Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade åter den sjuke blifvit utackorderad till enskild vård, till hvad pris som helst, så hade ersättning icke kunnat vägras från den vårdades rätta fattigvårdssamhälle. Men då den vård, som kunde bättre och för billigare pris motsvara ändamålet, anlitades, ogillas ersättningsanspråket: Här kan visserligen invändas, att Fattigvårdsstyrelsen eger regress — att af Lasarettet återfordra sålunda utlagd liqvid, men då. drabbas ju Lasarettet af förlusten och hvar tinnes den Lazarettskassa, som uthärdar kostnaden för ett större antal sjuklingar från andra områden utom dess eget? Följden blir, stt Lasarettet vägrar mottaga sådana sjuka, för att icke duka under för obegränsade utgifter, under det inkomsterna äro limiterade. På anförda skäl får jag i ödmjukhet hemställa, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att förstnämnda cirkulär, i hvad det angår fattiga patienter, antingen ma upphäfvas, sedan Fattigvåds-förordningen numera tillförsäkrar nödig vård at sådana, hvarhelst de vistas, eller ock med densamma sättas i nödig öfverensstämmelse. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsammeligen. Stockholm den 29 November 1862. E. Berggren. Af Herr Dalhin! Om eli förslagsanslag till betryggande af segiationen i Calmar sund och dess grannskap. Med anledning af det synnerliga intresse, hvarmed Rikets Ständer på sednare tider omfattat alla förslag, rörande förbättrandet eller inrättandet af nya fyrar och sjömärken å vära vidsträckta för seglation särdeles farliga kuster, får jag nu vördsamt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet pä beskaffenheten af ett farvatten, som icke allenast är ett af de mest trafikerade, utan ock i förhållande till den mängd af undervattens-grund och skär. hvarutaf det är uppfyldt och omgifvet, bland de svåraste, som fartyg under resor längs kusten hafva att passera. Detta farvatten är Calmar sund. De sjömärken, som derstädes för närvarande finnas, äro:
Utskottet under egenskap af de i 1801 års bref undanta gne händelser, dem berörde Lagrum särskildt utstakar, synes vilja hänföra ej mindre det senare mom. af §, angående rättigheten att till Fullmägtig nyttja skyldeman, tjenare och vänner, än äfven det föregående af innehåll: ”Ej: jbör någor allmänneliga thertill brukas, sorn af Rätten ther saken drifves, ej godkänd är och lof thertill fått;J' i följd hvaraf endast Rättens tillstånd, och således icke ovilkorligen Academiskt Testimonium LagUtskotttts Rttiinknndtn. *345 skulle för allmänna sakförare erfordras; att Herr Ehrenborg deremot ansåg de särskilte. undantagen i i5 Cap. 2 §. Rätteg. Balken som 1801 års Bref omförmäler, ej kunna vara andre, än de i senare mom. af §. upptagne och att således en väsendtlig tilläggning eller förändring blifvit gjord i det näst föregående mom. då enligt 1749 års Kongl, förordning äfven Akademiskt Testimonium blifvit stadgadt såsom vilkor för nämde rättighets utöfning; att följaktligen berörde Lagrum och senare författningar icke kunna, såsom saramanstämmige oförändrade stadganden, jemte hvarandra bestå. Hvarföre Gerr Ehrenborg afstyrkt den förklaring Utskottet föreslagit; och har Herr Ehrenborg af anförde skäl hemställt, atti händelse skyndsam rättelse pröfvades nödig, 3o Cap. af LagCommiteens Förslag till Rätteg.Balk då måtte antagas, med undantag likväl af 2 §. hvilken står i sammanhang med andra förändringar i RättegångsOrdningen, samt den del af 3o §. som till 2 §. hänvisar; men att i annat fall, och då förändringen syntes mera påkallad af hvad enhet och rättsenlighet i Lagstiftningen i allmänhet kräfver, än af något utaf känbara olägenheter föranledt behof, med densamma kunde liafvas anstånd intill dess den i ett sammanhang med nya Lagverket kan varda vidtagen.
Äfven fru Grunder trifdes väl — såsom hon skulle gjort öfverallt, där hon haft m a n och barn — m e n hon talade det n y a tangomålet mera b r u t e t ä n mannen. Med sitt mera afsöndrade lif hade hon inte heller haft s a m m a lätthet som h a n a t t sätta sig in i förhållandena, utan stod så godt som främmande för allt, som låg utom h e m m e t s krets. Han däremot hade — tack vare sitt rörliga ocli gemytliga lynne och sin myckna beröring med människor — snart blifvit förtrogen m e d både språk, folk och sedvanor. H e r r och fru Grunder gjorde sin entré på den fest grosshandlare Ekegrens gåfvo m e d anledning af sitt silfverbröllop. Det var ett riktigt reputerligt gammalt par, där de skredo genom salen: h a n i sina fina svarta kläder af litet gammalmodig snitt och h o n i sin uppfiffade svarta sidenklädning. Sedan hälsningsceremonierna blifvit undanstö- kade och fru Grunder vederbörligen placerad bland damerna, uppsökte h e r r Grunder sin son, som h a n fann alldeles undangömd bland herrarna. Adjunkten kände sig i allmänhet besvärad bland främmande damer och höll sig helst fjärran från dem. (Forts.) * Innehållsförteckning. Idun Stockholm, Iduns N; r 43 (514) Prenumerationspris pr år: Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. j Iduns Modet., månadsuppl » Barn^arderoben „ » Fredagen den 29 oktober 1897. Allm. telef. Riksfelef. Redaktör och L ' tgifVare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: h v a r j e fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad.
Utskottet har .äfven tagit del af kommillerades förslag, deraf, bland annat, inhemtats, alt vid ifrågavarande skolor, der undervisning komme alt meddelas under sex månader af året, tillhopa 28 elevplatser skulle finnas alt tillgå, eller 14 vid hvardera skolan; men, jemte det alt kostnaden för dessa skolor synes Utskottet vara, i förhållande till antalet af elever, nog stor, anser Utskottet beholvet af dylika undervisnings-anstalter icke så tvingande, alt ju dermed kan tills - 68 Slats-Ulskottets Utlåtande N:o 7i. vidare anslå, helst Statens tillgångar lagas i anspråk för mångfaldiga andra mera vigliga föremål och för öfrigt tillfälle för närvarande ej saknas till erhållande af undervisning i ridkonsten dels genom private lärare, dels genom de. vid kavalleriregementena anställde Stallmästare, hvadan Utskottet funnit sig icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall lill hvad Kongl. Maj:t i denna del föreslagit. 40:o Anslaget till skrifmaterialier och expenser samt veil och ljus m. m. för Krigs-kollegium m. Jl. verk, har, enligt hvad Kongl. Maj:t lillkännagifvit, under de sednare åren visat sig otillräckligt; och da en förhöjning deraf med 2,700 R:dr Banko ansetts erforderlig:, men från denna summa, utgörande i Riksmynt 4,050 R:dr, det belopp af 680 R:dr herde afdragas, hvarmed anslaget bidragit till Krigs-kollegii aflöning, och hvarifrån detsamma skulle för framtiden befrias, är af Kongl. Majit äskadt, att återstoden, 3,370 R:dr, matte anvisas. Lfter hvad Utskottet inhemlat, härrör otillräckligheten af nuvarande anslag hufvudsakligen deraf, att tillvexten af Kollegii göromål genom öfvertagandel af förvaltningen och redovisningen utaf 4:de
Och har Justitie, Ombudsmannen, af sadan orsak, förestagit den rättelse uti AuctionS-afgifternes beräknande, att nar Auktions,Prowifionen och Slag.-afgiften tillsammans utgöra mera an 6 proCent af Partiets Försäljnings. Summa, bör Slag - afgiften minskas sa, att densamma tillika med Auclions - Prowisionen ej betungar Partiets Försäljnings - Summa högre, än til! fullt belopp af 6 proCent. Utskottet har afwen derom gjort sig underrättad!, att förenämnde stadgande uti Auktions - Kammar - Ordningen, hwad Slag - afgiften angar, icke blifwit tillämpad uti Rikets öfrige Städer och att detta stadgande ej heller ar tjenligt för Städerne i allmänhet; äfwensom ben stadgade Auktions,Prowi sio. Den 3 Julik. rog; sisnen för Lös och Fast Egendom fullkomligen ersätter det beswär och answar, som med Auctioners förrättande i Städerne äro förenade; hwadan och Utffoltcc, pa sa wäl kehe, som de af Justitie - Ombudsmannen andragne orsaker finner för sin del skäligt tillstyrka Riksens^ Högloft. Stander, att hos Kongl. Maj-t underdanigst anhalla, att AuktionsKammar-Ordningen, hwad Slag - afgiften beträffar, ma icke allenast undergå den rättelse och ändring Justitie-Ombudsmannen pa ofwanförmälte satt förestagit, utan äfwen att detta stadgande om Slagafgiften endast ma sträcka sig till Stockholms Stad, uran rättighet alt förbinda sadan afgift med lagliga Auktions, Prowifionen i Rikets öfrige Städer, wid liqviderande af Auktions, omkostnaderne; Dock warder detta till Riksens Högloft. Ständers widare ompröfwande »vördsammeligen öfwerlemnadt. Orebro den 2y:de Junii 1812. Pä Högt. Ridd. och AdelnS Ledam. magnar Joli. H. O^IIendorZ.
603, 640, A. 645; E. IV. 47. *— kyrka, angående upphörande af den till nämnde kyrka från vissa landsförsamlingar utgående tionde-spanmål: B. III. 662; A. IV. 13. Landsting; se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 161- Landsvägarne, angående ny uppmätning och indelning deraf; motion af Grefve Adolf Eugéne von liosen: se Motioner. Landthruks-Akademiens experimental fält, angående den Agrikulturkemiska försöks-anstalten vid —; motion af grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner. sammankomst å experimental-lältet: se Inbjudning. Sekreterare, J. Th. Nathorst, angående pensions-förhöjning åt honom; motion af Grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner. Landtbruks-Institutet vid Ultuna, angående anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader derstädes: IV. 516; V. 7, K. 10; B. X. 285, 293; XI. 26, A. 26, E. 218. Landtförsvars-Departementet: se Iliks-Statens Fjerde Hufvud-Titel. Landtmarskalken, Hans Excellens Herr Grefve Gustaf Adolf Sparre, dess utnämnande: I. 3. Landtmarskalken, angående slående af en medalj öfver honom ; XI. 166, 167 Landtmarskalkens och Talmännens Riksdags-kostnader; se Riksdags-kostnader. Lnndtmarskalks-stafvens återlemnande tiil Hans Maj;t Konungen vid Riksdagens slut, angående: XI. 391, 392. Landtmätare, i fråga om löneförhöjning för är 1857 åt de vid stor-skiftes-verket i Stora Kopparbergs Län samt afvittringen i Vester-Norrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län anställde: III 13, R. 12: B. X. 248 283, A 283; E. XI.
Sfter att, — angåenbe rebogorelfen för be forjfott, mare ftg emot rebo# miSning eller återerfåttning, forn af ©tatSmeblen utbetalas, till folfb af Äongl. 'JDtafitS 9}åbiga foreffriffer, — uti unberbånig fFrifmelfe af ben 1 i benna månab, hafma anmålt be åtgårber, forn, betråffanbe forjTottStagareS rebomiSningSfFplbighet, af £>g anfettS behofiige, hafme 3Ci, på bet åfmen beloppet af fåbane orebomifabe forfFott måtte i råfenjFaperne mara fpnligt, och ben å bein jFebbe tillfomfl eller forminfFning funna controlleraS, funnit alla få befFaffabe forfFott bora ferfFilbt i 9iiFS#$ufmubboEen balanceraS, och, intifl beg meberborlig rebomiSning egt rum, betraftaS fåfom en ©tatSmerfetS tillgång, för fywilht ånbamål uti ÖvifS^ufmubbofen bor, från och »neb år 1830, en ferfFilb ©eneral#råfning inråttas, ^roilfen ef allenaft ffall upptaga be från foregåenbe och till påfolfanbe året befintlige, orebomifabe förlott, och be, forn unber året tillfommit, utan femmål affora bein, forn blifmitrebo# mifabe eller återerfatte, famt att refultatet af begå. forhållanben berfemte uti 9fy'fS#«£)ufmubbofenS Capital#råfning ingår.
Han hade icke samma bekvämlighet här, som på sitt rymliga Laukko; han nödgades med sin andra maka, Sofia De la Gardie, och elfva barn, hvaraf blott de fem yngsta hemma, nöja sig med elfva eller tolf rum. Torsdagsmorgonen på slaget sju stod tullnären med sin skyddsling i presidentens förrum, anmäldes och fick inträde, medan Hagar kvarlämnades med de galonerade kammartjenarne utanför och använde tiden att betrakta det ännu böljande folkvimlet på torget. Audiensrummet var stort och praktfullt, rikt beklädt med väfda franska tapeter, gardiner och mattor. Dess förnämsta möbel var ett af tidehvarfvets med dyrbara sniderier utsirade skåp för böcker och dokument, en make till Georg Härtels mästerverk, hvilket staden Nürnberg förärade Gustaf Adolf och som kostade 9,750 gyllen. Det likaledes konstrikt utsirade skrifbordet var inlagdt med mosaik. Bland dess prydnader sågs ett obekvämt, kolossalt skriftyg af röda koraller, föreställande en trana23 och på tranans stjärt ett bläckhorn af slipadt glas, föreställande en sköldpadda. En fin doft af rosenolja parfymerade rummet. Presidentens morgondryck, mandelmjölk försatt med ingefära, stod halfdrucken i en silfverpokal. Han själf, i morgonrock af rödt siden, satt vid bordet i en finsvarfvad karmstol utan dynor och stoppning, men med sitsen i rutor af olika kostbara träslag. Notarien Hans Ekholt och skrifvaren Krister Thomson disponerade hvardera ett mindre bord i samma rum. Lydik Larsson erhöll, stående, besked om sitt ärende i hofrätten och aflämnade sina papper till skrifvaren. När detta var beställdt, frågade presidenten efter flickan från Karis. Svaret blef, att hon i förrummet väntade hans nåds befallningar. Godt ... Pape! och presidenten ringde. Ringklockan var af guld med handtag af bernsten. Lämna flickan därute i hushållerskans vård. Hon skall skickas till Laukko i nästa vecka ... Hon är ju fattig, Lydik? Släkten Kurcks gamla finska familjenamn var Kurki, som betyder trana.]
Meningen kan förmodligen ej vara, att ägare eller innehafvare af hvad här kallas hufvudjorden skall, ifråga om fattigvårds-ansvar, hafva husbondes förbindelser förandra än arbetsföre personer, hvilket torde böra i orden uttryckas, till förekommande af missförstånd. Dessutom lärer äfven böra stadgas , huru länge ägare eller innehafvare af jord skall stånda slikt ansvar; och detta synes skäligen ej kunna utsträckas längre, än för lagstadt tjenstehjon gäller, hvilket vill säga, under legostämma, men efter hvars förlopp fattigförsörjniugs-skyIdigheten rättvisligen bör öfvertagas af församlingens fattigvårds-styrelse. § 15. Sorn det af erfarenheten är ådagalagdt inom flera Rikets provinser, att för den i sednare tider starkt ökade folkmängden näringsutvägarna alltmera förknappats genom ökad täflan om arbete; så bjuder försigtigheten, om ej annat, att snarare utvidga än inskränka arbelselassens frihet att obehindradt söka sig om efter arbete och utkomst, hvarhelst, .utom eller inom provinsen, sådant står att erhålla. Stadgandet här synes oförenligt med denna grundsats, emedan det indirecta, dock ganska verksamt, stänger vägen äfven för den välfrejdade och fullt arbetsföre, men med barn försedde, arbetaren att flytta från en församling, der arbete och utkomst skulle saknas, till en annan, der lian eller hon skulle kunna ärligen försörja sig, och skall således, andra olägenheter att förtiga, i förtid kasta mången mer eller mindre arbetsför husfader eller husmoder med ägande hain i fattigvårdens armar; hvarföre ock föreslagna bestämmelsen i denna § synes böra alldeles försvinna. § 16. 6 mom.
Snoilsky. J. B. Bedin. J, Fr. Agrell. F. G. Welin. L. S. C. M. Elfstedt. Lika lydande med det till R. H. Sirs Allmänna Besvärs*«li EkonomiUtskott inkomna Orginal, betygat A. Fryxell, N:r 4. R. II. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i ati le dning af ett, utaf Borgmästaren Herr Fr. Thure Eneroth f urfattadt, och fran Fällojl. BergareStändet re - 6o Besv. och Ekon. Vtsk. tBetinkandem mitteradt Memorial^ angående ändring uti i. art. 3, §. «/ Kongl. Förordningen deri 20 Dec. 1815 •— om hvad iakttagas bör, till behörig verkställighet af Kongl. Kundgörelsen den 6te Sept. samma år, rörande Bränvinsbränningen, samt om Ansvar för öfverträdelse deraf, — •Herr Eneroth har i detta Memorial förmält, att vid eftexlefnaden af förstnämde Kongl. Förordning, en omständighet inträffat, sorn varit och är mycket betungande för Kopparslagare i en del af Rikets Städer. Uti 1. art, 2. §. af berörde Kongl. Förordning ålägges tillverkare af Bränvinspannor vid 20 Rd. vite, att besörja, det; psnnorna varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade Landtmätare och Justerare; hvilket äfven bör ske, då pannor ändras eller nya bottnar insättas; — Och i 5. §. samma art. hafva Herrar Landshöfdingar blifvit ålagde^fförordna, till en dylik mätning och stämpling af Bräm» vinsredskap, ett behöfligt antal af Landtmätare och Justerare i Länen, och tilldela dem vissa District, lämpade efter hvars och ens hemvist, Yid en dylik fördelning inom Elfsborgs
Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial, N:o 67, med förslag till åtskilliga bestämmelser, rörande Låne-kontoret i Wisby, blef samma Memorial bifallet; äfvensom beslöts, att Ståndet uti Pleno den 6 dennes väljer, dels Direktör och Suppleant för Låne-kontoret i Wisby, dels Revisor och Suppleant för 1852 års räkenskaper derstädes. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 36, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående ändring i vissa delar af föreskrifterne om rättegång i Domkapitel. N:o 37, i anledning af väckt motion, om dels förklaring dels ock ändring af 5 § 25 kapitlet Rättegångs-balken, så vidt den föreskrifver, att Under-rätts beslut i vissa brottmål skola underställas Hofrätts pröfning; och N:o 38, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 6, öfver väckt motion om rätt till jord och lägenhet för anläggande af elektriska Telegrafer. S. D. Föredrogs ånyo Hederv. Bonde-Ståndets, genom protokolls-utdrag den 26 sistlidne Juli N:o 315, meddelade inbjudning till Medstånden, att instämma i Bonde-Ståndets beslut i anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 121, i fråga om skjutsningsbesväret; men denna inbjudning blef af Borgare-Ståndet icke antagen. S. D.
Fru Fransson ville sannerligen inte skryta, och hon visste ju, att mödrar ofta äro blinda för sina döttrars fel, men det var helt enkelt ett faktum, som hon icke kunde förneka, att hennes döttrar voro fullkomliga. Man behöfde ju bara se deras betyg från skolan! Nå, får jag fråga, fins det så mycket som den allra minsta anmärkning att göra? De arbetade alltid, nästan för mycket. Deras handarbeten voro underverk af smak och noggrannhet. Deras karaktär hade icke någon fläck, och det var troligen orsaken till, att de bokstafligen icke kunde uthärda minsta fel hos sin nästa. Deremot beundrade alla hvarandra inbördes, beundrade allt, hvad de sjelfva hade eller gjorde, som något, som icke kunde finna sin like på något annat ställe. — När någon af deras kamrater visade de unga damerna en klädning eller en present, som de gladde sig öfver, sågo de antingen stumt derpå eller yttrade: »Men du skulle se Alfhilds nya klädning», eller: »Du borde se den syväska, mamma fick till julen!» De ansågo det för en synd att berömma hvad någon annan hade gjort, »ty man skall icke uppmuntra menniskor till fåfänga». Men när andra icke föllo i extas öfver deras egna alster, sågo de deri ett bevis på högmod och ovilja. Lampan var nu tänd i detta lyckliga hem. Den stod midt på ett bord, som var belagdt med en hvit, virkad bordduk, sammansatt af stjernor stora som hjul på en barnvagn. De hvita gardinerna för fönstren sutto spända öfver de blanka messingshållarna, och bakom dem såg man rullgardinerna i hvitt och grönt, framställande papegojor på palmer. Det randiga bomullsöfverdraget på mahognistolarna var nystärkt och fläckfritt, den lilla golfmattan under divansbordet prålade med en bukett af jätterosor på orangefärgad botten. Fotografier af den älskade Gitta, den dyrbara Zuleima — den förstfödda — och deras män och barn prydde väggen. Zuleimas man, pastor Björkman, såg icke ut, som om han lidit nöd och hade en viss svårighet att hålla ihop sina utspärrade knän.
Äfven i detta hänseende har fantasiens frihet en stor betydelse för utvecklingen af handarbetets ornamentik. Lefnadsregler. Vänj dig vid snabba beslut! l i g e n sa forcera sin tankekraft, sta uppfordringen som i stannar rask d e t bästa h o n har. strax! dem Lofdu kan g l ö m m a! Ellen Bergström. &amp; Glömmen Lang / et. De minsta bidrag mottagas tacksamt. Vid försändelsen bör tydligt angifvas, att densamma är af sedd för » Iduns skollofskoloni ». Alla inflytande medel redovisas i Idun. on var rika föräldrars enda barn, deras (* |f T ögonsten, och de gjorde allt för att hon skulle finna glädja i lifvet. De QJT~ voro ej blott rika, de voro också förståndiga, rättänkande människor, och de uppfostrade sin dotter till en god och älskvärd kvinna. Och denna dotter var begåfvad. Icke blott hade hon lätthet att lära och inhämtade kunskaper på otroligt kort tid, men ett godt minne och ett klart förstånd gjorde, att hon behöll hvad hon lärt och förstod att använda det. Ett gladt och vänligt lynne, innehåll och djup i personligheten och ett godt och varmt hjärta — allt detta ägde hon. Naturen hade i sanning slösat alla gåfvor på henne. Alla, utom en. •Ajj&gt;l Skönhet hade icke fallit på hennes lott. Föräldrarne i ' lskade henne, kände henne, förstodo det stora, varma hjärtat, de ädla tankarna, den behärskade kraften — för dem var hon alltid vacker. Det föll dem aldrig in, att hon kunde vara ful, hon, deras bjärtebarn, deras högsta skatt. Själf tänkte hon icke heller därpå. Ingen hade sagt henne det. Hvem skulle också säga något sådant till den rika flickan, till den vänliga, godhjärtade flickan, med den öppna handen, som alltid var redo att hjälpa sina mindre bemedlade väninnor i hvarje bryderi, som alltid delade med sig af sitt öfverflöd. Hade hon varit vacker, skulle hon väckt mycken afund; nu förlät man henne alla öfriga fördelar, ty hon saknade ju den, som af kortsynta människor — och kortsynta äro de flesta — skattas högst, nämligen den yttre skönheten.
Konungen sorrsor äswen sedermera air noggrann! hushälla med StakS-medlen och inga utbetalningar stkedde till Extraordinaira behof, utan att Konungen? förut inhämtade Slars-Bcrednin'- gene mlälande ända till är 18O.Z dä Konungen fattade det 7Z4 Den 12 December. sörRiketsä olyckliga krigsffysteme; dä ffnllc Regementcr i Finland ökas, cn Fälrmäcnings-Lorps inrättas mcd rnc :, projecterne kill Stat rörande denna sednare Ccrp vfwsrdrifna och stora förmäner remitterades till SearsBeredningens mkätandc, hrrilken i underdånighet tillstyrkte akt denna nya Corps fick att,öjas med lika lotter som dest wederlikar Fortifikations Staten , m d hwilken den närmast kunde jämföras. Hwav Sjömärs NingS-Corpsen ätcrigen angar, sa är den änntt af mindre nödwändighet, ty i förledne ars Campagne Hafwa M, de OriogSoch Armöens Flottor besökt bäde Folsta! och Swensta Skärgardarne, samt tagit goda posnic-ner Utan akt hafwa »agon Sjömälningö Officer med sig, och dä jag i förledne ar hade den äran att föra Befälet öfwer Rikets Orlogs-Flotta och ingen hamn w r att finna för Flottan alt intaga wällén, umäckkeo likwäl af Flottans Officerare hamnen wid Oro, soM förut aldrig warit känd. Sjömätningar kttnna ntt som förr göras af Flottornas Officerare och CharteWerket hällas i den ordning som förut, sa akt matt derföre intet behöfwer en särstild CorpsDä nu ingen olycka träffat Flottans fartyg i förledit ärS