Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende vågar jag hänvisa lill Öfverste Hagelstams förtjenstfull arbete: ”Faktiska uplysningar” etc. sednare uplagan, samt ett annat lika förtjenstfullt arbete, som nyligen utkommit: ”Tankar i Statshushållningsämncn och bränvinsbränningen” 1 :a h. Att den förres förslag med några modifikationer, ronde beskattningen vunne bifall, vore väl med min önskan öfverensstämmande; men det öfverensstämmer icke, sorn ofvan sagdt, än med tidens kraf; den sednare skriften åter som medgifver husbehofsbränningen till 2 månaders lid, vore efter min tanka mer än tillräcklig; båda bestämma skatten, som sig bör, betydligt högre än hvad som föreslås i den Kongl. Propos:n. Hvad vidare beträffar frågan om husbehofsbränningens skadlighet, så är det en obestridd sanning, att den icke kan utöfvas med fördel om allmogen kunde undvara bränvin, men då detta beklagligen icke är förhållandet, så låt bonden bränna med sina små pannor; och lärer det vara en obestridlig sanning, att dranken har stor nytta för sig till gödning af svinkreatur och gödboskap, men är deremot högst skadlig för mjölkkor. Låt vara att dessa små pannor lemna vida mindre bränvin än de stora med konstapparater, så är det obestridligt att musten är qvar i dranken till fördel för kreaturen. Den, som anmäler sig till ulöfvande af bränvinsbränning utan tillgång på bränsle och valten i närheten, må skylla sig sjelf för de förluster densamma honom drabbar. Jag har ock, under min första landthushålluingslid idkat bränvinsbränning till s. k. husbehof med 29 kmors panna, utan konstapparater, men för 10 år sedan dermed uphört. Jag tycker mig nu nästan blygas för alt hafva ulöfvat denna vederstyggliga omoraliska handtering, och för att nyttja en numera afliden fräjdad talares ord på detta rum i elt annat ämne, utbrister jag med honom: ”Jag tackar Gud alt med hvar dag ha blifvit visare” (Baron L. Boye), åtminstone i förevarande fall.
När skörden är fulländad upphörer detta skydd; Lagen har ansett egaren då ■UagUtsiolteis Utlåtande Niet i4i. da böra och kunna taga grödan i närmare förvar. Något annat skydd, än det nyssnämnda, må ej fordras serskildt för potates eller andra sa kallade jordfrugter. SLäligare vore den fordran, att Lagen mätte stadga större ansvar i allmänhet för tillgrepp af ali sådan egendom, som egaren ar nödsakad att emna utom gard och vård ; men då nu icke så är, — då stöld af åkerredskap, sorn ofta vaåste på åkrarne qvarlemnaa , eiler af huggen ved, timmer och annat virke , som i skolarne uppläggas, eller af gärdsel , sorn å egoine qvarligger, med mera sådant, anses och bestraffas endast såsom enkel tjufnad , * ynes det Utskottet icke lämpligt, att stifta en partiel och strängare Strafflag för stöld af jord. frugter, som ute å marken ligga 1 jordaraf eller under jordhög. Utskottet förblifver alltså vid-sitt förut afgifna yttrande och hemställer detsamma , oförändradt, å nyo till Riket» Ständer» pröfning. Stockholn» den $i November 2839, St Siil', till kiki~Si. Prat. 3S»8 rS»0i 7 Sami, S dfd. pcbje B:deti a;c/« H:it LagUtskottets Betänkande JVlo N:o 145. Ankom till Exped, Utskottet den 25 November I83<}" Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr Carl Levtons motion, om Konungens Be falIningsha)vandes förständigande att ställa sig 4 Cap. 2. $ Utsöknings-Balken till noggrann efterrättelse.
eget och anclras Biista, ett aiiiiat där inaniien i Iiraft nf siim säregna anlkg a r iiteslutaiide eller företrä- desvis 1zä.rslm1 de, och ett ti: .ecl,j e, dar al.lcleles det sam1n.a af al.ltle: les lika oraaliei: %r fal l.et ined k viiiiiai~. DB först slcall frillstänclig; jii.iiiI: il; het iiiellaii. könen liafva i~itradt, i.iiir det sthr k \ 41iiiaai RA. väl s0111 niaiiiien öppet a t t efter inBttet af sina aiilkg fylla de vad ' i. l.ifvet, s6rn hvar och eii t t f dem b %st passa till. Men detta stora, inkl slcnll icke lata sig iiis geizoiii den ena ellei: aiichia, oiii &amp; ii i sig s,j$lf a1d1: ig SH, rättvi.sa och v&amp;l1) etiinl; ta lagsti.fti.i.ings&amp;tgarcler1; SR .läiige sociala ~nissförlz&amp;Uali(len fortfara, a t t i saniina ~~tsti %cliniag soiii 11.n öfva sina forcliirfiiga verlzniiigar. S&amp; länge dessa inissförh&amp;ll&amp;iclen st&amp; kvar i 0för1iii1is1iad styrla, I s5 läiige skall ock fragan oin en bättre stallning föl1ivi.nn~~ii endast endels kiini~a .lösas. Och i en ' v i s s ineni.ng skola rn&amp;B&amp;iidn de forra aldrig helt l %ta sig afIägsiias, t y den sociala frhgan &amp; r gammal som världen och lär val i s t o r t sedt s&amp; förblifva.
29, enligt hvilket någon åtgärd icke ansetts vara att å Rikets Ständers sida vidtaga, i anledning af Revisorernes erinran angående ett af Öfver-Directeuren vid Kongl. Myntverket, N. fV. Almroth uppburet arfvode, stort 1,000 R:dr, har af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Slåndet blifvit bifallet, men af Borgareoch Bonde-Stånden återremitteradt; varande såsom skäl för återremisserne, inom sistnämnde a:ne Riks-Stånd hufvudsakligen anfördt: att, då ifrågavarande arfvode ursprungligen blifvit Öfver-Directeuren Ahnroth i Nåder tillagdt, såsom ersättning för dess tillsyn vid de för Kongl. Myntverkets iståndsättande erforderliga byggnads-, reparationsoch machineri-arbeten, men dessa arbeten längesedaa fullbordats, hade följaktligen, sedan vilkoret för arfvodets tillgodonjutanda upphört, samma arfvode bordt indragas, samt att det Kongl. Brefvet af den a3 Februari 1842, hvarigenom Ahnroth försäkrats om framgent bibehållande af omförmälde, å Myntverkets besparingar anvisade, arfvode, så länge han fortfore med den serskilda tillsynen å de till Myntverket hörande byggnader och machinerier, jemte ledningen af den å myntet befintlige median i.ska verkstad, derjemte vore stridande mot innehållet af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 12 Maj 184r» enligt hvilken de å Riks-Statens hufvud-tillar uppkommande besparingar icke finge användas till bestridande af arfvoden utaf permanent beskaffenhet. På grund häraf hafva flere leda - Stats-Utfkottets Utlåtande, N.-o 184. 7 möter yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Mnj:t i Nåder förklara, alt ifrågavarande arfvode ej vidare finge af Ahnroth upphäras.
Följden af denna afstängdhet blef för den till intelligensen så lifliga Fredrika de mest bizarra och sjukligt uppjagade idéer; så umgicks hon åren 1 8 1 3 — 1 4, då Karl Johan uppeldat svenskarne mot Napoleon, på allvar med planen att, förklädd till gosse, begifva sig till hären för att kämpa mot » folkförtryckaren *. årsskiftet. ) e, dagen har grytt! Vår strid är förbytt, Vårt syfte, vårt fält och vårt vapen är nytt, Sanningens ära Nu heter vårt mål, Kärlekens lära Det flammande bål, Idrott och dygd nu vårt svärd och vårt stål. Hör, hvad klang bland flitens hamrar! Hör, kring ifverns hjul hvad sus! Se, från tankens stjärnekamrar, Se, hvad nya strålars ljus! Hur det sjuder, hur det svallar Djupt i folkens känsloström! På förverkligande kallar Tusenårig, helig dröm. Framåt i striden — En strid oss värd! Framåt för friden Med fridens svärd! För sannings ära På sannings stråt, För kärleks lära Framåt, framåt! Brinnande böner, O. sägen vår lott! Kommande söner, Ä r målet nådt? Evighetslöner, O, törnebekröner Ej himmelen blott? Sekel må födas och sekel försvinna, Släkten förödas och släkten upprinna; Högre dock, högre bli hymnernas ljud: Helig, helig, helig är Gud! C. V. MODIN. Hennes första vittra alster var ett poem på franska till månen. H o n var då endast åtta år gammal. Sedermera skref hon under uppväxtåren allt flitigare tillfällighetspoem och små teaterstycken; äfven försökte hon sig redan då någon gång med smärre prosastycken i berättande form. Hennes begåfning började efter hand uppmärksammas och skattas af föräldrarne och deras umgängeskrets, som dock endast i densamma sågo den ytliga sällskapstalangen. Tvånget i hemmet var henne alltjämt olidligt, Blotta orden ära, frihet, odödliglighet bragte hennes blod att svalla. Begåfvad med en ovanligt liflig och kraftig själ, fann hon sig utestängd från all betydelsefullare verksamhet. Kvinnans lott i allmänhet och särskildt hennes egen kom henne att rysa.
Likasom den siste värde talaren, kan jag icke räkna mig bland jurister, men jag tror icke att något sådant erfordras, för att linna att det af Utsk. nu framlagda förslaget är öfverensstämmande med både lag och billighet. Det torde väl icke bi 11 ig t v is af någon kunna begäras, att han skall låta inteckna sin egendom till hö - Den 26 Augusti e. m. 38g gre belopp än lian är skyldig, jemte 3 års ränta. Så går äfven till vid trnnsaclioner emellan enskilda personer. Då inteckning inom io:de årets förlopp skall förnyas, och en del af capilalet är afbetald; så fö'rnyas inteckningen blott för den del af ursprungliga capitalet, som är obetald. Någon tvist om i hvad mån capital-afbetalningarna skola fortgå, kan så mycket mindre ifrågakomma, som, enl. CJtskts förslag, någon omskrifning af skuldsedeln alldeles icke skulle äga ruin. Det är den gamla skuldsedeln, hvarå inteckningen skall förnyas för återstående skulden. Till yttermera tydlighet står del äfven i Utsk:s förslag, att förnyad inteckn. skall ske för den å lånet varande återstod jemte ränta å primitiva lånebeloppet. Jag tror icke, alt fördelarna af förslaget inskränka sig till den statistiska redighet, som Hr Rosenblad omnämnt. Jag tror att det äfven är af vigt för jordägare, som behöfva hypothicera sin jord. Det gör de efterföljande inteckningarna säkrare, då en stor del af bankens fordran finnes vara godlgjord. Det är ganska sannt att man under nuvar. förhållanden utan svårighet kan få en uppgift från banken pä huru mycket som återstår af skulden; men det finnes intet, som fullkomligen betryggar en sednare inteckn.hafvare, att icke bancolånet kan infrias afen annan, och då kan den intecknade sedeln transporteras på innehafvaren eller tredje man, samt med låntagarens begifvande ånyo i eller utom banken till fullo belånas, i följd hvaraf ett större belopp af prioriterade in teckningar komma att visa sig, än en sednare inteckningsägare vid sitt låns meddelande hade beräknat.
LXI. A. 62. — Magaziner, angående förvaltningen af enskildte Bolags eller Socknars. XI. B. 179. XIII. A. 184. — räntor, örn uppbörden och förvaltningen af Kronans. LVIII. B. 188. LXI. E. r 09. — Tullen, angående dess bestämmande så, att spannemålspriserne blifva jemnare. IV. 14. VII. R. 25o. XXVI. U. 4o5. XXVII. Lill. B. 123. LVI. A. 226. LXI. B. 115. LXII. A. 62. LXIV. E. 78. Sparbanker ooh pensions-anstalter, om inrättande af, vid bruk och fabriker. XV. B. 3o6. 16. A. 2 33. Sparbankerne i Riket, om rättighet för, att i BankoDisconten insätta en del af deras medel. I. 4o4» 531. II. R. 28. P.U. ,66. XLII. B. 48. XLVIII. A. 353. LIX. E. 154. EXIL U. 218. LXIII. A. 102. Sparre, Bengt Erland Franc, yttranden. Sparre, Friherre Carl Knutsson, yttrande. VII. 295. Sparre, Grefve Erik, yttranden. II. 245. VII. 275. XXIV. 279. XXVII. II,. Sprengtporten, Friherre Jacob Wilhelm, yttranden. I. 263, 286, 488. Stackelberg, Friherre Magnus, yttrande. VII. 294. 3o 466 Stadga till ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, uppläst. I. 19. Stadsjord, att med arrenden derå måtte förhållas efter 1800 års Förordning om städsel och lego af jord på landet. XVI. B. 377. XVIII. A. 376. XXVII. U. 62. A. 209.
R:dr banko, men äfven med beräkning för denna byggnad af ytterligare de 90,000 R:dr banko, om hvilka Rikets Ständer år 1894 gifvit försäkran, dessa sammanlagda belopp dock på långt när ej vore tillräckliga för uppbyggande af ett nytt ändamålsenligt hospital, inrättadt så som en mera utbildad medicinsk vård och en mildare behandling af de sinnessvaga ovilkorligen kräfver, samt enär uti de ifrågavarande byggnadsförslagen alldeles icke tagits i beräkning de betydliga omkostnader, som erfordras för anskaffandet af nödvändiga inventarier till hospitalernas sättande i fullt skick, till gäldande hvaraf hospitalsfonden saknade tillgångar, hemställer Serafimer-Ordens-Gillet i underdånighet, det täcktes Eders Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition att, jemte sistnämnda belopp, 90,000 R:dr banko eller 79,000 R:dr R:mt, för ifrågavarande nybyggnader vid Götheborgs hospital, dessutom för detta och för Upsala hospital måtte beviljas ett ytterligare anslag af 309,000 R:dr, eller tillsammans 380,000 R:dr R:mt, att i mån af behof utgå. Slutligen och med afseende derå, att förändring i de sednare årens höga spanmålspriser kan inträffa, i hvilket fall hospitalsfondens inkomster, som hufvud - 64 Bil. M 7 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
Anmäld den 26 Nov. 1823, och ansågs icke fordra någon åtgärd, då Kongl. Maj:t redan den i5 Sept. förordnat om säkerheten för ifrågavarande Lån. 113. Om nedsättning af öfver-räntan för Lån i Maiiufaetur-Diseont-fonden, Bil. i. R. St. Just. Oml>:ns Emb.-Ber. cl. 4 Nov. i8a8. 6t Anmäld den xo Dec. i8a3; och Rikets Ständers anhållan bifallen, med förliknande, att Kongl, Maj:t ansåg de i strid med Allmänna Lagen, tid efter annan, uti serskildta fall stadgade öfver-räntor vara obilliga och icke af nödvändigheten påkallade, enär lagliga utvägar kunde begagnas till Iåns indrifvande vid förfallotiden. Skrifvelse i ämnet till Commerce-Collegium expedierad. 114. I anledning af verkställd granskning af redogörelsen för 1817 och 1818 års Riksdags-kostnader. Anmäld den 26 Nov. i8a3. Med gillande af hvad Rikets Ständer anfört, befallte Kgl. Maj:t, alt Stats-Contoret skulle till vederbörande redogörares efterrättelse förständigas om hvad Rikets Ständer, angående redogörelsen för Riksdags-kostnadsmedlen vid 1823 års och påföljande Riksdagar, beslutit. 115. Med svar på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag för Götha Canal. 11 Ga Bil. t. R. St. Just. Omims Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. Anmäld den 26 Nov. 1828; och Götha Canal Direction förständigad om innehållet. 116. Angående Låne-biträden till Trollhätte Canal Slussverks-Bolag. Anmäld den 26 Nov. 1828; och Bolagets Direction förständigadt om Rikets Ständers Beslut till behörig efterrättelse. 117. Angående Tull-uppbördens Inleverering i Riksgälds-Contoret m. m. J18.
Jag kan således ej finna nödigt att ytterligare utsträcka den intoleranta föreskrift, alt Konungen ej skulle få tili Embetsman utnämna män, sorn bekänna sig till olika sekter af den Christna Religionen, en föreskrift, som nu endast gäller vid tillsättandet af Civila och Domare-Embeten. Herr Grefven och Landt-Marskälken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade Constitutions-Utskottets föreslagne redaction af n8:de §. i Regeringsformen, till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, godkänna. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde serskildte propositioner, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att till den Den 16 December. Regeringsformen föreskrifver, godkänna Constitutions-Utskottets föreslagna redactioner af 34-, 35 och 102 §. §. Regeringsformen, samt \i §. Riksdagsordningen. Herr Grefven och Lanclt-Marskalken yttrade, att, sedan Ridderskapet och Adeln, genom nyss fattadt beslut, öfverlemnat frågan om en förändrad redaction af 5. och 6- §. §. Regeringsformen till förstärkt ConstitutionsUtskotts afgörande, ansåg Herr Landt-Marskalken sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade å nästa Thorsdag den 18 dennes förmiddagen, på vanligt sätt, utvälja 14 ordinarie Ledamöter och 4 Suppleanter uti Förstärkta Constitutions-Utskottet. Bifölls. Upplästes till justering och godkändes följande Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdånige Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 4i3. Angående arfvodcn till de inom vissa Utskott antagna Extra Ordinarie Cantzlister.
Innan jag lemnar denna afdelning af min underdåniga berättelse, torde mig i nåder tillåtas, att i korthet vidröra de anstalter, som hufvudsakligen för invånarnes betryggande mot brist på utsäde efter inträffade missväxter äro vidtagne. I sådan syftning tillkommo med år 1838 fastställda reglementen för distriktseller sockne-magasin uti Piteå, Ofveroch Neder-Luleå, Råneå samt Nederoch Öfver-Calix socknar. Således i de delar af länet der den talrikaste befolkningen är nedsatt. Förvaltningen af spannmålen, som inslås uti särskildt för ändamålet inom 16 hvarje socken uppbyggda magasiner, är uppdragen åt kommunerna sjelfva. Deras sammanlagda grundfond utgör 4,975 tunnor; och till dess fyllande hafva kommunerna genom de sednare årens ymnigare skördar kommit i tillfälle att redan insätta 2,805 tunnor. Sedan denna grundfond blifvit fylld, kan den väl icke motsvara behofvet af all för nämnde kommuner erforderlig utsädes-spannmål, men det är att hoppas, att sådant icke heller skall behöfvas. b) Boskapsskötsel är en näringsgren, som både förr utgjort och jemväl härefter måste af naturliga orsaker utgöra en hufvudbeståndsdel uti ortens näringskällor. Ehuru den på långt när ännu icke bedrifves på ändamålsenligt sätt, bar orten icke allenast eget behof af ladugårdens alster, utan mäktar äfven åstadkomma en betydlig utförsel af smör till andra orter, såsom jag tillförene i berättelsen haft nåden nämna , och skulle kunna exportera mångdubbelt, om icke bruket af kaffegrädda vore i så stor qvantitet allmänt. Uti invid Torneå eif belägna socknar bedrifves isynnerhet boskapsskötseln med berömvärd omtanka. Af 5,896 kor uppgifves afkastningen i smör till 25,000 lispund, således mer än 4i lispund årligen af hvarje ko; och som allmogen i samina socknar förer ett mycket tarfligt lefnadssätt, afsättes denna tillverkning till största delen derutom. Hornboskapen, i orten infödd, är liten till växten.
Af Julius Sturm. 0 kåtlet, » Och embetsmännen då, behöfva de ej vara akademiskt bildade? » » Det beror på hvad ni, herr Hadrian (gubben nämde nu för första gången mitt namn) menar med denna fras. Sedan vi uppgåfvo det fåfänga arbetet att trätta en massa bokliga kunskaper i barn, hvilket var att ösa vatten i såll, och i stället beredde ungdomen en mängd tillfällen till att, omvexlande med verkligt praktiskt arbete — icke blott sådant som fans i våra forna skolor som surrogat för sådant — inhemta kunskaper, ha vi erfarit, att ungdomstiden är den rätta lärotiden och att, der barnauppfostran är en alltjemt, nästan omärklig praktisk undervisning i lifvets skiftande förhållanden, der höjes den s. k. allmänbildningen äfven så, att till många af våra offentliga tjenster och embeten behöfvas blott tilläggas studier i det fack, som är i fråga, for att få dugande, humane och pligttrogne tjenstemän. För att nå detta mål behöfs j u ej, att en person är ett slags ' Uppslagsbok för alla ' eller en ' Fråga mig om allt '. V i ha lidit så mycket af skenoch rubrik väsandet, herr Hadrian, att vi blifvit förnuftiga och föredraga sjelfständigt tänkande, redliga menniskor framför smidiga eftersnackare med tomma hufvuden och förkrymta hjertan. » 3tna. tan&amp;afc JxöcjPte ä n ft-imten. » fcunSj 0 liä / tleR-, 31 n a (^å 0 tanltafc 3j-U|3afce ä n fi.a|uet » afcun3! kådeL 3tna t a n k a t j; tamom 0c ?i AtotmenA C-tj. * a &lt;tu * enj ?al !3t 0Ln il meta, AolenA Attåi !an3e |3tE. Priset. Af J. Q. Fischer.
Morn. bifölls. bifölls. Mom. bifölls.' Morn. Morn. bifölls, bifölls. Mom. afslog. 1 Mom. bifölls. 2 Mom. bifölls. 3 Mom. bifölls. 4 Morn. bifölls, äfvensom att 8 morn. ( upfiyttasémel I lan det 6 och 7 j_ Morn. Hvad C (institut iona-Utskottef sluteligen anmält angående den antagne Juryns bibehållande eller afskaffande, ansåg Borgare-Ståndet, genom dess yttrade bifall till ofvanförmälte ändringar och tillägg i Trycktrihets:Fö£ordninge a, redan vara Prof. Ut dr. d. 12 Mars 181S. Vara besvaradt och således komma att förfalla; äfvensom att ingen särskildt Stgärd vöre af nöden i anledning af det sorn slutligen rörande representations-frågan förmäles; örn hvilket allt JKespecuve MedStånden skulle, genom Protokolls-Utdrag, vördsamt och vänligen underrättas S. D. Beslöt Borgare-Ståndet, att Höglofl. Expeditions-Utskottet skulle anmodas med ali skyndsamhet låta i Hillänget till Riks-Slåndens Protokoll till trycket befordra Kongl, Majrts Nådiga Proposition angående antagandet af en ny Coricurs-Lag samt förändring nf i §, 8 Gap. Giftermåls-Balken och 7 Gap, Rättegångs-Balken , äfvensom att gå i författning ali den öfverlägg. ning , hvilken t Lag-Corn mitten föregått förslaget till ifrågavarande Lag-project, måtte i samma tilian g härmed ifrån trycket utgifvas. Från Hedervärda Bomle-Ständet. S. U. Företogos till afgörande de , enligt af Constitutions - Utskottet den 23 nasti.
Det är mig rätt okärt att nödgas upträda emot den föreg:de talaren, men jag anser preejudicatet vara vådligt. Det är icke endast af denna, utan äfven af föregrde riksdagars erfarenhet nogsamt ådagalagdt, att sedan kommuner blifvit af en eller annan orsak understödde med lån, ganska frikostigt och ganska gifmildt, så infinna sig snart anspråken, först alt få tiden för återbetalningen förlängd, så vill - i 24 Den 22 Mars. koren för åtnjutandet förändrade och slutligen afskrifning af hela lånet. Ständerne hafva lill pröfning förehaft sådana frågor och de komma äfven att framdeles underställas. Dervid har jag, för min del, trott det enda lämpliga, det enda betryggande för Ständerne, det enda, äfven för de menigheter, som af dylika understöd kunna komma i behof, nyttiga och gagneliga vara, att R. St. hålla noga hand deröfver, att de engång fastställda villkoren iakttagas och efterlefvas, så alt de icke af konsiderationer må rubbas och uphäfvas, hvarigenom upstår ett misstroende och anspråk å låntagarnes sida att få sig allt beviljadt, emedan de sett att de fastställda villkoren icke alltid förut hållits i helgd, äfven som den föga gagneliga åsigten allt mer får insteg att, på sitt sätt nära nog narra sig till Statens biträde, under förhoppning alt genom voteringens utslag kunna bereda sig befrielse från upfyllande af ingångna förbindelser. Det är af dessa skäl jag icke kan annat än på det ifrigaste motsätta mig hvarje förändring af en gång bestämda lånevillkor. Ifrågavar. lån beviljades, för att, efter en inträffad brandskada, bereda Wexiö stad en hjelp i nöden, men alldeles icke att, framför andra släder, bereda .-staden Wexiö en fortfarande byggnadsfond, som i oändlighet skulle transporteras från den ena lägenheten lill den andra.
Hvad först angår den af åtskilliga Motionairer gjorda framställning cm utarbetande af en ny, för hela Riket gällande Stadga, rörande Faltigförsörjnings-anstalterna, torde böra erinras, att Rikets Ständer redan vid 1820 års Riksdag, i anledning af det vidsträcktare förslag till Författning i ämnet, sorn, till följd af Rikets Ständers år 1810 framburna underdåniga anhållan, blifvit af en tillförordnad Comité' utarbetadt, i underdånig skrifvelse tillkännagifvit, att Riks-Slåndens tänkesätt icke kunnat förenas om antagande af en allmän Fatligvårds-stadga för hela Riket, hvilken skulle synas ingripa i den rätt och pligt allmänheten hittills haft att sjelf vårda och besörja sina fattigas underhåll. De skäl, som vid nämnde Riksdag verkat till afslag å den yrkade reformen, torde ännu böra anses gällande. Fattigvården har hittills varit, och hör, efter Utskottens omdöme, jemväl hädanefter vara en municipal-angeiägenliet, ty den beror väsendtligen på loeal-förhållanden, som i vårt vidsträckta land ganska mycket omskifta, på folkets större eller mindre välstånd i olika delar af Riket, och på mångfaldiga andi a omständigheter, sota svårligen kunna förutses och beräknas. Och i betraktande häraf hafva Utskotten ansett sig böra vördsamt tillstyrka, alt de i of vanberörde hänseende framställda yrkanden icke md vinna Rikets Ständers bifall. En sådan omarbetning af Fattig-Iagarna, som Utskotten nu afstyrkt, skulle utan tvifvel föranledas af bifall till Tafve Månssons och jBengt Gudviandssons förslag, att hvarje jordegare, som å sina egor emottager torpare eller backstugusittare, skulle ansvara för deras underhåll.