Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men rättvisan fordrar likväl det erkännandet, att felet icke låg ensamt hos de nye korsriddame. Innan professor Retzius ännu ens hade hunnit att efter föredömet af en sedermera politiskt mycket djupt komprometterad köpenhamns-professor antaga en » redaktions-direktörs » något obegripliga men ståtligt klingande namn, heder och värdighet såsom ett tecken för verlden, att han till den svenska pressens frälsning i nåder täckts ikU&amp;da sig en annan herres skepelse och varda något för mer än vanliga dödliga, hade underrättelsen derom redan gått som en sen-sationsnotis genom hela den till underkastelse bestämda svenska pressen. » Nu har Aftonbladet kommit i rätta händer! » hette det på alla möjliga munarter och med skiftande tonvigt på alla sju orden. Man trodde, att glädjelåten kom från någon, .som, i det fallet mera vetande än andra menniskor, hade reda på någradolda publicistiska anlag hos den blifvande » redaktionsdirektören ». Sedermera har det emellertid visat sig, att bebådelsen var en på fri hand uppgjord profetia, bestämd att aldrig gå i uppfyllelse. Man väntade dock en ganska rundlig tid på att se huru det skulle gå. Till slut började sjelfva de närmaste vännerna att visa tecken till otålighet Ett stockholmsblad talade små-försmädligt om » salongsliberalism » och Göteborgs Handelstidning nämnde i hastigt förbigående och i en ton, så ogement välmenande, att den nästan fick en anstrykning af svartaste elakhet, något om att det kanske vore så godt att den stora uppenbarelsen ändtligen en gång visade sig. Men uppenbarelsen visade sig icke. Och anledningen der-till var, att der ingenting fans att uppenbara. Ingenting annat än inbilskheten och skrytet, som man fått bevitna från första böijan, ehuru man varit nog vänlig att anse dessa både saker icke vara allt hvad den nya aeran i den hittills förmörkade pressens annaler skulle komma att bjuda på. Så var det emellertid.
Säkerheten för ärenders behöriga utveckling och behandling, då de omsider förekomma till Konungens pröfning, skulle genom Utskottets förslag betydligen försvagas, då de blott i närvaro af den Minister, under hvilkens tillsyn ärenderne förut blifvit beredde, skulle afgöras, i jemförelse till hvad man bör förvänta af ärenderuas föredragande och afgörande i ett talrikare StatsRåd, jemlikt Grundlagens föreskrift i 8:de och flere af RegeringsFormen; den i öfverensstämmelse med denna tanka hos Riksens Ständer rådande mening manifesterade sig äfven sista Riksdag, då alla Riksdagen förut föreslagne grundlagsförändringar, i samma ändamål som det nu framställdte, blefvo i RiksStånden afslagne och har -vid sådant förhållande det varit oväntadt, alt ifrån ett Utskott, inrättadt hufvudsakligen i ändamål att föreslå grunder för minskning i Statens Embetsoch Tjenstemän, och Statens löne-utgifter, emottaga de förslag förnyade, i afseende på ärenders behandling inför Konungen i SlatsKådet, som så nyligen Den 27 Maji. 315 blifvit af Rikets Representanter afslagne. Jag medgifver gerna, att de i Collegierne förekommande DomareMål kunde lämpligen upptagas af HofRätten, men om detta å ena sidan beredde en inskränkning i antalet af Collegiernes Embets-och Tjenstemän, torde etttillokadt antal, svarande deremot, i HofRätten tarfvas, och nyttan för det allmänna blifva mindre betydlig.
Jag yrkar icke votering och öfverfemnar åt R. o. Ad. att besluta i frågan, men reserverar mig för framtiden för all delaktighet i de olyckor, sorn af beslutet kunna blifva följden. Uppå derefter framställd propos., blef förslaget i 12 punkten bifallet. i3:de punkten. Förslag med afseende på markegång s-taxo roås ti 11 ä m p n i n g. 75 §:n Regerings Formen. Jrliga markegångs-tnXara upprättas genom deputerade af alla RiksStånden, nämnda på det sätt hvarje Stånd för sig särskildt föreskrifver; och skola, sedan de vunnit laga kraft, gälla till elen efterföljd, som Konungen och Rikets Ständer bestämma. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, alt förslaget i denna punkt blifvit afslaget af Borgaresamt BondeStånden, och att, rörtde denna samt de återstående punkterna, PresteSt. ännu icke fallal något beslut. Den 26 Murs e. m. 499 Förslaget i denna punkt blef äfven af R. o. Ad. afslaget. i/j:de punkten. Förslag till stadgande, i afseende på liden för riksdags fortfarande. 10g §:n Regerings Formen. Ej må riksdag längre rucka, än sex månader från dagen anmäle de det hos Konungen jemte deras önskan, att riksdagen måtte fortfara någon viss inskränkt lid, högst tvä män ader, /ivard Konungen gore del afseende, han tjen ligt pröfvar. Der så oförmodadt — belopp sig åtagit, dd skola Riksens Ständer åtskiljas, och forlfare den förra uppgöra och utfärda. 80 §:n Riksdagsordningen. Riksdag må ej räcka längre, än sex månader från dagen anmäla Riksens Ständer det hos Konungen, jemte deras önskan, att riksdagen måtte fortfara någon viss inskränkt tid, högst två måna eler. Rörandes minst lie Riksstånd må äfven slutas, innan sex månader tilländagått, enär samtliga RiksSlånden sådant begära och Konungen dertill lanner bifall. Underl. Ridd Secret. tillkännagnf, alt Borgareoch BondeStm bifallit detta förslag.
Flera af Ledamöterna uti StatsUtskottet hafva varit af olika tankar, huru allt detta borde verkställas. Grunderna till Utskottets B slut hafva varit, att i annat fall, flera mindre bemedlade Medborgare kunde blifva lidande. Äfven att de , som uti Disconterna tagit Lån , skulle komma på obestånd i en hast, om Discontemas ActieÄgare finge i laglig ordning utsöka sina Fordringar. Detta synes mig vara stridande emot .Lagen, att förneka någon utsökt! sin fordran. Den 17 Martil, e. m. Hvad Götheborgs Discont angår, så har den ännu ej upphört att betala 3 men bör ändå underhjelpas, enligt Utskottets Betänkande. Jag önskar , att Herrar Directeurer uti Götheborgs Discont ej upphöra att betala , i anledning häraf, för att <å och erhålla understöd med penningar af Banquen, hvarigenom alla Actie-ägare kunde vid utdelningen få någon större vinst af sine Actier , än de utan Bankens hjelp kunnat vänta Skulle Riksens Höglofl. Ständer förbjuda Disconternas Actie-ägare att i laglig ordning inkräfva sina utestående fordringar, som de enligt Lag äro berättigade till, måste de af Staten erhålla ersättning för sin lidna förlust, efter min tanka. I annat fall kunde ny Lag tillskapas vid alla uppkommande händelser} hvartill äfven torde kunna lärn pas att borttaga rättigheten för Fordringsägare, att utbekomma den upplupna och löpande Räntan enligt Sedlarnes lydelse, när ingen Ces'- sions-Ansökning ännu blifvit verkställd} ty att upphöra betala, är ej detsamma, som att Cedera Bonis i laglig ordning. Jag med många flera kunna ej känna, ännu mindre säkert veta Banquens inneliggande och förvarade redbarhettr uti Metaller och SpedieMynt; ty sådant har alltid varit och för blifvit en hemlighet för Allmänheten. Om sådant bidrager till Banquens Credit eller ej, hör ej till denna sak Det är säkert, som alla med sin kännbara förlust fått veta., att Banquen, lika med Disconterna, för flera år sedan upphörde att betala.
Bland öfriga i ofvannämnde sammandrag upptagna utgiftsposter befinnes en å 75 R:dr 93 öre, sorn, på. grund af akademiska Konsistoriets den i Juni 1860 fattade — 213 — beslut, utbetalts för afsändande af en deputation till H. M. Konungen i lägret å Ljungbyhed. Enär, enligt Revisorernes åsigt, en dylik utgift är helt och hållet främmande för akademikassan, hafva Revisorerne ansett sig böra förhållandet omförmäla. Lunds Domkyrka. Denua kyrkor&kenskap, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, visar följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: D ebet. Balans från år 1859: Tillgångar .' 137,145: 3. Uppbörd: Ordinarie räntor, arrendeoch tionde-spanmål m. m 49,754: 69. Credit. Utgifter: Anslag till Lunds Akademi 1,199: 32. Expenser och arfvoden 797: 23. Byggnader och reparationer 10,043: 56. Balans till år 1861'. Bland Domkyrkans utgifter under revisionsåret upptager räkenskapen ett belopp af sammanlagdt 153 R:dr 82 öre för dekorering af Domkapitlets hus i Lund, med an - — 214 — ledning af H. M. Konungens besök derstädes; och enär, enligt Revisorernes åsigt, denna utgift icke bort af Domkyrkans medel bestridas, hafva Revisorerne ansett sig böra förhållandet omförmäla. Konsistorierne i riket.
Sappan, malen Schuttgelb Spanskgröna .. Stocklack . Sumack ... Umbra Vau eller Gaude . Vejde Ängskära ... andra slag ej specificerade Anm. Färger, med olja eller annorledes beredda, må införas mot den för råämnet stadgade tull. Färglådor, med färger och annat tillbehör, äfvensom färger i musslor, glas o. s. v. . Anm. Något afdrag i vigten göres ej för lådan, glaset, musslan eller annat tillbehör. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:dr sk. rst. 16 1 Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 197. Färgträd, helt eller oraspadt, alla slag, samt andra till färgning användbara växter och växtdelar, i Taxan ej specificerade . Galläpplen Gallmeja Gardiner, Rull-, af bomulls-, målade eller tryckta . Garn: Bomulls-, enkelt eller dubbleradt i härfvor eller bobiner: linneeller hampväfnad, ofärgad t färgadt: Turkiskt rödt allt annat Anm. I händelse hos vederbörande Tulltjensteman villrådighet uppstår, huruvida icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, åligger godsegaren, såsom vilkor för lill godonjutande af de för dubbleradt bomullsgarn stadgade lägre tullumgälder, med sakkunnige personers, efter besigtning å godset, afgifna betyg styrka, att varan utgör garn af sistnämnda beskaffenhet. Kamel-: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt färgadt, tvinnadt eller dubbleradt Gordereller Sejler Kamulls - och Redgarn: otvinnadt och odubbleradt färgadt, tvinnadt eller dubbleradt . ofärgadt, Qvantitet för tullberäkningen. 100 R:dr v 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. Införselstull.
Att, i de fall, der räntan för meddelade lån ej är utfästad till mer än fem för hundradet om året, banken äger, vid låns lifgifvande, afdraga räntan för bela lånetiden samt, efter förfallodagen, såsom straffränta sig till godo beräkna ~ proc. i månaden; dock med skyldighet för banken att, såvida den af sistnämnda förmån sig begagna vill, föranstalta, det lagsökning till lånets i nd rifvande, sist inom en månad efter för fa Ilo tide 11, varder anställd och, i allt hvad på banken ankomma kan, skyndsamligen utförd. Vid fordringars ind rifvande n j u t e banken samma handräckning, som för R. St:s Banks Discont ver k är stadgad. Hr Lefren: Den af mig vid detta mom. gjorda anmärkning förfaller, om den redaclion antages, som nyss upplästes, Hr Stråle: Jag hemställer, om det icke bör beta: ” såsom straffränta sig Sill godo beräkna ^ proc. i må naden eller tillsammans 8 proc. om året; dock med skyldighet etc.;” emedan det då blefve klart, att straffräntan, proc. i månaden, skall beräknas utöfver de 5 proctn, efter proc. i månaden tillsammans med 5 proc. om året gör summa 8 proc. för året. Hr Stuart: För min del tror jag, alt redactionen blefve tydligast, om, på sätt jag redan föreslagit, olden: ”eller 4:4 Den 19 Mars e. m. 8 proc. för året” utginge, emedan på detta ställe endast är fråga om straffräntan. Hvad denna sistnämnda tillsammans med den ordinarie räntan utgör, torde icke behöfva i lagen särskildt bestämmas. Jag anhåller derföre om propos. på Gr. Frölichs förslag till ifrågavar. stadgande med den förändring, hvarom jag hemställt. 3 mom. i i3 § af Gr.
Jag värderar för högt vår fria yttraroderätt, för att kunna likgiltigt se den våda, som den kan vara underkastad, genom sia •I Den 28 Ko v ernber f. m. 489 egen öfverdrift. Det är ett bruk i andra Representativa samhällen, att man, med det allmänna utropet: till Ordningen j hälsar den, som med ett lagstridigt uttryck sårat Husets känsla. Jag beklagar, att vi sakna dessa former, och instämmer i den reservation emot ett uttryck af ordet osanning i Friherre Anckarswärds yttrande, som af Herr Lefren blifvit gjord. Den värde Talaren har vid alla tillfällen sjelf yrkat på iakttagandet af Parlamentariska Former. Jag hemställer således nu till hans egen rättskänsla, om detta uttryck är Parlamentariskt och jag är öfvertygad, alt lian besvarar denna fråga så, som jag önskar. Friherre Anckar swärd: Friherre Cederström har till mig och mitt medvetande ställt en anmaning, som jag alldeles icke förstår. Jag vet mig år 1809 icke hafva deltagit i något försök, att påtruga Rikets Ständer någon Regeringsform. Det är visst sannt, att jag kännt personer, som vid sjelfva timman, då det gälde, att utveckla Revolutionen, kännt de obotfärdigas förhinder; men jag vet mig icke hafva med Friherre Cederström , i afseende på någon Regeringsforms påtrugande, delat den minsta åtgärd. Jag ber, att detta måtte blifva tagit lill Prolocollet. Hvad Friherre Sprengtporten yttrande vidkommer, så anhåller jag, alt få veta, 4 go Den 28 November f. m. om det ullrycket osannings som jag i milt anförande nyttjat, icke innefattar en sanning. Kan det bevisas mig, att jag är den, som sagt en osanning, så är jag den förste, sorn skall återtaga det. Men om jag med ordet osanning uttryckt en sanning, så tror jag, alt vi äro på den punkt, att det är meningarna, som skola bestämma uttrycken, och då detta ord är både det lindrigaste och det korrtaste jag för min öfvertygelses uttalande kunnat nyttja, så kan jag icke ändra något deraf. Friherre Cederström:
JVS 74, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxfiske i Gefleborgs Ian ; JVS 75, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ersättningsanslag för upphörd dagsverksskyldighet till åtskilliga mililie-boställen; JVS 76, i anledning al Kongl. Majds nådiga Proposition, angående upplåtande till Göteborgs museum af Kronans andel uti f. d. Oslindiska kompaniets bus i Göteborg; JVS 77, med hemställan om utredning, om och på hvilka vilkor åboerne å de Wisingsö skolegodshemman, som äro af krononatur, må kunna förvärfva eganderätt tiil dessa hemman; JVS 78, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande af en del utaf slottsträdgården i Halmstad till tomt för ny e|eroentarläroverks-bvggnad derstädes; JVS 79, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter enkan Anna Maria Lundgren, till förmån för folkskolebyggnaden i Hudiksvalls stad; JVS 80, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter hustru Johanna Catharina Grenqvist, till förmån för fatlighusbvggnaden i Waxholms stad; JVS 81, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående föreslagen utvidgning af Uplands regementes mötesplats Polacksbacken; JVS 82, angående förändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myndighet; JVS 83, ungående inrättande af ytterligare ett Institut för döfstumma och blinda; och J\S 84, angående förändrade föreskrifter för vinnande af inträde i Konungens kansli och de förvaltande verken. Den 15 April. Från Håglo/l. Ridders/capet och Adeln. S. D
För vinnande af Mästerskap, särskildt å Murmästareoch särskildt å Tirnmermanshandtverket, skall endast erfordras erfarenhet i det practiska af Handtverket, så att den, hvilken, genom nöjagtigt prof och yerkställande af någon ■Förslag. väsendtlig byggnadsdel, visat sig ega kännedom af hvad ettdera yrket tillhörer, må derå vinna Mästerskap; men för Mästerskaps erhållande a bägge desse förenade yrken, eller såsom Bygg. mästare, hvilket ock skall vara tillåtet, fordras, jemte berörde practiska händighet, nöjaktig och bepröfvad skicklighet i ritningars och desseiners upprättande, samt byggnaders uppförande derefter. Architecter och Mechanici, såsom mera beroende af insigt i vetenskaper och fria konster, äro icke underkastade åliggandet, att söka Mästerskap och Burskap, men, obetagne att det erhålla, då de i föreskrifven ordning sig dertill anmäla, och sin skicklighet och behörighet styrka. §• 17- För att erhålla tillstånd till idkande af BryggeriSlagteri och Bakeri-Näringarne, må såsom vilkor ej fordras, att hafva varit Lärling och Gesäll, eller att aflägga Mästare-prof; dock skall den, som med brygd, slagt eller bröd, såsom Stadsbo, handel idkar, ovilkorligen i egenskap af Bryggare, Slagtare eller Bakare, hos Magistraten söka och erhålla Burskap; och kommer, .i afseende på utöfningen af Bakeri-Näringen i Stockholm, att förhålla3 i enlighet med de förordnanden, som i detta ämne hittills varit^eller hädanefter kunna blifva vidtagna. Förslag'. 427 V. Artikeln. Om Mästares och Idkares skyldigheter samt fredande från obehörigt intrång §. l. Mästare och idkare ansvare för de arbeten och tillverkningar, som å deras verkstäder förfärdigas eller af dem till salu hållas. §• «•'
Utsk:t har af det stora antal sökande, som anmält sig, dragit den slutsatsen att brist på duglige sökande icke skulle uppstå. Denna slutsats är enligt min tanke något förhastad, ty vill man hafva duglige sökande, måste man betala dem för sitt. besvär. På grund häraf hemställer jag att R. o. Ad. ville, med afslag å Utskrs förslag, vidblifva nu gällande bestämmelser i ämnet. Frih. Raab, Adam Christian: Jag har verkligtn icke ofta haft den tillfredsställelsen att kunna öfverensstämma med Frih. Cederström, men då jag begärde ordet, var det just för att säga detsamma han nu anförde. Man kan nog få en mängd personer till kontrollörer, men det ligger vigt uppå att dessa äro aktade män. Så har hittills också varit händelsen, men nedsätter man arfvodet, ,. så kan det blifva en annan sak. Ännu har ingen enda person här i landet varit misstänkt för underslef, och vi böra göra allt för att detta goda förhållande måtte fortfara. Jag skulle helst vilja hafva bestämt 10 rdr, men då så icke nu kan ske, får jag yrka att arfvodet måtte blifva 8 rdr om dagen. Frih. von Schulzenheim, David: Då denna fråga förekom i Utsk:t, tillhörde jag minoriteten. Jag ansåg nemi. det vara nödvändigt att aflöningen bibehölls vid hvad den Den 14 Maj. 317 förut varit, på det att fullt pålitlige personer i följd af den goda aflöningen lättare skulle förbise de obehagligheter, som med dessa befattningar äro förenade. På denna grund yrkar jag äfven nu bibehållande af förutvarande aflöning och förenar mig med Frih. Cederström. Gr. De la Gardie, Robert: I likhet medföreg:de talare anser jag det vara vigtigt, att man till kontrollörer alltid kan hafva fullt pålitliga personer. Jag har således äfven alltid hyllat den åsigten att arfvodet icke borde nedsättas. Men då bränvinsbränningen blifvit frigjord, tror jag följden blir att brännerierna komma att hafva kontrollörer 6'—7 månader om året.
Grefve Posse, Carl Henric: Med Friherre Cederström förenar jag mig, så vål i afse.' ende på nödvändigheten och nyttan af att Utskotten erhålla den äskade upplysningen, som Den S Martil. på den föreslagna tiden af i4 dagar, inom hvilken samma upplysning bör meddelas. Den torde kunna lemnäs uti två ord. Om nemligen Utskotten anse oss böra gå fram eller tillbaka. Jag ser för dem intet hinder att uppgifva, om de ämna tillstyi ka frihet i näringar och handel nied mera, eller snörpsystemet, med hvilket jag vål icke har den äran vara bekant, men som jag hört mycket omtalas. Afven tror jag, att Riksens Ständer, genom en dylik upplysnings erhållande skulle vinna det af Friherre Cederström åsyftade ändamål; enhet och sammanhang i Statshushållningen. Herr Hjerta-. Då af hvad jag nu hört Friherre Cederström yttra, jag finner, att han icke önskar annat, ån något så lått verkställbart, som afgifvandet af Utskottens mening, huruvida Utskotten anse, att Riksens Ständer böra handlägga alla denna Riksdagens årender, i enlighet med den anda, som råder bland hela Svenska Folket, är följd af hvarje folks begår, att erhålla större frihet, större säkerhet, samt lyda behofvet af att följa med den tid, som rycker menskligiieten med sig; då anser jag visserligen denna tid af i4 dagar vara mera ån öfverflödig Men jag kunde aldrig föreställa mig, att Friherre Cederström åsyftade någon ting så obetydligt. Jag trodde frågan vara om en fullständig plan för vår oeconomiska och financiefla lagstiftning; och då ansåg jag all annan åtgärd otjenlig, än den, som kunde gifvas af det Särskilta Utskottet, jag vördsamt föreslog i början af Riksdagen; och som af detta Stånd, i48 Deri 5 Mavtii. så kraftfullt understöddes, men nu, jag vet ej på hvad grund, af ConstitutionsUtskottet afsla. gits.
Den tunga ljuskronan i taket med sina slipade glaskläppar, stora som théfat, de gamla, dystra porträtterna, glaskuporna med de odrägliga guldfiskarne, hvilka i evig ringdans tycktes tälja sitt enformiga lif, liksom jag sjelf — ja, ända till den uppstoppade lilla apan i hörnet vid spiseln, med sina orörliga ögon af glas, och det klumpiga eldstället med en skyffel så stor och tung, att man dermed kunnat gräfva en graf, allt, allt ser jag framför mig i den dunkla osäkra belysningen af en ständigt brinnande ekstubbe, hvars ojemnaoch bleka låga än flammade upp, än qväfdes och aftynade, liksom oron och otåligheten i min själ. Endast den, som sjelf i ungdomens och passionens ålder varit fjettrad i det outhärdliga tvånget af ett lif som mitt, kan fatta plågan deraf och de vidunderliga tankar och fantasier det kan föda, den vådliga förvirring och oreda det kan skapa känslor och begrepp. Många gånger om dagen lät jag mitt onyttiga arbete sjunka ned på knäet och mina blickar hvila på den gamla ladyn och hennes sällskapsdam. Jag kände ett slags spökrädsla vid betraktandet af deras stela orörliga drag; det föreföll mig, som om de varit döda sedan åratal och ändå sutto här qvar som eviga mumier, oåtkomliga för tiden och lifvet och utan begrepp om årens och dagarnes lopp, om det varma blodets svallning, det unga hjertats åtrå och qval och hoppet och kärleken och äran och längtan, som dvaldes bredvid dem, inneslutna i samma graf. Ett slags förstening tycktes mig hafva omslutit hela detta gamla slott, och jag flydde med förtviflan ut i parken, der stormen ruskade trädens kala grenar och regnet öfversvämmade gräs och sandgångar. Jag kände ett ovilkorligt behof att på något sätt gifva luft åt den instängda kraften, det qväfvande öfvermåttet af känslor och tankar, som den förkrossande tyngden af ett overksamt och värdelöst lif hopade öfver mig. Jag skulle velat skrika högt af smärta eller sjunga af längtan ur djupet af min brinnande själ.
Vorgare-Ständet uti i:sta z:dje och 4-de Punkterne yrkade ändringar; men i anseende till de af Utskottet äberopade och af Ständet förut gillade stal, fann Prcste-Ständet sig icke kunna med WälloftBorgare-Ständet förena sig om desi andra Anmärkning, rörande progresiiwa afgiftens förswinnande för pannerymder af flere under ett tak inrattade pauri er. Hwad äter angeck wälbcmäldte Stånds zfteAnmärk^inx. eller att den nya Bränwins-afgiften först ifrän och med'nne» arande ärs senare hälft borde bcräknas, sa och enär Presie-Ständet redan under den i Lfte December nästlidet är bifallit Almänna Bcswärs-och Oeconomie-Utffottets uti Pr»tocolls-Utdrag af den gide i samma mänad gjorde hemställan, att Dewillnings-afgiftcn för Bränmins-brän" rringcn skulle för inncwarande är utgöras, i enlighet med hwad uti nya Författningen härom kunde blifwa stadgadt, fann Prcste-Ständet sig icke kunna uti berörde ändring med Wällofl. Dorgarc-Ständet instämmas vt zuxrs. Llx ?rc>toco!I<,. I, v. LljNlgrizt. Den 17 April. Utdrag af Protokollet, hållit hos Högwördige Preste-Ständct den 6 April i8ro. S. D. Wid ytterligare föredragning af Riksens Högloft. Ständers Almänna Beswärs-och Leconomie - Utskotts förnyade Betänkande, angående Inrättningar för fattige barns upfvdande, blef detsamma af Preste-Ständet bifallit, med den modification, att Utskottets förflag, dcthwar och ens afgift till dc fattiga borde uträknas efter BewillningS-Summan, icke alltid är werlställbart.