Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke na vanlig hoprafsad turnéuppsättning af medelmåttor kring en enstaka stjärna, utan en samling af gedigna artister m e d yppersta samspel 1 Det första programmet » Barnet », skådespel i 3 akter af H. Brieux, var en fullständig nyhet för svensk publik. Det måste också sägas, att det lämnade oss tämligen oberörda. Detta ideliga debatterande af barnets makt o c h — rätt öfver föräldrahjärtana föreföll en nordisk åhörarkrets s o m en öfverloppsgärning, o c h de skarpa utfallen m o t fransk skilsmässolagstiftning saknade här resonnans. Det på alla händer utmärkta spelet utfyllde emellertid hvad s o m brast själfva stycket i intresse, o c h för de stridiga känslorna h o s Laurence de Girieu, hvilken slites emellan kärleken till barnet o c h tvänne mäns från skilda synpunkter berättigade kraf, fann fru Hennings m y c k e t verkningsfulla uttryck. Bland de denna afton medspelande tecknade sig i synnerhet hr Albrecht ' Schmidt s o m hennes m a n n:r 2 in i vår tacksamma hågkomst. Arthur Schnitzlers ungdomligt personliga skådespel » Ä l s k o g », s o m för ett par år sedan gjorde stor framgång på Vasateatern, bildade nästa program. Denna föreställning blef o c k det danska gästspelets höjdpunkt. A f Kristine, den naivt renhjärtade, hängifvet älskande unga flickan, hvars kärlekslycka så brutalt krossas af ett blodigt ö d e, gaf Betty Hennings en intagande bild, hvars ursprungligen v e k a linier, allt efter det handlingens tragik fördjupas, Jfr ^S 58s ^ &gt; £ 1899. stegras till den allt förhärjande lidelsens etsande skärpa.
Att de på den korta tid, som sedermera förflutit, förändrat mening, kan Utskottet icke föreställa sig, än mindre att de skulle vilja lyssna till ett förslag, hvars antagande vittnade om en osäkerhet i lagstiftningen, hvars närmaste följd vore minskning i det förtroende för lag, som en vis och försigtig lagstiftare städse bör söka upprätthålla. Utskottet får alltså vördsamt, afstyrka bifall till Herr von Köchs förslag, så vidt det angår förändring af hvad som gäller i afseende på domfört antal ledamöter i Hofrätt, Lag-Utskottets Betänkande M 79. 5 Den andra frågan, som Utskottet har att besvara, rörer antalet af de Nämndemän, som skola sitta i Härads-rätt, då denna domstol utö/var doms-rätl. De förslag, som i denna del blifvit framställde, äro jemväl hufvudsakligen hemtade från Lag-beredningens arbeten; och Herr von Koch har äfven i denna del hänfört sig till Beredningens motiver, hvilka öfriga motionärer ock i mer eller mindre mån upprepat. Enligt desamma skulle ifrågaställde minskning egentligen vara behöflig på det att nämndemanna-befattningen må blifva mindre mödosam, än för närvarande, då Härads-rätt ej är domför, derest icke sju nämndemän äro tillstädes. Men härvid är emellertid att anmärka hurusom Beredningen, i sammanhang med minskning i Nämndemännens antal, tillstyrkte ej allenast att Härads-rätten skulle blifva en permanent domstol, hvilket föranledde att man så vidt möjligt var sökte mildra Nämndens besvär, som i berörde händelse oundvikligen skulle ökas, utan äfven införande af jury i brottmål, hvilket i hög grad förändrade Nämndens betydelse och medgaf minskning i dess antal. Annorlunda äro åter förhållandena för det närvarande. Härads-rätten sammanträder blott å vissa tider; och Häradshöfding med Nämnd innehar den pröfnings-rätt, som, efter Beredningens förslag, skulle tillkomma jury, eller rättigheten att döma öfver anklagades skuld eller oskuld.
FJERDE AKTEN åsnan närmare. Det är ju enkelt som att finna den fjerde, när man känner tre. HENRIETTE. Tänk att vi låtit lura oss så kapitalt! MAURICE. det har man för det! Men ser Du, bakom denna skurk, anar jag någon annan! Det är derför att man tror menniskor om godt; kommissarie, som i parentes måtte vara en ryslig HENRIETTE. detektiv. Du menar Abbén, hvilken uppträder som privat MAURICE. Ja, det gör jag! Denne man får höra så mångas bikt; och lägg nu märke till detta: att Adolphe sjelf berättade att han varit i Saint-Germain om morgonen. Hvad gjorde han der? Han sqvallrade presten ihop sina frågor åt kommissarien! HENRIETTE. naturligtvis och beklagade sig; och så komponerade Säg mig en sak: tror Du på Adolphe? MAURICE. Jag tror icke på någon menniska mer! BROTT OCH BROTT HENRIETTE. Inte en gång på Adolphe? MAURICE. en fiende, en man hvars älskarinna jag tagit! HENRIETTE. Den aldra minst! Hur skall jag kunna lita på detaljer om vår vän. Du hörde att han återlemnade sin första medalj från London. Kan Du tänka ut något skäl? Efter Du säger det först, skall jag ge Dig några MAURICE. Nej! HENRIETTE. gång gifvit ett penitenslöfte att icke mottaga några utmärkelser. Jo, han känner sig ovärdig, och han har en MAURICE. Är det möjligt! Hvad har han gjort då? HENRIETTE. Han har begått ett brott som ej straffas af lagen! Så berättade han mig i förtäckta ordalag! MAURICE. som aldrig säger ondt om någon och alltid förlåter! Han också! Han den bäste, idealmänniskan, FJERDE AKTEN HENRIETTE. andra; och ändå jagas vi som af djeflar natt och dag. MAURICE. Ja, der ser Du, att vi icke äro sämre än de Men har han varit i stånd att begå ett brott, så kan man ju tro honom om allt! Det var kanske han som sände polisen på Dig i går.
Voteringen har utfallit med 53 ja och 66 nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. 73:dje voteringen (enligt 168 punkten). Den, som vill, att eventuela utförselstullen å malm, rå och osmält, ej specificerad, bestämmes till 2 r:dr 24 sk. per skeppund tackjernsvigt, om 26 lispund bergsvigt, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej ; vinner nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, att eventuela utförselstullen derå skall förblifva 75 procent af värdet. Voteringen har utfallit med 61 ja oell 58 nej ; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. 74:de voteringen (enligt 170 punkten). Den, som vill, att, i enlighet med tre stånds beslut, eventuela införselstullen å helsiden väfnader, alngods: ”alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin, eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon inväfd blomma eller figur icke befinnes” bestämmes till 10 r:dr 32 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; . ; vinner nej, bestämmes denna tull till 6 r:dr skålpundet. Voteringen har utfallit med 59 ja och 60 nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. 7 5: t e voteringen (enligt 171 punkten). Den, som, i öfverensstämmelse med tre stånds beslut, anser eventuela införselstullen å helsidenväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, rubriken: ”alla andra slag, ej Hih. till B. St.
Lifbevärings-regementets nu qvarvarande befäl i Kapitensoch Löjtnants-graderna, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Preste-Ståndets beslut, att till förbättrande af de återstående officerarnes vid Lifbevärings-regementet löner, enahanda anslagssumma med 4,900 R:dr anvisas; att deraf tilldelas 8 Kapitener å 400 R:dr, 3,200 R:dr, 8 Löjtnanter å 200 R:dr, 1,600 R:dr och 1 Underlöjtnant 100 R;dr, samt att dessa medel årligen och intilldess en förändrad organisation kan åstadkom - 6 Stats-Utskottets Memorial JVi 143. mas, utgå såsom arfvoden för den genom bevärings-exercisens utsträckning bemälde officerare pålagda förökade tjenstgöring. Voteringen har utfallit med 58 Ja och 61 Nej; hvadan Preste-Ståndets beslut blifvit antaget till kontraproposition vid hufvudvoteringen. 12:te Voteringen: Den, som godkänner Utskottets hemställan, att särskilda medel icke må af Rikets Ständer beviljas, för att användas till förbättrande af de ännu qvarstående officerarnes vid Lifbevärings-regementet löner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, medgifvit att, till förbättrande af de återstående officerarnes vid Lifbevärings-regementet löner, en anslagssumma af 4,900 R:dr anvisas, att deraf tilldelas 8 Kapitener å 400 R:dr, 3,200 R:dr, 8 Löjtnanter å 200 R:dr, 1,600 R:dr, och 1 Underlöjtnant 100 R:dr, samt alt dessa medel årligen och intilldess en förändrad organisation kan åstadkommas, utgå såsom arfvoden för den genom bevärings-exercisens utsträckning bemälde officerare pålagda förökade tjenstgöring.
Hennes tankar kretsade i ett ogenomträngligt mörker, hvarifrån ingen utväg gafs. Något måste hon ju ändock göra för att hjälpa upp den fatala ställning, hvari hon råkat. Ja hon hade redan länge gått och rufvat därpå. De planer hon härför utstakat utgjorde en trogen bild af hennes egen karaktär. De vittnade om våld och blod. De skulle komma att kasta en skamfläck på hennes stolta jäktan, för hvars framgång hon ansåg intet medel klandervärdt. Å Suomela gård, som innehades af Johan Olausson Stenbock och hans maka Margaretha Fleming, hade naturen liksom å Laukko strött sina håfvor i rikaste mått. Det till det yttre enkla landtliga godset låg inbäddadt i en ram rik på grönskande skogar och glittrande insjöar. Men hemlifvet på Suomela bar en vida innerligare prägel än å Laukko och skaran af den ungdom som fans här, dess okonstlade upptåg och lekar ökade i ej ringa grad hemtrefnaden. Elin, yngsta dottern, var sin moders ögonsten och sin faders stolthet, och hennes intagande yttre och hjärtevinnande godhet voro vida kända. Henne hade som sagdt den stolte Klas Kurck utkorat till sin andra maka. Och äfven å Elins sida mötte i detta afseende ej några hinder, om man ock enligt tidens sed ej tillsporde henne så mycket härom. Klas Kurck var nämligen ännu jämförelsevis ung och hans ståtliga och ridderliga gestalt kunde ej förfela att göra intryck på den oerfarna ungmön. Den främsta orsaken till giftermålsplanernas påskyndade realiserande torde stått att söka i det intrigspel Kirsti på senaste tider nära nog öppet bedrifvit. Ehuru hon insåg, att redan Klas Kurcks höga ställning förbjöd honom att till sin maka utköra någon annan än en med rang och börd lik hans, dref likväl hennes ärelystna och inbilska sinnelag henne att öfverskrida förnuftets gränser. Och förutom alt detta förglömde Klas Kurck ej häller de små, Arvid och Elin, hvilka efter deras moders bortgång, änskönt Kirstis försäkringar rörande sin vård om dem, ofta saknade den ömhet och kärleksfullhet, som endast kunde lämnas dem af den, hvilken med värkligt intresse omfattade hemmet i dess helhet.
De äro snygga, till och med de fattigaste, de äro raska sjömän, men taga sällan hyra på andra än åländska fartyg. Af dessa finnas dock icke så få och några gå till och med på Medelhafvet. De äro pratsamma och särdeles artiga, måhända, såsom alla gränsbor, något sväfvande i sin moral vis à vis tullstadgarne. Qvinnorna äro snygga, litet lätta på foten kanske, det för det lifliga sjölynnet med sig, men de äro oförtrutet arbetssamma och uthålliga i det tunga, ofta farliga fiskeriyrket, i hvilket de deltaga i jemnbredd med männen. Vackra äro de i allmänhet icke, men friska och hurtiga jäntor, ypperliga mödrar och glada hustrur. En och annan verklig skönhet påträffas dock äfven här, och då oftast af en öfverraskande egendomlighet. Ett utmärkande drag för Åland är, att der finnas högst få så kallade herremän och nästan inga herregårdar. Folket är i följd deraf ganska frimodigt. Men jag skulle ju komma till Kastelholm. Dit kom jag också följande morgon i god tid. Det är ett gammalt svenskt slott, anlagdt såsom man tror, af sjelfva Birger Jarl. Öden har det haft, icke så få af krigisk och några till och med af ärofull natur. Det har ofta bytt om herrar. Än var det svenskt, än danskt, än finskt eller ryskt, men hvad det än var i politiskt afseende, hufvudsakligen har det dock varit "residens" för höfdingar af alla möjliga slag och det skall hafva lefvats friskt undan der i forna tider. Nu är det en sorglig ruin. Det var en förtjusande vacker vårmorgon, i hvars belysning jag första gången såg den gamla borgen. Solen sken grannt genom fönstergluggarne i den taklösa forna riddarboningen; allt var tyst och stilla, blommor och mossa framdrömde i ostördt lugn sitt lilla lif på de åldriga murarne. Det ges få ting på jorden, som äro så sorgliga att åse som ruinerna af en gammal riddarborg, och dock ligger det en egendomlig tjusningskraft i dessa sinnebilder af all jordisk krafts förgänglighet.
Jag önskat blott få rappellera Ridderskapet och Adelö mitt förhållande från början i denna säk. H:r Baron Wirsén hemställde, i anledning af ett yttrande i mitt Memorial, till Ridderskapet och Adeln , huruvida det var enligt med Constitutionen, att en ConstitutionsUtskoftets Ledamot begagnade de upplysningar, hail inhämtat i StatsRådets Protocoll, vid sina yttrandeit i Plenum. Detta förmådde mig att till Ridderskapets och Adelns bepröfvande öfverlem* na, huruvida Herr Baron Wirsén haft af mitt yttrande anledning till sin hemställan, och i så fad conformerade jag mig med Herr Baroxl Wirsén sjelf. Då ingen af Ridderskapet Och Adeln förklarade Herr Baron haft anledning till sin hemställan, Var jag för min del nöjd med Herr LandtMarskalkens proposition , att hvad af Friherre Wirsén och af mig blifvit anfördt stöde för vår räkning i Protocollet förvaradt, och att hela öfVeriäggningen således kunde förfalla, det vill säga, att om Baron Wirsén nu mera finner sjelf sig haft anledning Den 4 April. 3i till sin hemställan, han då har att vända sig till ConstitutionsUtskottet. Jag var med Herr LandtMarskalkens proposition så mycket me* ra nöjd, sorn Ridderskapet och Adeln förklarade till den sitt enhälliga bifall. Friherre af Wetterstedt: Då Friherre Raije^ med anledning af den af mig gjorda uppgift om TryckrrihetsFörordningens stadgande i afseende på StatsRådets Frotocolls tryckning och ailmängörande, yrkat på en Remiss i detta ämne, får jag endast å nyo upprepa, att jag aldrig begärt någon sådan Remiss, Och endast anfört den förmenta stridigheten såsom ett exempel; och under offentligt förklarande, att jag ej ville ingå i någon pröfning af det egentliga föremålet för närvarande öfverlägg. ning. Som likväl försöket att förena de af mig citerade 2*.ne Grundlagars stadgande, nödvändigt, under hvad slags synpunkt den än må betraktas, blir en Constitutionsfråga, så torde Högvälborne Herr Grefven och Landf* Marskalken samt Höglofl.
Att för år 1849 undsättnings-redogörelserna från länen nu äro under granskning, efter fullbordandet hvaraf hufvudboken för samma år kommer att afslutas; att emellertid närvarande ungefärliga förhållandet med denna undsättningsfond, enligt särskildt öfverslag, är sådant, att, då från Creditivsumman r:dr 1,000,000: samt influtna tullmedel för spanmål från och med år 1841 till och med år 1849 „ 508,308: 45. — tillsammans r:dr 1,508,308: 45. — afräknas hvad som för bristande tillgång; hos gäl “ ö C5 denärerne och deras borgesman redan blifvit och än vidare anses komma att afskrifvas, eller 615,141: 8. 3. samt hvad Kongl. Maj:t efter 1845 och följande årens missväxter åt utfattiga anslagit utan återbetalningsskyldighet 62,170: 8. — tillsammans „ 677,311: 16. 3. så kunna undsättnings-fondens tillgångar vid medlet afsistför flutna Augusti månad upptagas till 830,997: 28. 9. Summa r:dr 1,508,308: 45. — hvilka tillgångar utgöras af kontant behållning i Rikets Ständers Bank 40,003: 47. 6. hos Rikets Ständers Riksgälgs-kontor innestå ende 590,500: „ 630,503: 47. 6. samt i handel hos undsättningstagare utestående „ 200,493: 29. 3. 9. varande likväl, efter Stats-konlorets åsigt, att befara, att af nyssnämnde utestående fordringar, — hvilka, jemte äldre uudsättningsbidrag i Westerbottens och Norrbottens Kongl. Maj:ts Nåd.
Ifrån det belopp, som för de under hofrätterne lydande tjenstemän i landsorten finnes å stat upptaget, bör, sedan lagmansembetena nu upphört, afdragas lagmännens löner, utgörande: för lagmännen under Svea hofrätt: penningar Rdr 2,376: 32. — indelda räntor med kronovärdi 64 Rdr 29 sk. 3 rst., utförde efter förslagsmarke gång till „ *67: 7. 3. ^3. 39. 3 för lagmännen under Götha hofrätt: penningar < Rdr 2,178: 32. — och för en lagman under hofrätten öfver Skåne och Blekinge 544: 8. — tillhopa Rdr 5,564: 31. 3. dock med undantag af — 20. — som under denna titel blifvit i nu gällande Riks-stat för ringa beräknade, då verkliga minskningen utgör 5,564 Rdr 11 sk. 3 rst. Transport rdr 29,130: 8. — 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. Transport rdr 3:o Krigs-Ftof-Ratten Uti anslaget för detta Embetsverk föreslår Kongl. Maj:t likaledes en tillökning, motsvarande de till Verkets Embetsoch Tjenstemän utbetalda ljuspenningar, som borde till nämnde anslag öfverföras med Rdr 593: 16. 4:o Anslaget till Fångars vård och underhåll. Då Länsoch Ivronohäktena numera äro ställde under Fångvårdsstyrelsens inseende, äfven i afseende å derå erforderliga reparationer, synes det icke vara lämpligt, att den andel af anslaget å Tide Hufvudtiteln till reparationer å Kronans hus och byggnader i landsorten, som för dessa Fängelsers underhåll, med 4,000 Rdr årligen, utbetalas till Fångvårdsstyrelsen, vidare qvarstår å nämnda Eufvudtitei, utan föreslår Kongl. Maj:t, att detta belopp derifrån utgår, för att inbegripas under det för Fångvården beräknade Förslagsanslag.
Detta har, såsom nyss nämndes, dock ej inträffat. När alltså afsigten ej vunnits, borde följaktligen icke heller förbudet qvarstå, så mycket mindre, som hummern just under den förbudna tiden går upp på grunden, och dess fångande då för de fattiga fiskarena kunde blifva en inkomstkälla. Härvid torde äfven böra tagas i betraktande, att i Bohuslänska skärgården, synnerligast i Ockerö socken, finnas många fiskare, som icke hafva råd och lägenhet att idka storfiske, men myckel väl kunna finna sin sysselsättning och nödtorftiga utkomst med hummerfångst. Då det nu vore dessa förmenadt att fånga hummer under den tidepunkt af året, när den går som ymnigast till, så beröfvades de derigenom den förtjenst, de sålunda kunde bereda sig, samt sattes ur stånd att försörja sig och de sina. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt har motionären hemställt, huruvida ej ofvannämnde Kongl. Kungörelse, åtminstone för så vidt den angår Bohuslänska skärgården, kunde varda upphäfd och hummers fiskande och försäljande sålunda varda tillåtet under loppet af hela året. Sedan Herrar Professorerne S. Nils sött. S. Lovén och C. J. Sundevall, pä anmodan, benäget afgifvit yttrande i ämnet, har Utskottet deraf inhemiat, att hufvudsakliga ändamålet med förbudet mot hummers fiskande under en viss tid af året är att skydda ynglet och fortplantningen, som till största delen föregår under den förbudna tiden, samt att nu gällande förbud, derest detsamma efterlefdes, tvifvelsutan skulle verka högst förmånligt till hummerns förökande. Om nu erfarenheten visat att svårighet mött att upprätthålla förbudet, torde denna omständighet icke utgöra skäl för dess borttagande, utan snarare böra föranleda andra lagstiftnings åtgärder; och Utskottet hemställer för den skull på dessa skäl att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Januari 1860. Allm. Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23. 7 N:o 25.
Dessa för RegementsLäkarne ifrågasatta lönförhöjningar anser Kongl. Majit, i händelse Rikets Ständer dem bevilja, böra tilläggas vederbörande Regementens och Corpsers aflönings-anslag. t3:o. Att för Regements-Läkare, som strax efter uppnådda 60 lefnadsoch 30 tjensle-år söka Nådigt afsked, må medgifvas rättighet, att då, utöfver dem ur Arméens Pensionskassa tillkommande pension, jenjväl från Allmänna Indragningsstaten undfå pensioner, bestämda till 400 R:dr för dem, hvilkas löner, enligt hvad ofvanberördt är, skulle förhöjas lill 800 R:dr, och till 200 R:dr för dem, som afsetts att erhålla lägre löner, än nyssnämnda belopp, men med skyldighet likväl för alla, att under Tio år, från afskedsdagcn räknadt, i händelse af behof, efter omständigheterna tjenstgöra, antingen vid Militärsjukhus eller depöler eller civila sjukanstalter. Indeldta Arméen: Kavallerioch Infanteri-Regemenlerna. Sedan, i anledning af Rikets Ständers vid förra Riksdagen gjorda begäran om närmare utredning, i afseende å beloppet af det Transport R:dr Bih. till II. St. Prop. om Statsverket -I8S3. Transport R:dr 22,490: vederlag, som, i händelse nedsättning af salpeterhjelpen i de Småländska länen komme att ega rum, borde tillfalla de personer och inrättningar, hvilka derpå hade grundade anspråk, Kongl.
Men jag anser oss böra söka skaffa oss upplysningar så långt vi kunna, och jag tror att om ock vi ej skulle komma längre ån till öfvertygelsen att vi åro i behof att af Regeringen icke lemnäs lika handlöst som hittills, vöre det redan mycket vunnet. Derföre instämmer jag i Herr Hjertås motion om tillsättande af ett Särskildt Utskott, och ehuru jag ej tror sådane resultater deraf vara att förvån* ta, att nöden skall kunna afhjelpas, tror jag likväl att de öfrige Utskottens göromål lättas om de såiskilte tankarne af det nya Utskottet uppfattas och Utskottens öfrige courante göromål derigenom icke hindras i sin gång. Jag tror att Oeconomie-Utskottet vore i betydlig mon lättadt, om frågan t. ex. om Näringsfriheten vöre utredd; jag tror att det vore för Den 10 februarii. 395 StatsUtskottet stor lättnad om alla tankar om indragning, reorganisation m. m. förut af Särskildta Utskottet vore uppfattade, då StatsUtskottet finge mindre besvär och ej något ondt dermed vore åstadkommit. I afseende på Grefvarne Posses yrkande om förnyad bordläggning af ämnet, tror jag den vara stridande emot Riksdagsordningen, och att frågan derom bordt väckas innan discussionen uppstod. Den vore för öfrigt utan ändamål, ty jag tror att tankarne haft nog tid att mogna under liggetiden, så att nu blott återstår att fatta beslutet, hvarföre jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken får anhålla om proposition. Många ropade på proposition. Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstedt, Gustaf: Efter den här yttrade all männa längtan, den äfven jag delar, att en pro. position i saken måtte göras, borde jag visserligen ej utbedja mig några ögonblick af Ridderskapets och Adelns dyrbara tid. Anledningen hvarföre jag likväl begärt ordet, år Grefve von Schwerins Anförande och uppgift om de främmande bidrag, som blifvit under förra seklet till Svenska Folket letnnade. Om man härvid tager Nystadska freden till den tidpunkt, derifrån dessa bidrag utgålt, och stadnar
Den lösa dyjord, sorn med ett ända till 50 fot mäktigt lager betäckte den fasta botten längs hela banken, blef, sedan grusfyllningen efterhand och delvis nedsjunkit, slutligen af denna fyllning helt och hållet undanpressad, så att vid 1859 års utgång, då mer än 20,000 kubikfämnar sedan arbetets början blifvit utfyllde, hela banken hvilade på fast botten. Bankens största höjd från fast grund till öfverkanten uppgår ända till 80 fot och längden i vattenytan utgör nära 900 fot. Kostnaden uppgick, sedan banken blifvit helt och hållet fullbordad, till omkring 147,000 R:dr R:mt, en summa, sorn endast utgör en tredjedel af hvad en bro öfver detta vattendrag skulle kostat. På det att fartyg må obehindradt kunna passera till eller ifrån den nära en fjerdedels mil långa Arstaviken, är en rörlig bro i banklinien uppförd, men då, såsom nyss är nämndt, bottnen af viken består af lös dyjord och fast botten träffas på först 60 å 70 fots djup under vattenytan, så måste bron anläggas nära intill Liljeholinsstranden, der den fasta botten, som utgöres af berg, anträffas på 10 å 18 fots djup och der, dels genom bortmuddring af den lösa jorden och stenkistors nedsänkning, dels medelst pålning genom lösare jordlager, hela grundläggningen kunde göras hvilande på berg. Bron har 2 öppningar, hvardera af 32 fots bredd och segeldjupet emellan midtelpelaren och norra landfästet är 13 fot, så att samma fartyg, som kunna passera Stockholms sluss, äfven kunna gå igenom denna bro. Landfästen och midtelpelare äro af sten, öfverbyggnadcn, tillverkad vid Motala mekaniska verkstad af valsadt plåtjern, består af tvenne plåtbjelkar, 4 fot höga på midten och 2,75 fot vid ändarne, samt 91,8 fot långa, sinsemellan förenade genom stag och sträfvor, båda slagen äfven af plåtjern, Hela bron väger 800 centner, hvaraf 720 centner tillhöra den svängaude delen af bion och 80 centner de fasta delarne af svängningsmaskineriet.