Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då tyckte jag alldeles att mina fingrar svaradi:: men vi bli snillrikare och skickligare för livar dag, om vi än bli fulare. Och jag kysste mina fingrar, ty jag kunde aldrig låta bli att tro, att de lefde sitt lif för sig och behöfde en smula vänlighet ikland. Och jag sydde inte mina hattar som andra, jag, utan då jag såg spetsar och plymer framför mig, kom ingifvelsen öfver mig, mitt hufvud blef varmt och mina händer behagligt kalla. Jag tyckte att jag diktade, ty en. hatt är ett poem, det är nu min tanke om saken. " Här måste hon le åt sig själf, som kunde sitta och tala om SAdana saker, som den andra ej alls förstod. " Men det är gagnlöst att tala om sådant nu ", sade hon. " Nu far jag till Amerika för att svälta ihjäl och skall aldrig mer känna siden och sammet under mina fingrar. " " Den soni vore hemma, den soin vore hemma ", fortsatte hon efter en stund af tyst förtviflan. " Hur kunde du fara hemifrån, Mari, 131 du som ej var tvungen? Hiir hade du hjärta att fara ifrån de dina och vårt kära sköna land? Hur kunde du ha hjärta till det? " Åter måste hon le; var det ej som taladt af själfva Martinson! Mari visste nog hvarför hon for, men hon såg ner och teg. ' Ja du far väl ut för att råka någon, som du tycker om ", började Agda åter, " men ser du jag har aldrig älskat något annat än min egen stad. Och inte människorna endast, utan husen, gatorna, hästarna, hundarna, allt, förstår du. Jag tyckte om att lefva der alla tyckte om mig och der hvartenda barn jag mötte på gatan lielsade på mig. " Här satte hon sig upp som gripen af eii obeskrifligt smärtsam tanke. " Hvem tror du tar min bäiikplats i kyrkan nu, Mari? Mins du, attjag ständigt suttit på samma plats? Det var dit min mor förde mig första gången hon tog mig med i kyrkan, och nu tyckte jag alltid, att jag hade henne bredvid mig då jag satt der, och jag hörde så tydligt hur hennes milda gamla röst blandade sig i psalmsången, att jag måste vända mig om för att se, att hon verkligen ej satt der.
Ut^ottelg ^lurslire yttrat en annan öfwei-ygklse rörande skjutsnings-sikyldighetcn.och sikjurslegans förhöjning. Skjuts-inrältningen har hittils halt den storsta inflytelse pa sederna och pa landtmanna-näringen. Ursprunget och aswcn, efter war vfwerkygelse, orätlwisan af denna tunga börda pä sandi bruket, mera tryckande i mätt af folkökningen , af lnäullrions ock lkmxer>5 tillväxt, aro ämnen, fom wi lörut aldrig funnit utredda med kännedom och styrko. Wi borde ej lata detta högtidliga tilfällct af cl Riksmöte förbigå, utan at inför Thronen frambära wära underdgniga beswär. Af Kongl. MastkS nädiga kropostljon finne wi ost wäckta och upmuntrade, ak i en wis och wälwilljande Konungs flöte nedlägga wara bekymmer. Wart hopp htvilar pä Kongl MaytS Nådiga yttrade böjelse, ac i möjliF gaste matto befordra Dest trogna Undersata» res af Allmogen förmon, samt at underlät - ta de allmänna skyldigheter, hwilka dsm aligga, och pä den u pinör k sam het Kongl. Maj:t i Nädcr fastar niis omständigheter hörande til Skjul 6ning 6 - besiväret. ^gngen »varaktig lättnad i Skj utön ing s-böswarek, ingen hulwudsaklig förändring i närwarande öfalla Skiurs.Jnrättnliig, anse wi möjelig utom i-.o ct noga och billigare bestämmande af rättigheter och skyldigheter för Skjutsande och för Resande. 2:0 en bekydelig förhöjning i Skjutslega». Om Högloft Utskottets underdäniga krojeÄ winner Kongl. Majus Nådiga bifall, sunes det första hindret wara i det närmaste afhulpet. Skulle Kon 1.
Skulle åter innehafvare eller brukare af flera till bränvinsbränning berättigade hemman, hemmansdelar eller lägenheter, vilja på ett ställe utöfva bränvinstillverkningen efter deras sammanslagna värde, vare sådant tillåtet, under vilkor, dels att dessa egendomar äro så belägne, att afståndet från det ställe, der bränvinsbränningen utöfvas, ifrån åbyggnad lill åbyggnad räknadt, icke är längre än en mil, dels att pannerymden i intet fall får öfverstiga det i § 4 bestämda maximi-belopp. Bränvinsbrännings-rättighet för jord å landet må icke i något fall förenas med bränvinsbrännings-rättighet för jord i städerne, eller efter sammanräknadt taxeringsvärde på ett ställe utöfvas. § 6. På landet vare tvänne eller flere åboer -å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samma socken och högst på en fjerdedels mils afstånd från hvarandra belägne, obetaget att, efter behörig anmälan vid mantalsoch skattskrifningen, och emot samfäldt erläggande af den på gemensamma bränvinsbrännings-redskapen belöpande afgift, sin bränvinsbränningsrättighet utöfva med en gemensam panna på den af dessa hemmansdelar eller lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymden. Aboer å sådane hemman, hemmansdelar eller lägenheter på landet, som icke uppgå till 300 R:dr i taxeringsvärde, men i öfrigt hafva de egenskaper, som, enligt § 2, erfordras för rättigheten att utöfva bränvinsbränning, åtnjuta äfven samma förmån, med vilkor att det sammanslagna jordvärdet uppgår till minst 300 R:dr. Bränvinsbrännings-rättighet må ej å annor man öfverlåtas utan i sammanhang med jorden. B ev ilin.-, Lagsamt Allm, Besvärsoeh Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:0 1. 41 § 7.
Den göt tvärtom ny oro i min upprörda själ, doften af träden, som redan buro tydliga knoppar, förde till mitt hjärta önskningar och behof, hvilka syntes mig kullkasta hela den sinnesro, som jag efter skilsmässan från Tore Gam mödosamt tillkämpat mig, och stjärnorna, som strålade från den matta himmelen, syntes mig med förakt blicka ned på min obeskrifliga karaktärslöshet. När värdinnan kom in för att bädda, retade hon mig utan att veta därom obeskrifligt genom en gemytlig anspelning på min muntert använda dag, och när jag gick till sängs, tyckte jag, att rundtom mig sväfvade alla de tankar och minnen, hvilka jag en gång för alla trott mig hafva visat bort, när jag lämnade Tore Gams och min gemensamma bostad. Naturligtvis ansåg sig Tore Gam böra hålla det löfte, han vid afskedet gifvit mig, nämligen att upprepa sina besök. Och naturligtvis utvecklade jag all min fintlighet för att göra hans sträfvanden i denna riktning om intet, utan att han skulle få tillfälle att upprepa något af de uppträden, hvilka föregått vår skilsmässa. Jag tog in min nyckel och öppnade ej, när han knackade. Jag förebar illamående, arbete och bjudningar, när han skriftligen inviterade mig. Ute var jag på min vakt, för att icke oförhappandes stöta tillsammans med honom. Jag gjorde med ett ord allt, som stod i min makt, och jag trodde slutligen, att han förstod min önskan och utan vidare respekterade den. Men jag skulle snart få se, att så icke alls var förhållandet. Denna varmblodiga natur, hvilken så helt och hållet saknade förmågan att i allmänhet misstänka ett förhållandes realitet, hade med en naivitet, hvilken föreföll mig nästan förolämpande, satt sig in i den tanken, att han med detta enda sammanträffande helt och hållet återvunnit mig. Han var till den grad öfvertygad härom, att han sannolikt icke en enda gång tog mina afböjanden som beräknade förevändningar. Jag kunde se det på hans bref, hvilkas ton icke förändrades, i trots af att jag alltid besvarade dem i den mest konventionela form. Jag kunde höra det på hans röst, när han utanför min dörr parlamenterade med min värdinna och fick det besked, att jag var utgången.
A. 5o. — N:o 178. med förslag till ändring af åtskilliga reglemen ta - ( 4« ) tariska stadganden uti 8 art. af Bankoreglementet under d. 26 Maj 1835- XXV. B. 87. Å. 143. XXVI. U. 44. A. 5o. BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 179. i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 158, med förslag till reglering af Bankens lånerörelse i åtskilliga delar. XXV. B. 16 5, 245, 282. A. 344. XXVI. U. 44. A. 5o. — N.-o 180. öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o [5g, i fråga om belåning af actier och publika papper. XXV. B. 16!, 245, 283. A. 344- — N:o 181, med förslag till instruction för Rikets Ständers Bankoutskott vid nästkommande Riksdag. XXV. B. 348. A. 463. — N:o 182. med förslag till åtskilliga förändrade stadgandet) uti 5 art. af nu gällande Bankoreglemente. XXVI. B. 44} 49* A. 56. — N:o 183. med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter uti 6 art. 1 och 2 afdelningarne af nu gällande Bankoreglemente. XXVI. B. 44- A. 5o. — N:o 184- nied öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 7 art. i 1835 års Bankoreglemente. XXV. B. 480. XXVI. 20. A. 96.
l:o att alla kronans disponibla skogar och allmänningar, med undantag af de för flottornes eller andra kronans behof nödiga samt sådana, hvartill antingen menigheter eller enskilda kunna ega någon laglig rätt, och hvilket genom behörig undersökning bör utredas, måga uppå öppen auktion till den mestbjudande under skattemanua-rätt försäljas; 2:o att årliga räntan bestämmes till minst sex skillingar banko för hvarje tunnland skog eller jord, hvarunder det icke må försäljas; och att någon annan skattläggning härå till Täntans bestämmande icke må ega rum, ej heller några frihetsår; 3:o att skatteköpe-skillingcn bör erläggas med sex gånger den ränta, hvarå högsta anbud göres vid auktionen för hvarje tunnland skog eller jord; och att ej mindre den årliga räntan, än skatteköpe-skillingen skall beräknas i spanmål efter ett medeltal af Länets markegångspris under de vid köpet nästförflutna tio åren; böran - de äfven Kongl. Maj:!s Nåd. Proposition, N:o 6. 9 de äfven nöjaktig säkerhet ställas för årliga räntans utgörande och för skatteköpsskillingens riktiga erläggande; 4:o att skatteköps-skillingcn må få utbetalas på sex år, eller ock kortare tid, allt efter omständigheterne, som dock böra ankomma på Kongl. Maj.ts nådiga pröfning för hvarje särskildt fall, der något uudantag kau ega rum; 5:o att auktionerna böra ske på en och samma dag uti Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium och Lands-kansliet i orten, samt å det närmast till skogen belägna tingsställe, sedan kungörelser derom blifvit utfärdade inom länet och angränsande län, samt uti allmänna tidningarne; och 6:0 att Landshöfdingen eger föreslå samt Kammar-kollegium pröfva och fastställa i huru många tunnland hvarje utrop vid auktionen bör. ske.
Afven vill jag fästa uppmärksamheten derpå att, om detta förslag antages, måste ett större antal tjenstemän tillsättas i Banken för de derigenom ökade göromåleri. Pä de af mig mi anförda skäl, äfvensom på de förut, af flere talare i samma sylte anförda, får jag således anhålla att K. o. Ad. ville bifalla Banko-Ulsk:ts nu föredragna Betänk. Frih. von Schwerin, Jules: Framför allmänhetens beqvämlighet bör allmänhetens säkerhet gå, och jag tror att Riksbankens sedlar böra upprätthållas så att de representera myntvärdet. Våra privatbanker hafva hittills skött sina affärer med utmärkt omsorg och redt sig särdeles väl, men vi kunna icke vara säkra på att ej andra tider kunna komma. Uppstår t. ex. en kris, kan man fordra att Banken skall upptaga deras rörelse, och då är det ju alldeles nödvändigt att den har sin kredit qvar. Det är just härför som jag anser att Riksbanken bör hafva sina affärer skiljda från privatbankernas och således icke ingå i några transaktioner med dem. Jag yrkar bilall till Utsk:ts Betänk. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: l)å jag till alla delar instämmer med de talare, som yrkat bifall till Ulsk:ts förslag, så kan jag fatta mig ganska kort. Jag begärde ordet med anledning af Frih. Liljencrantz’ yttrande, att detta förslag vore i den stora allmänhetens intresse. Första gången talade Frilen om att det vore särdeles bekymmersamt att springa omkring i staden för vexling, och andra gången han hade ordet, yttrades att det endast funnes 4 vexelkontor härstädes, men då synes mig icke heller springet vara så farligt. Samme talare sade äfven att dessa kassor endast äro öppna mellan 9—1 I, men Riksbanken skulle icke heller kunna hålla sin öppen längre, ty den måste äfven hafva tid på sig för uppgörandet af dagens räkenskaper. Den måste dessutom hafva en särskild kassör, som mottager irisättningarne och granskar alla dessa privatbanksedlar, som komma upp till Stockholm. Fördelen häraf, vare sig för Banken eller det allmänna, blefve således icke synnerligen stor.
Om Extra Roteringen förbjudes att lega inom beväringsåldern, hemställer jag, om det icke är skäl, att förhållandet blir lika med den ordinarie. Jag anhåller ännu en gång om bifall till Utlåtandet. Friherre Ulfsparrej Georg: Utom det att jag till alla delar förenar mig med Grefve Brahe, får jag tillkännagifva, att hvar 42 Den 3 Julii. och en, som befattat sig med Beväringen, erfarit, att den med nöje är tillsammans. Genom den åtgärd, som nu är föreslagen, skulle den minskas i farans stund. Jag instämmer derföre med dem, som yrka afslag å Utlåtandet. Grefve Brahe: Jag får till alla delar förena mig uti hvad Friherre Sprengtporten nyss anfört, att om detta Utlåtande bifalles, skall det förut fattade beslutet om liästars hållande i stället för karlar af Extra Roteringen, tjena till intet. Emellan 3 å 4,000 Nummer af vår effectiva styrka skulle dessutom försvinna, om legning finge ske i BeväringsClasserne. Jag yrkar således afslag å Utlåtandet. Herr Tham, Wollrath: Sedan Ridderskapet och Adeln antagit, och, såsom jag hoppas, äfven de andra Stånden antaga Konungens Proposition, att hästar få anskaffas af extra roterade Hemmansägare i stället för karlar, kan utgången af denna fråga vara mera likgiltig. Dock anhåller jag att få göra några anmärkningar emot hvad sorn är sagdt. Man har yttrat, att hela Beväringen skulle vara onyttig, i händelse de, som skola prcestera soldater, få lega inom bevärings-åldern. Jag tror ej, att man beliöfver befara det. Jag tror, att Beväringen i de 2 eller 3 första klasserna, som först uppbådas, är så tillräcklig, att jag skulle Den 3 Ju lii. 4? önska, det mitt fädernesland vore i sådant skick, att det kunde utrusta och bevara dem alla. Jag tviflar på, att den \ och den 5 klassen kunna någonsin uppbådas. Vi hafva ej tillgångar att utrusta dem, och vi kunna ej göra armeen större, än behofvet och våra tillgångar medgifva.
Uti detta fall anser jag således förslaget, med den förut anmärkta utsträckning, suaraie skola skada, än gagna krediten. I öfrigt kan jag icke frångå den åsigten att, om 6ae §:n kommer att uppställas i enlighet med förslaget, otvifvelaktig! mångå personer, till följd deraf, skola blifva bedragna, enär man skulle anse sig få en verklig panträtt, ehuru, på sätt jag nyss nämnt, icke någon sådan, utan blott en förmånsrätt, i händelse af gälde närs konkurs eller utmätning å hans egendom, erhälles. Denna institution, som egentligen härleder sig från den Romerska rätten, existerar, på sätt Utsk.-t anfört, i sin fulla tillämpning uti flera Tyska stater, såsom Hamburg, Lybeck, uti Schweitziska Cantorerna samt i nästan alla af de Nord-Amerikanska Fristaterna. Derstädes är det som denna pantförskrifning uti all gäldenärens lösa egendom är erkänd; men då detta icke är förhållandet uti de mest kommerciella stater i Europa, t. ex. Frankrike, Belgien, Holland, Österrike och Preussen, hvilkas rättstörfattning till stor del är baserad på Romersk rätt, ej heller i England, torde icke vara skäl för oss, att nu gå så långt som man gjort i Amerika. Jag anhåller derföre om återremiss och serskildt, hvad 6:te §:ti beträffar, att orden »å utgifvarens lösa egendom i allmänhet eller», som förekomma uti de båda första raderna, måtte komma att utgå, samt att §:n måtte i stället erhålla följande ordställning: »Lyder pantförskrifning, som efter ltsta §:n upprättad är, å visst slag af egendom eller egendoms afkomst» etc. 132 Den i/ Juli.
Aflöning för SjukhusDirectionens Tjenstemän, Commissarien, SjukhusSkrifvaren, 2 SjukhusLäkare och 8 UnderLäkare samt en Vaktmästare hos Directio nen R:dr 2,58o: Medicamenter för Convalescenterne, och sjuka af Regementerne utom Sjukhuset „ 2,5oo: 5,080: Återstå R:dr 26,239: g. 4- hvaraf för 160 sjuksängar belöper på hvarje omkring 164 R:dr och således mera än vid SeraphimerLazarettet, der en sjuksäng kostaromkring i55f R:dr firl.; hvadan Utskottet anser sig böra vidhålla dess förra förslag, under åberopande af hvad dervid i öfrigt blifvit anfördi, och hvilket af H. BondeStåndet blifvit bifallet. 10:0 Löneregleringen för Indeldta Arméens Befäl sådan den af Utskottet är föreslagen, har gifvit anledning till många och vidlyftiga anmärkningar. a] Hvad hos 11. Ridd. och A. blifvit anfördt, af Hr Friherre af Nordin, C. J., Hrr Tham, IV., Dorchimont - Betänkande n, N:o 23g.
Den var, sådan den 1111 lyder, tillfyllest att, under en tid då inre lugn herrskade i landet, och yttre fred med våra grannar ägde rum, utan att föröfrigt hvarken pest eller andra lika vigtiga hinder satte R. St:s frihet och säkerhet i våda, förskaffa oss riksdagen i Örebro år 1812. Och hvad blef frukten deraf? Jo, indragningsmakten. Jag betviflar på det högsta, att ifrägavar. förslag, om det vinner kraft af lag, kan, åtminstone under våra nuvar. representationsformer, komma att bära någon god frukt. Om Hr Frih. o. Landtnäs propos. till förkastande af förslaget anhåller jag vördsamt. Hr von Hartmansdorff: Efter hvad här blifvit yltradt, torde det synas förmätet att djerfvas tala för det ifrågavar. förslaget. Jag dristar likväl att göra det; men som jag är så hes att jag befarar det min röst icke höres, så anhåller jag, att hvad af mig vid sista riksdag yttrades om denna sak, måtte af någon Ridd.cancellist blifva uppläst. Sedan härefter ofvannämnda yttrande, hvilket återfinnes i R. o. Ad:s prot. för sistlidne riksdag, 18 haft. pag. 56, blifvit uppläst, fortfor Hr von Hartmansdorff: På de grunder, hvilka jag uti det nu upplästa anförandet utvecklat, anhåller jag vördsamt, att detta Stånd måtte bifalla det förevar, grundlagsändringsförsiaget, rörtde orten för riksdagarnes hållande. Hr von Troil: Jag måste erkänna, att jag icke kan föreställa mig annat, än att några andra skäl mäste legat till grund för förslaget, ehuru man ej velat uttala dem; ty funnes der inga andra, så voro de alltför svaga. Dett upplästa anförandet innehåller, för det mesta, svar på invändningar, som blifvit gjorda mot Utsk:s förslag; det innehåller blott en punkt, som kunde tala för fördelen af riksdagarnas hållande uti landsorten, nemi. den att riksdagarna då skulle blifva mindre kostsamma och mindre långvariga än nu.
U ts k o t te t: N:o 1626. Hr Olivecrona, Carl Adolph; Riddar husUtskottet: N:o 778. Hr Leyonankar, fulin). Hr Tham, Sebastian Mathias. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter, för att, under beviljad ledighet, inträda uti Bovilln. Utsk. efter N:o 1917. Hr Berg von Linde, fullm. Gr. Posse, Fredr. Salomon; uti BancoUtsk. efter N:o io55. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, som afsagt sig att i permitterad ledamots ställe i nämnda Utsk. biträda; samt uti Allm. Besvärs och Ekon.Utsk. efter N:o 1768. Hr Schmiterlöw, fullm. Hr Ribbing, Arvid, samt N:o igo5. Hr von Rosen, Georg Ludv.: och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i BevillningsUlskottet: N:o 1226. Hr Gripenstedt, Joh. August; B a ncoUtskottet: N:o 1749- BHr von Ehrenheim, Christian Wilhelm; 44° D c n 3o Maj f. m. Allm. Besvärs och Ekon. Utskottet: Hr von Olthoff, Carl Pehr, N:o 2o53. Hr Stjernsvärd, Gustaf Magnus. Slutligen öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot att inträda i StatsUtsk. under den åt Nto r43o. Hr Gyllengahm, fullm. Hr von Troil, Emil, beviljade ledighet från och med den 8 nästk. Juni; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1959. Hr von Kraemer, fullm. Hr Ribbing, Bengt. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskts den 20 dennes på bordet lagda utlåt.
St:rs börande förändrad samt de till Flottan "anslagnc Medel annorlunda använde iin faststäldt blifvit/’ att Utskottet icke bordt förbise den anmärkningsåtgäi d, som häraf måste följa; att, om en annan princip infördes, än som uti berörde Grundlags stadganden finnes etablerad, sådant icke vore öfverensstämmande med god ordning inom StatsVerket, med R. St:rs Beskattningrätt samt med Embetsoch Tjenstemäns säkerhet; att till R. St:rs pröfning alla frågor om förändringar uti redan fastställde AflöningsStater borde aflemnas, innan förändringen vidtoges, hvadan några Extraoch InterimsStater ej omtalas i Grundlagarne; bestridande Casper l'Vrijkman> på sådan grund, att de för flottans IndragningsStat erforderlige 3o,ooo R:dr borde härefter få anvisas på Anslaget för FörsvarsVerket i allmänhet, hvilket af Besparingar, som på Lönerne uppkommit, bordt erhålla ersättning för hvad af detsamma till aflöning utgått; och har det yrkats att Utskottet bör upplysa hvarföre sådane Besparingar blifvit till Lonerj Arfvodenj ExspeclanceLönerj LönejyllnaderErsättningar och Afgifter till PensionsCassorj använde. Hos H. R. o. A. är å andra sidan af Hr Grefve CronstedtClaSj och Hr Frih. af Nordin, Carl Johaiij anfördt: att så väl de till CoopvaerdieKarlarnes aflöning m. m. förut 4 B. 17 25o Stats-Utskottets utgångne 14,000 R:dr, som den mot minskningen i Sjöartilleristernss Beklädnad svarande Summa af 18,000 R:dr, ehuru inbegripne under Anslaget för FörsvarsVerket i Allmänhet, likväl utgjort förut anviste Medel för Flottans Personal,och kunna för densamma fortfarande användas; hvarjemte Hr Frih. af Nordin, med åberopande af R. St:rs underd.
Såväl Lag-Utsk:t, både vid denna och en föreg:de riksdag, som ock de talare, hvilka här i dag yttrat sig, synas sammanstämmande anse, att en sådan skyldighet icke, enl. en sund tolkning af hithörande föreskrifter i gällande lag, åligger käranden. Afven jag är af denna tanke. I stället för att nu helt enkelt föreslå ett stadgande, som gjorde slut på den olika praxis, som i detta hänseende är rådande vid våra underdomstolar, så har Lag-Utsk:t uppgjort ett helt nytt lagförslag, öfver hvilket jag, som sagdt, åberopar en föreg:de talares på andra sidan kritik. Det enklaste sättet att lösa frågan synes mig vara att R. o. Ad., med afslag å hela det föredragna Betänk:t och särskildt den 3 § deraf, beslutar: »att R. St:r för sin del besluta en författning, hvarigenom förklaras, att det ej må åläggas kärandepart att gifva uteblifven svarandepart del af uppskofsbeslut», hvarom jag alltså får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. Frih. Leijonhufvud, Carl: En föreg:de talare har fällt några ord, som gifva vid handen, att han anser Utsk:t hafva öfverträdt sin befogenhet, då det framlagt förev.de förslag, och att propos. icke skulle kunna framställas på dess antagande. Jag iemnar denna fråga åt Hr Gr:ns o. Landtmms afgörande. Under antagande emellertid, att hinder icke möta för förslagets företagande till pröfning, anhåller jag att i afseende å detsamma få framställa några anmärkningar. Utsk:t redogör i sitt Betänk, för de olika åsigter, som i praxis under senare tider gjort sig gällande i nu förev:de fråga, och åsyftar genom sitt förslag att bringa enhet i denna praxis. Som vi veta, underlåter ofta svarandeparten, ehuru lagligen stämd, att infinna sig vid första tinget, och då skall enl. 12: 3 Rättegångs-Balken rätten döma i saken, efter ty som sanning deri utletas kan.