Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gäller inte vattenverk som driver större bruk eller fabriker. Gäller inte när jordägare accepterat ersättning och förbundit sig att tåla uppdämning § 2 Kan uppdämning avhjälpas genom att verket flyttas, ändras eller att ny ledning öppnas bör detta ske. Kan åter detta inte åtgärdas, utan att vattenverkets värde för framtiden minskas, får ändring ske endast om värdet av den översvämmade markens odling kan beräknas till vattenverkets dubbla värde. Finns flera vattenverk skall det sammanlagda värdet räknas. § 3 Jordägare, som vill begagna sin rätt, som nämns i § 2 skall fullt ut gälda den förlust vattenverkets ägare om verket flyttas eller ändras, med förhöjning av det dubbla om verket i framtiden försämras. Vill verkets ägare själv bestyra flyttningen, betalar jordägaren. Vill verkets ägare inte befatta sig med flyttningen, är jordägaren pliktig att verkställa ändringen. Kommer vattenverket helt att utrivas, skall jordägaren betala värdet plus hälften till och ombesörja rivningen. Tillhör verket ett bolag blir ersättningen endast motsvarande värdet. § 4 Om ägaren hellre vill avstå verket än ta emot ersättning, är jordägaren skyldig lösa hela verksamheten. Hör mark till skall även den liksom inventarierna inlösas. § 5 Värdet av vattenverk som skall upphöra, skall efter noggrann undersökning om verkets beskaffenhet, enligt allmänt gällande grunder för värdering av fastigheter mätas och utbetalas i pengar. Är vattenverket ett Fideikommiss eller boställe skall annat verk eller jord lämnas i ersättning. § 6 Jordägare som vill begagna sig av rätten som nämns i § 3 skall ansöka hos befallningshavande att lantmätare förordnas till undersökningen. Befallningshavanden utser ensam en skicklig och erfaren lantmätare till detta grannlaga arbete. Gäller det kronans boställe skall ombud utses, som bevakar Vår och kronans rätt. Lantmätaren utsätter dag för förrättningen, som bör ske vid barmark. Han meddelar mot bevis skriftligen både sökande och vattenverksägaren. Sökande skall till domaren i orten lämna upplysningar om det finns personer med inteckningar i verket, som då skall kallas till förrättningen. Hittar man ingen kungörs meddelandet i tidningarna. Lantmätaren skall fjorton dagar före förrättningen från predikstolen i de socknar som berörs kungöra förrättnings tiden. § 7 Jordägaren och vattenverksägaren har vardera två gode män och befallningshavanden har två ledamöter av Hushållningssällskap eller andra skickliga och betrodda män, som samråder.
Ad. att frånträda Ståndets förut fattade beslut, utan endast innefattade en anmälan till BorgareSt:t, att dess återremiss af Utskrts Betänkit N:o 6 ej kunde till någon åtgärd föranleda, framställde H. Exc. propos. derå, att Betänk:t skulle läggas till handlingarne, hvartill svarades ja. B, o. Åd. åskiljdes kl. 9 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 13 Juni 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.utdrag för den 9 dennes e. m., samt pleniprot. för den 26 sisth Mars f. och e. m. Uplästes följande af Hr Cederbaum, Per Fredrik, inlemnade Mern.: Med anledning af en tillämnad längre frånvaro från hufvudst8den, får jag ödmjukast anhålla att blifva entledigad från förtroendet att vara Suppleant i BankoUtskit; förbehållande mig i öfrigt att få vara vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Sedan E. o. Ad., uppå framstäld propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hr Elektorer att utse en Suppleant i BankoUtskrt efter Hr Cederbaum. Den 13 J uiii. lits Ånmiildes och bo relindes Sammansatta Bevilln:s-, Lagsamt Allm. Besvärsoch EkonUtsk:ts Mern. N:o 10, i anledn. af RiksStms olika beslut angide vilkoren för bränvins tillverkning; samt BankoUtsk:s Utlåtm; N:o 24, i anledn. af väckt motion om präglande af en skådepenning till .åminnelse af H. M. Konung Carl XV:s och Dess höga Gemåls kröning; och N:o 25, med förslag till reglering af bankens laneoch kreditivrörelse, samt om användande af upplupen odisponerad bankovinst. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts den 20 sist!. Maj och den 6 dennes bordlagda Betänk.
Justerades följande; Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 11 Junii 1818, SD. Remitterades till BancoUtJkottet: Grafve von Plåtens, Baltzar Bogislaus, motion, angående Låne-rättighet i BancoDisconten på Hypothek af Götha CanalBolags Actier. Ut Supra. S. D. I anledning af derom väckt motion, beslöt Ridderskapet och Adeln, det borde hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhållas, om behörig undersökning för att utröna, i hvad mon Rotehållarne vid Kongl. Södermanlands Regemente kunde hafva fått vidkännas större utgifter i och för Soldat-beklädnaden, sedan år 1812,' än hvartill de, enligt Kneckte-Contracterne, varit förbundne, samt att Kongl. Maj:t, i fall anledning derefter förekomme, att Rotehållarne verkeligen varit högre betungade än vederbort, täcktes i Nåder låta tillse, det de måtte blifva förhulpne till den ersättning dem lagligen kan tillkomma* uti hvilket beslut, de öfrige respec-; 664 Den II Juni i e. m. iive RiksStånden skulle vänligen inbjuda*, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Supra. S. D. Då nu ånyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den i dennes afgifne, samt den 5 i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande och Förslig, i anledning af Kongl, Maj.ts Nådiga proposition om ett Additament till RiksActen emellan Sverige och Norrige, blef berörde Memorial, på grund af Friherre Åkerhjelms, Gustaf Fredric, dervid gjorde anmärkning, till ConstitutionsUtskottet återremitteradt. Ut Supra. S. DVid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 28 sistledne Msji afgifne, stmt den 5 dennes på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag till förändrad redaction af 102 §.
Ribbing? reservation och lager mig friheten derjemte hemställa till Hr Frill. o. Landtm., huruvida icke de öfriga §§:na ilia komma under ny öfverläggning, pä det all icke Ståndets beslut må komma att visa sig alltför inconseqvent , dä det saknar sammanhang, sedan R. o. Ad:s beslut i i §:n är omgjordt och ändradt. Ur Westfelt, Nils, förenade sig med Gr. Anckarsvärd. Hr Munck af Rosenschöld resei verade sig emot det fattade beslutet. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Jag reserverar mig emot det beslut R. o. Ad. nu fattat alt antaga BorgareSt:s inbjudning, emedan jag anser den stora oformlighet derigenom vara begången, alt R. o. Ad. upprifvit grunden, hvarpå alla de öfriga besluten 0111 privatbanklagen äro byggda. Gr. Frölich: Man har i våra dagar hört mycket talas om oefterrättlighet, men jag undrar, om icke detta binett ord, som egentligen hädanefter kommer att tillämpas på ett visst Stund, som jag icke nu vill nämna, hvilket later på detta sätt sitt en gång fattade beslut blifva tillin tetg jord t. Framtiden kommer alt visa hvad frukter ett sådant proejudicat som detta kommer alt bära. Hvad mig beträffar, så får jag vid denna reservation tillika förklara, att jag icke ämnar vidare försöka att få något beslut i en fråga, der jag finner att man icke kan nu såsom fordom vänta någon efterrättelse. Hr Montgom merie, Carl Hampus: Jag instämmer i Gr. Anckarsvärds anhållan alt betänk, måtte ånyo behandlas för att få någon conseqvens i besluten. Skulle det icke bifallas, så får jag emot beslutet anmäla min reservation, egentligen i öfverensstämmelse med hvad I3r Tersmeden anfört. Hr af Sillen, Wilh. Gideon, förenade sig i de afgifna reservationerna. Hr Lefren: Om det finnes någon, som känner ett Stånd, hvars heslut han maskeradt vill kalla oefterrättligt, så känner jag ledamöter af vissa corporationer, sorn bära sig åt som voro de oförbätterlige.
I sådan egenskap var hon för den gamla verlden obekant, och religionen dii, åtminstone genom straffen lör affall derifrån, erkänd för hvad hon, i sjelfva verket städse är och förblifver, äfven om motsatsen förkunnas, nemi. det innersta samhiillsbandet. Det är ock naturligt, att öfverensstämmelse i tänkesätt är hvad, som innerst förenar de förnuftiga varelserna, menniskorna. För denna föreningsgrund viker sjelfva blodsbandet, ehuru det är den ursprungliga föreningslänken mellan alla. Likasom vi här höra bröder understundom lala mot hvarandra, så händer det ock någon gång, alt sonens slutna röslningssedel är stridande mot fadrens, af det skäl, alt öfvertygelsen mäste vara den sjelfständige mannens hufvudsakliga ledare. Då ingen öfvertygelse så vidsträckt, som den religiösa, omfattar menniskans handlingar, så blifver äfven denna, hennes förnämsta rättesnöre. Enär Religionen sträcker sina syften utöfver tidens gräns, sä är hon ock ett varaktigare föreningsband än något' sådant, som endast omfattar tillfälliga, i denna verlden uphinneliga ändamål. Detta skäl, hvarföre Religionen öfverlefver samhällena, och hvarföre trosförvandter, hörande till serskildta Riken, städse finnas benägna att sig förena, visar oss hvarföre vissa medlemmar af samma hushåll, och vissa hushåll af samma stam, i lidens begynnelse, afsöndrade sig hån de öfriga, för ali bilda samfund i högre mening, förenade genom starkare band, än slägtskap, yrke och språk. Trosbekännelsen har således varit, och fortfar att vara den kärna, omkring hviken samhällen bildas. Känslan deraf har föranledt folken, att anse affall från Statsreligionen såsom början till uplösning af gamla, och till grundläggning af nya samhällen, hvarföre landsförvisning ofta varit ett bland de straff, hvarmed man belagt affäliingarne. Hafva de blifvit tålde, så har det skett i viss män, med vissa vilkor och inskränkningar. Statsreligionens uprätthällande har alltså varit regel, och affälhögarnes fördragande, undantag.
I förra fallet tror jag, att den principe sen» alttid warit an» tagen, att hwarje Embetsman, sä länge han behörigen och nöjaktigt förrättar fin syfla, bör älnjuka de mev Tjenste!» förkmppade sörmänek, hwarä dan full.nagl undfart, äsjven hädanefter bör lända till rättelse. Hwad ater stelfwa afkortningen angär, tycker jag, att dä Utskottet ansett Intendents Syhlcrne wara nöd» ivändige och oumbärlige, JntendenterncS löner af 50a R:d icke äro sä store och betydelige, att nägon sörminfAs tting däraf bär kunna äga ruin. Herr kinlcsnberg, ärviä, hade »nleMe tiat ett Memorial, hwilkct uplästes sä lydande; Med all högaktning för dek patriotiska nit, Högloft. Stats»Urffoittt ädagalagt igenom de flere fö» reflagne indragningar till lindring i Stats »WerketS stora utgifter, wägar jag dock emot Utskottets Förstag om Sjömätnings Corpsens indragande, utbe mig sä an» föra nägra anmärkningar, föranledde af den sannolik» Het, att Utskottets agtningswärde och uvlyste Ledamö» ter icke torde ägt tid och rådrum, att inhämta en noga kännedom om beskaffenheten och behoswet af denna - Corps. Inrättningens nyhet och obetydligheten af det stömätninqs - arbete, som nu mera tros återstå, sy» nes förnämligast hofwa bestämt StatS»Utfkottel att fö» rrflä Sjömätnings-Corpsens indragande. Sm 644 Den 12 December.
Riddarhus Secreteraren äge ansvar och inseendet, enligt upprättade och underskrifne Inventarier , hofver alla handlingarne och allt annat af hvad namn det vara må, som Ridderskapets och Adelns Archiv tillhörer, I anseende dertill att Riddar hus-Secreteraren häfver boningsrum på Bil, till Ridd. o. yld, Pr. VI, Band. 30 46$ Dtn ig Julii e. m. stemännen Och Betjeningen efter omständigheterna tillsynen fördela. 10 §. RiddarhusSecretera»en åligger årligen, att, intill deas alla Riddarhusets genealogier blifva completterade, lemna ioo renskrifne genealogier, samt i öfrigt af egen drift och nit söka befordra allt som till Riddarhusets gagn och bästa hörer. ii RiddarhusSecreteraren är Föredragande inför Directionen samt skall vid dess sammankomster ovilkorligen yttrar *ig öfver alla förekomm*pde ämnen, Riddarhuset, äger han under en Directetars tillsyn, hufvudansvaret för sjelfva Riddarhusets vårdande samt att e~ mellan Tjenstemännen och betjeningen efter omständigheterna tillsynen fördela. RiddarhusSecreteraren åligger årligen, att^ intill dess alla Riddarhusets Genealogier blifva completterade, lemna 100 renskri fna Genealogiska Tabeller, samt i öfrigt af egen drift och nit söka befordra allt som till Riddarhusets gagn och bästa hörer. 9 §• RiddarhusSecreteraren är vid Directions sammankomster föredragande samt skall då ovilkorligen yttra sig öfver alla förekommande ämnen, men ej Den rf-j Julli e, m. 467 ttieti ej deltaga uti besluten Onder Directions inseende, är han hufvudman för arbetet inom Cancelliet, och ansvararför göromålens behöriga och driftiga gång, samt tillser i följd deraf, att Betjeningen förrättar sine åligganden med ordning Och skicklighet. Han anmäler motsat * sen, eller om någon Vägrar sitt till handagående.
Det är dock först när mörkret faller på, som nutidens Rom åter blir den äkta konstnärsstaden från fordom – en stad för drömmande nattvandringar och filosofiska samtal. Det är när gitarren tystnar på vinstugan, när den sista hästen står sofvande framför droskan och när högt från Vatikanens byggnadsmassor den ensamma lampan glimmar i Leo XIII:s bönkapell. Då är timmen att vaka och vandra. Särskildt älskar jag att styra mina steg ned till floden och Ängelsborgen. En ruin, en kejsargraf, ett fäste, ett fängelse – och dock en tempelliknande rotunda med konstnärligt sirade loggior! Sluten inom sig själf och sina minnen och öfverst krönt af svärdets kerub, synes mig i stjärnljuset den väldiga borgen en samlad bild af hela Rom. Henrik! I stället att tillskrifva dig ett eller annat bref om likgiltiga ting, gör jag hvarje afton flitiga anteckningar i min dagbok och dem vill jag skicka dig. På pärmen har jag med stora bokstäfver skrifvit namnet »Ängelsborgen», ty det är nästan alltid efter en af mina nattliga vandringar till floden och det gamla fästet, som jag ett ögonblick vid skrifbordet samlar dagens tankar och intryck. Det lönar icke att dölja det, Henrik, jag har genom ensamheten och vistelsen här nere råkat i ett häftigare inre uppror än på många och långa år. Från att vara ung blir människan äldre – att börja med; det är sant. Och ändå måste jag försäkra dig, att jag aldrig känt mig yngre än just nu, aldrig mer hågad att slåss med utspärrade klor. Det klingar och spelar för örat som takter ur en dansande hexameter och det börjar plåga och trycka mig att skrifva prosa. Det är en känsla af lycka att icke längre kunna hålla samman meningarna på ett ark prosa därför att själen vill upp och dansa. Men jag är tecknare och icke diktare och därför får du nöja dig med en prosa, som känner marken gunga och remna under sina fötter. Själf däremot är jag oförnöjsam i min längtan efter rythmer och det finns något inom mig, som törstar och som min samtid icke alltid tillfredsställer. Halfva min själ är ett bäcken, till hvilket jag får leda vattnet från ganska aflägsna höjder. Kan du ana hvartill dessa dagar tvungit mig?
Då jernvägsfrågan framkallat det oförmodade förhållandet, alt den man, som i denna fråga hufvudsakligast representerar de återhållande grundsatserne, är Hr Hjerta, Lars ; så hemställer jag lill enhvar af Ståndet, om vi ej äro stadde i en hänförelse, der 'öfverilade beslut måste befaras. Det är derföre jag tillåter mig yrka, att R. o. Ad. icke må antaga den l:sla punkten, sådan han är. Jag erkänner med flera andra talare vigten deraf, att jernvägarnes stambanor må anläggas under Statens ledning och alt han må bestämma deras rigtning; samt ätt de må stå under hans tillsyn. Men det är öfverdrift att vilja utesluta enskilda personer från delaktighet i kostnaderne och förvaltningen. När man i Irsla punkten säger, alt hanorna skola blifva Statens tillhörighet, så utesluter man den möjlighet, som i 2:dra punkten är öpnad för enskilde att på sin bekostnad' utföra vissa andelar af stambanorna. Men 0111 de det få, och följaktligen erlägga sina penningar, hvarföre skulle man utestänga dem från förvaltningen. Tillåtes ej enskilta deltaga i kostnaden, så mäste Slaten tillskjuta desto mera. Nu då man be finner sig i jernvägsifvern, föreställer man sig icke den tid, då Svenska folket kan ledsna vid jernvägarne. Men han kommer förr, om man för hardt anlitar Statens krafter. Derjemte hör man ihågkomma, att om enskilte får deltaga i kostnaderne och i förvaltningen, så blifva, på sätt Frih. Raab nyss anmärkt, utgifterna efter all anledn. ringare, emedan man sköter saken med större sparsamhet. Om än kostnaden icke varder mindre, så tror likväl allmänheten, att man hushållat bättre, hvilket naturligtvis är gagneligt, både, för del allmänna förtroendet till dessa företag och för möjligheten att dera fortsätta. Fä enskilte deltaga, så undvikes tillika den misstänka, som vanligen vändes mot Statens embetsman, när de hafva penningar om händer. Jag säger med full öfvertygelse alt jag tror våra embetsman vara ärligare än i de flesta andra länder, och att vi, hafva mindre skäl, ån andra, att misstänka försnillningar.
Stockholm den 14 Juni 1815^ På Höglofl, Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Carl De Giertz Vällofliga BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr, I,andberg. På Högvörd. PrestStåndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Anti. Joachimsson. Upp - 630 Den 1 g Juni. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d.' 19 Juni. Högvörd. Prest-Ståndet d. 15 — Vallöf!. Borgare-Ståndet d. 15. Hederv. Bonde-Ståndet d. ig. _ Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts betänkande i anledning af Herr Friherre Henning Wrangels Memorial angående Bevillningens jemn are fördelning m. m. Uti till Hdglofl. Ridderskapet och Adeln den 11 sistlidne Maj ingifvet Memorial har Herr Friherre Henning Wrangel uppgifvit dess tankar om Bevillningens jemnare fördelning samt tillika föreslaeit: ”Alt närvarande Riksens Ständer med tillhjelp af upplysta Embetsman uppgöfa ett project, som ej blott stannar dervid, utan blef sanctioneradt af Riksens Ständer, på de högre och lägre Embetsman, som verkeligen tarfvas till Riksstyrelsen och sätter Regeringen i tillstånd, att med säkert roder styra Rikskroppen på ett för J.andet fördelaktigt sätt och i trotts af alla stormar äfven en noga uppsatts på vår rnilitairstyrka mm., sorn tarfvas lill Rikets försvar och sjelfständighet, då för hvar och en från den högsta till deri lägsta uppgöres en stat uti effecter, sorn hvar och en oafkortadt bör utfå antingen in natura eller efter markegångs - Taxan, enligt den skattdragandes egen önskan ; hvilket Memorial Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat remittera till Statsoch Bevillnings - Utskotten. Då Den 19 Juni.
Vropos. A’: o 69- Utdrag af Protocolleb öfver Kaininar-Är enden, hållet inför Ilans Maj:b Konungen i Stats-Rådet på Stockholms Slott den 16 Maji 182 Närvarande: Juslitiae-Stats-Ministern, II. E. Herr Grefve Gyllenborg. Statsministern för Utrikes Ärendena H, E° Herr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Herr Grefve Rosenblad. H.. E. Herr Grefve Mörner. Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelieren v. Schulzenheim„ Slats-Secreteraren Danckwardt. Stats-Secreteraren uppläste till justering det af honom, på Kongl. Maj:Is Nådiga befallning författade Förslag till K:gl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående öfverlemnande till Stockholms Stad af en del utaf Kongl. Maj:ts och Kronans Bil. t. Kongl. Mnj:it N<M. Vropos. A':o 69. 7 tomt, Beridarebanan kallad, till Hötorgets utvidgande. Kongl. Majrt behagade, fuppå Stats-Rådets närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla nämnde förslag, sådant det vid Protocollet -finnes bilagdt, och befallte, alt Nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer i vanlig ordning öfverlemnas. \ Ex Protocollo, Carl Rezelius. STOCKHOLM 1839, tryckt hos Jon Ad. Wadldcn. Korist. Maj.-ts Nådiga Skri/v. ( N:o 70. 1 Afskrift meddelad Exp.Utsk. d 9 Juni! 1829, KONGL. MAJ:TS Nådiga. Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående begärdt anslående af ett Kongl. Maj:t och Kronan tillfallet Dana-arf till en Schole-fond i Wahlö Församling af Upsala Stift.
Stat upptaget under titel ”Henaliga Cassans 2 fond”, har sålunda äfven General-Tull-Styrelsen, under hvars förvaltning dädanefter som dittills Eder Kongl. Majit nyssnämnde år, på sätt redan här ofvan är i underdånighet nämndt, behagat ställa anslagen för extra och hemliga utgifter, låtit upptaga uti den särskilta redogörelse, som för de så kallade hemliga medlen, med biträde af Secreleraren, årligen upprättas och inom Styrelsen, enligt anmälan till Protokollet, granskas. Med anledning af Rikets Ständers år 1825 församlade Revisorers erinran angående sättet för dispositionen och redovisningen af Tullverkets Hemliga Utgiftsfond, har General-Tull-Styrelsen uti underdånigt utlåtande den 21 Januari 1826 redan anfört: alt ”sjelfva medlens litel, åtminstone hvad den större anslagsposten beträffade, syntes nogsamt antyda deras egentliga bestämmelse, att vidmakthålla en kraftig tullpolice, att belöna särskilta uppoffringar och tjenster, samt att understödja och vedergälla uppmärksamheten på smyghandlandernes företag”; — att ”dessa, i sin natur lönliga och till sin framgång beroende af undandöljandet, nödvändigtvis ofta måste motarbetas under skydd af en lika hemlighet, icke blott i forskningsstunden, utan äfven sedan lagbrottet blifvit upptäckt, på det hvarken anstalterna eller verktygen måtte röjås och dymedelst förlora i möjligheten alt vidare lyckas och begagnas”; alt ”med denna hemlighet, hvilken dessutom icke sällan vore ett villkor för skicklige personers biträde vid efterspaningar, en offentlig genom qviltencer eller andra fullständiga verificalioner styrkt redovisning svårligen stöde tillsamman”; och då härtill lades, att ”i andra Stater, der prohibitiva tullförfattningar ägde rum, Tull-policen, till fri disposition, voro anordnade ansenliga summor i jemförelse med det i Sverige bestådda, under hänsigt lill en vidsträckt controllerande tullförvaltning och en betydlig tulluppbörd, ganska måttliga anslaget”, syntes Styrelsen ”detsammas användande icke utgöra ett lämpligt eller nog vigtigt föremål för Rikets Ständers och deras Ombuds speciella granskning.
Men Fredriksson kan arbeta om FREDRIKSSON. Ja, men hvarföre skulle jag göra det, säg! det är ju så många andra som ingenting göra. Alla de här rika och förnäma herrskaperna, som klä' sig i siden och panascher, och ska' vara 6 så fasligt utlästa, och bildade, jag undrar hvad nytta de göra, jag? MATHILDA. Intet blir det någon ursäkt for oss. som på en enda natt kanske spela bort så mycket som en fattig fan kunnat lefva af ett helt år, jag FREDRIKSSON. Och de der unga herrarne, sedan, undrar just hur det står till, med deras skuldregien ärlig arbetare, men är det bara någon vacker ster, de rynka på näsan och våla sig knappast se åt flicka i farvattnet, då ska' man se hur de äflas och fjeska... Åh jag har nog sett en sådan der stryka så... häromkring också, men får jag bara tag i honom, MATHILDA. Hvad säger Fredriksson? den som aldrig teg". FREDRIKSSON. Åh, "jag sa' ingenting, jag, sa' TREDJE SCENEN. STARK, (ifrån fonden). MATHILDA. FREDRIKSSON. till med honom (kastar sig ned på en stol, med mössan på hufvudet.) FREDRIKSSON. Jo, jag mår som göken jag; men STARK. Se, god dag, Fredriksson; hur står det hur är det med Starken, han ser just som litet medtagen ut? orolig för dig, min far. MATHILDA (går fram till Stark). Jag har varit så STARK. Hvad är det för pjåsk! så länge jag har de här, (visar knytnäfvarne) så råder jag ingen att komma mig för nära (kastar mössan utåt golfvet). Gif 7 mig en dryck vatten! tungan sitter fast vid gommen på mig. (Mathilda går till spiseln och tar ned krukan.) den är just kavat af sig, skall jag säga. FREDRIKSSON. Har Starken läst tidningen i dag, STARK. Ja, nog skrifva de vidt och bredt, de