Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R ©ummct (Sl) 9Sl^. titt 9?. ©t. iJJrot. 1840 & 1841, iq Samt. i Stfö. 2 SSatftet» ScwtUrttngsäSöföi^itingen. H:o 1 uti H. n. £«n fou åt 18»« SOtanufacturier, ga briter o$ Snrätt mngar. fgergwerf. Ctroantar ocö Så gar. SS SS SS SS Grganbe* rätt^Stfgift. Sa&rif&Snrätts ntngar, Stare rabe efter ut Hålt fot åt, 18 ; s ©genbom, tillhörig Songl.r3Xdj:t od) Sronan. Remman. lägenheter. Ctreornar od) ©ägar. § »: g »: g »: s or or «■» SS or ,r^< § £3 r& S" H ♦ r' ^öt SanDct 0?. 0). @taö . « ♦ ♦ 0?. 01 ©ito . • • ♦ ©limma | (33) 25if). tiU 95. ©t. ScwiUnmge^rortmingen. 0ammanfcrag öfwer Cejter ingela ntjöer ne H:o 2 uti H. H. ilån för år 18 * > Oom innefwfroaé tinbcv bojläUSrätt. Sif Pbttennfomfl från 500 till eif) meb 600 SK:br, å 7 9t:ör. Sif Sönennfomfl från 300 till odi) meb 400 SK:br, å 3 SX:br. Sif Söne infomfl från 200 tia od) meb 300; SK:br, ä 2 9t:br. Sif Söne.-infomfl från 700 tia od) meb 800 SK:br, ä 13 9t:br. Sif Pönennfomfl från 800 titt od) meb ooo 9t:br, a 17 9t:br.
Ständer att, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Muj:t anhålla, att Kongl. Maj:t, efter erhållen del af vissa upplysningar, samt, efter pröfning för öfrigt af framdeles befintlige omständigheter, täcktes i Nåder bestämma, om och i hvilka delar nedsättning och jemkning i den stadgade arfvodes-beräkningen må skäligen ega rum; alltså och då, genom 3:ne Riks-Slånds lemnade bifall lill Utskottens berörde förslag, frågan i hela dess vidd sålunda redan är lill Kongl. Majrts Nådiga pröfning af Rikets Ständer öfverlemnad, anse Utskotten sig nu mera ej tillkomma att ingå i pröfning af Herr Friherre TVrangels Motion, utan tillstyrka, att densamma må förklaras förfalla. Stockholm den 2 Julii iSay. N:o 44* Ankom till Exped. Utskottet den 7 Julii 1829. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om stadgande af en Lag till förebyggande af vederbörande Tjen - Lag-samt Allm. Dcsv. o. Occ. Utsk. Uti. N:o 44- 121 steniäns egenmägtiga förfarande vid jord-ransakningar samt om upphäfvande af Kongl. Circnlaire-Brefvet den i October i8o4 angående förmedlings återgång. Af den anledning, alt det, vid en lili en viss landsort nyligen förrättad jordransakning, skall blifvit åtskilliga innehafvare af förmedlade hemman förelagdt att, inom kort lid, till vederbörande inkomma med utredning af förhållandet med de skedda förmedlingarne, vid påföljd för underlåtenhet deraf, alt berörde hemman skulle komma att dädanefter såsom oförmedlade anses, har Riksdagsfullmägtigen Herr B. H. Santesson, i ett till Vällofl.
Häraf lärer nogsamt inses huru omöjligt det will bliswa, att wid en LotS.taxas upgörande taga till grund ett waru wärde, som aldrig kan med säkerhet finnas; men om jag ock skulle för ett ögonblick wilja medgifwa, att ett prXsumrjvt wärde kunde liksom pä mäfä eller ungefär sättas pä waror af alla stag till rättelse wid Lors umgälderne, hwilken mängd af Tabeller stnlle dä icke böra upgörgs i och för denna assist, Z24 Deri 7 December. gift, och resultatet af assa försök i den telen ffulle snart wisa sig, nämligen; akt man alt för lätt kan tänka sig ett ideal kill en sädan Författning, som tyekeö äga mycken sannolikhet, men att tvid »lösningen oöfwcrwinneliga hinder möra, som göra wecksiälugheten omöjlig. hftffoLtet tror att contrslien af waru wärdet bunde wld Tullen utrönas. Detta ffulle da förmodeligcn läka sig göra pä det sätt, att fac, turor, cannoizsemenrsr och märkmllor togos tiss arund; Men da häremot förekommer, akt beräkningen ej alud kan blifwa af Tulibckjenten rigkigt wcrksiäld, att wid sädane ej sällan inträffande händelser, mängsaldiga oredor skola upkomma, hwilka nödwändigt ffulle förorsaka klagomal och widlysrigheter, att förtiga det hinder och den tidsspillan, som altid bliswer en följd af sä widlyftiga och i det hela orjenliga operationer; sä enär för öfrigt Lors asgisten wid särffilde tillfällen, såsom wid Uthamnar, der ofta ingen Tullbetjent finnes, mäste upbäras af Lotsen sjelf, hwars urffilning och kun, ffap troligen icke är eller kan wara tillräckelig för aft gisterneS beräknande efter ett waru wärdc, som han icke möjligen känner, trede i stället för kontroll och redig upböed, blott olägenheter winnås, hwilka senare man gerna hör deremot förekomma.
Så hafva ock förhållandena uppfattats, när fråga varit om utvidgande af elementarläroverken, i det att dervid dels sifferförhållandena beträffande folkmängden m. m. och dels opinionen inom de särskilda orterna lagts till grund vid den i sednaste årtionde företagna vidtomfattande förbättring och utveckling af berörde läroverk. Det är nu femte riksdagen, som frågan om ett universitet i hufvudstaden är föremål för öfverläggning, och det är visserligen icke blott enstaka röster som höjts och höjas för denna angelägenhet; tvärtom; — för hvarje ny riksdag har frågan vunnit allt vidsträcktare terräng, allt varmare sympatier, äfven om den ännu icke lyckats genombryta det motstånd, som R. St:r deremot framställt. Skulle för öfrigt något tvifvel förefinnas, huruvida en sådan opinion verkligen är för handen, vederlägges detta tvifvel, när man ser med hvilken ifver Stockholms kommunalstyrelse i dessä dagar omfattat denna för hufvudstaden och hela landet vigtiga angelägenhet. Hvad de statistiska siffrorna angår, fäster Ufsk:t föga vigt vid folkmängdsförhållandet och antalet lärjungar vid elementarläroverken, men gör deremot största afseende å freqvensen vid universiteterna. Huru stor Sveriges folkmängd var, när Lunds universitet för 200 år sedan inrättades, kan icke med bestämdhet uppgifvas, men för 120 år tillbaka utgjorde folkmängden, som nu uppgår till 4 millioner, endast 1,700,000, och har således under nämnda tid mer än fördubblats. Lärjungarnas an - 6 Dea 3 Januari. tal vid rikets skolor utgjorde för 40 år sedan endast 4,852, men uppgår nu, enligt en mig från Ecklesiastik-Dt*p:tet tillhandahållen uppgift, till en summa af 13,625.
Snafvar hon i änkleken eller kullas i hök och dufva, strax fattar hon humör och » vill inte leka med längre. » Har någon af kamraterna ett godt förslag till förlustelse under raststunden, nog bar den unga » Motvalls käring » genast ett annat att framställa — och åter öfvergifva, så fort det vunnit bifall. Följaktligen, det säger sig själft, blir hon illa liden och till sist alldeles lämnad är räkningen. Men från att vara förbisedd är steget kort till att blifva själftillräcklig och anmärknirjgsfull, och så är typen färdig, den människotyp, som har största förutsättningarna för att riktigt grundligt förstöra lifvets glädje för sig själf och andra. Det värsta är, att ett lynne af det där slaget blir sämre och sämre med åren. Helt naturligt för resten. Att se de glada och sorglösa, de öppna och frimodiga, de vänliga och fridsamma blifva allmänt omtyckta och eftersökta väcker hos den inbundna, missnöjda och motstridiga afundens plågande känsla till lif, afund och människofientlighet samt en bitter uppfattning af den ytliga, orättvisa världen, scm äflas på allt sätt att öfverhopa redan förut lyckliga människor med än större lycka, på samma gång den undandrager de olyckliga, tunga sinnena all sin kärlek. » Den som mycket hafver, honom skall varda gifvet, och den som intet hafver, från honom skall tagas det lilla han hafver. » 1893 Världen är onekligen orättvis i sin förkärlek för lyckans gunstlingar — det bör erkännas — och däri ligger ofta skulden till att olyckliga människor äfven. blifva elaka. Som sagdt, fru Motvall är i allmänhet ganska beklagansvärd. Ingeuting är henne till lags, och den njutning hon kan erfara af att ständigt sätta sig på tvären och därmed skämma andras nöje eller lycka kan väl ej vara tillräckligt stor att motväga den eviga ledsnad och otillfredsställdhet, som åtföljer ett dylikt grinigt lynne. Mest beklagansvärd är hon emellertid, när, såsom ofta händer, hon knappat kan sägas rå för att hon blifvit den odrägliga varelse hon är. Man bör söka rättvist bedöma äfven en sådan glädjeförstörerska som käringen Motvall.
ang. project till en förnyad Chartae-Sigillafre förordning, V. 445". _ __ äng. förslag till ett förbättradt Bevillnings sätt, V. 1138. 'Bevill - 12 Register. BeviUnings*Utskottets Memorial, angående förslag till Bevilllningens utgörande, V. 1422. äng. Sjötullens förhöjande, V. 1715. _ ang. Allmänna Bevilin. utgörande, V. 1832. .. äng Allm. öfversigt af Bevillnirgen, V. 2002. äng. förslag till ändringar uti 1812 ars Char tas Sigillatte-Förordning, V. 2012. — äng. förändring i Borgenärs eden vid Con courser, V. 2191. ang. Bränvins bränningsoch Consumtions afgifternas utgörande, V. 4 Afd. 96. ang Bevillnings-förslaget, V. 4 Afd. 113. ang. den Bevillning, som rörer Bränvins till verkningen och Consumtionen , V. 4 Afd. 114. ang. förslag till Bevillnings-stadga, V. 4 Afd. 205. ang. Chartze-Sigillatseförsäljningen i Stock holm, V. 4 Afd. 210. ang. Orden Grufvebjelp och Mantalskol i Be« villningen, V. 4 Afd. 424. ang. Sjötullens förhöjning, V. 4 Afd. 426. ang. Advokaters bevillning, V. 4 Afd. 427. ang. extra Stämplingen i Stockh., V. 4 Afd. 429. Bevillnings - Förordningens Ingress och Slutmening, V. 4 Afd. 289. Beslut, Riksdags, VI. 438. Constitutorial för Friherre L. A. Mannerheim, att vara Riksens Ständers Justitia - Ombudsman, V. 1749.
Som bekant är, föreskrifver grundlagen att alla frågor skola, såvidt möjligt är, af Stånden samtidigt företagas, och i följd deraf är det vanligt, att i vigtigare frågor Talmans-konferensen föreslår den dag, då de skola hos Stånden föredragas. Jag hade förra Biksdagen den äran att vara ledamot af Talmanskonferensen, och jag bar mig således väl bekant huru åtminstone vid den Biksdagen konferensens förslag till föredragningsdagar alltid af Stånden antogos; och inträffade undantag någon gång, så var sådant åtminstone ytterst sällsynt. Då nu, på sätt Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, de öfriga Ståndens Talmän och ledamöter i Talmans-konferensen, utan att fästa sig vid Hr Hjärnes förslag, föreslagit att statsregleringsfrågan skulle förekomma nästa Lördag, så är det icke troligt, att de resp. Stånden skola förkasta detta förslag. Yi veta visserligen icke hvad dessa Stånd i frågan Deri 18 Mars. 207 beslutat, men man bär, som sagdt är, all anledn. att förmoda, det de 3 öfriga Stånden redan utsatt Lördagen i ill ofvanmde frågors företagande. Jag hemställerhuruvida under sådana förhållanden det må vara möjligt att åvägabringa ett gemensamt sammanträde innan statsregleringen förekommer til! behandling, då en inbjudning till de öfriga Stånden icke kan medhinnas förrän det redan är för sent. Man behöfver icke ingå i någon pröfning huruvida motionen almera eller mindre tjenlig, utan får jag på nu anförda skäl anhålla om afslag å densamma. Hr Stjernsvärd: Hvad den siste värde talaren yttrade, må gälla hvad det kan, och möjligen utgör det en förklaringsgrund för det sätt, på hvilket han ämnar gå till väga, men min åsigt har i ingen mån deraf blifvit förändrad. Uti grundlagen finnes icke bestämdt huru lång tid på förhand en motion om gemensamt sammanträde skall väckas. Har den närv:de motionen blifvit väckt för sent, så drabbar felet Coust,.Utsk. Man kan väl icke fordra att en person, som ämnar väcka en dylik motion, skall på förhand i Utsk:s kansli efterhöra när det eller det Betänka kan väntas.
Uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion har Herr J. J. Ekman anfört, att enär den vara, som benämnes omvällde smältstycken, i allmänhet användes för så granlaga ändamål, att en omsorgsfullare och kostbarare tillverkning erfordrades än för det mesta stångjern och det vid sådant förhållande väl ej kunde vara rimligt alt hänföra sådane smältstycken till en lägre klass af den förädlade varan, derföre att konsumenten föredroge att erhålla dem uti kortare stycken och gröfre dimensioner, än hvartill stångjernet vanligtvis räckes, ifrågavarande artikel alltså med allt fog syntes böra tullbehandlas lika med stångjern, helst riktigheten af en sådan princip för tull-lagstiftningen i förevarande ämne redan blifvit erkänd, så väl derigenom att i nu gällande tulltaxa omvällde smältstycken särskildt blifvit upptagne med nedsättning till hälften af den för andra slag stadgade afgift, som deruti att, innan denna bestämmelse egde rum, utförseln af artikeln fått, på grund af Hevillnings-Ulskollels Helänkande M 10. SS Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga tillstånd, verkställas mot erläggande af samma afgift sorn var för stångjern bestämd; oell har på grund häraf motionären yrkat att, sedan stångjern blifvit frän utförselstull befriadl, samma förmån måtte tillerkännas omvällde smältstycken; hvarjemte, i sammanhang härmed, föreslagits alt för stångjernsändaf, som i flera fall med mera fördel för tillverkaren kunde exporteras, än för uträckning under hammaren här i landel omsmältas, men derå den för jernskrot nu stadgade utförsels-tull måste erläggas, tullfrihet jemväl måtte blifva medgifven. Utförseln af smältstycken utgjorde år 18SS 10,747 skeppund stapelstadsvigt omvällde och 189 skeppund andra slag.
Den 1-4 Maj e. m. hörande persedlar, som blifvit i Stockholms utrednings-förråd inlemnade ; N:o 137, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de åtskilliga för det nybildade Artilleri-batteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter; N:o 138, i anledn. af erhållne återremisser å StatsUtsk:s betänk. N:o 67, angule indragning af Wermlands Fältjägare-reg:te; N:o 139, i anledn. af erhållne återremisser å StatsUtsk:s betänk. N:o 71, ang:de af Majoren Bennich sökt ersättning för innehafde hästhemmans-räntor vid f. d. Westgötha Kavalleri-reg:te; N:o 140, ang:de ersättning för omkostnader i anledn. af D.D. K.K. II.II. Kronprinsens och Kronprinssessans förmälning; Banko-Utskottet: N:o 37, i anledn. af väckta förslag med afseende å föreskrifter ne, ang:de Bankens metalliska kassa m. m. Lag-U tskottet: N:o 24, i anledn. af K. M:ts nåd. propos. ang:de ändring för vissa orter af stadgandet uti 20 kap. 6 § Byggn.Balken samt K. Förordn. d. 3 Sept. 1755, om tiden då dammlucka skall vara öpnad; samt Expeditions-Utskottet: N:o 7, i anledn. af väckta motioner om bestämmande af dag för nästa lagtima riksdags början. II. R o. Ad. åtskiljdes kl. f till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Justerades pleid prot. för il. 23 sisll. April e. in. II. Ex. Hr Frih. och Landtm, tillkännagaf, alt Hr Adlersparre.
Rikets Högloft Ständers R E VISt» K E K S BERAT T ELSE otn den år 1851 af dem verkställda granskning a f 8 T A T S - \ K U K E rr s sami andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse oell förvaltning under åren 1848 och 1849; j emtö de, i anledning af samina berättelse, infordrade och till K O N G L. M \ ,1: T algi fou imitentaiiiita STOCKHOLM. 1852. Tryckt lios A. Cedehgkkiy Mnvkbrogalan . V? 8’. Jemlikt 68 §. i riksdagsordningen och Rikets sednast församlade Ständers förordnande samt till följd af Kongl. Maj:ts nådiga kallelse den 8 sistlidne Juli, hafva undertecknade den 15 påföljde September sammanträda för verkställande af revision utaf stats-verkets, jemte dertill hörande fonders, tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, samt få, efter förrättningens fullbordan, derom nu afgifva den i 7 §. af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af den 17 April 184 i. oskrifna berättelse. Från nedannämnde verk och inrättningar hafva Revisorerne, vid förrättningens början, fått emottaga så beskaffade berättelser om tillståndet och förvaltningen af de, ifrågavarande 2 år, till deras disposition ställde anslag, som omförmälas uti instruktionens 1 §., nemligen: från Kongl. Siats-kontoret, angående sjelfva Stats-verket, Karta-sigillata-verket, Statens spanmåls-förvaltning, kreditiv-fonden och f. d. allmänna magasinsfonden, „ „ Krigs-kollegium, „ „ Förvaltningen af sjöärendena, „ „ Sundhets-kollegium, „ „ General-Tullstyrelsen, „ „ General-Poststyrelsen, „ Öfver-direkförs-ernbetet för Myntoch Kontrollverken, „ Styrelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Lika med Hr Bildttror jag denna fråga vara för bittida väckt. Jag tror icke, att den ifrågavar:de industrien fått så fast fot i landet, att det är skäl att medelst statsanslag understödja densamma. Det är en känd och erkänd sak, att ju längre emot norden hvitbetan odlas, desto ringare blifver dess sockerhalt. Under det särdeles gynnsamma året 1852 gjordes i flera delar af landet försök med hvitbelsodling. Sommaren var ovanligt varm, hvilket hade till följd att vid den undersökning af å Svensk jord vuxna hvitbetor, som af Landtbruks-Akademien anställdes, de befunnos innehålla en lemligen betydlig sockerhalt. Detta skedde för icke fullt 2 år sedan och, oaktadt det lyckliga resultatet, har försöket icke blifvit förnyadt i någon större skala. Innan Staten lager denna industri under armarne, skall, enl. min åsigt, det vara lill fullkomlig visshet ådagalagdt, att hvitbetsodlingen länder till jordbrukets fördel i större mån än odlandet af andra fodervexler. Detta är ännu icke konstateradt, åtminstone ej i medlersla Sverige. Jag känner ej tillfyllest förhållandet härmed uti Skåne, men jag vet att man för några år sedan derstädes i lemligen vidsträckt skala gjorde försök med odling af hvitbetor och sockertillverkning deraf, utan alt jag likväl hört, att Skånes jordbruk derigenom vunnit någon betydligare förkofran. För öfrigt torde det vara temligen ovanligt, att Staten lemnar serskildt understöd för befrämjande af produktion utaf ett serskildt jordbrnksalster. Jag är fullkomligt öfverlygad derom, att derest 382 Den 24 April. hvilbetsodlingen skulle befinnas vara för det Svenska jordbruket fördelaktigt, skall densamma utveckla sig ulan någon Statens mellankomst. En följd af en sådan, om jag så får säga, opåkallad mellankomst blefve, alt några sockerfabriker upstodo hufvudsakligen för statsanslagets skuld, och sådant är väl icke önskvärd!.
Län: att motionären ville fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å skadan och missbruket i tillä mpningen af 57 §. utaf Skogs-Ordningen, som stadgar, att ”den, som antingen genom kyttande eller med så kallad välterstockar förbränner någon mark, djupa mossar undantagne, skall hvarje gång böta 20 R:dr, eller med deremot svarande fängelse vid vatten och bröd afstraffas.” Ehuru detta sätt att svedja, uti motionärens hemort, hvarken vore kändt eller begagnas annorlunda, än att, då första afbränningen, i anseende till långvarig väta, misslyckas, försöket påföljande år förnyas medelst påförande af ris, som antändes, hade detta sätt att behandla jorden, hvilket motionären ansåg på intet vis skadligt, enär den afbrända mörjan och den förruttnade skogsspillningen, förvandlad till aska, fördubblar kyttjan och befordrar gräsväxt intill dess ny skog uppvexer, likväl blifvit af Krono-åklagare åtaiadt och den idoge landtmannen ofta sakfäld till de böter af 20 R:dr, som åberopade Författning bestämmer. Då ött sådant förfarande ofta afskräcker landtmannen att till sin synbara nytta och förmon behandla sin egen jord, hvaröfver samma Författning i 18 §. tillerkänt honom fri och oinskränkt dispositions-rätt, anser motionären först åberopade §. böra upphäfvas, så framt den nedtryckte jordbrukaren, som ofta till större delen beror af grödan från svedjeland, skall ega bestånd. 1 motsats häremot har Nils Persson från Örebro Län, med anledning af en förväntande ny Förordning angående skogarne i Riket, påkallat allmänna uppmärksamheten derå, att faran för skogseld och deraf följande olyckor i flerfalldiga hänseenden är alltför stor, för att kunna motvägas af de möjliga fördelarne af bränningen.
Jag erkänner, att jag promenerat omkring på verldsmaskeraden med en falsk näsa. Men är icke ditt straff för hårdt, o Gud? Jag var så lycklig den tiden, då jag var frisk, och någon af mina förläggare, Campe eller Cotta, skickade mig sextusen mark — fast de voro uppätna på förhand. Du har kanske velat pröfva mig? Låt nu pröfningen vara förbi, och återgif mig hvad jag egt?’» Han talade med låg röst men utan ansträngning. Det roade honom synbarligen att tala, och Margot njöt som en smekning hvart och ett af dessa intima ord. Hon visste, att denne högdragne själsaristokrat icke skulle talat till henne så, om han icke känt, att hon var en af andens utvalda. Och medvetandet derom fylde hennes bröst med stolthet. Hon svarade ingenting. Hon lyssnade blott; och han fortsatte: »Det var för öfrigt också en annan anledning till min himlafärd. Jag vände mig till Gud på trots, liksom jag i början vändt mig ifrån honom på trots. I min ungdom var fritänkeriet ännu icke vulgariseradt; otron var de andliga aristokraternas stolta tro. Nu är det annorlunda. Otron har blifvit satt i system. Ateismen har blifvit doktrinär; den har sina fanatiska munkar och storinkvisitorer, som byggde bål åt mig och stekte mig i sina små broschyrer och tidningsuppsatser, så snart de misstänkte, att min ande icke ville låta binda sig i deras dogmer. Min ande sprängde deras dogmer — på trots — och flög till Gud.» Det fina småleendet hade nu åter börjat leka i hans munvinklar. Han gjorde ett ögonblicks uppehåll; derpå fortfor han: »Men den stannade icke längre tid der uppe, än jemnt så pass, att den åter kände sig fri från ateisternas dogmtyranni. Från alla håll och kanter trädde kristendomens skolmästare fram till mig och tolkade sin glädje öfver, att jag nu trodde som de. Bland andra steg också min högreaktionäre bror Gustav fram bakom ett moln och sade: ’Käre Heinrich, du erkänner då tillvaron af ett högsta väsen!’ — Då blef det mig plötsligt trångt i himmelen, och jag mins att jag svarade honom ungefärligen så här:
af yttre hänsyn - sjalf viilja mellan Friman och Tvangel, " i frihet och linder ansvar "; då visar det sig med ens vara slut på allt detta, som så mycket liknat hypnotism. Då är sagan, barndomen, obestämdheten, morgondimman bortstruken. Då ar det full dag. Då påverkas Ellida ej mer genom ens den ringaste återstod af vaiilielmod, utan allenast ge.iiom sin liansla af frihet och ansvar, sin kiinsla af att vara i verIc7ighete9z - ej blott i inbillningen - kvinna, således personligen myndig vid sitt hjärtas val: och för ' första g&amp;ngeil nmed magt i stämmann (som det inttryckligen heter) t i l l k ä n n a g i f ~ e hon ~ detta sitt val. Allt det der förstår ju en hvar - mer eller mindre innerligt, men i alla händelser så, att misstag om meningen ej gärna äro möjliga. Om några ultraprosaiska personer tillägga, att meningen i hela skådespelet hvilar på den omständigheten, att Ellida nu väljer Wangel och att hon icke i stället viiljer Friman, så må det sedan vara dessa lcommentatorers enskilda sak. Utan dem finge teatrarne aldrig fulla hus. Med behörig hänsyn för konstens pekuniära vidmagthållande må man derför aldrig gå alltför noga till rätta med detta slags teaterbesökare och bokköpare. Men de å, sin sida må ej heller hafva rätt att förmena oss öfriga den friheten: att inskränka vår uppfattning till det, som diktaren själf meddelabgenom sin dikt således noga afhålla oss från hvarje slags tillägg. Och skalden har denna gång i sina hufvudpersoner icke illustrerat nigonting annat an sjalfva den gamla evinnerliga gr~~ndlagen för kultur, uppfostran och sammanlefnad, den hvarje tankande människa kant sedan urmilmes tid, niiill,- ligen lagen om den oskiljaktiga samhörigheten af tcång och a~zs~.ars7Ösl~ef, frihet och atwar. Men I~e~apför - månne - liar Henrik Ibsen just nu valt detta ytterligt enkla och urgamla motiv, i stället för niigonting mera nytt och pikant?