Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Win mening är verkligen sådan. Jag vill nemi., att ressourcer böra vara tillgängliga för betäckande af oförutsedda utgifter; ty finnes icke någon sådan reservcassa, så är skuldsättning nödvändig, hvilken åter skall betalas ur folkets fickor, som vanligen på vissa håll anses såsom reservcassa. Det är inöj - 34S Den 38 April f. m. ligt, att jag har orätt i min åsigt, emedan icke någon synes biträda den. Jag kan dock försöka att försvara mig; men värre är det för StatsGont., som icke nu äger ett sådant tillfälle och hvars uppgifter likväl ingen vill kännas vid. En Konungens rådgifvare harAagU at-t han har mera tillit till StatsUtsk. än lill K. StntsCont., hvars af mig åberopode uppgifter likväl linnas i officiella handlingar. Man har sagt, att olikheten skall härleda sig derifrån, att besparade militieräntor icke blifvit af StatsGont. beräknade. Jag är icke i tillfälle upplysa sådant; men StatsCont. har sagt, att de af Cont. uppgifna summor innefatta allt, som under den ifrågavar. inkomsttiteln influtit. StatsCont. har då gjort orätt uti att i en uppgift till K. M. förbigå något, som rätteligen hört dit, och en sådan felaktighet hade bort upplysas och anmärkas. Det är ganska riktigt, hvad Hr v. Troil erinrar, att den ifrågavar. beräkningen endast är statistisk; men då jag i afseende derå trott på StatsContcs uppgift och sålunda bytt rol med en Konungens rådgifvare samt mera litar på ett Konungens embetsverk i detta fall, än på StatsUtsk., så måste Frih. Palmstjernas uppgifter förefalla mig oriktiga. Lika med Hr v. Troil önskar jag, att man ej må bedraga sig sjelf; men i motsats med honom tror jag, att sådant inträffar, om man beräknar inkomsterna för högt. Tiden kommer troligen att säkrast utvisa, hvem som skall blifva bedragen. Hr Rosenblad: Ehuru jag ej är ledamot af StatsUtsk.
Då vore det möjligt för länets vid gränserna boende innevånare att åtminstone om sommaren komma fram till residenset på en dag. I' sådan händelse erfordrades endast kostnaden för nybyggnad af ett fängelse, ty om man sålde det gamla residenset i Calmar och till köpeskillingen lade de 20,000 r:dr, som erfordras för att göra det fullt svarande mot sitt ändamål; så är det troligt, alt för de sammanlagda beloppen Den iS Mars f. m. a53 sk lille ett nytt läne-residens kunna i det närmaste erhållas, så att endast kostnaden för ett nytt lanshäkte och för flyttningen af handlingarna från Calmar till Döderhultsvik skulle behöfvas. Inga nya löner Lornmo dervid i fråga; stället är sådant jag nyss nämnt, så att jag ej vet något annat väsendtligt skäl deremot, an det att land-höfdingen, för brist på sällskap, finge ledsamt på sin nya station. Men det hjelper sig om några år, ty utan tvifvel skulle, i följd af residensets flyttning, flere herremän bosätta sig i Döderhultsvik, i hvars grannskap dessutom åtskilliga herregårdar äro belägna. Hvad Öländniogarnes besvär alt komma dit beträffar, så blefvedet icke så svårt, som det nu är för innevånarne i Sefvedes eller norra Tjusts härader att komma till Calmar. Afståndet från Borgholm till Döderhultsvik måtte vara ungefär 6 mil; från Borgholm till Calmar är det 4- Skilnaden är således icke särdeles stor för Olandningarne, som äro goda sjömän. Dessutom bygges nu en ångbåt för gemenskapen emellan Oland och fasta landet, hvilken betydligen kommer att lätta Öländningarnes öfverfart. Jag anhåller att detta anförande måtte få åtfölja remissen. Bemitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Jag har tillstyrkt, att en sådan afgift med 1 ä 2 sk. måtte betalas af hvarje mantalsskrifven mansperson, för att användas såväl till premier för rofdjurs utödande, som till nödiga kostnader för jagten i allmänhet. Dertill fordras i flera fall att om hösten fånga foglar för att till våren föda och då utsläppa dem. En klok hushållning med jagten skulle vara ganska nyttig och af största interesse. De ufgifter, som häraderna nu erlägga till premier för dem, som skjuta rofdjur, kunde undvaras, emedan ifrågavar. allm. bevillning skulle fylla detta behof. En sådan 6 H. 55 434 Den 10 Maje. ra. hevilla., som af motionärerna och reservanterna blifvit föreslagen, har jag dock föga benägenhet att tillstyrka, emedan, på sätt Gr. v. Fersen anmärkt, det blefve ganska svårt, då någon rest från en ort till en annan, att controllera, huruvida han för den jagt, han idkar, erlagt bevil In. eller icke, samt i sednare fallet är lagbrytare. Jag anhåller om betänkts återremitterande. Frih. Sprengtporten: Åtskilliga värda talare hafva upplyst , att öfverenskommelse!' i flera orter blifvit ingångna om premiers erläggande för rofdjurs fällande. Det är nrig icke obekant, att sådana premier existerat från längre tid tillbaka. Alt de likväl icke verkat mycket för ändamålet att utrota rofdjuren, upplyses af det förhållande, att dessa fortfara att göra lika mycken skada som förut. Skälet dertill torde kunna hemtas deraf, att dessa premier ej allenast varit alltför låga, utan jemväl saknats i en del af lliket. Jag är öfvertygad, att för hjordarnas vård emot rofdjuren icke finnes någon annan verksam utväg än ganska höga premier, sorn äro lika öfver hela landet och som det ålägges communerna att utbetala, då något rofdjur fälles. Men om något sådant skall stadgas, bör man vara betänkt på den lindrigaste utvägen att anskaffa de medel, hvarmed sådana premier skola bestridas.
Jag medgifver dock att j goda år fri Spannemåls införsel från Finland vore vådlig eller då Finnarne till det i Sverige gällande pris kunde försälja Spannemål, emedan efter exportation af egne förråder de ägde öppet fylla sina behof med Rysk säd, hvarigenom ett altför stort öfverskott kunde hitkomma Huru Handelsvågen deraf tyngdes vittnar 1819 års Finska handels import, ehuru behofvetvisserligen påkallade den, Hvad beträffar den Finska veden bör jag nämna, att jag hört i Finland många, äfven af dem som ägt inflytelse på dess allmänna hushållning, vara af den tanka, att dess export på Stockholm af ved borde framdeles inskräa kas om ej alldeles förbjudas, på det skolarne 120 7 April e, (a. vid kusterne, redan af denna handel försvagade eller till en del försvunne3 icke måtte ytterligare förstöras, hälst elter alla afdrag, huggcingsko tnaden knappt blifver Skogsägaren ersatt. Vid detta förhållande och, oberäknadt Stockholms ofvan anförde fördel, hade jag trott, att då genom Finsk veds införande Svenske skogarne besparas till ädlare användande, såsom koloing för Bergverken, samt ålitning a£ Storvirke, Bjelkar, timmer, plankor, bräder tjära och slöjdevirke, Finska vedhuget förSvensk, räkning icke borde å Svenska sidan helt och hållet afböjas, så länge det å den Finska medgifves, emedan genom dess utestängande från concurrence och deraf förorsakade stegring af vedpiset Svenska skogarne skulle för mycket åktas till det sämsta bruk deraf kan göras,. I det förstånd Henr Thara tagit min mening angående förmån, att med BancoSedlai lösa Finska varor har han visserligen rätt. Men jag har förutsatt, såsom förhållandet är, att desse sedlar för varor, sorn Stockholm ej ännu kan från Finland umbära, öfvergå till detta land till godtgörande af deas öfversskott i handelsväg.
Då, enligt hvad berördt är, förevarande fordrings-fråga blifvit behandlad på sätt, ej mindre aldre Iförfattningar, rörande liqvider om Kronofordringar stadga, än ock Riksens Ständer sedermera, till efterrättelse i dylika ämnen, förordnat, uti det för Deras Riksgälds-Contoir utfärdade Reglemente, sorn, uti 7 Art. 2 i afseende på sådan liqvid, fäster det vilkor, att fordringen 748 Underååniga Skrifvel seri siall vara i laglig ordning och inom föreskrifven tid bevakad, på sådan grund laglig prdfvad och af K. M., efter det Riksgälds-Contoirets 'lrullmägtige hörde blifvit, i Nåder fastställd; så^ och enär deremot, på grund af Kammar-Collegii afgifne underdåniga utlåtanden, K. M., genom särskilde beslut, äfven sedan nu varande Grundlag stiftades och antogs, i Nåder förklarat Gref-j veliga Gyllenstjernske Arfvingarnes ifrågaställde fordran vara af den beskaffenhet, att någon liqvid deraf icke eger rum, i följd hvaraf åter den, med liemtad anledning af Riksens Stan*} ders Secreta Utskotts, år 1766, meddelade yttran-i de derom, nu gjorde ytterligare ansökning, de-! sto mindre, emot hvad sålunda i utstakad ord-j ning är utredt och lagligt pröfvadt, kan till något afseende föranleda, som Secreta Utskottets berörde yttrande, hvilket ock förbehåller Staten dess härunder beroende rätt, icke af Riksens Ständer såsom deras beslut är vordet godkändt eller hos K. M. i underdånighet anmäldt, hafva Riksens Ständer funnit sig icke kunna, i anledning af den underdåniga ansökningen, vidtaga någon åtgärd; Hviket, till svar å E. K. M:ts Nådiga Remiss, Riksens Ständer få i underdånigt het anmäla. Riksens Ständer framhärda etCj Underdåniga S\rifvelseft 749 N:o 358.'
Såsom grund för återremissen, har inom Välloflige Borgare-Ståndet hufvudsakligen emot Betänkandet blifvit erinradt: att Utskotten ej i nog bestämda ordalag uttryckt tillstyrkandet, alt trupp-transporter måtte ske Statssamt Allm. Besv.- ock Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o i36. 7 sjöledes^ enär senare delen af de gjorda hemslällandena skall i ljumma termer upphäfva den första perioden, men att, då redan tillförne erinringar utan åsyftad följd blifvit gjorda mot detta sätt alt uttrycka sig i Rikets Ständers skrifvelse!’, hvilka borde vara tydliga och bestämda, så att ej de förslag, önskningar och beslut, som Rikets Ständer framställa, blifva paralyserade genom eftersatser, som lemna den andra Statsmagten åtminstone skenskäl att handla efter godtfinnande, det ej eller nu vore anledning att hoppas rättelse i det anmärkta misstaget eller begagnande af andra termer. I anledning cf den gjorda anmärkningen, har det likväl blifvit föreslaget, att Utskotten borde tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, ”det fortskaffning af trupper, tillhörande Landt-armeen, måtte komma att ske sjöledes,” samt att uti den nya Tåg-Ordningen måtte anbefallas, 5,det transport af båtsmän skall ske företrädesvis sjöledes,” och fcljagtligen de af Utskotten uti ifrågavarande Betänkandet föreslagna tillägg, i afseende på möjligheten alt begagna detta transportsätt, m. m., helt och hållet derur utgå.
En annan Ledamot har ansett, att länet bör sökas inrikes, hyan flere instämt. En Ledamot vill hafva nedsättning af räntefoten och successiv amortering af skulderna, —anser några Hypolheks-föreningar icke kunna bildas, så länge de tysta förmonsrätterne fortfara att vara gällande; men, utom det att dessa hinder snart kunna upphöra, tror han, att afven med deras bestånd, något för de friare Credit-förhållandena, som åsyftas af dem, icke vore att befara, men att utan Statens biträde och förlag desse väntade inrättningar icke kunna åstadkommas; tilläggande, att ora Staten med 5o,ooo R:drs uppoffring bereder folket 10,000,000 Rrdrs vinst, så måtte väl en synnerlig Stats-oeconomisk förkofran derigenom vara vunnen. Utskottet går nu att, efter ämnets förnyade noggranna skärskådande och efter öfvervägande af hvad inom Riks-Stånden vid återremissen blifvit yttradt, utveckla sina åsigter derutaf. Beträffande först den omständigheten, alt Utskottet ej uti ett och samma Betänkande besvarat, så väl den Kongl. Propositionen, som Anders Danielssons och Johannes Svenssons i anledning derutaf framställde förslag, så har det ej kunnat undgå väcka Utskottets förundran, att denna omständighet inom flere Riks-Stånd ådragit sig synnerlig uppmärksamhet, enär det hittills ansetts bero af Utskottens bedömande att stundom uti ett gemensamt Betänkande besvara flere med hvaran> nan gemenskap egande motioner, och en annan gång uti serskilde Betänkanden fördela till och med delar af samma förslag, ehuru detsamma blifvit framslälldt uti allenast en motion eller Nådig Proposition, i hvilket sistnämnde afseende Utskottet endast vill åberopa Kongl. Majits Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, hvars besvarande Utskottet fördelat uti ganska mångå serskilda Betänkande» , utan att delta behandlingssätt föranledt någon anmärkning.
Ständer älven vidrört andra delar af gällande grunder för kronogodsens lörvaltning, hade Kollegium ansett sig böra gifva sitt yttrande en större omfattning; hvadan, — efter att hafva visat grundlösbeten af den åsigt att Kronans arrenden höllos till alltför låga belopp, till följd af Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 om bestämdt 12 Expeditions-Utskott tets Forsing till underd. Skrifvelse, !S:o 97. maximum, hvaröfver det årliga arrendet ej borde gå, och rätt för arrendatorn att emot erläggande deraf bibehålla arrenderätten om han väl brukat egendomen, samt, i anledning af Rikets Ständers anmärkning att enskilde personer droge större arrendeinkomster af sina egendomar än Kronan, ådagalagt, att i detta hänseende ett bättre förhållande än fordom i 11 träd t, ehuru sådant för den större mängden af Kronans egendomar måste tillskrifvas goda konjunkturer för jordbruket och endast i afseende på ett jemförelsevis mindre antal vore att hänföra till verkningarne af 1847 års författning, hvilken dock, såvidt sådant ännu kunde bedömas, syntes leda till Statens sanna fördel, — Kollegium derefter uti de särskilda delar af ämnet, hvarom dess yttrande genom Rikets Ständers underdåniga framställning blifvit påkalladl, sig utlåtit, och dervid, hvad först anginge den Kronans arrendatorer beviljade optionsrätt, hvilken \äl Rikets Ständer förklarat betänkligt att rubba, men någre E. K. Majus Befallningshafvande velat dels förkasta, dels i viss mån ändra, förklarat sig anse densamma böra bibehållas i sitt närvarande skick. 1 fråga om sältet för arrendets bestämmande, hvilket ämne utgjorde egentliga föremålet för Rikets Ständers underdåniga framställning, hade Kollegium deremot ansett sig böra biträda den af både Rikets Ständer och samtlige E. K. Majlis Befallningshafvande uttryckta mening, alt personer med verklig sakkännedom borde fä tillfälle alt yttra sig, innan minimioch maximi-beloppen fastställas.
Län sig ofta beklagat öfver de serskilda olägenheter, hvilka i så måtto skola åtfölja Ordinarie Båtsmansroteringen i Länet, att, uti anslaget af Hemman till utgörande af en Båtsmansrote, så stor olikhet råder, ätt detta anslag varierar imellan ^I-dels osh Fem hela mantal, utan att likväl hemmanens mer eiler mindre goda beskaffenhet ligger till grund för en sådan olikhet, samt att hemman till utgörande af en Rote ofta äro spridde i serskilda Socknar, Härader och Fögderier, ända till ett afstånd af Fem mil och deröfver från hvarandra, Kongl. Maj:t väl i Nåder funnit jemkning och rättelse derutinnan både billig och angelägen j men Kongl. Maj:t hade med anledning af Grundlagens stadgande om Indelnings-och Roteringsverkets orubbade bibehållande till sina hufvudgrunder, sådant oaktadt icke tagit någon omedelbar åtgärd till berörda olägenheters afhjelpande, utan ville Kongl. Maj:t i Nåder hafva Öfverlemnat Ärendet till Riksens Ständers förutgående pröfning. Sedan ofvan högst berörde Nådiga Proposition blifvit till Allmänna Besvärs - och Ekonomiutskottet remitieradt, får Utskottet vördsamligen yttra: att, då Riksens Hö^lof!. Ständer uti densamma lära med djup vördnad och erkänsla Igenkänna den Landgfaderliga kärlek och omvårdnad, hvarmed Kongl. Majt städse behagat omfatta alla döss trogna Undersåier i allmänhet, och dem i synnerhet, hvilka, i ett eller annat afseende, Eesv. och Ekon. UtsE Betänkanden* 315 tryckte under Samhällslifvets bördor, deruti sökt en billig lindring samt mera jemn fördelning, och Riksens Höglofl. Ständer jemväl torde linna, att den af Kongl. Maj:t i Nåder proponerade jemkning och rättelse uti Båtsmansroteringen i Hallands Län är högst nödig, i anseende till både den stora olikhet, som nu äger rum imellan Rotarnes storlek, och deras spridda samt ofördelaktiga läge sinsimellan inbördes ; så torde Riksens Höglofl.
Det måste vara ett förbiseende af LagUtsk., att straff ej blifvit stadgadt för sådana fall, och jag får derföre förnya min anhållan om återremiss. Den 2fi Au gustf. Gr. Sparre: I det fall som den siste talaren omnämnt, att någon utlemnar till annan en förfalskad handling, på det bruk deraf må göras, liar ju förfalskaren redan deraf gjort bruk, ty det är detsamma om lian gör detta personligen eller genom någon annan. Jag är således öfvertygad att en person som utlemnar en sådan handling, icke blir strafflös. Jag bör äfven nämna att i det nyare lagstifningsarbetet, verkstäldt under början af detta århundrade, synnerligast i Tyskland, som ligger till grund för LagKomitéens arbeten, och i dé allra nyaste, nemi. de Preussiska, de Badiska och de Österrikiska, begreppet förfalskning varit upfattadt på detta sätt. Jag tror att Utsk. haft god anledn. att från den i utlandet vunna erfarenhet hemta stöd för sitt sätt att behandla denna fråga. Ett förbiseende kan det så myckel mindre hafva varit, som i Högsta Domstolen anmärkning blifvit gjord mot förslaget i denna del, till'följe hvaraf Just.Ministern i StatsRådsprot. ådagalade nödvändigheten af detta stadgande. Utsk. har således ganska noga öfvervägt äfven denna punkt, och icke, såsom Hr Cederschiöld antagit, endast af förbiseende gifvit § denna lydelse. Hr Cederschiöld: Gr. Sparre stödjer sitt yrkande endast derpå, att bruk skulle vara gjordt af den falska handlingen. Detta har jag icke bestridt: jag bar blott velat att den, som verkligen gjort förfalskningen, också skall derföre straffas. I § står: »och har han af den falska handlingen, sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra, bruk gjort». Det är mot detta jag gjort anmärkn., ty förfalskarens brottslighet är lika stor, om ban i bedräglig afsigt gjort förfalskningen och låter den ligga framme på det att en annan må begagna sig deraf. Jag fortsätter min anhållan om återremiss. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf:
M:t skall låta uprätta förslag till dessa hypotheksböcker och då närmare öfverväga hvad som i sammanhang med dessa böckers inrättande må i afseende på lagfart och fast egendom ega rum. När R. St:r på detta sätt hafva i allmänna ordalag förklarat hvad som är deras åsigt och denna åsigt så mycket mindre bör uttryckas i bestämda ordalag som Utsk:t omförmält, huruledes lagberedningen förklarat sådana böcker icke vara lämpliga, synes mig att Exp.Utsk:t gjort allt hvad det bort göra, för att uppfylla det åliggande som Utsk:t tillhör. Man kan visserligen, för att göra Gr. Sparre till viljes, sätta in en eller annan mening, men i öfrigt anser jag icke någon återremiss vara behöflig. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc, Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels godkännande af ifrågav:rie skrifvelseförslag och dels ålerremiss deraf, framställde H. Exc. först propos. på förslagets godkännande, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på detsammas återremitterande, då svaren utföllo med flere ja samt ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Härefter föredrogs ocb godkändes Exped.Utsk:ts den 1 dennes bordlagde skrifvelseförslag N:o 106, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. Föredrogs ånyo LagUtsk:ts den 25 och 28 sisth Juli på bordet lagde Utlåt. N:o 40, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utsk:ls Betänk. N:o 19, i fråga om antagande af ny lag ang:de skillnad i äktenskap. Hr Printzensköld, Carl: Den ändring, sorn Utsk:t här föreslagit i nu gällande lag ang:de äktenskapsskillnad, tror jag måhända alltför mycket underlättar ett så vigtigt steg makarne emellan.
Maj:t har i nåder låtit sig föredragas handlingarne i denna fråga; och då, enligt hvad upplyst och vitsordat blifvit-, den vestra obebyggda delen af den Kronan tillhöriga och till Landshöfdingens i Elfsborgs län disposition upp - 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition No 11. låtna tomten, N:o 414 i qvarteret Blomman inom Wenersborgs stad, är hvarken för bemälde Embetsman, som tor egen räkning hittills uthyrt densamma åt enskilde personer, eller för något Kronans behof erforderlig, men dess förvärfvande deremot är af vigt för staden, som derigenom kommer att erhålla passande vid hamnen belägen plats till uppförande af en utaf behofvet påkallad nybyggnad för tullkammare samt vågoch packhus; Vill Kongl. Maj:t, mod anledning af vederbörandes derom gjorda ofvanberörde hemställan, härmed föreslå Rikets Ständer, att nämnde tomtdel, innehållande en areal af 48 qvadratstänger, må till Wenersborgs stad för all framtid öfverlåtas mot en årlig afgäld till Landshöfdingen i länet af sjuttiofem (75) Riksdaler Riksmynt. De till frågan hörande handlingar skola tillhandahållas det Utskott, till hvars behandling ärendet varder af Rikets Ständer öfverlemnadt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet, inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 6 Februari 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer; Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström; samt Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld.
Ehuru Banquens Sedelstock icke hållits hemlig, har den dock i allmänhet varit så litet känd , att vid sista Riksdag uppgafs af män, som borde känna det, att Sedelstocken sedan I8t2 var förminskad med blott 200,000 R:dr. Vi hafva nu sett af sjelfva Bancooch Stats-Utskottens Betänkande örn Finance-regleringen, att den i det stället blifvit till den tiden minskad med 2 Millioner. Om man då kändt detta förhållande; hvilken fördelagtig verkan hade icke sådant skolat medföra på Banquens Credit; äfvensom på Riksens Ständers beslut i afseende på Penninge-Verkets reglerande vid sista Riksdag. Herr von Schulzenheim , David: Jag har isynnerhet nitälskat för Rörelse-Capitalets uppgift, för att kunna mäta dess förhållande emot Folkmängden, det probabla varubeloppet och exporten. Folkstocken var för * Secuium hos oss en hemlighet. Tabellverket har derom lemnat mycken upplysning, och då nu qvinqvennii-Tabellerne hinna utkomma, skola de utbreda en rätt Statistisk kunskap. Litet längre tillbaka voro Landoch Gränse-Chartor en hemlighet, pä det att Fienden ej skulle hitta in i Landet; men ett sådant okunnighets-tökn är skingradt, och Banco-Utskottet kan icke vä* gra4 uppgiften af Verkets förhållande, enär och så ofta Rikets Ständer det förordna. Dtn 18 April. 63 Herr af Brinckman, Gustaf.- Det var en tid då vårt Fädernesland, manligt strälvade till uppkomst af välstånd, då många nyttiga inrättningar tillvägabragtes och omgärdades med vishet och kraft En annan tid bär kommit, föranledd af förändrade förhållanden, då man af enahanda välmening, tror sig bora omskapa allt efter tidens anda, och vill anse fordna försigtighetsmått såsom fördomar, beroende af Vanan och en mindre upplysning. Jag tror likväl, att den största varsamhet ar nödig, innan detta omdöme allmänt antages, innan man öfvergår till nya läror, hvilka ännu icke till deras lyckliga verkan, med fullt förtroende kunna förutses.