Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sista December i832. i 833. a) På allmänna fonden eller för lån mot reverser och borgen 4*9^6,160: 5 — 4>99^>90^* 36 7 å denna fonds totala belopp fem millioner R:dr, således i behåll 63,989: 43 — 3,oo3: 11 5 5,oooooo: 5,oooooo: — b) på Fonden för lån å publika papper . 128,170: 36 6 178,006: 4i 6 Då från denna fonds totala belopp, 5oo,ooo R:dr, afdrages deraf anvisade medel till Götheborgs LåneContor år,i83a, 200,000 R:dr och 1833 Bi/miig tiil R Å, tiof. 1Ö34. 6 Sami. t AfMn, a Baudef, S 5; te Häftet. i Butico-Uttkottets Btt. bco S.S 25o,ooo R:dr samt till Låne-Conloret i Malmö hvartdera året i 5,ooo R:dr, blifver alltså behållningen 156,829: it 6 56,gg3: 6 é 2 85,000: — —- 335,ooo: Utestående Lån a) af allmänna fonden 5,3a5,5oo: 39 1. 5,385,546: 4« — Häruti ej inbegripne hvarken Verkets inom linien förde och förut af ärs-inkomsterne såsom förluster godtgjorde Capital-fordi ingar eller upplupnc räntor å förfallne lån, hvilka, enligt den vid Discont-Verket följda grundsats, icke bland Verkets tillgångar upptagas förr än de inflyta, men till Control vid redovisningen blifva serskildt bokförde. 10 På publika papper 134.396: 44 6 184,643: a3 6 Inkomst i-SSa. i833.
Oändligt mycket ligger visserligen deruti, och den qvinna är högt förtjent af allas tacksamhet, som uti barnens späda hjerta inplantar de tidigaste frön till dygd och religion; men när barnet går ut ifrån modrens vård, då är det, som fadren skall svara för dess vidare utbildning. Således stå icke qvinnan och mannen på samma linea i den vägen. Qvinnan är dessutom i många andra hänseenden olika lottad emot mannen, och hennes första förlust är alt förlora sitt namn. Redan detta bevisar hennes underlägsenhet, flon får icke ens behålla sitt namn. Jag har redan, såsom jag tror, tillräckligt visat, hvilka stora skillnader naturen, och sedermera äfven samhället nedlagt emellan mannen och qvinnan, hvarigenom jag velat undanrödja den jemlikhetsprincip, som man här sökt att uppställa. Jemlikheten är en slags sjukdom, som går igenom hela verlden och smittar alla sinnen och, ehuru aktningsvärd i sin rot, medför stora olägenheter. Man får likväl icke betrakta den frågan ensamt inden moraliska synpunkten, utan jemväl ur en politisk. Mannen bar inom samhället vida större behof af förmåga, och för alt kunna skaffa sig den, hehöfver lian äfven den större arfsrällen. Det gifves dessutom en annan omständighet, som strider emot antagandet af detta förslag, nemi. omöjligheten att verkställa detsamma. Om Herrarne föreställa sig den lika arfsrällen gående ad infinitum, så skall i de flesta fall egendomen styckas uti allt mindre delar och slutligen stanna, jag vet icke hvar. Man skulle dä till och med komma under den jordbesittning, som varit sä länge omtvistad, nemi. besutenheten, och slutligen låta de icke vidare dela sig. Det är väl icke skäl alt göra en sådan lagstiftning, när den icke kan verkställas, den må då vara huru riktig som helst. Detta är äfven för mig ett skäl alt förkasta den föreslagna lagförändringen. Man har här anfört exempel af Frankrike och England. Man har sagt, att Frankrike vunnit ofantligt mycket genom den lika arfsrätlens införande. Måhända har man härvid begått ett litet misstag. Frankrike har egentligen vunnit på den plundring, som verkställdes pä kronogodsen och de stora adliga godsen.
Dess trefnad beror egenteligen på förmonlig afsättning, och till lättnad tor tillverkningen finnas redan Lsneutvägar, nemligen JernContoiret och .Lån på exportabla effecter, utom den tillgång på DiscontLån, sora denne Näring delar med alla andra. Jag anser derföre densamma icke erfordra ytterligare Allmänna lånebidrag, jemförelsevis med andra Näringar. I afseende på Herr Påhlmafts yttrande 33® Den 8 Junti j. mi om den större säkerheten lån på Metaller medföra, får jag erindra, att detta galler om lån på effecter, trien icke om nu egenteligen ifrågavarande nya DiscontCreditiv till JernContoiret, hvilket jag ansett haldre böra till Odling6iån användas Om denna förändring bifalles, skulle den högsta Summa som årligen till Odlingslån utlemnades uppgå till 300,000 Riksdaler, och då man eftersinnar, att med antagande af 20 till 50 Riksdaler, 6åsom Od lingskostnad för Ett Tunneland, andast 8 å 10,000 tunneland årligen kunde för dessa lånei bidrag odlas, så bör man lätt finna, att summan icke är för stor. Endast Wermeland och kanske flera serskilta provincer skulle hvardera kunna använda årligen en sior del af denna summa på odlir.gsiägenheter, och om det, såsom anmärkt blifvit, händer, att i somliga orter knapp tillgång är på arbetare, inträffar åter i andra såsom i Wermeland och Dalarne, att arbetare i brist på 6ysslosättning utvandra till andie orter, fastän de borde inom Provincen finna arbete, om flera odling gar där verkställdes. Fördomen emot odiingslå n har äfven bliivit ökad genom ropet öfver de missbruk, hvartill de ledt. Likväl äro desse missbruk högst obetydlige och skadlige, i jemförelse mot de, sorn vid nästan alla våra andra allmänna Lånelnrättningar inträffat, och om äfven förluster på Bankens odlingslån skulle tillkomma, hvilket likväl är mindre att befara skola de sammanräknade icke utgöra det belopp, som Banken endast vid MaltnöDiscoiit pä en enda Köpman förlorar.
Till hast, i likhet nied och vis h vis den af konstnärerna föga beundrade Karl Johans-statyen, höja förfädren sina resliga skepnader, och innanför borginurarna göres allt upptänkligt för att aflocka kristianiterna sina pengar till förmån för konstnärernas tillämnade utställningsbygnad. Utom att borden stå dukade hela dagen i borgstugan, hålles der cirkus, cafë chantant, bodega)) och teater som ett slags godmodig karrikatyr af Tivolis härligheter. Dessutom har man naturligtvis en mängd stand, konstnarligt anordnade, der stadens damer välvilligt biträda med att sälja glace, kakor och blommor. Tilloppet är stort. De finnas, icke minst bland den allvarligare konstnärskretsen,. som anse, att det funnits ett noblare satt att inbringa pengarile, om namligen hvarje. norsk konstnär, från Gude och till den alla yngste och. nymaligaste hade målat hvar sin tafla och anstält en bortlottning af dem öfver hela Skandinavien. Men di2 folk gernn vill roa sig men ogerna köper eller ens tar lotter på taflor, s&amp; iir det icke omöjligt, att det sätt man valt ar det mast praktiska. Underlig förefaller dock all denna lustighet niir man hör och man hör det alla dagar - om de nianga begafvade unga konstnärer, som mer och mindre lida nöd, brist pA vidare utbildning i sin konst, brist på arbete, brist på bröd. Och just detta faktum att det i vart fattiga land finnas så öfver höfvan inånga konstidkare - det s r omöjligt att undgå den tanken, att det harflyter af nagonting som icke är sa som det borde vara. Det finnas för fA slag af lefnadsbanor hos oss. Det praktiska och tekniska ligger nere hos oss; allt för fi äro de goda krafter,.soni söka sig dit. Det jir som fölle det af sig sjelf hos oss, att de unga mannen skola studera eller bli konstnärer. de unga qvinnorna konstnärinnor eller ljirarinnor. Följden ar, att vi ha många begåfiade men blott ett fAtal praktiskt dugliga människor. Derför komma vi på efterkälken p3 områden, der vi kunde vara bland de första. Våra vigtigaste näringar ligga nere.
5 Bruksegaren Geijer finnes upptagen uti det af nämnde tjensteman öfver Statslånefondens gäldenärer efter anmälningssedlarne förda register, något skäl för dessa anteckningar, så vidt de skola afse giltigheten af omförmälda borgen, icke kunde bernias af de i Ombudsmannens förvar befintliga lånehandlingarne, helst dessa handlingar utvisa att den å förre Bruksegaren Dillners ofvan omförmälda uti Spjut bäcks egendom mtecknade och sex månader från den 5 April 1858 till betalning förfallna hypotheksförbindelse, af Brukspatronen J. F. Geijer tecknade borgen såsom för egen skuld, jemlikt 4 § i Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798. redan i Oktober 1859, och således innan ifrågavarande lån å R:dr 22,500 beviljades, upphört att vara gällande; att af de till ifrågavarande lån hörande handlingar vidare inhemtas att, sedan låntagaren Dillner i Mars 1860 sin egendom till borgenärernes förnöjande afträdt och i anledning deraf lånehandlingarne till dåvarande Förste Ombudsmannen vid Banko-diskontverket, Assessoren Carlqvist, för vederbörlig åtgärd öfyeriemnats, lagsökning af -samma tjensteman, oaktadt Difner kommit i konkurstillstånd och Brukspatronen Geijers borgen upphört att vara gällande, blifvit hos Kongl. Majlis Befallningshafvande i Wermlands län anställd emot sävsl låntagaren Dillner, som Brukspatronen Geijer, hvarpå Kongl. Majits Befallningshafvande, genom utslag den 21 Augusti sistnämnda år, enär Dillner blifvit i konkurstillstånd försatt, samt Brukspatronen Geijer yrkat att vara för sin borgen fri, dels förklarat sig icke kunna med krafvet i hvad det rörde
165 förordnande, än bevis derom af Talmannen eller Sekreteraren, uti Utskottet ingå, så fann Ståndet nu, af förekommen anledning och uppå hemställan af åtskillige Ståndets ledamöter inom Konstitutions-Utskottet, skäligt, att, såsom tillägg till ofvanberörda beslut, bestämma, det må, i händelse af hinder för Utskotts-ledamot af Bonde-Ståndet inom Utskott eller någon af dess Afdelningar, att derstädes tjenstgöra, Ståndets främste ledamot inom samma Utskott eller Afdelning jemväl ega att, intilldess ett sådant bevis, som här ofvan nämndt är, hinner anskaffas, i stället inkalla vederbörande Suppleant, att såsom ordinarie ledamot fungera; hvarom de respektive Medstånden och samtlige Utskotten skulle genom utdrag af protokollet underrättas. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Uppå af Herr Grefven och Landtmarskalken gjord framställning derom, att Riksdags-ärendena till största delen ännu icke hunnit till Rikets Ständers pröfning inkomma och således icke kunna blifva afgjorda inom 3 månader efter den dag, då Kongl. Maji vid innevarande Riksdag låtit om stats-verkets tillstånd och behof Rikets Ständers Stats-Utskott underrätta, beslöt Ridderskapet och Adeln för sin del, det borde Rikets Ständer, med anmälan om detta förhållande, till Kongl. Maji ingå med underdånig anhållan att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad efter förenämnde 3 månaders förlopp; och skulle Expeditions-Utskottet genom Protokolls-utdrag underrättas om detta beslut, för uppsättande af förslag till underdånig skrifvelse i ämnet. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 44 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 25, i anledning af väckt fråga om betesrätt för vissa hemman ä KronoAllmänningen Mösseberg; N:o 26, i anledning af väckt motion om upphörande af det utaf Kongl.
— Men vidare kan icke enligt Fichte ett förnuftsväsen tillskrifva sig en verksamhet utan att tillskrifva sig en bestämd verksamhet — bestämd af ett motstånd — och detta icke utan att sätta sig såsom successive öfvervinnande motståndet, d. v. s. såsom verksamt i sinneverlden50. Det är otvifvelaktigt riktigt, att såvidt motståndet är satt i och med sättandet af verksamheten, måste förnuftsväsendet eo ipso sätta sig såsom öfvervinnande motståndet. Emellertid är det lika otvifvelaktigt, att såvidt förnuftsväsendet sätter sin verksamhet såsom bestämd af ett motstånd, sätter det densamma såsom bestämd af ett för det själf och därmed ock för dess verksamhet yttre och tillfälligt, till hvilket den icke står i någon relation. Därför kan ej häller såvidt förnuftsväsendet sätta sig eller sin verksamhet såsom öfvervinnande motståndet. Då nu enligt det ofvan sagda emellertid förnuftsväsendet måste sätta sin verksamhet såsom ett öfvervinnande af det satta motståndet, blifver följden den, att förnuftsväsendet, i det att det sätter sin verksamhet såsom ett öfvervinnande af motstånd, sätter öfvervinnandet såsom för motståndet själf yttre, d. v. s. såsom icke varande något verkligt öfvervinnande af motståndet och därmed också icke någon verklig verksamhet. — Vid kritiken af den föregågående punkten i Fichtes deduktion visades, att ett förnuftsväsen måste sätta den åskådade objektiva verksamhetens karakter att vara dess egen verksamhet såsom för den samma tillfällig, nu att det måste sätta dess karakter af verklig verksamhet såsom tillfällig. Det är gifvet, att dessa båda kritiska anmärkningar sammanhänga med hvarandra. Såvidt det nämligen är satt såsom tillfälligt för den åskådade verksamheten att vara förnuftsväsendets egen verksamhet, är ock dess karakter af verklig verksamhet satt såsom för den samma tillfällig, enär ett förnuftsväsen icke kan åskåda en verklig (själf-)verksamhet, såvidt den icke är dess egen verksamhet. — Betydelsen af dessa båda anmärkningar är lätt att inse, om hänsyn tages till den af Fichte i detta sammanhang gjorda undersökningen af förhållandet mellan den intelligibla och den sinliga verlden.
I alla fall måste väl praxis vika för Grundlagen, och jag får derföre blott åberopa 49 §• Riksd.-Ord., sora innehål - Den lo Februarii f. m. 5)5 ler: ”Hvar och en allmän fråga, som första gången i nå”got Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt ”genast densannna till vederbörligt Utskott förviser, ligga ”på bordet till nästa Plenum, då remiss bör ske.” Frih. Boye: Ehvad ett misstag under förra Plenum v ägt rum eller icke, så är dock en sanning, att Hr Gr. o. Landtm., gjorde proposition om motionens bordläggning, hvartill It. o. Ad. biföll. Misstaget fä vi således dela med Landtm, och jag vet icke, hvartill anmärkningen skall tjena. I alla fall synes det mig icke vara grundlagsenligt att gifva ett beslut en annan dag än den, då det verkligen är fattadt. Uppå derom gjord proposition beslöt R. o. Ad., att Frih. Boyes förevarande motion, jemte de i anledning deraf afgifna yttranden , skulle till Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv. och Oeconomi-Utskotten remitteras. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Vid sista Plenum, eller det nästföregående, vill jag påminna mig, att remiss beslöts ä PresteSt:s inbjudning, angående inskränkning af vissa Riksdagskostnader. Vid detta tillfälle föreföll emellan mig och Frill. Boye en debatt, hvilken enligt begäran skulle åtfölja remissen. Sådant lärer likväl icke hafva skett, utan skall Prot.-Utdr. blifvit remitteradt och discussionen vara qvarliggande, emedan den icke var omnämnd i Hr Gr. och Landtmts proposition. Jag får derföre anhålla, att Hr Gr. och Landtm, täcktes nu göra proposition derom, att denna discussion må till StatsUtsk. remitteras, helst frågan eljest ligger nere. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius:
St. sålunda tagit kännedom, ej mindre af den behandling den , under så mångå år, af Styrelse-Verkens förberedande åtgärder beroende frågan om fördelandet af Båtsmans-hållet, Städerna einellan, efter mera rättsenliga grunder, hittills erhållit, än af de serskilda stadgan - Exp.-Utsk. Förslag tillund. Skrif v. N-o 457. 2o5 den, hvilka synas ligga till hinder för ernåendet af ett så vigtigt och af de flesta Städers invånare efterlängtadt mål, hafva R. St. skolat deras egna åsigter och heslut i detta ämne till E. K. M:s Nådigste pröfning och Bifall underdånigst framlägga. Vidkommande således först de af Collegierna upprättade och af E. K. M., till upplysning för R. St. vid ärendets pröfning, öfverlemnade Förslag med dervid fogade Tabeller, erkänna R. St. visserligen den möda, som vid deras upprättande blifvit använd; men då Collegierna, från den allmänna fördelningen uteslutit Stockholm, hvars hittills utgjorda deltagande i Båtsmanshållet, vid jemförelse till andra Städer, på långt när icke motsvarar Stadens tillgångar och förbindelse , att till Rikets försvar bidraga; då Collegierna, ehuru sjelfve ogillande den ojemna och högst olika fördelning af Båtsmans-styrkan, ej mindre Städerna emellan på det hela, än i fråga om sättet för densammas utgörande inom hvarje Stad, likväl i Tabellerna N.*ris 2 och 3 föreslagit separata deluingsgrunder för de Städer, inom hvilka kostnaden för Båtsmanshållet hittills varit lagd , antingen på borgerlig näring ensam eller ock på jorden allena, och således, då icke Rikets alla Städer i en Tabell blifvit sammanförde, samt den fastställda Båtsmans-slyr - 206 Exp.-Utsk. Förslag till tind. Skrifv.
Ullerud I, Carlstad I, Alsters 1, Wäse 3 och Gåsborn 1 8 Ölme kompani oell Olmehärads sockens ordinarie rotering 40 146 | 100 Nerikes regemente erhåller: a) nu regementet tillhörande ordinarie rotering i Nerike 474 ny ordinarie rotering derinom 57 ggj b) Visnums kompani af regementet, i Vermland ordinarie rotering 97 ny ordinarie rotering derinom, nemligen: Råda socken 1, Visnums socken 3 4 c) af Olme kompani, äfven i Vermland, ordinarie rotering inom Visnums socken 8 ordinarie rotering inom Christinehamn (Varnums) 29 » » » Olmehärads 20 57 ny ordinarie rotering 1 j 59 d) från Vestmanlands regemente af Kungsörs kompani inom Nerike: ordinarie rotering i Näsby socken 7 Ervalla >. 13 Fellingsbro » 35 55 ny ordinarie rotering från Fellingsbro 1 5(5 inom Vestmanland: ordinarie rotering i Fellingsbro socken 5 Arboga » 11 Medåker » 17 Sätterbo » 5 Skedevi <> 8 Himeta v 5 af Björkskogs » 1 52 ny ordinarie rotering i Arboga socken 1 Si“'e,b" " 2 » m«„-. Transport 1,900 n:r. LandfÖrsvarskomit. Vestmanlands regemente erhåller, a regementets nuvarande Lif-, Folkare-, Väsby-, Salbergs-, Vesterås-, Strömsholmsoch Bergs kompanier, nemligen: ordinarie rotering 1,050 ny ordinarie rotering derinom 13 i;063 b) af Kungsörs kompani ordinarie rotering i Torpa socken 11 Kung Carls » 7 af Björkskogs » _25 43 43 ^o6 (Se Bil. J. K. och L). alla tre regementena tillsammans 3,006 n:r. Bil. J. Förslag till fördelning af rustoch roteliålls-nnnuncr vid indelda infanteri-regementen och corpscr, l:sta Alternativet.
Då nu allt folket kom in med David till att äta, och ännu bittida dags var, svor David, och sade: Gud göre mig det och det, om jag bröd eller något annat smakar, förrän solen nedergår. Och allt folket visste det, och det behagade dem väl allt det goda, som Konungen gjorde för hela folksens ögon. Och allt folket och hela Israel märkte på den dagen, att det var icke af Konungenom, att Abner, Ners son, vardt dräpen. Och Konungen sade till sina tjenare: Veten I icke, att på denna dag är en Förste och stor man fallen i Israel? Och jag är ännu späd, och en smord Konung; men de män ZeruJa söner äro mig allt för hårde; Herren vedergälle honom, som illa gör, efter hans ondsko. Då nu Sauls son hörde, att Abner var död i Hebron, föll honom händer ned, och hela Israel vardt bedröfvad. Så voro två män höfvitsmän öfver krigsfolket under Sauls son; den ena het Baana, den andre Rechab, Rimmons den Beerothitens söner, utaf BenJamins barn; ty Beeroth vardt ock räknad under BenJamin; Och de Beerothiter voro flydde till Gitthaim, och der främlingar vordne, allt intill denna dag. Hade ock Jonathan, Sauls son, en son; han var ofärdig i fötterna, och var fem åra gammal, då tidenden kommo om Saul och Jonathan utaf Jisreel; och hans amma tog honom upp, och flydde; och i det hon hastade, och flydde, föll han, och vardt halt; och han het MephiBoseth. Så gingo nu Rimmons den Beerothitens söner, Bechab och Baana, bort, och kommo till Isboseths hus, då dagen var hetast; och han låg på sine säng om middagen, och sof. Och de kommo i huset till att hem ta hvete; och stungo honom i buken, och rymde sin väg.
Betänkande Nro 14, i anledning af väckt fråga, att prestman, som innehafva prebenden, måtte i stället för dessa erhålla viss tillökning i förut innehafvande löner, och att jura patronatus måtte upphöra. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: Nro 277, i anledning af Kongl Majrts nådiga Skrifvelse, om anvisande af fyllnad i ersältningen till Wadstena krigsmanshus-kassa och Amiralitets-krigsmans-kassan för de till Stats-verket indragna rusthållssamt en-per-mille-afgifterne vid fastighets-köp. Återremitterades. Nro 278, i anledning af Kongl. Majrts nådiga Proposition, i fråga om erforderligt Stats-bidrag till upprätthållande af deno Arméens pensions-kassa åliggande pensionering. Återremitterades. Nro 281, om anvisande af anslag för svenska naturalsters, samt industrioch konstprodukters öfversändande till 1855 års exposition i Paris 448 Prot.-Utdrag den 27 September 1854. N:o 286, i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt ingifvande af Samling af författningar^ rörande arméen, dess styrelse och förvaltning. Återremitterades. och Nio 287, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga Proposition äfvensom väckt motion. i fråga örn1 ersättning til bergsfogdarne för förlorade löne-inkomster. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Ulskottets Memorialer och Utlåtanden: N:o 288, i anledning af återremiss å Utlåtandet Nio 192, angående Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommerse-kollegium ställde fonders och medels förvaltning och räkenskaper. Lades till handlingarne. N:o 289, i fråga om ytterligare utbetalning af kreditivet för de genom post-skjutslegans förhöjning föranledde kostnader. Godkändes.
”Alla för dylik upplåning utgifvande fordrings-bevis, äfvensom depositions-bevis, skola slällas lill. viss person ellei Verk, samt uttryckligen innehålla att öfverlåtelse deraf ej må ske ulan till viss man, och (aldra och 3:dje Moni. lik; med Ridderskapcts och Adelns. I i ;; . .Banken.” ”[ händelse af Concurs, ega innehafvare af dylika fordringshevis, äfvensom depositionsbevis, derföre pant icke blifvit ställd, ej rätt till betalning förr än sedan, under Bankens utredning, alla, inom nedan stadgad praescriptiönstid, anmäldt Greditsedlar och Invisningar ; Rikets Ständers Bank blifvit inlöste, men lyftning,emot ställ» säkerhet, kan af Rällen, eftei omständigheternc, beviljas.” 7 iUtesluten. Gillad, med någon förändring af början, som skulle blifva så lydande: ”Pröfvar Kongl Majit, för myntvärdets orubbade bibehållande, nödigt, att utgifvandet af Creditsedlar under det i denna lag stadgade maximum ncdsältes, må föreskrift derom (Sto.” Gillad ... ■ 1 o ny ,. > • Utesluten. B §. i Morn. i Gilladt till principen, dock med den förändrings att räntan blifvit nedsatt* till 6 procent, och med det tillägg: ”Kail Bolaget ej tillåtas alt Bankrörelsen fortsätta; hvarom Konungens Befallningshafvande åligger att genast utfärda KunGilladt med den förändring all räntan blifvit nedsatt lil ti procent. Gilladt. Prineipengodkänd; dock med nedsättning af räntan till 6 procent. — Se 5:le punkten. görelse.” (Jfr. Ridderskapcts och Adelns i o §. i och 2 Moni.) B §. Uteslutet. Gilladt. Gilladt. Uteslutet. 9 §. i Moni. Gilladt till principen. Se Ridderskapcts och Adelns io §. 2 Moni.., samt 11 §. i Moni.
Skyldigheten att skatfa borgen för återbäring af stipendiet anser jag så mycket nödvändigare, som, derest sådan säkerhet icke ställes, det är till belärandes, att man låter åt sig uppfostra bruksinspectorer och hvarjehanda andra personer på de medel, som lör folkskolelärares bildande äroafsaltn; ty ulan tvifvel skall mången finna vida både behagligare och beqvämare och indrägligare alt vara inspector än att vara skolmästare. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. behagade oförändradt bifalla Utsklns förslag i 4 mom. af 3 §:n. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att 4 mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Stipendiater, som lärokursen i seminarium fulländat, öro förbundne att minst för 3:ne år antaga skollärarebefattning, då en sådan inom el t år efter fulländad lärokurs dem af vederbör, erbjudes. Hvarje stipendiat skall töre stipendiets erhållande ställa nöjaktig säkerhet för dess återbäring, i händelse han icke full - Den i3 Februari f. m. 335 ändar lärokursen eller icke fullgör den i delta mom. ålagda tjenstgöring.” 3: d j e §: n, 5 mom. Hr von Hartmansdorff: Uti detta 5 mom. finnes stadgadt, att betyg öfver skicklighet såsom skollärare skall vara meddeladt af föreståndaren vid seminarium. Jag anser det vara otillräckligt, oell att betyget bör vara gifvet af någon seininarii-inspeclor eller någon som af domcapitlet är tillsatt att vaka öfver det sätt, hvarpå seminariiföreståndaren fullgör sina åligganden. Vid det seminarium, som finnes i vexelundervisningssällskapets normalskola i Stockholm, tillgår det så, att jemte läraren underteckna direetionens ordförande och secreterare betyget. Vid examen, som bestämmer det, öro tväune af direetionens ledamöter tillstädes för att bevittna förhörets riktighet.