Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke inlåta mig i något bedömande af sjelfva hufvudsaken eller huruvida ifrågavar. embetsverk begått misstag eller ej, men om så skett, hemställes vördsamt huruvida icke ordalagen i den föreslagna framställningen kunde mildras, så nemi. att Ständerna för deras del ansågo att embetsverken i upgifne fall gått emot K. M:s nåd. föreskrift af d. 29 Maj 1848, men öfverlemna åt K. M, att sjelf göra tillämpningen deraf. Skulle K. M:s ej gilla den åsigt, som Ständerna framställt, lärer i fall deras föreslagna underd. begäran ej erhålla någon påföljd. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag vill icke inlåta mig i detaljer om detta ämne, emedan dertill fordrades att hafva sett vederbörande verks räkenskaper, samt att ingå i sådan närmare undersökning, som blott StatsUtsk. kan göra. Då man likväl betraktar saken i allmänhet och under förhållanden som äro en hvar bekanta, så underställer jag Ståndets bedömande, huruvida 522 Den 19 April. det är skäl alt bifalla betänk, sådant det år. Stats-kont. har icke alllid kunnat lenina de förvaltande verken alla de medel, sorn de behöft och lill hvilkas iyftando de varit berättigade. Orsaken är alt Stats-konl:s tillgångar understundom bero på förskott från Riksgis-konl. af de medel, som tull och andra betydliga inkomster inbringa. Men Stats-kont. får icke börja att lyfta något på Slatsbrislsumman förr än den 1 Mars. När del då under tiden handl, att de förvaltande verken förgäfves vändt sig till Stats-kont., emedan medel brustit, så hafva de förre hos Konungen klagat öfver Stats-kontorets vägran; men der intet finnes, der är icke heller något att få. Under sådana förhållanden är del naturligt, att de förvaltande verken söka alt hjelpa sig sjelfva så godt de kunna. Det sker på det viset, att de, under förväntan på medels erhållande från Stats-konloret, begagna (lern, som möjligen äro tillgängliga i en af deras kassor, för att dermed fylla bristen i en annan.
Majlis nådiga befallning att i detta ämne sig yttra, Ex pr ili tio ns(Jin kotte ts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 73. 21 i sådant afseende uti underdånigt utlåtande af den Ö Juni sistlidet år hufvudsakligen anfört: all vid riksdagen år 1625 Rikets Ständer, för uppehållande af en ständig krigsrnagl, åtogo sig en skatt, som under namn af qvarntull utgick på del sätt, alt lör hvarje lunna spamnäl, som förmäldes vid qvarn, en viss afgäld erlades till Kronan utom den tull, qvarnegaren hade att uppbära; — alt denna skatt, efter åtskilliga vexlingar i lagstiftningen, förby t tes lill en personel afgift och sålunda gaf upphof till de s. k. mantalspenningarne, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 November 1634, borde utgå med 3 Mark för hvarje person, som fyllt tolf år, från hvilken tid afgiften fortfarit för innevånare på landet, endast med lindring för allmogen i några orter och med befrielse från skattens utgörande för personer, tillhörande vissa klasser eller yrken ; — att samma afgift slutligen äfven påbjöds i städerna; — att i Skåne, Halland och Blekinge, vid dessa provinsers inlörlifvande med Sverige år 1658, utgick en personel afgift under benämning koppskatt, hvilken sedermera bestämdes att utgå likaledes med 3 Mark af hvarje person; — att i Bohus län, der, före dess förening med Sverige, dylik afgift icke varit ålagd, mantalspenningarne infördes genom Kongl. Brefvet den 12 Augusti 1668, hvarvid dock stadgades, att afgiften skulle erläggas med enahanda belopp, som i Dalarne, eller 16 öre för hvarje person ; — samt att ända lill sednasle tiden Jemtland och Herjeådalen varit befriad från skattens utgörande.
Det är väl det alkira naturligaste, att de få säga: ni har begärt 15,000 r:dr, men ni kan ej få mer än 10.000 o. s. v. Ett annat skäl har blifvit framsfälldt af Hr Bogeman, åsyftande att här ej står bestämdt föreskrifvit, att kreditivsökande skola anmäla sig på en tid; men det mätte väl vara Bankofullmäktiges rätt alt till ledning för deras eget omdöme vid kreditivuldelningen, af sig sjelfva företaga en sådan åtgärd i afseende på de kreditivsökandes anmälanden, för att ej mot sin vilja orättvisligen gagna den ene och ej den andre. Jag ser mig ej understödd här, och kommer således ej att skrida till votering; men beklagar blott, att det H. Ståndet sedan förra gången, med personal, äfven ombytt åsigter. Hr Printzensköld: Af hvad Frih. Raab anfört kan jag ej 10* 14S Den 17 Juni. pä något sätt linna mig öfvertygad, det Bankofullmäklige skulle ega rättighet att efter eget godtfinnande, bestämma någon viss dag då alla enskilda kreditivsökande böra inlemna sina ansökningar; på det att fullmäktige skulle komma i tillfälle att pröfva, huru och pä hvad belopp, kreditivrätten skulle komma att emellan de länesökande fördelas. Dä skulle den möjligheten ligga nära för handen, som Frih. Raab förutsett, nemi. att Bankofullmäktige kunde nedsätta hvarje gjord ansökan till det möjliga mindre belopp, som tillgängarne medgifva. Men då jag deremot ur öfvertygad om att Bankofullmägtige som hafva reglementet för ögonen, ej lära vilja bottställa sig för en anmärkn., hvarken af R. St. eller af deras revisorer, derigenom att de stifta en lag som ej öfverensstämmer med ordalydelsen eller meningen af det reglemente, hvarefter de skola sig rätta, sä tror jag ej heller att Bankofullmägtige lära kunna utfärda ett sä beskaffadt stadgande, som till en viss tid inskränker ansökningsrätten till kredilivs erhållande.
De Uppbördsmannen i Leke och Carlskoga Fögderi hittills beslådde 16 R:dr 32 sk., som äro besparade, men beräknade för deri nya löneregleringen medLandtstaterne, torde böra från Riks-Staten uteslutas. Wermlands Län. Enligt hvad Kongl. Stals-Conloret anmält, erfordras en årlig tillökning i Staten af 107 R:dr 34 sk. 11 rst, utgörande lönefyllnad lill någre Länsmän för den inqvartering af vissa rotefria hemman, som genom verk stäld roteringsförrältning dem frångått, samt dessutom anslag för en gång till denna ersättning, ifrån 1835 års början lill dess beloppet å Stat uppföres. Och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, vederbörande äro till berörde godtgörelse lagligen berättigade, föreslår Utskottet, att den till sistberörde ersättning erforderliga summan 646 R:dr 17 sk. 6 rst. mätte få från Riksgälds-Conloret utbetalas, samt nämnde 107 R:dr 34 sk. 11 rst. å Länsstaten såsom ordinarie anslag upplagas. Westmanlands Län. Kongl. Maj:t har i Nåder tillkännagifva, att å delta Läns Stat finnes eli odisponeradt belopp af 1,119 R:dr 24 sk. 6 rst., samt att genom två 28 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 4o - fögderiers sammanslagning uppkommit en besparing af indeldte 80 R:dr, utom arrendet af Mycklinge boställe; varande likväl desse två sistnämnde tillgångar beräknade vid uppgörandet af projectet till Landt-Staternes nya lönereglering; och böra således samtlig desse poster såsom statsutgifter försvinna. Stora Kopparbergs Län. Lika med Kongl. Maj:t, anser Utskottet, att, då, utaf de på Länets Stat såsom contant uppförde resepenningar 168 R:dr 22 sk. 6 rst. utgå uti indelning, det contanla beloppet bör ifrån Staten uteslutas.
Att anslagen för jordbruk, slöjder, handel och sjöfart, samt bergsbruket tillhöra Civil-Departemenlet, anser Utskottet icke kunna bestridas, äfvensom i händelse anslaget tili Na viga tion s-skolor komnaer att å Riks-Staten uppföras, hvilket lärer få bero af blifvande beslut öfver StatsUtskottets, uti Memorialet N:o 4^3., gjorda hemställan, huru i detta afseende skall förhållas, anser Utskottet detsamma tillhöra Civiloch icke Sjöförsvars-Departementet, enär samma anslag egentligen afser handelsskeppsbyggeriets befrämjande. På grund af allt detta, vidblifver Utskottet dess, af 2:ne Riks-Stånd godkände, och af ett Stånd utan anmärkning lemnade, förslag, i livad det rörer (3;te HufvudTiteln, 4:o.
Jag klandrar således, i främsta rummet, att Utsk. så afdelat sina båda momenter, att Utsk. tyckes förutsätta, att det ena kan antagas utan det andra; och ännu mera ogillar jag de ledamöters åsigt, sorn yrkat, att man skulle bifalla det första och afslå det sednare. Jag kommer nu till frågan, om icke det vid förra riksdagen antagna förslaget är bättre i afseende på den föreslagna påföljden. Jag abstraherar härvid till en början helt och hållet den omständigheten, att det redan i ämnet finnes en banklag; ty man tyckes förutsätta, att den icke är tillräcklig, och man vill hafva ett stadgande i grundlagen. Det stadgande, som der hittills funnits, går derpå ut, att Bankens sedlar i alla händelser skola vara gällande såsom mynt; och följden häraf har varit, alt den som utlemnat sitt silfver till en låntagare, har nödgats att emottaga i liqvid bancosedlar, äfven i de tider, då Banken icke har inlöst dem med silfver. Deruti ligger verkligen ett stort fel i grundlagens närvarande redaction, som man 1830 sökte hjelpa genom den allmänna banklagen, och som man 1834 ytterligare sökte hjelpa i grundlagen, genom den föreskriften, G H. 71 502 Den 28 Januari. att Bankens rättighet alt utgifva sedlar, sorn för mynt må er kännas, endast skulle räcka så länge, som dessa sedlar med silfver inlösas. I samma stund, som detta icke sker, skulle också långifvare!) vara berättigad alt vägra af sin låntagare emottaga Bankens sedlar såsom liqvid för den gjorda försträckningen; och det liirer ej kunna bestridas, att detta vöre det rättsenligasle. Men, säger man, hvarmed skulle då låntagaren betala? Naturligtvis med mynt, då intet myntrepresentativ finnes. Mea nu finnes icke eller något mynt, säger man, och jag medgifver gerna, att vi hafva alltför litet silfver och guld i landet, för att dermed bestrida alla liqvider.
Frän Höglo fl. Ridder slcap et och Adelm S. D. Vid förnyad föredragning af Banco» Utskottets den 2 2 dennes afgifna samt den 27 i samma månad på bordel lagda Memorial, angående föreskrift för Disconterne , att vid inbetalningar af lån emottaga DiscontAssignationer m. m. blef samma Memorial , jemte de af Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus, Grefve Spens, Jacob Melcher, Friherre Cederström, Jacob, samt Herrar Lagerhjelm, Pehr, och Mannerstarn, Johan, dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitieradt. S. D, Vid föredragning af Hederv. Bonde-’ Ståndets ProtocoilsUtdrag af den 18 dennes, in-] nehållande underrättelse om dess bifall till Stats-! Utskottets den 12 i samma månad aflåtne betänkande, angående de inställde KronoUtskyldernes utgörande, dock med tillägg, att de Skattskyldige, hvilka ej kunna anskaffa Banco, eller Riksgäldssedlar, skulle vara berättigade, att deponera Discont Assignationer, intill dess Rikets Ständer, i frågan om Disconterne, sig utlåtit, och derom vidare förordnat; uti hvilket tillägg de öfrige Stånden blifvit inbjudné, att sig med BondeStåndet förena ; ansåg Högloft. Ridderskapet och A deln - 2 3 -P» •ot Utdrag d. 30 Der, i8i7< deln s’g vid dess d. i 5 i denna månad fattade beslut, hvarigenom StatsUtskottets berörde Betänkande blifvit utan något tillägg antaget, böra förblifva. Från Hogv. PrestStandet. S. D. Föredrogos och biföllos nedanskrifna Uiskotts på bordet hvilande Betänkanden och Memorial, nemligen: StatsUtskot tets, ang$ende Tryckning af Riksens Höglofl. Ständers Revisorers Berättelser. Allmänna Besvärs och OeconomiasUtskottets rörande B ännvins bränningen och dermed sammanhang ägande ämnen.
R:dr 5o. till aflidne Bokhållaren vid Låne-Contoret i Götheborg J. P. Anderssons enka, Charlotta Tronell, så länge hon är ogift och har \ minderåriga barn R:dr 200. 2:0 Anmärkningar vid räkenskaperne. (i835 års Rev. Berättelse pag. 44—4^0 Sih. till R. St. trot. 1840. I anledning al Rikets Stänrlers Revisorers anmärkning att kostnaderne för skrifmaterialier och prenumeration å Tidningar lör B mco-Vei ket, såsom nog dryga, borde nedsättas, får Utskottet upplysa , dels att, enligt hvad det till Utskottet ingifne förslag till Bankens föiändrade organisation innehåller, en ny reglering, i afseende å skrifrnalerialiers utdelande till Verkets Embetsoch Tjenstemän, kommer att med de förändringar och indragningar, som af den nya organisationen blifva en följd , upp.öras och fastställas, samt dels att kostnaden för prenumeration A Tidningar ifrån och med år 1835 icke uppgått till hälften af det belopp, densamma utgjorde vid tiden för Revisorernes anmärkning. Likaledes får Utskottet, i afseende å Revisorernes framställning, om indragning, så väl af serskildt arfvode till den Bankens Commissarie, som förer räkenskaperne tued Kongl. Myntet, som af de tjensler, hvilkas innehafvare Revisionen inom förra Vexei-Banken ålåge, anmäla, att berörde indragningar varit afsedde vid förslaget till Bankens förändrade organisation, samt i och med denna organisations provisoriska verkställighet, redan äro vordne iakttagne. 3:o Befordringsmål och andra Bankens Tjenstemän m. fl. rörande ärenden aj Angående Rikets Ständers Revisorers anmärkning i anledning af Commissarien C. IV. Kol/nodins och Contorsskrif varén P. C. Bomans besvär.
15 sättande af i krig inträffande förluster och skador å hästar och rustningspersedlar mellan rusthållen vid de beridna regementerna och korpserna samfäldt och rusthållen vid de afsuttna samfäldt icke kunde till vägabringas, Kongl. Majit täcktes till de rustande, regementsoch korpsvis sammankallade, låta ånyo framställa förslag till dylika föreningars afslutande inom hvarje regemente och korps serskildt; samt att, sedan vederbörande rusthållare, som blifvit i frågan hörde, i allmänhet icke velat antaga någotdera af de framställda förslagen, Kongl. Majit under den 16 Mars 1847 ansett frågan böra förfalla, men, med afseende å förloppet vid de för de rustandes hörande sednast hållna sammankomster med 2:dra Lifgrenadier-regementet och Yestgötha regemente, i nåder förklarat, att, så framt rusthållarne vid dessa regementer träffade öfverenskommelser, att enhälligt för någotdera regementet antaga det sednare af förslagen, Kongl. Majit ville, efter underdånig anmälan derom, frågan, i hvad dem rörde, å nyo till pröfning företaga. Och som rusthållarne sålunda ej velat antaga de förslag, som, till beredande af lindring uti ifrågavarande ersättningsskyldighet, blifvit, på sätt nämndt är, till dem framställda; få Utskotten, jemte meddelande af den upplysning, att ofvanberörde till stöd för de väckta nu ifrågavarande motioner åberopade författningar icke äro till denna fråga lämpliga, hemställa, att motionerna jemväl i dessa delar må förfalla. Stockholm den 13 Juli 1848. STOCKHOLM, tryckt hos joh. beckman, 1848. «5latssamt /liim. Bus v. och Ek on.-TJ lsk:ns Utlåtande, lY:o 45. 1 JW 15. Ank. till Exp.-Ulsk. den 15 Juli, kl. 2 e. m. L, lät mule j i anledning aj vackt fråga om åläggande för Svenska befolkningen i Lappmarker ne att fullgöra den allmänna be vä t in g s-skyldigliel en.
Men för de snälle italienarne är detta icke ett skär, som lyckan skulle stranda på — medan kvinnornas lifliga begåfning för öfrigt, medfödda människokännedom, sinne för litteratur och gåfva att uttrycka sig alltid skulle göra deras sällskap behagligt för mannen, om de blott hade detta egna hem, där man kan få lof att vara förtrolig, och om de unge männen kunde sätta sig öfver eller Öfvervinna den ännu rådande fördomen, att det ligger något löjligt i en fortsatt äktenskaplig idyll. De italienska äktenskap, vid hvilka mannens kärlek lyckligen gått genom skärselden af kaffe-vännernas spefulla anmärkningar, bruka också vara ovanligt lyckliga. Cecilia Wærn.Romerska dagar på 1840-talet. » In Rom » — sade Winckelmann — » glaube ich, ist die hohe Schule für alle Welt. » Rom — hade Sergel yttrat — är » konstens enda och verkliga tillhåll », den plats, » där en konstnär bör både födas, lefva och dö ». Då man frågade Thorvaldsen, när han var född, svarade han med att omtala, att han kommit till Rom 1797. » Rom » — sade Hippolyte Flandrin — » innesluter allt som behöfs for att göra en konstnär lycklig: vacker himmel, vackra landskap, ett vackert folk, storartade minnesmärken och de mest beundransvärda målningar och skulpturer. » Till Rom stod de unga artisternas håg. Till Rom ville de, om de ock skulle krypa dit på sina knän. Den som ej blef konstnär där — i » själens stad » — han skulle aldrig blifva det. Och dit strömmade pilgrimerna med palett och ritbok i renseln för att dyrka de gamla gudarna. Många stannade där hela lifvet, andra tillbragte där sin mannaålders bästa år för att sedan, hemma i kalla, grå länder, lefva på sina minnen från den eviga staden, där det var poesi i luften och där marken, man trampade, var en helig mark.
Vidare har man uppgifvit, att »assuransfonden» skulle vara tillgripen för Postverkets utgifter; den är endast använd till betäckande af kostnaderna för nya diligensliniers inrättande, och man bar ansett sig utan fara kunna medgifva detta, emedan fonden stigit så ofantligt utöfver sitt normala belopp, och för öfrigt antalet af rekommenderade bref betydligt minskats genom begagnandet af postremissvexlar. På ett bifall till denna punkt icke utgör något hinder för att sedermera återupptaga frågan, huruvida en närmare kontroll öfver Postverkets utgifter är behöflig, kan jag ej inse, hvartill en återremiss i den syltning, Gr. De la Gardie påyrkat, skulle tjena, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville godkänna den nu föredragna punkten. Frih. af Ugglas, Gustaf: Den fråga, som nu utgör fö remål för R. o. Ad:ns öfverläggning, är helt enkelt, huruvida deri till 2 millioner beräknade inkomsten af postmedlen må användas till bestridande af Postverkets utgifter, och svaret å densamma beror naturligtvis på huruvida dessa inkomster motsvara eller öfverstiga nämnde verks behof. Då man nu finner, att inkomsterna år 1863 uppgått till 2,100,000 och 1864 till 2,200,000 rdr, under det att utgifterna sistnämnde år bestigit sig till 2,260,000 rdr, och att således de sednare något öfverstiga de förra, torde det vara alldeles uppenbart, att det äskade anslaget verkligen behöfves, och vid sådant förhållande kunna R. St:r väl icke annat än bifalla Utskits hemställan. Hvad åter frågan om fastställande af stat för Postverket angår, så vinner denna fråga icke någon lösning genom en åter remiss af förevarande punkt, ty, då två Stånd redan bifallit densamma, blir resultatet af en återremiss icke något annat, än att Utsk:t vidblifver sitt af två Stånd godkända beslut. Deremot kan detta ändamål, Ilvars värde jag icke vill förneka, vinnas derigenom att Stats-Utsk:t, i sammanhang med granskningen at 1865 års Revisorers berättelse, tager i öfvervägande, huruvida R. St:r böra hos K.
Vindhäst-medlen likasom askan, i spann på hvarje af ofvanberörde Mantal, utgöres till Bruksägaren , sa att uppbörden ej bestrides af veder» börande Kronofogdar. Den i första Privilegierna fordrade stängselskyldighet till Köfäs Hemmanet och deri påbudne Krono-stock, dref-stock och vedlass , som af hvarje Mantal i Skedvi, Husby och Kinsta fjerding utgått, har efter år 1715, då-Verket första gången ödelädes , aldrig utgått.- Fahlun å HandsContoiret den 20 April 1815» D Westlinger. Uppläst hos Höglofl. Ridd. oeh Åd. den i Juli. Högvörd. Prest Ståndst den 2 Vallofl. Borgare-Stånde* dén 5 _ Hederv. Bonde Stånde. den 1 Riksens Högloft. Stånders Stats-Utskotts Utlåtande i i anledning af gjord anmärkning vid Dess Betänkande, öfver Kongl. Majits Nådiga Broposition om StatsVerket, i hvad den rör er Riks-Statens Andra Hufvud Titel. Vid Stats Utskottets yttrande i Andra Punkten af Dess Betänkande öfver Riks-Statens Andra Hufvud Titel, nemligen: angående Kongl. Majns B'.dit a framställning derom, att den Cfver - Post - Directeuren beviljade Hön-tillökning af 666 R;dr 32 sk. måtte, såsom ett stan - Den 2 Juli. 3S7 Ständigt anslag pä Stat uppföras, hvilket Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka, har en Ledamot af Högvördiga Prest-Ståndet anmärkt, att då upplyst vore, det Öfver-Post-Directeuren blifvit försäkrad om 2,000 R:dr årlig Lön, hvaruti ej går uti beräkning hvarken de 333 R:dr 16 sk., han såsom Skrifhjelp äger att på Stat uppbära, eller de fria husrum, han i och för Sysslan disponerar, skulle nedsättning af den genom Fullmagt honom fillagde Lön ej kunna ske utan att compromettera Kongl.
Ständer framlägga förslag till såväl reorganisation af Banko-diskont-verket, som reglering af tjenstemanna-personalen och dess löoevjlkor vid Lånekontoren i Götheborg och Malmö. Sedan, i anledning häraf, Fullmägtige från Direktionen öfver Banko-diskontverket infordrat förslag till detta verks reorganisation samt låtit uppgöra förslag till reglering af tjenstemanna-personalen vid omförmälda Lånekontor, hvaröfver Direktionerna derstädes sig utlåtit; skola Fullmägtige i ett sammanhang afgifva det in fordrade yttrandet, samt dervid tillika fästa uppmärksamhet å de i Banko-reglementets 4:de artikel befintliga stadganden, hvilka i ett eller annat hänseende må kunna erfordra rättelse eller förändring. § »• Metalliska kas För metalliska kassans förändringar till och med den 24 nästlidne September sans förändringar.är redovisning meddelad uti innevarande års Revisions-berättelse § 29, enligt hvilken denna kassa nämnde dag utgjorde Under den sedermera förflutna tiden till och med den 12 dennes har kassan ökats med 461,739: 22. 9. och utgjorde således sistberörde dag R:dr Silfver 6,407,692: 16. 3. nemligen; Bankn-Fullmägtiges Berättelse. Myntadt, gångbart, i kassa liggande 50,200 Utländskt mynt, elter evalvation Omyntadt, efter prof och uträkning Hos Kongl. Myntet innestående 1,662 På utrikes ort innestående Oremitterade vexlar Summa Guldoch Silfver-tillgång 58,390 Dukatsumman motsvarar å 102 sk. silfver Summa R:dr Silfver 6,407,692: 16. 3. § *0. Enligt 1835 års Revisions-berättelse § 50, uppgick Bankens tillgång i utBankens tillgång ländskt mynt, efter förvandling i R:dr Silfver, den 29 sistföri utländskt mynt, Dutne Oktober till . 1,067,181: 47. 11.
Jå förminfltadt, o/i det ej filger öfver ”1 800; samt att eho, det vare sig LandtMarskalJ*ken sjelf, eller någon Ridderskapets och A”delns ledamot, som framdeles emot detta beslut fördristar sig proponera någon till Sätes ”och Stämmas erhållande på Riddarhuset, bör ”derföre anses med förlust af Säte och Stämma. ’’Och som Ridderskapet och Adeln är öfver’’tygad derom, att detta deras enhälliga beslut ’’märkeligen skall bidraga till befrämjande af ’den ordning, som icke allenast ägnar Ståndets 'värdighet, utan ock lättar deras på Wårt och 'Fäderneslandets förknippade nöje och bästa, 'syftande Riksdagsdeliberationer och göromål; 'alltså vele Wi, uppå RiddarhusDirectionens 'underdåniga anhållan , samma deras beslut, 'till behörig efterlefnad i Nåder hafva kun5gjordt. ” &c. Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 6 julii 1720 innehåller nedanstående beslut : "Widare resolverades, att om någon hädanefter, sorn idkar sådant handtverk, hvil”ket intet kan räknas ibland adelig* öfningar, "skulle blifva med Adelig sköld benådad : t& !’skall den på Riddarhuset ej emot tagas. 340 /Jen 6 Augusti f. mi ”Jemväl blef godtfunnit, att Adelsbrefveri ”•kola uti Cancelliet,’ innan de expedieras, öf”verses, och då efterjrågas , huruvida vederbörande ”äga de meriter 3 sorn i brefven injöras," Öétta skeddé likväl under en, tidpunkt i 'då Riksens Ständer och synnerligen Ridderskapet bck Adeln ägde hela dan makt och utöfvadé all den politiska inflytelse \ hvartill Regeringsformens brister gofvo tillfälle. I dé för Adeln utfärdade privilegier , finnes intet stadgändej som medgifver en sådan rättighet.