Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adjutants-befattningen i Presidents-expedition, med arfvode R:dr 800: — Kollegii-sekreterare-ljensten, med lön » 3,500: — Kamererare-tjensten i Boksluts-kontoret, med lön ... » 3,500: — Registrator? och akluarie-ljensten, med lön » 2,500: — Fyra Notarie-tjenster, med lön å 2,200 R:dr » 8,800: — En Bokhållare-tjenst, med lön » 2,200: — Två Kammarskrifvare, med lön å 1,000 R.dr » 2,000: — En Kammardräng, med lön » 450 23,750: samt dessutom: det nu af särskilda statsmedel utgående Presidents-arfvodet R:dr 3,000: — och den af Invalidhus-fonden bekostade aflöningen för Ombudsmannen och Kamereraren vid denna fond ...» 1.200: — 4,200: tillhopa R:dr 27,950.- 28 Kongl Maj:ts Nåd. Proposition M 105. men deremot tillkomma: En Adjutant i Intendents-militär-kontoret, med arfvode R:dr 800 En Sekreterare å Intendents-embetet, med lön » 3.500 Två Sekreterare A de 2:ne andra embetena, med lön å 3,000 R:dr » 6,000 En Hufvudbokhållare, med lön » 3,000 Löneförhöjningar: för General-intendenten R:dr 2,000: — » Intendenten » 1,000: — » Advokat-fiskalen » 500: — » 4 Karamardrängar, å 50 R:dr » 200:— 3,700 samt tillökning i gratifikationsmedlen . — Den blifvande indragnmgsstaten synes mig kunna inskränkas till sådana beställningar, som blifva öfvertaliga och hvilkas innehafvare icke kunna till andra befattningar förflyttas, t. ex.:
Mt/rk/rs. a/ /'ro^oeo/Zer o/-rie/' //azzz/e/^ oc/r -^lnanee-^rent/ezr^ /zz!/- /et zzr/o> //azrr d/ir/.t I^ozrrtzrAezr r c? Äoe^/ro/mr Äott r/e/r § ukHö^uarr /§^o. Herr Drilierre ^-te^s/zzr, llerr Drillerre Drilrerre ^vozr Le/rrz/26zr/rez'zzr^ Orelve ^dz'^ Drilierre 6^-//ezr/zaa^ lillkörordnude I lot-ttun^Ieren, 6ut>inett8-8eer6t6r3ren //rrs, lillkörordnude 8tut8-8eereteruren, tt x ^e d i t i o N8-8 ie re te i u r e i, d/zrzr^/ze. 8edan nedunnumnde urenden, innetuttunde 8udune 1'ruAur ut' ullmunnure vi^t, livurom trun lxonAl.
Brefbok införa innehållet af alla de bref, hvilka af dem med Krono-Brefbärare afsändas. Riksdags-Eullmägtige Pehr Olsson, Pehr Andersson, Eric Rarsson och Bengt Earsson, med hvilka Jacob Ericsson från Säby och Pehr Pehrsson från Wahlsta i Örebro Eän sig före* nät, hafva val pä lika sätt framställt de olägenheter, som skyldigheten att fortskaffa KxonoBref medförer; men i afseende på ersättningen derföre, hafva desse Eullmägtige yrkat, att, jemte det Krono-Brefförare, hädanefter som hitintills, böra vara befriade från skyldigheten att utgöra Kronoskjuts, dem mätte tilläggas en betalning af Sex sk. för hvarje mil, som de med Krono-Bref färdas, hvilket Eullrnägtigé ansett så mycket mer billigt, som Postförare njuta af Kongl. Maj:t och Kronan betalning efter miltalet. Utskottet får, i anledning häraf, anföra, att, efter hvad Utskottet haft tillfälle inhämta, skyl. digheten att fortskaffa Krono Bref icke är på alla orter i Riket ansedd såsom något sådant besvär, som med Kronoskjuts-skyldigheten kan jemföras, utan tvärtom mérändels såsom en fördel, den innehafvarne af de Hemman, sorn deri åtnjuta, icke lära vilja bortbyta emot skyldigheten att utgöra Kronoskjuts. — Då det likväl kan vara löjligt, att den Krono Bref fortskaffande Allmogen uti åtskilliga Eän får derigenom vidkännas en större tunga och olägenhet, än som svarar - Den 5 2 Maj. rar emot Kronoskjutsen, i synnerhet i fredstider, da Kronotransporter icke sä ofta inträffa, har Utskottet ansett sig höra vördsammeligen tillstyrka, att Riksens Höglofl.
Råd, hade på den tiden, jemte en erfarenhet, som alltid utgör en fördel i och för sig sjelf, så beskaffade kunskaper i öfrigt, att han väl kunde pröfva, hvad häradshöfdingen pröfvat förut. Men nu har lagmansembetet nedfallit till något helt annat; det är nu merendels besatt af unga män, som stundom med lika, någongång med sämre egenskaper än häradsrätternas ordförande]' skola pröfva flera häradshöfdingars åtgärder, utan annan förändring i de tvenne särskilda domstolarnas beskaffenhet, än en förändrad personal af nämndemän. Jag hemställer, hvad rättsbegrepp ligger häri? För mig är det klart, att en granskande öfverrätt bör bestå af flera personer, som collectivt granska; och det falska begrepp, som ligger till grund för lagmansrätternas organisation, sådan den nu är beskaffad, borde redan vara ett tillräckligt skäl för deras afskalfande. Men det finnes äfven ett annat skal, nemi. att lagmanstingen hållas blott en gång om året och att den trätlystna parten således derigenom kan uppehålla rättegången ett helt år och äfven derutöfver, om han genom undanhållna upplysningar bereder sig tillfälle till uppskof. Då de vigtigaste målen eller brottmålen gå directe från häradsrätterna till hofrätterna, vet jag ej, hvarföre denna temporisation skall behöfvas i afseende på de civila målen; och jag vågar tro, att om frågan skulle afgöras genom allmän omröstning, skulle rösterna bestämdt utfalla för lagmansrätternas borttagande. Jag tror detta desto hellre, som Representationen redan vid sista riksdagen enhälligt begärde en sådan åtgärd och det blott var senheten af dess beslut, som hindrade Konungen alt då sanctionera det; ty jag är icke lika med Hr Dalman öfvertygad, alt svaret i annat fall då skulle hafva blifvit nekande. Jag tror tvärtom, att det för en Regering är svårt att, åtminstone i läng den, neka lill billiga fordringar, som folkets rätt påkallar, särdeles då frågan är om domstolarnas organisation, hvilket är ett ämne, sorn för Regeringens enskilda interesse måste vara temligen likgiltigt.
N:o 56, angtde lösdrifveri m. m. — (detta förslag är af Exped.Utsk. redan justeradt, men möjligen ej ännu till R. o. Ad. inkommet). — Utsk:n hafva lili della sednare betänk, ingenstädes nyttjat orden "för deras del besluta,” utan, anseende della mera såsom ett önskningsmål, enligt min förmening, ganska riktigt framställt de föreslagna ändringarna i form af en utaf R. St. till K. M. i underd. gjord anhållan om bifall till hvad sålunda blifvit framstäldl och föreslaget. Orsaken hvarför man, emot bruket angtde dylika frågor uti det nu förevar, und. skrifvelseförslaget skulle begagna uttrycket "R. St. för deras del besluta” kan jag icke inse. Då Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk;ns betänk. N:o 57, som ligger till grund för det nu ifrågavar. und. skrifvelseförslaget, förevar till öfverläggning inom detta Stånd, tog jag mig friheten att uti en emot det då fattade beslutet afgifven reservation framställa de olägenheter, hvilka skola uppkomma genom detta förslags .antagande. Jag utvecklade då mina skäl så utförligt, att jag nu icke längre vill trötta R. o. Ad. med alt i detta afseende något vidare anföra. Den 8 Maj f. m. 3i Jag vill endast uti Ståndets minne återkalla, att tvertemot livad genom det förut åberopade betänk. Wto 56 blifvit stadgadt, skall, genom det i fråga var. beslutet, för correctionist eller annan förbrytare blifva mycket svårare att återkomma till den församling, till hvilken han rätteligen hör, än om lian söker inträde i en annan församling. Man kan väl nu icke upprifva det en gäng fattade beslutet, men mig synes åtminstone, att man ej bör gifva åt detta verkligen mindre riktiga stadgandet större vigt, än åt de framställningar, hvilka genom det näslförulgrde betänk. N:o 56 af samma Utsk. blifvit föreslagna och af RiksSt:n med få förändringar antagna.
En betraktare, som sett dem så, skulle bedt ödet fara varligt med deras ungdom och fägring, han skulle äfven bedt ödet förskona dem för olyckor och alla jordens sorger detta för den skönhets skull, som bodde i deras själar. Länge hade de sutit stumma och blott samtalat med sig sjelfva; slutligen sade Anna: ah, Celia, jag håller af allt här omkring oss, sjön, holmarna, stränderna och korna. Gör du så med? Ja, och jag ville fast vara just denna sjö, denna holme, denna vik. Men säkert skulle du icke vilja vara någon af dessa kor, inföll Anna skrattande efter en liten paus. Hvarföre icke för en liten tid, för att få se, huru de ha det svarade Celia eftertänksamt. Derhemma har jag ofta tänkt, att det vore roligt att få för en tid vara Roland, min fars trogne hund. Han har så förståndiga ögon, och så bedjande; kanske skulle äfven han för en tid vilja bli menniska, men får det icke. Tror du ej, Anna, att djuren ha tanke och förstånd? Man säger att de ha blott instinkt, men hvem kan veta, huru det är i det hela. Jag tror att de ha förnuft, men det bor i andra verldar än vårt. Jag tror, att Men om du tror, att de ha förnuft, så måste du äfven tro på deras odödlighet. Du är en fantast, Celia. Ja, jag är så. Men minns du episteln till fjerde söndagen trinitatis? Ja, det är blott några veckor sedan den lästes, och jag lade just på minnet den episteln, emedan jag icke förstod någonting af den. Den handlar ju om kreaturens suckan. Ja, och om deras »förhoppning, att varda fria ifrån förgänglighetens träldom till Guds barns herrliga frihet.« Är det icke en vink att äfven åt kreaturen är skänkt ett högre lif O, det är så dunkelt, man kan blott ana. Hvad vi kommit till för ett ämne! Ett ämne, Anna, för de största filosofer eller teologer, men icke för oss, två oerfarna flickor, som blott kunna hjelpa oss fram med vår aning ... Vi skola icke tala mera i detta ämne ... vi skola ...
Den 19 Januarii gor; om hvilken af StatsUtskottct sålunda vidtagnaåtgärd, Utskottet ansett sig böra vördsam Berättelse till Riksens Ständer afgifva; från hvilket Utlåtande en Ledamot i StatsUtskottet Friherre Cederström Jacob, enligt bifogade ProtocollsUtdrag af den 12 dennes, varit i så jnåtto skiljaktig, att bemäldte Friherre på upptagne grunder tillstyrkt, att hos Kongl. Maj:t horde i underdånighet anhållas, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens Län måtte undfå Nådig Befallning, att utan ytterligare uppskof indrifva i de nämnde Län innestående ofvanberörde Medel, desamma till RiksgäldsContoiret insända, och på lika sätt förfara med dera, som ytterligare inflyta. Justerades PleniProtocollet för den 9 dennes. Friherre AnckarsvärdCarl Henricj anförde skrifteligen: Det var med anledning af min Riksdagsmanna-pligt, af min Riksdagsmanna-rätt, jag uti Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum anhöll, om Remiss af en anledning till Anmärkning emot Konungens Föredragande för Arméens Commando-Mål. Då Grundlagen så sorgfälligt förvaradt de Embetsmäns rätt, mot hvilka anledningar till Anmärkningarkunnakomma ifråga, attordalagen till sådan anmälan äro otydligt föreskrifue: Då Den 19 Januarii. 61 Grundlagen bestämmer att Representanten éi får gifva sina Anmärkningar tillkänna under annat yttrande än blotta Anledningen: Då Constitutions-Utskottets pröfning fordras för att gifva en uppgifven anledning kraft af anmärkning; och då en sådan först genom Constitutions-Utskottets åtgärd kan befordras till någon ansvarighet, synes mig att den Riksdagsmanna-rätt jag efter föreskrifne Former utöfvadt ej bordt af Friherre Björnstjerna ogillas.
De betänkligheter, den siste värde talaren emot förslaget framställt, tror jag kunna undanrödjas genom en närmare granskning af detsamma. Första mom. af den föreslagna §:n innehåller nemi.: "Dä K. M:s Befh:de enl. näst fureg:de § meddelat tillstånd till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, bestämme näst derefter för socknen sammanträdande Taxerings-kommité det kannetal bränvin, som anses ä hvarje sådant ställe årligen blifva försåldt”. Några andra krogar sysselsätter sig således icke Taxerings-kommitéen med, i afseende på bestämmande af det kannetal bränvin, som kan anses der blifva försåldt. Det sista mom. innehåller att ”Taxeringskommittéen skall bestämma det kannetal bränvin, som anses å hvarje sådant ställe årligen blifva försåldt, under den lid, för hvilken tillsländs-resolulionen är gällande'"'. Det är således gifvet att för alla de krogar, som efter kommitéens sednaste sammanträde erhållit tillstånds-resolutioner, företager kommiléen bestämmandet af det kannetal bränvin, sorn kan anses blifva årligen försåldt, under hela den lid, frän hvilken tillstånds-resolulion blifvit meddelad, så att om denna gäller för 3 år, så fastställer också Taxerings-kommitéen det kannetal bränvin, som under dessa 3 år kan anses årligen blifva försåldt. Således anser jag den första af de betänkligheter, Frih. Haab yttrat, alldeles förfallen. Hvad åter de rättigheter beträffar, som blifva meddelade i st. f. nuvar:de gästgifveriet', så är det redan genom en annan § bestämdt föreskrifvet, att dessa minuterings-rättigheter utdelas på samma sätt som alla andra, hvarföre det är klart, att äfven för dem gäller stadgandet i denna §, så att jag skulle tro äfven denna betänklighet härigenom vara undanröjd. Hr Printzensköld, Carl:
Angående förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med Stats-Verket. Återlemnade till Hof-Cancelleren såsom innefattande svar på af honom conlrasignerade skrifvelser. * ■>. , ' • • ’ ' • •' . \ 119. I fråga om serskildt anslag till MyntVerkets reparation, .. /' ■ ■ 1 Anmäld den 20 Jan. 1824. Kongl. Maj:t fann, att, ehuru utvexling af Specie - Bil. t. Ii. St. 63 mynt ur Banken ej kommer att ega rum , det likväl ej vore någon betaget, att låta vid Myntet tillverka Specie-mynt, till hvad belopp som helst, samt alt i alla fåll det vore af allmän nytta, att, genom Myntverkets skyndsamma iståndsättande, kunna slå fullkomligare mynt med mindre kostnad, än med nu befintlige förfallna machinerier är möjligt; men då Rikets Ständer icke dertill beviljat erforderliga medel, fann Kongl. Maj:t någon annan utväg ej återstå, än att med de besparingar på myntets ordinarie anslag, som vore att påräkna och med de öfrige tillgångar, som kunna af Kongl. Maj:t för ändamålet disponeras, söka fullfölja Mynt-Verkets iståndsättande, så fort omständigheterna medgifva. 120. Om Statens ansvarighet för enskildtas af publike Embetsoch Tjenstemän förskingrade medel. « Anmäld den 4 Dec. 1823. Stats-Contorels underdåniga utlåtande infordrades, i anledning af hvad Rikets Ständer föreslagit, rörande enskildes medel, som i RänteKammaren och Ränterierne deponeras; och Rikets Ständers förslag angående Uppbördsmännens åliggande, då medel för enskil - 64 Bil. t. R. St. Just. Omlins Emi.-Ber. den 4 Nov 1828-. des räkning, i executiv väg uppbäras, skulle genom Justitiae-Expeditionen i underdånighet föredragas.
En särskild bihangsafdelning med roliga lekar ocb händiga små arbeten att förfärdigas af barnen själfva ger ökadt värde åt den vackra publikationen. Från R. Blaedei &amp; C:is förlag föreligga flere vackra barnböcker. En äfventyrsroman af John Johnsson bär den lockande titeln » Svenskarna i Kamerun », och den fantasirike berättaren har här funnit ett ypperligt fält för sin talang. Våra käcka gossar — och flickor desslikes — skola icke få tid att ha ledsamt i hans sällskap under de skiftesrika händelserna i de svartes världsdel. Edv. Forsström har gjort » gubbar » därtill — bra gubbar, som alltid från denna penna. — De yngre syskonen finna i E. A:s » Små historier för smått folk » en underhållande och god lektyr, och de åtföljande planscherna i akvarelltryck äro riktigt fina. — » Hos morfar », bilder med text af J. O. v. Hofstcn röja nog mer än önskligt sitt främmande ursprung — hvad bilderna n. b. vidkomma. T y någon svensk morfar med så mycket marsvin och åsnor på sitt landtgods torde man få svårt uppleta. Men texten åtminstone är hemmagjord — det är dock något! — I form af en gunghäst med tre ryttare på ryggen presenterar sig en annan liten brokig bilderbok, som nog kommer att utgöra många barnaögons fägnad. Så här finnes att välja på för alla åldrar och smakriktningar! Titania; en kärlekssaga af Axel Lundegård. Albert Bonniers förlag, Stockholm. Det ligger mycken poesi och skärhet öfver denna hr Lundegårds nya roman, hvilken otvifvelaktigt betecknar ett betydande framsteg i författarens utveckling. Det är den Shakerspearska Titania-sagan som fått en moderniserad form, den blinda kärlekens vemodiga saga. Stilen har ett drag af nobel diskretion, som verkar synnerligen sympatiskt, och själfva berättelsen löper med osökt ledighet. Den nog så intressanta förhistorien kunde måhända gärna ha varit något kortare, men det hela verkar dock ingalunda tröttande tack vare sin förtjänstfulla form. » Titania » bör särskildt äga stora förutsättningar att bli en favoritroman bland damerna, hos hvilka vi anse oss varmt kunna förorda densamma. » Kommen till mig! » Några tankar af Mathilda Boos. Albert Bonniers förlag, Stockholm.
1 »Crucifixus est Dei filius; non pudet, quia pudendum est. Et mortuus est Dei filius; prorsus credibile est, quia ineptum est. Et sepultus resurrexit; certum est, quia impossibile est.» Men de enade krafterna av den läsandes vilja och den lästes eldiga vältalighet voro icke i stånd att tillbakatränga de tankar, som biskopen hemfört i sin själ. Han lämnade boken och vandrade länge av och an i rummet. Innan han äntligen gick till sin sängkammare, hade han öppnat det under bokfacket stående skåpet, framtagit en liten flaska av silver och en större av glas, gjutit några droppar av den förra, som innehöll en dvaldryck, i den senare, som innehöll ett lätt, oskyldigt vin, och därefter ställt de båda flaskorna tillbaka på sin plats och läst skåpet. Efter tre till fyra timmars sömn var han åter vaken för sina tankar. Han lämnade bädden i morgongryningen, just vid den tid, då Eufemios, den korthalsade presbytern, krokig och höljd i sin kåpa, med en lampa och en nyckelknippa i ena handen och ett lerkrus i den andra, gick över en liten mörk gård bakom peristylen och stannade framför en källardörr, som han med en stor nyckel, sedan han ställt lampan på en bänk, öppnade. Palatsets gamle nattväktare, som på en gång var kyrkobetjänt och biskoplig tjänare, satt insvept till näsan i en grov kappa på samma bänk, funderande bredvid sitt timglas och sin hornlykta. Han dök med munnen upp ur kappan, vände sig till Eufemios och sade: - Broder, det har varit en ledsam natt. Jag har hört där nedifrån hans suckar och kvidande, och det var mig rysligt svårt att icke ge honom vatten. Vad har han då gjort? - Han förnekar kyrkan, svarade Eufemios, i det han återtog lampan och gick ned för källartrappan. NIONDE KAPITLET. Filosofens hem.
Då således denna sednare punkt innefattar en fullkomlig motsägelse af den första och då ett bifall till den underd. skrifvelsen skulle bögst skadligt inverka på städernas fiskerskaps rättigheter, så får jag af dessa skäl anhålla om afslag å den sednare punkten. Hr von Troil, Sam. Gust.: Inom StatsUtsk. har jag tillhört dem, som uti första punkten af Betänk, afstyrkt R. St:rs bifall till den gjorda motionen, men deremot har jag icke med min röst bidragit till Utsk:s hemställan i afseende på andra punkten. R. o. Ad. torde af handlingarne hafva inhemtat, att ifråga var:de fiske alltsedan 1700-talet, d. v. s. i mer än 150 år, varit Kronofiske, hvarför ränta vid olika tillfällen lill mer eller mipdre belopp erlagts, och nu utgår med 120 T:r strömming. Ar 1850 gjorde Nätra och Själevads socknemän anspråk på att, såsom deras egendom, få från Kronan återvinna detta fiske. Såväl HäradsR:n som HofR:n biföllo sockneboernes ansökan, men Högsta Domstolen afslog densamma, under förklarande, att som ifrå— gavar:de fiske utgjorde ett Kronofiske, kunde detsamma dem icke tillerkännas. Denna dom utgafs under förlidet år. Jag medger visserligen,'att ur en eller annan synpunkt kan en slags billighet lala för deras ansökning, men jag skulle dock tro, alt den rätta vägen vore, att de sjelfva ingingo med en framställning i ämnet till K. M. och att sedan vederbönde myndigheter blifvit hörda och frågan på administrativ väg behandlats, K. M., i fall Han finner för godt att fästa afseende på deras anhållan, behagade till Rikets näst sammanträdande St:r aflåta Nådig Propos. i ämnet. Att R. St:r nu deremot skulle ingå med ett slags förord till den underd. ansökningen, anser jag för min del olämpligt. Jag påminner mig, att för ett pär Riksdagar sedan inträffade enahanda förhållande med ett laxfiske i Mörrums å i Blekinge. Man omtalade hvilka stora förluster arrendatorerna af detta fiske hade lidit.
Samling likväl, så vidt för Utskottet är veterligt, utan något biträde af Staten Utkommit; men, då efter berörde tid flerfaldige ändringar i Låsens föreskrifter af Konungen och Rikets Stan O O der blifvit beslutade och antagne, äfvensom åtskillige Förklaringar öfver setskildte Lagens rum äro vordne af Kongl. Majit meddeldte, hvarigenom nämnde Samling nu mera icke är i alla delar tillräcklig och tillförlitlig; så visar sådant förhållande beiiofvet deraf, att denne Samling fortsattes. Enär nu åter ingen sådan Samling gifves utaf dea märigd Författningar, hvilka äro uti alla serskildte Oeconomiska ämnen utfärdade och ähnu tjena till rättelse, är det, efter Utskottets tanka, lika nödvändigt, att den, med sammanförande af hvad till hvarje af desse ämnen hör, blifver författad och utgifvenj och, då allt detta arbete blifver af mycket större omfattning och vidlyftighet, än att det skulle kunna af en enda dertill utsedd persön bestridas och fullkomnas, tror Utskottét det blifva af af ringa nytta, otn det nu för en kömrtiande tid. skulle åt en utnämnd Itedaäeur anförtros art företaga och utgifva Samling af hädanefter vidtagande Författningar, utan att tillika de, sorn under deri förflutna tiden dein föregått sämt äro gällande, ingingo Uti Samlingen. X öfrigt finner ock Utskottet sig böra anmärka följande härvid förekommande omständigheter: att Kongl. Bihang till Riks-St.
Det är således egentligen blott, sedan denna kommitté upplöstes, som Sverige saknat en centralmyndighet för undervisningsväsendet och det är ock sedan den tiden, som afvikelserna läroverken emellan blifvit allt större och större. Helst skulle jag således i underdånighet föreslå Eders Kongl. Majrt inrättandet af en centralstyrelse, hvilken, under ordförande af departements-chefen, då hans öfriga göromål det tilläte, skulle bestå af dels 3 ständige ledamöter, hvilka af Eders Kongl. Maj:t utnämndes, med fullmak - io8 ter förseddes, utsagos bland personer, som sjelfve lagt band vid undervisningen och blefve egentligen föredragande för hvar sin hufvudafdelning, universiteten, elementarläroverken och folkskolorna, dels ock af 3 för ett år i sender äfven af Eders Kongl. Maj:t förordnade personer, utsedde bland ledamöterne i svenska, vetenskapseller vitterhets-,s historieoch antiqvitets-akademien, eller andre män med utmärkt litterärt anseende, en bland rikets presterskap och en bland män, kände för högre industriel bildning. De ständige ledamöterne borde förses med löner af 2000 r:dr banko hvardera, och de för året tillförordnade med arfvoden af 666 r:dr 32 sk. banko hvardera. Då de ständige ledamöterne tillika borde uppsätta alla beslut, utlåtanden och förslag, behöfdes ej mera än ytterligare 2,000 r:dr banko för nödig betjening och öfrige utgifter, så att hela kostnaden blefve 10,000 r:dr om året. Genom en sådan organisation blefve den kännedom af sak och den betänksamhet i förändrandet af det bestående, som vid hvarje förbättring noga bör iakttagas, förenade med den syftning till framåtskridande, som med hvarje institution måste vara ett af styrelsens hufvudändamål. Ett tillfälle lemnades ock att på ett gagnande sätt använda utmärkte lärare, innan de hinna tröttna vid sitt mödosamma kall.
R:dr; dito dito, 6,240: — 7,253: 33. » dito af Fåbodetjern inom Söderala socken i Södra Helsingland, å 480 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 480: — 480: — » dito af Aloch Telge-sjöarne i närheten af Söderliamn, å 27,600 R:dr, emot dito, med beräkning af 3 procents ränta, 27,600: — 27,600: — » dito af sjöarne Hertén, Hösjön och Hertetjern inom Bollnäs socken i Westra Helsingland, å 8,000 R:dr, emot dito, med beräkning af 4 procents ränta, 8,000: — inom Wester-Norrlands län: för sänkningen af Tåsjön, inom Tåsjö socken i Södra Ångermanland, k 6,000 R:dr. emot dito, med beräkning af 3 procents ränta, 6,000: — 6,000: — inom Jemtlands län: för utdikningen af myrer vid Waplanda, Okne och Smedåsens byar inom Näskotts socken, å 3,440 R:dr; återbetalas jemte krono-utskylderna, 3,440: — 4,376: 21 » dito af myrer vid Näsets, Grälsgårds, Jönsgårds, Gärdes, Bergets. Wallås och Risselås byar inom Ströms socken, å 7,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 4 procents ränta, — 7,000: — mom Westerbottens län: för utdikningen af Svartbergsoch Nybruks-myverna i Sä/vars socken, å 2,250