Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När t)en 26 Mars f. m. 465 När texten af en lag icke är klar, har det gällt såsom en allmän regel, alt man i sådana fall rättat sig efter praxis. Ulsk. har också sjelf börjat sill resonnement på det sätt, som om Utsk. skulle vilja i detta fall rätta sig efter praxis, men sedan genom ett logiskt saltomortale kommit lill en helt annan slutföljd. Orden lyda: ”Const.Utsk. fördenskull bort taga i öfvervägande, hvilken annan behandling af ärendet här må äga rum, måste Utsk. erkänna, att grundlagarnes föreskrifter, med hänsigt till dylika händelser, hvarken äro klara eller fullständiga. Vid föregående riksmöten intill det sist förflutna, och särdeles under 1834 års riksdag, har Const.Utsk., med åberopande af 56 och 81 §§ Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordn., vidhållit den mening, att en af Utsk. väckt fråga om ändring i grundlag icke kan definitivt förkastas å samma riksdag, hvarunder den blifvit beredd, — alt Riksens Ständer således väl äga att om Utsk:s förslag å samma riksdag öfverlägga och yttra gemensamma tankar, men att, ehvad behandling förslaget må i öfrigt vinna, ett fullständigt beredt utlåtande, om ock genom förstärkt Const.Utsk. slutligen jemkadt, alltid skall qvarstå, för att till nästa Ständers afgörande öfverlemnas. Deremot utvecklade nästlidne riksdags Const.Utsk., uti memorialet N:o 34 den 31 Augusti (840, den åsigt, att förbudet i 56 § Reg.F. emot beslut om en grundlagsförändring å samma riksdag, då den blifvit föreslagen, icke tillika innefattar förbud motförslagets omedelbara förkastande', till följd hvaraf Utsk., äfven vid de tillfällen under riksdagens fortgång, när ett eller flere Stånd helt och hållet ogillat något af Utsk. under samma riksdag afgifvet grundlagsändrings-förslag, utan att foga sig efter Medståuds godkännande beslut, föreslog omröstning i förstärkt Const.Utsk. för afgörandet af frågan, huruvida förslaget borde till nästa riksdag hvila, eller ej.
Gollegiuui förblef således vid sin redan 1820 yttrade mening, att endast leriial-lionden, som genom 164$ års Stadga Goltländska Presterskapet tillädes, jenine öfriga uti densamma nämnde löneförmåner, iunehafvas under privilegii-rätt, men ott Kronobonden, för hvars åtnjutande icke kail åberopas annan rätt än 1695 års och påföljande resolutioner, icke kan anses vara upplåten för everldeliga tider, eller längre och med annat vilkor, än så vidt de orsaker fortfara, som till upplåtelsen föranleda Att allmogen på Gottland, vid flera tillfällen före 1820, då KammarCollegium yttrade sin öfvertygelse om Goltländska Kronoliondens egenskap af förläning till Presterskapet på obestämd tid af gunst ocir nåd, hyst samina mening, syntes i dess ingifne skrifter, hvadan, och då Presterskapet i kronooch tertial-tionde sanimanlagdt finnes, enligt dess eg - Kongl, Tia uppgifter, Öfver hufvud uppbära en inkomst af 8 tunnor på mantalet, 'hvilken, då de serskilda artiklarne efter Convenlions-sladgan dertill läggas, vida öfversliger hvad Svenska Presterskapet i allmänhet, äfven inom de bördigaste landskap, uppbär, det ingalunda varit att förvänta, det GottJändska allmogen skolat frivilligt samtycka till afhandlingar, som hade bekräftat Presterskapets rätt att everldeligen utkräfva hvad hittills blolt på obestämd tid åtnjutits, och hvarvid Presterskapet, vare sig af missbruk eller af missförstånd, skalf, i åtskilliga uppgifna händelser, ofverlrädt Författningar nes föreskrift. Då, efter mera än 20 års underhandlingar, alla försök lill föreningar varit h ugtlösa; sa afslyt klc Kammar-Collegium all vidare hand läggning i orten af detta mål, och hemställde, att Kongl, Maj:t matte, enligt Rikets Ständers år x83o yttrade önskan, afgöra hufvudfi agan, innan ytterligare åtgärder i JSåder anbefalldes; under hvilken förutsättning
Prof. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 22 Haft. \ 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:n 218. angående tiondespanmålen, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallna, men af Borgareoch Bondestånden återremitterade, på grund af anmärkningar, uti hvilka, på de skäl, som innefattas uti de emot dessa punkter afgifna, betänkandet vidfogade, reservationer, blifvit yrkadt, att ej mindre skatteförenklingsfrågan, än de frågor i öfrigt, hvilkas afgörande kunde hafva inflytande på inkomsttitlarnes beräkning, bordt hafva varit afgjorda, innan Utskottet med förslag till inkomstberäkningen till Rikets Ständer inkommit. Men som, på sätt nämndt är, tvanne Riksstånd bifallit hvad Utskottet uti ingressen och ofvanberörde 3:ne punkter föreslagit, samt Utskottet numera afgifvit utlåtanden ej mindre rörande skatteförenklingsfrågan, än uti öfriga på inkomsttitlarnes beräkning inverkande frågor, har Utskottet ansett sig böra vidblifva sina i dessa punkter afgifna tillstyrkanden. Som fjerde punkten, angående tiondespanmåls lösen efter bestämda priser blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet bifallen, och af de tvänne öfriga Riksstånden lemnats utan anmärkning, får Utskottet densamma vidblifva. Femte punkten, angående arrendemedel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter. 4r bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, och lemnad utan anmärkning af Bondeståndet, hvaremot densamma blifvit af Borgareståndet återremitterad, af anledning, att ej mindre Kongl. Maj:ts till Stats-utskottet aflåtna skrifvelse, angående åtgärder för verkställighet af beslutet om indragning till statsverket af vissa arrenden af statens egendomar, som äro till serskilda ändamål anvisade, än ock Utskottets återremitterade förslag i 7:d# punkten af betänkandet N:o 51 Litt. A., hade på ifrågavarande inkomsttitel inflytande.
StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 572 — 575, bif. af PresteStåndet, IX s 1232, af BorgareStåndet, IX. s 1234, af BondeStåndet, IX 3. Fryksände Socken i Wermeland, om anläggande af en Koping i; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1254. Utskottets Utlåtande, VIII s 98 — 106, återremitt. af Adeln, IX s i56, bif. af PresteStåndet, IX s 169, af BondeStåndet, IX s 178, återi’em. af BorgareStåndet, IX s 191. ytterligare Utlåtande, VIII s 739 —< 745, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 386, af BondeStåndet, IX s 395, bif. af Adeln, IX s 397, förkast, af BorgareStåndet, IX s 4ia - IOI Memorial om jemnkning af RiksStåndens olika beslut, VIII s i463, i464, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 80, af BondeStåndet, IX 3. s 91, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX 3. s 104» af Adeln, IX 3. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44* Frälsebondes befrielse, om, från skyldigheten att tourvis bestrida Fjerdingsmansbefattningen. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 19—-21, bif. af PresteStåndet, IX s 102, återrem. af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af Adeln, IX s 115.
det måtte tillåtas Måls* eganden, hos hvilken tjufnaden skedt, eller hans husfolk, att såvål i det fall som 49 Cap, Missg.B. bestämmer, som i andre fall, då den för tjufnad tilltalade, år med halft skål besvärad; men i anseende till vanfräjd ej kan anförtros Vårjemåls Ed få, då målseganden eller husfolket förmenar sig ega kännedom, om förhållandet vid Tjufnaden, fylla bevisningen med egen Edgång; på lika sätt, som 24 Cap. 3 och 7 § §. af Lagförslaget till RättegångsBalken 1 af - Lagutskottett Betånkanden, Seende p" RättegångsOrdningen i tvistemål Innehåller. b) Att till förekommande af fångars onödiga forsling, ej allenast föreskri ten i io Cap. 21 § R. B. att Missgerningsman, som föröfvat flera brott, skall för dem aila dömas der det timat, som grofvast är, måtte så förändras, att dom får honom öfvergå vid den S3omstoi der sista ransakningen hålles, utan ock visst lämpeligt straffstadgas för den Brottsling eller Arrestant söm åtsger sig annans Brött eiler, för att blifva forslad till annan ort, pådik* tar sig sådane, sorn han icke begått. c) Att de Böter, sorn för första gången Stöld ådömas, alltid måtte förvandlas, icke till Spö, utan till Vatten och Bröd, eller till arbete och i förening dermed, ej allenast den oviikoriiga föreskriften om kroppsstraff för vässa qu3iificerade stölder förfalla, utan ock den för första gå ogen Stöld straffade efter någon viss tid till exempel 2:ne års visadt förbåttradt förhållande, åter inträda i alla medboi gerida rättigheter. ti)
M:t anförda skäl, med hufvudsakligt bifall till hvad E. K. M:t i denna punkt föreslagit, för sin del beslutat: a) att alla de åt embetsoch tjenstemän på lön indelta räntor och tionde anslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränte-eller tiondeanslag, jemte de vissa städer tillerkända anslag af dylik beskaffenhet, må, likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt medelpris, utan rättighet för räntetagarne, att något af dessa anslag till leverering in natura uppsäga, dock att för dem af nuvarande embets - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 179.
För min del tror j *g, att Utskotten ansett antagandet til! lärling vara första steget till inträde såsom representant uti BorgareStåndet, och då dertill fordras, att varå Christen, «å har man trott det vara consequent, att äfven för lärlingar göra den bestämmelsen, i synnerhet då så få casus kunde inträffa, som derifrån voro undantag. Herr \>on Hartmansdorff: Herr Hjerta tyckes befara, att man skulle antaga lärlingar så unga, att man ej visste till hvilken trosbekännelse de hörde, eller om de hade någon. Men ehuru vidsträckt man gör friheten att intsgas i händtverkérierne, lärer dock ingen förmodligen antagas så ung, att han icke blifvit döpt, och då är all farhåga genom faddrarnes förpligtelser försvunnen. Herr Hierta: Jag tror, att den värde Talaren hade kunnat erinra sig mitt första yttrande, rörande Judarnes rätt att inträda i handt-i verk, vål vetande, att intet barn af Christna föräldrar kan före döpelsen antagas till lärlinge, 298 Ven 30 Augusti f, ,rn. § 2. Herr von Hartmansdorff'. Utskotten hafva förutsatt, att en lärling skulle behandlas såsom ett tjenstehjon, men tillagt, att contract städse skall upprättas emellan hans målsman och mästaren. Det sednare anser jag lika olämpligt, som om man påbjöd, att contract skulle uppgöras emellan dräng eller piga och deras husbonde, Det år tillräckligt, att man gifver sig i tjenst, för att med detsamma å ena sidan ålägga sig alla möjliga föibindelser näst dem, som barn hafva mot föräldrar, och å andra sidan, för att påräkna ali möjlig omvårdnad, näst den föräldrar hafva örn sina barn. Detta måtte vara regeln. Vill man hafva några bestämdare öfverenskommelse?, så kan man göra contract, och det år undantag, hvaraf man icke må göra regel. Likasom ett tjenstehjon, då något befalles detsamma, icke bör kunna svara: jag skall efterse, om det står i contractet, så bör ej eller en lärgosse kunna göra på samma vis, hvilket likväl skulle kunna följa af dessa contract.
Thörn afgifvet memorial, innehållande framställning derom, att flere arbeten, som vid Kongl. Flottans Station i Carlskrona erfordras, måtte af Stadens handtverkare, efter beting, få förrättas. Utskottet, som har sig bekant, att för närvarande äro för Flottans i Carlskrona behof antagne och försvarade flere handtverkare af åtskilliga Embeten, anser Motionairen hafva åsyftat, att de samma måtte afskedas, eller till antalet inskränkas, samt Flottans arbeten i stället af Stadens Handtverkare, genom entreprenad, verkställas. Enligt de upplysningar i ämnet, sorn Utskottet sig förskaffat, skola flere giltiga skäl till Motionairens förslag förefinnas, såsom: att de i Flottans tjenst varande arbetare, utom serskild ersättning för arbetet, af Kongl. Maj:t och Kronan åtnjuta lön i penningar och spanmål, samt derföre äro mera dyrlegde än andre handtverkare, utan att den högre kostnaden lärer motsvaras af den fördel, sorn tillskyndas Flottan derigenom, att desse arbetare alltid kunna påräknas och äro att tillgå; att endast en del af de arbeten, hvilka för Flottans behof erfordras, äro af den beskaffenhet, alt dertill behöfvas större insigter och färdighet, än hos skråhandtverkare vanligen finnas; och vidare alt ifrågavarande arbetare ofta, då de blifva ålderstigne eller bragte till fattigdom, falla Kongl. Maj:t och Kronan, i hvars tjenst de äro, till last. Då Utskottet alltså trott sig finna Motionairens framställning förtjena uppmärksamhet, såsom åsyftande ej mindre lindring i utgifterne för Flot - 6 Allm, Besv. och Oecon. Utshottets Utlåtande. iT.o 3o. tans räkning, än fördel för den enskilde, liar Utskottet ansett sig böra vördsamt föreslå Rikets Höglofl.
Likaså har frågan af Göta kanal-direktion ansetts af den vigt, att bemälde direktion lärer vara betänkt på att kalla bolaget till extra stämma, för att höras öfver gjord framställning, att äfven Göta kanalbolag måtte för något betydligare belopp deltaga i aktieteckningen för Kinda kanals fullbordande, så framt statsanslag kan för ändamålet varda beviljadt. Jag hyser sålunda intet tvifvel derom att, derest Rikets Ständer täcktes anvisa 5 af den för detta arbete erforderliga summa att utgå såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, den återstående tredjedelen, ehuru uppgående till det betydliga beloppet af omkring 440.000 R:dr, skulle kunna genom aktieteckning erhållas. Jag torde icke heller sakna skäl till den förhoppning, att Rikets Ständer skola bevilja de erforderliga medlen, då jag vet, att Stats-Utskottet vid 1856 - 1858 års .riksdag, i anledning af då väckt fråga om anslag för båtledens utsträckning från sjön Asunden genom sjöarne Erlången, Juttern och Krön till Wimmerby-trakten, gifvit förslaget sitt varma förord och hos kommande Ständer rekommenderat detsamma till erhållande af nödigt understöd vid utförandet.
Mdiga underskrift utfärdas iftän Kammar, Collegio öfwer NidderstkapetS och Adelns eller andre Personers nn.- derdäniga ansökningar, att emot wederlag sti tillbyta sig nägon Kongl. Maj ts och Kronans Egendom, strifwas pä lika Stampladt Papper, som om Köpe, och Bytesbref i »6 §. i allmänhet stadgadt ar. §- 2l. Lysnings-Sedlar till ägtenstap, hwartill fa nytr ftas sä smä Charteförmat, som äro att tillgå, skrjst ivas pä eller beläggas med Stampladt Papper till * * En -884 Deri ig Augusts. Hof, och Estrer-Rätters, Covegiers, tillförordnade Directivners, Commilceers, samt Fullmagkiges i Banken och Riksgälds-Contoiret, sä wal stm Scraphimer-Gllleks Fullmagter eller Constituterialer pa Embeten, Tjcnster eller Caracterer till En FjerLedel at den Charte, Sigillate 'afgift, hwarmcd hwar och ens Fullmagt och Constitutorial är stämpladt. Det stall derföre åligga den, som LysnftgsSedelen hes Prestcrssapet astar, att, till bestyrkande af Cbartans storlek, uppte Orginalet af den Fullmagt eller Constitutorial han mnehaswer, dä samma Fullmagt eller Constitutorial är utfärdadt, sedan denna Förordning gätt i werkstallighet, men derest Fullmagken eller Constitutvrialet finnes äldre, sä bör med Förmäns eller andre trowärdige Personers bewis styrkas eller ock med egenhändigt unLerstrifwen uppgift pä heder och tro försäkras hwaö
Da Utstoklet icke sunnir stal alt gilla och kill Riksens Ständers pröfning öfwerlamna något Förlag till ändring ester förklaring af Grundlaganie, som Uistottet af en Riksdagsman cmotragik, ware Ulstot» tet styldigt, om Författaren det yrkar, ak meddela honom sit yttrande med ulftand ak detsamma, jämte Försiaget, genom trycket allmänt göra, da han, sär det sistliämndas innehåll, sjelf, i egenskap af Författare, mä, enligt Tryckfrihets Lagen, answara. Con» siitutions Ulstoltet äligge alt ästa de uti Stats - Rådet förda Prowcsll, utom dem, som anga Ministeri» esta ärenden och Commandomäl, hwilka endast i hwad som rörcr allmänt kända och af Utskottet upgifna händelser, ma kunna fordras. Finner Urstottet as desi.» Prorocoll att någon Stats VUnister, Stats,Räd, HofCantzleren, Stats-Secreterare eller annan Ledamot af StatS»Nädet, eller den Embetsman, som i Commandomäl Konungen räd gifwik, uppenbarligen handlat emot Regerings,Formens tydliga sörcstrist eller tilstyrkt någon öfwerträdelse deraf och af andra Rikets gällande Lagar, eller rmderläUt att göra föreställningar cnioc sädana öfwerträdelser, eller dem wallat och befrämjat genom upsätligt fördöljande af »agon uplySning, dä stall ConstitutionS-Utstottet flästa en sadan under tilltal af Ju» still»,Ombudsmannen inför Riks-Rätten. Skulle Utjkortet anmärka att StakStNädetS Ledamöter samfält, ester Dm 2i December. izi9 eller en esler flere af dem, nti deras radflag om alle wänna mäll och steg, icke iakttagit Rikets sanskyldiga nytta, elier att någon Stars - Secrererarej icke med o» wäld, nir, skicklighet och drift sitt förtroendes Embete Ulöfwat, skal!
Fått en utveckling, hvilken möjligen sätter Utskottet i tillfälle, alt så fullständigt bedöma ämnet, att någon återremiss af dess blifvande Betänkande icke behöfves; anser jag mig böra så mycket häldre afgifva mine betänkligheter vid någre delar af den Kongl. Propositionen, som jag varit den, hvilken vid sista Riksdagen väckt Motionen om Lönereglering för indelta Arméen, * och i StatsUtskottct deltagit i förslagets utarbetande till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i ämnet. Jag hade sjelf tjenat vid Indelta ArArméen; jag hade med uppmärksamhet betragtat dess belägenhet, dess genom en i fred bibehållen Krigsfot talrika Befäl, vanlottad! i löningsväg, emot de värfvade truppernes; detta Befäls löner, nedsatte derhän, alt få åtnjöto den lön, som af ålder tillhört graden, under det att ökade kostnader för uniformer och underhåll dem ålades. Ridderskapets och Adelns förtroende hade då lemnat mig en plats, som satte mig i tillfälle, att lät t bedömma, hvad som kunde ske och ej blott hvad sorn borde göras. Jag insåg, att för en allmän reglering af Indelta Arméens lönevilkor fordrades mycket, som borde förutgå: F.u mynt reglering, som gjorde möjligt, att förenkla och ordna vårt Skallevä - Den 22 De ceni lier f. in. sende i allmänhet, orh som jag af all kraft sökte få tillvägabringa; ett tjenligare Utarrenderingssätt af Militiae Boställen , för alt få visa Rikets Ständer, att en sådan åtgärd till både allmän och Lönelagarens enskilda förmån var möjlig; en lagen/i gare Markegångssättning j genom MarkegångsCommitteernas lagliga organisation; en förbättrad föreskrift, om Räntelagares och Bäntegifvares inbördes skyldigheter orh rättigheter.
Ty dä det är Riksens Ständers rättighet at hafwa medlemmar eif hwartdera Ståndet uti Hemliga Utskottet, samt destas owillkorliga skyldighet at efter samwetc, heber och deras bästa förstånd räda Kongl Maj.t uti förekommande frågor, sa är ock billigt at Rikets Ständer utaf desta sina Representanter erhälla uplysning, ja! enligt nied sakens wanliga natur, a t ingen annan än dests Riks-Ständens Ombud kunna gifwa nägot ffrifteligt utlåtande, hwaruppä Riksens Ständer rätteligen och egenteligen böra grunda sina beslut uti alla sä hemlighetsfulla mender. För det närwarande och under denna wär Konung hafwa wi alls intet at frukta; men Lä wi hafwa erfarenhet af hwad Magten eller intriguen, ehuru olaglig och förwänande ben warit, förut werkat pä den ädelsinta och bcrökuwärdt fogliga Swensta Nationen, hwarom Ridderstapets och Adelns Protocoller wid förra Riksdagar och synnerligen af ben 27 April 1739, nogsamt bcwittna; sä lätom ost, mine Herrar, icke uraktläta at gifwa wär nyst erhällan Regeringsform fran början sin lagliga och rätta tillämpning, och för en framtid förebygga ost för dylika försök, som efwan äro äberopade, samt medan wi äga en rättsint, öm och wältänkande Konung, som wist icke will tilkräkta sig rättigheter, hälst sädane, de der uti en framtid kunna blifwa wädeliga, säsom at ären - Den 21. Julik. Z79 ärcnder, som förewarit uti Hemliga Utstottct kunte Lil Ständerne, Pä sätt denna gäng stedt, blott frän Konungen emanera.
Staden och kunde anses hafva tagit sin början den 9 October 1827, då första patienten der intogs, ifrån hvilken tid ett icke obetydligt antal barn och unga personer skall der blifvit vårdade, af hvilka flere utgått hulpne samt andre, hvilka varit i mer eller mindre mohn ledvridne, voro färdige att derifrån snart utskrifvas: att hvarje Patient nu betalade i5o R:dr B:co i qvartalet eller 600 R:dr om året, hvilken afgift för mångas föräldrar kunde anses högst betydlig, men, jemförelsevis \ Betänkande», N:o xo6. 129 med hvad vid andre dylike Inrättningar ägde rum, ingalunda vore för högt beräknad, enär årliga afgiften vid Ortopediska Institutet i Lybeck tippgirige till omkring i4oo R:dr B:co för hvarje patient, och dessutom ioo
Frölichs förslag borde väl banken inrätta sitt bufvudcontor i stad, men kunde derjemte hafva aldrig så många conior på landet, och då Styrelsen skall hafva controll öfver bankernas rörelse och förvaltning, måtte meningen icke vara, att de skola få hafva contor annorstädes än i städer, der en ständig controll kan utöfvas af rådhusrätten, och icke i köpingar, som lyda under landsrätt, och der en sådan controll ej kan utöfvas af den endast vissa lider sammanträdande häradsrätten. Jag tror, att Hr Stuarts redaction med någon niodification blefve den bästa, om deri tillädes, att häradsrätterna i den provins, hvarest banken inrättas, skola få del af bolagscontractet. Hr Stuart: Jag har ej inom Utsk:n haft någon anledn. att förklara meningen med orden eller häradsrätten hafva varit sådan, som den siste värde talaren föreställt sig densamma; tvärtom har den discussion, som i ämnet derstädes föreföll, ådagalagt, att Utsk:ns pluralitet ansåg banker äfven på landet kunna anläggas. Jag har likväl för min del funnit olämpligt att tillåta sedelbankers anläggande på ställen, der permanent domstol icke finnes, och derföre ansett deras inrättande på landsbygden böra förbjudas. Hvad aler beträffar Frih. Cederströms anmärkn., att det vore nödigt att lemna häradsrätterna underrättelse om de personer; sorn ingått i bankbolaget, på det att deras namn måtte varda 3o4 Den 16 Mars e. m. intagna i häradsrätternas inteckningsprotocoll, så kan jag icke finna, det ett sådant stadgande, i följd hvaraf dessa namn skulle komma, att införas i alla dylika prof., är af behofvet påkalladt. Det torde vara alldeles tillfyllestgörande, om bankens delägare antecknas i den domstols inteckningsprot., hvarunder banken lyder. På grund af hvad jag nu haft äran yttra, och då jag ej heller anser något positivt lagstadgande till utmärkande af skillnaden emellan bankernas' hufvudoch filial-conlor vara nödigt, får jag förnya min anhållan om antagande gf den redaction af 5 §, som jag tagit mig friheten föreslå. Frih. Boye:
Man har äfven ordat mycket om olägenheten, att på detta sätt partielt pröfva statsbehofven, hvilka endast i sin helhet borde betraktas. Äfven häruti instämmer jag till alla delar; men Utskottet synes mig likaledes i denna omständighet hafva haft det missödet, att komma till ett resultat, alldeles motsatt mot sin egen önskan. Om nemligen Utskottets närvarande förslag antages, och den nya statsregleringen för extra utgifter tager sin början från och med 1848, så är det klart, att vid början af nästa riksdag (slutet af år 1830) kommer samma olägenhet som nu ånyo att inträffa, och en supplementarkredit åter att blifva nödvändig; men om deremot Kongl. Maj:ts nådiga proposition bifalies, och den blifvande extra statsregleringen således hädanefter kommer att börja och sluta samtidigt med den ordinarie, så undvikes derigenom denna olägenhet för framtiden, till stor båtnad, så väl vid pröfningen af behofven, som vid räkenskapsföringen och granskningen. På dessa grunder, mera antydda än utvecklade, trodde jag Kongl. Maj:ts nådiga proposition böra bifallas, men trollformeln: »det är väl icke 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 4. så farligt heller», har inom Utskottet utöfvat sitt inflytande, och frambragt ett beslut, som jag hoppas icke må af Rikets Ständer godkännas.» Af Herr von Rosen: »Emot Utskottets beslut att tills vidare eller till dess statsregleringen i dess helhet bl ifver uppgjord, nedsätta det af Kongl. Maj:t i nåder äskade anslag för Topografiska korpsens arbeten till 5,000 Rdr, reserverar jag mig, på den grund, att ingen garanti derjemte blifvit lemnad, att återstoden af det äskade anslaget framdeles beviljas. Häraf följer en nära nog omöjlighet, att på förhand fastställa någon arbetsplan för nästkommande år, eller dertill vidtaga några förberedande åtgärder, förr än anslaget blifver definitivt bestämdt.