Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid öf, wcrwägande sa wäl häraf, som angelägenheten atti fräsa warande Län, Fvra Millioner R-d. mä kunna erhällaS och sä medelst jemwäl det stora ändamälet winnås, att Wanguen mätte undgä bestrida bchofwet, med ätergif» mandet af en förökad S-delstock, blifwer det jemwäl, efter min tanka, af högsta wigt, att de hinder och betänkligheter, som finnas i nägvr mätto möta i fräga warande Penninge-negociatioN, warda pä det möjeligaste undanröjde och afhjelpte. Och som jag lika med Herr Friherre lstljenerknttr, icke allenast anser den stadgade tiden af 6 Weckvr för Lämnö insättning wara alltför kort och otillräckelig, utan jämwa! finner olämpeligheten deraf, att, pä en och samma tid, hos Högloft. Niksgäids-Contoiret, stall uptagas sa wäl i fräga warande Län, för Stats-werfets behof pä 6 ärö tid, som särskildt Lä» för NiksgäldsContoiret pä 5 ärs tid mot lika eller 5 Procents ränta, etwdan det synes otwifwelaktigt, akt den fisinämde Uplärnugcn, säsom pä kortare tid ställd, stall winna företräde och hwaraf följden mäste blifwa, att ten förre, eller för Stats-Werkcts behof, manquerar; aktsä förenar jag mig helt och hällit, uti Herr Friherre hemställ rande och förslag, att nemligen upläningstidcn, för mer »Ma 176 Den 6 April. omförmälte Län af fyra Millioner, för Stats-Wcrkets behof, mä fä oafbrutet fortfara, sä länge och intill betz hela denna Summa erhätles samt att, för det andra, under samma tid den för RiksgäldS-Contoircts behof pä 5 ars ättrbetalnings tid, tillgörande Penninge-Negociation malte warda inställd.
Att hvad som stadgas om bränvins-försäljning, skall gälla äfven om andra brända eller destillerade, ineller utländska spirituösa drycker, föreslås af Herr Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 45. 5 Spångberg,• och A. J. Sandstedt från Jönköpings län vill, att hvad han föreslagit om försäljning af bränvin, äfven må stadgas i afseende på andra rusgifvande drycker. Om gästgifvares försäljnings-rätt har f. d. vice Talemannen Pehr Eriksson föreslagit, att de, samt köpmän, källaremästare, värdshus-idkare och krögare, ensamme må äga sälja bränvin, emot skatt, men icke kunna dertill förpligtas, hvaremot de böra vara skyldige, dock skatt-fritt, alt hålla porter, öl och svagdricka, hvartill dessutom hvarje välfrejdad person borde vara berättigad. Friherre Hjerta, F. P., samt Domprosten Doktor Thomander hafva motionerat, att bränvins-försäljningen måtte regleras efter den Norska lagen, med de förändringar, som svenska förhållanden kunna göra nödiga. Sistnämnde motionär samt Herr Stjernsvärd, G. M., hafva yrkat, att intet annat bränvin må få försäljas än sådant, som är renadt eller från finkel-olja befriadt. / Att utskänkning, der mat ej iortäres, icke må vara tillåten, föreslås af Nils Svensson från Blekinge, och af A. ./. Sandstedt från Jönköpings län, att gästgifvare ej må sälja bränvin till andra än spisande gäster. F. d. vice Talemannen Pehr Eriksson anser skäligt, att åtal å förbrytelser mot bränvins-författningen uptagas och afdömas af Konungens Befallningshafvande, och att hela bötes-beloppet tillfaller åklagaren. Om användnings-sättet för de af bränvins-försäljningen inflytande afgifter hafva åtskilliga förslag varit väckta; och de fleste, som behandlat den frågan, hafva velat, att dessa medel, eller åtminstone en stor del deraf, skola tillfalla menigheterna och allmänt nyttiga eller välgörande lokala inrättningar.
Oändligen gerna må Österrikes och Danmarks exempel åberopas i afseende på sådana Iåns kostsamhet, om det sker, att afråda oss från deras begagnande, då nöden ännu icke kräfver det; utan likhet i omständigheter förstår jag eljest icke hvad exempel akola bevisa, ty äro omständigheterna olika blifva exemplen endast falska premisser och då torde äfven conclussionerna bli origtiga. Af sådan ordsak har jag trodt, att hvarken de Den Vt April, nämnde Stater eller England kunna åberopas, som n önsier fqr oss i afseende på den ifrågavarande realisationen. Här är sagt att näringar och åkerbruk endast tilltaga med biträde af stadgadt mynt; stadgadt mynt hade ju Sverige under Gustaf liks tid, men florerade eller tilltog åkerbruket under hans Regering? när började man med alfvar odla Svenska jorden ? om icke när Riksgäldssedlarne ökata Rörelsecapitalet. När hragtes åkerbruket i det skick, att Sverige några år å rad icke allenast kunnat umbära utländsk säd utan äfven utskeppa Spannmål, om ej under den creditperiod, som börjades 1809. Kan Sveriges historia uppvisa något tidehvarf så rikt som det sistnämnda på mångfalldiga anläggningar, manufacturer och stora allmänna företag, om handeln ej blifvit hämmad af egna författningar och en i bela Europa allmän stagnation, om FilialDisconterna ägt tillräckligare creditif i Banken och icke till största delen varit grundade på ett creditsystem af treprocentssedlar, som ramlade då handeln afbiöts och ändtligen om 1818 års Ständer med mer skonsamhet behandlat landet, så är jag Ölvertygad att pappersmyntets värde icke fallit och att landets välstånd oafbrutit fortfarit. Jag har aldrig nekat att stadga i mynt är nödvändig för hvarje nations trefnad, men jag nekar att denna stadga bör sökas genom meijel, osäkra om utförandet kan genomdrifvas 332 Deri 14 April. och förderflliga om minsta motgång möter, och derföre har jag yrkat andra, i min tanka mera säkra fast ej så hastiga i sin verkan.
Emellertid har inträffat, att, sedan vice Häradshöfdingen Gustaf Laurell, sorn, enligt kontrakt med Kammar-kollegium den 8 Februari 1841, arrenderat boställena Elfvetorp för 30 års tid, fått Kollegii medgifvande att, i stället för en bostad å hvardera bostället, uppföra en dylik, gemensam för båda, och kostnaden för denna åbyggnad blifvit vid laga syn den 18 Augusti 1848 uppskattad till 1,466 R:dr 38 sk. B:ko (eller 605 R:dr 28 sk. mindre än för begge gårdarnes bebyggande upptogs vid 1845 års syn och derefter fördes Lindberg till last), så har Olme Härads-rält i tvist emellan Laurell och Kronan, genom Utslag deri 3 Januari 1855, förpiigtat Kronan alt till Laurell, såsom ersättning för nybyggnad, husröta och vanhäfd å ifrågavarande boställen, utgifva det belopp, hvartill bvggnads-kostnaden enligt >848 års syn uppginge med ‘ B;ko R:dr 1,466: 38. — jemte det är 1845 stadgade beloppet för humlegårdar, ängs lador, hägnader och brunnar m. m , 115: 40. 6. tillsammans B:ko R:dr 1,582: 30. 6. i den mån medel dertill redan influtit eller framdeles kunde inflyta, jemte 5 procent årlig ränta å de, vare sig af Ekendahls konkursmassa, Stats-Rådet af Wingård eller Kammarrätts-rådet Lindberg redan guldna medlen, räknadt frän stämningsdagen, 14 dagar före början af 1854 års böste-ting med häradet, intill dess betalning skedde; hvilket beslut är genom Svea Hof rätts laga kraftvunna dom deri 6 Mars 1856 fästställdt.
Lag hade redan allt mer och mer börjat gifva sig tillkänna genom de täta testamenten, hvarigenom omtänksamma föräldrar tilldelade så väl söner som dött-rar lika arfslott; men testamenten, hvilkas bestånd, genom bristande former, ofta vore Bilt. Ull R. St. Prot. 1834. 7 Sami. t Afd. 1 s5:te Häftets io Lag-Utskottets Betänkande N.-o lort. vanskligt, tande dessutom endast afse disponibel egendom och, såsom en afvikelse från Lagen, medförde de ofta oenighet emellan nära anförvandter, då deremot ett allmänt lagbud i detta hänseende skulle håfva all afund och utestänga trister. Motionairen yrkade således, ej mindre på grund af egen öfvertygelse, än efter uppdrag afsina Comitenter, den ändring i 2 Cap 1 Ä rf da-Balken, att frälsemans och bondes son ock dotter jemväl mäga ärfva lika. 2:0 Petter Pehrsson från Jönköpings Län. Uppmanad af sina hemmavarande medbroder och ledd jemväl af egen öfvertygelse, ansåge han sin pligt vara, att ånyo föreslå den lagförändring,' att* åtminstone inom Hedervärda Bonde-Ståndet, så väl qvinkön som mankön måtte hädanefter ärfva lika. 3;o Lars Gezelius från Stora Kopparbergs Län, som anfört: att, jemte det han förenade sig med de Motionairer, sorn yrkat lika arfsrätt uti all qvarlåtenskap för son och dotter, manoch qvinkön, utan afseende å den dödes stånd och hemvist, ville han endast, vid tillämpningen af denna högst billiga och rättvisa grundsats, föreslå den inskränkning, att uti de frälsemannaoch bondehus, der den ena af makarne redan är död, och arfvet efter honom eller henne blif vit efter nu gällande Lag emellan barn fördeladt, dessa jemväl må efter enahanda Lag skifta qvarlåtenskapen efter den af för äldr arne, som sist af ider. Härigenom vunnek, att principens införande mindre råkade i strid med uppgjorda beräkningar och det enskilda interesset för stunden. 4:o Nils Pehrsson från Södermanland.
Då emellertid sådant yttrande och förslag ännu icke vid tiden för den nådiga Propositionens aflätande inkommit från bemälda Collegier, har E. K. Majit vid sådant förhållande föreslagit Rikets Ständer, att den (or ofvannämnde Landtstats-tjenstemän vid sednaste riksdag upprättade stat måtte äfven under instundande statsreglerings-period få förblifva provisoriskt gällande. Emot hvad E. K. Majit sålunda föreslagit synes icke något vara att anmärka; men dä den nådiga framställningen jemväl afser att lönerna för öfriga vid Landtstaten anställda tjenstemän nu skulle på stat definilift uppföras, och en fördelning af de till denna stat hörande anslag pä det sätt, att några af dem skulle endast provisionel!, beviljas, men andra åter defi n i t i ft fastställas, enligt Rikets Ständers åsigt hvarken är lämplig eller öfverensstämmande med de vid löneregleringen i allmänhet iakttagna grunder, hafva Rikets Ständer i följd häraf beslutit, att anslaget för Landtstaterna i länen vid nu skeende statsreglering icke må definitivt å stat uppföras. Färjor och Färjekarlar. 17:o. Uti detta anslag, som för närvarande utgör endast 220 Ridr 9 öre, motsvarande värdet af indelta räntor och spanmäl, som från äldre tider varit anslagne till åtskilliga färje-inrättningar inom Götheborgs och Bohus, Nerikes, Kopparbergs och Gefleborgs län, har E. K.
Preste-Ståndet den 2 April — Borgare-Stå ridet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> i anledning af väckt fråga om ny Inkvarterings-Ordning för Stockholms stad samt andre i sammanhang dermed förekommande frågor. (Stats-Utsk:s Uti., N;o 220). S. A. K. Sedan Rikets vid sistlidne Riksdag församlade Ständer, till svar å Kongl. Maj:ts till dem aflåtna Nådiga Skrifvelse, angåeude dels ett, af serskilde Comiterade' utarbetadt förslag till ny Inqvarterings-Ordning för Stockholms stad, dels andre i sammanhang dermed förekomne frågor, uti skrifvelse den 20 Februari 1841, bland annat, i underdånighet anhållit att, för bedömande af detta ärende i dess helhet, erhålla nödige uppgifter å kostnaderne för anskaffandet af casern åt Svea Artilleri-Regemente samt för underhållet af de 3:ne Lif-Gardes-Régementenas caserner och Lifgardets till häst stall, har E. K. M., efter det af sådan anledning de af Rikets Ständer nödiga ansedde uppgifter blifvit från vederbörande Euibets-Verk infordrade samt dessa uppgifter, åtföljda af kostnads-förslag och ritningar, inkommit, uti Nådig skrifvelse den 16 September sistlidet år till Rikets Ständer ånyo öfverlemnat frågan om den föreslagna Inqvarterings-Ordningen för Stockholms stad, hvarjemte E. K. M. serskildt låtit till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemna alla målet tillhörande handlingar.
Dcji 23 September f. m. 113 en sådan beräkning är alldeles grundfalsk. Jag vill härvid ej ingå i granskning af det oiiktiga i sjelfva uppgiften, ehuru jag väl vet, att cursen i Januarii månad 1810, och således innan Statsregleringen var definitift uppgjord, stod ända till i3o sk.; men detta hörer icke hit. Deremot måste man taga i betragtande, att det ligger i sakens natur, att de mindre näringarne under ett vacklande mjmtväsende skola nedtryckas, och att varuvärdet ej stiger i förhållande till cursen, hvilket ock visar sig vid jemnförelsen mellan närvarande priset på en tunna råg och priset år 1809, då den gällde 'ji R:dr Banco. Jag bestrider således helt och hållet den princip, att alla löner borde fördubblas. Den 3:djc principfrågan är, om partiella löneförhöjningar skola ega rum, innan Embetena erhållit den nya organisation, hvarom fråga länge redan varit väckt. Jag känner visserligen svårigheterna att motsätta sig de föreslagne förhöjningarne» i synnerhet i förevarande punkt, då man ännu icke sett någon af de båda StatsMinistrarne uppträda för alt sjelf afstyrka en förhöjning, som blifvit föreslagen utan deras begäran, och utan anledning af den Kongl. Propositionen, och hvilken uppgår blott till den obetydliga summan af circa 1 R:dr 36 sk. om dagen. Men jag tillstår, att jag vågar bestrida dessa anslag på den grund, att jag 8 Den a3 September f. m. icke tror Embetsmannapersonalen hafva gjort sig förtjent af anspråk på högre löner, eller att Staten eger någon pligt att bevilja dem, förr än Embetsverken blifvit organiserade på ett sätt, sorn skall blifva bestående; vi skulle eljest kanske få hela Embetsverk på halsen att pensionera och föda på allmänna IndragningsStaten.
Upplysningsvis får dock Utskottet härvid anmäla, att RiksgäldsKontorets samtliga tillgångar och fordringar, med undantag af några inom linien förda ford ringsposter, enligt 1843 års Hufvudbok, utgjorde 7,162,743 R:dr 26 sk. 8 r:st., deraf ett belopp af 4,580,101 R:dr 17 sk. 4 r:st. var räntebärande, äfvensom att Kontorets skulder, med enahanda undantag, vid samma tidpunkt uppgingo till 5,196,620 R:dr 41 sk., af hvilken skuldsumma 4,273,918 R:dr löpte med ränta. För öfrigt torde Utskottet, i afseende på de serskilda tillgångarnes och skuldernas belopp och beskaffenhet, lå hänvisa lill den utförliga labeliariska uppgift härå, sorn finnes bifogad 1843 års Revisions-berättelse rörande Riksgälds-Kontoret, helst deruti anförda förhållanden sedermera icke undergått någon mera väsendtlig förändring. I öfverensstämmelse med Utskottets redan anmälda åsigt, angående beräknandet af de Riksgälds-Kontorets lånefordringar, som först efter en längre lids förlopp skola vara till fullo återbetalda och icke kunna å Kontorets sida uppsägas, har Utskottet likaledes ansett, att ej eller den för innevarande och föregångna år taxerade, men ej förr än under nästa års lopp inflytande allmänna bevillning bör bland nu ifrågavarande tillgångar upptagas, oansedt de utbetalningar, hvartill denna bevillning är anvisad, dels redan blifvit at Riksgäl Is-Kontoret förskottsvis bestridda, dels till deras återstående belopp äro uppförda bland de Kontoret, före detta års slut, åliggande utgifter; varande deremot samma bevillning påräknad såsom tillgång för enahanda, under år 1845 erforderliga, förskott å de utbetalningar, som af sistberörde års, först år 1846 ingående, bevillningsmedel skola bestridas.
Då med husbehofs-bränningsrättighelen afses den verkliga jordbrukarens fördel, tillåtes ej, under hvad förevändning som helst, att jordägare, som sjelf ej vill begagna sig af bränningsförmånen, må på annor man en slik rättighet öfverlåta, likasom jordägare eller innehafvare ej må begagna brännvinsbrännings-rättigheten uti en enda panna för större hemmantal, än det han sjelf med eget folk och dragare brukar, och hvilket hemmantal, oin ej på ett ställe beläget, likväl ingalunda får vara öfver 1 mil från livartannat aflägse; i hvilket sednare fall pannerymden rättas derefter, och honom är obetaget att på flera af de hemman, han sålunda brukar, gagna brännvinspanna efter nedanstående grunder. §. 5. Af grunderna för stadgandet i 4 §• föijer ock, att städerna i intet afseende kan tillåtas idka någon brännvinsbränning i allmänhet, utom hvad angår Apothekare derstädes, hvilka icke kan betagas rättigheten att distillera brännvin med så stor pannerymd inom nedanstående classification, som de finna lämpligt att i vederbörlig ordning till skattskrifning anmäla. På intet ställe i Riket och ingen tid af året må brännvinsbränning för Kronans räkning varda tillåten. C a p. 2. Om afgift en derför. §. I. Den rätta grunden för bestämmande af pannerym. ien, som får gagnas, är hemmantal enligt Jordeboken, hvilken blifver oförändrad, och icke hemmanets taxationsvärde, som af speculation kan höjas af innehafvaren, och derföre må det vara tillåtet för innehafvaren af till och med | hemman med 12 k:rs pannerymd.
Skulle på något ställe apotheksrörelsen göra liera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Kongl. Majit ske. De i denna § omnämnda distilleringsredskap få ej med rektifikations-apparat vara försedde. Redskap, sorn af Apothekare för farmaceutiska behof begagnas, skall vara af vederbörande Justerare mätt och stämplad. § 18. Bränvins rening vare en hvar afgiftsfritt tillåten, dä den sker utan eld eller ånga. Ari. lil. Om afgift för l>B'änviiis<ilS verkning oell distillering. § 19- Afgiften för bränvinstillverkning utgår med 60 öre för hvarje tillverkad kanna, bränvinet uppmätt under Kontrollörs tillsyn samt beräknadt till den styrka, som uti § 4 omförmäles. § 20. Afgift för bränvinstillverkning erlägges förskottsvis, för halfva tillverkningsterminen i sender, med hälften af den för hela terminen belöpande afgift. Vill tillverkare på en gång erlägga afgift för hela terminen eller förskottsvis nedsätta penningar, till gäldande af afgift för en möjligen blifvande öfverskottstillverkning, vare dertill berättigad. § 21. Afgift för bränvinstillverkning erlägges i Landtränteriet. Dervid företes uträkning, som i §§ B och 9 omförmäles. 6 Bil. till Bevillningsrn. fl. Utskotts Betänkande N:o 4. § 22. Skulle tillverkning under en termin med mer än en tiondedel öfverskjuta det belopp, hvarför anmälan skett, utgår afgifen för hela öfverskottstillverkningen med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i 10 § finnes bestämdt. Ofverskottstillverkning, som med mer än en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet, vare förbjuden. Tillverkare vare pligtig att för sådant öfverskott, derför afgift icke blifvit, såsom i § 20 sägs, förskottsvis nedsatt, inom åtta dagar efter terminens utgång till Landtränteriet inbetala den derå belöpande afgift, efter uträkning, som Landskontoret meddelar, då med Bränneri-kontrollörens skriftliga intyg stvrkes, till hvad belopp nämnda öfverskott uppgått.
Härvid har Utskottet, i öfverensstämmelse med sin uti ofvanstående 16:de punkt yttrade åsigt om obehöfligheten deraf att bestämmandet af anslaget till beväringsmanskapets vapenöfningar skulle vidare uppskjutas, ansett sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgarestånden, att förklara det frågan om jemkning i de belopp, hvartill anslaget för beväringsmanskapets beklädnad blifvit af dessa Riks-Stånd bestämdt, må förfalla. Under förutsättning att denna inbjudning antages, bör den omröstning, som för anslagets bestämmande erfordras, verkställas enligt en så lydande proposition : »Den som vill, att lill underhållande al beväringsmanskapets beklädnad må beviljas det af Kongl. Majit äskade anslag, 567.000 R:dr, röstar Ja ; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, hafva Rikets Ständer bestämt ifrågavarande anslag till 378,000 Ridr.» Enär, i fråga om lönerna för Expeditions-chefen och Expeditionssekreteraren i Sjöförsvars-departementet, hvarom i Utlåtandets lista punkt under litt. a och b närmare förmäles, Riks-Stånden fattat enahanda beslut, som i afseende å motsvarande befattningar i Landtförsvars-departementet här ofvan blifvit anförda, får Utskottet för ifrågavarande löners bestämmande föreslå följande voterings-propositioner : »Den sorn vill. att allöningen för Expeditions-chefen i Sjöfors vars-departementets
Tersmeden, om någon gång jernfabrikationen på något af hans bruk misslyckades. Ty Frilott är icke någon Hammarsmedsmästare och icke heller äro Fullm. några Pappersmästare. Hr Lilliehöök: Meningen med mitt anförande var endast dels att söka frikalla BankoFullm. från beskyllningen att hafva varit orsaken till den långsamhet, som vid sedeltillverkningen egt rum, dels att uplysa om det misstag, hvartill Utsktts utlåt., att papperstillverkningen skulle hafva varit så dyrbar, kunde föranleda. Öfver åtgärder, som af Fullm. blifvit vidtagne före den nu ifrågav:de revisious-perioden, anser jag nu ej något böra yttras, emedan Fullm. för den tid redan erhållit décharge. 102 Den 11 Januari e. m. För öfrigt är jag i tillfälle att uplvsa derom, att af valören 10 Rdr, som är den sist tillverkade och som har varit i rörelsen sedan Aug. förra året, ej mer än 6 proc. af det utgifna beloppet i Banken såsom förslitet ingått, då deremot af 1000 Rdr på lika lång tid 28 proc. invexlats. Jag tror detta bevisa, att sedlarne å 10 Rdr, som för öfrigt äro tillverkade hufvudsakligen på samma sätt sorn de andra, dock äro af bättre beskaffenhet. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, hemstälde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, att denna § finge läggas till handlingarne, med förklarande att R. o. Ad. instämde uti Utsk:ts yttrande om angelägenheten deraf, att Fullmäktige, så fort ske kan, vidtaga åtgärder till införande af nödiga förbättringar vid sedelpapperets tillverkning. Ropades ja. §§ 16. 17 och 18 lades till handlingarna. § 19. Utskottets framställning i Irsta mom. af denna § bifölls. 2:dra momentet. Hr Printzensköld:
Regerings-Forraen, för Rikets Ständers Bank stiftas, lill en början ingått i undersökning af det förhållande, hvaruti Rikets Ständers Bank egentligen står till så väl Statsmagterne som Allmänheten, samt dervid funnit, att denna Bank icke i6 Bancooch Bag-V(skollens Betänkande N:o 3. är hvarken en fullkomlig Stats-Bank, hvartill skulle fordras, alt hägge Statsmagterne egde en i Grund-Lag uttalad bestämd andel i garantien och förvaltningen deraf eller en så beskaffad inrättning under enskildes ego och ansvarighet, att, i den händelse de tillgångar skulle finnas otillräckliga, hvilka äro lemnade i vård och förvaltning af Rikets Ständers Fullmägtige och Bankens Commissariat, Bankens egentlige egare och garanter, eller hvad som kunde kallas Bank-Bolaget, nemi. Svenska folket, genom deras representanter, Ständerne, någonsin kan, efter allmän Lag, ställas inför rätta eller underkastas laga dom; vid hvilket förhållande det synes Utskotten ligga utom möjligheten att närmare bestämma, huru långt anspråket mot Rikets Ständer, såsom garanter af Banken, skall kunna sträckas och verkliggöras, än i den mon sådant redan skett, i det Konungamagten, på grund af 16 §. Regerings-Formen, eger lemna skydd mot allt ofog och all orättvisa. Lag för Banken åter, som icke skulle sträcka sig utöfver Civil-Lags föremål, således*icke angå Rikets Ständer såsom disponenter och garanter, utan endast Banken i dess förhållanden lill Allmänheten, innefattas, efter Utskottens omdöme, uti de Ordningar, Stadgar och Reglementen, 73 §. Regerings-Formen omtalar. Ehuru sistberörde Grundlags §. icke nyttjar benämningen Lagar utan instället begagnar uttrycket: