Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna, Carl Otto! R. o. Ad. har afslagit Ulsk:s hemställan i detta afseende, och år således oförhindrad all antaga hvad redaclion som helst, ifall II. o. Ad. vill antaga någon. Skulle R. o. Ad. instämma i besluten enligt den redaclion, som nyss är framställd, så hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt alt inbjuda de öfriga Stånden alt sig dermed förena, för att undvika allt missförstånd i afseende på Ständernas mening. Men detta förutsätter naturligtvis, att R. o. Ad. först instämmer i sjelfva frågan och således frångår sitt förut derutinnan fattade beslut. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt StatsUtsk:s ifrågavar. framställning egentligen endast innefattade en underrättelse, 388 Den 22 Februari. att i detta ämne ett R. St:s beslut, genom de hufvudsakligen öfverensstämmande meningar, hvari 3 Stånd stannat, blifvit fattadt. Uti detta beslut funnes icke infördt det ord, som Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., ansett böra intagas, hvilket dock ingalunda hindrade R. o. Ad. att nu besluta, att för sin del instämma i PresteSt:s mening, med den ifrågaställda förändringen; men någon inverkan kunde naturligtvis ett sådant beslut icke äga på hvad de andra Stånden beslutat, med mindre någotdera af dem ville frångå sitt förra beslut, oell i detta hänseende hade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, föreslagit en inbjudning. H. Ex. ansåge sig icke kunna lägga hinder i vägen för en sådan inbjudning, men trodde sig böra fästa uppmärksamhet derpå, att R. o. Ad. åtminstone vid denna riksdag antagit såsom grundsats, alt aldrig bifalla eller sjelf göra inbjudning i sådane frågor, hvari ett R. St:s beslut redan blifvit fattadt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Erkännande riktigheten af den grundsats, som Hr Gr. o.
N:o 15, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 187. Lades till handlingarne, med godkännande af den vidtagna ändringen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens nedanstående Utlåtanden och Betänkanden: Prot.-Utdrag den 22 Augusti 1851. 533 N:o 28, i anledning af väckt motion om ändring af 32 § i 24 kap. Kyrkolagen; N:o 29, i anledning af väckta motioner om ändring i sättet för kungörelsers upplä sande i kyrkorna; N:o 30, i anledning af väckt motion om införande af tjenstehjons-böcker; N:o 31, i anledning af serskilda motioner i fråga om inskränkning uti eller upphäf vande af rättigheten för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga. N:o 32, i anledning af väckta motioner om afskaffande af prygelstraffet och andra extrajudiciel bestraffningar inom krigsståndet; och N:o 33, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående förbud för vissa socknar inom Dalarne att till annan än Stora Kopparbergs Bergslag afyttra timmer. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bankooch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 2, i anledning af återremiss i viss del utaf Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o i, angående lagstiftningen för Privatbanker. S. D. Föredrogos ånyo StatsEfts/mt/ets nedanupptagne Utlåtanden och Memorialer: N:o 331, angående köpeskillingen för den kronan förr tillhöriga, så kallade Hofbageri-egendomen vid Regeringsgatan här i hufvudstaden; bifölls. N:o 332, i anledning af väckt fråga om anvisandet af en kapital-ersättning till Utsockne-frälsehemmans-egare i Halland för dem ålagd roterings-skyidighet; bifölls.
Friherre Cederström} Jacob: Då Kobolt är en bland de exportabla effecter, hvilkas belånande i Banken bör kunna få äga rum, och det icke är svårt att erhålla de erforderliga cont^ollerne i detta afseende; så anhåller jag, att detta Betänkande måtte återremitteras, på det frågan måtte behandlas i sammanhang med den om exportable producters belåning i allmänhet. Herr Hjertaj Gustaf: Jag vill ej sätta mig emot den af Friherre Cederström yrkade återremiss af detta Betänkande, enär det verkligen är skäl, att ämnet behandlas i sammanhang med den allmänna frågan om rättighet att i Banken beläna exportable effecter, men jag begagnar tillfället att yttra, det jag anser otjenligt, att bestämma normen för en sådan lånerörelse från den ena Riksdagen till den andra, och tror det böra öfverlemnas till BancoFullmägtiges bestämmande för hvarje halft år. Om så sker i afseende på belåning af Kobolt, kan Banken aldrig derigenom blottställas för någon förlust i följd af varans minskade afsättlighet och pris. Friherre Cederström: Jag har, såsom allmän grundsats för lån på varor, yrkat, Den 37 Juli i e. m. att BancoSlyrelsen skulle bestämma varans helåningsvärde minst 2 gångor om året. Detta värde kan ej bestämmas af Rikets Ständer, som komma tillsammans blott hvart femte år, ty varans saluvärde i den stund, belåning sökes måste tagas till norm. Då jag således ej kan gilla Utskottets skäl att afstyrka lånerätt för Kobolt, anhåller jag pm återremiss äfven af detta Betänkande. Herr von Qvanten, Carl: Jag bar begärt ordet blott för att yttra, att, enligt de underrättelser jag erhållit om Kobolt-närimgen, är den nu mera ganska osäker; roan bar sagt mig, alt vi redan tillverkat tillräckligt för hela Europas behof under flera år, ty åtgången lärer vara obetydlig. Jag bar velat nämna detta, på det Utskottet derå må fästa nödig uppmärksamhet, i händelse förhållandet verkligen skulle vara sådant. Herr Tham, TYolrath:
Vi uppoffra dessa mede], Canalen skall göras färdig, kosta livad det vill. Den i3 April. Vid detta tillfälle anhåller jag, att i afseende på ett af mig förut fäldt yttrande om det afseende, som å allmänna tänkesättet bör fästas, få förklara* att jag aldrig yrkat, det någon borde frångå sin öfvertygelse, derföre att den kunde vara stridande emot allmänhetens omdöme* och jag befinner mig sjelf på en plats, den jag med en motsatt tanka icke skulle kunna i 8 dagar med fredadt samvete bibehålla. En sådan tanka bar således aldrig af mig blifvit yttrad; jag bar tyckt mig finna, att opinionen allt mer och mer vändt sig emot Canalen under de sednare åren, enär jag funnit motståndet nu vida starkare än det någonsin varit, och jag är öfvertygad, att de fleste Riksdagsmän vid hitkomstett voro af den tanka, att man icke borde vidare understödja Bolaget. Meningen med mitt yttrande var derföre, att man borde undersöka, huruvida denna opinion hade någon grund eller icke; och biott i det fallet, att man icke kan vederlägga, hvad som anses vara orsaken till denna motvilja, har jag yrkat afseende böra fästas derpå. Kan man bestrida, att om ej anslagen till Götha Canal varit, vi långt för detta hade kunnat hafva afhulpit den oreda i penningeväsendet, som vållades af 1808 och 180g årens krig, och redan haft myntväsendet ordnadt. Hvarföre vederlägger man ej detta? Kan det nekas, att då genom den stora mängd BancoSedlar, som år 1809 utgåfvos* det representativa myn*» Den i3 April. igt tet fått en öfvermåttan stor tillväxt, det var ganska oklokt af CanalDirectionen, att än ytterligare genom den utomordenteliga utsträckning Götha CanalDiscont fick, öka sedelmassan och såmedelst hufvudsakeligen medverka till den sedermera inträffade brytning, som nödvändigt af öfverdriften skulle blifva en följd hvarföre söker man ej urskulda detta förfarande?
'Söt anfett Dega under Sit. t>) od) e) upptagna flaDganDen jemvDäl böra d reDan utgifna bpggnaDölån tillämpa», mcD anmälan om bttdl» fet allt ^i, uti unDerbånig jfrtfmelfe Den 22 januari 1845, [)oé .Kongl. 5Raj:t anbållit, att l^ärmcD öfmerenöftämmanDe förejfrifter måtte marDa t nå» Der mcDDelaDe, jemte öfriga milfor od) bejtämmelfer för De lån, font Kongl. 191aj:t, till branD|faDaDe jiäDerö återuppbpgganDe, framDelcö funDe finna för goDt bemilja; äfmenfotn <3öi i unDerDånigf>ct fjcmftällt, burumiDa icfe, till befräm» janDe af flen» od) falfbrufö»bt)ggnaDerö uppförande, Kongl. 9)laj:t täcfteö bemilja De låntagare, forn uppföra fåDana bpggnaDer, all Den linDrtng uti De i allman!)et förejfrtfna betalningémilforen, font Kongl. Sftaft i nåDer pröfmaDe lämplig od> änDatnåloenltg. §• 39. fä?leD Kongl. Skaftö nåDiga bifall I)afme ^Qi bejlutat, att, genom ut-färDanDe författning, må förflaraö, Det 2 fap. .1 § ©iftermålö»£3alfen, om förbuD för fpjTonebarn att taga hvarannan till afta, utan att konungen gifmer
Den, som vid ankomsten ej öfverlemnar sina effekter i ångbåtsdirektionens vård, för att inom tvenne timmar hafva dem kostnadsfritt midt inne i staden, handlar icke visligt, isynnerhet om hans kappsäck innehåller en bok, ett par nya handskar eller något dylikt. Ty endast i händelse han detta gör, sker visitationen genast och, som sagdt, lätt och artigt. Men vill man nödvändigt medföra sina saker, så undersökas de vid barrieren, och jag var vittne till, huru man här vände ut och in på hvarje stycke. Ur damernas askar framplockades alla toilettens arcana, och ur deras koffertar nog af, de sköna sjelfva och alla de ting, som lika mycket gagna till att dölja som att framvisa deras behag, sågo här jemmerliga ut. Herrarne sågo snopna på sina cigarrer och cigarrdosor, och Heines Salon vandrade i sällskap med Hegels Philosophie der Geschichte till censuren, derifrån de väl aldrig vände åter. Värst deran var dock en sångerska, som måste låta hela sin theaterparure vid dagsljus passera de nyfiknas mönstring. Detta såg jag, sedan jag förut sett en skönare syn, den skönaste man se kan. Mitt täcka resesällskap från Regensburg stod nedslagen och betänksam vid min sida, ty hon hade förgäfves bland mängden spejat efter den väntade. Vi öfverlade som bäst, om vi skulle fara af uti en af de Gesellschaftswagen, hvilka för ångbåtens räkning föra de resande kostnadsfritt till bestämda allmänna platser i staden, eller om vi skulle taga egen vagn. Jag var onödigtvis dum och förlägen, ty jag fruktade att såra henne. Hon hade ännu en gång kastat en blick utåt vägen, släppte plötsligt min arm, ropade: «Carl!» och flög en ung hygglig man till mötes, i hans armar, kysste honom och kysste om igen – det var hennes bror. Hon kände genast igen honom, men han kunde ej i den vackra, blomstrande jungfrun se den lilla, ystra flicka, han för åtta år sedan lemnat i Erfurt.
Vid föredragningen gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken det tillkännagifvande, att om voteringen per capita antoges, blefve det sednast föreslagna tillägget alldeles onödigt; och orsaken dertill är tydligen den, att vid detta omröstningssätt två Stånd aldrig kunna komma att stanna emot två. Det hade således innefattat en origtighet, att häröfver göra någon proposition förr än man inhämtat om det äldre förslaget blifvit godkändt eller förkastadt. Nu har den sednare händelsen inträffat, och då således nu, genom §:s bestånd, paria vota kunna existera, är första och rätta stunden inne att till afgörande upptaga förslåget af 1812. Jag får nu derföre ödmjukligen anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition till bifall å detta förslag; hvilket jag, för min del, anser fullkomligen instämmande med en af hufvudprinciperna för constitutionella frågors behandling. Den 20 Juni. 483 Friherre Cederström , fiacob: Det är otvif velaktigt, att frågan om votering per capica i Utskotten förfallit, sedan PrestStåndet afslagit densamma. Men detta PrestStåndets beslut kan icke verka någon förändring i det af Ridderskapet och Adeln öfver förslagen till ändring i 38 §. Riksdagsordningen redan fattade beslut; ty då Ridderskapet och Adeln genom votering beslöt öfver den föreslagna förändringen af voteringssiittet i Utskotten, och pluraliteten biföll förslaget till ändring deruti, så afslog Ståndet äfven de facto den föreslagna förändringen i nämnde §., för de fall då två Stånd stanna mot två uti ConstitutionsUtskottet, öfver någon fråga, som af enskild Riksdagsman blifvit väckt till förändring i Grundlagarna. Utan att bestrida det den långsamhet och den allmänhet i opinionen, som genom ifrågavarande förslag åsyftas, innan Utskottet till Riksens Ständers pröfning afgifver något förslag till ändring i Grundlagarna, möjligen kan vara nyttig, kan frågan likväl icke vid denna Riksdag upptagas, titan att rubba det af Ridderskapet och Adeln redan fattade beslutet.
Jag påstår att Skåningarne alls icke äro lyckligare än Smålänningarne eller andra landskaps innebyggare; ty jorden i Skåne kostar så mycket högre köpeskilling; och är så mycket svårare för bonden att förvärfva; det är alltsammans. Också äger den Skånska bonden proportionaliter mindre jord än den Småländske. Men, mine Hrr! saken måste, äfven ur andra synpunkter, ur dem som äro för jordägaren genast ofördelaktiga, af lagstiftaren betraktas. Så länge grundräntan bibehålies oförändrad, och hemmanets innehafvare kan räkna på denna stadga: så vet han ock, att hemmanet ej kommer att vidare belastas med andra skatter, än den ringare tillfälliga bevillningen, och han ställer sig derefter. Men minskas eller borttagas grundskatterna, så mäste naturligtvis bevillningatne höjas i samma förhållande, som grundskatterna minskas. I stället för dessa, som voro oföränderliga på hvarje hemman måste jordägaren utgöra andra som äro föränderliga och beroende till deras belopp ej blott på R. St. som åtaga sig dem; utan äfven på taxeringsmännen, som ålägga dem. I stället för en beskattningsgrund, som var lagd, och en skattläggning som var gjord en gång för alla, och hvarefter jordens ägare beräknade med någorlunda visshet sin utskyld och sin behållning, blifver han underkastad nya hevillningsgrunder för hvarje Den 31 Juli. 401 hvarje riksdag och ny skattläggning för hvarje års taxering efter sina grannars och vedersakares välbehag. Om de allt för hardt uppskatta hans egendom så kan han väl söka rättelse; men kost* naden är gifven och vinsten oviss. Mycket måste han äfventyra. Jag vill såsom bevis i delta hänseende anföra ett yttrande af en Norrsk bonde, hvilken, efter den nya författningens införande i Norrige, klagade öfver att han var för hardt beskattad. Man svarade honom: du var icke nöjd, när Konungen lade skatten på dig och nu, då dina grannar och sockenboer ålägga dig den, klagar du äfven. Bonden invände: Förr var det mycket bättre; Konungen kände mig icke, och ville ej göra mig för när. Men grannen känner mig, han är min afundsman och vill åt mig; derföre är jag oskäligt behandlad.
Direktörerne och tjenstemännen, samt derigenom att man befriat anslaget från revisions-omkostnaderna, har detsamma i sjelfva verket blifvit höjdt. Att göra en ordentlig aflöningsstat för detta LåneKontor, synes, i flera afseenden, mindre lämpligt, ty göromålen vid Kontoret äro icke af den beskaffenhet, att de taga en persons hela arbetstid i anspråk, till följe hvaraf också inkomsterne icke böra betraktas såsom lön, utan såsom arfvode åt tjenstemännen, hvilka för öfrigt ega andra Ijensfer, hvarutaf de hafva sin hufvudsakliga inkomst. Hvad Utsk. tillstyrkt, är gilladt af Presteoch BorgareSt:n, och om nu R. o. Ad. fattar enahanda beslut, är saken afgjord genom 3:ne Stånds beslut. Som jag tyckte mig finna, yttrade Hr Aminoff, att han ansåg, det Utsk. bordt hafva upställt en voterings-propos. i ämnet, men jag hemställer, huru vida det är möjligt, att i hvilken fråga som helst upställa någon voterings-propos., när alla Stånden icke fattat sitt beslut i ämnet. Förhållandet är, att Presteoch BorgareSt:n bifallit Utsk:s förslag, BondeSt. afslagit detsamma, men R. o. Ad. icke vidtagit någon annan åtgärd, än återremitterat detsamma. Jag anhåller vördsamt om bifall till Utsk:s förslag. Hr Bildt, Knut: Då Utsk:s Betänk. JN:o 67 här förevar, instämde jag med Hr Aminoff uti hans Betänk, vidfogade reservation, och, om nu R. o. Ad. skulle, sedanden blifvit af BondeSt. antagen, äfven gilla densamma, skulle saken komma att afgöras uti förstärkt BankoUtsk. — Jag har ingenting emot Hr Aminoffs sednasle yrkande, men skulle dock helst önskat, att han förenade sig med mig uti yrkandet af bifall å hans reservation.
Af de uti 5;te punkten föreslagne tvänne alternativer, gillade Borgare-Ståndet det förra, i följd hvaraf Ståndet ansåg , att Riksens Ständers RiksgäldsContoir för Götha Canal - Bolags samt Malmö Diskonters skulder utgifne Obligationer, när de begagnas till liqviderande af lån, hvilka från endera af dessa Diskonter blifvit rneddeldte, må beräknas till fulla beloppet hvarå de lyda ; Hvadan sednare alternativet i denna punkt kornme att förfalla. Sjette, 7:de, 8:de g:de och io;de punkterne biföllos. Elfte punkten gillades i allt öfrigt , utom hvad angick den derstädes omförrnälte Sex procents räntan , hvarom Borgare-Ståndet ville meddela sitt utlåtande i sammanhang med ia:te punkten I afseende åter på den sistnämnde eller 12:te punkten, fann Borgare-Ståndet godt, att på alla Götheborgs Diskont - Verks emot ränta löpande skulder borde , på sätt Utskotten föreslagit, godtgöras den uti sjelfva förbindelsen föreskrifne ränta , till den 1 November 1817; Hvaremot dessa skulder, (med undantag af Bankens fordran för Creditivet af 200,000 Riksd-.r , hvarom BorgareStåndets Beslut följer vid i4:de Punkten,) ifrån nyssnämnde dag, eller den 1 November 1817, borde löpa med Sex procents ranta årligen, der - 388 Fritt. Utdr. d, 4 Maji 1818. est icke Capitalen skulle vara uppsagde inom deri 3 October 1817, i hvilket fall enahanda ränta af Sex procent lomme att beräknas från förfallodagen , och hvilken ränta skulle, intill den dag sorn af Riksgälds-Contoiret fastställes till utbyte af Diskont - Verkets Obligationer, varda till sa stort belopp, som då vore upplupet , liqviderad af Diskontens medel, så att Riksgälds-Contoiret ej korrime att taga befattning med annat än Ca-; pital-skulden.
Jag skulle icke borttaga tiden med att yttra mig i ett ämne, hvaröfver discussionen redan fått en sådan utsträckning, om jag ej hört åtskilliga talare framställa satser, deri jag ej kan dela deras mening. Jag har nemi. hört Gr. Cronhjelm till stöd för sin åsigt åberopa, att grundlagen bör tolkas efter ordalydelsen. Det tillhör mitt yrke att tolka lagar, och Ståndet har nu äfven vid denna riksdag ålagt mig att tolka grundlagen; men jag har aldrig kunnat komma till den slutsats, att hvarje § bör tolkas isoleradt för sig, utan jag tror tvärtom, att alla lagar böra ses i sin helhet. 83 §. Reg.F. säger, att grundlagarna skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas, hvilket innebär, att lika oriktigt som det i allmänhet skulle vara att taga en enda lagparagraph ensamt till grund för sin tolkning, lika gifven är skyldigheten här att för hvarje fall tolka grundlagen i sitt sammanhang. Efter denna antydning af min mening kan jag ej heller finna, att 5j §. bör tydas annorlunda, än i saraanhang med öfriga §§. i grundlagen. Vid en sådan jemnförelse ser jag icke blott missförståndet hos den värde ledamoten, som trott 64 §. stadga, att det är behofven af statens inkomster, som skola af R. St, pröfvas, ty mig synes det tydligt, att denna pröfning har afseende på statens utgifter; utan för mig är det äfven klart, att det icke är R, St, allena, utan båda statsmagterna gemensamt, som äga att förordna om ordinarie skatternas förminskning eller borttagande. Jag har ofta hört af talare på detta rum och i ströskrifter sett 1809 års lagstiftning klandras. Jag var icke af den ålder, att jag kunde höra till t8oq års män; jag deltog likväl uti riksdagens förhandlingar, och jag kan icke, vid jenmförelsen emellan den enighet och kraft, som då rådde, och den sönderbrytning, som man nu synes vilja åstadkomma, undertrycka den öfvertygelsen, att man stiftade grundlagarna på ett sätt, som vitt - I D c n uS April f. m. naile, att man icke glömde, att det alltid fordrades ett ordnadt statsskick.
Disposition sker under de vilkor som för detta Creditivs lyftande äro eller blifva stadgtde (utomordentligr behof och så vidare). Dessa Krono-Förråds användande måste påkallat af verkligt behof, och Magasinera® det ef - St a t* - Ut s I o 11 e 11 Betan leanden. *37 fer återställas till sina förut varande eler lnkslen bestämda belopp, för att kunna å nyo användas* H vad smn härvid kan brista beror pä StändemC att afskrifva, äfvensom till hvad belopp som sådane förluster må kunna bäras. 4 y. Dis trict-Magazin (som absorbera eller sub, stititera Sockt n-Mngnzinerne ) existera för en folkmängd af till exempel iV Million i Svea Rike, Småland m. m. De böra innehålla T:ä på Person (det vill säga en 7:dedel af Brödbe. hofvet) 4 ä 500,000 T:r. De 1 yggas för högst 3000, minst 1500 T:r. Inrättandet af dessa Magazin, som åsyfta att bibehålla efter goda år något af Spannmåls-öfver. skottet till annan tid, då brist uppkommer, sker gå: Hemmansegarne ingå fritt och otvunget för sine Hemman, utan att bero på något allmän1 deltagande. Den omtänksamme skall vilja, den fattige skall kunna för sin Hemmans del häruti ingå; båda tryggås och gagnas. Districtet, en större Socken eber Härad med en folkmängd af 4.500 ä gooo Personer, erhåller efter beräkning af 4 T:a på Personen, 3 RidtB:co /p:r T:a til) inköp af Spannmåls-beloppef. Skilnaden emellan 3 R:dr B:co p:r T:a och inlcöps-priset graverar Districtet, hvar» Innevånare sjelfve sälja sin *35 Stats-Utskottets Betänkander».
Om inbetalning af ränta eller hufvudstod eller afbetalningar å hufvudstoden skola gälla, måste de, enligt hvad ofvan är föreskrifvit, ske genom insättning i Banken för Cassans räkning och Attesten lemnäs till Kamereraren emot undfående af ett utaf honom undertecknadt, samt af RiddarhusSecreteraren annoteradt, tryckt och nummereradt qvittence. 10 §. Allt hvad Cassan till Capitalets eller Interressets infordrande äfvensom till inteckningars förnyande samt lånens bevakande i hvad måtto det vara må, nödgas förskjuta, kommer Låntagaren till last, och skall af honom, jern.; te årliga räntan , ' eller på derom skeende tilli sagelse, ovägerligen återbetalas. il §. Så länge Låntagaren i rätt tid erlägger räntan, och i öfrigt fullgör sina skyldigheter, samt någon anledning till osäkerhet för Cassan ej förekommer, må länet, om Cassan icke är i behof af sine penningar, hos honom innestå. RiddarhusFiscalen bör göra sig underrättad i Brandförsäkringsverket, om något af RiddarhusDirecuonen belänt hus skulle försämras, så att Brandförsäkringssumma!! nedsättes, på det Directionen då må kunna lånet uppsäga? 4å Ben 3 Octo ber e, tn. 12 §• Underlåter Låntagare att, då han sig dertill förbundit, vid årets slut inbetala den då upplupne ränta, bör han genom RiddarhusFiscalen genast anmanas att sådant fullgöra, och: om det oaktadt med räntana inbetalande tvenne månader skulle fördröjas, bör Lagsökning för Capital och ränta genast varda afFi-, scalen anstäld. 13 §• När någon till Cassans säkerhet intecknad egendom genom köp kommer utur förra ägarens hand, åligger pantens nya ägare, sedan han första uppbudet erhållit, om han lånet bibehålla vill, sig hos Directionen härom ovilkorligen anmäla. Hörsamste Memorial! Uti ett till Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 5:te dennes ingifvet Memorial , har Herr Sparre, Bengt Erland , anfort, att ehuru Höglofl.