Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skildringen af den falske lärjungen är den enda punkt i handlingen, där Bulthaupt något afvikt från den bibliska texten för att i diktarkraft skapa en mera sympatisk personlighet än den iumpna girigbuk, som för trettio silfverpenningar säljer sin herre. Operans Judas är tviflarn och tänkarn. I kvalfullt grubbel spörjer han sig, efter det att Kristus förutsagt t-in död: » Hur kan han dö, om han är den af Gud utsände? » och han faller på tanken att genom förräderiet bringa både sitt eget tvifvel och Kristi bespottare till tystnad, » ty Fadern må- ste dock visa sin makt för att rädda sin son. » Följdriktigt och i hög grad dramatiskt verkar härigenom Judas ' vid aftonvarden skyggt framkastade fråga: » Herre, är jag densamme? » Det är alltjämt det naggande tviflet, som söker visshet, om profeten känner till förräderiet, och Kristi ord: » Hvad du gör, gör snart » stadga ännu mer hans beslut. Men då förräderiet blifvit begånget, utan att någon guddomlig rättvisa ingripit för att afvärja illdådet, då Kristus släpas bort till sin förutsagda offerdöd, då förvandlas tviflarn åter till den mä- staren älskande lärjungen, som i fasa öfver följderna af sin handling skyndar att göra slut på ett numera för honom outhärdligt lif. Denna tolkning, som, ehuru ej i bibeln fastställd, dock ej heller behöfver vara falsk, kastar ett mänskligt och försonande ljus öfver den traditionela, motbjudande Judastypen och var såsom framställning en af aftonens mest betydande. Teatern var oaktadt de för Bremen mycket höga biljettpriserna fullsatt från golf till tak, och dock lär ett stort religiöst parti i staden ifrigt ha kämpat emot föreställningarna, och predikanter ha till och med från predikstolen uttalat sin förkastelsedom öfver begreppet Kristus på en världslig scen. Till dessa motståndare hör bland andra den i Sverige väl kände andlige skriftställaren och prästmannen Otto Funcke. Jag kunde ej underlåta att hemsöka honom för en interview om saken i fråga, och det korta besök jag hann göra i hans hem skall länge efterlämna ett angenämt intryck i mitt minne.
Öfwer denna länga kust äga wi icke flera sammanhängande och pa sätra grunder författade hydro» gra - 646 Den iä December. grafiska Special Chartor, än för Stockholms och Bo, hus»Läns Skärgärdar, innefattande rndasi cn siräcka af 6§ mil, och begge tillkomne gensnr err rrägit arbe» te sedan ar iFoz,- under Sjömätnings Corpsens nuwas rande Chefs styrelse vä) egen hi-ndläggning. O^wer klist n »frän Gu^lchamn kill inne-not Söderhamns stad. finnes wäl cn icke gammal, men ganska fullkomlig Special,Charta, pä hwiikcn, utom siska andra grund, äfwen dek saknas hrvarpä-Fregatter» Bellona nyligen förliste, ehuru det länge warit bekant och ligger j stora farleden. Mi harwid den anmärkning tillätas mig: att en sadan lörkust kostar Riket iner, än hela SjömäknjngS» Corpstn pä ett half? århundrade. Lika ostMändiaa sch förvillande äro äswen ds gamla Charior wi hofwa öfwer den länga kusten i frän L-'Ndsorr til! Calmar, Och öfwer den rovcoe mil länga kristen ifrån Söderhamn till Torneå, som ester förlusten gf Finland är Sweriges wigtigaste gräns, äga wi icken enda lapp, sym sörljenar namn af hydrografisk Charta. När allt detta är en afgjord sanning, hrvaryg» man kin ö^werkygas i wärk nu kill en början formerade Sjö-Charke Ucchiv; när mera än syo mil af Rikeks Kuster och Skärgärdar dels äro opälireligr, dels alldcles icke mätta, ufftttgde och beskrisna; sä lärer ej det återstående Sjömätnjngs-arberet kunna kallaobetydligt och Corpseninrättning ur delta skäl förkastas.
Slutligen få Rikets Ständer, i anledning dels af gjord anmälan derom, att förslagen till Civiloch Criminal-Lag skola för närvarande i Bokhandeln saknas, dels ock af den framställning alt de hos Högsta Domstolen förde Protocoll öfver granskningen af Civil-Lagen måtte tryckas, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att E. K. M. i Nåder täcktes gifva bafallning, det omförmälde tvänne förslag med dithörande motiv och öfrige bilagor måtte å nyo tryckas, äfvensom att de hos Högsta Domstolen, vid derstädes förehafd granskning af Lag-Comiteens förslag till allmän Civil-Lag, förde Protocoll så fort ske kan måtte lill trycket befordras, samt alla dessa handlingar i ett tillräckligt antal exemplar för lindrigt pris allmänheten tillhandahållas. Rikets Ständer framhärda &c Slockholm den 26 November i83/f, N:o 215. Uppläst och godiändt hos Ridd, och Adeln den 1 Dee. 1 SJ.f. Preste-Ståndet den 1 — Borgare-Ståndet den 1 — Bonde-Ståndet den 1 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om städerne Stockholms och Götheborgs befrielse ifrån erläggandet af sterbhusafgift. (Stats-Utsk. N:ris 54 & 209). S. A, K. Sedan Rikets sist församlade Ständer, med tillkärmagifvande af deras beslut, att den, såsom bevillning, redan stadgade sterbhusafgiften borde ej mindre å landet än i städerne bibehållas, och fortfarande, såsom hittills, utgå, tillika hos E. I\. M. i underd. anhållit, att till deras nästa sammankomst erhålla upplysning om orsaken, hvarföre städerne Stockholm och Götheborg voro ifrån denna allmänna afgift befriade, och de i stället till Stats-Verket endast erlade jA skilling af hvarje icke fattigt matlag eller hushåll ibland Borgare och ofrälse Ståndspersoner; så har E. E. M. till 09S Expeditions-Ulskollels Förslag till urul. Skrifvelse N.-o 2/5.
Utskottets tanke utginge med så ringa tunga och så fullkomligen omärkbart af den stora förbrukande allmänheten, att ur denna synpunkt ej kunde anses af något verkligt behof påkalladt att den afskaffa, icke tillstyrkt bifall å den nådiga Propositionen, hvilken icke heller af Rikets Ständer bifölls, — samt att, vid de två nästderefter följande riksdagarne, enskilda motioner blifvit i samma syftning väckta, men att, sedan Utskottet äfven då, ehuru dels med erkännande af att ifrågavarande artikel utgjorde en bland de oundgängligaste förnödenhetsvaror för alla samhällsklasser, äfvensom ett högst behöfligt råämne Bih. till B. St. Svampar. Tobak. för omförmälda yrken, dels med uttalande af den åsigten, att önskligt vore, att afgiftsfrihet kunde medgifvas för denna nödvändighetsvara, likväl, i betraktande såväl af det för konsumenten omärkliga i skattens uttagande, som af den stora inkomst, densamma beredde Staten, funnit sig icke böra förorda det afgiften borttoges, sagda tullafgift blifvit vid det år 1857 för densamma stadgade belopp af 10 öre kubikfoten bibehållen. Ehuru tullinkomsten för oraffineradt salt, hvilken vara, såsom hvarken umbärlig eller lätt smuggelbar, ur financiel synpunkt särdeles egnar sig för beskattning genom tull, varit ganska betydlig och år 1864 uppgått till 219,748 R:dr, kan likväl, enligt Utskottets tanke, afseendet härå icke längre rättfärdiga en sådan beskattning å denna vara. Den ofta uttalade åsigten att den derför utgående tullen föga skulle inverka på försäljningspriset har äfven ofta och med fog blifvit motsagd.
Reservation: af Herr Lallerstedt, som yttrade: »Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 28 Augusti 1851 uttrycker icke nog tydligt, att Rikets Ständer ansett universiteternas befattning med ekonomioch politi-målen i de städer, der de äro förlagda, böra, likaväl som den akademiska jurisdiktionen, helt och hållet upphöra; och uti H. K. H. Kanslerens af Utskottet åberopade memorial af den 4 April samma år förekommer derom endast en intetsägande fras eller att universiteternas rättighet att Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 87. ii jemte borgerskapet deltaga i universitets-städernas ekonomioch politi-förvaltning kunde försvinna lill de delar, som uti jurisdiktions-förhållandet hafva sin grund. Då likväl denna rättighet icke kan betraktas annorlunda än såsom ett privilegium, hvars skadliga följder äro tillräckligt ådagalagda, samt orsaken hvarföre Rikets Ständers framställning vid 1850—1851 årens riksdag blifvit i förevarande hänseende lemnad utan vidare åtgärd torde kunna sökas i de obestämda ordalag, i hvilka den blifvit affattad, så får jag, för min del, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att uti förnyad skrifvelse hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det universiteternas befattning med ekonomioch politi-målen i universitets-städerna må, så fort ske kan, upphöra.» Häri instämde Herrar Thomée Odmansson och Boman.
Då jag vågat föreslå RiksStm, i en till StätsUtskts behandling öfverlemnad motion, att upphäfva den s. k. hemmantalseller extra ordinarie räntan ihan och med 184.1 års början, samt i en annan till Bevilln:sUtsk. remitterad motion, att nedsätta allmänna bevillningen efter 2:dra Art. 8, 9, 12 och i3 till hälften för handlande, fabrikanter, manufacturister, handtverkare och samtlige borgare i städerna, samt för deras betjening och arbetare; har detta skett, för att begagna till ömsesidig fördel förstädernas och landets innevånare de tillgångar, som visat sig kunna påräknas genom extra bevillningarna, ibland hvilka isynnerhet stora sjö-tullen, men äfven brännvins-bevillningen, chartae-sig.- och postmedlen, om dessa slats-inkomster regleras efter ändamålsenliga principer, synes kunna erbjuda betydliga förökningar i stats-inkomsten. Jag har trott R. St. böra föredraga detta sätt att jemna bördorna framför det att upphäfva allmänna bevillningens personella och fastighets-utskylder, dels derföre, att de gamla grundskatterna å landet till deras natur äro mera tryckande än bevillningen, utan att i proportion lemna statsverket samma behållning, samt inveckla, försvåra och fördyra uppbörd, redovisning och controll; dels derföre, att det icke lärer kunna bestridas, att ju lindringen på städernas rörelse är af vida allmännare och verksammare inflytelse på deras innevånares välstånd, än minskningen i fastigheternas bevil ln:s-afgift. Men då jag, för att vinna en snar och lätt utredning af dessa tvänne förslagers verkställighet och nytta, vågat begära deras directa behandling af de begge Ulskm särskildt; får jag likväl anhålla om Utskms gemensamma öfverläggning och utredning af det sätt, hvarpå dessa motioner må kunna ställas i sådant samband, att, derest Konungen skulle vägra verkställighet åt R. St:s beslut ang:de hemmantals - Den i Februari.
Sedan, jemlikt Kongl. Majlis Nådiga dom, bemälde Compagni fått sig tillerkänd ersättning af Kronan, till belopp af 26,662 Ridr 34 sk. 3 rist., för den förlust, Compagniet vidkänts genom åtskilliga emellan Sverige och främmande Magter ingångna Handels-ti'aclater, hade, i följd af anställd förnyad rättegång, Kronan blifvit, medelst Stockholms Kämner-Rätts utslag, förpligtad att lill Compagniet erlägga fem procents ränta å nämnde summa, dels från den 22 Februari 1831 till den 3 April 1833, dels från den 23 34o Expeditions-Ulskottels Förslag till anel. Skrifvelse, Nio l3g. Mars 1835 till den 21 December 1836; hvarefter Rådstufvu-Rätlen, hvars Dom af Svea Hof-Rätt gillats, tillagt Compagniet ytterligare ränta å 5,233 R:dr 6 sk. 4 r:st från den 3 April 1833 till den 21 December 1836; och hafva, till fullgörande af sistnämnde domar, omförmälda medel blifvit i vederbörlig ordning deponerade. Som Kongl. Maj:t uti Dess Högste Domstol, under den 13 October 1842 i Nåder fastställt Hof-Rättens Utslag, och Dykeri-Compaguiels rättighet att utbekomma nämnde deposilionlmedel således är slutligen bestämd, hafva Rikets Ständer funnit skäligt, att beloppet deraf, tillsammans 6,116 R:dr 8 sk. 3 r:st, må, i likhet med de uti föregående punkter omnämnda medel, alföras. 7:o Tryckningsm. fl. kostnader för Fattigvårds-Comiteen, enligt Kongl. Brefvet den 1 Februari 1840, 2,510 R;dr 44 sk. 8;o Till aflöning At den Svenske Secreteraren och vaktbetjeningen hos den af Kongl. Maj:t i Nåder förordnade Comilee för reglering af Unionsförhållandena emellan Sverige och Norrige, samt till liqviderande af åtskilliga andra för Comitéeus räkning förefallande utgifter, enligt Kongl.
Hofpredikanten Wahrenberg väckt motion (N:o 32), deruti motionären, under åberopande af ett motionen bilagdt, från Kammar-arkivkontoret meddeladt bevis, hvaraf inhemtas, att kyrkoherden i Holms och Kulla socknars pastorat i Upsala län af det honom tillförsäkrade vederlagsbeloppet, 16 tunnor spanmål, hvarå tvänne kappar per tunna borde innehållas, alltsedan slutet af 1780-talet ej tillgodokommit mer än 12 tunnor 22f:dels kappar, föreslagit, att Rikets Ständer måtte af statsmedel anslå åt kyrkoherden i Holm och Kulla ersättning för sålunda bristande 2 tunnor 13||:dels kappar spanmål; men enär Utskottet anser, att frågor om anvisande af statsmedel till så beskaffadt ändamål, som det förevarande, icke lämpligen böra genom enskild motion göras till föremål för Rikets Ständers pröfning, utan att vederbörande i stället må i sådant afseende göra underdånig ansökning hos Kongl. Majit, som efter föregången behörig utredning af frågan, utan tvifvel vidtager de åtgärder, hvartill förhållandet kan finnas föranleda, hemställer Utskottet, att Kongl. Hofpredikanten Wahrenbergs ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 15:o. Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (Nio 110) har Riksdagsfullmägtigen Jöns Andersson från Malmöhus län, med hvilken Åke Andersson från nämnda län samt Ola Lasson, Anders Persson och Ola Bosson Olsson från Christianstads län instämt, föreslagit att Rikets Ständer måtte, i stället för den från kyrkorna i Skåne till universitetet i Lund disponerade kyrkotionde, 2,354 tunnor råg och korn, anvisa motsvarande statsanslag till Akademistatens i Lund aflöning och dymedelst tillåta att kyrkorna åter komme i åtnjutande af deras så länge saknade rätt.
Hvad åter juridiska faeulteten i Lund beträffar, har jag aldrig påstått, att nämnde facultet collectivt afgifvit något utlåtande; dock har jag sett anmärkningar öfver det nya lagverket af Professor Cederschjöld i Lund, hvilka äro förtjenta af mycken uppmärksamhet. Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning blef K. M:s nu föredragna skrifvelse tili LagUtsk. remitterad. Föredrogs ånyo K. M:s d. i5 dennes e. m. på hordet lagda nåd. propos., angående särskild vedergällning till Lagcommitteens arbetande ledamöter efter numera fulländadt uppdrag. Frih, Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Då R. o. Ad. nu, såsom jag förmodar, ämnar remittera den sednast föredragna K. propos. till StatsUtsk., torde det tillåtas mig att få fästa Utsk:s uppmärksamhet på de uttryck af R. St., som igenfinnas uti en vid i8i5 års riksdag aflåten skrifvelse och hvilka vittna om , huru 1815 års Ständer uppskattade de män, som Utarbetat nya lagförslaget. Då Konungen vid den riksdagen afgaf nåd. propos. om förhöjdt arfvode åt Lagcommitteens arbetande ledamöter, svarade R. St. sålunda: att ehuru R St. då, som vid den sistförflutna riksdagen, voro af den öfvertygelse, att ledamöterna i Lagcommitteen snarare borde förvänta efter fullbordadt arbete en emot deras möda svarande vedergällning, än ett större arfvode underarbetets fortgång, hafva de likväl, med afseende å de anförda vigtiga skäl, beslutat &c. Den ai April. 22 l I denna skrifvelse finner jag uttryckt ett erkännande af livad man är Lagcommittéens arbetande ledamöter skyldig, sedan de nu fullbordat sitt arbete, som jag under näst föregående discussionen hos flera talare icke förnummit.
» Fem Vaktmästare d:o d:o » 2: 50; varande förstnämnde Sekreterare och en Notarie samt två Vaktmästare antagne den 1 November nästiidet år, Sekreleraren för Riksgälds-verkets ärenden, Kamereraren, en Notarie, tre Kanslister och 3 Vaktmästare den 4 i samma månad samt en Kanslist den 29 sistlidne Januari. (Slats-Utskoltets Memorialer Nais 1 och 27.) hos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet-. för Sekreteraren, arfvode i månaden R:dr 250: — Denne tjensteman antogs den 22 sistlidne Januari. (Sammansatta Utskottets Memorial N:o 1.) hos BeviflninysUlsko tiel: för Sekreleraren, arfvode i månaden R:dr 300: » Tre Notarier, hvardera, dagtraktamente » 6: 50. » Tre Kanslister, d:o d:o » 4: 50. » Tre Vaktmästare d:o d:o # 2: 50, hvilken aflöning hör utgå för Sekreteraren och Vaktmästarna frän oell med den l:sta och för en Notarie från och med deti 6 November nästiidet år, för 2:ne Notarier från och med den Irsta och för Kanslisterne från och med den 11 December samma år. (Bevillnings-Utskollets Memorial N:o 1.) hos Banko-Utskottet: för Sekreteraren, arfvode i månaden R:dr 300: — » Två Notarier, hvardera, dagtraktamente » 6: 50. » Två Kanslister, d:o d:o » 4: 50. » Tre Vaktmästare d:o d:o » 2: 50; skolande alla dessa Ijenslemäns och vaktbeljenters aflöning beräknas från och med den 3:dje November nästiidet år.
Dessa af mig förutsedda menliga verkningar af ett för långt drifvet indragms-systeme komma icke, om det införes, att drabba mitt eget eller en efterträdares ansvar; men såsom embetsman och på grund af den erfarenhet jag anser mig äga, kan jag ej underlåta att på det högtidligaste deremot protestera och anhåller i följd deraf vördsamt, att Minister-staten måtte bibehållas vid dess nuvar. anslag. Diplomatisk Budget. Portugal. Envoye' extraordinaire — Wien 42>ooo: — Charge' d’affaires — Brlissel i4,333: 16. Charge' d’affaires — Köpenhamn 11,000: — Envoye' extraordinaire — London 48*666: 3a. Envoye' extraordinaire — Madrid 42>ooo: — Envoye' extraordinaire — Paris ... i . 42>ooo: — Charge' d’affaires — Stockholm 11,000: — Envoye' extraordinaire — St. Petersburg 42>ooo: — Envoye'extraordinaire — Berlin 42>ooo: — Charge' d’affaires — Haag 13,666: 3a. Envoye' extraordinaire — Rom 42>ooo: — lixt ra utgifter 53,333: 16. Hemliga utgifter 66,666:32. S:a r:dr Sv. b:co 470,666: 32. Nederländerna. Envoye' extraordin. Tyska Förbundet . Envoye' extraordin. — Danmark Envoye' extraordin. — Frankrike ... „ 44>00°- Envoye' extraordin. — Storbritannien , 55,000. Envoye' extraordin. — Österrike ... , 28,000. Envoye' extraordin. — Preussen Envoye' extraordin. —- Ryssland „ 44>°°°- Charge' d’affaires —- Spanien 10,800. Envoye' extraordin. — Sverige Envoye' extraordin. — Belgien
-Vill någon anföra besvär hos Rikets Ständer eller deras Revisorer, åligger det honom, att, inom tretio dagar efter det lian af Fullmägtiges resolution erhållit del, sådant hos Fullmäktige skriftligen tillkännagifva. *— Sker det ej; har han förlorat rättigheten att klaga. §• n4* Besvär öfver Fullmägtiges åtgärder böra, så framt de till pröfning skola upptagas, vara inlemnade till Fullmäktige senast en månad före Revisionens böljan eller Rikets Ständers sammankomst; men skulle anledning till klagan efter denna tid förefalla, må det vara klaganden öppet att, senast inom fjorton dagar efter det Fullmägtiges beslut blifvit honom kungjordt, omedelbarligen hos Rikets Ständers Revisorer eller deras Siats-Utskott sina besvär ingifva. §• ii 5. När, på sätt i §. ni omförmäles, någon Embetseller Tjensteman antingen suspenderas eller skiljes från tjensten, och han, inom föreskrifven tid, tillkännagifva, alt han är sinnad anföra besvär hos Rikets Ständer eller deras Revisorer, förordne Fullmäktige någon, sora med innehafvande lön förrättar den lediga tjensten, intilldes besvären äro pröf-vade och afgjorda; och njute den, som förordnas, fyllnaden i den lön, som beslås vid den syssla, hvilken af honom emedlertid bestrides. §. 116. Vid inträffande vacancer, eller då någon Embetseller Tjensteman af sjukdom eller annat laga förfall är hindrad att sin tjenst förrätta, skall den, sorn i hans ställe tillförordnas, utan serskild aflöning, bestrida en «ådan tjenst; dock komma de Extra-ordinarier, hvilka i lägsta graden, minst Bil. till Ståls-Utskottets Memorial JY.-o 4lQ - mindst under en månads tid, till ordinarie tjenstgöring blifva använde, att njuta full aflöning för liela den tid, de en sådan ordinarie tjenstgöring bestridt. §. 117.
Lika med reservanterna anser jag Utsk. hafva bort fasta R. Sl:s uppmärksamhet derpå, att hnfvudfrågan är erkännandet eller icke erkännandet af en utan deras vetskap tillkommen skuld; att denna del af riksstaten äfven måste regleras, oberoende af de tillgöranden, hvarom Utsk. talar. Bifalles Utskrs utlåt. så fortgår ett skuldsattnings-systeme, med S änders vetskap på sidan om riksstaten, fordringsägares rättsanspråk på godlgörelse åsidosättas till mehn för Rikets credit, och om slutet blir att Staten ändock måste betala, så anvisas medlen dertill af stora behållningar, dem vi nu äga lättare, än framdeles, sedan dessa ovanliga tillgångar blifvit till andra ändamål anordnade. Om än Utsk. hyst förhoppningar att Riksrättens dom skall medföra liqvid; så hade det likväl, i öfverensstämmelse med 3o §:n Riksd.Ordn., bort utröna, pröfva och föreslå det, som till Statens reglerande erfordras, men icke våga att grunda sina förslag på blotta förhoppningar. Antager jag, att hvad här föresväfvat Utsk. lomme att äga full motsvarighet i verkligheten; så förekommer mig likväl Utsk:s egen uppgift otillfredsställande, nemi. att de tillgöranden, hvarvid Utskts förhoppningar äro fästade, blott synas äga sammanhang med någon del af skulden. Jag vill nu för ögonblicket antaga denna syn vara annat än en villa, och frågar: huru vill Utsk. göra med den öfriga delen af skulden, nemi. med den, som icke inneslutes i den cathegori, Utsk. uppdragit? Dessa skäl, alla hemlade inom det område af betraktelser, som tillhöra Utskts synpunkt, öro i min tanke tillräckliga att verka återremiss. Men det gifves äfven en annan synpunkt än Utsk:s egen, De n 27 Februari f. m. 5 66, hvarifrån (Jenna fråga ses viii sill uppträdande på den Europeiska skådeplatsen.
Det var fästmön, vacker, snäll och duglig, men fattig som en skåpråtta. Anna, ja. Det bekymret flög sin kos på lätta vingar, i och med detsamma hon själf infann sig och flög sin trolofvade i famnen. » V i äro nu fattiga, Anna, » sade denne sakta och höll henne ett stycke ifrån sig. » Det vet jag — nå, än sedan d å? » frå- gade hon enkelt och slog armarne om hans hals. Han såg länge och rörd in i de trogna ögonen, som direkt ur hjärtat återspeglade bättre löften än högljudda eder och försäkringar, tryckte hennes hufvud till sitt eget bottenärliga hjärta, och därmed var deras förbund för andra gången fast besegladt för hela lifvet, så fast, som just känslan af geR e d i g e r a s af Sophie Bidrag mottagas med IAnge. tacksamhet. Logogryf. » Men nu få vi nog vänta något, » reflekterade Karl med dragningen till en suck, » kanske ett par år — hvem vet! » » V i lå så, » medgaf Anna, » men det dröjer nog ingen evighet, förrän du med din stora skicklighet tager dig fram — och så komma mamma och jag tidt och tätt och hälsa på er. » » Ja visst — ja visst, det skall du naturligtvis göra! » utbrast han och strålade upp. Hennes lugna och fasta tillförsikt till hans » stora skicklighet » gladde honom och gjorde så ända in i själen godt, att han kände sitt lefnadsmod liksom på örnvingar till flykt mot höga mål. De flyttade till hufvudstaden och slogo sig ned i en blygsam våning, » så många trappor upp som möjligt », på öfre Norrmalm, och prostinnan öppnade enligt sin plan middagsinackordering.