Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr på kreditiv, i följd af högsta aktiebeloppet, hade erhållit resten emot hypotek, som ansetts tillräckliga; och kunde någon annan förlust än ränta pä ränta under någon tid icke uppkomma: 6:o) att ehuruväl kassaboken vid åtets slut lcmnats öppen under den tid Banken varit för allmänheten stängd och räkningar utdelats, på det att de i första dagarne af nya året inflytande, det gamla året tillhörande liqvider matte till räkenskapernas förenkling kunna i samma års kassaräkning intagas, sä erfordrades dock icke annat än säker summering för att finna om kassabehållningen vore riktig; att, ifall Revisorerne hade anställt inventering, skulle de haft tillfälle utröna, huruvida de medel, hvilka i böckerna upptagits såsom kassabehållning, verkligen funnits; 7:o) att i anseende till den svåra och tryckta penningställningen i landet, Direktionen uppskjutit lagsökningar så länge som reglementet medgifvit, men att dessutom flere låntagare varit bortreste och ej kunnat med lagsökning anträffas; att Direktionen, enligt hvad protokollerna utvisade, under nästlidet år oaflåtlig! utleinnat reverser för indrifning, hvaraf verkställigheten anförtrotts Kamereraren; och att någon förlust emellertid ej hade inträffat; 8:o) att de i motsvarande anmärkningspunkt omförmälde 1,869 R:dr 76 öre balanserats af en Bankens fordran, som icke funnits i 1863 års bokslut upptagen, men hvilken influtit den 5 April 1864; att genom sednaste bolagsstämmas beslut väl föreskrifvits att bokföringen borde inrättas på ett mera åskådligt sält, men att något bestämdt formulär eller schema icke blifvit uppstäldt; och som det ifrån början antagna egde den äskade egenskapen, såvida alla noteringar skedde korrekt, så hade Direktionen icke ansett sig kunna uppgöra något redigare, säkrare och lättare system att följa; att Direktionen, för sin del, icke kunde finna i hvilka andra fall de ifrågavarande räkenskaperna voro ofullständiga, än det som Direktionen i sin framställning berört; att obligationsconto upptoge specifikt de förändringar, som under år 1864 inträffat och att vinst och förlust på detta konto berodde på obligationernes kurs, och först visade sig när dessa afyttras.
\ OA.) Sedan så väl Stats.Utskottet vid sistf. Riksdag, som i832 års Stats. Bilu till R. — Uppköp af i3 Skånska ston 2,441:26. 5. Revision för Rikets Ständer framlagt förvaltningen af dessa medel under åren 1825—’i83o, återstår nu endast att förevisa de åtgärder, sorn i samma afseende blifvit vidtagne under den sedermera förflutne tiden. 1831 års eller Slut-Redogörelsen upptager: i Debet. Balance från år i83o. Utbetalningar i kraft af Kongl. Brefvet den i5 October i83r, grundadt på Rikets Ständers skrifvelse vid sista Riksdag, angående dispositionen af desse medel, Till Stockholms Stora Barnhus 5,893; 37. — , Vadstena Krigsmanshus-Ciissa 2,479: — 8. MagasinsFonden . , 48,7 ror 10. \. 5^33, Redogörarens arfvode , enligt samma Kongl. Bref 5oo; Leverering till Kongl. Räntekammaren j Stats-Verkets öf verskotts-medel till godo 7>42.9: 3i. 8. Summa R;dr 65,012: 3i. 8- I sammanhang med desse dispositioner, har genom Nådigt Bref, äfven af den i5 October 183r, Kongl. Maj;t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers ofvanåberopade skrifvelse, anbefallt afskrifning ur Räkenskaperne af sådane fordringar i Finland, för hvilka någon ersättning af ifrågavarande medel icke ansetts böra utgå, nemligen: För Kongl. Summa R;dr 277,931: a5. — Stats-Utskottets Utlåtande IV.o 3g5.
Utskottet anmärker i detta afseende först, att Ridderskapets och Adelns samt Presteoch Borgare-Ståndens ofvannämnda anmärkningar icke inskränka sig inom det förslag till Yal-lag och till vissa §§:s uteslutande utur Riksdags-Ordningen, hvilket Utskottet i Memorialet, N:o 38, framställde. De omfatta äfven en fråga, om hvilken Utskottet i samma Memorial, blott för att motivera Vallagsförslnget, anförde sin åsigt, men rörande hvilken ett lagförslag då endast lofvades och sedermera först i Memorialet, N:o 68, afgafs. Denna fråga är den, huruvida National-Representationen bör sammanträda på en eller på två Kamrar. Bonde-Ståndet, som, vid pröfningen af Memorialet, N:o3S, icke utlät sig uti sistnämnda fråga, har numera ock, i sammanhang med de öfriga, Bih. till R. St. ) 2 ConstitutionsUtskottets Memorial, N:o 85. i Memorialet, N:o 68, föreslagna Grundlagsförändringar tagit dem, som röra Kammarbildningen, i öfvervägande, och Utskottets åsigt om denna bildning godkänt. Utskottet anser sig visserligen icke för närvarande böra ingå i svar på Bonde-Ståndets anmärkningar om de i sistnämnda Memorial förekommande ämnen, så vidt som de öfriga Riks-Stånden, rörande samma ämnen, icke på förhand ti 1 lkärxnagifvit sin mening; men Utskottet finnér sig, utan afseende deiå, att samma Memorial ännu icke hos de tre öfriga Riks-Stånden till öfverläggning förevarit, både kunna och böra lill Utlåtandes afgifvandc upptaga, ej mindre hvad Bonde-Ståndet, i anledning af samma Memorial, än hvad de öfriga Riks-Stånden, i anledning af Utskottets Memorial, N:o 38, rörande lineller Två-kammarsystemen yttrat. Frågan om Kammarbildningen måste nemligen af Utskottet behandlas på samma gång, som den om valsättet, icke derföre,. alL tre
På första lysningsdagen fick Henrika sin ring till baka, och en vecka derefter var Kurt trolofvad med en annan, en ung fransyska, som han lärt känna hos en af sina gifta affärsvänner, der hon var guvernant. var obevekligt stängd för alla hennes bekanta, och hon gick sällan ut, förr än det blifvit mörkt. Det sades, att hon blifvit menniskoskygg, att hon afskedat sina tjenare och passade upp på sig sjelf. Det var en kris hon genomkämpade, det förstod man nog, och Sten visste väl besked derom, ty till honom bar hon bref på posten ett par gånger i veckan. Då några månader förgått, upphäfde hon plötsligt sitt isoleringssystem, och nu kunde man konstatera följden af den utveckling hon genomgått inom stängda dörrar: hon hade blifvit läserska. Dock icke egentligen läserska. Hon hade icke den minsta dragning åt det pietistiska hållet, hon kunde icke hitta på nog starka ut— som kunde hindra henne från att dra sig till baka i vresig ensamhet, oåtkomlig bakom den mur af inåtvänd, sjelfgod religiositet, som hon med hvarje dag bygde upp allt högre och högre omkring sig. Hon hade alltid haft ett kärft, nästan dystert lynne och dertill under en skenbart lidelsefri och kall yta en böjelse för öfverdrifter, en hänsynslös energi i att drifva sina idéer ut i deras yttersta spets, som alltid förefallit hennes anhöriga och hennes närmare bekanta litet hemsk. Alla, som kände henne i ungdomen, hade klart för sig, att hon skulle komma att sluta illa på ett eller annat sätt. Det var något så måttlöst, så oproportionerligt, så abnormt i alla yttringar af själslif man iakttog hos henne, och tryck för att brännmärka nyevangelismens osunda känslopjunk. Hon hörde icke till någon annan sekt heller, visade sig aldrig på bönemöten af något slag, besökte ingen af de salar, som nu efter konventikelförbudets upphäfvande började inrättas här och der i Stockholm och gick ej heller oftare i kyrkan, än då hon tog nattvarden. Man visste icke egentligen, hvari hennes religiositet bestod, men den fylde hela hennes lif. Hon lefde i en ständig umgängelse med Gud, antingen genom bön eller bibelläsning.
Naj:t således toröe vilja föreslå Ilikets 8tänder att bärtill llevilja, kan likväl sä mycket niindre till bestämdt belopp ealeuleras, soni 1 epai ationsoell underllällskostnader för denna Lasern oell cless stall-ir llittils ieke egt rom, utan i sammanllang med kostnader för b^ggnadrrnes slutliga fullbordan; doek s^nes dek kunna antagas, att de framtj<la re^larai iönsoell underbällskostnaderne för sjelfva Lasernen ieke Ilöra uppä bogre» än de för .kudra ii!'-6ardets Lasern, bv.artill af de ifrän 8toekbolms 8tarl nu utgående inipviirterings-niedel innebällas omkring 2,000 Ii:dr Lldigen; llv.ujeiute en ieke rrlindre sumnia torrle böra för stallarne ärligen beraknas, i följd bvaraf illers iongl. Naj:t lärer i ljäder till llikets länder öfverlemna, att för i frLg» varande kel,ok bevilja ä 8kat ett förslags-ansb, g, livarvid beräknas, att antingen 8tats-Verket möjligen kommer alt vidkännas nä gorr andi! i ,Ien kl elementet, lör det närvarande tillkommande iu^vm terings-ersättning, eller densamma, såsom bittills, kommer ensamt att al Stoekbolms 8tad utföras, deiaf bör, säsom bidrag till Lasernens re - paration, aksättas 2 Il:dr 2^ sk. perman ärligen, säsom vid d.ndi'3 Oardeskegementet; men Regementet äler befrias frän bekostande af lysningen i 8tallarne, 80m det bittills vidkänts. men bvilken kostnad derefter bör utgä ak allmänna anslaget ä 3:dje Dukvud-diteln lill ved oell lysning I fästnings»ela garnisons-orterne."
Jag tror, att den siste värde talaren gatt ut från en grundsats, som icke kan annat än i allmänhet finnas riktig, nemi. att följa grundsatser så vidt man kan, och han tror, att det är grundsats, som framför allt annat bör afses i denna sak, då han säger, att det icke bör vara förbjudet att utföra tackjern mera än allt annat. Jag instämmer i hans premisser, att det är nödvändigt att följa grundsatser, och alt de böra följas så långt som möjligt; men man måste då se till hvad slags grundsatser det är. Är det grundsatser, som gälla den oeconomiska lagstiftningen, så vågar jag påstå, att det icke finnes några absoluta grundsatser. De måste vara relativa till de ofta förändrade föremål, som visa sig inom industrien. De kunna och böra icke vara absoluta, och om man skall antaga motsatsen, vågar jag framställa såsom exempel, att i denna fråga det skulle vara att följa grundsatsen i sin hela vidd att äfven tillåta utförsel af malm, hvarigenom, på den ståndpunkt tackjernsoch stångjernstillverkningen nu finnes i Riket, elFecten skulle blifva den, att hela tackjernsoch stångjernstillverkningen skulle afstadna. Det vore ungefär detsamma som att tillåta transport af matjord från ett district till ett annat. Hvad skulle väl elfecten derutaf blifva? Jag tager detta blott suppositionsvis för att visa orimligheten af att vilja följa vissa absoluta grundsatser uti oeconomiska frågor. Frih. Boye: Jag ber att få erinra Hr Cederschjöld, att jag väl sagt, att utländningen skulle för bättre pris tillverka jern, än vi, men att jag ingalunda sagt, att jernet skulle blifva bättre än vårt. Men för den åsigt, att utländningen skulle kunna tillverka det för bättre pris, har jag många skäl; ett är, att i England smider man med stenkol, som kosta mindre än våra träkol. Till Hr Stuart har jag blott några ord att säga. Han har yttrat, att det icke skulle löna mödan att endast för artikeln tackjern använda ordet förbud. Jag ber, att han ville tillåta, det vi må få uppskjuta frågan om icke flera artiklar finnas, mot hvilka förbud kan komma i fråga, till dess tullfrågan förekommer, och tillåta, att vi icke på förhand afgöra den.
Kyrkogårdsgångarne voro deremot fulla af gula, röda och grå vissnade blad, det prasslade då man gick, det var en mjuk, rörlig matta, orolig och ostadig. Kajsa i sin långa svarta klädning tyckte, att lifvet var som en sådan höstklädd kyrkogård, och hennes förhoppningar liknade de vissnade, fallna löfven dernere. Snart skulle en vind komma, sprida dem, jaga dem, förinta dem. Hon hade älskat på sitt vis, älskat denne otymplige, vanvårdade, olycklige, som aldrig förr hade sett en solstråle i sitt lifs mörker förr än hon öppnat fönstren på vid gafvel och låtit Guds sol inströmma i detta andliga fängelse. Men han tålde icke vid lyckan. Icke solskenet. Det bländade. Han fick solstygn. Och han dog. Pastorn spilde icke många ord på den döde. Kajsa tyckte, att han gerna kunde sagt något vackrare. Hon uppfattade begrafningstalet som hade han menat, att Rellu-Calle egentligen var ett »varnande exempel». Så skulle man icke lefva. Han visste icke, pastorn, hur god hennes man varit! Hur trohjertad, hur tacksam, hur gladlynt och lättledd. Han han var nu död, visst hade han kunnat vara litet mera proper och litet mer »om sig», men han hade ju aldrig förr haft någon, som uppfostrat honom eller vårdat sig om honom. Ingeniören på gården tillät Kajsa att bo qvar på Torparbacken. Endast att hon skulle ta herrskapets tvätt och hjelpa med skurningen deruppe. Hon tackade, det var ju en lycka att hon fick behålla rummet, hon skulle verkligen komma att behöfva det. På vintern föddes pojken. Han var frisk och färdig, stark och dugtig, man kunde se på honom att han skulle bli vid lif. Han liknade modern, det var hans lycka, en sådan far bör man ej likna, en sådan borde ju egentligen icke ha barn. Han borde öfver hufvud taget alls icke finnas till. En otäcking sådan som Rellu skulle åtminstone aldrig tillåtas gifta sig. Hans lif unnar man icke en enda glädjestråle. Det är de bättre lottade som skola ha det goda. Den, som har mycket, skall få mera. Och den, som eger litet, skall mista äfven det...
Herr fwersken Friherre i e r. t 2 swarade i underdänighet, akt dä hans Majtt med sä mycken näd och godhet mottagit Ständerncs Ombud och täckts lemna de upplysningar Afwersten ansett sig föranlätcn i underdänighet begära, tryggade sig Ständernes Ombud med fullkomlig tillförsigt till hwad hans Majtt behagat förklara, hwarmed de öfrige Respective Ständens Ombud sig förenade, hwarefter Deputerade afträdde. Eftermiddagen. S. O. Förrättades uppteckning och wärbering sä tväl öfwer Prins (avsrLks enskilde egendom, efter den förteckning derä lemnadcs af Hans Kongl. Höghets Kammartjenare varbois, som öfwer det silfwer, hwilkct anmältes tillhöra f. d. Konungen och Hennes Majtt Drottningen, och sedan inventering deraf war flutad, behagade Hans Majtt tilläta Hans Excellcnce rn. m. Herr Grefwe von Persen att tillika med Bovpteckningsmannen Herr Justitiä - Rädet och Commendeuren ÖaZerkeim samt Riksens Högloft. Ständers Deputerade och Kronans Ombud Herr Kammar-Rädet su - Den zo October. 4679 ^ulkn fä hos sig och de^ Gcmäl Drottningen aflägga deras undcrdäniga afskeds uppwacktning, derwid Konungen behagade tillkännagifwa, att som Hans Majtt will med största noggranhct uppgifwet allt hwad som kunde innefatta nägot penninge - wärde, och som wore under Konungens enskilda wärd, hade Hans Majtt erindrat sig att nu mera aflcdne löfwer-Intendenten ^lacienbeim hade till upptagande af ett nytt Silfwerwcrk Ivid Swartbcrgct i Westmanland af Konungens ensrilde medel bekommit ett pcnninge understöd af 200 R:d. hwaröfwer kreelenkeim den 28 Aug. 179Y utgifwit ett qvitto tet Konungen uppnäste, deremot hans Majtt
När härtill kommer, att Statens spannmåls-inkomst förnämligast härrör ifrån sådana Län, der ingen betydligare utgift af spannmål in natura eger rum, hvaremot spannmåls-räntor in natura till ganska ringa belopp finnas i flera af de Län, der spannmål till större qvantiteter för allmän räkning erfordras; så synes en vigtig hushållning bjuda, att, så vidt det med räntegifvares fördel kan förenas och icke genom alltför nedsatta lösningspris verkar till förlust för Staten eller lill menligt inflytande på spannmålsprisen i allmänhet, ställa förvaltningen af Kronans spannmålsräntor, sålunda, att så litet som möjligt deraf varder in natura levereradt, och att, hvad för utgift af Spannmål in natura erfordras , genom entreprenad-afhandlingar anskaffas. Summan af Kronans behållna spann - Kongl. Maj.is Nådiga Propos. 35 måls-räntor utgör årligen omkring 82,000 tunnor Råg och Korn, hvaraf under vanliga förhållanden icke fullt två tredjedelar in natura utgå, och erfarenheten härunder de senare åren visat, att, sedan de skattskyldige fått lösa efter Markegångs-pris, utan tillägg af forsel-lön, levereringen in natura aftagit, så att under 4 är, ifrån och med i8a5 till och med 1828, tillsammans endast 114>74^ tunnor influtit, till minskning af allmänna Magazius-fondcns förlust på spannmåls-rörelsen. I de norra Länen, äfvensom i Wermlands, Nerikes, Hallands, Christianstads, Kronobergs, Blekinge och Gottlands Län är spannmåls-intraden af mindre betydenhet. Det hufvudsakliga utgår i följande 11 Län: Upsala Län T:r 5,288: 19. Stockholms Nyköpings Dito 8,644: Calmare Län och Öland 5,358: 5. Jönköpings Län 3,3xo: 3. Malmöhus Dito 3,566: 17. Götheborgs Dito 3,179: 3o. Elfsborgs Dito 4^26: 3i.
Den, som wid annans Egendom och Landtbruk bär öfwtrinseendek eller hufwudbefattningen, ta - Dien l8 Augusti. »74Z taxeras, dä Egendomen bestar af Fyra Mantal eller derunder, såsom Nättare, frän Fyra till och med Nio Mantal som Fogde, och wid Egendom af ännu större Hemmantal fason, Inspector. Likmal är man icke nödsakad ffrifwa en Dräng för Ett helt Hemman eller derunder säsom Rättare. Ramererare, Frälse, och Secreterare, i Tre Claflcr: ^0, 20 och iz R:d. Lrögare och Rrogerstor pä Landet, för t)l. och Matsörfälming, Bränwins-munutering, om den tillätes, oberäknad, i Fyra Clafler: 20, »L. 6 och z R:d. Lotsar, pä Landet, 2 R:d. Deras Drängar, 1 R:d. pigor, lagstadda, hos alla Ständ pä Landet, samt Allmogens hemmawarande Döttrar och Son-Hu» strur, betala ingen särssild afgift efter denna Artikel, dä de ej hafwa annan förmögenhet. Rättare och Ladufogdar wid Landt-Egendomar, i R:d. 24 fl. Se Anmärkningen för Frälse-Znspectorcr. Skärkarlar eller Strand sittare, utan Jordbruk, lika med Arbetsfolk pa Landet, som ej äro i lagstadd tjenst. Spelmän, Härads, och Sockne, 1 Tre Clafler: ;,z vch - R:d. Torpare betala ingen särssild afgift efter denna Ar-, tikel; Men Torp och Lägenheter, som pä längre eller kortare tid äro afsöndrade frän sin förra Bolstad, äswensom till Cnssiltas nöje och beqwämliohet uppförde Åbyggnader a upplätne platser, wörderås lika som all annan Jord pä Landet och Fastigheter i Städer, till Bewillnings-afgift. Alla öfrige Torp och Lägenheter inbegripas un, der Hemmanets wärde. Trä - »744 Den 18 Augusti.
Herr Grefven och FandtMarslialkefi giorde proposition a det förstå af dessä alternaUvtr, Friherre Stael von Holl stein: Med förbehåll att då frågan förekommer om sum - M78 Den 29 Juli e. m. man, intet band härigenom Rigges på fritt yttrande derom, vill jag inpå i discussion öfver denna fråga. Det föreslås tvänne alternativer, nämligen ro eller 5 år till nästa Lagtima Riksdag; detta är icke enligt med Constitutionen. Riksens Stander äga intet att bestämma något positivt längre än till nästa Riksdag, ehvad den då är Urtima eller Lagtima. Bevis derpå är, att Ständerna vid denna Riksdag ändrat hvad Sländerna 1809 beslöto; då försäkrades Ranken på det kraftigaste, att genom en årlig återbetalning af 750,000 R:d, få ersatta de millioner R;d., som Banken då i och för kriget försköt emot pantsättning af Tullmedlen; detta allt är nn ändradt, dessa 750,000 R:d. sko-, la nn åter årligen utgå, till lånebiträden; förmodligen kommer äfven just detta Canaiverk att få sitt biträde af denna fond. Om Aclieägarne derföre låta förmå sig att tro, det de i ett sådant beslut ägde full säker* het, så bedraga de sig sjelfva. Jag anhåller derföre att proposition måtte göras till nästa Riksdag. Grefve Lillj ener antz: Hans Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition var gjord å första alternativet, sorn innehåller att bidragen må fortfara till år 1820 eller det år då nästa Riksdag der-, efter inträffar. På de i Betänkandet anförda kraftiga skäl, har jag sjelf föreslagit, Den 20 Juli e. m. »479 att inga åtaganden för längre tid må göra*; man jig kan derföre icke gilla den tanka, att om Riksdag förut infälle-, då samlade Ständer äga magt att åtra hvad de nuvarande lofvat och försäkrat.
Samtliga Riks-Slånden hafva till Lag-Ulskoltels behandling öfverlemnat Kongl. Maj:ts förenämnde Nådiga Proposition, så lydande: »Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, med förslag till Fridlysnings-stadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar; gifven Stockholms Slott den 6 April 1854. Då nu gällande lags sladganden i fråga om skadegörelse å annans egendom icke synas åt jernvägsoch telegraf-inrättningar, som numera på flere ställen inom Riket kommit lill stånd, lemna ett i förhållande till dessa inrättningars dyrbarhet och vigt för det allmänna samt de stora olyckor och olägenheter, som genom deras skadande kunna förorsakas, lämpadt skydd; samt de emot våld och åverkan å de inom Riket befintliga allmänna kanaloch sluss-verk, genom särskilda författningar och reglementen, stadgade ansvarsbestämmelser ej eller synas fullt ändamålsenliga och tillräckliga; har Kongl. Majit funnit en för samtlige berörde verk och inrättningar gemensam skvdds-lag vara af behofvet påkallad ; och sedan förslag till sådan lag blifvit, med ledning af andra länders lagstiftning i ämnet, på Kongl. Maj:ts befallning uppgjordt och Kongl. Maj:t deröfver inhemtat Stats-Rädets och Högsta Domstolens yttranden, varder detsamma, med de förändringar Kongl. Maj:t deri funnit nödiga, till Rikets Ständer, öfverlemnadt. Kongl. Maj:t föreslår, att, med upphäfvande ej mindre af Kongl. Förordningen den 1 Mars 1756 och Kongl. Kungörelsen den 15 Juli 1778 angående straff för våldsverkan ä Trollhätte kanal, än äfven alla andra rörande dylika inrättningar meddelade särskilda författningar i hvad de innefatta ansvarsbestämmelser för sådana förbrytelser, hvarom här nedan förmäles, antagas må följande Bih. till B. St. Fridlysnings-Stadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar. §. 1.
Denna punkt bifölls; hvarjemte R. o. Ad. lade lill handlingarne Ulsk:s i sammanhang med denna punkt afgifna yttrande om en ifrågaställd förändrad föreskrift angtde tidsbestämmelsen för påbörjandet af de vägarbeten, hvartill anslag komma att beviljas af nu anvisade medel. 9:de punkten, ang.-dv anslag till anläggning af en genom. Oje kapellag gående väg mellan Vesteroch Öster-Dalarne; 10:de punkten, ang-de anslag lili en väganläggning mellan Gästgifvaregården Fjäl lill Graninge bruk; ll:te punkten, ang:de anslag till anläggning af väg emellan Öfver-Torncå och Vojala socknar; 12:te punkten, ang-.de anslag till upförande af en bro öfver Hjelmar e-sund', 13:de punkten, ang-.de anslag till upförande äfen bro öfver sjön Nätarens sund; !4:de punkten, ang-.de låneunderstöd för anläggning af 2:ne flottbroar öfver Dal-elfven och Lill-elfven, i närheten af Thorsungs kyrka; 15:de punkten, ang:dc anslag för understödjande af mindre hamnbyggnader och årensningar; l(i:de punkten, ang-.de anslag lill anläggande af hamnbrygga vid Norrtelje stad; 17:de punkten, ang-.de anslag för anläggning af en hamn vid staden Trosa; 18:de punkten, angule anslag för hamnbyggnaden vid staden Wisby; samt 19 punkten, ang-.de anslag för hamnbyggnad vid Färjestaden på Öland. Dessa punkter biföllos. 20:de punkten, ang:de statsbidrag för hamnbyggnad vid Grenna stad. Hr Bogeman, Carl Adolf: Såsom varande motionär i frågan anhåller jag att få yttra några ord. StatsUtsk. har icke kunnat förneka vigten af det arbete, för hvilket jag begärde statsan - "86 , Dén o December f. m. slag, och de skäl jag anförde i min motion stå ovederlagda qvar. Otsk. förklarade t. o. m. att skälen voro riktiga, men att Utsk. nödgades f. n. afstyrka motionen emedan så stora anslag redan blifvit anvisade.