aflägse från den stora och störande rörelsen, samt är säte för hufvudstadens medicinska läroanstalter, till hvilka jemväl nämnda Inrättning i viss mån mäste räknas; och att Direktionen vid de undersökningar, som till utrönande af en tjenlig jdats för Inrättningen egt rum, funnit den tomt, som nu disponeras af Stockholms stads och läns Kurhus, och sträcker sig från Handtverkaregatan ned till Mälaren, med ett jemförelsevis högt läge, sluttande mot söder, samt med frisk luft från landoch sjösidan, erbjuda synnerliga fördelar för ordnandet af ett Barnhus; men då Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse. den 27 Juli 1815 öfverlåtit nämnde tomt, som tillförene varit nyttjad till bränvinsbränneri-verk, att, under förbehåll af Bankens panträttighet deruti, begagnas för den gemensamma Kurhus-inrättningen för Stockholms stad och län, Hill. lill R. St. Prat. t SS 9 Sf i 86 o. t Sami 1 Afd. 8 Haft. 4 26 ( Kongl. Majds Nåd. Proposition N:o 6. och egendomens upplåtande för annat ändamål således icke torde utan Rikets Ständers samtycke kunna af Kurhusets styrelse medgifvas, har Direktionen för Allmänna Barnhuset underdånigst hemställt, att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, att, derest, öfverenskommelse om vilkoren i öfrigt kunde mellan Direktionerna för Kurhuset och Barnhus-inrättningen träffas rörande omförmälda tomts öfveriåtande till Barnhuset, och Kongl. Majit, skulle en sådan öfverenskommelse i nåder gilla, Rikets Ständer för sin del måtte förklara hinder icke, möta för densammas afslutande och framtida bindande kraft.
Från denna, med obehag och någon gång med verklig förlust förbundna ställning, synes Lagen böra befria Vattenverksegaren j och detta skulle äfven åstadkomma?, om, såsom Utskotten nu föreslå, Jordegaren vöre pligtig, att inom fyra månader från den dag, Landtmätaren och Gode Män afgifvit sitt utlåtande, till Domstolen instämma saken; hvarmed, i händelse af försummelse, borde förenas den påföljd, att frågan för den gången eljest vore förfallen. Då i förenämnde §. blifvit stadgadt, att frågor af förevarande beskaffenhet böra. 508 Lagutskottets Betänkanden, enär de till Domstolen instämmas , ovilkorligen utsättas till företagande vid syn på stället , skulle, oagtadt detta endast afser behandlingen af sådane frågor i första Instantien, LagmansRätten möjligen deraf kunna hemta skål, att vid de tillfällen, då pröfningarått deruti, efter erlagdt vad, tillhör samma Rätt, äfven dömma till Sytt; hvaraf vidare, enligt 14. Csp. 5 § JordaBalken och 25 Cap. lo §. BåttegångsBalken, korn me att följa, att slike Mal i sista Instantien skulle afgöras vid RiddareSyneRätt, — en DomstolsInrättning, hvars anlitande till slitande af de under dess Domsrätt hörande tvi«ter, man med skäl ansett fordra större omkostnader, än som kan förenas med den enskilde Partens rätt, att, utan allt för dryga uppoffringar, fa underkasta sin Sak den yttersta prcfningen. Till förekommande härsf tro Utskotten det vara nödigt, att i Författningen be tåmd anvisning gitVes på Kongl, Förordningen den 2ö:le October 174g, sora förmår, att endast då tvist är om rågång eller annan bolstadaskillnad , Lagmanssyn bör hällas, samt i andre Mål, der LagraansRå» behfifver på stället inhemta upplysning, besigtning utvältas och Saken se* dermera genom vad fullföljas till Hofrätten.
Och jag har svårt att tro, det den nya, vida mindre klart uttryckta grundlagen, skulle blifva lättare att tillämpa, än den gamla, om hvilken vi redan vunnit mer än 3o års erfarenhet. — Jag har nu kortJigen uttalat min åsigt, och hoppas, att den milda Försyn, som hittills vakat öfver fäderneslandets väl, icke heller hädanefter skall öfvergifva detsamma. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: En värd tala re yttrade i sista plenum sin synnerliga tillfredsställelse med det beslut, som ett annat Stånd hade fattat i denna fråga, och hvilket sedermera äfven lärer blifvit bittädt af PresteSt. Den värde talaren, som syntes ana att R. o. Ad äfven skulle behandla ämnet på samma sätt, trodde alt della beslut skulle inom Europa väcka samma sensation, sorn det synes hafva verkat på talaren sjelf. Jag kan icke dela denna mening, af det mycket enkla skäl, alt jag icke föreställer mig att Europa ens kan begripa, huru det är möjligt alt en repre - Den ifii presentation, som liar besluti t en förändring i sin samhällsordning och hvilket heslut redan vunnit en ytterligare bekräftelse vid samma riksdag, att denna representation, sade jag, slutligen skulle komma att vidtaga åtgärder, i följd hvaraf alltsammans förfölle till ingenting; men det kan vara mer eller mindre likgilltigt hvad Europa derom kan komma att tänka. Yigtigare är, att när man öppnat för Svenska folket en utsigt att få se sitt samhällsskick fö 1 bil 11 rad t och sina institutioner förenklade, att detta Svenska folk må blifva i tillfälle att kunna uppfatta den öfvertygelse, att, om denna utväg leder till intet, sådant kommit att äga rum till följd af en klar och enkel tolkning af värr grundlagar och icke på någon slags omväg. Jag mäste bekänna, att jag instämmer uti den af Hr Stråle yttrade meningen, att det ursprungligen måtte hafva varit grundlagsstiftarens mening, att ett förslag från Const.Utsk. visserligen må kunna modifieras och jetnkas men icke helt och hållet afslås vid första riksdagen.
Bäst är att undvika rosten genom att efter hvarje åkning väl aftorka sina skridskor samt därefter dem med en oljelapp. Belltelef. 1197- Order pr post eller telefon expedieras omgåendeAllm. telef. [17271 John Björn. En liten praktisk transparent stjernkarta (tysk) finnes i Nordin &amp; Josephsons bokhandel Drottninggatan. Ett populärt planc-hverk i ämnet för öfrigt. John Björn. M a l N:r 377. Emy afrådes från att låna, såvida hon ej har mer än vanligt godt hufvud o. d:o energi. Det är svårt att låna, men ännu mycket svårare att återbetala. t e x t r a k Stockholms största sortiment af t BomullsJohn Björn. a) Skulle Anna Lisas råd mot armsvett ' ej hafva åsyftad verkan, så pensla ställena, sedan de tvättats och torkats väl, med 5 % kromsyrelösning (köp 25 gram däraf på apotek); bäst vid sängdags. Upprepas, om nuditrt, högst 3 ggr. med 14 dagars mellantid, b) Äro tänderna mörka, låt en tandläkare rengöra dem. Använd i framtiden dagl. borstning med slammad krita jämte några droppar pepparmyntolja. Köp ej färdigberedda tandpulver, som alltid äro dyra och ofta ytterst skadliga, c) Hylins secunda glycerintvål. (Nord. A. - B. Göt. 3241x3) [1851] Oscar L. Björkbom, Göteborg. tillerkänd Första pris i Köpenhamn 1888. Klarasta Bordsättika! Renaste Inläggningsättika! stort sortiment, Af 1 flaska å endast / liter erhållas liter matättika för 1 krona. Flaskorna, förseglade med kapsyler, stämplade med fabrikens namn och registrerade hos varumärke, finnas hos specerihandlande i de flesta städer. I parti endast genom Skånska Ättikfabrikens agentur, Smålandsgatan n:r 18, Stockholm.) l (. L. Lundberg ^ G:o i John Björn.
Bidderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut. (2:dra alternat.) Borgare-ståndets beslut. På sätt Utskottet föreslagit, hafva Borgareoch. Bondestånden beslutat, att nedsätta inoch utförselstullen å jernskrot frän 2 rtdr 24 sk. lill 2 rtdr skeppundet; och att för kalk, som nu är indelad i osläckt, med 8 sles införselstull per tunna, och släckt med 40 sk:s införselsafgift per läst, antasta cn rubrik ”kalk, bränd”, och derå staden den för släckt kalk nu gäl O O O lande tullbestämmelse 40 sk. per läst. 1 dessa hänseenden hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet vidblifvit gällande taxa; till följd hvaraf) ecb derest sistbemälda Iva Stånd Jicvillnings-VtskoUets Memorial, N.-o 23. 19 icke vilja frånträda sina beslut och, lika med öfriga Stunden, antaga Utskottets förslag, följande omröstningar måtte anställas: 191:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att inoch utförselstullen å jernskrot nedsättes lill 2 r:dr skeppandet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förblifva dessa afgifler fortfarande 2 r:dr 24 sk. per skeppund. 192:o Den, sorn gillar Utskottets förslag, att rubrikerne "kalk,” ”osläckt” och ”släckt” sammanföras i en rubrik kalk, bränd, och att derå bestämmes 40 sk:s införselstull per läst, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehållas rubrikerna kalk, osläckt och släckt med införselstull af 8 sk. per tunna å den förra och 40 sk. per läst å den sednare.
– Ja, jag vet intet så noga – genmälte Gunnar – det är väl det gudomligt vackra vädret som gör ’et. Har du sett en grannare sommarmorgon, Elin lilla? – Aldrig! – svarade flickan, och de stannade ett ögonblick för att höra lärkan drilla högt upp i skyn. – Hvad Gud har gjort vår jord skön ändå – sade Elin och fästade sitt öga på Gunnars. – Ja, och allt hvad deruppå finns, och hvad hans beläten kunna vara lyckliga ibland – genmälte Gunnar och drack med förtjusning Elins blick. – Ja, men då ska’ de vara go’a och göra det som rätt ä’ lell – fortfor Elin, medan de ånyo gingo raskt framåt. – Det förstås – biföll Gunnar – för börjar bara samvetet att mullra som en åska, om än aldrig så långt bort, så blir det mulet straxt. Nej, en ska’ gå sin väg rätt och hederligt och på Guds vägar framåt, om en ska’ vara lycklig. – Ack, Gunnar! – sade Elin och såg ånyo upp till sin reslige följeslagare på den smala skogsstigen. – Hvad mor skulle ha tyckt om dig! Hvad glad hon skulle var’t, om hon vetat hvilken man som Lena hade! Jag försökte väl att beskrifva dig, då efter bröllopet, och sa’ henne att du var den allra vackraste och hyggligaste gosse jag nånsin sett, men hon sade som sanninga ä’: att godheta intet sitter i vackerheta, och när jag då berätta’ för henne, att du hade ett så genomgodt beröm om dig, då suckade hon och sa’, att det vore godt om det alltid stod vid sig. Men ack! intet kunde jag ändå veta på den tiden hur bra och god du var! Men nu, nu vet jag ’et, och hon med, för nog ser hon både dig och mig, här vi gå på jorden, ifrån himmelen der hon säkert är. Eller hvad tror du, Gunnar? Gunnars hjerta var för fullt af salig glädje öfver detta Elins oskuldsfulla lofqväde. Han svarade intet, han sade intet, han blott tog hennes hand och hon drog den ej bort, utan tysta, hand i hand kommo de till «storänga», der redan flera «slottare och rakeser» voro församlade.
Frågan om en förändrad organisation af Domkapitlen står i ett visst samband med en annan fråga, nemi. den huruvida man hör lemna Domkapitlen större frihet vid uprätlande af förslag till konsistoriel pastorat. Om man i detta afside vill utvidga Domkapitlens makt, så blir presternas öde till stor del beroende af Domkapitlen, och då böra de väl också hafva något att säga vid deras tillsättande. Den siste talaren anmärkte, att då Domkapitlen utöfvado att slags chefskap öfver alla prester inom stiftet, så vore det orätt att låta dem tillsättas af presterna. För min del är jag härvid af motsatt tanka: fy Domkapitlet kan icke annat ån vinna i anseende, om det tillsättes af just de personer, hvars öde det har i sina händer, och för öfrigt tillsättas ju Biskoparne, presternas högsta chefer, genom val of presterskapet. Den värde talaren anmärkte vidare såsom ett fel alt presterna skulle vara inskränkta med sina val till dem som bodde inom 5 mil från stiftsstaden. Så är likväl icke förhållandet; typresterna äro oförhindrade alt med sina val falla äfven på dem som bo på längre afstånd fiån stiftstaden, men inga andra än de som bo inom 5 mil derifrån äro förpligtade att emottaga updraget. Det är visserligen sannt att updraget blir besvärligt för de på landet bosatta Kyrkoherdarne, men så mycket intresse får man väl förutsätta hos presterskapet, att de gerna underkasta sig litet besvär för att få deltaga i stiftsstyrelsen Dessutom behöfva de pä landet boende ledamöterna af Domkapitlet icke så ofta infinna sig i staden; ty för afgörande af de kuranta eller mindre vigtiga målen erfordras icke mer än 3 ledamöter, och så många äro alltid bosatta i staden, nemi. Biskopen, Domprosten och Theologie Lektorn. Yigtigare mål åter såsom uprättande af förslag till embeten eller tjenster eller tillsättande deraf, eller mål der kapitlet utöfvar domsrätt kunna afgöras af 5 ledamöter, eller af 4, der 3 om beslutet ense äro.
Direktionen, att af de å nämnde anslag, hvilka genom dess försorg borde förräntas, inflytande ränternedel, jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja ifrågavarande pensionering, på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunde af Kongl. Majit i nåder bestämmas, fästat det vilkor, att utbetalningen af ofvanberörde årliga anslag icke beräknades och vidtoge förr än från och med det år, hvarunder meranämnde serskilda pensionsinrättning af Kongl. Majit förklarades vara i det skick, att densamma ansåges kunna, utan behof af vidare statsbidrag, än det ifrågavarande, uppfylla de med inrättningen afsedda ändamål, men berörde vilkor icke ännu blifvit fnllgjordt* anser Utskottet, som tillika fästat uppmärksamhet å de ifrågasatta dryga utgifter till arfvoden åt tjenstemännen vid civil-statcns pensionsinrättning för förvaltningen af ifrågavarande serskilda pensionsfond, sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall å hvad Kongl. Majit uti Dess högstberörde skrifvelse behagat föreslå; hemställande dock Utskottet, Stals-Utskottets Utlåtande, N:o 270. 5 att Rikets Ständer ville medgifva, att det vid sistlidne riksdag beviljade anslag, 8,800 r:dr till en serskild fond för pensionering af Borgmästare i rikets städer, utom Stockholm, samt Kommissions-landtmätare, jemte deras enkor och barn, måtte, på sätt och under de af Rikets Ständer då fastställde, här ofvan omförmälde, vilkor, fortfarande förblifva till Kongl. Maj:ts nådiga disposition.
Man har nemligen anmärkt: att då straffet för eftergörande af rikets mynt afsåge upprätthållande af mynt-regalet, helst åtgärden vore straffbar, om än det eftergjorda myntet innefattade full valuta, men vårt mynt-regale ej lederades genom eftergörandet af utländskt mynt, samt det ej tillkomme lagstiftningen här i landet att värna annat lands mynt-regale, skillnad i straffet alltså borde göras i omförmälda hänseende, på sätt Kongl. Maj:t jemväl föreslagit; att den omständighet att det inländska myntet löpte med tvångskurs, hvilket ej vore förhållandet med det utländska, enär det berodde på hvar och en att detsamma emottaga eller ej, jemväl talade för en sådan skillnad eller mildare påföljd för för falskning af utländskt mynt; — att denna omständighet äfven föranledde nedsättning af straffet för utländska och privatbankers sedlar, i afseende å hvilka sednare dessutom före komme att de i sjelfva verket ej torde kunna anses annorlunda, än såsom enskildas för skrifningar; samt att den likhet, som Utskottet i hänseende till inoch utländsk samt enskilda bankers sedlar uti 14 § föreslagit, vore oförenlig med det i Regeringsformens 72 § förekommande stadgande, att »Rikets Ständer allena ega rätt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i riket gå och gälla.» Hva l sålunda blifvit anmärkt, togs redan i öfvervägande under de öfverläggningar, som föreföllo inom Utskottet innan beslut i förevarande ämne fattades; och derföre kan Utskottet så mycket mindre anse de skäl, som tala för den åsigt, hvari Utskottet stadnade, vara vederlagda genom omförmälda anmärkningar. Det är visserligen sant, att någon här i landet ej kan ovilkorligen tvingas att i liqvid emottaga utländskt mynt eller utländsk sedel; men på denna omständighet torde ej den vigt böra läggas, som man förmenat.
I aniednirg af bvad litskotten för dera» del »kilunda yttrat ocb tillstyrkt, är inom LiksStanden, i öfverensstämmelse med de inom Utskotten gjorde reservationer, anmärkt: Xk nägre Ledamöter, att Utskotten» förslag om Lreditiven syntes förtidig», dä det dels tillkörde 8tatsIltskottet allenast att dem föreslå, sä till belopp,rom utgörande, dels ock, kör möjligbeten att till ordning återgå, fordrades att först bestämma gränsen emellan permanent lag för förvaltningen af Lanken i allmäobet, ocb för k. 8t:rs rätt att gifva reglementarisk» föreskrifter, i vissa delar af denna förvaltning, gällande kran Liksdag till Liksdag; ^f andre Ledamöter, att utbetalningen pä 8tora tlreditivet bade ej bordt uttryckas såsom följd ak ett redan uppbäkvet <3rundlags-kud, eller åtminstone slternatikt bordt föreslår, buru förballas skulle, derest biodret i 63 §. Leg.Xorw., genom X.
Hr von Stockenström, Carl, uppläste 2:ne sålydande motioner: 1. Vid sistförflnlne riksdag väcktes af riksd.fullmin Anders Janson från Westerås län inom lledcrv. BondrSt. motion, angule statsbidrag för en kanal och slussledning emellan sjöarne Snyten och Allmäningen, belägna uti gamla V or bergs bergslags härad af Westerås län, men detta förslag kunde då icke af B. St. bifallas. Uti Dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof har K. M., vid innevar. riksdags öppnande, fästat R. St:s uppmärksamhet på åtskilliga för landels industri och ekonomiska välstånd vigtiga byggnadsföretag. Då en mängd sådana förslag förekomma, är det svårt att afgöra, hvilka inrättningar till kommunikationens befordrande åro de nyttigaste, ty de gagna säkert alla, ehuru på olika orter och i särskilda riktningar. Jag vågar tro, att^den kanallinie, som förenade de ifrågavar. sjöarne Snylen och Almänningen, icke skulle vara bland de minst nyttiga, utan verkligen förtjena ett rum bland de anstalter, dem R. St. kunde vilja understödja, för att inom fäderneslandet bereda lättade transporter; och det är i denna öfvertygelse, jag lager mig friheten att åter upptaga en fråga, som redan varit R. Sits pröfning underställd. Denna kanal skulle betydligt underlätta kommunikationen med Korsbergs bergslag, hvars värderika malmer, tackjern och stångjern, till icke ringa del denna väg kunde transporteras, under det att landtmanna-produkternas afsättning i orten genom minskad transportkostnad betydligen befordrades. Anläggningen blefve sålunda en vinst för bergslagen i främsta rummet, men ock för den spanmålssäljande landtmannen samt för aflägsnare bruk och masugnar öfver hela riket, som vilja begagna det välkända Norbergs lackjernet eller malmen från dessa välartade grufvefält. Den 23 December e. m. 407 Enligt undersökningar, sora blifvit företagne först af Hr öfverste-löjinanten och Ridd. Edström och nu sednast af Hr kaptenen och Ridd.
Till svar å den Anmärkning, att för beräkningen af InkomstTitlarne medium, af ett lika antal år, bordt för alla Titlarne beräknas; fär jag tillkännagifva, att ett sådant förhållande för alla Titlarna icke är användbart, utan har Utskottet måst fästa sig vid de olika förhållanden, som för de olika Titlarne i detta afseende äger rum. Det har blifvit anmärkt, att Titeln, under Rubrik: Vitesoch Ensaks Böter ^ ej vore en säker Inkomst, och, såsom grundad på Brott, mindre nyttig; jag får dervid upplysa, att Inkomsten på denna Titel icke egentligen upp - 68 Den 2 Martii. kommer från Böter, ålagcle för Brott, utan förnämligast af försummade Svaromål på CommuliicationsResolutioner och genom den bättre ordning med SakörsLängderne, som uti Landsorterne blifvit införd; jag tror derföre, att denna Titel icke bör undergå någon förändring. Nådårsoch Avancements-BesparingsTiteln är bland dem, som tilläfventyrs kan komma att helt och hållet uteslutas, i händelse Riksens Ständer, i anledning af Hans Majestät Konungens Nådiga Proposition, vidtaga sådana Beslut, hvarigenom denna Inkomst försvinner. Inkomsten af SjöTullen har aldrig gjort mindre än En million, och hade, i min tanka, kunnat till denna Summa i Stat uppföras; men Pluraliteten inom Utskottet har ansett den icke böra beräknas högre, än vid i8i5 års Riksdag. Inkomsten af ChartaSigillata torde ej kunna anses för högt beräknad, i fall den nu gällande ChartffiSigillataeFörordningwi blifver oförändrad gällande. Slutligen får jag underställa Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet oéh Adeln, om icke vid den Äterremiss, som, i anledning af de gjorda Anma rkningarne, troligen kommer att bifallas, , Ridderskapet och Adeln skulle anse nödigt infordra det inom Utskottet upprättade Förslag till beräkning af InkomstTillarne, i den Den 2 Martti.