Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ser man nu på utvecklingen i sin helhet: hvilken förklaring är rimligare, Nietzsches eller välfärdsmoralens? Den senare förklarar att detta begrepp godt från att hafva betydt det som var gagnaligt för herrarna, efter hand som samhällighetskänslan utvecklas, kommer att betyda det som är gagneligt för dem som lefva tillsammans, dela Ijuft och ledt med hvarandra. Redan här är altruismen således en åtminstone medverkande faktor vid begreppens fastställande. Den sympati, som sålunda är väckt, utvidgas och i denna utvidgning ligger hela moralens historia. Nietzsche tror däremot på en fullständig omkastning, från elt slags moralisk uppfattning, herskande under en ganska sen tid i mänsklighetens historia, till ett annat, det nu herskande. Motsatsen erinrar onekligen om hvad vi känna till från geologiens historia. Förr trodde man allmänt på våldsamma naturrevolutioner, som tillintetgjort en geologisk periods växtoch djurlif, hvarefter naturen skulle börjat på nytt och vi hade nästa period. I våra dagar är däremot den allmänt erkända uppfattningen den, alt utvecklingen gått öfverhufvudtaget i successiv stigning utan några sådana tvära afgrunder mellan tidsåldrarne. Nietzsches lära öfverensstämmer för moralens fält med den äldre geologiska för dess område. Den är i högsta grad osannolik och den förklarar ingenting. Från välfärdsmoralens ståndpunkt kan man öfverekåda sammanhanget i den gångna och någorlunda beräkna vägen för den kommande utvecklingen. Med Nietzsches teori har man godtyckligheten bakom sig och det absolut okända framför sig. Och det förra är icke, såsom Nietzsches anhängare törhända tro, blott en bekvämlighet för tröga hjärnor.Det gäller på moralens område liksom på fysikens, att ju flera förhållanden på ett tillfredställande sätt förklaras af en hypotes, dess mera växer sannolikheten för, att hypotesen är riktig. Nielzsche har påvisat ett förhållande, som man kanske för mycket förbisett, har påvisat verkande krafter, till hvilka man förut möjligen icke tagil. tillbörlig hänsyn. Men dessa krafter äro icke de bestämmande, de äro en liten il i den stora strömfåran, men de äro icke denna. Nietzsche har ett djupt förakt för historien och anser öfverflödet på historiskt vetande vara en bland mänsklighetens olyckor.
Så är åtminstone icke min åsigt om denna §. Man säger visserligen att det är satt en för hög minimi-tariff för resande utländningar; men så kan han icke heller taxeras högre än till detta belopp, han må göra hvilka och huru stora affärer som helst. Den inhemske deremot kan taxeras vida högre, och att ofta så sker, visar sig af Taxerings-komitéernas upgifter. I afseende å sättet vill jag fråga huru det skulle blifva möjligt att tillämpa denna förordning, om den innehölle att en utländsk handelsexpedit, som ena dagen är här och den andra der, skall beskattas efter sin inkomst. Det blefve ganska svårt att 600 Den 26 Mars e. m. få reda på honom sjelf, ännu mera på hans inkomst. Då är det mycket mera skäl att han betalar bevillning då han reser öfver gränsen. — Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Tersmeden: För att fullständiggöra mitt förslag att ifrågavarande utländingar skola beskattas i likhet med våra egna liandelsexpediter, hvilket jag dock medgifver i allmänhet blir svårt att verkställa, får jag föreslå att de förre uptagas till samma beskattning som de sednare af första klassen i första klassens städer eller 37 Rdr 50 öre. Det är visserligen en minimi afgift, men man har i alla fall fått ett bestämdt belopp efter en viss grund, och då vore det målet äfven vunnet att ingen kunde säga utländningen vara högre beskattad än de Svenske undersåterne. Om således stadgades att de skulle vid gränsen, när de inkomma i Riket, erlägga nämnda summa, och sedermera betala samma belopp för hvarje år de uppehålla sig i landet, kunde man icke säga att vi söka mota utländingar från att komma hit och drifva handel. Frih. Cederström Rudolf: Jag har icke kunnat upfatta det föreslagna stadgandet såsom åsyftande att mota utländningar, men väl så, att de måtte ställa någon garanti lör att de verkligen äro ordentligt folk, som vilja drifva handel.
På dessa grunder kan jag ej förena mig med dem, som önska bifall till StatsUtsk:s förslag, ehuru jag för min del tror, att en bättre administration än den närvar, måste i framtiden åstadkommas. Härvid får jag äfven förklara, att jag ej kan inse någon vinst af en sådan ministerstyrelses införande, som detta förslag tyckes åsyfta; åtminstone tror jag, att om vi vore ense derom, att våra collegier borde ställas omedelbart under ministrarna, hvarom jag ej nu vill yttra mig, så borde ej början göras med Convojcommissariatet, utan med collegierna; man då detta ämne ej nu är föremål för vår öfverläggning, så inskränker jag mig lill alt instämma med dem, som yrkat afslag å Utsk:s betänkande. Hr Rosenblad: Ehuru den befrielse ifrån, eller förminskning uti utgifter lill norra Afrika, som ägt rum sedan Frankrike intagit Algier och afslutat traetaterna med Tripolis och Tunis, icke egentligen hörer till sjelfva saken, så, på det att icke underlåtandet att svara må räknas till svaghet, anhåller jag alt få yttra några ord med anledn. af hvad derom härstädes blifvit anfördt, ehuru jag ej har någon annan källa, än de tryckta handlingarna; ty jag är ingalunda medlem af Convojcommissariatet. Jag får först fästa uppmärksamheten derpå, att det måtte vara högst betydliga besparingar gjorda. När jag läser StatsUtskts recit öfver utgifterna efter deras fordna förhållande, så ser jag under artikeln ordinarie utgifter, att den årliga fredssumman till Marocco stigit till 20,000 piaster, då deremot de extra utgifterna för consulaten i Marocco, Tunis och Tripolis ej uppgått till mera än 7,353 r:dr 16 sk., om jag deri upptager de extra utgifterna för presenter; men att icke consulaterna i Tripolis och Tunis, oaktadt de inträffade fredliga förhållanden, kunnat indragas, torde ur ganska gilltiga skäl kunna bevisas af den beskaffenhet, som nu äger rum i dessa stater. Beherrskare!! i Tunis kallas ännu en Turkisk Pascha, och han respecterar ej freden längre än han är tvungen.
Så har man fått höra ett rop ifrån Östan och Västan, ifrån alla fyra väder af Fabrikanter och Manufucturister ©m Fabrikernas fölfall; örn förlust ef egendom och rörelse, om brutna löften gifna af Nationen, bekräftade af Regeringen ; om den redan lutande Handels-Balancens fullkomliga undervigt; om Tullförsnillning; om den skara af brödlösa arbetare, §om skola öka tiggarehöpen in, m. och i dessa dagar har man sport detta rop framburet till Thronen uti en klagoskrift af Fabriks Gesällerna, hvilka man antingen genom runda löften, eller, hvad som icke synes otroligt och för att begagna conjuncturen man genom nedsatta arbetslöner och under hot om uppsägning, förmått att alliera sig med Manufacturisterna till förfägtande af prohjhiuv-systemet. Jag respecterar egande rätten, och den rätt hvarje medborgare eger, att genom sitt snilles och krafts utvecklig få, på ett i Lagar och Författningar medgifvet sätt, söka och virma sin utkomst, sin bärgning, sin förkofran; men jag kan ej älska den snillrika utväg, att på medborgares bekostnad beskatta andre efter behag och sådant har likväl varit en Irukt af prohibitiv-systemet. Om våra inhemska Fabrikanter ansett det vara.. ts 52 T&eviliningi"Utsbottett Rttänkanätn. sig (Hillet, att u sina tillverkningar taga en oska. lig vinst, oell derigenom gora'sin vara 30 tilt 40 procent dyrare, an hvad (ten borde vara; så matte det också vara mig tillåtet såsom consujnent att fa tillhandla mig denna samma varan fdr bästa pris , och således på hvad ställe der bästa priset erhåiles.. Sådant hörer ju till friheten 1 ali handel och vandel. Jag nämnde den oskäliga vinst, sorn Fabrikanter hafva .genom sitt oinskränkta sätt att taxera sina producfer, och jag anhåller att få upplysa detta med ett exempel af egen erfarenhet. Af ao ffe Ull till Klädestillverkning insatta hos en Fabrikör , fick jag Sjutton ainar svart kläde..
N;o 19, i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut rör:de Utsk:ns förslag till reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör; 3i6 Den 22 Maj c. m. N:o 20, i anledn. af Riksd.fullm-n Fredr, von Zweia:- It* 1 berghs. raotion om ytterligare förändringar i n« gällande seglationsordning; Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten: N:o 78, i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:ns betänk. N:o 58, angtde väckta motioner om förändring i författningarna rör:de mått, mål och vigt; N:o 79, i anledn. af erhållen återremiss å Utsktns mern. AT:o 72, ang:de sammanjemkning af RiksSttns beslut rö'r:de förslaget till förnyad förordning 0111 grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman. SI. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 om aftonen. In fidem protocolii, F. O. Silfverstolpe, Måndagen den 24 Maj 184 * * Plenum kl. 9 f. m. Företogs val af 6 suppleanter uti förstärkta BancoUlsk., och befunnos, efter valförrättningens slut och sedan i följd af lika röstetal lottning om ordningen de valde emellan blifvit verkställd, dertill hafva blifvit utsedde: N:c > I. Frih. Oxenstjerna, Carl . i3 CO Hr Blomstedt, Christian Jacob ?? Gr. von Lantingshausen, Erik Albert 13 ?? 88. Hr Qviding, Bernhard Christopher . Frih. Adlerbeth, Jacob . i3 J) 329. Justerades 1 prot.utdr. för den 22 dennes f. m. och 9 prot.utdr. för samma dag e. m. Justerades pleni-prot. för den 1 sisth April e. m. Ånyo föredrogs Allm.
: öglund, O. M., grosshandlare, Stockholm. !ellberg, Frithiof, redaktör, Stockholm. lögstedt, Alma, fröken, Upsala. rIellerström, Göthilda, fröken, Karlshainii. löjer, Anna, fru. Stockholm. 3ellerströii1, Helga, fru, Stockholm. : ojer, Anna, fröken,, Jelling, Vestu, fru, Stockholm. löpken, von, Greta, friherrinna, Bogesund. Bellman, Anna, fröken, Upsala. [örlin, Ihgo, arkitekt, Stockliolm. rlellman, Fredrique, fröken, Stockholm. Y&gt; [örnell, Elin, fröken, l-lellström, Maria, fru, Beinberg, Alice, fröken, ~mcdsto;. Idström, Ellen, fru, Göteborg. Jenckel, Agnes, fröken, Stockholm. Gumselius, Sofia, fröken, Stockholm. Gustrin, Hulda, fru, 9,, Gylclén, Hugo, professor, Gyldén, Th., fru, Gyllensköld, Carlheim-, S. fröd&amp;, Stockholm. GyllensvBrd, Alma, fröken, Upsala. Göransson, Sophie, fröken, Landskrona. j, Ihre, Augusta, fru, Stockholm. Indebetou, Andrea, fröken, Stockholm. Indebetou, Hedvig, fröken,, Ingelotz, Augusta, fröken, Ingeström, Fanny, fru, ~tockhol;. Isacson, Lotten, fru, Iöoe, Emma, fru, bda, vag; hiirad. Jacob, Hermine, fru, Aspeniis, Lerum. Jacobsen, Amanda, fröken, Mariestad. Jakobson, Alida, fröken, Ekeby, Vrena. Jakobson, Eva, fru, Ekeby, Vrena. Jacobson, Jeanette, fru, Stockholm. Jancke, P. G., haradshöfding, Strömsberg, Orresta. Jamsens, Emelie, fru, Stockholm. Jentzen, Elisabeth, fru,, Johansson, Anna, fru, Sundsvall. Johansson, Klara, fröken, Gefle. Johansson, Per, med. doktor, Stockholm. Johns, Marianne, fru, Stockholm. Johnson, Rachel, fröken, London.
Den bästa grunden för en sådan beräkning torde, hvad Stång-jernet beträffar, vara de årligen fastställda Hammar-skatts-prisen, hvilka under sednare åren blifvit betydligen förhöjde och förmodas kunna någorlunda öfverensstämma med försäljnings-prisen. Om denna grund följes, uppkommer, nied tillägg af den mindre betydliga Manufactur-tillverkningens ungefärliga belopp, följande vär_ den af Brukens exportabla -tillverkningar, nemi. för år 1828 — 480 å 490,000 R:dr Banco, för år 1829 — 58oå 890,000, föråri83o — 5902600,000 R:dr, för år 1831 — 58o å 590,000 R:dr och för år i832 —6a5 å 63o,ooo R:dr Banco. Den årliga consumtionen af Kolli, vid Bruken oell Masugnarne, är, naturligtvis olika i förhållande till större eller mindre tillverkningar. Högre än ii Läst p:r Skeppd. Tackjern oell 2:ne Läster Kohl p:r Skeppd. Stångjern, bör icke i allmänhet beräknas vid dessa Verk. Med antagande häraf skulle den årliga kohl-consumtionen, under de sista 5 åren, hafva utgjort, per medium, för Tackjerns-blåsni»gen 29,437 Läster och för Stångjerns-smidet samt Jern. Manufacturen 36,617 Läster, eller tillsammans för hvarje är 6g,o54 Läster.
Då, enligt 33 §. 2 mom. i Riksdagsordningen, JustiticeOmbudsmannens EmbetsBerättelse hörer till La^Utskottets befattnings torde man med skäl väntat sig ett annat resultat af LagUtskottets åliggande. Fullkomligt delande de åsigter en värd och djupsinnig Ledamot af Utskottet, Herr Professor Bexell, i sin reservation mot Utskottets Betänkande yttrat, anser jag Utskottet hafva hort genomgå hvarje af Justitias-Ombudsmannen uppgifven händelse, som fordrat särdeles uppmärksamhet. Utskottet hade dervid, oberoende af allt annat, än sjelfva händelserna, sådane de af Herr JustitiaeOmbudsmannen blifvit framställde, bordt meddela yttrande, huruvida i första rummet Herr JustitiajOmbudsmannen dervid fästat tillbörlig uppmärksamhet, och i det andra, ort Domstolarne gjordt deras skyldighet, eliel om, i motsatt fall, felsteg blifvit begång ne, antingen genom tvetydighet uti de tillämpade lagrummen, eller ock genom brisl på bestämd Lag, hvarmed jag förstår sådane ställen i Lagboken, der det heter"ef“ ter omständigheterna; plikte som saken är till, o. s. v. Den a3 Mars f. ru. 229 Flere uti de ifrågavarande Embetsberättelserne upptagne rysliga händelser hade, i mintanka, kunnat gifva Utskottet anledning att föreslå sådane Lagbestämmelser, att ansvar å Domare eller Executorer för utöfvadt våld och orättvisa icke hädanefter komme att bero af en ÖfverDomstols nyck eller godtfinnande j såsom jag tycker mig böra anse de böter, hvartill Kongl. Götha HofRätt fällt Herr Lagmannen och Häradshöfdingen Pamp för de fasansfulla brott han, i egenskap af tillförordnad Polismästare i Norrköping, utöfvat. Jag hade således trott, och skall alltid tro, att ändamålet med JustitiasOmbudsmannens
Personer och Collegier upkagne Summor till med inköp, tyckes mig att Riksens Sander äfwen böra infordra en fullkomlig specifique nygift pä alla de runi som bebos as hwarje Kongl. Person och för deras högre eller lägre Betiening, samt huru manga ruin för Collcgiernas räkning eldas böra. Troligen kunde dä Ständerne närmare jugera om behoswen af tved, samt kan hända nägra hundra famnar blifwa en tillgäng för Jnnewanarne i Stockholm altför bättre pris sä köpa än urur wedgärdarne om Wären eller Sommaren. Herr Landt,Marskalken tillkännaqaf dek han fäkt befallning beqjfwa sig till Kongl. Maj:t och kemnade i anledning häraf klubban ät den Äldste närwe.rands Grefwen Hans Excellent? Herr Grefwe LI»» W«eluweister. He.re Den 12 Decembck. 707 Herr Rörick, >Nl8, anförde stristcligen till Prorocolkt: R ks ns Höglofl. Ständers jStats UtstortS as» gisna och NU Under öswerläqgning tagne Betänkande rörande Stats regleringen wittna om en Möda och ett arbete som berättigar detsamma till allmän erkänsla; men j-ig anhäller ock att dertill fa lägga min enstilta, sedan jag deri erfarit ett sä benägit afseende pä petinin» ge LöntagarneS beklaganswärda belägenhet, att hopstall lemnäs dem wiv Stats-Werkets förbättrade ställning komma i älujurande af förbättrade löningswilkor.
Presterskapet kunde befrias från sitt åliggande att till Riddarhus-Direktionen insända uppgifter.» »Sedag jag i skrifvelse af den 23 Maj 1863 till Herr Erkebiskopen och Talmannen för H. Presteståndet meddelat denna min åsigt, jemte hemställan, huruvida, derest den förtjenade afseende, Herr Erkebiskopen skulle finna lämpligt att låta densamma såsom förslag komma till Riddarhus-Direktionens kännodom och ombepröfning, har mig i skrifvelse af den 26 sistlidne November från Herr Erkebiskopen och Talmannen meddelats H. Presteståndets bär följande åsigt och heslut i ämnet: »Presteståndet, med mig, gillar fullkomligt det i memorialet »härom framställda förslaget, såsom det till kontrollen på upp»gifternas riktighet säkraste, och jemväl för den i Statistiska »Central-Byrån, till upplysningarnes samlande, utsedda tjenste»mannen hos Riddarhus-Direktionen säkerligen ej upptagande »mera tid och besvär, än han hittills på Riddarhuset måst an»vända, för att genomläsa och granska de ifrån alla rikets för»samlingar, genom vederbörande pastorer, till Riddarhuset nu »direkte insända uppgifterna i ämnet för hvarje kontrakt. Men »då föreskrifterna härom äro presterskapet meddelade i Kongl. »Maj:ts Nådiga Cirkulärbref af den 4 Juli 1770; så hemställer »jag på egna och H. Presteståndets vägnar samt enligt dess be»gäran, under godkännande af hvad i Memorialet föreslaget är, »att Herr Byrå-Chefen benäget ville i ämnet göra underdånig »framställning till Kongl. Majit med åberopande dervid såväl af »hvad i memorialet till mig härom är andraget, som ock af »hvad härofvan är genom mig i Presteståndets namn yttradt, i »ändamål att Kongl. Majit med upphälvande af föreskrifterna i »berörda Nådiga Cirkulärbref den 4 Juli 1770, täckes i Nåder »befria presterskapet ifrån de ifrågavarande uppgifternas vidare »meddelande.»
Riddar h.-Se k ret., att prot.-ntdr. ang:de pröfningen af förevar:de ärende ankommit endast från BorgareSl., som bifallit Utskms Betänk. Frih. Cederström: Det förekommer mig, sorn skulle Utskms hemställan i punkten b lätteligen kunna föranleda hvarjehanda onödiga tvister. Här står nemi., alt redskap skall i npgifne fall afstås ”mot skälig lösen.” Detta stadgande synes visserligen vara ganska riktigt och billigt; men sättet för bestämmandet af denna lösen, till Den 27 Oktober, 39 dess storlek och belopp, hade väl bordt försigtigtvis på förhand stadgas. Man har sagt mig, att något af RiksSt:n skall hafva beslutat tillägg af orden: ”efter mälismanna ordom.” Detta tillägg tyckes vara ganska tjenligt och nödigt till förekommande af ordstrider och rättegångar, som eljest skola npstå genom ovisshet, huru denna skäliga lösen lagligen må bestämmas. Jag anhåller således, att R. o. Ad. ville antaga punkten med enahanda tillägg. Gr. Sparre: På alla ställen i allmänna lagen, der orden ”skälig lösen” förekomma, innefattar ordet skälig, att lösen skall bestämmas efter mätismanna ordom. Skulle således det af den siste talaren föreslagna tillägg antagas, så blir det en pleonasm. Hr Carleson: Om jag rätt fattade Frih. Cederströms yttrande, förmodade han, att man vore oviss om sältet för lösens utgående. I sådant afseende hänvisar jag -Frih:n till 50:de §:n i Grufstadgan, der det tydligen står, huru denna lösen skall bestämmas. Frih. Cederström: Efter de 2:ne siste Dalarnes yttrande afstår jag från mitt yrkande af antagande utaf det af mig föreslagna tillägg. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, ali, sedan Frih. Cederström afstått från sitt yrkande, i afseende på förevar:de punkt endast var yrkadi af Gr.
Jag vill nemi. upläsa hvad Gr. Hamilton och Frih. Palmstjerna vid 1851 år Riksdag anförde lili 660 Den 13 December e. m. försvar för antagandet af denna grundlagsförändring, som äfven dä var i fråga. Gr. Hamiltons yttrande lyder sålunda: »Hvad jag liufvudsakiigasl icke kan instämma uti, är påslåendet, att rättvisan emellan Stånden ovilkorligen skulle fordra ett bifall till Const.Ulsk:s förslag. Grundlagarne hafva velat och Ståndets fördel fordrar att inom Ståndet finnes en garanti för grundlagarnes iakttagande. En plägsed, och måhända Ståndens enskilda önskningar, hafva fordrat, att Ståndens enskilda Ordf:r eller Talmän skola inom dem blifva utsedde. Uti alla 4 Sl:n äga dessa förhållanden f. n. rum och kunna äga rum, emedan K. M. utnämner Sekret, i BondeSt. och således är i tillfälle att utse en lagfaren person, utan att motsätta sig Ståndets sannolika önskan att inom detsamma utse Talmän. Det är således icke för att åstadkomma rättvisa, som jag röstar för bifall. Saken synes mig helt enkelt sålunda. Det måste vara en fördel för Ståndet som jag nyss nämnde, att inom Ståndet finnes en säkerhet för grundlagarnes handhafvande. Denna säkerhet hvilar hos BondeSt. till stor del derpå, att Sekret, kan utses af Konungen bland lagfarne män, emedan BondeSt., oaktadt sin under Riksdagarne förvärfvade praktiska erfarenhet i grundlagarnes behandling; likväl lill följd af sina sysselsättningar emellan Riksdagarne och riktningen, af sin bildning icke kan hafva vana vid grundlagens tolkning, som fordras för att kanske ögonblickligt fatta sitt beslut om hvad som är rätt och orätt. Denna fördel har BondeSt. likväl ansett sig icke behöfva längre begagna. Det är möjligt till och med att Ståndet funnit, att den garanti, som Ståndet äger genom Sekret:ns tillsättande af Konungen är otillräcklig.
Då hon hade läst det, kastade hon det häftigt ifrån sig och sjönk ned i ett hörn af soffan. » Läs själf, hvad hon skrifver, Allan! » Brodern tog brefvet och läste: ' » Ditt kalla och hjärtlösa bref har mer än något annat bevisat mig, hur föga värde du sätter på min vänskap. Jag skref ett bref till dig, som icke var ett bref, men en volym, ett samvetsgrant dryftande af hela den långa tid, då jag var lättsinnig nog att kalla dig vän. Och du! — Hvad hade du till svar på all min förtrolighet, på alla mina böner om svar? Icke ett ord annat än att du intet hade att svara, icke annat än ett likgiltigt uttryck, att om jag icke ville tro på dig, kunde jag låta bli! — Hade du icke en enda timme af ditt lif, som du kunde offra på ett uttalande åt mig? — Eller var du kanske rädd, att brefvet skulle bli för tungt till enkelt porto? Jag försäkrar dig, att jag gärna skulle ha betalat lösen. Men också jag har min lilla stolthet, — andra kunde kanske finna sig i din hjärtlöshet, men jag är en finkänslig natur, och jag tål i c k e. » » Gråt inte, Alice! » sade brodern, som hade låtit brefvet falla och gick bort för att trösta systern. » Det var du, som rådde mig, » sade hon snyftande. » D u kunde ha låtit mig skicka mina sexton sidor. » Han böjde sig öfver henne och smålog. » Förstår du inte, att det i alla fall hade slutat med det här. Vore jag som du, så spillde jag inte en tår på henne. » » Se här, » sade han, i det han gick öfver golfvet och bar fram hattasken till Alice. » Låt oss trösta oss öfver vänskapens förgänglighet med denna världens fåfänglighet. Jag skall packa upp den så försiktigt. » Han satte asken på hennes knä, öppnade locket och lyfte varsamt på silkespapperet.
535 rit 6 gånger bestraffad och vidare straff måste förekomma, skalle detta bestå deruti: att soldaten genast ur rullorna afföres och öfverlemnas endera i civilauktoriteternas händer eller till de s. k. straffkompanierna, allt efter förseelsens eller brottets beskaffenhet. Jag har anfört detta utan att sjelf anse mig berättigad att gilla eller förkasta förslaget. En värd medlem af detta St. har yttrat: "Möjligen skulle prygel kunna utbytas emot ett annat straff vid värfvad, egentligen garnisonerad trupp, men vid vår beprisade indelta armé samt under marscher oell tåg kan detta ej ske.” Samme talare tillägger: »Skulle prygel utbytas mot annat, så är detta för indelta arméen nära nog omöjligt att tillämpa, Yi veta alla, att hvarken regementseller kompaniarrester finnas vid indelta arméen» o. s. v. Hvad sednare delen af detta yttrande så synes, för att döma af vissa företeelser, som Regeringen nu vore betänkt att fylla densamma. Det är bekant att regementsoch kårehefer redan erhållit befallning att ingifva förslag rörande kompaniarresters uppförande inom deras distrikter. En af dessa kårehefer berättade mig sjelf häromdagen, att han uträknat kostnaden för ifrågav:de samtliga arrester, och att om frenne kompanier förenade sig om en arrest, trodde han att kostnadsförslaget ej skulle öfverstiga 400,000 rdr rmt — en ju ganska obetydlig summa,. då fråga är om genomförandet af ett nytt straffsystem ? Om mot principen, att på detta satt sammanslå irenne kompanier, af någon ifrare för prygelstraffets qvarstående skulle invändas, att vandringen emellan arresten och roten härigenom blefve nog tidsödande och mödosam, kunde man ju svara: att som de anförda olägenheterna endast drabbade den brottslige, borde dessa i sin mån bidraga att gora straffet så mycket mera afskräckande.