Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Hr Gr. o. Landtm, nplyst, att denna §, som motsvarade den af R. o. Ad. förut bifallna 10:de § af Utsk:s förre förslag, var dermed likalydande, med undantag af den redaklionsförändring att, i st. f. orden ”från två till och med sex år”, blifvit infördt ”från och med två till och med sex år” yttrade Hr von Hartmansdorff: Här stadgas, att, utan afseende å det tillgripnas värde, skall förbrytelsen anses såsom stöld. Hvarföre må det då icke jemväl i sista mom:t heta: ”Lag samma vare, om någon tillgriper penningar” etc. Ordet ”tillgriper” gäller naturligtvis äfven om det ringare värde, som eljest utgör föremål för snatteri. Om det i förevar:de mom. begagnas, så har man användt ett uttryck, som icke strider mot ordalydelsen. Gr. Sparre: Ordet stjäl fanns i Utsk:s förrå förslag och lem nades utan anmärkn. Jag har redan vid ingressen sökt visa, att Ulsk. i närvande förslag gjort lill sin upgift, att fullständigt uttrycka, 150 Den 30 Ok (ober. det tjufveri vid hvarje tillgrepp stjäl, men att, då det tillgripna stiger till eli visst värde, den brottslige handlingen af lagen straffas såsom stöld. Detta är i hela förslaget iakttaget, oell ett utbyte af ordet stjäl mot ordet tillgriper är derföre icke nödvändigt, enär lagen förut sagt, att man blott, när det tillgripna stiger till 10 dalers värde, straffas såsom för stöld. Jag tror fördenskull, att R. o. Ad. utan otydlighet kan bibehålla ordet stjäl, hvilket också egt rum vid föreg:de §§. - Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då förevartde § i den af Hr von Hartmansdorff anmärkta delen var likalydande med den förut af R. o. Ad. bifallna §:n, anledn. till förändring icke torde lörefinnas, hvarefter denna § af R. o. Ad. bifölls. § 10.
Hvad den emot 111ig gjorda anroärkn. vidkommer, alt det vore mindre lämpligt alt stadga såsom grundsats, att icke öfverskrida StatsUlsk:s tillstyrkande eller att icke bifalla hvad StatsUtsk. afstyrkt, eller alt i allmänhet taga Utskrs förslag till något rättesnöre, utber jag mig att få svara, det jag visserligen icke vill förbinda mig att lemna mitt bifall till alla de tillstyrkanden, sorn StatsUtsk. kunnat för RiksSttn framlägga, men att jag deremot anser mig, vid sådana tillfällen, der Utsk. afslagit och der för min uppfattning icke framställa sig tillräckliga grunder för att bedomina någon obillighet i ett sådant afslag, böra företrädesvis rätta mig derefter och ställa mitt yrkande i öfverensstämmelse med hvad Utsk., enligt min öfvertygelse, framställt, såsom följd af grundligare öfvervägande och mera tillfälle till granskning, än hvad jag såsom enskild representant kan åstadkomma. Det torde icke kunna af Huset motsägas, att det ingalunda är b e v i s I i g t här, alt den ifrågavar. upprensningen vid Norrtelje intager ett sådant rum, att den företrädesvis bör erhålla anslag framför många andra, som kanske icke blifvit nämnda och som säkert ej kunna göra sig gällande vid denna riksdag. Men hvarthän det skulle leda, det kan icke visas oss, ehuru jag icke tror att man i längden kan hålla ut med ett sådant sysleme, att efter hugskott bevilja anslag. Det är icke för mig klargjordt, att denna upprensning af Norrteljes farvatten kati inbringa någon den ringaste fördel för det allmänna. Om det sades mig, alt genom denria upprensning tulluppbörden i Norrtelje kommer att stiga lill ett sådant belopp, att sjöfarten derigenom kommer att stiga så betydligt, att det allmänna obestridligen deraf kommer alt hemta en direct vinst, då skulle jag alldeles icke tveka att härtill lenina min röst, ehuru jag då skulle komma att finna, det StatsUtsk. med mindre grundlighet gått till vä^a vid förslagets uppgörande, hvilket jag har ingalunda tror hafva Den 22 Mars e. m. varit fallet.
Dessa 3 motioner remitterades till StatsUtsk. 4. Det förtroende R. St. hysa för Regeringens omtanka och sparsamhet med de medel, som anslås till statsulgifterne, och den öfvertygelse R. St. mäste äga om Regeringens förmåga att inse, hvilka statsbehof för det närvar, äro angelägnast, äfvensom omöjligheten för R. St. att nu bedomina i hvad förhållande linicflotta och skärgårdsflotta böra stå till hvarandra, synas påkalla förändring uti det vid sednaste riksdag af rikets dä församlade Ständer fattade beslut, att föreskrifva en minimi-andel af anslaget för flottans underhåll och nybyggnad att utgå till Stockholms och Götheborgs stationer, och en bestämd fördelning emellan liniefloltan och skärgårdsflottan af anslaget för exercis af .flottans bemanning. Jag föreslår derföre, att sådan delning af de vid denna riksdag skeende anslag' för dessa ändamål och sädane föreskrifter för anslagens användande mätte undvikas och utur riksstatcn försvinna. Den 24 Augusti e. m. 445 Anhållcs om remiss häraf till R. Sl:s StalsUlsk. ödmjukligen. Begärdes på hordet. Hr von Axelson, Carl, hade inlemnat följande memorial: Uti K. kungör, d. 15 Juli 1841 stadgas, till följd af R. Sl:s heslut i fråga om slämmoböterncs beräknande för Stockholms stad, i olikhet emot hvad rör:de enahanda höler för öfrige delar af riket äger rum, att höler för uraktlåten betalning af kronoutskyIdcrne inom uppbördsslämmans slut, derstädes fortfarande komma all utgå efter förut stadgad grund, eller enligt K. hr. d. 11 Äng. 1813, hvarigenom bestämdt blifvit, alt böter för ulskylder under 5 r:dr utgå med 1 sk. för r:drn, för utskylder mellan 5 och 10 r:dr med 1^ sk., samt för dylika öfver 10 r:dr med 3 sk. för r:drn, och hvilka böter odeladt tillfalla fattigförsörjningen derstädes.
Då Rikets sednast församlade Ständer beviljade förlagslån, så väl för salpeterladors uppförande sorn pannors anskaffande, gaf detta en stor del af dessa häraders hemmansegare anledning att söka dessa lån. Det var en ny källa a(t bekomma penningeförskotter, som kunde tili en del afhjelpa penningebehofven och ersätta i någon mån bristande tillgångar i öfriga lånkontor. Då hela anslaget, som fick för hela landet utlånas, endast utgjorde 101),(XX) R:dr, sträckte dessa 2:ne häraders hinsökande likväl sina anspråk ungefärligen till denna summa. Härigenom stärktes den öfvertygelse)!, att lånen voro hufvudsaken och salpeterkokningen en bisak, elier rättare ett föregifvande for att bekomma lån. Som det ej kunde vara afsigten att derföre förskjuta med penningar, och med ansökningarne dessutom ej de föreskrifna vi Ikoren voro fästade, afstyrkte Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bifall lill dessa lån, hvilket alstyrkande salpetersjuderi-slyreisen till större delen gillade. Sedan Kronans lösningspris nu blifvit lörhöjdt, är att förmoda, det näringen utan lån kan blifva lönande. Alt deremot genom lanta penningeförskotter inlocka till en näring, som ej af sig sjelf kan löna sig, skall utan tvifvel snarare försämra än förbättra näringsidkarnes villkor, synnerligast då lånen skola återbetalas. Låninrtillningar saknas för öfrigt ej. 8 Sjöfart idkas i synnerhet inom Bjäre härad, der dugligt och raskt sjöfolk är alt tillgå. Från Länets östra kust göras transporter af spannmål till Blekingska hamnar, hvarifrån ved oell timmer hemtas. Härigenom beredes förtjenst åt fiskare och båtskeppare. Fishe, hvaraf det i Östersjön och vid vestra kusten är det betydligaste, s3rsselsätter flera hushåll och lemnar dem utkomst. Jagt är utan någon betydelse och kan inom detta län ej räknas som något egentligt näringsfång. Handel inskränker sig hufvudsakligast till landthandel med ortens produkter och med afsättning, dels i Länets städer, och dels på landtmarknader.
Raab: I min, Betänk, vidfogde, reservation har jag uttryckt mina åsigter, som äro öfverensstämmande med den förste talarens, nemi. att minimi-beloppet vid minuterings-ställena bör vara lika i stad och å landet eller J k:a, och jag anhåller att med några ord få upgifva skälen dertill. För närvar:de är visserligen stadgadt, att bränvin icke får säljas i mindre belopp än 1 k:a, men undantagsvis är dock jordbrukare medgifvet att sälja | k:a till sina underhafvande, hvilket undantag likväl öfvergått till det allmänna bruket. Förhållandet är nemi. på landet, att bränvin är öfverallt tillgängligt till J k:a. Det är också denna qvantitet arbetare i allmänhet köpa. Samma skäl, som föranledt nedsättning i försäljning-beloppet i stad till | k:a, eller att bränvinet skall göras tillgängligt för arbetaren, qvarstår jemväl för landet, men detta skäl är för landet desto större som i städerne alltid komma alt qvarstå källare, värdshus och krogar, der arbetaren kan få sitt behof af bränvin fyldt, hvaremot man hoppats, att på landet kunna i allmänhet undvara krogar. Om man då bestämmer minimibeloppet på landet till 1 k:a, blir det mången gång omöjligt för arbetaren att på laglig väg åtkomma bränvin, och jag frågar om man med kännedom om förhållandet på landet i allmänhet tror, all en sådan författning någonsin blir efterlefd. Beklagligen har icke ens den nu gällande författningen efterlefts, utan hafva flere dertill oberättigade sålt bränvin till \ k:a. Hr Adelborg tror, att bränvin, förtärt i hemmel, är lika skadligt som om det förtäres på krogarne. Jag ber att i detta afseende få åberopa den historiska erfarenhet vi bafra sedan kronobränneriernes tillvaro. Den tiden förefunnos större oordningar i följd af bränvinssupandet än under närvar:de tid. Jag minnes i min ungdom, då kroglifvet mera än nu existerade, att man hvarje helgedag alltid var liflös till följd af bränvinssupandet.
Att Artilleri-batteri-cheferne, ännu i likhet med hvad förhållandet var under min tjenstetid, genom lock och öfvertalningar kunna anskaffa personer, som mot 6 sk, aflöning utom brödet, vilja åtaga sig skyldigheten, att under vissa år tjenstgöra vid det äfven under Den 23 April e. m. •V fredlig tid i så många hänseenden farliga vapen, förundrar mig, hvartill jag icke kan anse annat skäl än den lockande handpenningen. Man säger väl att truppens vilkor, under sednare tider ansenligen förbättrats, men då myntet försämrats under det att priset på lifsförnödenheter stigit, så är han nu sämre lottad. Lägger man nu till, alt då artilleristen hade skenbart lägre aflöning var lian berättigad till, att på fridagar söka arbetsförtjenst, för sin och sin familjs bergning, nu deremot är han aldrig ledig, ulan sysselsälles med alla möjliga öfningar, som tillhör hans yrke. Att medel icke saknas för alt till det ifrågavar. högst vigliga ändamålet gifva en sä stor summa som erfordras, synes af den i Utsk:s utlåt, bifogade tabell öfver Statsregleringen hvilken visar en behållning af 63,650 r:dr. Jag vågar derför hoppas att den älerremiss, om hvilken jag nu hos R. o. Ad. anhåller, kommer att åstadkomma ett godt resultat. Efter upläsningen häraf tilläde Hr Edenhjelm: Jag får tillika nämna, att jag har den lyckan att känna en stor del bland Utslcs ledamöter, för hvilka jag hyser utmärkt aktning både som uplysta och rättrådige män, och jag kan derföre omöjligen begripa hvarföre icke Utsk:s ledamöter på något sätt sökt ändra elen orättvisa, som i så mänga år delta befäl utstått.
Hvad härnäst beträffar tiden, hvarifrån samma afgift erläggas skall, samt de grunder, som dervid i öfrigt böra följas, hafva Ut* skotten ansett sig kunna till Rikets Höglofl. Ständers bifall hemställa, att, sedan persedlarne, vid uppbrottet från Roten, blifvic till fullgod beskaffenhet aflemnade, Rotarnes förbindelse att berörde passevolance-afgift erlägga, må vidtaga; för Blh, t. Riks.St. Beklädnads per sedia mc (bestående af 1 Vallmars-tröja, 1 Vallmars-vest, 1 par Vallmars-byxor, 1 Halsduk, 1 Hatt 1 pär Läderskor, 2 pär Ullstrumpor och 2 st. Skjortor) 12 månader från den dag
1 följe häraf får Utskottet nu föreslå: i:o Att Rotehållarne ingå i förbindelsen att , hålla Släp.Mundering, hvilken anses böra bestå i en Den 28 Juni »SSt i en Jacka af kläde med foder, mässingsknappar mm., en vest, eif par långbyxor, en hatt, ett pär skor, tvä par Strumpor, tvä skjortor, ett par stofletter och en Halsduk. 2:0 Att ofvanuppräknade Persedlar betala* Contant i penningar, efter nästföregående årets Maikegang, pä det sätt att en tredjedel af summan för hvarje år erlägges inom Mars månad påföljande året, och att Släp Munderingen anses hvart 3:dje år böra förnyas. 3.0 Att Regementernas enskilfa BeklädnadsDirectioner, sorn Utskottet anser böra utgöras af Kongl. Majrts Befallningshafvande, vederbörande Regements - Chef, Regements Qvartermästaren samt två eller flera Rotehållare, hvilka sistnärnde Rotehållarne sjelfve äga att sins imellan utse, emottaga och förvalta dessa medel enligt den föreskrift som derföre kan anses mest lämplig. 4:0 Att Soldaten, under hvad förevändning som heldst, ej äger rättighet att af Rotehållare fordra någon Beklädnadspersedel, af hvad namn den vara må, eller någon slags ersättning derföre, antingen i säd gller andra vaior. * 5:0 Att Soldaten, emot hvad nu Rotehållarne sig åtaga, förp!igtas, att vid infallande arbeten, då han påkallas, biträda Rotarna, mot skälig vedergällning. Skulle Hen 8 8 Junu Skulle Utskottets förslag angående beklädnadssättet vid lndeldt; Regementerna vinna Riksens Höglofl.
Någon svårighet vid denna methods användande möter ej heller, ty en reduktion till 30 procents stjrka vid -j150 Celsu låter sig med lätthet verkställa; hvarvid en 4 Sammansatta Bevillningssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 8. af Chefen för bränvinstillverknings-konlrollen, på Kongl. Maj:ts befallning af trycket utgifven afhandling om bränvinsprolvaren med dervid fogade tabeller kan användas. På grund häraf får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t genom allmän författning föreskrifva: l:o) att efter slutet af år 1862, då, jemlikt Kongl. Förordningen den 51 Januari 1855, nya mått, mål och vigter skola antagas till allmänt bruk, endast behörigen justerade samt med procentskala försedda bränvinsprofvare måtte varda vid bandel och leverering af bränvin tillåtna, och 2:o) att vid mäklareslut angående bränvin priset skall bestämmas efter kanna af 50 procents styrka vid 15 graders värme, samt att vid all partihandel med bränvin reduktion till denna styrka skall ega rum efter de vid de större brännerierna följda grunder. Stockholm den 27 April 1860. Stockholm, tryckt nos Sam. Rumstedt, isgo. Sammans. Becillnings-} Lagsamt Allm. Bese. och Ekon.-Vtsk. Uti. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Maj 1860, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af dels gjo da anmärkningar emot vissa delar, dels ock It iks-S!andens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet JS:o 4, angående vilkoren för bränvinstillverkning.
Ilo) Den, som, ehuru 25 år gammal, är under förmyndare ställd; 2:o) den, som sin egendom till borgenärers förnöjande afträdt och icke gitter visa, att, på sätt gällande konkurslag föreskrifver, konkursen blifvit nedlagd eller afslutad eller ock ackord faststäldt; 6 Riddarhus-Utskottets Betänkande N*.o 9. 3:o) den som för vanfrejdande brott är under tilltal eller blifvit för sådant brott till ansvar dömd eller under framtiden ställd; och 4:o) den, som är eller varit förklarad förlustig medborgerligt förtroende eller ovärdig att inför rätta föra andras talan. Säte och stämma må ej heller tillkomma: 1:0) Adelsman, som ur riket afvikit eller derifrån flyttat och sig i främmande land bosatt, äfvensom afkomling af sådan adelsman, förr än han till riket åter inflyttat och visat, det han är Svensk medborgare och under de tre sista åren, förr än han till säte och stämma sig anmäler, i riket skattskrifven varit, äfvensom, derest han är afkomling i fjermare än första led, det har, IJit Konungens tillstånd att i sina förfaders rättigheter inträd jr 2:o) Adelsman, hvars ätteledning från stamfadren ej '*ddarhusets genealogiska tabeller tydligen utvisas eller, dei aessa befinnas bristfälliga, ej styrkas kan. § 10. Hufvudman som fyllt 21 år och, utom hvad åldern beträffar, sjelf vore berättigad att säte och stämma å Riddarhuset intaga, må kunna dertill annan Adelsman för ätten befullmäktiga. År åter hufvudman, enligt hvad nu sagdt är, ej till utgifvande af fullmakt behörig, då inträder för tillfället närmaste ättemän, för hvilken något af ofvannämnda hinder icke möter, i hufvudmannens ställe att fullmakt för ätten utfärda.
Val till Riksdags-Fullmägtige bland Magistratens Ledamöter, utan ägde fullt förtroende till de redan valde, tillika yttrat den önskan, att Hufvudstadens utsedde Riksdags-Fullmägtige måtte utverka det Välloflige Borgare-Ståndets sanction, till framtida rättelse, å det Utslag, tillförordnade Herr Öfver-Ståthållaren, General-Majoren Sköldebrand i omförmälte måtto meddelat, få Undertecknade Hufvudstadens samtlige Fullmägtige, detta dem uppdragne åliggande, jemte den dermed förbundna fråga, i förmågo af 83 § af Konungens och Riksens Ständers faststälde Regerings-Form, af den 6 Junii 1809, till Höglofl. Gonstitutions-Utskottets pröfning ' och Utlåtande vördsamt anmäla, med hemställan tillika, om icke föreslås och stadgas kunde: att den Ledamot af Stochholms Magistrat, hvilken förut varit Borgare uti. 3 år, ehuru icke lika länge Magistratsperson, må anses berättigad att komma under omröstning, vid val af Riksdagsmän. Örebro den 18 September 1810. F. Hallquist. J. II. Hochschild. öhr. Lovén. F. Lungren Joli:son. Gust. D. Wilcke. John Fet. Gladberg. Abrah. Engel. Johan Westin. G. Lychou. Bilaga G till Mern. N:o 8. 117 Utslag uppå de, af Brukspatronen Bengt Magn. Björkman, Herr Commerce-Rådet och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden, Fredr. Morssing, Grosshandlaren Jos. Lundholm, Herr Commerce-Rådet och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden, Johan Wegelin, samt Grosshandlarne C. Arfvedsson, Lor. Fredr. Görges, John Burgman, Louis Henr. Wretman, Thom.
Regeringsform var till sin natur blott ett föregifvet Testamente af Konung Gustaf II Adolph, innehållande Instruction för Förmyndarne för Hans omyndiga Dotter. Den gaf en sådan ofantlig magt åt desse Förmyndare; och så väl de, som sedermera Förmyndarne för Carl XI begagnade sig på ett sådant sätt af denna magt; att hela Adeln derigenom gjordes till föremål för Nationens hat; ett hat, som vållade 1G86 års souverainitet, och som sedermera, förvandladt till Ståndshat, räckte alltför länge. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag kom icke nog tidigt upp i Plenum i dag, för att få höra begynnelsen af Grefve Gyllenborgs nu uppläste Memorial; men med anledning af Den 2<j Maji. 315 slutet deruti, och hvad Friherre Boije sedermera i ämnet yttrat, utbeder jag mig få anföra några ord. Lika med Grefve Gyllenborg anser jag, att om Ministrar antagas, höra de ej enskilt föredraga de lill deras Departementer hörande mål, undantagande de som angå utrikes ärender och Commandomål; utan all föredragning ske samfält inför Konungen i StatsBådet. Detta är äfven enligt med särskilta Utskottets Betänkande. Hvad beträffar den nytta som Collegiala. Styrelsen skall medföra, tror jag man har mycket skäl att sätta i fråga, om nyttan deraf varit så stor, att man deraf kan hämta tillräckligt skäl för dess bibehållande. Man jemföre Rikets Styrelse på 1600-talet, då den var lika med hvad Utskottet nu föreslagit, roed den på 17- och 18-hundradetalen, och man skall finna, att den förre i allmänhet hade flere fördelar. Enligt Utskottets förslag är Ministrarnes ansvarighet ganska stor. Utskottet har tillika visat, att den Collegiala Styrelsen har nu ingen ansvarighet, då deremot StatsRåden och Föredraganden, samt således äfven Ministrar, om de antagas, äro, enligt vår Constitution, vid Riksdagarne underkastade en sträng ansvarighet.
Känen, bvilka, vid skeende undersökning» bekunnos vara i mesta bebok ak lindring i älagd roterings-sk^ldigbet; att, redan Kongl. Uaj:t, under den 2 duni 1887, i ljäder fastställt provinsen 23 -Avv/^ 2V/0 36. 8Iiän6s extr» rotering, oell, i 8»mm»nll»ng (lermecl, 8»mt ester 6en i I^ongl. Oetokeu 1827, intggn» gunn6 sou cle extr» uotnune» l>erälining, loegtämt ösveu!o^^>8-i'ot»une8 » 8tänulig» roteuingen »nt»! till 78, Rotell»Il»une, vnl mecl elem liällne »smmunliomsteu, oell mecl »nt.og^ncle »s llilietg 8tämleu8 3en 26 l^el>uu»ui >83o su»m8tällil» oell »s Longi.
Endast de som med arfsrätt innehafva såte och stämma, vare härifrån undantagne. 11:0 Statens Embetsman, ansvarige inför Folket, skulle äfven kunna af dess Ombud anklagas, och skulle det i sådant fall tillkomma den Föreslående delen af Representation (som vi hädanefter tills vidare skole kalla Tribunatet) att väcka frågan. Så vål pröfningen deraf, som den af allmänna medlens förvaltning, skulle, efter gjord och motiverad anmälan, tillkomma den Lagstiftande Corpsen. 12:0 För hvarje hos Tribunatet väckt fråga, sorn finnes vård pröfning, skulle ett Utskott af ett ringa antal personer tillsättas, för att deröfver göra sin berättelse, innan den till ytterligare pröfning, eller till antagande hos den Lagstiftande Corpsen kunde framställas. 13:0 Utaf Tribunatet skulle hvarje är en tredjedel ombytas; utaf den Lagstiftande Corpsen blott en fjerdedel hvartannat år. De förra sk/jlle kunna åter inväljas; de sednare först sedan ett jVal föregått, sedan de utgingo. 14:0 Båda delarne af Representation bord® alltid på samma gång vara tillsammans. Det skulle bero af Regeringen att kalla dera , men de skulle alltid en gång om året, minst 6 veckor, och icke ofver 3 månader, vara i verksamhet, 15:0 Sättet, huru Ledamöterne i dessa Corpser väljas, skulle bero af ett särskilt, enligt hår frammanföre upgjorde grunder, härom upsatt och lika gällande Reglemente. Dessa hufvudpunkter, som endast åro årnade att närmare bestämma mina i hast och i oordning framkastade ideer, torde tjena att närmare ådagalägga de således inrättade Myndigheters inbördes motvigt och förhållanden. Tribunatet skall naturligtvis hafva populariteten på sin sida, och åga igenom sin rättighet att föreslå, en förmåga till anfall, äfvensom igenom sin rättighet att bevilja, en ånnn betydligare kraft att återhålla; men bordet icke blifva farligt, då Lag-förändringar åro försvårade, då aldrig det kan gifva sina förslag ett anseende af beslut, då det således icke skulle hafva rått till en verksam utgård.
Utlåtande öfver en af Herr Norin väckt motion, om af sättande utaf en Fondj för att bilda en för Skeppsby ggerier > till Handelsflottans förökande j serskild hine til!gång. j Uti en till Utskottet från Borgare-Ståndet remitterad motion, har Herr Norin föreslagit, att Rikets Ständer måtte af dess Banco-vinst afsätta tillräcklig fond, för att, med utvidgande af den redan inrättade Handelsoch Närings-Disconten och under samma förvaltning, bilda en för skeppsbyggeriet till Handelsflottans förökande serskild lånetillgång på sådane grunder och garantier, hvilka innefatta, å ena sidan fullkomlig säkerhet för den långifvande fonden samt, å den andra, gagnelig! understöd och ej försvårade betalningsvilkor för låntagaren. Enär denna motion , innefattande förslag lill disposition af den vid i84o års början reserverade Banco*-vinsten, Elef densamma af enahanda anledning, som omförmäles uti Utskottets under denna dag lill Rikets Ständer afgifne Utlåtande, N:o 172, öfver Herr Rosenbladsj B., motion om understöd till Fabriks-inrättningar, sorn genom införsel-förbud rn. m. kunna anses lidande, till Stats-Utskottet öfverleninad, från hvilket Utskott den 4 Banco-TJt skot tets Utlatandej N:o ij3. sedermera, jemte sistberörde motion, är vorden till Banco - Utskottet återstäld. Som emedlertid några medel af den del utaf ofvanomföi malde Bancovinst, som af Rikets Ständer blifvit för Banken reserverad , numera icke finnas disponible till användande i sådan lånerörelse, motionären föreslagit, får Utskottet till Herr Norins ifrågavarande motion afstyrka bifall. Stockholm den 26 April TRYCKT IIO S J. A. WALLDÉN, 184 1. Banco-Utskottets Memorial, N\o l~4' X N:o 174. Ani, till Exp. Utsk, den 5 Maj, kl, 10 f. m.