Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvensom Collegier, Consistoriel Embetsverk och Embetsman erhålla i föreskrifva» ordning, efter reqvisition hos Stats-Contoret, i Stockholm, och Kongl. Maj-ts Befa!lningshafvande i landsorterna, det för utöfningen af deras embeten erforderliga stämplade papper, hvarvid likväl dylika reqvisitioner icke, hvarken i afseende ä valörer eller qvanlitcter , ina utsträckas utöfver hvad sorn erfordras för sådane handlingar, hvilka lill de regvirerande Embete—Verken eller Embetsmännen ingifva* eller of elem utfärdas; skolande vederbörande Embete-myndighet er, dä reqvisitioner af deras Tjenstemän afgilvas, bestyrka, huruvida hvad sorn reqvireras, elier nämnde grunder, kan anses erforderligt; och på det stamphult papper till erforderlig myckenhet ej må saknas i landsorlerne, skola, uppå LandsContorens anmälan, Kongl. Maj:(s Befallningshafvande så tidigt hos Slals-Contoret reqvirera ytterligare förråd deraf, att Ijenligt tillfälle till papperets afsändande, helst sjöledes, må kunna begagnas, vid äfventyr, att den högre kostnad, sorn genom en uteblifven tidig reqvisition ästadkonimes, Kronan ersätta; men, om icke desto mindre någon gång, af oförutsedda orsaker, en större åtgång af stiimpladt papper af en eller annan valör skulle inträffa, och behof deraf så hastigt uppstå, alt sjölägenhet ej hinner afbidas, så må, när Kongl. Majlis Befallningshafvande sådant begära, afsändning med kronoskjuts verkställas genom StatsContorets lörsörg, hvilket dervid författar två reversaler, hvaruti stämplade papperssorterna specificeras.
Prenumerera å närmaste postanstalt. Helt år 3 kr. 1 Jet är i sanning ett uttömdt ämne, detta o m » pigor » och deras alla fel, och nästan ingen reser sig till deras försvar — nej naturligtvis, de äro nu en gång för alla arbetsmaskiner, som skola hållas i verksamhet så mycket som möjligt, för att gifva högsta möjliga valuta för sin dryga lön. Borde inte vi fruar, i stället för att orda så mycket o m våra tjänares oduglighet och fel, ställa litet högre fordringar på oss själfva och först och främst tänka på våra skyldigheter mot dem, samt att tjänarinnan, i de flesta fall, bildas af andan i vårt hem, af husmoderns ledning och föredöme. Mina föregående tjänarinnor hafva lämnat mig för att träda i egna hem och då jag varit nödsakad byta, har min högsta önskan varit, att mitt hem skulle blifva ett verkligt hem för min tjänande syster, och att hon skulle veta och känna detta. Hon bemötes därför alltid vänligt, och jag glömmer aldrig, att hon är människa med en människas önskningar, känslor och förhoppningar samt måste hafva tid till hvila och förströelse liksom jag själf. Detta kan kanske fattas. Så styrde tjänarinnan mig och jag ej henne, men jag kan försäkra, att jag är fru i mitt hus, och detta är jag genom vänlighet och bestämdhet. Är jag missnöjd, talar jag lugnt och allvarligt, ty genom att brusa upp och höja rösten förlorar jag ej allenast herraväldet öfver mig själf, utan ock öfver henne, och matmodern bör framför allt se till, att det är något mer och bättre än samhällsställningen, som höjer henne öfver tjänarinnan. Följer man i allmänhet dessas lif, sedan de börjat tjäna, är det mera att förvåna sig öfver, att de ej äro sämre än de äro. I det stora hela komma de ut vid unga år, från hem, fattiga på ägodelar och rika på barn, för att så fort som möjligt tjäna brödet. De flesta börja vid fjorton å femton års ålder, men många långt tidigare. — Om vi skickade ut våra döttrar vid den åldern, hvad dugde de då till? - Huru många bry sig om att bilda dessa tjänarinne-barn till ordningsälskande, bra människor? Hit och dit kastas de och byta tjänst lika många gånger som det är månader på året.
Om detta förslag i omständigheterne af desi utförande och tillämpning äger all den fullkomlighet, ett fritt men bestämdt bruk af Tryckfriheten synes fordra, wägar likiväl Utskottet, under erkännande af ämnets utomordentliga fwärighcter, hysa nägok twifwelsmal. I följd af de olika intryck Utskottek allisa wid pröfningen af detsamma erfarit, har Utskottet ansett sin pligt likmätigast och mest förenligt med sakens wigt, att härmed berörde förslag Memorial N:o 10. 209 icke såsom sitt, utan sädant det är, TryckfriheisCommittecns, Riksens Högloft. Ständer sjelfwe underställa och dermed förena den wördsamma anhållan, att, i händelse Riksens Ständer ej skulle detsamma antaga, Utskottet mätte benäget lemnäs del af de anmärkningar derwid inom Riks-Ständen kunna göras; hwarcfter Utskottet under den widsträcktare tankeledning, och med den större lätthet att närmare instämma uti Riksens Ständers afsigter, hwartill kännedom i förhand af deras tankesätt kunde föranleda, skulle otwistvelaktigt finna sig i tillstånd att pä säkrare grunder och med mera mogenhet uppfatta det yttrande och den till äfiventyrs egna utarbetning Riksens Ständer kunde behaga af detsamma äska, och derjemte en större skvndsamhet genom redan kände erindringars undanrödjande befordras, under det Utskottet är sysselsatt med andre till desi ätgärd hörande wigtige ämnen. Stockholm den 21 September 1809. U. X. Nannorlioini. N .1. Oalin. Bilaga till Mem. De af Kongl. Maj:t i näder tillförordnade Committerades Förflag till Tryckfrihets-Förordmng. i 8- En allmän, laglig och »varaktig Tryckfrihet skall »vara ät Nationen försäkrad, med upphörande af alla förut gällande Lagar och Stadgar derom, utom h»vad af dem i detta Förordnande uttryckligen upplifwas.
Om remiss till vederbörande Utskott anhålles. N:q i 4.- Herr Tham, Wollrath Att de Författningar, som nu äro gällande för all Svensk inoch utrikes handel, äro afpassade efter Landets behof eller fylla de kraf medborgaren deraf billigen kan göra, har jag svårt att tro; detta var anledningen, att jag i början af motionstiden väckte fråga om förändring af det i afseende på Handeln införda prohibitiv-systemet, samma systems skadlighet och nödvändighet af dess afskaflånde. Jag hoppades då, att någon mer kunnig skulle utveckla denna fråga, men enär sådant icke inträffat, och då jag tror, att Landets väl att våra financers bestånd och möjligheten att erhålla ett bestämdt myntvärde, till hufvudsaklig del beror deraf, att Landet äger en handel så fri, som med dess läge, dess egna alster och. nyttiga Den 5 Martti. 555 nyttiga Manufaeturers bestånd öfverensstämmer, anhåller jag att ännu en gång få vid frågan härom fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Enligt våra Grundlagar är det Riksens Stander, som äga bestämma den, såsom utoch inrikes tull, utgående bevillningen det måste så-i ledes äfven tillhora dem att föreslå och stadga bestämda grunder för hela området af de förforfattningar, som skola ordna handelns mer eller mindre frihet och för den inkomst Staten deraf må kunna påräkna. Efter dessa grunders stadgande, tillhörer det Rikets Ständer att hos Konungen underdånigst anhålla om Dess åtgärder, att genom underhandlingar med utländska Magter, söka förskaffa Nationen sådane reciproka förmoner, som kunna bereda framgången af de föreslagne författningarne och ernåendet af det mål som sökes. Såsom anledningar för vederbörande Utskott att med allvar och i liela dess vidd bearbeta detta vigtiga årende, utbeder jag mig få föreslå följande grunder, hvarpå ett friare handelssystem tilläfvenstyrs kunde byggas. 1) Allt hvad som till införande i Riket förbjudes, bor också utan undantag förbjudas till bruk och nyttjande. 2) Vid dessa förbud böra inga artiklar korn; Bil, till Ridd. 0. Ad.
Men jag såg dock huru de på afstånd kastade förtjusta blickar och huru min stränghet gjorde dem olyckliga, så att det stundom gjorde mig helt ondt om dem. Men, min Gud, man kan ju ej rå för att folk har ögon, och icke kan man heller gömma sig för att de ej skola få se en. Emellertid var det en ung man som hade mera mod än de andra. Han inbillade sig att jag älskade honom, att jag hade uppmuntrat honom, och hade trasslat in sig i några ledsamheter endast för att få sina affärer i skick, att kunna bjuda mig sin hand. Han tillstod sin kärlek för mig, men jag hade då redan ett annat parti i aspect. En grefve, något åldrig det är sannt, men rik och stolt; och med ett leende, som jag kanske ej kunde undvika att göra litet föraktligt, afvisade jag den unge mannen. Kunde jag väl rå för att han brände sina vingar? Men ack, rysligt hämnades han". "På min bröllopsafton inträdde han i mitt rum, och sköt sig för pannan. Några droppar af hans blod stänkte i mitt ansigte, och i ett ögonblick var jag sammankrympt till så liten J nu sen mig vara, och förlorade förmågan att röras omkring om dagarna. Lyckligtvis höll jag just på att kläda mig, och fick sålunda min toilett med mig, så här i miniatur, och kan således ändå ha något intressant att sysselsätta mig med". "Nå när miste min nådiga sitt hufvud?" frågade en röst ur hopen. "Mitt hufvud, ack ja det är sannt, jag kom ej mer ihåg att jag haft något. Jag saknar det också alls icke. Det hände mig en liten malheur: jag råkade falla omkull på marmorskifvan der inne på bordet och slog hufvudet af mig; men det var ett lappri, det gjorde ej ondt alls". "Vid min Kejsares och herres, den store Förnuftets sols, skägg", sade nu den nickande Chinesen, "det vore en stor olycka att mista sitt hufvud; hvad skulle man då ha att runka uppå. Det var dock icke långt ifrån att icke denna olycka en gång hade händt mig.
Den, sorn till conlra-propos. antager Hr Ribbings förslag, alt i morn. af r5 §:n i förslaget till lag för enskilda banker skall erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att, fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad, lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt etc., voterar *a ’ den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. lill contra-propos. att ofvannämnda t mom. skall erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den lätt, som i nästföregrde § bankens borgenärer tillägges, att, Sedan fjorton dagar förflutit efter det banken upphört att sina sedlar invexla, lagsöka en eller flera direelionens ledamöter, med samma rutt” etc. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 38. Nej — 19. I anledn. häraf uppsattes, upplästes till justering och godkändes följande voterts-proposition; Den som bifaller t5j §:n i Bancooch LagUtsktns förslag till lag för enskilda banker, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer 1 morn. af ofvannämnda i5 § att erhålla följande lydelse: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att, fjorton dagar efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad, lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt” o. s. v. enl. Utskms förslag. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 20. Nej — 26. FIr Aminoff:
WALTER. Du talar, som om du inte vore klok. HANNA. jag bunden. Men i morse var jag fri, och nu ä' jag bunden igen. WALTER. Ä' det du eller jag, som ä' tokig? Tycker du det inte går ihop? I går var bara af en tillfällighet, som han nog berättat. ­ 117 ­ HANNA. för dig, kan du fråga honom, om jag inte bad ser, att den där gårdagen ändå ä' litet att tänka på. WALTER. gjort! Hvem ä' det? Jag kan inte tänka. Hanna, hvad har du HANNA. Vill du veta det med? WALTER. Hvem ä' det, frågar jag! HANNA. ty han har ingenting annat, som jag kan älska honom för. Han ä' inte rik. (Paus.) WALTER. Således hämnd! HANNA. mig i går. Du lärde mig, att man inte ska Hvarför det? Det var en väckelsedag för En, som jag måste älska för hans egen skull, Inte jag. När jag presenterar min fästman honom supera med mig här i går kväll. Du älska någon, annat än för hans egen skull. Jag därefter. inser, att det ä' det enda hederliga och handlar (Paus.) WALTER. Och ändå älska vi hvarann bägge två. ­ 118 ­ HANNA. Bägge! I morgon har jag en ny ring. WALTER (kraftigt). Nu tror jag på dig, Hanna! HANNA. Nu...? WALTER. Ja, nu tror jag på dig för hela lifvet! HANNA. Hvad tror du på? WALTER. Att du älskar mig. HANNA. När jag älskar en annan? WALTER. Du älskar ingen annan. HANNA. dig älskar jag inte. Förut trodde jag, att jag i går såg jag dig riktigt, som du ä'. Du ville Jag ä' förlofvad, men inte med dig. Och gjorde det, därför att jag inte kände dig. Men kväfva och binda mig. Du gjorde om mig till någon annan än mig själf, därför att du inte helt kände mig. Och vi blef fula och små och usla både du och jag. Usch! Nej, vi passar inte tillsammans. Dig älskar jag inte mer. (Paus.) WALTER.
Hennes ståtliga, fylliga gestalt var vtterst präktigt klädd; i släpande brokaddräkt och med sitt gråa, lockiga, högt uppsatta hår och sina svarta, penslade ögonbryn erinrade hon om en fransk dame från roccocotiden. Blicken i de kvicka, glänsande ögonen var genomträngande, stundom vänlig, stundom satirisk, och hon rörde sig ungdomligt. Man mottogs med en på en gång uppriktig och hjärtlig handtryckning och alltid med några charmanta, afpassade ord. Hennes konversation, ehuru tämligen afbruten, var full af öfverraskande vändningar, hennes uppfattning ytterst snabb och svaret ögon Gerok. blickligt och träffande samt utmärkt för en smidig artighet, som angaf världsdamen — men utbildad ej endast i nya världens luft. Mrs Sewall är dock mer än världsdam. Hon är en af Amerikas rikast begåfvade kvinnor, med omfattande och grundliga kunskaper, glänsande talförmåga, stor erfarenhet i allmänna företag, kännare i frågor rörande kvinnlig uppfostran. Mer än något annat amerikanskt kvinnonamn är hennes förenadt med nationela organisationer, och hennes makalösa exekutiva talang har gjort henne ryktbar äfven utom Förenta staterna. Hon är född ledare, ett sant fältherreämne, och af instinkt och val har hon hängifvit sig åt publika ärenden, hvilka omfatta de mångas intressen. Född i Wisconsin af nyengländiska föräldrar, är hon till sin karaktär en » väster » - kvinna, — och detta vill i allmänhet säga att besitta viljekraft, beslutsamhet, arbetsförmåga och frisinthet i uppfattningen. Sedan hon 1867 utexaminerats med beröm från Nordvästerns universitet i Evanston, Illinois, undervisade hon några är i skolor, blef sedan efter hand föreståndarinna för högskolor i Michigan, Franklin etc. samt hamnade slutligen i Indianapolis, staten Indiana, där hon 1880 gifte sig med Theodor Sewall, en framstående lärare. Här har hennes hem alltsedan varit. Härifrån har hennes rykte gått ut öfver Amerika och längre, ty vidsträckta europeiska resor ha bragt mrs Sevall sammau med en mängd kända personligheter, och hon har öfverallt gjort sig gällande genom sitt ljusa hufvud, sina sä- kert gripna uppslag till sammanslutningar och sina friska, frigjorda idéer.
Djurgårdsstaden, med en folkmängd af 16,766 personer, hela Jacobs församling, med 10,937 „ största delen af Johannis dito (utom qvarteren Ruddammen, Kråkhvilan, Killingen och Surbrunn), med 4,324 „ hela Clara dito, med . 17,287 „ större delen af Adolf Fredriks församling, undantagande qvarteren Blomsterlöken, Röda Berget, Tomtegubben, Piparen, Fackelmakaren, Adlern större och mindre samt alla de tomter, som ligga norr om Observatorii-backens norra gräns, med 7,698 „ nordöstra delen af Storkyrkoförsamlingen till Brunnsgränden, Köpmangatan, Stortorget, Storkyrkobrinken och Riddarhustorget, med 3,476 „ Summa 60,488 personer. Härvid torde dock icke böra förgätas, att bland befolkningen inom Ladugårdslands församling inberäknas hela garnisonen, utgörande 2,674 man, samt att, enligt lemnad uppgift, omkring 3,850 personer af befolkningen inom sistnämnda församling, i följd af fattigdom, erhållit afskrifning af kronoutskylderna; och lärer af dessa 6,524 personer icke kunna påräknas särdeles stor inkomst för jernvägen. Ser man åter på värdet af de fastigheter, som falla inom den ena eller andra af dessa cirklar, så uppgår taxeringsvärdet af de egendomar, som falla inom den förra cirkeln till följande belopp, nemligen: hela Storkyrko-församlingen 23,234,033 R:dr, hela Clara församling 27,317,015 „ hela Jacobs dito 21,535,650 „ största delen af Johannis (med ofvan uppgifna undantag) 2,017,700 „ dito af Kungsholms församling 3,418,500 „ en del af Maida dito 4,657,250 „ „ „ „ Adolf Fredriks dito 5,505,066 „ „ „ „ Ladugårdslands dito 2,672,700 „ '„
Ank. till Exp.-Utsk. d. i3 Nov., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om inleverering till Statsverket af den under Kongl. Krigs-Collegii förvaltning stående En per Mille-fonden. (1. A.) Genom remiss från Bonde-Ståndet har Ståts-Utskottet fått emottaga en af Riksdags-lullmägtigen F. von Zweigbergk från Skaraborgs Län väckt motion, innefattande hemställan, att den under Kongl. Krigs-Collegii förvaltning stående så kallade En per Mille-fonden, hvars inkomster numera uteslutande bestode af inflytande räntor å deraf utlånte capital, måtte inlevereras till Stats-Verket, för att användas till försvarsverkets iståndsättande, genom hvilken åtgärd för framtiden undvekes den öfver berörde fond hittills verkställde serskilde bokföring, Ifrågavarande fond har, på sätt motionären jemväl antydt, tillkommit genom det uti 5 §. af Kongl. Förordningen, angående staden Götheborg förunnad allmän nedsrlags-frihet å utländska varor, af den 22 Maj 1794 meddeldte stadgande, enligt hvilket, oberäknadt den kronan förbehållne nederlags-recognition, borde, såväl vid inkommandet sorn utgåendet, erläggas en afgift af En per Mille utaf varans värde, samt deraf bildas en fond för allmänna byggnader i Götheborg, hörande till militäriska behof och stadens försvar. Denna serskilda afgift upphörde likväl redan den 1 Juli 1813, i följd af den förnyade Nederlags-förordning, hvilken under den 5 Maj sistnämnde år i Nåder utfärdades.
Ännu torde, på denna väg, af en driftig Krigsminister mycket kunna uträttas; och jag hoppas, att Sländerne ej skulle undandraga sin medverkan, så snart de om åtgärdens nytta blifvit öfvertygade. Man har förebrått Utsk , att det ej förstått beräkna huru mycket cavalleri Sverige behöfver bibehålla. — Jag vill ganska gerna medgifva, att det vore nyttigt att kunna bi - D c ii 9 Maje. m. öoS behålla allt det cavallen vi hafva, örn alla nödvändiga behof för infanteriet derjemte kunna fyllas. Det skall vara mig oändligen fägnesanit, om båda delarna kunna ernås; men man må aldrig glömma, att anslagen, de må vara större eller mindre, dock alltid äro begränsade, och att hvarje användande af medel för ändamål, som, ehuru nyttiga, likväl åstadkomma, att vigtigare behof blifva letnnade ouppfyllda, är ett försvagande af försvarsverket. 4°°° nian cavallen torde dessutom, vid närmare skärskådande, befinnas såsom fredsfot vara för Sverige någorlunda tillräckligt. För att afgöra denna fråga, är det ej nog att hafva läst öfver, hurudan proportionen emellan infanteri och cavallen är inom Europas särskilda a rinder; ty för intet folk erbjuder den förmodade krigstheatern så litet tillfälle att använda det sednare vapnet. iNågot användande deraf i massa kan svårligen komma i fråga, utan lärer behofvet egentligen komma att inskränka sig till s. k. divisions-cavalleri, d. v. s. några sqvadroner, som tilldelas hvarje infanteri-division. Vårt cavallen har skördat många lagrar, men det har skett söder om Finska viken och Östersjön och i Skåne. — Från Halmstad till Haparanda och från Torneå eif till Newa, letar man förgäfves efter någon ort, som genom en lysande cavalleribedrift blifvit märkvärdig. — Det är ej naturen ensam, som i delta afseende gjort vår mark så oländig. Vårt åkerbruk, med sina djupa diken och inhägnader, bidrager äfven dertill.
I pfseende på verkställigheten anser Kongl. Maj:t, på sätt Kongl. Stafasamt Oeconomie-Utskeltens Betankande i\:o sf). 3 9 Collegierne föreslagit, den enklaste, minst kostsamma, och till ändamålet snarast ledande utvägen vara, alt hemmanens taxeringsvärde dervid ta ges till rättelse. dag deremot tror, alt denna grund ar den tvetydigaste mest kostsamma och föranledande till den mesta tidsutdrägt, ty derigenom öppnar man ett vidsliäckt fiilt för gräl, intriger och besvär, ty om man skall bestämma ett heunnansvärde i förhållande lill dess afkastning, och raan vet,att afkastning till en stor del berör af den odlings-* och arbetsök på ett hemman blir nedlagd, så lärer väl ingen erkänna för billigt och rättvist, att den, sorn till och med skuldsalt sig för alt. odla och förbättra sitt hemman, derigenom skulle få en tyngre rotering än hans gvanne, sorn eger en alldeles lika hemmansdel, men som varit besvärad af fattigdom och haft mångå små barn att försörja, och således icke magta! ordentligt sköta, ännu mindre förbättra sitt hemman, men som, efter io k ao år härefter, sedan det kommit i en annans hand, kan varn lika godt, lill och med bättre, än den förres. En sådan grund skulle föranleda lill missnöje och afund både nu och för hela framtiden-. Dessutom hvad arbete skall del icke kosta att inom liela det vidsträckta landet jemföra alla roteringsskyldige hemman emot hvarandra, så att de blifva något nära jemförda? Man vet, att ungefär Ö Landtmätare oupphörligt arbetat i i3 år på afvilti ingen i Jemtland, som icke är annat är. en geometrisk skattläggning, för alt kunna säga huru stor del af ett mantal den eller den hemmansdelen är. •— Genom denna åtgärd anser jag hemmanens förhållanden till hvarandra böra vara säkrast utrönte;, då dei vid hvarje förut icke uppmätt jordstycke nu blifvit det och graderädt samt reduceradt lill uj pskattningsvärde, som af afvittringsrätten sedan, blifvit granskade, jemkade och jern förde inom hvarje socken.
Rud: och sorn, RiddarhusCassan möjligen kunde till sin rätt blifva förnärmad derigenom, att detta hemman , på berörde sätt försålldes , hälst köpeskillingens belopp för hvarje hemman eller del, etter en sådan åtgärd, svårligen skulle kunna utredas; så och med anledning häraf, samt till förekommande af ada de stridigheter , som af den gemensamma försäljningen klefve en följd, söktes hos KonglHof-Rätten att ofvannämnda Beslut måtte varda ogildt förklarad! och deremot stadgas , att hemmanet Rud vid den blifvande Auetionen b.orde särskildt försäljas ; , men Kongl, HofRätten förklarade genom Utslag den 2o;de April 18,20 sig icke kunna med detta ämne omedelbarligen befatta , hvaruti i underdånighet söktes ändring, sorn Kongl, IVXajzt dock ej fann skäf att bifalla. Denna försäljnings åtgärd blefock för RiddarhusCassan likgiltig , sedan den, genom Kongl. Majds of vanberörde Dom i Herr Majoren A. Printzenskjöld* concurs, förlorat jformonsrätten framför k ö p e s k i i 1 i n gs f o r a r i n gu r n e, hvilka utgjorde ett så stort belopp att RiddarhusCassan icke Den II ugust i e. mh i'-9 ridare hade något hopp om ersättning af Contour® massans fastigheter , hvilket vid deras försäljning äfven visat sig. Såsom äfven anfordt ar, hade RiddarhusCassan håde gehom Kong], Idol-Rättens oell Kong!. Mapts Dom i Herr Majoren A. Printzenskjöld. ® Concoursmål, erhållit rätt ä att af Majoren J. A. yon Matern söka ersättning för den förlust eller brist i concoursen, sorn RiddarhusCassan förment honom böra vidkännas: och i anledning deraf blef han stämd till Carlstads KämnersRättj hvarvid å RiddarimsDirectionens vägnar androgs hufvudsakligen följande.