Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nu förevar, frågans afgörande är af alldeles ingen vigt i hänseende till dess inverkan på statens inkomster, helst det är upplyst, att årliga exporten af i fråga var. varuartikel blott uppgår till i3o Sk&. Det är således utan all farhåga för den härigenom uppkommande statsbrist, som jag fortfarande yrkar, att utförseln af draggar och armbullar m. m. må blifva fri från tullafgift, på sätt som R. o. Ad. redan beslutat i afseende på ankare. Hvad åter stångjernet angår, skulle jag äfven yrka tullfri utförsel deraf, derest icke bruksägarne blifvit tillerkänd den fördelen, att tackjern vore till utförsel förbjudet, för hvilken högst vigtiga, ehuru, efter min åsigt, obilliga förmån jag anser dem både böra och kunna betala någon motsvarande afgift till staten. Jag hoppas emedlertid, att export af tackjern framdeles skall blifva tillåten, hvarefter jag, för min del, skall yrka borttagandet afall utförseltull å stångjern. Hvad ersättningen för den härigenom minskade tullinkomsten vidkommer, lärer den lätteligen kunna beredas genom ökning af tullen för colonialvaror. Hr Hjerta: Min princip är den, att man bör så mycket som möjligt lätta en betungad näring, helst det är en alldeles falsk grundsats i jernharidteringen, att man kan taga sin skada igen genom ökad tillverkning. För öfrigt, och då man frågat, hvar staten skulle få sin ersättning, får jag blott hänvisa till II. 0. Ad:s redan fattade beslut om tullen å caffe, som blifvit förhöjd till 4 sk-> och beslutet i afseende på socker, hvarå jag förmodar, att tullen likaledes kommer att höjas till ett belopp, som vida öfverstiger den här ifrågasatta nedsältningen. Jag gillar fullkomligt Ilr Stuarts sats, att stångjernet äfven borde vara 17 IL 3 a Den 16 December f. in. fritt, men att det har sin ersättning i förbudet mot utförsel af tackjern, och att detta således först bör försvinna. Från dessa allm. satser, hvarpå mau tillfälligtvis inkommit, återgår jag till det förevar, timnet oell förenar mig till alla delar med Frih. Kantzoit.
Att fullkomligt alternativt med hvarandra upslälla Irenne straff-arter af så väsendtligt olika karakter som de ifrågavide, vore måhända att åt domarens pröfning lemna ett alltför stort arbitrium då man till ledning för hans omdöme ej lemnar den ringaste föreskrift. Vi böra erinra oss, att LagKomilén och LagBeredningen, då de först gåfvo anledn. till införandet af latitud-systemet i den svenska kriminalrätten, intogo i ett särskilt kapitel åtskilliga föreskrifter rörande de omständigheter vid brotts begående, hvilka i allmänhet borde såsom mildrande eller försvårande anses. Då vi ieke antagit denna allmänna del af LagBerédningens förslag, hafva vi icke heller några förs - 148 Den 31 Angust i. skrifter till ledning för domarens omdöme i detta fall, och det synes mig derföre vara riktigt att, på sätt K. M. föreslagit, endast för de svåraste fall af bedrägeri medgifva användandet af straffarbete. Ett motsatt förfarande skulle lemna ett alltför stort spel-^ rum åt domarens godtycke. Jag tror således, att den upstSIlning af §:n LagUtsk. gjort har företräde framför Frih. af Ugglas’ förslag och vidhåller derföre min begäran om §:ns godkännande. Hr Dalman: Då jag nu med temlig förvåning hört en le damot af StatsRådet medgifva, att en så väsendtlig afvikelse från den K. Propos. som införandet af en tredje straff-art, innefattade en förbättring, finnér jag min förut yttrade farhåga, att LagUtskrs förslag icke skulle vinna K. M:s sanktion, i väsendtlig mån förminskad, men jag kan ej undertrycka min förundran deröfver, att Regeringen under den korta tid som förflutit emellan afgifvandet af dess eget och LagUtslcs förslag ändrat åsigt i denna vigtiga del af frågan. Jag för min enskilta del vidhåller den åsigt jag förut yttrat, och finner den K.
BorgareSt. har afslagit betänk. , ehuru Const.Utsk., tvertemot förstärkta Const.Utskis beslut, förbehållit detta Stånd och Ständerna särskildt representationsrätt; men oin nu allmänna valprincipen antoges sådan den borde vara, så skulle den utfalla för städerna på följande sätt. Efter 1835 års femårstabeller utgjorde Rikets folkmängd något öfver 3,o25,4oo personer. Om jag delar denna summa med iy5, så får jag 17,288 själar, hvilka skulle välja en representant, och då jag jemför delta förhållande med samtlige slädernes sammanräknade folkmängd, så finnér jag, alt sfäderne skulle välja 16 representanter. Det är således icke troligt att BorgareSt. skulle gå in på ett sådant förslag. Icke heller är det troligt, alt PresteSt. går s36 Den ai April f. m. ifrån dess idee. R. o. Ad. kan dessutom icke få något förslag, som det kan antaga. Vi skola komma illåg, att då vi voterade bort vår sjelfskrifna representationsrätt, så skedde det under förutsättning att R. o. Ad. skulle såsom dass ingå uti den nya representationen. Jag skulle tro, att R. o. Ad. icke har förverkat sina anspråk på fäderneslandets aktning till den grad, att det icke alltid borde bibehålla representationsrätt för dess dass. Man har val sagt både utom och inom representationen, att R. o. Ad. velat i alla tider bemäktiga sig makt. Jag kan icke påstå att sådant var lofvärdt den tid det verkligen ägde rum ; men nu för tiden vilja alla corporationer bemäktiga sig makt; och man skulle således i detta fall kunna gifva samma svar, som en Amerikanare gaf mig, då han säde: ”1 Amerika kan ingen bli Konung, ty der vilja alla blifva Konungar;” men det är dessutom icke så lätt för ett Stånd alt tillvälla sig makt på de andras bekostnad; ty hvarje Stånd har för mycken uppmärksamhet för att medgifva det. Innan jag slutar, anhåller jag att, i anledn. af hvad Gr.
Sedan Hr af Ström begärt votering samt R. o. Ad., uppå Hr Gr:ns o. Landlnuns framställning, till kontra-propos. vid den blifvande voteringen antagit återremiss af merberörde §, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som afslår § 302 i Särskilda Utsk:ts förslag till sjölag och antager i stället §§:ne 302 och 303 i IL M:s Propos. , röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. förstberörde §.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut och efter den förseglade sedelns öppnande rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 11. Nej — 12. § 303. Gr. Sparre: Månne det icke är nödvändigt att återremittera denna §? Frih. Leijonhufvud: Då inom Utsk:t ej varit någon meningsskiljaktighet angående denna punkt, kan jag ej se något skäl att återremittera densamma. Gr. Sparre: Jag finnér verkligen att en återremiss ej är nödvändig, och afstår således derifrån. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos. blef den förev:de §:n af R. o. Ad. bifallen. § 304. Gr. Sparre: Meningarne kunna väl icke vara delade derom, att denna § på detta ställe är öfverflödig. Den finnes ju Den 17 September e. m. 379 redan i vår rättegångsordning och gäller der såsom en föreskrift vid alla möjliga civila rättegångsmål. Frih. Leijonhufvud: Jag instämmer till alla delar med Gr. Sparre och får yrka återremiss af §:n. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag ber att få anmärka, det ett undantag; från allmän lag är gjordt i denna §, enär i vanliga fall särskilda besvär just få anföras i sådana invändningsfrågor, som här äro omtalade, hvaremot denna § innefattar ett förbud mot dylika besvär i sjörättsmål. Gr. Sparre:
Huru mycket mera smärtande förefaller icke denria brist; då man undantar Turkiet och Spanien, är Sverige det enda land i den civiliserade verlden, som är i saknad deraf. Lika anmärkningsvärd! är, att, under det vi se i andra länder sällskaper bilda sig till upplysningens utbredande, hos oss till och med Catechesen göres till monopolium i en vinningslysten Boktryckares händer, hvarigenom den blifvit 2:ne gånger så dyr, sorn den eljest kunnat säljas för. Med glädje har jag likväl erfarit, att detta skamliga monopolium upphör med nästa år. Men ännu mera skulle jag glädja mig, om min röst vunnit inträde i Edra h jerten, om jag lyckats väcka Eder uppmärksamhet på vigteti, att hos oss bil - 334 Den 4 De ceni Ler e. m. da sådana sällskaper, som <le förutnämnda. Jag tror intet säkrare medel finnes, för att hämma det i Småland och vissa delar af Westergöthland allt för vidt omkring sig gripande svärmeriet. Gode Herrar! förläten denna digression, hvilken jag tror ej vara så ur vägen, då det är fråga 'om räddningsmedel, sorn kunna hafva så stort inflytande på hela folk-classers ve eller väl. Mine Herrar! tidens tecken är onekligen vetgirighet; hvarföre skola vi då ej begagna denna lyckliga sinnesstämning hos folket; hvarföre ej söka gifva den en ädel rigtning genom kringspridande af böcker, som väcka dess inbillning på det, sorn är godt och nyttigt, sorn utvisa den plats livar och en har i samhället, och i följd deraf dess verkningskrets. An en gång förlåten denna digression, som har endast för afsigt att väcka uppmärksamheten på en för Allmänheten så vigtig fråga. Mitt mål vore uppnådt, om jag uppfordrat någon annan att inkomma med ett moget förslag, rörande ett så interessant ämne, och derigenom gifvit anledning till dylika sällskapers bildande. Hvad hufvudfrågan angår, föreslår jag vördsammast, att io Stipendier stiftas, livartdera om 3oo R:dr B:co, att uppbäras immerfort, intill nästa Riksdag, i två år af Ben 4 December e. ni. 335 hvarje Stipendiat.
Det är utom StatsBeredningens egenteliga ämne att taga dem under pröfning. Och ,Stats-Beredningen borde således inskränka sig till det underdåniga Utlåtande . att ett så väsenteligt bidrag visserligen uti betydelig man skulle lätta verkställigheten af förslaget påfdét hela} Men', enär Committé», Stats-Utskottets Betäniandeni g6i] meil en lofvärd omsorg för Stats-Verkef, förslg» tigt inskränkt ålitandet af allmänna tillgångar,1 synes likväl denna uppmärksamhet icke böra' sträckas så vidt, att ändamålet i en eller annan måtto deraf möjligtvis skulle kunna förnärmas»1 Det är icke Stats-Beredningen obekant, att så kallad Schole-gäld, eller Terroinations*pen»; singar vanligen erläggas vid Scholortie till LäTärne vid Läse-terminens slut; Men denna afgift är frivillig och obestämd, beroende på hvars och ens råd och lägenhet, samt goda vilja. Utaf de Tableauer, Uppfostrings-Commitéen uppgjort öfver Läro-verkens alla Inkomster i hvarje Stift, inhämtas, att Schole-gälden blifvit upp» gifven att utgöra ‘ Bihr 181 — - 1j97 55 266; 16» 4&9: 8» iy8t —- 3 35* — ingen — ■—*. - 4 b 7* -»—* ingen /•“— —» r 206: 32(- ingen >—1 ingen —- » 1 Upsala Stift Linköpings * Skara - » Strengnäs Vesterås * Vexiö » Götlieborgs » Lunds Calmar Carlstads - Hernösands Visby Stats - Beredningen ville ock för sin del i. underdånighet medgifva, om det till dess Utlåtande hörde, förmånen och nyttan deraf, att» denna afgift, der den skall äga rum, vore be-* stämd och lika för alla; Men är till frågan örn dess uppbärande som Stats-Intrad, Stats -Bered-, bihang till Riks-Sf, Prat, rjij. Jgi$.
Vid förnyad föredragning återremitterades Lag-Utskottets Betänkande N:o g2, olver motion, af Herr E, G, Uggla, om förtydligande af föreskrifterne, rörande behofvet af fullmagt vid besvärsskriftérs oell ansökningars ingifvande till Kongl. Maj:t saint Hofoch Öfver-Rätter, och cm upprättande af forinulair till bes värs-hän visningar. S. Dc Föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets genom Protocolls-Utdrag meddelade inbjudning tili Med-Stånden att deltaga i Bonde-Ståndets samma dag fattade beslut, hvarigenom Allmänna Besvärsoch OeconomieiUtskottets Betänkande N:o 98, i anledning af väckte motioner, oro Gästgifverioch Postskjutsväsendet, samt Forvagos-inrättningar, blifvit bifallne. F*reste-Slåndet, som den 2g dennes återremitterat ofranberoälde Betänkande, Jade Protocolls-Utdraget tili handlingarne. Från Vallo fl, Borgare-Standet. S. D. Föredrogs å nva och återremitterades Allmänna Besvärsoeh Oeconomie-Vtskotiets Betänkande N:o 98, i anledning af väckta motioner, angående Gästgifverioch Postskjutsräsendet samt • Forvagns-inrätpningar. S, D, Foredrogos å nyo Lag-ZIt.skottets Belänkanden: N:o 82, öfver väckta motioner, om upphäfvande af Kämners-Rälter, LngmanS Vidr. d. i Aug. \834. Från Hederv. Bonbe-Standet. S, D. Allmänna Besvärscch Oeconomie-TJtskottets Betänkande N:o 98, i anledning af räckta motioner, om Gästgifverioell Postskjutsväsendet samt Forvagns-inrältningar, föredrogs å nyo, hvarvid Ståndet biföll detta Betänkande, och ville genom Utdrag af Protocollet vördsamt och vänligen inbjuda respective Med-Stånden, att i detta beslut sig förena.
Du får beskåda henne utanpå, det är icke förbjudet. Å så! Får jag böcker i Åbo? Du skall få hela trojanska kriget och trojanska freden med, om du vill. Lefver Cannabis? Han lefver och har fått sina böcker tillbaka. Han har nu börjat läsa latin med en tam kråka. Hagars ögon blixtrade. Jag ville hellre vara tokig som Cannabis, än skratta åt honom! Tullnären betraktade henne förvånad. Hon hade verkligen blifvit tre år äldre. Resan hade fortgått på tredje dagen, när de nalkades Åbo. Lydik Larsson erinrade sig, att hans guddotter borde förberedas på besöket hos presidenten. Har Dordej förtäljt dig något om din mor? Svaret dröjde. Den brännande frågan, namnstämpeln, ärefrågan, var åter där. Vi ha fallit från stjärnorna, svarade Hagar afvärjande. Hm ... ja, en föll, men det var din mor, och hon dog af fallet. Om nu hans nåd presidenten vill se dig, lofvar du att vara lydig och ej misshaga honom med sådana konster, som sist i torpet? Kan han ej lida, att fåglar tala? Ställ dig ej enfaldig! Han kan ej lida, att fattiga barn visa sura miner. Håller han hvad han lofvar? frågade Hagar med en ny blixt ur de mörka ögonen. Hvad vill det säga? Jag menade, att han är så förnäm och jag så fattig. Nej, tänkte tullnären misslynt, det var fuller bäst, att jag icke tog flickan. Hon blir mig för slug. De anlände till Åbo på tisdagen, när trumpetaren på torget utblåste onsdagens fest. Petrus Luth hade anskaffat ett härberge i utkanterna af den folkfyllda staden. Hörnet af en trång stuga var nog för den rike svågern; Hagar fick en sofplats på vinden. Petrus Luth var nu vorden student och en af den stora dagens hjältar, ty de förste studenternes antal steg ej högre än till fyrtiofyra. Det var icke lätt att i detta festvimmel få audiens hos en så betydande person som presidenten Jöns Kurck. Men hvad förmådde icke en klingande handtryckning hos hofmästaren Antonius Pape? Lydik Larsson fick en kvart timmes företräde redan på tisdagsaftonen. Mottagandet var icke det mest uppmuntrande.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Frih. Boye yrkat, behagade besluta, att denna punkt borde hvila, tills nästa punkt blifvit afgjord. Ropades nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 2:dra punkten mom. a. Ropades starka ja, blandade med nej. Frih. Boye begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposin: Den, som bifaller 2:dra punkten lit. a uti StatsUtsk:s utlåt. N:o 393 i anledn. af anmärkn:r vid Utsk:s betänk. N:o 273, ang:de dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan kj/J Den ig Januari f. tu. sami andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner, voterar lai den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås ofvannämnde 2:dra punkt lit. a. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja — 4i. Nej — 16. 2:dra punkten lit. b bifölls. Fortsättningen af detta mål uppskjöts till eftermiddagsplenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m, In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 19 Januari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Från H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hade till underteckna ankommit följande bref: Som jag af enskilda göromål är hindrad att infinna mig vid början af det till i dag e. m. kl. 6 utsatta plenum hos R. o. Ad., torde Hr Ridd.secret. å mina vägnar anmoda den äldste närvar. Grefven att vid nämnde tillfälle emottaga klubban och föra ordet hos R. o. Ad. Stockholm d. 19 Jan. i835. Jacob De la Gardie. Den äldste närvar.
— N:o 90 i anledning af väckt motion angående arrende af Norrforss laxfiske i Vesterbottens län: B. V. 240, A. 278. — N:o 91. i anledning af väckte motioner, angående ersättning till vissa räute-gifvare, som icke fått erlägga sina skatter efter de vid ränte-förenklingen bestämda allmänna grunder: B. V. 240, A. 278. — N:o 92, i anledning af väckt motion, angående rättighet för skolans och kyrkans tjenstemän att å vederbörande Landtränterier uppbära lösen för dem å lön anslagen krono-tionde: B. V. 240, A. 278. — N:o 95. i anledning af väckte motioner om försäljning af de för Stats-Verkets räkning utarrenderade egendomar: B. VI. 87, 430; VII. 109, A. 110- — N:o 96. i anledning af väckt motion, angående upplåtelse till Uddevalla stad af qvarvarande delen utaf ett derstädes afbrunnet Krono-magasin: B. VI. 87. 430, A. 430. — N:o 97. i anledning af väckt motion om rättelse i de så kal lade Ofrimans Frälsehemmans i Bohus Län beskattnings-förhållanden: B. VI. 87, 430; VII. 110, A. 110, E. 226. — N:o 98. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas: B. VI. 87, 430, A. 430; E. VII. 226. — N:o 99. i anledning af väckt motion, angående afstående af jord till Marstrands stad och dess Elementar-läroverk: B. VL 87, 430; VII. lil, A. lil, E. 226.
Vid den af PresteStåndet beviljade återremissen har hufvudsakligen blifvit erinradt: att, då Rikets Ständer, både vid denna och föregående Riksdagar, lemnat frikostiga bidrag lill Industriskolors upprättande, och någon gång jemväl anvisat medel för anskaffande af lokaler och nödig materiel för dessa skolors behof, det måste väcka förundran, alt Utskottet Stats-Vlskoltets Memorial, N:o 313. 3 fäslat så ringa afseende vid den nu väckta frågan om inrättandet af en Undervisningsanstalt för väfnads-industriens upphjelpande i de 7 härader af Elfsborgs län, der,denna industri af ålder varit inhemsk och genom egen kraft hunnit en icke vanlig höjd. Hittills hade visserligen denna industri kunnat någorlunda hära sig, så länge densamma genom förbud mot införsel af de väfnadsslag, hvarmed den isynnerhet sysselsatt sig, varit skyddad mot den utländska konkurrensen; men nu, då dessa förbud, i följd af Ilikets Ständers beslut, med nästa år upphörde, komme den folkmängd af omkring 120,000 personer, som af denna industri hade sin utkomst, att försättas i en ganska bekymmersam belägenhet. Det vore likväl Statens pligt, att, på samma gång dyn vidloge åtgärder, som den änsåge gagneliga för dét allmänna, medelst understöd söka mildra och förekomma de lidanden som genom dylika åtgärder kunde enskilde tillfogas. Ingen industrigren vore dock i större behof af sådant understöd än väfnads-induslrien. Ty då de fleste andra vanligen bedrefvos på ett särskildt ställe af färre arbetare, hvilkas konstskicklighet lättare kunde uppdrifväs, utöfvades denna näringsgren på spridda håll, i mindre verkstäder, af flere tusende personer, hvaraf följde att konstskickligheten å denna ort i vidsträcktare mån och mera allmänt behöfde utbredas. Sannolikt vore ock att ingen Industri-skola erhölle flere elever än den nu ifrågaställda, ty dit skulle otvifvelaktig! hvar och en skynda för att lära huru han måtte kunna från nöd rädda sig och de sina.
Yare det ock, när Banken sålunda brustit i betalning, hvar och en af Bankens borgenärer obetaget att väcka fråga om Bankens försättande i 18 Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o i. concurs-tillstånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande, som genast undersöker Bankens ställning. Gitter Directionen då ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet och att Banken alla sina borgenärer förnöja kan, åligge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bankrörelsen och öfverlemna må-" let till Domstol, som beslutar, att Banken i concurs-tillstånd försattes. I När cencurs inträdt, har ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållna tillståndet till Bankrörelses bedrifvande. 15 §. Oberoende af den rätt, som i nästföregående § Bankens borgenärer tillägges, ege innehafvare af creditsedel eller invisning, som ej inlöses, att genast erhålla qvarstad å en eller flere Directionens ledamöters egendom, samt att, sedan en månad förflutit från den dag, creditsedelseller in visnings inlösen vägrad blifvit, lagsöka en eller flere Directionens ledamöter, med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och Författningar i allmänhet medgifva. I alla de fall, då ledamot af Directionen ej träffas hemma med lagsökning eller å Bankens contor, äfvensom då flere Directionens ledamöter skola på en gång samfäldt sökas, kunna de, som med Konungens Befallningshafvandes eller Rättens bud gå, å Bankens contor bevisliga aflemna eller, em det finnes stängdt, å dess dörr fästa skriftlig resolution eller kallelse; och gälle då sådan åtgärd såsom laga delgifvande. 16 §. Hafva Directionens samtlige ledamöter undergått utmätning, men full tillgång saknats i deras lösa egendom, kan bristen genom ny lagsökning utkräfvas under enahanda tvång hos den eller de lottegare, mot hvilka fordringsegaren fiuner för godt sin talan rigta. 17 §.
Stämman klingade mäktig och medryckande, och spelet var lifligare och naturligare än vanligt, om man undantager vissa oroliga kastningar med hufvudet, hvilka lätt böra kunna modereras. En tidnings uppgift, att hr Forsell skulle lämna k. operans scen, vilja vi i det längsta betvifla. Operan skulle därigenom göra en mycket kännbar förlust. Hr Strandberg sjunger Almavivas parti vackert, men ointresseradt, och hr Brag är fortfarande rolig som doktor Bartholo. Däremot räckte hr Lejdström ingalunda till i Bazils parti. Här saknas fortfarande hr Johanson. — I tisdags uppträdde fru Arnoldson ånyo, denna gång som Lakmé i Delibes ' opera af samma namn. Och sedan vi sett henne här — vi ha ej förut haft tillfälle se henne i detta parti — måste vi obetingadt skänka henne vårt erkännande som en mycket framstående dramatisk sångerska. Och vi äro nästan böjda sätta denna hennes prestation främst bland dem hon gifvit härstädes. Hvilken ljufhet och värme, hvilken glödande känsla och hängifvenhet inlägger hon ej här så väl i spel som sång. En sådan fin nyansering af känslornas skiftning i denna roll hafva vi här förut ej sett. Och hvad sången beträffar, så måste man beundra densamma, äfven om intonationens absoluta renhet en och annan gång skulle svika. Säkert är att vi på vår k. operascen ej sett och hört en bättre Lakmé. Hvad som i fru Arnoldsons förträffliga sångkonst särskildt bör framhållas är den mönstergilla andhämtningen. Att den numera världsberyktade konstnärinnan här belönades med entusiastiskt bifall från den nästan fullsatta salongen samt med lager och blommor, var väl på sin plats. — Operan gick för öfrigt i sin helhet bra. I morgon reser fru A. till Kristiania för att där uppträda. Vi önska henne snart åter välkommen hit. K. Dramatiska teatern hade äfven den, i jubilerandets elfte timme, lagat till ett festoch galaspektakel, om hvars, enligt förljudande, något urlakade feststämning vi ej äro i tillfälle yttra oss, då direktionen icke ansett den kvinnliga publiken värd uppmärksambeten att sända dess speciella organ inom pressen biljett.