Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölichs begäran alt få till conlra-propos., det förslaget skulle, till följe af gjorda anmärkntr, lill Exped.Ulsk. återremitteras, ansåg en sådan propos. icke vara enlig med den ordning, som i grundlagarna är föreskrifven för riksdagsförhandlingarna, eller med den praxis, som vid alla föregtde riksdagar varit iakttagen. En sådan propos. vore nemi., efter Hr Landtnäs öfvertygelse, icke öfverensstämmande med 56 §:n Reg.F.-n och 49 §-'n Riksd.Ordn. Visserligen inneliolle väl dessa §§ i afseende på Exped.Utskis förslag till lind. skrifvel.er icke något specielt stadgande, emedan de endast i allmänhet stadgade, alt då soken återkommit fiån Utsk., så kunde den återremitteras; men de innehölle i all - Dell 9 Januari f. m. 43 mänliet, alf, då en sak andia gången återkommit, den skulle på elt eller annat sätt afgöras. Nu vore ifrågavar. förslag lill und. skrifvelse andra gången Lill K. o. Ad. från Exped.Utsk. inkommet, hvarföre Hr Landtm, ansåg, att det endast kunde antingen gillas eller ändras på sätt Ii. o. Ad. tjenligt funne. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Jag har icke deltagit i sjelfva discussionen , men torde likväl, lika med en annan värd talare, få erinra, att äfven mig synes sjelfva frågan blifva allt brokigare och brokigare, ju mera man deri sig fördjupar. Det förekommer mig som om ämnet antagit en alldeles förändrad natur och öfvergålt till den förutsättning eller pröfning, huruvida saken inom Exped.Utsk. erhållit en med föreskriften i våra grundlagar öfverensstämmande behandling. För min del har jag nemi. svårt alt föreställa mig, att ett utaf Exped.Utsk. afgilvet förslag till expedition fonuenligt kan vinna förnyad behandling i Exped.- Utsk, innan förslaget passerat samtliga Stånden.
Men denna grundsats gäller icke för Kronan sjelf, hvars tjenare de ifrågavarande Embetsmännen äro. Hon tvistar med en Skeppare inför KämnersRätt, 9* i3cs Död 19 Mars e. m. med en bonde inför HäradsRätt o. s. V., således derest tjcnaren icke anses förnämare, utan ringare än hans Herre; så måtte ock tjenaren kunna svara sin Herre inför hvilken domstol, som är god nog för honom, särdeles då denne domstol är, såsom KammarRälten, en högre, med HofRält jemnförlig myndighet. Följden af Collegiernas undantagande är, att då LandsStaterna för deras uppbörd oell förvaltning hafva aine instantier öfver sig, nemligen KammarRätten och Kongl. Majit, hafva Collegierna, blott en, eller den sistnämnda. Men då KammarRätten gäller lika både för Landshöfdingen och hans underordnade; så är undantaget, när icke ett helt Collegium är i fråga, blott personelt för Presidenter och Råd, hvilka emottaga och gifva befallningar, samt anordningar, eller disponera Kronans medel. De underordnade tjenstemännen, såsom Kamrerare, Casseurer, m. fl. genom hvilkas händer penningarne och redogörelsen gå i detaillen och ziIfrån, stå deremot under KammarRätten. Samma olikhet i redogörelseverkets behandling, hvilken således förefinnes mellan LandsStaterna och Collegierna i det hela, äger inom de sednare äfven rum, emellan deras underoch öfverordnade medlemmar. Målen måste derföre styckas; disposition söndras från redogörelse o. s. v. Följden deraf blifver åter brist på sammanhang och kännedom af målen, samt ofullständig och olika behandling Den ig Mars e. m. 133 deraf.
Jag tror således att tryckningen af ifrågavar:de Retänk. borde utsträckas till det vanliga antalet exemplar af Riksdagstrycket, så mycket heldre, som i fall detta Betänk, annonserades lill försäljning, skulle, till följd af det intresse detsamma måste ega, afgången deraf otvifvelaktigt blifva större än i vanliga fall eger rum med Bihanget till RiksSt:ns prot:r. Jag medgifver måhända att Frih. Raab haft rätt i sin anmärkn. att frågan om exemplarens antal icke vid detta tillfälle borde utgöra föremål för Ståndets bedömande, men då frågan en gång blifvit väckt, har jag ansett mig böra meddela de uplysningar jag nu haft äran framlägga. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att då RiksStrn redan fattat deras beslut om det antal exemplar, som bör tryckas af Bihanget till RiksSt:ns prot., en serskild propos. i anledn. af Frih. Cederströms framställning icke syntes vara behöflig. Frih. Cederström: Då jag nu hört Hr Gr. o. Landtm, förklara, att propos. å mitt förslag icke synes erforderligt för ändamålet, vill jag gerna återtaga denna begäran, emedan jag torde böra vara förvissad om att Hr Gr. o. Landtnäs åsigt lärer komma att delas af Hrr Fullmäktige i Riksg:sKont., när fråga blir om att betala räkningen för ifrågavande exemplars tryckning. Naturligtvis är det Exped.ötsk:s afsigt, att trycka dem i samma antal som öfriga Riksdagshandlingar, men det måste äfven ligga Exped.- Utsk. om hjertat att de boktryckare, som på dess befallning fullgöra förevar:de arbete, äfven blifva för detsamma betalte.
Het bör ock så ske, ty en Handtverkare på Landet får sina lefnadsmedel för bättre pris, och undgår de otaliga tryckande onera, som ett Stads-Samhälle äskar. Men utom det, att ganska säkert man får dåligt arbete, som dock blott af en och annan Connoisseur skall vräkas-, så bör det kanske komma i beräkning, att detta goda pris kommer att gifvas på Landtmannens bekostnad, som omöjligen kan påräkna sina samma varors afyttring i Staden. Det liberala anbudet, att alla Handtverkare på Landet, skola deltaga i Stadens boTgerliga onera, har ett sken af rättvisa och eftergifvenhet, men sorn endast kan blända den kortsynte. Sedan Landet först blifvit deladt i vissa Stads-districter, så frågas, hvem sorn skall bevaka råsträngen , eller reda de täta inoch utflyttningarna. Derefter bör öfvervägas, att när Handtverkare blifvit Landtbo har han andra Domstolar och helt andra relationer. När den utmattade Stadsboen affordrar honom hans utskylder, blir alltid refreinen, att det är obilligt, det skall ändras vid nästa Riksdag. Och 3 50 Lagoch Besviirs-Utskottens Betänkanden. när dessa Utskylder med uppoffringar skola utsökas, sä liar Landtman, sorn lemnat honom hus, alltid prioriteten. I det tillägget, alt Bonden är fri frän alla Utlagor för sin handtverks handtering; tyckes mig dock denna liberalité alt för hastigt ti 11 knytas, dä mati kan göra en Bonde Pä xfo H emman, hvilket han alltid äger rättighet att bort-arrendera. Att rnanufacturier, drifna såsom Fabriker, mä på Landet anläggas, tror jag icke att Vallöf]. Borgare - Ståndet nansin bestridt. Skulle det ock hafva inträffat, såsom ock, då följderne af Skråförfattningen icke varit öfverensstämmande med Landets bästa och laglig verksamhets frihet, så har Kongl. Commerce-Collegiurn annorlunda förordnat, när skälen varit giltiga.
Lån skulle framlocka de skrinlagda penningar, sorn nu sägas hvila, kanske stundom för att med dem till underpris inköpa fastighet. Denaa Bankens utlåning motsvarad» de sum - 584 Dan 3 Martil. mor, som genom Filial-Disconternes fall indrogos ulur rörelsen, och hvars åter lifgifvande år så nödvändigt ej allenast för underhållandet af de genom dessa penningar gjorda anläggningar, utan äfven för utgörandet af de utskylder staten har rått att fordra. N;o jo. Herr Printzensköld, Axel: Uti en tid då man så ifrigt, må hända ej utan skål, yrkar på indragningen af tjänster för att derigenom minska statens utgifter, torde det synas mindre låmpeligt att framställa Förslag, som går ut på att öka så vål de förra som de senare. Men, om det år en sanning att en klok sparsamhet år berömlig, är det lika säkert, att en sparsamhet som har ett menligt inflytande på statens tjenst, blir för denne mera skadlig ån gagnelig. En aktningsvärd Ledamot af detta stånd har sistledne Pleni-dag vackt Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på det missförhållande som år emellan det anseende, det inflytande och den magt Grundlagen tillagt de 4 StatsSecreterare sorn , enligt denna Grundlag böra finnas, och de dem i stat anslagne löneförmoner, samt har derföre föreslagit att de måtte aflönas lika med Stats-Ministern för Utrikes årenderne. Jag kan ej neka att icke jag äfven fin - Det i 3 Martil. 585 linner billigheten häraf; men då man så frikostigt vill belöna dessa vigtiga och ansvarsfulla tjenstebefattningar, hoppas jag att man ej helt och hållit lemnar ur sigte de under Stats-Secreterarne inom de 4 Stats-Expeditionerne tjenstgörande personers belägenhet; och det är på denna belägenhet som jag utbeder mig att ett ögonblick få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Bojorna, som fängsla honom, äro gjorda af en ulfs tarmar. Ulfven var en af Lokes söner, som vardt söndersliten af en annan ulf, hans broder. Ett svärd är af Brage stäldt med udden i Lokes rygg, till hämd för att han bortröfvade Idun, och öfver hans ansikte fäste Skade en giftorm, som sprutar sitt etter ned mot hans mun, detta till straff för att Loke vållade Valands död. Men Sigyn håller en skål under etlerdropparne. När skålen är full och hon slår ut ettret, kommer ormgiftet i hans mun. Då vrider sig Loke af smärta så våldsamt, att jorden skälfver. Så skall han ligga intill Ragnarök. Under tiden förvandla sig håren å hans hufvud till hornhårda spjut, som gömma stinkande pästgift i sig. Att afrycka ett sådant hårstrå vore farligt. Äfven Gullveig fångades af gudarne. Hon förvisades till Järnskogen och förblifver där, af mäktiga galder tvingad, till Ragnarök. Hon uppsökte Eggter, som i Järnskogen förvarar Valands segersvärd och vallar ulfhjordarne, hennes och Lokes barn. Järnskogen är uppfylld af trolldom och fasor. Dalarne mällan de svarta, stormpiskade, vildt splittrade bärgen fyllas af nästan ogenomträngliga skogar eller af träsk, hvari vidunderliga giftdjur vältra. Vindarnes oafbrutna tjut i de tusenåriga trädens malmhårda, dolkhvassa blad fyller hjärtat med ångest och förvirrar sinnet. Nattetid likna de från fjällen nedstörtande vattnen eldforsar, och giftiga flammor fladdra öfver marker, där ingen blomma trifves. Sedan ondskans värste främjare blifvit sålunda oskadliggjorda, råder endrägt i gudavärlden, och i världslifvet all den ordning, som under det nuvarande tidehvarfvet är möjlig. De besjungna stora urtidshändelsernas ålder, »slägtenas morgontid» (de mytiska händelsernas ålder) är därmed afslutad. De fleste hade sitt upphof i Lokes och Gullveigs ränker och i Jotunheims maktutveckling.
Domstolen förvandlats till en instans, i stället för att vara en revisionsdomstol, inträffar också, att parterna först, då målet fullföljes till K. M., finna nödigt skaffa sig verkligt skickliga rättegångsombud, hvaraf åter den följd uppkommit, att här framdragas skäl, bevis och omständigheter, hvarå förut under rättegången ej varit fästad någon vigt; hvilket förhållande åter leder till vidlyftiga skriftvexlingar, förhör och ökade göromål. Att alla dessa förenade omständigheter göra revis.secret.- embetet lill ett bland de mest mödosamma torde vara klart, likasom att för arbetets gång en större tjenstemanna-personal i Just.-expeditionen inom alla grader är behöflig. K. M., som städse gått R. St:s billiga önskningar till mötes, synes äfven deri velat uppfylla dem, att K. M., med bifall till hvad R. St. vid flera föregående riksdagar begärt, i allmänhet sökt att, genom inskränkning i tjenstemanna-personalen, inom embeisverken tillvägabringa förbättrade löneinkomster med redan ägande statsanslag. Samma nåd. afsigt har afven blifvit följd vid den beslutade reorganisationen af Just.Revis.-expeditionen. Ehuru personalen blifvit minskad till nära hälften af hvad den enligt nuvar. organisation utgör, har dock statsanslaget ej varit tillräckligt att för detta, framför andra, vanlottade embetsverk bereda en reform, som uppfyller det billiga anspråk, embetsmännen inom Just.-expedit:n i anseende till vigten af deras plats ostridigt äga att åtminstone ej vara i saknad af hvad för tillfredsställande af lifvets nödvändigaste behof erfordras: ett anspråk, som ej synes vara för högt stegradt och hvilket nu så mycket hellre måste anses böra fyllas, som dessa tjenstemäns befattningar, i anseende lill den inskränkta personalen, hädanefter blifva ännu mera betungande.
Dec. 2 A. P. 5, 3o. — angående Riksens Ständers Banks närvarande ställning, samt bestämmande af för - 537 hållandet emellan Bankens sedlar och silfvermynt. Junii P. 726. Statsoch BancoUtskotten: angående uppköp och inväxling af myntbara metaller till Riksens Ständers Bank, samt framdeles skeende utvexling af reelt mynt. Junii P. 726. Julii P. 842, 897, io43, 1129. angående Riksens Ständers RiksgäldsContoirs ställning och inlösen af dess Creditsedlar. Junii P. 726. Julii P. 899, 1042. -— angående StalsVerkets förhållande till Riksens Ständers Bank. Junii P. 727. —- angående sättet för bestridande af de penninge-anslag till allmänna arbeten och företag, hvilka Riksens Ständer kunna vid denna Riksdag finna skäligt besluta, samt hvad som möjligen kan brista i de tillgångar, som kunna utses såsom fond för mindre creditivet. Junii P. 727. Julii P. 931, 1042. ■— angående BancoDiscontens lånerörelse och de omständigheter, rörande den samma, hvilka ansetts äga sammanhang med allmänna finance-regleringen. Junii P. 727. Julii P. 876, 1042. — angående Bankens utlåningar å guldoch silfver-metaller eller andra varor. Junii P. 727. Julii P. 1000, io43. — angående Fastighetsoch OdlingsLån. Junii P. 727. Julii P. 1006, io43. — angående credilif-anslagen för JeinCon - 538 toiret och ManufacturDlsconten. Junii P. •727. Statsoch BancoUtskotten: ang. en föreslagen Hypotheks-Inrättning för fastigheters beläning. Junii P. 727.
Efter uppläsande af Högloft. Constitutions-Utskottets Memorial af den 27 dennes, angående wista rättelser i den af Riksens Ständer sednast antagne Tryckfrihets-Förvrdning, beflöts, att hwad Utskottet därutinnan tillstyrkt hwilar till nästa Riksdag, att af Konung och Ständer till pröfning och afgörande dä förretagas. Vl supra. Hx kkrotocollo, ll. H. k?erer5vrr. Utdrag af Protocollet hältet uti Borgare-Ständets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den I Maji rftio. S. DEster uppläsande af Riksens Högloft Ständers Constitutions-Utskotts Memorial den 27 nastlidne April rörande wiste föreflagne tillägg i Riksdags-Ordningens Z4, 36 och 75 §. §. beflöts att detta ärende flulle KonungS Ridö. och Ad. prot. 6:te Land. -chra 7 fd. N:o 6§. Konung? och Ständers afgörande tvid nästkommande Riksdag öfwerlamnas. vt supr». S. D. Borgare-Ständet fann för stn del ickenägon anledning att med Högwvrdige Preste-Ständet instämma uti dest i Protocolls-Utvrag af dm 30 nästlidne April communuerade anmärkning, rörande uteflutande af den mening i Riksdags-Beflutet, som, i §. bwilken handlar om Rikets förswar, innefattar näg>a i Allmänna Beswärsoch OcconomieUtstottets Betänkande föreflagna Puncter, utan förblcfStändet wid desi redan gifna godkännande af Riksdags-Beflutet, sädant detsamma i denna del wac författadl. vt suxrs. 8x ?rotocolIc>, I. 8. peterson.
Afgift för Handel, Fabriksoch annan Rörelse.. w PJ 3 c. a c a> - För Landet N. N. -Stad Ff. N. d i 11» Summa pj cr t-1 ►Q* C W 2 ÖS era w p 3 < CD 3 O 3- 2- <D *- po> 3 fl en *a cd H w O 3 CD ►t - Gästgifveriet Värdshus och Krogar. C/Q B3 3 0 a. O •— 3 era i* s 2. c «s <? W fö cd 3 3 era Q L. p P a» O EP *r P* cn cV w 3- Q 3 «^7. p a> 1 o Advocater, Artister, Me* dici rn. fl. samt för diverse inkomster. I-an för ar 18 Afgift af cr O) tn n CD 3 C/D po 3 Cl OCD "3 CD b -J CD O t—, 3 n CD £. 3* ►1 cn era CD 3 c/j 3“ CD P *-s CD w n C •d 0 ; o"- . &30 et *"* ■ ■ O^ CD £C 3 3- 03 7 P> 3 CD CD ffi O p po 3 r, C£- r-*- ►*» C g CD 7- ? S 3 CL CD 3 era 3 3 * P 3 CCD 2a - HusPrester. era Öfverflödige Betjenter. W a. A Summa. Litt. Hh. Hörer till BeviUninjsU/skottetj BetUnkanden N:o 48. Sammandrag öfver Bevillni 2 Art. af 1823 ars BevillningsStadg ingen efter Län för 18 Enligt TaxeringsLängder och Sammandrag. särskilda Längder och Förteckningar. N:o 5. fS För Landet N. N. Stad N. *N' dito Summa filt, li. Af Kron oTionde. i Öfverdrag från TaxeringsLängdetne för Städerne i Läå för år 18 % S. N. N. 5?»* JNf.
Motionären har derjemte uttryckt den förhoppning, att dessa af honom föreslagna förändringar skola af Rikets Ständer tillstyrkas, enär besparing derigenom uppstår för Stats-Verket, samt de dessutom slå i Statssaint Allm. Be,sv. och Ekon. Utsk. Betänkande j N:o 58. öfverensstämmelse med stadgandena i Instructionen af den 17 November 1818 för Cheferne vid de indeldta och roterade båtsmans-compagnien. Vid öfvervägande af hvad ej mindre ofvanberörde molioner, än äfven de i anledning deraf inom Riks-Stånden afgifna yttranden innehålla, hafva Utskotten ansett nödigt att förskaffa sig upplysning om det skick, Iivari ofvanberörde förslag till ny Tåg-Ordning sig befinner; och har, jemte underrättelse, att detta förslag vore färdigt att med åtskilliga, i synnerhet af Herr Chefen för Sjöförsvars-Depai tementet dervid föreslagna ändringar och tillägg, inför H. M. Konungen framläggas, uppå Landtförsvars-Departementets föredragning, efter derom skedd begäran, detsamma, som af Krigsoch Kammar-Collegierne, Förvaltningen af Sjö-Ärendena samt Stals-Contoiret blifvit uppgjord t och utarbeladt och med uppgifna motiv beledsagadt till Utskottens kännedom öfverlemnats, tillika med nyssberörde af Herr Chefen för Sjöfors vai's-Depai tementet dervid gjorda anmärkningar.
R:dr, för närvarande utgå dels af det ordinarie anslaget till amanuensarfvoden med 1,800 R:dr, dels af de fem notariernes i tredje lönegraden löner, i staten bestämda till 1,000 R:dr, med 70 R:dr af hvardera, eller tillsammans 350 R:dr, och dels af det i staten till 2,500 R:dr uppförda anslag till arfvoden för biträde vid uotariegöromålen med 500 R:dr; samt att de tre kanslisterne derjemte äro lottegare i den gemensamma kassa, som bildas af inflytande lösen för Hofrättens domar, och derutur erhållit utdelning, som eljest bort tillfalla de fem extra ordinarie notarierne, uppgående under de sednare åren (1859—1864) i medeltal till 311 R:dr för hvardera. Vidare upplyses af handlingarne, att Kugelberg är född 1801, inträdde i Statens tjenst 1822 och utnämndes till kanslist 1839; att Thorell, som föddes 1806, kom i tjenst 1828 och blef kanslist 1850; samt att Hjertström, som föddes 1812, ingick i tjenst 1833 och utnämndes till kanslist 1852; och då det synes billigt, att notarierne i tredje lönegraden och de extra ordinarie notarierne, hvilka under en längre tid varit i mistning af en del utaf de inkomster, som rätteligen böra åtfölja deras befattningar, komma i fullt åtnjutande af samma inkomster, utan afbidan på den möjligen aflägsna framtid, då sådant kunde ske i följd af de qvarstående kanslisternes afgång, får Utskottet, som vid det förhållande, att indragning af kanslisttjensterna redan för längesedan beslutats, icke haft något att erinra mot förslaget att de ännu qvarstående kanslisterne, derest de vilja från sina befattningar afgå, må på Allmänna Indragningsstaten uppbära ett belopp motsvarande de med tjensteu nu förenade inkomster, hemställa, att hvad KoDgl. Maj:t i förevarande hänseende föreslagit måtte af Rikets Ständer bifallas. 4:o. Sedan Kongl.
Fullmägtige berättigas att på utrikes ort försälja sådana af Banken innehai vande obligationer, som fördelaktigast kunna derstädes afyttras. Föreskriften i 116 §:n torde böra bibehållas, så lydande: 9:0. Då Bankens säkerhet det brafver, ega Fullmägtige att, till förstärkande af metalliska kassan, å utrikes ort upptaga lån eller bereda Banken kreditivrätt till belopp i silfver, motsvarande högst Tolf millioner Riksdaler Riksmynt. I sådant afseende hafva Rikets Ständer bos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit, uppå Fullmägtiges anmälan i ämnet, täcktes låta bemedla det af Fullmägtige för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig samt å ett sådant lån meddela Dess nådiga garanti. Jemf. § 116. “Fullmägtige berättigas att, då Bankens säkerhet det kräfver, till förstärkande af metalliska kassan, å utrikes ort upptaga lån eller bereda Banken kreditivrätt till ett belopp, motsvarande högst Tre millioner Ridr silfver. I sådant afseende hafva Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit, uppå Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i nåder täcktes låta bemedla det af Fullmägtige för Bankens säkerhet nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess nådiga garanti. ö O Som vexlar å £ sterling och deraf bildade depositioner få såsom metallisk kassa anses och beräknas; erfordrar föreskriften i 114 § en förändrad uppställning, hvilken föreslås att lyda sålunda, hvarvid uppmärksamheten torde böra fästas derå, att med silfvertillgång förstås hvad som uppräknas i punkten T.o här ofvan under Litt. a) c) d) och e). Inköp af dukater samt af omyntadt och kontrolleradt guld må ej ega rum då tillgången deraf uppgår till en tiondedel af silfver-tillgången. Jemf. § 114.
Detta förslag synes hafva nog mycket syskontycke med det från ett annat håll framkastade försöket att åter införa de så kära riksg.sedlarna; ty obligationer å vista eller på kort uppsägningstid äro ej annat än sedlar och medföra samma effect som en sedelemission. Så vida de skola kunna bibehållas i rörelsen och hållas i omlopp, fordras nödvändigt en betydlig cassa, nära nog lika stor med obligationernas capitalhelopp, och jag frågar, hvarifrån denna cassa skall hemtas, eller hvarest ersättning skall tagas för deraf uppkommande ränteförlust? Men denna olägenhet är emedlertid icke den största, och man skall måhända invända, att så stor cassa ej behöfves, emedan sedlarna skola blifva begärliga och löpa såsom gångbart mynt. Ja, det är ditåt man syftar; men just derigenom undergräfver man grundvalarna för realisationens bestånd, hvilken annars nu är byggd på en så fast grund, att den, äfven om krig eller missväxt inträffar, ej kan rubbas. Vill man åter under hvad namn som helst nödvändigt införa ett creditoch nödmynt, så linnes ingen garanti för penningverket och realisationen. Det är saiint, att man i början vill inskränka sig till en mindre summa, och litet skadar litet; men kommer man en gång in på denna bana, så händer det, att ju mer man dricker ur den orena brunnen, ju törstigare blir man. Då jag således för öfrigt lika nied Hr Rosenblad tillstyrker, att fullmäglige i afseende på upplåningssättet lemnäs så fria händer som möjligt, önskar jag dock en bestämd föreskrift derom, att fullmägtige aldrig må upptaga lån på kortare tid än 6 månader. Della har jag, i händelse af återremjss, för min del velat anföra till vederläggning af Hr Lagerhjelms förslag. Hr Stråle, Nils Wilh.:
Carl XI:s omyndiga år, samt bans egen Regeringstid hvilken, behörigen granskad, af K. M:t kan finnas värdig en sådan belöning; hvaremot Utskottet afstyrkt allt bidrag af StatsVerkets tillgångar för fortsättningen af del utaf Herr Cederschöld påbegyndta utgifvandet af äldre Riksdagsllandlingar från oeh med Riksdagen år 171g till år 1772. I anledning deraf har blifvit anmärkt, inom /?. o. A. af Hr v. Hartmansdorff samt inom V. BorgareStåndet af Hr Noréus> på sätt Uti. N:o 242 innehåller, att en belöning för det redan påbörjade arbetet om Svenska Folkets Historia under Konungar ne af /Hasa Allen företrädesvis borde bestämmas framför det ifrågavarande ännu blott önskade Historiska Verket; hvarjemte inom H. I\. o. A■ Hr Crusenstolpe, Maguns Jacob^ ansett såsom alldeles oriktigt, att ål Regeringen uppdroges, att belöna den okände kanske till och med ännu ofödde Författaren afen Historia om Betan b anden, N:o 243. 19! Carl XI, fia man icke sett något prof på beskaffenheten af denna Historia, och då II. St:r kanske i sitt bedömande af Dokens halt möjeligen voro af aldeles motsatt mening med Regeringen, utan borde, med besparing emedlertid af den föreslagne summan, tiden afbidas då en sådan afhandling blefve alhnängjord , innan man belönade den; hvaremot Utskottet bordt så mycket häldre tillstyrka lifgifvande! på allmän bekostnad af Riksdagshandlingarne, som IJr Cederschjölds förtjenstfuIla arbete i denna väg nogsamt visade hvad nytta för det historiska Studium deraf kunde hemtas. Vqrandes Utlåtandet N:o i3g af II. PrästeStandet gilladt, samt af H. BondcStandct i förra delen afslaget och i den sednare bifallet., Då Utskottet ansett