Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mätningen af pannans höjd och diameter behöfves ej. §. 33. Justerare, sorn reqvireras, böra hafva skjuts in natura eller skjutspenningar för en häst. §. 38. Anmälan bör ske till den förut omnämnde Coinm i t toen. 5- 3g. Trädbrösten på brännsvinspannor förseglas äfven, och Kronobetjeningen får skjuls och traetamente för sina resor till förseglande af pannorna. §. 41. Rättas i öfverensstämmelse med dessa förslag. §. 46. Försvinner. Vid §. De allrasträngaste utvägar böra vidtagas till hindrande af utländskt brännvins införande, och de hårdaste straff drabba den eller dem, som bryta häremot, såsom t. ex. alt mista varan såsom god pris för beslagaren, hvars skyldighet dock blir att varan till utländsk ort återföra, under ägande rätt att densamma der lill sin lörman använda. Förbrytaren bör äfven plikta ansenligt, förklaras ovärdig allt medborgerligt förtroende &c. &c. Samma eller 3 H. 4 aG Den i Mars f. tn. annat ansvar borde elfven draljba dem , som deltaga i inpractiserandet. Emot lönnbränning hafva vi redan tillräckliga controller, om nerv och kraft användas hos författningens verkställare. Hvad slutligen bestralfningsbeslämmelserna angår, så torde vederbörligt Utskott dem närmare eftersinna. Likväl skulle jag föreslå den förändring uti 65 §., att böter samt den förverkade redskapen må fördelas till hälften emellan angifvaren och åklagaren, men der ingen känd angifvare finnes, det hela må ensamt tillhöra åklagaren. Sist må jag tillägga, att jag anser beskattningen, genom hvad jag här ofvan föreslaget, så högt upptagen, att jag icke inser, att jordbruket kan bära någon större, af hvad natur som helst. Bcskatlnin" s-Tariff. Kmincrummct Från i5 k:rs panna till och med 20 12 sk. B:co 20 16 3o Hr af Forsell, Carl Gustaf, uppläste följande:
När man vet att RiksHufvud - Den 5 Mars f. m. a5g Löken ej förr än på andra året efter utbetalningarne afslutas och granskas, så borde vederbörande hafva hunnit att imedlertid fullgöra redovisningen, om det än vore fråga om hemliga militaira utgifter. Vi påminna oss, att det sista kriget börjades år i8i3 och slöts år 1814- Om således hemliga utgifter förefallit vid krigets början; hade de dock utan våda kunnat redovisas vid krigets slut, utan att någon rubbning derigenom gjorts i den vanliga gången af vårt redovisningssätt. Kan nu sådant ske under krig, måtte det äfven kunna äga rum under fred. Rörande de anmärkningar, som blifvit gjorde i afseende å Strömrensningsfonden, anhåller jag att få tillägga något. Jag förmodar, att Rikets Ständer ej anslagit dessa medel för att användas, der de ej behöfdes, utan der de tarfvades, och andra tillgångar saknades. Der de icke behöfdes, var just det omtalade stället, dels emedan en så stor rörelse redan der kommit i gång, att näringsidkarne, som hade gagn af företaget, borde sjelfve kunna besörja kostnaden; dels var det väl icke Ständernas mening, att alla tillgångar skulle användas åt ett enda håll, Götha Canallinien, ljvartill så stora anslag särskildt voro gifna. — I den omtvistade frågan, om norr och söder, vill jag antaga den grund, hvarifrån Styrelsen i åtskilliga författningar, t. ex. Skiftes-stadgan sjelf utgått, att nem 17 * 260 Den 5 Mars f. m. ligen, till de norra provincerne räkna dem, som ligga norr om DahlElfven. Rikets Ständer synas ej eller hafva kunnat åsyfta annat, ty att upprensa Upsala k, Stäkes-sundet m. m. måtte ej vara meningen med lät~ tade sjötransporters öpnande i rikets norra provincer, för att förskaffa tillgång å varor, som hittills blifvit köpta af utländningen, särdeles Finnarne. Genom Strömrensningarne i det af ålder odlade Upland får man ej hit annat än spannemål m. m. som man redan äger.
Vigten och nödvändigheten af sappörtrupper är så gifven och erkänd, att det finnes icke någon enda Europeisk armée, som saknar sådana, Den U April e. m. 89 oell det, iir således en lucka inom Svenska arméen, som måste fyllas; och dfi det icke torde kunna påstås, att dessa trupper skulle kunna i beliofvets ögonblick helt hastigt upsättas, tror jag, att R. o. Ad. icke bör hysa någon betänklighet vid att, med afslag å Utskit.s framställning, anvisa för detta ändamål de medel, som K. M i sin Nåd. Propos. begärt; och anhåller jag om H. Exc. Hr Gnns o. Landtmilis propos. härå. Hr af Kleen, Johan: Till hvad Chefen för Landtförsvars Depitet yttrat i afside å nödvändigheten af anslag för eft nytt sappörkompani, anhåller jag att få foga några ord. Då K. M. först föreslog upsnttande af sappörtruppér, omfattade planen 4 kompanier; med dessa kunde man föra 4 equipager, och med dessa 4 equipager skulle man kunna slå en brygga af 600 löt, samt under vissa vilkor af ända till 792 alnar. Af dessa föreslagna kompanier blef endast 1 beviljadt vid 1 853 års Riksdag, så att man nu icke kan slå längre brygga än af 7 5 alnar. Detta är naturligtvis alldeles otillräckligt för en enda arméekår, och blir det ännu mera, om arméen komme att delas i flera kårer. Det finnes också ingen aimée, som har så ringa antal dylika trupper, som den Svenska. Till o. m. i Wurtemberg, hvars armée icke är på långt när så stor som vår, är ponton-trainen icke mindre; likaså i Danmark. Den enda armée, med hvilken vi kunna jemföra oss med i antal, är den Sardinska, och den har ett sappörreg-.te af icke mindre än 10 kompanier.
M 161, i anledn. af K. M:s Nåd. skrifvelse!1 lill R. St., ang:de Folkskole-lärares pensionering; M 162, i anledn. af väckt motion, om ett lån lill Skredviks församling i Götheborgs och Bohus län; M 163, ang:de låns beviljande för säkningen af, och en båtled emellan sjöarne Asunden, Jernlunden, samt Stora och Lilla Rengen i Östergöthland; JYi 164, ang:de hegardt, och af K. M. i Nåder förordadt ytterligare anstånd med inbetalniugarne, å de staden Cimbritshamn, beviljade byggnadslån; JYs 165, i anledn. af K. M:s Nåd. Remiss, å dess och Rikets Kammar-Colhii berättelse, ang:de Kungsgårdars och öfrige Kronolägenheters förvaltning, ifrån d. 7 Nov. 1850, till d. 20 Okt. 1853; JYS 166, i anledn. af K. M:s Nåd. Remiss å Kongl. KammarColhii Berättelser, ang:de Sala Silfververks Ränte-ersättnings-fond för redogörelse-tiden ifrån d. 1 Nov. 1849, till samma dag, 1852, Den 21 Juni e. m. 367 Banko-Utskottet: Jtä 41, ifråga om bestämmande af viss tid, dels för emottagande i Kronans upbörd af R. St:rs Banks utelöpande sedlar å 16, 12 och 8 sk. b:ko, samt å 14 och 10 sk:r kopparmynt, och dels för inlösen i Banken af ej mindre nyssnämnde sedlar än Bankens utelöpande Transport-sedlar, samt sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla och enkla blad; 42, i anledn. af väckt fråga, om anskaffande af ny, ändamålsenlig byggnad för R. Stms Bank; JV$ 43, i anledn. af väckte förslag, om ändringar och tillägg i föreskrifterna, ang:de Bankens metalliska kassa. Lag-, samt Allm.
T:r. T:r. T:r. T:r. St. St. St. St. St. St. St. Efter Bevillningsförordningen. l:sta Art. R-.dr sk. rst. Summa. R dr I —I 26! 4| 21 I 40 252 sk. rst. Summa. R:dr sk. ! rst.! Kronotii R:dr i sk. rst. R:<tr Jönköpings Landskontor den 19 November 1349 Carl Landegren. T:r. St. Underhållna Kreatur. st. St. j St. St. St. St. R:dr 1,200 2,300 3,030 2,000 sk. 10,7501 — i — 1,000 a s B i ct Bevillning. Efter Bevillningsförordningen. l:sta Art. Summa. R:dr sk. rst. R:dr 10 55 sk. rst. i R dr i sk. rst. Summa. R:dr sk. rst. Jordeboksoch Hemmantals-Ränta. Kronotionde. Afrad. Mantalspenningar. Gernsngsören. Tionde och Räntor af Bruk och Bergverk samt andra Verk och Inrättningar. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sli. rst.! R:dr sk. ! rst. R:dr ! i 16 — i 9 sk. rst. R:dr sk. 121- R:dr sk. rst. Kostnad för Rustning och Rotering. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Kiereci-Statens nnderbåll. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobetjenings. Summa. R:dr sk. rst. R:dr , sk. rst. R:dr sk. rst. I I. I' -l-i I I. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Summa Statsbidrag. R:dr ; sk. rst. S R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. 8 24 rst.
Kungörelsen den 13 November 1860, rörande allmänna beväringen, innehåller att när beväringsskyldig, som bland allmänna beväringsmanskapet inmönstras, är aktiv medlem af frivillig skarpskytteförening och företer skriftligt betyg, undertecknadt af öfverbefälhafvaren för den corps, han tillhör, jemte en af chefen för närmaste regemente eller korps i arméen tillförordnad, i tjenst varande officer, derom, att den beväringsskyldige under minst ett år deltagit i skarpskyltekorpsens öfningar, utförda i öfverensstämmelse med det för arméen gällande exercisreglemente, och eger den färdighet i vapenföring, marsch och manöver, som motsvarar läraktig beväringskarls efter första årets möte, samt derjemte förvärfvat den skjutfärdighet, som i målskjutningsinstruktion är för rekryt i arméen bestämd såsom vilkor för approbation till soldat, må sådan beväringsskyldig befrias från deltagande i första årets vapenöfning med den allmänna beväringen. Den härutinnan såsom nödvändigt vilkor för skarpskytts befrielse föreskrifna färdighet kan ingalunda erhållas, likasom den ej heller är åsyftad, med den exercis, som företages i skolrummet eller på en mindre fri plan derutanför, och det skulle utan tvifvel möta många svårigheter och göra betydligt intrång på den öfriga lärotiden att gifva gymnastikundervisningen en sådan utsträckning, som lör berörda ändamål erfordrades. Hvad särskildt seminarii-elever angår, torde det Allm. Besv.- och Ekon -Utskottets Betänkande N:o o4. vara så mycket mindre skäl att minska deras vapenöfningsskyldighet, som de en gång sjelfve, i egenskap af folkskolelärare, böra undervisa uti exercis, och följaktligen behöfva hafva inhemtat så stor färdighet som möjligt.
Directionens ifrågavarande åtgärd egentligen livilar på lydelsen af den §. i instruetionen som Directionen åberopat; men dervid får Utskottet upplysa, att Ridderskapets och Adelns år 1818 fattade beslut, i afseende på förslagen till instruetion och Lånreglemente, varit ef det innehåll, att desamma skulle öFverlemnas till RiddarhusDirectionen för att provisoriskt lånda till efterrättelse intill nästa Riksdag, då RiddarhusDirectionen uti dess Riksdagsberåttelse borde utlåtande deröfver till Ridderskapet och Adeln afgifva; dock att Directionen skulle äga, i llän - T)en il Augusti e, m. delse betänkligheter eller svårigheter vid verkställigheten i några delar deraf under tiden skulle uppstå, efter att hafva dem till Protoeollet anfört, att då tillämpi den hittills gällande instructionen; att lydelsen uti den ifrågavarande §. at instructionen tillkommit i följd af en utaf Directionen sedermera eller år 1819 anställd granskning af berörde författning, då ej mindre omförmålte, ån flere andra §§. blefvo af Directionen på skål, so.m i Protocöllet åro intagne, dels ändrade, dels jemkade, hvarefter. D.irection öfverenskommit, att nåmnde instrucfion sålunda öfversedd, skulle tjena till efterföljd; att berörde 4 §. sådan den i sista RiddarhusUtskottets förslag, blifvit författadt, år af följande ordalydelse; Genom val med slutna sedlar uppfyller äfvenledes Directionen de ledigheter, som emellan Riksdagar kunna yppa sig ibland Ridderskapet» och Adelns Fullmägtige i Riksens Ständers Bank och RiksgåldsContoir, äfvenledes bland Revisorerne af Ridderskapet och Adeln öfver berörde Riksens Stånders Yerk samt StatsVerkets förvaltning och räkenskaper.
Åh, hvad det gjorde mig ondt när jag såg hennes darrande underläpp och tårfylda ögon, och han stod och smekte henne sakta, som när man smeker ett barn till ro. Det var något så hjertslitande i hennes stilla, beherskade smärta. Det var som om hon gaf sig endast motvilligt, som om hon endast småningom lät sig dragas till honom. Efter en stund kom Ellen. De talade om det för henne. Jag satt i min stora stol och såg på. När Ellen önskade dem lycka ville Mattis tårar strömma öfver. Det var vidrigt att se henne gråta, medan de andra två stodo omkring henne, kysste och smekte henne, drogo henne intill sig, hviskade i hennes öron, – det var att à tout prix döfva sista resten af eftertanke. Sedan åts det frukost och sinnena lugnade sig. Jag gaf de unga tu nycklarne till mina rum, på det att de alltid måtte kunna bli ostörda. Hela dagen tillbringade de nästan uteslutande med tête à têter. Jag märkte hur Mattis smekhunger vaknade och tog öfverhand öfver allt annat. Den dagen var den sista Ellen hade att vara här, och den hade hon och jag för oss sjelfva. Vi lefde den tillsamman. Min förra stämning öfver ojemnheten mellan den reflexionssjuke älskaren och den friska unga qvinnan hade något lagt sig. Jag kände ett högst narraktigt obehag vid att se hur starkt hennes sinlighet vaknade, ty hon ville så gerna vara instängd med honom. Detta obehag var antingen en rest af gammal förkonstling hos mig sjelf, eller också var det helt enkelt en hemlig afund mot de två unga, för hvilken jag icke hade djerfhet att göra mig reda. Nu är jag nästan säker på att det var afund. Jag har ju aldrig haft rättighet att vara sundt och starkt sinlig. Man har aldrig erkänt min rätt att vara ung. — Hå, hvarför skall jag blygas öfver detta. Rår jag för att jag inte skapades könlös! Och hade jag väl då dugt till författare! Matti kom vid ett tillfälle och tackade mig för det goda råd jag gifvit henne, att tala ut utan förbehåll.
Stockholm den 13 Juni 1863. 6 Eccpeditions-Utsknttets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 95- \:o 95. Oppläst och godkåndt hos Ridd. och Adeln den to Juni 1863. Prest e-Ståndel den 10 BorgareSt ä ridet den 11 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, avgående åtgärder för iillvägabringande af mera likställighet emellan st a dskom munernas medlemmar i ajseende å kommunala rättigheter och skyldigheter. (Allm. Besv. och Ekon.-Ulsk. Bet. N:o 115.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfeldt, att, ehuru Rikets Ständer i sin rörande kominunal-väsendets ordnande till E. K. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse af den 26 Oktober 1860 i afseende å det förslag till kommunal-styrelse i stad, som af de för frågans behandling utsedde komiterade afgifvits, uttryckt den åsigt, att reformen af städernas nuinicipal-väsende borde stödja sig på grundsatsen al' alla sladsinnevånares likställighet i kommunala rättigheter och skyldigheter, såvida någon rubbning deraf icke föranleddes i sådana de burskapsegande sladsmedlemmarnes särskilda rättigheter och skyldigheter, hvilka slödde sig på stadgande!) i grundlagen; samt Rikets Ständer för sin del beslutat, all 4 § af komiterades förslag om kommunal-styrelse i stad skulle erhålla en härefter lämpad lydelse; sä hade dock denna grundsats blifvit förbisedd derigenom, att Rikets Ständer lemnat ulan anmärkning § 71 uti komilerades omförmälda förslag (hvilken § erhållit nummern 58 i den sedermera utkomna Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse i stad).
Sparre, som är särdeles örn om bränvinsbränning i mindre skala, påstår, att borttagandet af maximum skulle ruinera jordbruket. Jag är ej bränvinsbrännare, Gr. Sparre får ej vara det, men båda äro vi landtbrukare, och jag kan ej finna att jordbruket skulle genom denna förändring lida, lika litet som jag mägtar inse, att dess intressen hittills, som han förmenat, trampats under fotterna. Då jag ej vidare vill förlänga diskussionen, inskränker jag mig till att på de skäl, som af Utsk:t och flere talare anförts, yrka borttagande af allt maximum i fråga om bränvins tillverkning. Deri 12 Maj f. m. 259 Frih. von Schulzenheim: Jag anhåller endast att få försöka förkorta diskussionen genom att framställa ett ytterligare skäl för maximi borttagande, hvilket är så talande, att det bör bestämma frågans utgång. Detta skäl är det, att det ej lönar mödan att besluta ett lagstadgande, som genom sin egen natur inbjuder till kringgående. l:sta §:n innehåller nemligen intet förbud för egare af jord att hafva huru många brännerier som helst, och ett bestämmande af ett visst maximum skvdle då kunna kringgås på samma sätt, som förut stadgandet att bränvinsbränning endast finge utöfvas i sammanlagdt tre månader. Man sammanbyggde två brännerier och brände först i det ena tre månader, flyttade sedan redskapen in i närgränsande lokal och brände der de återstående två månaderna. Vid ett sådant förhållande hemställer jag, om det är skäl att stifta en lag, hvilken det ligger i hvars och ens skön att kringgå. Hvad angår Gr. Sparres yttrande, lifligt och varmt såsom vanligt, skall jag bedja honom skänka samma välvilja och intresse åt jordbruket äfven vid en annan §, som förekommer längre fram i det nu föredragna Betänk:t. Jag vidblifver mitt yrkande om bifall till Utsk:ts hemställan . Gr. Björnstjerna: Endast ett par ord till Frih, Raab. Det var verkligen dranken, som vid Hufvudsta’ bränneri hälldes i vattnet, och ej tvärtom; jag får dessutom upplysa, att nämnda bränneri ingalunda, såsom Gr.
P. A. NORSTEDT 4 SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK. iij Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser. Ny följd. LAN DSHÖFDIN GE-EMBETETS UTI ÖREBRO LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN I§56-1§««. 1. Liinets indelning och naturbeskaffenhet i allmänhet. • • Orebro Län, omfattande hela Nerike, nära hälften af Westmanland, två socknar af Wermland och \ mantal af Vestra Wingåker i Södermanlands, omgifves i öster af Westmanlands och Södermanlands län, i söder af Östergötlands och Skaraborgs, samt i vester af Wermlands län; och hafva dess gränser under den tid denna berättelse omfattar icke undergått någon förändring. Dess största längd från norr till söder är nära 15 mil och största bredden 7^ mil. Vidden upptages i äldre uppgifter till något öfver 74 qvadratmil, men skall enligt senare beräkningar uppgå till 83,2 qvadratmil. Häraf upptager Hjelmaren 2,5, Wettern 1,3, mindre sjöar tillsammans ungefär 7, så att endast 72,2 qvadratmil äro land. Af dessa åter höra 35 qvadratmil till Nerike, 31,6 till Westmanland samt 5,6 till Wermland och Södermanland. Det mellersta Nerike, utgörande det egentliga Nederrike eller Nerikes lågland, lär vara den lägst belägna bygd, som Sverige har att uppvisa så långt in från hafvet. Detta land, bestående af de i Hjelmaren utfallande Svarteller Trosasamt Telgeåarnes dalgångar, utgöres hufvudsakligen af bördiga, ehuru delvis sidländta slätter, omvexlande med sandåsar och obetydlig skog, på alla sidor omgifne af berg och höjder. Öfriga delar af länet, med undantag af Fellingsbro härad, som till en del äfven utgöres af slättbygd, äro skogsoch bergstrakter. I länets nordligaste hörn ingår det s. k. Dalfjellet och fortlöper söder ut ända till sydvestliga hörnet mot Westergötland.
4593 1 1 7 Fojrdringar och Skulder i Finland, fåfom vid 1812 4rs början , 507294 7 10 2495722 29 7 Summa 2495864 1'4 5 xsstriana BokflutsContoir den 2 Mars 1315.. M. Lagerwall. vifar ).812 års afflutna Hufvudbok.. pp Af diverfe Perfoner upphandlad och levererad uti: BU.XingeL&n till Carskrona och Ca ishamn* Magaziner Calraarcdito till Calnmedito Chriftianftad* dito till Chriftianftads dito (hellar »1 Kyrkotionde, fonn blifvit loft elter .Viarkegångs pris;. Gottlands dito till Wisby Migazin (bedar af Hospitslsfpsn. ansii. forn blifvit trfatt cf. ter Msrkegäogipria). Götheborgs dito tili Göthiborgt Magazin (Brödet är upp bandiadt och utlemnsdt till Kongl. Ar. iréent Flottas Volontaire Regementes Sjuka). Hallanda dito till Hallands dito och Landshöfdingen ro. ra. Sylvander Jonköping* dito till Jönkö pings Magazin Kronobergs dito täll Heljvärma dito och Landth, m. m. Grefve Mörner Malmöhus diio till Lands kron». Malmö o< h Yfl*d* Magsziner lamt Laudshöf di ogen m. m. Klinteberg (Br fia r til Idet ireflaafKyr ko-, Hospital», och Barn. bn* tionde, forn blifvit be. tilt efter MarkegingSpr.J Nerikes Lin till Örebro Maglin Norrbottens dito, af Land», höfdrngen m. nr. Ek orin e. mottagen de förra iren Skaraborg* dito till Lidkö. pings och Marieftad* Ma. gsziner Stockholms
Till följd häraf och med åberopande i öfrigt af de skäl, som blifvit af Kommi - tén i förevarande ämne andragna vid frågan om beväringsålderns utsträckande får Kommitén i underdånighet föreslå: attt bevärings-skyldig, som utan laga förfall uteblifver från mönstring, eller, om han blifvit mönstrad och till vapenöfning uttagen, från öfningsmöte, skall i vitesbot utgifva första året 10 Riksdaler, och hvartdera af de följande åren 20 Riksdaler, allt riksmynt, samt derjemte vara underkastad påföljd af hemtning på egen bekostnad; äfvensom vara pligtig ej mindre att i beväringen qvarstå under fem år, räknadt från och med det år, då han mönstras och första gången fullgör sin vapenöfningsskyldighet, samt i följd häraf till annan årsklass öfverflyttas; utan ock att i 2 år fullgöra sistnämnda skyldighet; och att, om mönstrad och ett år vapenöfvad beväringsskyldig, utan laga förfall, uteblifver från andra årets öfningsmöte, han skall, utom böter och hemtmngsäfventyr samt förflyttande till annan klass, i enlighet med hvad för undanhållande från första årets vapenöfning ofvan blifvit föreslaget, vara skyldig ej mindre att påföljande år fullgöra den lörsummade vapenöimngsskyldigheten, utan ock att i beväringen qvarstå tre år efter det han denna skyldighet fullgjort. På sätt ofvan blifvit nämndt upphör dock beväringsskyldigheten vid 40 års ålder, äfven om den tredskande icke förr än under det 36 året eller sednare anträffas.
De här exponerade konserverna, j ä m t e de s o m erhållas från en och annan ej här representerad fabrik i denna genre — j a g vill särskildt n ä m n a Grandsborgs konservfabrik, Stockholm — kunna godt mäta sig m e d det bästa utländska fabrikat, och l e m n a i alla händelser större trygghet m o t förfalskning. För mindre än ett tiotal år sedan var det utländingen, s o m fyllde hela vårt behof af dylika varor, om vi undantaga de konfektyrer, s o m tillverkades af våra sockerbagare samt den ä n n u blygs a m m a r e tillverkning, hvilken bedrefs af några hederliga » k a r a m e l l g u m m o r ». Detta var dock endast afsedt för förbrukning på platsen, och alla de karameller, konfektyrer e t c, s o m gingo i handeln, alla tillverkningar af den närande och aromatiska k a k a o b ö n a n, all m a r m e l a d och kex k o m från utlandet. För omkring 6 år sedan begynte emellertid en företagsam och duktig m a n, fabrikör John Hultman, M a l m ö, att fabriksmessigt tillverka dylika saker. Att anlägga en » karamellfabrik » — det var j u rent af löjligt, och hvad kakaobranschen anginge, så kunde m a n väl på förhand räkna ut, att hvarje försök att därvidlag konkurrera m e d ulländingen skulle vara lönlöst. Hr H u l t m a n fortsatte emellertid m e d den effekt, att h a n s fabrik efter 6 års verksamhet sysselsätter en arbetsstyrka på 1 2 0 personer, och den årliga omsättningen icke obetydligt öfverstiger den halfva millionen, Hans fabrikat äro n u välkända allestädes i vårt land. 1 dessa dagar öfvergår h a n s fabrik titl ett kapitalstarkt bolag, i hvilket hr H u l t m a n själf är största delegaren.
Hvad nu angår Inqvarterings-besväret i allmänhet för Garnizoner och de i en del Städer förlagde trouper; så anse väl Riksens Ständer det vara ådagalagdt, att detta Städernes Innevånares åliggande är ganska ojemnl fördeladt och för några Städer tryckande, samt att billigheten således påkallar en reglering, hvarigenom detta besvär kunde blifva i ett rättvist förhållande fördeladt; Men Riksens Ständer anse sig hvarken kunna eller böra härtill uppgifva något Förslag, enär ärendet icke blifvit i administrativ väg behörigen förberedt, utan anhålla endast i underdånighet, det E. K. M. täcktes i Nåder, dels låta undersöka förhållandet med Tnqvarterings-besväret till sina grunder och huru det hittills blifvit utgiordt, samt dels anbefalla utarbetande af ett Förslag till dess jemnare fördelning, hvilket kunde vid nästa Riksdag föreläggas Riksens Ständer, till ledning för ett beslut, hvarigenom den grundade klagan, en del Städer nu föra öfver ganska märkelig skiljaktighet i Inqvarterings-besväret, må kunna för framtiden förekommas; Att emedlertid, af de till Försvars-Werket i allmänhet hörande medel, lämpelige och tillräcklige Cassern - byggnader Underdåniga Skrifvelser. 707 måtte blifva anlagde och underhållne i de Städer, hvarest ständig Garnizon finnes, så vidt och så fort E. K. M. dertill finner tillgångar; samt att, i de Städer, der Cavallerie-troupe är förlagd, Stall, Magazin och förvaringsrum för fourage m. m., i mån af lillgångarne, må, på allman bekostnad, varda anskaffade, så att 1809 och 1810 årens Riksdags-Beslut i denna del, så fort möjligen ske kan, måtte vinna verkställighet.