Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det finnes inom de s. k. bättre klasserna en ofantlig mängd kvinnlig arbetskraft, som aldrig tages i verkligt bruk, utan plottras bort på oviktiga och onyttiga ting. Handen på hjärtat, mina damer, och medgifvom, att vi veta draga fördel af vår kvinnliga svaghet och nedärfda rätt till ett overksamt lif. När skoltiden är slut, säga vi, i ekonomiskt hänseende oberoende, ofta på samma gång farväl au allt regelbundet arbete och tryckande tvång för att ingå i det sysslolösa lifvets glädje. Vi ämna icke ägna oss åt något yrke, behöfva därför icke bry våra väl friserade hufvuden eller möda våra af intet groft arbete illa medfarna händer. Vår bestämmelse är gifven — det är som maka och mor vi skola verka i lifvet, och härtill utbildar man sig e j, man blir, blott » han » behagar infinna sig. Vårt lif, medan vi vänta på den lyckliga vind, som skall föra oss in i den äktenskapliga försörjningshamnen, är därför ej heller förbittradt af arbete och bekymmer. Vi äro som markens väna blomster, vi spinna icke, sy icke, men hafva dock tack vare andras arbete allt hvad vårt hjärta kan önska sig. Vår tid dela vi mellan nö- jen, promenader, romanläsning, handarbeten och att » lära hushållet ». Äfven de båda sistnämnda sysselsättningarna äro, trots sitt en smula respektingifvande yttre, odeladt angenämna. Det är icke hvad för handarbe139 ten som helst vi taga i våra händer, blott broderi och dylikt, som vi måste vara kunniga i, på det vi sedermera vår plikt likmätigt medels sofföfverkast, spjällband och bordlöpare må kunna göra hemmet ljust och gladt för en älskad man. Gröfre arbeten, såsom klädoch linnesömnad, hvilka j u en husmoder egentligen icke behöfver känna till, öfverlämna vi med en lättnadens suck åt andra att utföra. Att lära hushåll — åh, hur väl vi kvinnor förstå konsten att göra äfven det obehagligaste angenämt!
Herr Cederfchjnld, Pehr Gnjlaf, förenade sig med Herr von Hartmansdorff. Herr Ben 2 September e, m. Herr Grefven och Landt Mar [hålken förklarande, att den af flere Ledamöter sålunda framställde begäran om Betänkandets ytterligare hvilande på bordet, icke kunde, enligt 49 $, Riksdagsordningen, förvägras. Företogs till pröfning LagUtskottets den 16 sistledne Augusti under N.'0 158 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen p& bordet lagde, Betänkande, rörande utmätning och förH säljning af fast egendom m. m. Herr Cederfchjöld, Pehr Gnjlafi En af de orsaker, som mest försvagat landtmannens credit, är svårigheten för fordringsägare att utfå sine penningar. Jag tror derföre, att ju mera man med nödigt skydd för jordägarne, kan skärpa utmätniDgslagarne, dess mera skall man upphjelpa crediten. Jag kan derföre icke gilla den genom flera Auctioners utlysande vållade tidsutdrägten, utan anser den utmätta egendomen ovilkorligen böra på den första försäljas åtminstone om mer än tvenne bjudare finnas, helst jag är öfvertygad, att speculanter skulle infinna sig vid den första Auctionen äfven så väl som vid den 3:dje, oni man visste att egendomen genast skulle ovilkorligen bortgå. Deremot tror jag att mai; efter att sålunda hafva betryggat fordringsägaren mot onödig tidsutdrägt, med sjelfva auctionen, äfven bör lemna Ridd, 0. Ad. Prof. VIII Band. la *78 Den 12 September e, tn. jordägaren hopp att få egendomen tillräckeligen betald genom utsättande af ett längTe an - stånd med köpeskillingens erläggande. Det är nemligen fä Landtboer som kunna disponera större summor inom 14 dagar, hvarigenom således speculanternas antal bort blifva ganska inskränkt. När man således på ena sidan skyddar fordringsägarens rätt genom egendomens snara försäljning, bör man och skydda gäldenärens, genom utsättande af t. ex. 2:ne månaders betalningstid.
Ja, det var verkligen den vackra Sara, klädd i en elegant sorgdrägt, som gjorde hennes friska hy ännu klarare, och hela hennes figur och hållning stämplade henne till en dam at den fina verlden. Ack, hur hade jag icke misstagit mig! Den lilla sömmerskan var försvunnen; det var en flicka med bildning och vett, en elegant och öfverlägsen dam jag såg framför mig. Vi karlar, som anse oss tillhöra den högre societeten, hvilka lumpna och osjelfständiga varelser äro vi icke! Jag hade ansett Sara för en af dessa fattiga flickor af den samhällsställning, som icke tillåter oss att hvarken förföra eller gifta oss med dem, och som vanligen låter oss välja ett tredje alternativ, det att söka vinna en kärlek, som icke leder till annat resultat än att en dag lemna föremålet derför med förgråtna ögon och störd sinnesfrid. Jag återsåg henne nu under helt andra förhållanden och med helt andra ögon. Hon var rik och firad, och jag kände och erkände i ögonblicket, att jag älskade henne ända till galenskap, men på samma gång insåg jag äfven, att jag skulle få hvarenda karl vid badet till rival, ty hon var i sanning hänförande vacker, der hon nu så ledigt och behagfullt smålog och pratade med den afskyvärda engelsmannen, hvilken redan med en gammal bekants förtrolighet promenerade vid hennes sida. Imellertid hade hon åtminstone igenkänt mig, då jag helsade; jag såg det tydligt, och hon gaf mig till och med ännu en hastig blick, i detsamma hon aflägsnade sig. Huru hade hon väl upptagit mina promenader utanför hennes fönster; jag var alldeles okunnig derom, och tanken derpå samt planer för framtiden höllo mig vaken långt öfver den tid, som doktorn anbefalt, allt under det jag gjorde filosofiska anmärkningar öfver menniskonaturens materiella beskaffenhet, som låter kärleken väckas af ett par vackra ögon. Hvad visste jag väl om denna flicka, som gjorde henne fortjent af den kärlek, jag redan gaf henne? Hon kunde ju vara en inskränkt och själlös fjolla, fåfäng, lumpen och kokett, utan någon af sitt köns dygder, utan förmåga att bibehålla eller skapa lycka af den passion, hennes skönhet väckt.
Med Adelsman Den 8 -Augusd c. m, 249 sorn år i fiendtlig fångenskap och med främmande Öfverhets tillstånd vistas i Fäderneslandet vare i afseende på öfverlåggningarnes bevistande i frågor som röra denna magt, lag samma, som angående den person hvilken trädt i främmande öfverhets tjenst, hårofvan stadgadt år, §• »o Flyttar Adelsman gitt bo och hemvist utrikes, på sätt 32 § i 172.3 års Adeliga privilegier omförmåler, håfve han och hans efterkommande, som utrikes äro, förlorat såte och stämma bland Ridderskapet och Adeln , änskönt han eller de fast egendom hår i Riket äga. Inflyttar i Riket sådan Adelsman åter eller hans son, och lagligen styrker, att lians förbindelse emot främmande Herrskap upp - Svarar mot »3 uti, 1818 års Riddarhusordning, 25a Den 18 ^4ue;usti «. ws4 hört, samt att han med ny trooch huldhets Ed emot Konungen sig förpligtat> då' må han af det utrikes vistandet icke vara hindrad, att inträda i alla rättigheter såsom Svensk Adelsman. Afkomling i fjermare led ån son af den utflyttade Adelsmannen må icke återfå sin rått till såte och stämma på Riddarhuset förr, ån han dertill erhållit Konungens särskildta Kådiga tillåtelse, samt i öfrigt företedt sådane bevis, som här ofvan föreskrifne är. §• 1 !• Adelsman som utur Riket afvikit håfve förverkat rättighet till Såte och Stämma på Riddarhuset. Återkommer han, utan att till brott förvunnen blifva, inträde han i alla sina förra rättigheter ; dock iakttagas så vål härvid, som i det uti nästföregående Svarar mot den 10 § i Utskottets förra förslag åndrad, och 11 §• i t 81 8 års Riddarhusordning.
Dessa undersökningar och utlåt:n angå exempelvis: a) Medico-forensiska frågor. b) Vaccinationens befrämjande och förbättrande. c) Allmän Sundhet. d) Medlen att minska ellef förekomma den veneriska sjukdomen. 263 Den 31 December f. m. e) Preventiva åtgärder mot Epidemiska sjukdomar, samt råd för sjelfva behandlingen af dem m. m. Enär således vetenskapens utveckling och fullkomnande utgöra hufvnd-syflel för Läkare-Sällskapets verksamhet, har delta samfund, med en klar upfatining af sin ställning, konstituerat sig såsom en fri, enskild korporation, ulan att underkasta sig äfventyret af den Inskränkning, ensidighet och missriktning af dess förenade krafter, som förr eller sednare kunnat blifva en följd af ett från Statsmakten meddeladt privilegium; men deremot hafva med denna dess egenskap afen fristående, rent vetenskaplig organisation, svårigheter varit förenade, hvilka Läkare-Sällskapet mera förutsåg, än hoppades kunna besegra; enär Sällskapet nödgades försaka de utvägar till ekonomiskt bestånd, som löner och arfvoden bereda. Det är emedlertid en allmänt känd och erkänd sak, alt uti ingen Europeisk stat Läkare, jeni förde med öfriga embetsoch tjenstemän, äro af allmänna medel i så ringa grad understödde, som i Sverige, på samma gång det är ett lika erkändi factum, att ingenstädes charlatanismen, fördomen, qvacksalveriet äro till den grad bortrensade af pliilosophisk underbyggnad och rent vetenskapligt intresse, som inom den Svenska Lakare-coipsen. Det missförhållande, som sålunda eger rum mellan den jemnlikhet med det rikare utlandet, hvartill Svenska Läkare förmått höja sig, i förening med deras bemödande att förbättra våra outvecklade Sanitaira slatsansfalter, å ena sidan, och å den andra, det sätt hvarpå sådant offentligen erkännes och understödjas — detta missförhållande bör det vara Statens åliggande, alt, till det allmännas båtnad, så småningom afhjelpa, framför allt då ej personliga anslag ifrågasättas.
Derigenom, att gåfvoandelen i Räkenskapen upptogs såsom en Magasins-Inrättningens skuld, innefattades beloppet af gåfvan uti Inrättningens utestående fordringar för utlsmnad undsättnings Spanmål år i8i3, derå, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 Januari i83o, en afsa* - ( J72 ) kprtning blifvit beviljad af 6622 R:dr 32 sk. 11 r:st. Banco, värdet för gåfvan deruti jemväl inbegripet. Förr, än denna afkortning medgafs, var ej bestämdt afgjordt, att undsättningstagarne icke kunde godtgöra gåfvomedlen, och så länge borde, enligt afsigten med dessa medels begagnande för Länets enskildta nytta, den särskilda Räkningen öfver gåfvan i Magasihs-Fondens HufvudBöcker fortsättas, efter den en gång vidtagne Räkenskaps-formen; men, efter det utredt och afgjordt blef, att ej allenast Skånska gåfvo-medlen icke kunde af Kopparbergs Läns undsältningstagare återgäldas, till befrämjande af den goda anstalit, sorn dermed åsyftades, utan äfven att Magasins-Inrättningen, hvilken gåfvan till fullo utgifvit, dessutom å sine försträckningar feck vidkännas betydlig förlust, borde nödig åtgärd vidtagas, för upphörandet af Räkningen emellan Magasins-Fonden och Kopparbergs Län, i afseende på oftaberörde gåfvomedel, hvarförinnan likväl det under KammarRätten ^ställda Revisions-Contor, för Allmänna Magasins-Ärendernas utredning, hos KammarRätten hemställde, att Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande borde i ärendet höras, då Eders Kongl. Majtts Befallningshafvande, förmodeligen i saknad kännedom af rätta sammanhanget, inför KammarRätten väckte anspråk på gåfvo-medlens utbekommande, hvilket åter Revisions-Coutoret, uti afgifue påminnelser, bestred.. Änskönt sålunda frågan var dragen under vederbörlig
I anledning af wäckt fråga virr bibehållandet af den under Kriget tillökte Ciwile betjening för Armöens«Floika i Slockholm, har Stats-Ulstottet ej kunnat delta tillstyrka, utur det stal, att det stulle linda till prejudikat för andre werk, da ordsaken uphört hwarföre de blifwit tillsatte. Harwid får jag upplysningswis aran anmäla, det denna tillökning bestar af i Rewisor och 4 Kammarstrisware, att des» fe personers göromål i och för Krigets stull nödvändigt mäste hela detta är fortfara; Att Escadern sä wäl i anseende till nära tredubbelt förökadt anral af fartyg, som påökning af Bslontairer och Cofardie Batsman, jemte en större arbels styrka, emot hwad den före Krigets utbrott war, äfwen hwad Ciwile betjeningen beträffar derigenom fatt mycket förökade göromål och cur om Remision och öfrige ärender stola till bestämda lider ärligen medhinnas, denna tillök» ning är och blifwer af mycken nödwändighet. Jag sär således till Nidderstapers och Adelns bifall hemställa, om icke denna sak mä till Kongl. Masits godtfinnande i underdånighet öfwerlemnas, förakt, wid en närmare reglering af Flottorne derä gjöra det Nädiga afseende, hwariill omstandigheterne kunna föranleda och anhäller jag ödmjuk!, om Herr Grefwens och Landtmarstalkens proposition. Herr Den 24 Fsbruarii. 1-15 Herr Grefwen och Landtmarstalken fräga. de om Rivderskapec och Adeln bifölle, att den tillökning af Ciwil Betjeningen wid Armeens-Ftotka som tillkommit under Kriget mä förblifwa sä lange densamma behöfwes och prösningen deraf ät Kongl. Maj:t öfwer!emnås. Ropades Nej blandadt med Ja Herr Grefwen och Landtmarstalken propo» uerade derefter bifall till Ut,kottets Betänkande. Ropades Ja, blandadt med ert och annat Nej.
Domstolarnes antal jemte myckenheten af rättegångsärenden, brottmål, politioch ekonomi-mål, hvilka blifvit handlagda af domstolar och exsekutiva myndigheter under år 1856, det sista för hvilket sådan berättelse utkommit. Nämnda underdåniga Berättelse visar, att antalet af civila mål och ärenden under året utgjort: Hos Konungens Högsta Domstol, uppå föredragning af Nedre Justitie-revisionen 3,748 Kongl. Svea Hofrätt y. 4,159 Kongl. Götha Hofrätt 4,34-4- Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 1,896 Kongl Krigs-Hofrätten 490 Kongl. Kammarrätten 2,329 Samtliga Underrätterna: Sammanlagda antalet af brott och förseelser, öfver hvilka Domstolarne och Poliskamrarne i riket sig friande eller fällande utlåtit, uppgick nämnda år till . 48,000 *) Härvid bör dock anmärkas, att uti Redogörelsen för de bos Konungens Högsta Domstol samt Kongl. Krigs-Hofrätten förekomna mål och ärenden deras egenskap af civila eller criminella icke blifvit uppgifven och att, då i följd deraf de för bemälda två Domstolar antecknade mål och ärenden af criminell natur icke kunnat från de civila särskiljas, ofvannämnda summa jemväl innefattar brottmål. hvaribland voro: brott emot person, gröfre 849 lindrigare 1 1,004 4 1,850 brott emot äganderätt, gröfre 3,4 74 lindrigare - 877 4,048 öfvcrträdelser af politi-, ekonomioch särskilda disciplinär-stadganden 32,4 02 Hela antalet af mål och ärenden, som under år 4 856 hos samtliga Domstolar och nämnda myndigheter förekommit, uppgår, enligt ofvanstående beräkning, till icke mindre än 503,528. Omförmälda
Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk, Betänkande M 4. 3 Kontraktsprosten Palmlund har yrkat, att den, som vunnit rättighet att idka minuthandel med bränvin, ej må få sälja mindre än en hel kanna; men då jemväl denna åtgärd skulle, om än i mindre mån, leda till ett flitigare anlitande af krogarne och således motverka det mål, motionären åsyftat, hemställer Utskottet, att ifrågavarande yrkande måtte lemnäs utan afseende. § 3- Herr von Koch har föreslagit, att denna § mätte komma att lyda sålunda: »Vid handel, som i förestående §§ omförinäles, får något af det sålda icke å försäljningsstället eller i dess omedelbara granskap med säljarens vetskap eller begifvande förtäras eller mellan flera köpare uti mindre käril fördelas.» Kontraktsprosten Palmlund har yrkat, att vid handel, som i föregående §§ omförmäles, hvad såld t blifvit skall i hvartdera fallet till hela beloppet på en gång i ett, högst två käril afhemtas Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (Jbf 98) har Lars Ersson från Söderin anlands län yrkat, att den person, som blott eger rättighet att försälja bränvin i parti om 15 kannor, men likväl afyttrar detta minsta belopp till flera personer, sorn förenat sig om att köpa detsamma, må, då han egt kännedom om ett dylikt sammanskott, stadna i det ansvar 41 § föreskrifver, samt att han, om han är handlande, må varda, då han dermed andra gången beträdes, sin handelsrättighet förlustig, äfvensom att den, som står i spetsen för sammanskottet och hvilken uppenbarligen för emottagna penningar utdelar mindre partier bränvin, måtte anses såsom den der oloflig minutering eller utskänkning utöfvat. Då ett stadgande, att såldt bränvin icke med säljarens vetskap eller begifvande får i granskapet af försäljningsstället förtäras, utan tvifvel i de flesta fall skulle blifva ändamålslöst, emedan det svårligen kunde utredas, när sådant skett med eller utan säljarens begifvande, kan Utskottet icke förorda ett dylikt stadgande.
213 sorn nu ligga döde, då, utom allt tvifvel, landtbruket i de norra orterna genom hästafvel oall ladugårdsskötsel skulle kunna blifva af mycken vigt. Jag hade äfven trott, alt genom Lånebankens sålunda öfver liela landet spridda verksamhet, i förening med upoch afskrifniögsräknings förande, de mångfalldiga kapitaler, som nu ligga ofruktsamma skulle kunna komma rörelsen tillgodo, då för insältaren en ränta vore beviljad, förhöjd i samma män, som Lånebanken, en längre tid skulle kunna disponera kapitalet, och den förhoppning har äfven hos mig till visshet utbildat sig, att genom detta tillfälle till säker beräntning, förmyndaremedel skulle blifva insatte och derigenom en möjlighet beredas till aflägsnande, i en framlid, af de tysta förmånsrätterna, hvilka nu åro de band, som fjettra all verklig kredit och störa förtroendet man och man emellan, samt göra behofvet af säkerheternas förstärkande genom det olyckliga borgesförbindelsesystemet, hvars olyckliga följder jag icke här behöfver upräkna. Alt diskonträntan blifvit höjd till 6 proc. har sitt skäl, i min öfvertygelse att dessa lån äro de minst ändamålsenliga af alla och att folkets vana att begagna dem bör i möjligaste mällo aflägnas. Då allmänna upbördsmedcl, Rustoch Rolhälls-Beklädnadsmedel, Jagtkassor, Hästevakansmedel, mångfalldiga andra af allmän och enskildt natur att förtiga, kunde insättas, skulle härigenom betydliga besparingar upkomma och upbörden af kronans medel kännas mindre tryckande, serdeles om den fördelades pä olika tider och således ej pä en gång undanrycktes rörelsen. Då faslighetslånen öfverflyltades på afdts-kontoren inom de provinser der säkerhelerne vore belägna, skulle det af Presidenten Akerman gjorda förslag till låntagares beqvämlighet för ränlans gäldande å redan hekomne lån, blifva lätt utförbart och alla de anmärkmr, som deremot nu skett, förfalla; äfven som nya låns utbekommande i alla afseendcn underlätta?.
E. ig5. — om präglande af en Skådepenning till minne af Deras Kongl. Högheter Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse. XIX. B. 113. XX. A. 282. — om ytterligare åtgärder för Silfverköp samt fortfarande Silfverinvexling å 128 sk. per R:dr till och med den 3o September innevarande år. XIX. B. 113. Å. 181. XXIV. U. 71, o3o. XXV. A. 3. — angående tillåtelse för de Akademier, Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstaden, som, enligt 1823 års BankoReglemente, fått, mot lika numeraire i BankoSedlar, till visst belopp årligen utvexla Silfvermynt, att enahanda rättighet för år 1829 kunna begagna. XIX. B. 388. XXI. Å. 40. XXXII. U. 325. XXXV. A. 173. — om antagande af en i Byggnadsyrket erfaren person, för BankoHusets underhåll och vård m. m. emot å Stat uppfördt årligt arfvode. XIX. B. 38g. XXL A. 48. XXXIV. U. 168. XXXVI. A. 32. 57 BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af hvad uti 1825 års RevisionsBerättelse blifvit framstäldt, rörande den i Maj månad. 1823 tillförordnade och intill December månad 1824 fortfarande serskilda administration, till fullbordande af de efter 1822 års Revision inställde Byggnads-arbeten. XX. B. 170. XXI. Å. 61. XXXII.
FÖRSTA AKTEN ANDERS PERSSON. Här rustas! MÅNS N. Här rustas! Hvar är kungen? ANDERS P. Sista skidlöparen såg honom strax vid berget. MÅNS N. Så när! I hvad ärenden tros han komma? ANDERS P. Spörj Nils i Söderby! NILS I SÖDERBY. Det sägs han ärnar sig inåt Norge mot Kristian. INGEL HANSSON. De finnas, som hålla före, att han vill tacka Dalkarlarne för god hjälp i det sista tåget. MAGISTER STIG. Det vore inte likt! ANDERS P. Att tacka? Nej! MÅNS N. Är här något att befara? GUSTAV VASA NILS I S. Inte så länge Kristian är lös! INGEL H. Det är särt att vi skola trygga oss till Kristiern. MAGISTER S. Man visste hvad man hade, men icke hvad man skulle få! Kristiern tog hufvet af herrarne och lät folket gå; den här låter herrarne gå och knektar folket hvem är Tyrannen? MÅNS N. Tyst nu! ANDERS P. Och vi gjorde således befrielsekriget mot vår befriare. Visste vi hvad vi gjorde den gången? INGEL H. Vi skulle rensa riket från Dansken; erinren I att den förste man i Dalarne som lyfte hand för kungen mot danskarne var Rasmus Jute, en dansk, som slog ihjäl Nils Vestgöte! En sällsam början... NILS I S. En sällsam början, slutet likt! Till Hustru N. Akta silfret, mor Nilsson! FÖRSTA AKTEN HUSTRU N. spörjande. NILS I S. Kungen kommer! MÅNS N. Tyst i Herrans nam! Icke få vi frid med sådana foror! Allt hyad I talen har nog sin riktighet, men hvad som skett är med Försynens vilja... MAGISTER S. ...som lät barnen få sin vilja fram, att de skulle se sin dåraktighet. ANDERS P. Måns Nilsson, är Du säker att kungen kommer hit in? MÅNS N. Det var en sak det! ANDERS P. Kom ihåg Jon i Svärdsjö! MÅNS N. Det måste glömmas! Allt måste glömmas!
Men utom det att man i allmänhet icke bör förutsätta, att embetsoch tjenstemän skulle söka att under annans namn och ansvar utöfva eller deltaga i en handtering, som blifvit deni förbuden, äro de, för den händelse de skulle göra sig till sådan förbrytelse skyldige, underkastade det ansvar allmän lag i dylikt fall stadgar. I öfrigt torde icke blotta farhågan att desse embetsoch tjenstemän kunde känna sig frestade att obehörigt tillgodose sina arrendatorer intressen innefatta tillräckligt skäl att beröfva de sednare en rättighet, hvilken de af ingen annan orsak gjort sig förlustige; hvarföre Utskottet hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 8 2. Uti sin här ofvan omförmälda motion har Anders August Andersson, enär det för jordbrukaren vore olägligt att redan den 15 Oktober, innan ännu höstarbetet är fullbordadt, börja bränvinsbränning och då årets sista nu tillåtna bränningstermin icke heller alltid vore fullt lämplig, yrkat det tillägg till denna §, att den, som under hösten vill drifva ångbränneri blott en månad, inå ega att beräkna denna termin från och med den I till och med den 30 November. Vidare är vid denna 8 yrkadt af Anders Andreasson från Elfsborgs län (motionen N:o 115), att bränvinstillverkning endast ina ega rum under två terminer, nemligen från den 1 Mars till den 15 April samt frän den 1 November till den 15 December; af Pehr Nilsson från Christianstads län (motionen N:o 15), att tiden för bränvinsbränning mätte inskränkas till 2 månader om året, med valfrihet under månaderna Januari, Februari, Mars. November och December; af Anders Pehrsson från Christianstads län (motionen N:o 38), att tiden, under hvilken bränvinstillverkning bör tillåtas, må inskränkas till 2 månader hvarje 4 Sammans. Bevillnings-, Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk. Bet.
S. D. Återremitterades Banco-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 36, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Bancofullmägtiges Expedition. N:o 44, med förslag till ny aflönings-stat för Banco-Yerkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vaktbetjening. S. D. Återremitterades Statsoch Banco-Utskoltens den 8 dennes på borde lagde IUtlåtande N:o 4, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition till Rikets Ständer, angående ökade tillgångar af Manufactur-Discontens utlåningar. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och till Lag-Utskottet remitterades Professorn m. m. Gei jers, den 11 dennes, med anledning af samma Utskotts Betänkande N:o 66, väckta motion om upphäfvandet af Kongl. Brefvet af den 25 September 1777. S. D. Yid nu ånyo skedd föredragning af Allmänna. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 53, i anledning af väckt motion om Köpings-privilegier för fiskelägena Fjällbacka med Rådholmen och Grebbestad i Bohus Län. lN:o 55, i anledning af väckt motion örn förbud för enskilde lotteriföretag och försäljning af lotter för utländska lotteriers räkning. N:o 56, i anledning af väckt motion, rörande brefvexling mellan embets-verken inom Riket; och N:o 57, i anledning af väckt motion om nederlagsrätt för Marstrand; Blefvo samma Betänkanden bifallna, hvaremot Betänkandet N:o 54, i anledning af motion, att Bibeltrycks-tunnan måtte användas till dess ursprungliga ändamål, Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskotteis följande memorial: 3S8 ProC. Vtdr. d iS Juli 1840.