Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 4,695. 26) Stiftelsen förvaltas i öfverensstämmelse med Kongl. Reglementet den 4 Maj 1850. Af Stiftelsens tillgångar underhållas en Praktisk sjömansskola och en förberedande navigations-undervisningsanstalt. Inkomsterna utgöras af räntan å ett hos stadens Drätselkommission insatt kapital, 195,000 R:dr, och hyresafkastningen af en till 30,000 R:dr uppskattad, Stiftelsen tillhörig fast egendom, huset N:o 5 vid Riddaregatan. 27) Under år 1860 har Gålö landtegendom i Österhaninge socken af Stockholms Län blifvit inköpt, i ändamål af Inrättningens förläggande derstädes. 32 Stockholms stad. Fattigvårdsoch barmhertighets-inrättningar. ålder, emot en afgift af 150 R:dr R:mt för hvarje barn; att särskilda bidrag derjemte blifvit af Stads-Nämnden lemnade för inlösen å Barnhuset af sådane oäkta barn, hvilkas mödrar kunnat till någon del erlägga den af Barnhusets Direktion stadgade inlösningsafgift, samt att fattiga barn öfver 6 års ålder blifvit, genom Barnhusets försorg, å landsbygden utackorderade emot ersättning af fattigvårdsmedlen. Den af Stads-Nämnden underhållna Uppfostnngs-Inrättning för vanvårdade barn, hvilken, förut utgörande en afdelning af H. K. H. Prins Carls Uppfostrings-Inrättning, från och med 1852 års början öfvertogs af Stads-Nämnden, har jemväl oafbrutet fortsatt sin gagnande verksamhet. A denna Inrättning, med utrymme för 66 gossar, intogos under år 1860, i mån af lediga platser, 20, hvaremot från Inrättningen utlemnacles i enskild tjenst 12 och utackorderades 8 gossar; och uppgick
Skall detta system i verkställigheten ej helt och hållet förfela sin verkan, så fordras en ytterst noggrann tillsyn öfver den i och för sig sjelf ganska stränga disciplinen, och behol skola följaktligen uppkomma af en stor mängd uppsyningsman, hvilka tillika, från den högste till den lägste, måste vara utrustade med det nit och den urskiljning, att dessa egenskaper till den erforderliga graden svårligen skulle kunna hos de lägre allmänt förväntas; och i allt fallskola täta förbrytelser emot disciplinen aldrig kunna undvikas samt de häraf föranledda bestraffningarne ofta framkalla uppträden, hvilka fångarne skulle komma att betrakta såsom de mest efterlängtade förströelser i det enformiga och ledsamma fängelseiifvet, i hvars afskräckande karakter dock denna enformighet och den härmed för - Ljg-Utskollcls Betänkande, .V:o 93. 1(7 enade pinsamma ledsnaden i så hufvudsaklig del ingår. Deremot är Phila delphia -sys Le niet, i ansende Lill enkelheleu al' dess form, liiLl titforbaiL eliei sin ide. Disciplinen är der ingalunda svår aLL upprätthålla, och fordrar således ell vida mindre antal uppsyningsman, äfvensom det icke hos de lägre bland dessa krälver andra egenskaper, än ordentlighet och noggrann ellerlelnad åt gifna föreskrifter; hvadan ock Lagberedningen kommiL till den i materiell hänseende vigtiga slutsatsen, alt om än ett fängelse eller sistnämnda system, i anseende till de större cellerna och deras serskilda inrättning, vid törsta uppbyggandet otvifvelaktigt kommer alt medföra något större kostnader, än ett Aubnrn-fängelse för lika må<>ga fångar med sina serskild» solceller, men sin gemensamma kyrka och sina gemensamma skolrum och sjukrum, matsalar och arbetssalar, hvilka sistnämnde isynnerhet måste finnas i ett tillräckligt antal, på det fångarne ej må till arliete sammanföras i alltför störa aldelningar, skall dock denna skilnad i byggnadsknstuaden till fullo ersättas genom en vida mindre årlig underhållskostnad, helst då förkortningen i strafftiderna jemväl läses i be l åkning. o Men oaktadt Llskottel således för sin del gifver obetingadt företräde åt ensam hels länge
Det vore derföre på det högsta önskvärd! att ett nytt hospital, afsedt att emottaga sinnessjuka från nämnda landskaper, inrättades; och då det sammanlagda antalet sinnessjuka i dessa provinser år 1S55 utgjorde 645, borde ett blifvande hospital hafva utrymme för omkring 200 sjuka. Enligt upprättade och af vederbörande godkända kostnadsförslag öfver uppförandet af ett nytt hospital vid Göteborg skulle det derför erforderliga beloppet uppgå till nära 600,000 R:dr, men som byggnadskostnaderna skäligen kunde antagas lägre inom ofvannämnda provinser än uti Göteborg, syntes en lika stor summa blifva tillräcklig äfven för ett hospital, afsedt för 200 sjuka; och är, på grund häraf, föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja en summa af 600,000 R:dr för uppförande af ett hospital med 200 sjukplat3er, Expeditionsr Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 83 affiedt för landskaperna Wermlands, Nerikes och Dalarnes behof, samt att detta anslag måtte utgå under tre år med 200,000 R:dr årligen. Af hvad sålunda blifvit anfördt visar sig att, oaktadt den högst betydliga utveckling och förbättring, hospitalsväsendet under sednare åren erhållit samt de många sjukvårdsanstalter, som för sådant ändamål blifvit med stor kostnad för Statsverket ordnade, ännu inom åtskilliga delar af riket finnes en mängd af sinnessjukdomar hemsökta personer, hvilka ännu sakna nödig och ändamålsenlig vård; och lärer, enligt Rikets Ständer meddelad särskild upplysning, synnerligast i Dalarne, der sinnessjukdomarne sedan år 1855 årligen ökats, antalet af sinnessjuka vara ganska betydligt. Vid sådant förhållande synas åtgärder böra från Statens sida vidtagas, för att, om möjligt, äfven åt dessa olycklige söka förskaffa nödig omvårdnad, deraf behofvet, efter hvad Rikets Ständer erfarit, skall vara stort.
Delin förrättade och sedermera sladfästade Storskifte Den io September f. tn. 71 5 Stråvalla Sockens Inägor, enligt CharlaeBeskrifningen, bekommit 12 Geometriska Tunneland, 28 Kappland öppen åkerjord; så komma 6 Geometriska Tunnland, i4i% Kappland att beräknas på hvardera Hemmans-delen, hvarefter blifvande arrendet skall bestämmas, minst £ Tunna högst £ Tunna hälften Råg och hälften Korn, strid säd, för hvarje Geometriskt tunneland. 4:o Att blifvande Arrendatorn på hvardera Hemmansdelen skall försörja de gamle orkeslöse Personerne till döde-dag med hvad de nödvändigt behöfva, nemligen på den ena delen, förre Arrendatorn Johannes Simonsson, 70 år gammal, samt hans hustru Johanna, 71 år gammal, enligt skriftligt undantag som härhos följer; och på den andra Hemmansdelen Modren Anna, 76 år gammal, samt Mostren Stina, 66 år gammal, samt svagsinte Sonen Johan Berndt, 23 år gammal, de förre enligt muntligt i vittnens närvaro gjordt undantag, och den sednare med vilkor att årligen få åtnjuta räntan af hans fäderne-arf. 5:o Att hvad så väl Arrende-tiden som Borgen samt öfrige blifvande Arrendatorns skyldigheter angår, kommer förutnämnde Konungens Höga Befallningshafvandes Kungörelse af den 18 sisth Februarii att tjena lill noggrann efterrättelse, så väl nu vid Auctionen som vid blifvande ArrendeContractets upprättande. ► 72 Den io September f. m. Sedan förestående var anmäldt, och de närvarande förre Åboerne å Hemmanet förklarat sig nöjde med allt, företogs sjelfva Auctionen och först om den delen som hittills brukats af Johannes Simonsson, hvilken Hemmansdel uppböds för 3 Tunnor och en spann hälften Råg och hälften Korn; och stadnade förre Åboens son, Samuel Johannsson för detta anbud, hvaröfver ingen ville gå.
Derom, att De meD belåning af fpanmål verFligen fig befatta, på fått od) i Den orDning, De för Dem tttfarDaDe Reglementen (FaDga; att 23anco*@tyrelfen, t>creft Den (Fulle finna anleDning, att De åt Dega inrättningar förunnaDe CrebitiP icfe använDad i od) för De DermeD affeDDa änDamål, äger att, efter inforbrab förf (äring, ocf> få roiDa Denfamma ej ftnncö nöjaftig, oförDröjligen inDraga Det Crebitio, font på fåDant fått blifvit förbrutet; att i afgift till Q5anfen erlägged en f>alf procent af Den beviljabe finnman, om Den uppgår till 2000 R:Dr eller Derutöfver, men för CreDitto å alla minDre finnmor, $io R:br; att af $3anco*@tyre(fen beror, att, efter förloppet af Den tiD, up? på bvilfen Caga*Crebitto i allmänhet f)ögfl få beviljad, eller ett år, meDgifva förnyelfe Deraf; od) att s33anco*0tyrelfen, om få nöDigt pröfvad, jemväl äger rät* tigt>et att uppfäga (Förre eller minDre Del af Dega Crebitio, gvaraf följDen i flift fall blifver, att Crebitio*rättigf)cten tre månaber efter uppfägntngen minffaö meD en fjerDebel, odj för gvar treDje månaD ytterligare en fjerDebel, till Deg nöDig neDfättning är vunnen, eller ocf bela Crebttio.et är till inbetalning förfallet, forn alltiD inträffar ett år efter
Anser man sig kunna med fördel införa LänsNämnder inom Sverige, så borde man väl kunna förutsätta, att kommunalandan skall vara så utvecklad, att om dessa Nämnder skulle komma till stånd, så skulle enhvar af de personer, hvilka fungerat som Ordf:de i SockenNämnderna utan anspråk på ersättning, anse för ett vigtigt och hedrande updrag, att resa till residensstaden den enda gång om året, då i regeln dessa LänsNämnder skulle hafva sitt sammanträde. Lör min del tror jag således, att LänsNämndens medlemmar icke borde vara aflönade. Hr Gr:n har föreslagit, att den del af bränvinsskatten, som f. n. är öfverlemnad till Hushållssällskaperna, skulle öfverlemnas till LänsNämndernas förfogande; Den vigtigaste anmärkn. man kan göra mot förslaget, och hvilken i många afseenden kan motverka dess framgång, är att LänsNämnden skulle göra Hushållssällskaperna till större delen öfverflödiga, eller att LänsNämnden åtminstone skulle borttaga en stor del af den verksamhet Hushållssällskaperna på sednare tider utvecklat; och i ännu högre grad skulle denna verksamhet fråntagas Hushållssällskaperna, om LänsNämnden äfven skulle lyckas att beröfva dem de medel, som kanske varit den vigtigaste orsaken till deras nyttiga och i många afseenden lyckobringande verksamhet. Då förslaget dessutom innehåller, att LänsNämnden skulle, med vissa begränsningar, ega att uptaga afgifter af länets innevånare, för att användas till sådana nyttiga företag, som man pröfvar böra bifallas, så skulle jag tro, att, så länge Hushållssällskaperna kunna fortfara — och jag önskar att man icke helt och hållet måtte tillintetgöra deras verksamhet — man icke bör beröfva dem de medel, som nu stå till deras förfogande. Slutligen auhåller jag att få göra en anmärkn., som jag för min del anser vara af den största vigt, nemi. att Landsh. som skulle vara närvar:de i den s. k.
Det är derföre, jag i denna sak velat instämma roed dem, som vrkat hvad som synes mig något oformligt, emedan det kan leda till ett bättre resultat af saken. Det förslag, jag gjort, grundar sig på den öfvertygelse, att det kunde vara det nyttigaste. Det har ej blifvit gilladt af de flesta talarne; men jag anser i dag vigtigast, att vi afgöra BondeStrs inbjudn., och den kan, såsom jag föreslagit, afgöras på ett sätt, som lemnar BondeSt. upplysning om hvad R. o. Adrs mening egentligen är, och tillika kan leda till ett bättre resultat i saken; ty jag anser såsom bättre för saken, alt H, Ex. Hr Gr. af Wetterstedt*; motion bifalles, oell jag tror dpt vara tillräckligt för BondeSt. alt genom det v i Ikorliga beslut, jag tillstyrkt, få veta hvad R o. Ad. framdeles vill besluta, Hr v. Hartmansdorff har väl ej kunnat begripa, hvad min vilkorliga begäran innehar, och yttrat, att R, o. Ad:s öfriga ledamöter förmodligen ej heller kunde begripa dep; meq jag tror likväl det skall vara lätt att begripa den propos, hvarom jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhållit, nemi.: Bifaller R. o. Ad., att BondeStrs i nbjudp. antages nied det vilkor, att äfven den motion, som nu af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt blif - t Den 12 Mars f. m. i83 vit väckt och hvarå remiss till StatsUtsk. blifvit begärd, framdeles varder af R. S t* antagen? Yi skulle sålunda tills vidare bifalla inbjudn.; men ifall Gr. af Wetterstedts motion ej blefve bifallen, skulle beslutet innebära ett bestämdt afslag å inbjudn. Då skulle BondeSt. veta, hvad det har att rätta sig efter, och vi hade då lemnat BondeSt. den upplysning, jag anser nödig att nu lemna. Hr Gunther, Garl Gust.:
Der går så långt, att qvinnorna ej ens få begagna löshår, utan att betala särskild skatt; äfven i många andra afseenden äro judarne der utsatte för den nesligaste behandling. 1 de länder, der man beviljat judarne menskliga och politiska rättigheter, har man aldrig haft skäl ångra det; jag har t. o. m. den öfvertygelsen, att de i de flesta fall gagna det land, de på sådane vilkor få tillhöra. Man bör icke heller under den religions täckmantel, som predikar kärlek, neka den billigaste fördragsamhet. För min del anhåller jag om bifall till detta förslag. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag är till största delen förekommen af den talare, som sist hade ordet, och kan således vara ganska kort. Det har utgjort min stora förvåning, att detta nu framställda förslag, hvilket synes grundadt ej blott på rättvisa, utan äfven på billighet, här kunnat röna motstånd. Hvad är det man begär? Begär man att Mosaiske trosbekännare skola få något direkt inflytande på statens angelägenheter, att de skola kunna utses till riksdagsmän? Neji man vill endast tillerkänna dem rätt att deltaga i riksdagsmannaval, något som redan är tillåtet för alla kristna trosbekännare. Då man för öfrigt känner, att i vårt land, i de städer, der bekännare af Mosaiska läran hittills vistats, desse städse visat sig särdeles frikostige, när det gällt uppoffringar för det allmänna, att de i allmänhet öfverallt gjort sig förtjente af medborgares aktning och tillgifvenhet, så vore det väl ej för mycket, om man medgåfve dem den första af alla medborgerliga rättigheter, den nemi. att deltaga i riksdagsmannaval. En föreg:de talare har omtalat, huruledes i andra länder judarne icke blott få deltaga i representationen, utan äfven bekläda statens högsta embeten. Jag instämmer deruti och jag tillägger, att dessa länder af en sådan tillåtelse ofta skördat betydliga fördelar. Dessutom hvad hafva vi att befara? Hafva vi någonsin sett en jude vilja göra proselyter eller att han på annat sätt velat förmå någon medborgare att öfvergå till deras religion?
Brefvet den il November 1720, bör lemna 6 Båtsmän, blifvit med ständigtBåtsnianshåll belagd, och på hvad grund detta Båtsmanshåll nu med Vacance-afgift, likasom för Städerna, utgöres, Till underdånigste fullgörande af hvad Kgl. Maj:t sålunda i Nåder förordnat, hafva de förenade Collegierne, ”efter en vidlyftig skriftvexling med Kongl, Maj:ts Befallningshafvande,” Uti afgifyet Betänkande, der» 11 December »328, Öfyerlemnat ; J/a/iell N:q l, som utvisqr, huru den, genom 1792 Ers ännu fortfarande Contract, stadgade Båtsmans-Vacance-afgift i Rikets Städer utgått, antingen af borgerlig näring samt hus och tomter eller af jord, eller af alla tillsammans; med anmärkning, atf i berörde Tabell Stockholm ej upptagits, af den orsak, att Båtsmans-Vacance-afgift derstädes ej eger rum, samt äft Städerne Fahlun och Sala äro från äldre ti - Staistami OtcVist, Ull. N:o 110, i3 eler frikallade frSn skyldigheten att underhälla Båtsmän, och att ett dylikt onus ej eller är påbudet för Waxholm och de i senare tider anlagda Statler, såsom Ostersund, Malmköping, Borgholm och Arvika. —• 1 afseende ä nu gällande grunder för deltagandet i Bätsmanshället samt beståndet och kraften af de derom träiläde öfvérenskommelser eller beslut, upplysa Collegierne, ”att något allmänt stadgande ej gif”ves, som bestämmer, ejter hvilka grunder ifråga• ''varande onus i St ader ne bor utgöras,’’ sorn följd hvaraf skyldigheten att underhålla Båtsmän, i några Städer, blifvit lagd endast på borgerlig näring, i andra endast på jorden, i en del både Uppå borgerlig näring och jorden, samt i andra åter, utan någon fördelning emellan borgerlig näring och jorden, blifvit af Städs-Cassan bestridd.
Kuhlaus efterlemnade enka, Anna Christina Kuhlau, född Gauman, om antingen förhöjning i den pension, hon ifrån Riksgäldskontorets enkeoch pupillkassa åtnjöte, eller ock en årlig gratifikation utaf allmänna medel, enär denna pension, utgörande endast 120 r:dr, vore otillräcklig för hennes och en oförsörjd dotters bergning; till hvil ken ansökning fullmäktige, under vitsordande af sökandens uppgift, att hennes man under 57 års tid varit i Riksgäldskontorets tjenst, då han vid en ålder af 82 år med döden afgick, tillstyrkt bifall, med hemställan, att enkan Kuhlau, i anseende till den behöfvande ställning, deruti hon vid 70 års ålder sig betunne, samt hennes aflidne mans ovanligt långa tjenstetid, måtte varda uppförd å Riksgäldskontorets pensionsstat till åtnjutande af en årlig pension å 30 r:dr. Med afseende å de af fullmäktige anförde omständigheter och då, enligt hvad styrkt blifvit, tiligångarne efter sökandens år 1846 aflidne man understego skulderna, samt den pension, hvilken denne i lifstiden för sin enka beredt, genom årlig inbetalning till förenämnde enskilda kassa utaf 15 procent af samma pensionsbelopp, vore vida lägre, än de från enahanda kassa inom Rikets Ständers bank till enkor efter tjenstemän i samma grad utgående pensioner och ej kunde anses motsvara lefnadsbehofven för sökanden samt dess oförsörjda dotter, får Utskottet jemväl tillstyrka, att, såsom tillökning i bemälda enkas pension, ett belopp af trettio riksdaler årligen må å Riksgäldskontorets pensionsstat uppföras till utgående under hennes återstående liftid, från och med innevarande års början. Stockholm den 28 Februari 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 2g Febr., kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående Ridöns anslående till allmänning åt Färentuna härad. (I. A.) Från Hederv.
Landtm, hvarken kan framställa detta förslag till bifall eller nfslag; och i sådant fall skall det antingen läggas till handlingarna eller också uppskjutas. D e ii aG Augusti {. ru. 333 Frill. Gederström: När Const.UtsL afstyrker en K. propus., öga Ständerne lätt att. vid samma riksdag densamma afslå. Detta är förhållandet nu. Frågan ar således den: vill R. o. Ad. låta Konungens propos. hvila, utan afseende på det särskildta förslag tili ändring i log §:n Reg.- F:n och 80 §:n Riksd.Ordn., sorn af Utsk. särskildt blifvit föreslagen efter jemkning af de särskilda tankar, sorn till Utsk. blifvit remitterade. De stå isolerade bredvid hvarandra och komma att isolerade af nästa Ständer betraktas. Ständerne äga då att välja emellan Konungens propos. och sitt eget förslag; och på grund af det sammanhang dessa förslag kunna få med andra grundlagsförändringar, lära Ständerne afgöra äfven denna fråga. Jag tillstyrker, att R. o. Ad., genom läggande af delta mein. till handlingarna, bifaller att Konungens propos. må hvila till nästa riksdag. Hr Cederschjöld: Så vidt jag kunnat fatta den siste värde talarens yttrande, har lian trott, att tväime förslag i samma ämne, roen af olika beskaffenhet, skulle kunna hvila lill nästa riksdag såsom alternativer, och att det då ankotnroe på Ständerna att antaga hvilkendera som helst. Så brukades det verkligen i början af vår nu var. frihetstid; ty t.' o. 111. Const.UtsL uppgjorde då alternativa förslag. Men Ständerne funno snart, att det var olämpligt, och att just en bestämd opinion skulle uttalas vid den ena riksdagen och vidhållas vid den andra, såvida det skulle blifva någon förändring i grundlagen. Det skulle derföre vara ett stort steg tillbaka, att låta alternativa förslag i en och samma fråga hvila lill en kommande riksdag.
Nej, Gud vare lof, jag sade ju bara det enda ordet: farbror. – Men jag såg icke hans blick, då han lemnade mig för att kalla honom. – Han sade också intet. Hade jag blott sett hans blick, så kunde jag vela» Hon sade dessa afbrutna ord än mycket sakta, än häftigare, och aftorkade stundom en tår, som ensam och irrande smög sig ned i de mångas spår. Men nu stod hon åter vid bordet, och fingret hvilade åter på pappersbladet, och blicken hvilade på samma blad – stirrande, orolig. Hvad såg hon? Jo, hon såg halft en face en ung, blek man, med regelbundna anletsdrag, med mörka, skarpa ögon, starka ögonbryn, mörkt, lockigt hår, en något trotsig mun, en något trotsig hållning, med hufvudet tillbakakastadt och armen, invecklad i en blå kappa, slagen öfver bröstet. Det är ju en gammal bekant, ni väl känner, ehuru man genom jemförelsen nogare fäster sig vid dragen, då man ser porträttet, än då man ser originalet – det är den unga – gifta mannen. Och hon, som nu betraktar porträttet? Hvem annan kunde det vara, än Lina? Det är onaturligt! Nej tvärtom, det är det naturligaste i verlden, att den svärmande ungdomskärleken icke väljer sitt föremål, och att inga yttre omständigheter kunna bestämma den, då den en gång brinner i full låga. Likaså naturligt är det, att den längst varar hos qvinnan, som mera lefver i känslans verld och med känslans tentakler fattar verlden öfverhufvud, mer litande på deras fina urskilning än på ögats, som derföre ofta förkastar icke blott alla förnuftsskäl, utan äfven sina egna ögons vittnesbörd, om detta strider emot hvad hennes känsla säger henne. Mannen har i lifvet mångfaldiga syften, för hvilka njutningens lycksalighet ofta får stå tillbaka, och den, som icke förmår tillbakasätta den, han är icke en man. Deraf kommer också, att väl, om han tänker ädelt, föremålet för hans första kärlek alltid blir honom kärt, men han älskar det blott såsom han älskar sin barndoms drömmar eller sina ynglingaårs käraste fantasier.
Styrelsens underdåniga årsberättelse komme att innehålla uppgift å tiden, som förflutit innan förrymd; fånge varder ertappad, på det att, i händelse längre tid härtill åtginge, skärpta bestämmelser i detta afseende kunde tillvägabringas. Rå emellertid Styrelsens underdåniga berättelser innehålla specifika uppgifter för straffoch arbets-fängelserna samt krono-arbets-korpsen å antalet dels af verkställda rymningar och rvmningsförsök, dels af ertappade rymmare,' dels ock af vid årets slut ej ertappade, har Styrelsen trott några ytterligare detalj-uppgifter i berörde hänseende icke böra öka Styrelsens i öfrigt nog vidlyftiga underdåniga årsberättelser. Uti samma § hafva Revisorerne anmärkt det ofördelaktiga resultat, som arbetenas bedrifvande vid straffoch arbets-fängelset på Långholmen år 1853 lemnat, hvartill Revisorerne, bland andra omständigheter, ansett dels det stora antal förspiida dagsverken vid detta fängelse, dels den förlust, som uppstått å tillverkningen af buldan för fångvårdens räkning, hafva föranledt. Reträffande förstnämnde omständighet får Styrelsen likväl upplysa, att de, såsom hindrade i brist af arbete, upptagna 2,727 dagsverken, utgörande för hela fångpersonalen endast omkring 5 arbetsdagar, egentligen uppkommit till följd af det upplopp vid fängelset, som vid slutet af året ägde rum, och i anledning hvaraf större delen af fångarne måste under någon tid hållas instängd å logementerna, der lämpligt arbete för dem icke kunde beredas. Hvad åter förlusten å buldans-tillverkningen angår, så torde härvid ej böra förbises de stora svårigheter, som i allmänhet äro oskiljaktiga från arbetens bedrifvande med en personal, sådan som den ifrågavarande, hvilken svårighet i väsendtlig mån blifvit ökad genom Kongl, brefvet den 22 December 1846, som till betydlig del inskränker antalet af de arbetsslag, hvartill fångar få användas; en inskränkning som vid utländska fängelser ej i allmänhet äger rum.