Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Begge delarna hafva obestridligen haft sin andel uti den osäkerhet, hvar' vårt myntväsende stått i öfver halftannat århundrade; men efter min öfvertygelse ligger största felet deruti, att den ena Statsmakten, utan kontroll från den andras sida, genom slumpen af en votering, låtit än det ena, än det andra intresset få makt öfver vårt penningeväsende. R. St.-rs ömtålighet om sin rätt alt ensamme få styra RiksBanken, har dessutom fritagit den andra Statsmakten från allt ansvar uti en för landet, snart sagdt, vigtigaste fråga. — Häraf den osäkerhet, hvarom Herr Lefrén i sin motion talar; häraf de försök, som stundom kommit Regeringsmakten till last, att begagna sitt inflytande, för att få stundens behofver, på bekostnad af RiksBankens säkerhet, fyllda. Denna R. Stms ömtålighet har, efter mitt omdöme, äfven orsakat en viss kallsinnighet hos Regeringen för en inrättning, som för henne är fullkomligt fremmande, och gifvit henne en förkärlek för sina egna skötebarn, RiksBankens farligaste fiender, PrivatBankerna. — Denna ömtålighet slutligen, kommer otvifvelaktigt att draga öfver Sverige ännu en och annan realisation. Men enär jag icke eger tillräcklig öfvertalningsförmåga, för att öfvertyga R. St:r om nödvändigheten af en förändring af 72 § R.F., så måste jag inskränka mitt sträfvande till ett mer möjligt, Den 16 November e. m. 181 fart måhända lika förgäfves företag, att få några förändringar i BankoRegktet. På det att EiksBanken må kunna upfylla sitt här ofvan omförmälda vigtiga kall, fordras i främsta rummet, att EiksBanken intager en oberoende ställning, så väl till PrivatBankerna, som till landets handelsföretag med utlandet.
Tvärtom äro samma hufvudgrunder, samma åsigter i öfrigt följde. Hvad de nämnde afvikelserne från förra EnskiftesFörfatU ningarne angår, och dervid först den, att Skifte, då det af en delegare begäres, skall hela Skiftes-laget öfvergå, så är detta ostridigt en fråga af mycken vigt. Man må icke tro, att den vid Förslagets utarbetande och granskning blifvit lättsinnigt behand* lad; tvärtom var den föremål för det noggrannaste öfvervägande. Såsom kändt är linnes ett sådant stadgande meddeladt i 1^83 158 Den 17 December e. m. ars StorskiftesFörorrlning och de som vid dess utfärdande lefvat och ännu finnas, torde nog påminna sig, örn det då med välbehag upptogs, eller om icke klagan öfver lidande deraf förspordes. Emedlertid har erfarenheten bevisat rigtigheten af föreskriften, och ingen sätter nu i fråga, att icke ett Storskifte, om det begärts af en Åbo på blott -j-1^ Mantal, skall hela Skifteslaget öfvergå; ingen åberopar, att, som Herr Tham säger, den fria nyttjanderätten af ärfd eller väl förvärfd Egendom deraf rubbas. När EnskiftesFörfattningarne infördes gafs väl icke enahanda föreskrift; och, med den allmänt stämda opinion emot sådane skiften, då aldeles nya här i Landet, bjöd försigtigheten att icke meddela ett sådant stadgande, utan berättigades deri blott hvarje delegare, som sådant åstundade, att, änskönt öfrige delegare deri ej ville ingå, utbrytning erhålla, med skyldighet att, utan afseende på bättre eller sämre åbyggnad, utflytta, när Iocalen det fordrade. Erfarenheten under den derefter förflutne tiden liar dock i allmänhet ådagalagt, att sedan frågan i ett Byalag blifvit väckt om Enskifte, inom någre år, alla delegarne begärt ett sådant skifte, dertill uppmanade af den ständiga osäkerhet i sin besittning och deraf följande många olägenheter och kostnader, som, genom den erie delegarens utbrytning efter den andra, uppkommit; och detta förhållande var ock naturligt.
Ina Rogberg har gjort ett viktigt inliigg i kvinnofrigaii. Hon har visserligen icke liinnat nyn faktiska uppgifter för dess lijsning, men daremot sainmanfört en miingcl spridda tadrar och fakta saiiit hopfogat dem till ett helt genom sjelfständiga uppslag och sliitledningar, grundade på v h kulturs djupaste ursprungsidker. Dtan Iiar att göra med en förf., soin sjalf tiinkt öfver och bearbetat inottagan nppgifier och intryck. Verkan af hennes bols bör blifva sh mycket större därför, att hon behandlat det öinttiliga ii.m.net s % rent och taktfullt, att grannlagenhet och blygsamhetskansla ej i ringaste mbn shas. Ej ens pryderiet förmår finna svepskii1 till anmiirkuing. Bokon lmn utan tvekan laggas p&amp; familjens divanbord eller sättas i händerna p&amp; hvilken ungdom som helst. Förf. viinder sig egentligen till de unga, män och kvinnor, gifta och ogifta. Skildringon af könens inbördes förh&amp;llan.de, af aktenskapet samt af moderligheten och nppfostran (sid. 30-50, 65-80) är bland det veckraste och mest fin$ %usliga, som blifvit slnifvet i3ver äinnet. Förf: s varma religiositet och kristliga anda, böra skaffa gehör åt hennes ord äfven inom så- dana kretsar, diir en trånghjärtad uppfattning af kristendomen och vidh&amp;llantle af österländsk ringaktning af lrvinnnn verkat förnedrande @ familjelifvet. Det högre aktenskapsiclealet Iran ej en? bland dessa ljnsslsygga personer misstänkas soin antikristligt nyhetsmakeri, nar det visas st&amp; i sainlrlang med Jesu egna ord. tund do * anklagas Ina Rogberg för asketiska tendenser och Tolstoyslca satser rörande aktenslzapet. Dfedgifvas m %, att hon ej sjalf iir alldeles utan skuld till detta missförstånd.
Hvad åter beväringsartilleriets öfningstid vidkommer, så är den tilltagen i fullkomlig öfverensstämmelse med behofvet, för så väl ett fotoch fästningsartilleri, som äfven för åtskilliga vid åkande artilleriet behöflige servisnumror. ”Vi de tillfällen, då arméen mest synes vara i behof af själavård, under krig, är ej sörjt för närvaron af en enda prestman”. Förslaget upptager ej sjelfva arméen tillhöriga prester utan anses truppens själavård böra besörjas af presterskapet i den församling, inom hvilken densamma är förlaggd. — Tager man i betraktande stammens, den ständiga delen af arméen, förminskade antal, i förening med föreskrifterne, angående dess förläggning, så tror jag man icke kan finna skäl till anmärkn. i hvad förslaget med afseende å själavården innehåller. Vid Kronprinsens husarregemente t. ex. finnes ingen regementspastor, och hvad gagn skulle han väl göra, då regementet ligger spridt i Malmö, Ystad, Helsingborg, Engelholm och Götheborg ? — på alla desaa ställen besörjes truppens själavård af församlingarnas presterskap, och någonting menligt har härigenom ej uppstått. Vid Norroch Vesterbottens fältjägarecorpser finnes ej heller några prester. Någon olägenhet deraf har ej heller försports. Massan af arméen (beväringsmanskapet) upphör ej att tillhöra sina församlingar, den fåtaliga stammen behöfver det ej eller. Vid infallande krig i annat ändamål än eget försvar, något som förslaget visserligen ej af ser. så måste arméen förses med egna prester. Deras underhållande komme i alla fall icke att betydligt öka krigskostnaderne, synnerligast då det i förslaget uppförde anslag för själavården härigenom kom att försvinna. ”En enda generalsperson, chefen för 5:te militärdistriktet, Den 28 Juni f ni. 261 skulle föra befälet öfver trupper, förlagda från Wenern till Haparanda”. Vid indelningen i militärdistrikter liar största afseendet blifvit fästadt dervid, att desse skulle komma att innehålla enahanda antal trupper, egentliga grunden för det bestämda befälet.
Adeln att nu utsträcka detta åtagande lill det ypperligare frälsel; tverlom vill jag från denna omständighet snarare hämta ett skäl för motsatsen, ly vi hafva sett, att sedan Ståndet vid 1830 års riksdag gjorde omförmäldte medgifvande för frälsehemmanen, så har man häraf under den påföljande tiden tagit sig anledning att yrka öfverflyttning på den öfriga priviligierade jorden af ifrågavar. onus; och om nu detta bifalles sä komma nog motioner vid en påföljande riksdag alt väckas derom, att många andra utskylder jemväl skola på den priviligerade jorden öfverflylias, så att den slutligen blir stäld i lika kategori med den nuvar. skatteoch krono-jorden utan att den förres innehafvare, för den känbara förlust honom derigenom tillskyndas, får åtnjuta den ringaste ersättning. Del torde derlör vara bättre att i tid hämma så beskaffade påståenden, ån att genom jemna bifall lill desamma komma derhän som Gr. Mörner förespeglat. Alt de förvaltande verken varit af annan tanke det vet jag ganska väl och jag har med förundran läst Kammar-collegi i ämnet afgifna utlåt:, ty det vittnar om så liten förmåga och vilja alt utreda saken, alt, när man såsom händelsen är med mig, varit tjensteman inom delta embetsverk och känner huru der fordom tillgått, man icke annat kan än beklaga, den löslighet hvarmed frågan af collegium nu blifvit behandlad. Det må vara Gr. Liljencrantz förbehållet, att förklara, del R. o. Ad. bör med tillfredsställelse begagna tillfället alt komma ifrån denna intrasslade fråga derigenom att Adeln bifölle betänk.; jag delar ingalunda denna tillfredsställelse, och Gr. Mörner har så tydligt ådagalagt oriktigheten af ett sådant förfarande alt bans framställning af ingen skall kunna vederläggas. Jag vet nogsamt, det mångå säteriegare nu frivilligt deltaga i aflöningen till Fjerdingsman, men det blir icke något skäl ali förvandla sådant lill en skyldighet.
Df i fammanhang raeb forjlaget till Civillag, l>ar ^ongl. «Dlaj:t, uti ©frifwelfe ben 12 2lpri( 1834, bedagat i 'iftåber forflara, bet ^ongl. 'Slajit, fåbant oaftabt, meb anlebning af Dlifeté ©tärn beré wib fifta Dtifébag t ämnet aftåtna unberbåniga jfrifwelfe, welat gifwa Djj bel af oraförntälba förjlag till £ ioib£ag od) dpögfla Sorn* ftolené pttranbe beröfwer, i änbaraål, att förjTaget matte till ftörre eller mtnbre bel, i ben mon tiben mebgåfwe, af £>jj granjfaö, äfwenfom till ben ptterligare beljanbling
Låt oss anställa observationer!" Han lät det ena äkta paret efter det andra passera revy, gycklade med den tvungna skyldighet, hvarmed några af herrarna bjödo sina fruar te, och visade hurusom de flesta hela kvällen nästan undveko sina ömma hälfter. Slutligen fäste han Almas uppmärksamhet vid tvenne nygifta, hvilka verkligen troget sutto sida vid sida, alldeles som fastvuxna. "Huru länge tror ni att det der räcker? En månad? Två? Hela lifvet? Åh, skola vi slå vad?" Alma, halft plågad, halft road, bad honom sluta. "Menniskorna se på oss. De märka säkert, att vi tala om dem." Nymark skrattade. Men derefter kände sig Alma ej mer besvärad af att John stannade hemma, när hon gick till något nöje. I början af december var en maskerad arrangerad. Alma hade länge grubblat på sin kostym, till dess hon slutligen på Nymarks förslag beslöt uppträda som dagens drottning. Nymark åter skulle föreställa natten. Denna kväll satt John bekymrad och grubblande i sitt rum. Han tänkte på affärerna. Helt nyss hade han lyft sin månadslön och den förslog ej på långt när till att betala alla småskulder. Bodräkningarna hade stigit till en förskräckande höjd, och den annalkande jultiden samt sedan landtdagen skulle medföra allt större utgifter. Han funderade hit och dit och gjorde sina beräkningar. Men han kom alltid till samma resultat, nemligen att annat ej hjelpte, än att han måste taga upp ett större lån, antingen af enskilda, eller från någon kassa. Hvarmed skulle han väl sedan betala det, då också räntorna måste erläggas, och lönen ej ens derförutan motsvarade utgifterna? Ångesten steg honom ur hjertat upp i hufvudet. Han lemnade beräkningarna derhän och sökte vända tankarna på andra ämnen; tog fram rent papper och började skrifva en artikel till Uusi Suometar emot spanmålstullar. Ty att döma af allt, skulle fråga härom komma att väckas vid landtdagen. Under det han tänkte på de allmänna angelägenheterna, glömde han snart sina enskilda bekymmer. "Spanmålstullen", skref han bland annat, skulle obestridligt gagna de rika, isynnerhet de förmögnare jordegarena, domarena och presterna.
Maj:t i Nåder beslutad reglering med dagsverksskyldigheten till Kungsöhrs och Strömsholms Kungsgårdar, hvilken tillökning ock föranledt till den i Kongl. Propositionen upptagne högre beräkning emot hvad Kongl. Stats-Contoret föreslagit; så har Utskottet ansett sig böra upptaga meranämnde räntor till 5oo,ooo: — 2:0 Afrads-spanmålen, eller den ifrån ordinarie räntan afskilde Stats-Verkets behållne spanmål, upptogs vid senaste Stats-regleringen till 34,4°° tunnor, å 5 R:dr, till 172,000 R:dr, men som denne spanmål för år 1831 utgjort 40.867 tunnor 5 kappar, så och ehuru deribland ingått 1167 tunnor 5 kappar hafre, hvaraf beräknas 2 tunnor på en tunna spanmål af råg och korn, äfvensom 2 å 3oo tunnor mjöl, anser Utskottet likväl samma spanmål kunna upptagas med 400 tunnor utöfver de 39,000 tunnor, som Kongl. Propositionen föreslår, eller till 39,400 tunnor, som förslagsvis beräknas, ä 5 R:dr tunnan, till ... 197,000: — 3:o Krono-tionde spanmål en _, hvilken, lika med ordinarie räntan, är dels indelt till vissa personer, stater och inrättningar, dels Stats-Verket behållen. Den förstnämnde delen har, enligt 1831 års räkenskaper, utgjort 106,87 r tunnor 14 kappar, med markegångsvärde af 886,076 R:dr 7 sk., men utföres här sådan den vid förra Slatsregleringen upptogs, eller till 108,587 tunnor 4 kappar å 5 R:dr ... 542,935: 3o. Stats-Vtshottets Utlåtande *JY:o 54- beroende likväl siffrans bestämmande på det belopp, hvartill ifrågavarande indelningar uti Regleringen afStats-Verkets utgifter upptagas.
Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet? Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om vissa Helgedngars försvinnande eller förflyttning till Söndagar. XIV. B. 298. XVI. A. 71. —> i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående yrkad rättighet för BarnmorskeLärlingar på Gottland, att undervisas och examineras af någon Läkare därstädes. XIV. B. 298. XVI. A. 71. — i anledning af väckt fråga om inköp af en entomologisk Samling för RiksMusei räkning. XIV. B. 298. XVI. A. 11 o. — angående föreslagen ändring i arbetstiden inom EmbetsVerkeu. XV. B. 3o6. XVI. A. 233. — i anledning af BondeStåndets återremiss i frågan om planpenningarne. XV. B. 3o6. XVI. A. 269. — angående förslag till allmänt stadgande om Sparbankers och Pensions-anstalters inrättande vid Bruk och Fabriker. XV. B. 3o6. XVI. A. 233. — i fråga om vissa dagars undantagande från Auctionsförrättningar. XV. B. 3o6. XVI. A. 233. XLII/B. 75. XLV. E. 36i. XLVIII. A. 228. *— angående väckt motion, att Snöplognings - i8 ackorden mätte uppgöras till Landtmannens största möjliga lättnad. XV. B. 3o6. XYI. A. 233. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande!!, Memorialer och Utlåtanden angående väckt motion, om återförandet till Statsverket af detsamma frångången inkomst, genom förarrendering af Branvins-distillerings-rättigheten inom Hufvudstaden. XV. B. 3o6. XVI. A. 233. — i anledning af yrkade förändringar till vinnande af lindring i Be vä ringsskyldighetens fullgörande. XV. 13. 007. XVI. A. 233. XXI.
Wimmersledtska teslaments-fonden, bilagan litt. L. vid » 112. Wisby hospital » 184. -—- Navigationsskola » lil. 276—277. Bilagan litt. K. vid » 110. Wisingsö, ekeplanteringarne å » 31—32. Witter helshistorieoch antigvilets-akademiens räkenskaper » 175-176. Valon tär-vakansmedels-/onden » 78—79. 239. Wätjoch vattenbyggnader, allmänna » 118—124. 247—248. Wägomlöggningar och förbättringar » 120—122. Ö[verin!endents-embetets räkenskaper » 57—59. Öfverskott, stals-verkets Bilagan litt. D. vid » 8, 12—13. » 5. — anordningar å » 12—13. 224. — liqvid om dito » 8. Öfverstyrelsens för stuterierna räkenskaper » 145—146. 253—255. Öfverståthållare-embetets Kanslis dito » 153—154. — depositions-rtikningar » 154—155. örebro hospital » 184. RIKETS HÖGLOFT. STÄNDERS revisorers BERÄTTELSE angående elen år 1858 förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ts oell Rikets Kommerse-kolleginm ställda fonder och medel; jemte Kongl. Komnierse-kollegii, i anledning af denna Berättelse, afgifna underdåniga Utlåtande. STOCKHOL M, TRYCKT HOS ERIC WESTRELL, 1858. Undertecknade, af Riks-ständen tiil Stats-, Bankooell Riksgälds-verkens öfverseende valde Revisorer, få liärmedelst, i enlighet med gällande föreskrift, till Rikets Ständer afgifva berättelse angående den af oss, i nämnde egenskap, innevarande år verkställda granskning af räkenskaperna för och förvaltningen af följande, under Kongl.
Skälet, hvarför ett guldmynt behöfves, är så tydligt och ligger så öppet för hvar och en, att jag visst icke anser mig behöfva nu vidare redogöra derför. Men det må dock tillåtas mig, att i största korthet få antyda några fördelar, som en förändring i detta afseende skulle komma att medföra. Vi hafva nemi. i dagliga lifvet en myntsort, som heter specie, men jag hemställer till eder, M. Hrr, om det verkligen finnes någon, som belastar sina fickor med dylika klumpar? Kan detta mynt begagnas annat än i den internationella handeln? Se vi på huru förhållandet är i främmande länder, så skola vi finna, att guldmynt användes i den dagliga rörelsen nästan öfverallt. I Frankrike t. ex. finnas myntsorter i guld, hvilka t. o. m. understiga värdet af våra speciel-; de hafva nemi. sina feinfrancs-st.vcken, hvilka i Svenskt mynt ej upgå till mer än ungefär 3 Rdr 36 sk..;, vidare 10-, 20-, 5 0-franesstycken, och dessa mynt arn ansedda för så be - 21* Deri 28 Januari. qvarna, att publiken gerna underkastar sig obehaget af deras, genom kursförhållandena förorsakade, ombytliga värde. BaukoUtskrt framkastar den anmärkningen mot det af mig föreslagna nya guldmyntets prägling och utgifvande. att detta skulle till sitt intrinseka värde bero af guldpriset på den utländska marknaden och rätta sig derefter. Jag frågar om ej silfver äfven har ett intrinsekt värde och måste rätta sig efter gällande kurs? Utsk:t säger vidare, att det föreslagna guldmyntet ej kunde påräkna någon egentlig cirkulation förr, än silfvermynt vunnit större spridning än hittills.
Ehuru Utskottet ingalunda förbisett dels alt, ifall den sednare linien först bearbetades, en längre vägsträcka skulle åstadkommas för en jemförelsevis mindre kostnad, än genom byggandet af Uddevalla—Wenersborglinien, dels att, då linien Herrljunga—Wenersborg utgör en fortsättning af Boråsjernvägen, deraf möjligen kuude uppkomma någon lättnad vid utförande af arbetet å Herrljunga—Wenersborgs-iinien, har dock Utskottet ansett desto vigtigare, alt don mera svårarbetade linien Uddevalla—Wenersborg först bringas till utförande, som densamma onekligen komme alt gagna ett vidsträcktare område och är af större allmän vigt än Herrljunga—Wenersborg-linien, hvilken förnämligast är afsedd att underlätta rörelsen inom Westergötland. Utskottet har ock ansett den gjorda framställningen om nöden inom Westergötlands fabriksdistrikter destomindre böra ega något inflytande på denna frågas afgörande, som, äfven om arbetsförtjenst i vidsträcktare mån skulle genom Herrljunga—Wenersborg-liniens bearbetande kunna beredas befolkningen i dessa distrikter, någon hjelp derigenom dock sannolikt icke under innevarande år kuude densamma tillskyndas, enär ifrågavarande jernvägsarbete icke förr, än under nästa år torde medhinna alt påbörjas.
Krigs-Expeditionen inlem nät sitt underdåniga Utlåtande öfver de afgifne projecler till nya RedogörelseMethoder vid Örloggs - Flottan, men för Stats-Utskottets Betänkande» ygS dess handläggning återstod ännu det vidlöftiga Projectet till Förvaltnings-Reglemente, för hvars gransknings fulländande ifrågavarande arfvoden icke kunde indragas. Någon annan åtgärd härvid anser Utskottet vid detta förhållande icke vara att af Riksens Högloflige Ständer taga, än att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de arfvoden Öfver-Directeuren Rönbeck och Dess biträde i Nåder äro anslagne, af det på Allmänna IndragningsSlalen uppförde anslag till kostnaders bestridande för en Committé^ till öfverseende af Rikets oeconomiska Författningar m. xn., måga indragas och besparas så snart det Öfver-Directeuren uppdragne arbete att granska ett upprättadt project till Fältförvaltnings-Reglemente hinner fullbordas. Sluteligen får Stats-Utskottet anmäla att förvaltningen af Statsmedlen funnits med noggrannhet och i öfverensstämmelse med grunderne för densamma af Kongl. Stats-Contoiret verkstäld, samt Räkenskaperne med ordning och redighet upprättade och tidigt afslutade, så att icke något förekommit att i desse omständigheter erindra. 794 S tats-U t skottets Be tank anden. Till Riksens Högloflige Ständers vidare bepröfvande öfverlemnas detta vördsaraligen. arne Ledamöters särskilda tankar medfölja. Stockholm den 3o October i&zS. • Utdrag af Protocollet hållet uti Riksens Högloflige Ständers Utskott d. 30 October 1823. S. D. Sedan Högloft Utskottet bifallit det nu uppläste project till skrifvelse, angående Statsregleringen i allmänhet, med dervid fbgadt förslag till Riks-Stat förar i8a4 och intill nästa Riksdag, begärde Herr af
Då Utskottet, uti serskildt betänkande, föreslagit, att all den Kronotionde-spanmål, som för närvarande är till vissa personer, stater och inrättningar anslagen, måtte till Kronan indragas, emot det att vederbörande indelningshafvare i stället egde att, från Stats-Verket utbekomma contant ersättning, samt att emedlertid och intilldess en sådan förändring, genom nuvarande indelningsbafvares afgång kan varda tillvägabragt, de angående indeldta räntors och tionde-spanmåls levererande eller godtgörande nu gällande föreskrifter må oförändrade qvarstå, hvarförutan, äfven om detta förslag ej skulle bifallas, vederbörande indelningstagare å Öland icke skäligen kunna, mera än i öfriga delar af Riket, betagas deras genom gällande författningar eganderätt att erhålla spanmålen efter behörig anvisning forslad och deremot tillförbindas att den sjelfve låta afhemta, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att nu ifrågavarande motion må förfalla. Stockholm den 16 Juni 1840. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Stat S-Utskottets Memorial, iP.o tjg. t N:o 179. Arik. till Exp. Utsk. deri 27 Juni, kl. 9 f. m. Memorial med förslag till samman jemkning och voler in gs-pr opositioner, i anledning af olika beslut i fråga om anslag för innevarande dr till vatten-communicationer. (U. A.) ^edan Stats-Utskottet, i anledning af ifrån Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet erhållne återremisser å utlåtandet N:o 5, hvaruti Utskottet afslyrkt det genom Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse äskade serskilda anslag af 50,000 R:dr till vatten-communicationer och andra allmänna arbeten innevarande ur, uti förnyadt utlåtande N:o 104 vidhållit det förut i ämnet afgifne yttrande; så har Borgare-Ståndet, som bifallit det förra utlåtandet, den 27 sistlidne
Vid fullgörandet af de, i denna § Fullmägtige meddelade, uppdrag, hafva Fullmägtige, enär åtgången af ifrågavarande skrifmaterialier och öfrige eftecter förnämligast kommer att bero af Riksdagens längd, samt större delen af desamma icke utan äfventyr för försämring skulle kunna till framtida begagnande förvaras, ansett sig, med undantag af de vanlige pappers - Stals-Utskotlets Memoriali, N.-o 3. 35 sorterna, icke böra upphandla några vissa qvantiteter af berörde effecter. Hvad häraf erfordras, kommer derföre, enligt de med vederbörande leverantörer afslutade contracter, att, i mon af behofvet och efter föregångna reqvisition, under Riksdagens lopp tillhandahållas; hvarförutan dock, i afräkning å de åtagne leverancerna, uti contracten bestämda partier a£ hvarje vara skola, vid Riksdageus början, vara aflemnade, för att då genast finnas att tillgå. Angående verkställigheten af de, under sednaste Riksdag föreskri/ne, tjensteindragningar vid Riksgälds-Contoret. (Reglementets 170 §.) Till följd af stadgandena i nyss åberopade §, hafva, af deruti uppräknade tjenster, under mellantiden, sedan sista Riksdag, efter inträffade ledigheter, blifvit indragne Cassörsoch Contors-Skrifvaresysslorne i f. d. CassaContoret, Kamererareoch Cassörs-beslällningarne vid Creditsedel verket samt Cancellisltjensten vid Fullmägtiges Expedition, hvarjemte den Bokhållaren i Boksluts-Contoret tillerkända, personella löneförhöjning, efter denne tjenstemans afgång, likaledes kunnat indragas. i Genom de sålunda under besagde tid verkställda indragningar, har det å 1841 års Interimsaflöningsstat uppförde lönebelopp, 6,320 R:dr, för närvarande blifvit minskadt till 1,800 R:dr.