Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti Westergöthland må äfven, jemte Wedens och Bollebygds Härader, som hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds Härad, såsom af naturen serdeles missgynnadt, då det i allmänhet bär svag och ofruktbar jordmån, lider brist pa skog och är afsides beläget för trafik; men lefnadssättet är sparsamt, och under sednare tider har i sistnämnde Härad, likasom i!l de närgränsande Wedelin och Kullings, utvecklat sig an ny näringsgren, sora mycket bidrager till invånarnes bestånd, nemligen: odling af potates och denna växts förvandlande till bränvin. Arbetare vid jordbruket och Öfrige näringar saknhs icke uti någon del af Länet; men de betalas olika, efter tillgång och behof inom hvarje ort. Dagsverkslönerne variera således betydligt,' till exempel emellanio sk. 8 r. och a4 sk« B:co för karldagsverke samt 8 och 16 sk. B:co för q vinsdagsverke, sommartiden på egen kost: för öfrigt upplyser närlaggde utdrag af Markegångs-taxorne huru de i allmänhet varit stadgade. Tjenstehjons löner, underkastade en jemförlig variation orterne emellan, äro från io R:dr lill 33i R:dr Broo årligen för en Dräng och 4 lill i3| R:dr B:co årligen för en Piga, förutan städja och visse beklädnads-persedlar, som vanligen betingas jemte lönen, och uppgå i Värde till io å i3jR:dr 2 lo för Drängen och 6 å 8 R:dr för Pigan, hvarförutan Husbonden merendels erlägger tjenstehjonets Krono-utskylder. — Tili Slätterne, forhåller sig både dagsverkares och tjenstehjons contanta aflöning något högre, relativt till landsorten deromkring; dock öfverstiga de sällan hvad bär ofvan är högst uppgifvit.
Att kunna beskatta Capitalister annorlunda än hittills skett, har vid förra Riksdagar, och äfven vid denna, föranledt till många öfverläggningar. Jag skulle ej vilja bestrida verkställigheten; men jag har ej sett eller hört omtalas ,något användbart sätt att åtkomma deni, så länge man ej vill antaga den principen att fördela hela bevillningssumman Länsvis, Häradsvis samt Sockenvis, och sedan låta hvarje cummune inom sig fördela den summa, som skall utgå. Detta vore, enligt min tanka, enda Sattet att åtkomma Capitalisten, hvilken troligen vore känd inom hvarje församling. Men så länge man ej vill antaga detta sy18 H. 18 Den 3o Mars f. m. stern, ser jag ej, huru man skall åtkomma honom. I anledning af hvad som blifvit anmärkt om olikheterne med bevillningsafdrag för intecknade och ointecknade Capitaler, får jag erinra, att bevillningsgrunderne ingenting derom innehålla, emedan detta stadgande tillhör tillämpningen af dem, hvarvid jag förmodar, ali den anmärkta olikheten bör rättas. Man har äfven sagt, att öfverflöd borde taxeras. Jag tror mig ej behöfva tillägga något till Herr af Billberghs yttrande, att den rätta afgiften är den, som uppbäres genom Tullen. Huruvida en sådan öfverflöds-afgift, som vi fordom haft, och som nu är föreslagen, der hvarje person taxeras lika, är rättvis, må bedömas af hvar och en, som vet, att vissa personer äga tillräcklig förmögenhet att dagligen begagna dessa öfverflöds-artiklar, och deraf consuraera flera hundrade gångor mera än andra, som högst sällan begagna eller kunna begagna dem. I andra Länder, der öfverflöds-afgifterne äro införde, har det skedt i anseende till trängande behof af ökad bevillning, och sådant har äfven förhållandet varit i Sverige. Länder utgå de likväl vanligen icke af personer; utan genom afgifter, som läggas på varan och betalas, när man köper den. De trycka i den mån man förbrukar mer eller mindre deraf.
Och nu är det, han vill göra sitt mästerstycke, den afundsvärdt väl funna pariserutsigten öfver Seinen och la Cité, denna jätte-tafla, som skulle inrymma verldsstadens förflutna och närvarande. Men inte heller nu vill han måla taflan ute rätt och slätt, utan skall knåda till det omöjliga, får nya idéer, förlorar sig i bizar-rerier, tar denna taflas fullbordande till sin lifsuppgift och stupar på försöket, stupar hånad, sedd öfver axeln, andligt bankrutt, snart glömd. Ett första rangens mästerstycke är hela hans lifshistoria. Något mera finkänsligt och fullödigt har Zola aldrig gjort. Det är lustigt, att han troligen sjelf funnit historien allt för enkel och för litet romanaktig och derför börjat den med en så anordnad och hemmagjord scen som hela detta nattliga äfventyr mellan Claude och den vilsefarna unga damen. Det som ej är romantiseradt utan berättadt helt enkelt och osökt, det är och blir i alla fall det ojämförligt bästa i boken. Och en författare af Zolas rang borde ej behöfva anlita romaneffekter. Hvilken glänsande skildring den af de unge älskandes lif ute på Bonnecourt i sommarsol och sommarlycka! Eller — förhållandet till barnet, den stackars lilla varelsen undanskaffande för mästerverkets skull, ungens död slutligen och hans porträtt, som, gjordt på ett par timmar, får gå till salongen i stället för den misslyckade frukten af årslånga sträf-vanden. Man har så många gånger talat om Zolas brutalitet. Kunde man inte för ombytes skull framhålla hans känslighet? Att Zola äfven i sin sista bok kommer med onödiga nudi-teter är visserligen sant. Men den som ej kan tillgifva honom dem för allt det ädelt kända och med yttersta finhet skildrade, som i sådan riklig mängd finnes i boken, den besvärar sig inte med att idka rättvisa äfven mot olika tänkande. För vännerna af Zolas storslagna författarskap blir » L ’ œuvre » ett nytt prof på den väldiga demokratens fortfarande starka utveckling.
N:o 187, ang:de ändring i K. förorda, den 2^ Aug. i8i3 emot fylleri och dryckenskap; N:o 188, ang:de sättet för utgörande af städernes, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf; N:o 18g, ang:de ett tili R. St!s granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad; N:o 190, ang:de statsanslag för en pharmaceutisk läroanstalt; N:o 192, ang:de sättet för besvärs anförande emot beslut i frågor om brott emot polis-författningarna; N:o ig3, i fråga om vissa förmåners beviljande för innevånarne inom Westeroch Norrbottens län ; N:o 194, ang:de försäljning till skatte af Kronansendel fisken m. m.; N:o 195, angtde Amiralitets-krigsmanscassan tillagd rätt att uppbära de vid vacancer inom sjöstateu under liggetiden besparade löner. Upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag till und. 19 H. 7 Den 9 Januari e. m. skrifvelse N:o 196, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om pensioner åt f. d. Slalsråden Hrr Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård. Derjemte upplåstes Exped.Utskts mein N:o 26, med öfverlemnande af förenämnda förslag N:o 196. Förslaget N:o 196 blef derefter af R. o. Ad. godkäudt. Vidare upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag N:o 191 till und. skrifvelse till K. M., angtde vidtagna förändringar uti båtsmansroleringens utgörande å landet. Frih. Cederström, Jacob:
Jag tror ock, att it. St:r, för att förtjena Försynens nåd, både nu ock i framtiden böra handla i öfverensstämmelse härmed. Den ifrågav:de enkan eger ett litet kapital, som gifver henne 300 rdr i inkomst. Hon är 78 år gammal, och då torde det icke vara för Staten ruinerande, om hon får den blia pension, Utsk:t tillstyrkt. Jag anhåller om bifall tili Utslcts hemställan. Gr. Mörner: Jag trodde verkligen icke att vi voro sysselsatta med att ordna landets fattigförsörjning, utan snarare med bedömande af hvad som ur Statens synpunkt bör göras eller icke. Frih. Klinckowströms upplysningar, ur sådan synpunkt betraktade, hafva förefallit mig lika torftiga, som den enkas belägenhet förmenas vara, hvars försvar han åtagit sig. Det är nu 7 år sedan den ifrågav:de enkan förlorade sin man. Hade hon varit i behof af understöd utaf Statens medel, vill det synas mig, att biskopen i Göteborg haft tillräckligt rådrum att med framställning derom vända sig till K. M:t. Frågan hade då blifvit underkastad behörig utredning. I allmänhet tyckes det mig hafva varit tillbörligt, om Utsk:t gjort en sådan utredning till första vilkor, innan Utsk:t tagit sig före att strö ut pensioner till höger och venster. Gr. Sparre: Den ledamot af Stats-Utsk:t, som haft godheten upptaga min framställning, har icke haft den godheten att gifva mig några upplysningar om Tit. Beckmans förtjenster såsom vetenskapsman. Den omständighet, att han varit theologie lektor, kan nemligen icke utgöra något bevis på att han varit en utmärkt vetenskapsman, ty vi veta, att lektorer finnas, som äro klena nog i sina stycken. Den ifrågav:de personen har sål., i min tanke, icke, förr än hans vetenskaplighet ådagalägges, annan förtjenst, än att hafva varit lektor. Hans egenskap af att hafva varit lektor bör då berättiga hans enka till pension, under det att sådan förvägras åt enkan efter en man, som under en lång följd af riksdagar varit en utmärkt riksdagsman!
Då i allmänhet kan sägas, att kronoutskylder, af hvad namn de vara må, af hvarje samhällsmedlem erläggas för det skydd lill person och egendom han åtnjuter, eller tili bevarande af medfödda eller lagligen förvärfvade rättigheter; följer ock deraf, såsom ett nödvändigt villkor, att Staten, vid bestyret om samhällets utveckling till sitt högsta mål i intellectuclt och fysiskt afseende, måste äga tillräckliga medel dertill. Men då denna tanka rörer hvarje samhällsmedlem i allmänhet, uppstår likväl ett annat förhållande med de utskylder eller skatter, hvilka tillhöra jorden; emedan de väl, i afseende pä deras användande, bidraga till samma föremål, men i afseende på deras orsak, likasom deras fortfarande bestämda belopp, äro att anse såsom villkor för ägande-rätten till olika slag af jord. Således genom förvärfvad jus dominii uppkommer skyldigheten att erlägga den en gång derå fastställda skatten, hvilken icke bör eller kan rubbas, utan att på samma gång ägande-rätten äfventyras, så väl i afseende på olika naturer af jord, sorn i förhållandet samhällsclasser emellan; ty stabilitet i grunderna bör för samhälls-eonlractet vara en oeftergiflig fordran. Med sådan förutsättning har jag betraktat hemmantalsräntan, som genom tidernas längd blifvit ansedd såsom en vid jorden fästad skatt, hvilken, likasom jordeboks-räntan, nu mera är villkoret för besittnings-rätten. Då likväl annan fråga härom uppstått, anser jag mig böra ådagalägga, att förstnämnda ränta, icke endast genom häfd, utan genom både Konungaoch R. St:s beslut, erhållit denna natur. Hemmantals-räntan, som i Oster-och Westergöthland kallas sommarskatt, och i Sveriges från Danmark eröfrade länder, terminskatt, kongsoch mat skatt samt sölfskatt, är i allmänhet öfver ?oo år gammal, och tvänne af dess titlar härleda sig ännu längre tillbaka, utan att deras uppkomst är vetterlig. De titlar, under hvilka hemmantals-räntan utgår, äro följande: Lan dtogsgärden.
Det av utskottets sekreterare författade memorialet, som sålunda den 10 oktober godkändes av utskottet och som innehålla utskottets motiv till de av utskottet beslutade förslagen, är såsom bilaga inhäftat efter protokollet av nämnda datum. Detta memorial är första gången tryckt i ett tillägg till andra bandet av »Bihang till Protokollerne vid 1810 års riksdag» (sid. 33 ff. i sagda tillägg) samt därefter omtryckt i C. U. M. 1810 —1815, sid. 53 ff. I slutet av detta memorial upplyser utskottet, att det »sammanfört med sina nu gjorda förslag de anmärkningar, som vid den 772 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll sist förflutne riksdagen giordes, och vilkas afgörande, jämte övriga grundlagsfrågor, vid den innevarande av riksens ständer till den nästföljande blivit uppskjutet». Dessa av utskottet omtalade »förslag» och »anmärkningar» finnas icke lagda såsom bilaga till protokollet av den 10 oktober, bland vars bilagor sålunda, i detta ärende, blott nyssberörda memorial anträffas. Då dessa förslag och anmärkningar finnas avtryckta i C. U. M. 1810—1815, sid. 60 ff., så torde detta avtryck ha skett efter riksdagstrycket, där förslagen och anmärkningarna återfinnas å sid. 41 ff. i nyssnämnda tillägg till andra bandet av bihanget till 1810 års protokoll. Detta tryck 1 tillägget till bihanget måste emellertid i sin tur vila på en utskrift, gjord efter beredningens av utskottet gillade anmärkningar, vilken utskrift dock, som sagt, ej blivit inhäftad i protokollsbandet. Den handling, där ifrågavarande anmärkningar förekomma, är inhäftad i protokollsbandet efter pleniprotokollet den 2 okt. eller den dag, då dessa första gången föredrogos inför utskottet och där bordlädes (jfr ovan och sid. 73). Detta aktstycke beskrives av Clason såsom en »konceptartad och flerstädes med rättelser försedd handling». Clason har icke medtagit handlingen i den del av denna publikation, som han redigerat utan hänvisat till C. U. M. 1810—1815, sid. 60 ff., där den — såsom redan nämnts — är tryckt.
Det dröjde dock ej längre än till 1873 års riksdag, då åter en ny och — man lärer ej kunna neka dertill — i många fall helt tillfällig partibildning visade sig i denna kammare. Med 3 — säger tre — rösters öf-vervigt — 57 mot 54 — ingick denna kammare på den s. k. kompromissen. Här fann man således den första kammaren delad i två i det närmaste lika stora hälfter, den ena med håg och lust att tillmötesgå bondepartiets anspråk och fordringar och den andra ställande sig i opposition mot planen att sammanblanda försvarsoch grundskattefrågorna. Detta var år 1873. Af dessa två stora partier, som stodo mot hvarandra i första kammaren var det ena afgjordt konservativt, med afsigt att hålla på indelningsverket och grundskatterna, och det andra åter böjdt för att lemna båda dessa uråldriga institutioner åt sitt öde, men detta sistnämnda, ett par röster allenast öfverlägsna parti, var ingalunda homogent. Det fans redan då en fraktion i första kammaren, som med håg och lust sträfvade för dessa realoneras aflyftande, en fraktion som derpå såg åtskilligt att vinna; men den öf-vervägande delen af det parti, som biträdde kompromissen, hörde ingalunda till denna kategori. Dess egentliga stamtrupp var att söka hos en del af kammarens ledamöter, som önskade undvika all skarpare meningsbrytning och kon-flikt med det mäktiga landtraannapartiet, en fraktion som icke ville gå bröstgänges till väga ocb som trodde att landt-mannapartiet vore att vinna genom måttliga eftergifter. Af annat skaplynne var den kammarhälft, som stod häremot. På dess program stod ett positivt och ovilkorligt motstånd mot alla eftergifter. Här fruktade man — och icke utan skäl — att det gamla ordspråket, som säger, att aptiten kommer medan man äter, skulle besanna sig — och de hafva näppeligen dömt orätt. Efter att här 1873 hafva sett en tudelning — så jemn som möjligt — af kammaren, finna vi snart ställningen öfvergå till en partitrio, som, om ock med många nyance-ringar, gått i arf till våra dagar.
På detta område har jag tillfäll » att göra mina iakttagelser. Moster Emma. Äger ni blott » gnistan », är ni visst inte för gammal. Sök komma in vid Dramatiska teaterns elevskola men har ni ej verkliga a ^ a g och en obetvinglig håg, så är mitt råd: låt b l i! Olga. N: r 1366. Hvad som är rätt eller orätt därvidlag, vill jag ej a göra, men sä- kert är. att, o m man vill ha knifvarne blanka, få de ej sköljas efter skurningen. De rosta äfven lättare då, enär det alltid kan vara någon fläck, som ej torkas så väl, att ej rosten kan få fäste. — Att fukta knifvarne före skurningen skadar ej. de blifva då lättare rena. Pelle. Har sett flera personer med slika fläckar, större och mindre, men de ha alltid gått bort af sig själfva, vanligen har skinnet bortfallit och ersatts med nytt. Hvaraf fläckarne uppkomma, r f + Stomatol• • • • H. E. TfiiNHVAR af Iduns läsarinnor äger att å denna afdelning framställa förfrågningar rörande husliga eller andra angelägenheter till besvarande af läsekretsen. Äro frå- gorna af den art, att de rätteligen höra hemma i annonsafdelningen, intagas de dock icke. N: r 1485. Vill någon godhets fullt lämna några upplysningar rörande barnmorskornas pensionsinrättning? Eller endast upplysa om, till hvem man bör vända sig för att få veta något härom. Har en barnmorska, som tjänstgjort i nära 50 år, men nu till följd af hög 1 PATENTERADE JÄSTMJÖL Å R B Ä S T A OCH Ä L D S T A JÄST1 n, r Iblä ocn gul cirstrto BB Ä5 Offl ÄKIMWKAS1E.VAW1! » * su.msi i i m M M a:a iiwmi Bpgär alltid märket 4711 och refusera irriitalionsr. TEKN. FABRIK. N * t 1347.
I följd af sådant allt och hufvudsakligast derföre, att Häradsrätten i detta mål till Jast komme, att hafva, i uppenbar strid emot lagens tydliga och bestämda innehåll, ålagt den sakfällde särskildt kroppsplikt af nio par spö för innehafvande af den vid inbrottet begagnade dyrk, hvarigenom kroppsplikten uppgått till trettiofyra par spö, i stället för blott tjugufem par, som rätteligen bort ådömas; fann jag mig föranlåten att åtala Häradsrättens olag liga domslut, och uppdrog, genom skrifvelse den 28 Januari sistlidna år, åt advokatliskals-embetet i ofvannämnde Kongl. Hofrätt att ett sådant åtal emot t. i. domhafvanden, såsom för domslutet ansvarig, efter lag och sakens beskaffenhet utföra. Sedan advokatliskals-embetet, till fullgörande häraf, inför Kongl. Hofrätten anställt talan emot t. 1. domhafvanden, hvilken, i förklaring deröfver, ytterligare erkänt underlåtenheten att tillämpa Kongl.
Men där inne var det svalt, skuggigt o c h skönt, bänkar af själfvuxen al och den alra härligaste utsigt genom dörröppningen mellan granarne och albuskarne vid stranden långt ut öfver sjön, som låg glitterblank i aftonsolen. När de hade undersökt alla de gamla välkända ställena där inne i skumrasket, skräfvan, som tjänat till skafferi, det lilla » krypinet » vid bakväggen, som varit kök, och den sluttande stenhällen på golfvet, där de brukat bädda syskonsäng af Jöf o c h mossa, o c h voro riktigt ordentligt uthvilade, gingo de åter fram i solskenet därutanför. Strax bortom grottan stod klätterbjorken alldeles invid sjöstranden. Det var ett gammalt hederligt träd, ett sådant där, som tyckts i all sin tid ha bemödat sig att växa riktigt bekvämt för barnungar att klättra i, med glest, stadigt, långsluttande grenverk, en massa bekväma klykor till sittplatser o c h mycket skuggande löf i toppen. Efter den korta stammen voro klotsar fastspikade som trappsteg. De stannade i skuggan där under, tego båda med ens, liksom väntade hvar och en, att den andra skulle säga något, o c h stodo så en stund helt lysta bredvid hvarandra i det nedtrampade gröngräset. Sonja kastade litet emellan långa blickar upp åt trädet och såg ut, som o m hon hade något mycket viktigt på hjärtat, men som var svårt att komma fram med. » Hvad tänker du på, Sonja? » frågade slutligen Kurt. » Jo, ser du, Kurt », hon stammade en smula och rodnade aldrig så litet, när hon mötte hans frågande blick, » det är för märkvärdigt, men — men — jag skulle så rysligt gärna vilja klättra upp i trädet, bara en liten, liten bit, ser du. Jag vet nog, att det är alldeles fasligt illa tänkt, nu när jag är stora damen, som både pappa och du och alla säga, men jag kan omöjligt rå för det. Jag känner en så oemotståndlig lust. Ack, hvad det skulle vara roligt! » Kurt skrattade högt. » Ja, hvarför skulle du egentligen inte kunna göra det? » sade han. Sagdt o c h gjordt.
Skrifvelse N:o 2/3. 495 Tullvärde. Banko. Stenkolstjära Strumpor, och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten : silkesbomullsreel garns andra slag Srumpstickor Strängar: kantilj-, eller öfverspunna baser . messingsoch stål tarm Stål: gjut. garf. andra slät Qvantitet för tullberäkningen. C 100 skålp. i ) stäp. v. C 100 skålp. 1 \ stäp. v. J 100 skålp. i \ stäp. v. ' Införselstull. Banko. Hpiesgians; se Antimonium. »pik och nubb; se Jern. ipiritus vini och annan sprit; se Bränvin. spiritus vitriol-; se Svafvelsyra. »päck; se Tran. Sticktyg; se Väfnader, bomulls-. Stilar; se Boktryck. Stockfisk; se Fisk. Storax hänföres under Apoteksvaror. Stramalj; se Brodérduk. Strutsljädrar; se Plymer. Strömming; se Fisk, 49ö Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 2/2. Tullvärde. Qvantitet Banko. för tullberäkningen. Banko. R:dr sk. rist Kldr sk. rist 3 Stålarbeten > ej specificerade 1 3 Stärkelse j hvit 1 lisp. i 1 16 — Svafvel 1 lisp. 12 _ Sicilianskt eller annat så kalladt naturligt svafvel till begagnande för fabriks-tillverkning af svafvelsyra, efter serskilt anmälan hos Kommers-kollegium och af detsamma lemnadt tillstånd . Substans; se Bläckpulfver. Svarfvarearbcten; se Leksaker och Trädvaror, ej Ospecificerade, arbetade. Sviskon; se Plommon. Svärta, bokoch kopparsticks-; se Boksvärta. Synälar; se nålar. Syringar; se Fingerborgar. Sängkläder; se Kläder. Tackjern; se Jern. Taft; se Väfnader. Tagel; se Hår. Talgljus; se Ljus.
Oss under denna Riksdag till tryckfrihetens vård utsedde Gom mitte ra de 8 Juni 1841 9 - — 9 10 — _ Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 391. g55 härmed velat uppdraga alt vaka deröfver, det så väl Grundlagarne, med de deruti vid denna Riksdag antagne förändringar, vid skeende omtryckning af »amma Lagar, som ock Vårt förafskedade Riksdags-beslut, varda felfritt tryckta. Stockholm den 10 Juni 1841. Uppf&st och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Juni i84t. Pi este-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till rotehållare vid Norroch Vesterbottens Fält-jägare-Corpser, för rotefrihets-medel inom Norroch Vesterbottens Län. (Stats-Ulsk. Mein.
Kläden Funnos ännu år 1820, 111,000 alnar; nu finnas ej iner än 72,500, enahanda Förhållande äger rum med alla öfrige Utredningspersedlar. Jag hemställer ml till Rjdderskapets och Adelns eget bepröfvande, huruvida ett sådant förhållande kan. fortfara, utan att förråderne helt och hållet blifva tömde, då de likväl under fredens lugn borde ökäS. Söm jag ernod-* lertid förutsåg, att anslag till förrådens okande icke skulle erhållas, trodde jag mig åtminstone höra grunda Budgeten derpå, att förråden icke ytterligare skulle minskas. StåtsUtskottet deremot har ej beräknat Värdet af dS ofvan uppgifna Utur Fötråderfié årligen tagne persedlar, och uppståt härigenom en dillö* 110 lien i 8 September f, m. renee emellan StattUtskottets och min uppgift af minst 40,000 R:dr. 3:0 BeväringsManskapets underhall un* der den årliga öfnings-tiden har de sednare åren i medeltal kostat 65,000 K:dr; men som spannmål samt flere andra frido ämnen dessa sednare Iren varit i ovanligt lågt pris, och möjligen kunna stiga , har jag trott mig böra uppföra 15,000 R:dr mera än som åtgått de senare åren, eller 8o,o®o R:dr, hvilken summa verkligen utgätt åren 1818 och 1819. åDessutom linnes intet uppfördt på Tionde Hufvud* Titeln (Flottans) för Sjöbeväringsmanskapets eXercice , i händelse detta skulle blifva sammandraget, di den uppförda Summan af 80,000 R:dr till och med vore för lågt beräknad 5 differencen emellan StaisUtskottets och min uppgift är här således 15,000 R.dr. 4:0 Byggnads kostnaden för Carlkrona Kasteller, tillhörande ovedersägligen Flottan, hat likväl icke å dess Stat blifvit uppförd, jag trodde mig således böra omnämna denna Utgift, pl det den ej sedan skulle drabba Arméen.