Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid genomgåendet af Constitutions-Utskottets grunder för dess förslag , har jag jnför Ridderskapet Och Adelö uppgifvit skälen , hvarföre jag trodde att de borde helt enkelt kallas Stats-Råd, Jag får nu förnya denna min anmärkning , och anhålla att Herr Grefven och Landt-MarskaU ken täcktes deröfver inhämta Ridderskapets och Adelns mening Herr Cederschjöld; Då afsigten med hvarje benämning är att uttrycka föremålet bestämdt och tydligt, så hemställer jag huru man skall kunna utmärka skillnaden mellan Stats-Rådets Den 3 December e, m. i53 Ledamöter, om äfven de Föredragande kailadcs blott Stats-Såd. Det vore då bättre att åtminstone kalla dem Föredragande Stats-Råd. Men detta är en nog tvungen benämning , och som dessutom skickar sig illa för att utmärka den Expedition, hvaruti Personen vore Föredragande. Jag hemställer derföre, att de för korthetens och tydlighetens skull må kallas Ministrar. Titeln betyder i sig sjelf ingen ting, Herr von Hartmansdorff': Om de Föredragande Medlemmarne af Stats-Rådet skulle kallas Ministrar, och de icke Föredragande Stats-Råd, så skulle de Föredragande hafva högre Titel, än de icke Föredragande. Antoges nu Constitutions-Utskottets förslag till 43 §. att nemligen den Regering, som Konungen vid sina resor förordnar , till det mesta skulle bestå af icke Föredragande Stats-Råd, så skulle inför de afgörande med lägre Titel , de öfriga med högre , elier Ministrarne, endast blifva Föredragande, hvilket synes vara olämpligt. Herr Manner stam Johan: Jag yttrade i förra Plenum, att jag ansäg frågan om titlarne och rangen likgilitig, men efter som nu åter blifvit discussion derom, anhåller äfven jag , att få yttra min opinion. I Regerings-Formen är icke någon rang utsatt för Stats-Secreterare, men val för Stats - Ministrar och Stats-Råd. Likväl tror jag icke, att de förres befattningar äro, enligt Constitutionen, att anse såsom mindre vigtiga.
Stats-Utskottet föreslår. Höjning. Minskning. 436,525 36 — 436,525 36 — sMateriel för Flottans Underhåll och Nybyggnad 582,997 28 — 582,997 28 — S:r 1,019,523 16 — 1,019,523 16 — Lolserioch Fyrings-Slaten . 59,333 16 73,333 16 14,000 Exercis af Flottans Bemanning 45,000 _ 45,000 ■ i»»., ,r . » — Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader 20,000 20,000 — ■^T-rrr Skrifmaterialier och Expenser . 2,500 2,503 Reseoch Tractaments-Penningar S;r 80,833 16 — 80,833 16 Summa B;co R;dr 1,159,690 — —jl,173,690 — -1 14;000 Utom Indelningen och Spanmål in natura enligt senaste Statsreglering. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. StatsV/.slottets Utlåtande, N:o 5 4. I N:o 54. Ank. till Exp. Utsk. den ii April, kl. i c. m. Utlåtande, angående reglering af anslagen å jRiJcs-Statens Femte Hufvud Titel. (U. A.) Denna Hufvud-Titel, sorn innefattar anslagen för vetenskap erne och de sköna konsterna, bestämdes vid senaste Stals-regleringen till 2Ö,43o 11 .'dr, med under löner beräknade 53 tunnor spanmål. I afseende å de förändringar, som härvid ifrågakommit, skall Utskotlel härunder vid hvarje anslags-lilel sig yttra: i:o. Kongl.
Stir, med anledn. af de sekteriska och separatistiska rörelser, hvilka på flere orter inom Riket egt rum, måtte i underd. skrifvelse hos K. II. anhålla: l:o Att K. M. i Nåd. ville genom vederbörande embetsrnyndigheter låta anställa så fullständiga undersökningar som möjligt ang:de sfi väl utsträckningen af dessa rörelser som den trosbekännelse dessa separatister antagit, den församlings-ordning de inom sig kunna hafva börjat uprätta, och det upförande de i sedligt och borgerligt hänseende i allmänhet visat sig iakttaga; och 2:o att, derest, genom dessa undersökningar, nämnde rörelser å någon eller några orter skulle befinnas hafva nått den utsträckning, att de icke längre kunna anses såsom yttringar af en tillfällig och snart öfvergående oro och förvillelse, K. M. då ville till Rikets näst sammanträdande Ständer i Nåd. Propos. framställa förslag ang:do de vilkor, under hvilka å sådana orter för handen varande anhängare af nämnde rörelser må kunna tillåtas att bilda egna församlingar och ang:de det förhållande till Svenska samhället, hvari medlemmar af sålunda upkommande, i Riket erkända dissenter-församlingar böra ställas. Tredje punkten har blifvit oförändrad. Jag tror, att denna framställning är i fullkomlig enlighet mod det beslut, R. St:r sistlidne Oktob. månad fattade, innan återremissen till LagUtsk. egde rum. Den öfverensstämmer äfvenledes med den reservation, som Frih. Alströmer afgaf vid detta tillfälle, med undantag af 3:dje punkten, hvilken jag dock anser särdeles vigtig, enär jag tror, att det vore skäl, att något söka hejda denna Den 4 Februari. 205 sektanda, som, ehuru den på mångå orter kunnat väcka ett andligt lif, dock på andra är menlig både för förståndet och hjertat. Gr. Sparre: Hvad den af Utsk. ifrågasatta skrifvelsen be träffar, lärer frågan derom nu hafva förfallit, till följd af det beslut, som K. o. Ad. i går fattade. Utsk. hade nemi. endast under förutsättning, att deti af detsamma föreslagna lag skulle af R.
Det torde, vid bedömmandet af denna fråga, böra i betraktande tagas, att en General-befälhafvare för det närvar. uppbär i verklig lön endast r:dr 3ooo: samt att, såsom taffelpenningar, till hästars fouragerande, samt lill ersättning för alla, i och för embetet honom åliggande resor, beslås „ 3ooo: tillsammans b:co r:dr 6000: Och om antagas får, alt 3ooo rtdrs örlig lön utgör den minsta möjliga för innehafvareu af det högsta militärbefäl, hvartill man i vårt land kan förordnas; att fouraget och öfriga kostnader för 6 hästar ä 120 r:dr, medtaga minst 720 r:dr, då endast återstå 2,280 r:dr till resor och taffelpenningar, hvarå någon inskränkning icke billigtvis bör kunna fordras, enär inom de militär-district, der, i anseende lill underlydande reg;teus mera concentrerade förläggning, resorna icke Den 7 Maj c. m. 887 äro så långväga, som inom de öfriga districten , representationskostnaden deremot är större och taffelpenningarne mera otillräckliga: vågar jag, uppå alla dessa skäl, dem jag af egen erfarenhet kan bestyrka , yttra det förtroende till II. St:s pröfning, att den af StatsUtsk. projecterade nedsättning i General-befälhafvavnes nu ägande lönevillkor, varder ogillad. Jag tillstyrker likaledes, att det villkor StatsUtsk. föreslagit för General-befälhafvares pensionerande, eller att de i sådan egenskap böra hafva tjent i 10 Ar, innan de af en slik förmån få komma i åtnjutande, icke måtte af R. St. bifallas.
Hr von Hartmansdorff har ansett, alt deri skulle finnas tvä af hvarje Stånd. Jag tog mig friheten att i går uppläsa den reservation, som jag vidfogat betänk., och som egentligen går ut på enahanda framställning, som Gr. Mörner gjort. Jag har ansett, att ståndsskillnad eller ståndsval borde äga rum i afseende på tillsättningen af riksdagsmän, men sedan dessa väl voro tillsatte, borde all ståndsskillnad upphöra i afseende på rättigheter och skyldigheter. Jag har således ansett, att alla dessa råmärken skulle inom kamrarne upphöra, och att den ena ledamoten skulle vara lika god med den andra, utan afseende om han vore vald af det 5:te eller det Usta Ståndet. Jag biträder således Gr. Mörners förslag och anhåller, att R. o. Ad. mätte förklara det för sin gemensamma tanka. Jag fruktar ingalunda för de vådor, som Hr von Hartmansdorff förespeglat, att t. ex. 3 Ständ skulle kunna sammansätta sig, för att derigenom utestänga de öfrige Ståndens ledamöter ifrån Utsk:n. Jag yttrade i går till svar på en dylik anmärkn. af Hr Lagerhjelm, att det bevisas ganska väl, att t. o. m. inom ett Stånd 326 Den 14 Ulars. åstadkommés icke en sådan gemensamhet, och ännu mindre lärer den väl vara tänkbar inom 3 Stånds i beröring med hvarandra satta ledamöter. Frih. Cederström: Den uppgift Hr von Hohenhausen lemnat, är ganska riktig, men anledningen till förhållandet var den, att R. o. Ad. hade ett dubbelt antal ledamöter i Utsk.n emot de öfrige Stånden, och att således en votering per capita skulle hafva gifvit Adeln en ganska oförtjent öfvervigt i röstantal vid beslutens fattande inom Utsk:n. Isamma stund som antalet af Adelns ledamöter i Utsk:n blefvo lika med de öfriga Ståndens, vidtog äfven votering per capita, och derigenom borde val jemväl här vara samma skiljaktighet. Gr.
Sedligheten, hvilken hos Norrlands inbyggare förr i allmänhet var framstående framom de sydligare Länens, är väl ännu ett utmärkande drag hus befolkningen i en del aflägsna socknar, men i andra har den mer och iner aflägsnat sig, att domina af de brott, som i sednare åren mera än fordom i dessa socknar föröfvats. Den vanliga källan till brotten, nemligen fyllerilasten, är visserligen icke större i Wester-Norrlands Län än i de flesta andra, och med undanlag af några socknar, der den företrädesvis visat sina förstörande verkningar, skulle man snarare kunna antaga att bränvins-supandet i detta Län är mindre än längre söderut, samt att det snarare afän tilltagit. Or • i • saken dertill må vara hvilken sorn helst, antingen nykterhets-föreningarnes bemödanden, hvilka åtminstone icke motverkas inom Länet, eller ett stigande medvetande om menniskans värde och det förnedrande i fylleriet; glädjande är det dock för fosterlandsvännen att erfara verkningarna af en mer och mer inträdande bättre anda. För att få en öfversigt af de under qvinqvenniet angifna och afdöuida brottmål, meddelas (oljande ur de officiella uppgifterna sammandragna tabell: 22 År Brott och förseelser Angifna För hvilka personer blifvit sakfällda Brott emot person. Brott emot äganderätten. Andra lagöfverträdelser. Summa. Brott emot person. Brott emot äganderätten. Andra lagöfverträdelser. För alt visa i hvad förhållande antalet af de tilltalade och sa k fällde personerna står dels tili Länets hela folkmängd, dels till den för landsbygden särskildt, må nedannämnde nr samma källor hemlade uppgift här få etL rum, med den anmärkning, att folkmängden är beräknad enligt mantalsskrifningarne till det antal, särskildt för städerna och särskildt för landet, som i denna underdåniga berättelse är uppgifvet: År Personer, hvilka för brott mot person och äganderätt blifvit Vid jemförelse af folkmängden belö- per en anklagad eller sakfälld på nedanstående antal invånare. I hela Länet. På Landsbygden. i Städerna. I hela Länet. På Landsbygden. i Städerna. Anklagade.
De framställda förslagens underkännande af delegarne torde emedlertid få sökas deri, dels att Kassans tillgångar för närvarande äro så otillräckliga till fyllande af pensions-behofven, att, enligt hvad en särskild, handlingarne bilagd, förteckning utvisar, ansökningar om pension under sednare tider i allmänhet icke kunnat bilallas i vidsträcktare mån, än att pensionerna tillgodokommit de sökande först två å tre år sedan de dertill sig anmält, utan pensions sökanderna, till föga fromma för deras egna anspråk och Flottans tjenstbarhet, måst under tiden i effektiv tjenst qvarstå, dels ock i den omständigheten att, vid sådant förhållande, en med afseende på beloppen utvidgad pensionsrält svårligen kunde af delegarne godkännas, helst bestämd visshet saknades, att dertill erforderligt fyllnadsanslag blefve Kassan beviljadt.» »Yid öfvervägande häraf och i betraktande derjemte af hvad Rikets Ständers ofvanberörda svar på Kongl. Majits vid sednaste Riksdag gjorda nådiga framställ - a Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. ning i ämnet innehåller, har det synts mig vara att befara, att intetdera af de 2:ne förslag, som, pä sätt nämndt är, varit föremål för Kassa-delegarnes yttrande, skulle hos Rikets nästsammanträdande
Jag tror tvertom, att sådaue små hemmansägare skulle finna sin uträkning i att ingå accord med dem, som hafva större jordpossessioner, och dagtinga med dem om en viss betalning, då de ej behöfva sitt arbete vid egen gård. Slutligen vill jag blott anmärka, att i 3 §:n står: ”är hemman så beläget, att en åbo af andra näringar, såsom sjöfart, fiske eller dylikt, kan hafva siiker och ständig förtjenst, då bör sådant vid fråga om besutténhet i särskild beräkning dertill ingå.” Jag vill fråga, om i någon del af Sverige sjömannen kan räkna på en ständig förtjenst af sin sjöfart. Jag tror det ej, och pä samma sätt är det äfven med fisket och allt annat. Låtom alltså i Herrans namn hvar och en vara betänkt på utvägarna till sin egen bergning. Fordomdags var här i Sverige — t. o. m. under hedendomen — en allmän trefnad och välmåga, och hvarföre? — Kanske just derföre att de regerande den tiden om sommaren voro på sina vikingafärder och om vintern höllö de ting och dessemellan kiintpalekar och läto folket sköta sig sjelft. Jag tror att Regering 13 Ben 3 Februari f. m. och Ständer kunde spara sig mycken inrida och göra landet den aldia största tjenst, om de blott ville stifta rättvisa lagar samt vaka öfver deras iakttagande, och för öfrigt låta hvar och en sköta sig sjelf. Jag får således på det högsta tillstyrka, alt all fråga om besnttenhet måtte nr författningen alldeles uteslutas, och att det må öfverlemnas åt en hvar att pröfva burn mycket han behöfver för sin bergning och förvärfva sig detta pä bästa sätt: och ifall U. o. Ad:s beslut ej skulle blifva sådant, så får jag på förhand nedlägga min reservation deremot, emedan min helsa och andra göromål troligen ej tillåta mig att deltaga i öfverläggningen ända till slut. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz:
Jag är således ej i stånd att fat.ta hvartill de föreslagna ändringarne skola tjena; och då jag icke gillar det nu hos oss så brukliga sättet, att tumma författningar i onödan, anhåller lag att R. o. Ad. måtte, med afslående af Utskms 484 0en 4 Maj. förslag, bibehålla det n. v. stadgandet, som icke föranledt något misstag af dem, för hvilka författningen Sr skrifven. Frih. Raab förklarade sig häri instämma. Gr. af Ugglas: Jag medger att jag egentligen icke ansett något förtydligande behöfligt, men då den person som, i händelse sådant erfordrades, skulle deröfver afgifva förklaring, sade sig skola bestämdt tolka författningen så, att den, som vill bränna under andra månaden, ovilkorligen måste anmäla sig 6 veckor före den första, så är väl bäst att göra saken så tydlig som möjligt. Om man riktigt vill nagelfara, torde det också icke vara så orätt, ty för de mindre brännerierna står särskildt utsatt, att man får anmäla sig för 2 månader på en gång, och saknaden af ett sådant särskildt uttaladt medgifvande för de större brännerierna kan gifva anledn. till den tydning, att den ifrågavar:de rättigheten för dem icke förefinnes. Att några misstag i detta afseende ägt rum, anfördes ej vid Utslcns öfverläggning, men dess majoritet vidtog förändringen, derföre att den pesson, som har sig updraget att tolka och tillämpa författningen, ansåg densamma i denna punkt otydlig. Den härefter till bifall å Utskms förevar:de förslag framställda proposin besvarades med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R o. Ad. behagade afslå Utslcns förslag till ändring af 11g, samt, sedan svaren härtill utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. §13.
Posse föreslagne icke äro tydligare eller säga mera, då det ej lärer nekas, att med säte och stämma förstås rättighet, att öfvervara och deltaga i öfverläggningar och beslut. Uttrycket är dessutom mest öfverensstämmande med hvad som alltid varit brukligt i RiddarhusOrdningen; och jag tillstyrker således detsammas bibehållande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skdlken tillkännagaf, att plenum komme kl. half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Ben 9 April f. m. 53 §• 9- Grefve Posse: Så väl enligt nu gällande, som den nya föreslagna, RiddarhusOrdningen, äger den, som med Kongl. Maj:ts tillstånd sig mot främmande Öfverhet med Trooch HuldhetsEd förpligtal, att på Riddarhuset intaga Säte och Stämma, så vida han Egendom eller Embete under de 3:ne sista åren före Riksdagen inom Riket innehaft. För min del tror jag, att den, som mot främmande Öfverhet sig med trooch huldhets-ed förpligtat, icke hör, så länge denna förbindelse räcker, få deltaga i Svenska representationen, ty ganska besynnerliga förhållanden, dem jag anser mig nu icke höra eller behöfva omnämna, skulle genom den medgifna rättigheten kunna uppkomma. — Jag yrkar derföre, att den Adelsman, som svurit främmande Öfverhet trooch huldhets-ed, må i så måtto anses vara i samma förhållande, som den Adelsman, hvilken flyttar sitt bo och hemvist utrikes, att han icke är berättigad till säte och stämma på Riddarhuset, förr än han lagligen styrker, att hans förbindelse mot fremmande makt upphört. Hr Printzenskjöld: Jag tror, att Grefve Posses anmärkning, angående sådana personers, som med Kongl. Maj:ts tillstånd svurit utländsk makt trooch huldhets-ed, representationsrätt, är för sträng.
Tullgarnsräntor tillika medförde den hittills obestridda rättigheten till promt immission i odisponerade Kronohemman, det följagteligen vere klart, att liqviden ej kunde föregå, utan måste uppgöras efter sjelfva immissionen; varande af Hr Bråkenhjelm, P. R., i anledning af sistnämnde Motion hufvudsakligen anmärkt, att skatteköp af Frälseoch Skattehemman vore orimligt; att det för Kronan vore helt annat att inköpa Skatteoch Frälsehemman, för att dermed liqvidera Kronofordringar, än att afbida åboledighct å Kronohemman, emedan Kronan i förra fallet ginge miste oni Köpeskillingen å sjelfva dessa hemman, hvilken ej på långt när uppvägdes af köpeskillingen för Skatterätten i Kronohemman, samt sluteligen, och hvad som synes göra Hr Adlerbrants påstående fullkomligt obilligt, att Kronan under den tid hon varit ägare af dessa hemman, nedlagt betydliga Summor uti byggnader af Hus och Vattenverk samt andra1 anläggningar, å dessa hemmans ägor, hvilka för en Köpare gåfvo dessa hemman ett helt annat värde, än det som uppkomme genom beräkning af blotta jordegendomens räntebelopp. Sedan K. M:t, på sätt ofvanberördt är, redan i Nåder förordnat, att Ädelforss GuldVerk skall för Kronans räkning nedläggas; att såsom en följd deraf, alla i afseende på Bergverksrörelsen derstädes, utkomne Författningar skola förfalla och att de tjenstbarhe - Betänkan (len, N:o 2j5. 34t ter oell skyldigheter till GuldVerket, hvilka ålegat Allmogen i de deromkring belägne Socknar böra upphöra, äfvensom K. M:t serskildt föreskrifvit huru med Kibbe TullMjölqvarn och Klefva KopparGrufva bör förhållas, så återstår för R. H. St:r att, i anledning af så väl K. M:ts Nåd.
Bara hälgdag arna, fru Segerstedt! Vi ska ha 50,000 kannor bränvin färdiga till sommaren. Det är affär, det, ska j ag säga! FRU SEGERSTEDT. Hvem ska dricka det alltihop? Det är ju en hel sjö! KARLSSON. Det g år nog i bönderna, ska jag s äga, och mera därtill. Och i herrarna också, fast bränvinet ska förfalskas och piffas upp för deras räkning, förstås! FRU SEGERSTEDT. Ja, inte kan jag förs tå huru de är så galna och förstör sig sj älfva med det otyget... Åh f run, man blir så oppiggad af 'et, så! Men hö r nu fru Seg erstedt, att tro på det här, så var det inte just genom bränvinet den här Stjernfelt, löjtnanten, gick neråt? FRU SEGERSTEDT. KARLSSON. Herr Karlsson är så rask i att fråga. KARLSSON. Ånej men, jag är inte nyfiken! Jag tycker nu bara att j ag, att tro på bränvinet, gärna k unde få veta huru mycket som är sant af hvad folk säger om fru Stjernfelts man. FRU SEGERSTEDT. Det är inte mycket sant däraf KARLSSON. Men gick inte också unge baron Fredrik mycket hos dem under de goda dagarna? FRU SEGERSTEDT. Inte bara under de goda... Jaså, efteråt med! Hm ja! FRU SEGERSTEDT. KARLSSON. Hvad menar herr Karl sson? Åh, just ingenting! Fru Stj ernfel t är ett fi nt och galant f runtimmer, förstås, och unge baronen en schangtil herre, så det nog passade dem emel lan... FRU SEGERSTEDT. KARLSSON. Om herr Karlsson ville tala litet tydligare på sak, jag förstår inte s ådant där...! KARLSSON. Hm, jag menar att f olk också pratar om dem, ska jag säga. FRU SEGERSTEDT. Herr Karlsson tyks glömma att jag är f ru Stjernfelts mo r! KARLSSON. Nej bev ars !
Det torde knappt behöfva anmärkas, hvilket kännbart och smärtsamt intryck denna stjuffaderliga skillnad mellan söner af ett kärt fosterland, som tjenat det med samma nit och samma mödor, måste åstadkomma på de pensionsinnehafvare, hvilka gått ur tjenst, innan den nu ifrågav:de pensionsregleringen vidtogs. Flertalet af desse är, ur billighetens synpunkt, t. o. m. mera berättigade till förbättring i sina vilkor, än de, som hädanefter taga afsked: — derföre, att större eller mindre del af deras tjenstetid inträffat un - Ben 16 November f. m. der en period, då lönerna voro vida knappare och otillräckligarev och de således nödgades draga sig frana med långt större svårigheter, än nu oell i den sednast förflutna tiden varit fallet; och derföre äfven, att bland dem finnas militärer, som haft fälttågs strapager att uthärda. Lyckligtvis kunna billighet och rättvisa i förev:de ämne tillfredsställa», utan att det vid förra Riksdagen, för ifrågavide ändamål, anvisade anslag.sbelopp behöfver förhöjas. För närvide, d.. v. s. intill sisth September månads slut, utgöra 52,605 rdr rint det belopp, sorn erfordrats till fyllnadspensioner för dertill, enl. IC. Brefvet d. 9 Febr. 1858, berättigade delegare i alla tolf klasserna af arméens Pensions-kassa. med tillägg af Gottlands-staten. Af anslaget från sistförflutna Riksdagen, 150,000 rdr hvarje år, har för 1858 åtgått blott 12,675 rdr 44 öre, och således reserverats 137,324 rdr 56 öre. För år 1859 kommer att åtgå omkr. 45,000 rdr, hvarigenom vid pass 105,000 rdr blifva af årets anslag reserverade. Om af det för nästa år, enligt förslagsvis gjord beräkning, efter enahanda tillkomst sorn för sistförflutna året, skulle åtgå högst 72,000 rdr, blifver den reserverade samman för samma år 78,000 rdr.
Stånd icke erhålla någon handläggning; hvarjemte och då Öfvei’Ste Silfverskjölds ifrågavarande anhållan, enligt hvad jag förut inför Ridderskapet och Adeln haft äran anföra, finnes föranledd af serskildte bevekande och giltiga skäl, jag för min del vågar föreslå, att, i likhet med hvad tillförene uti Mål, som genom de öfrige Ståndens sammanstämmande beslut blifvit afgjorde, någon gång skall hafva skett, Ridderskapet och Adeln täcktes, genom en serskild underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, i underdånighet anhålla , att Kongl. Majit af Extra Medel täcktes förunna Öfverste Silfverskjöld någon skälig ersättning för de förluster i Tjensten han, utan eget förvållande, fått erfara. Herr Grefven och Landt Mars kalken förklarade, att om äfven, på sätt Herr Strussenfelt föreslagit, Utskotten anmodades att icke under påstående Plena insända sina Betänkanden, kunde likväl lätteligen inträffa, att alla Mål icke alltid hos RiksStånden på samma gång till afgörande förekomma, emedan det Stånd, som består af få Ledamöter, naturligtvis kan afgöra mycket flera Mål på lika tid, än ett annat Riksstånd, Den 7 Martn. lél Stånd, som utgöres af ett flerfaldigt större antal Ledamöter ; hvadan Herr Grefven Och Lati.dtMarskalken ansåg ofvannämnde anstalt icke medföra det dermed åsyftade ändamålet. Hvad åter angeck Herr Strussenfelts hema ställan, angående en serskild underdånig Skrifvelse från Ridderskapet och Adelil till Kongl, Maj:t* angående ersättning åt Öfverste Silfverskjöld för lidtie Förluster, trodde Herr Grefven Och LandtMarskalken, att, då Målet blifvit af Ridderskapet och Adeln till Utskottet återre* tnitteradt, man forst borde afbida Utskottets förnyade Utlåtande, innan någon ytterligare åt* gärd vidtoges.