Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Ekon.-Utsk, Betänkande, IV.-o 47. allmänningar, parker och djurgårdar blefve på ett fördelaktigare sätt till Statens nytta använde. Til! en början får Utskottet anföra: Enligt Kongl. Majrts Nådiga I11- struotion för Skogsoch Jägeri-Staten i Riket a f deri i6 Mars 1838, består denne Stat dels af den förvaltande personalen, hvartill höra Öfver-Jägmästare, Jägmästare och Öfver-Jägnre, hvilka alla böra ega fullständig både theoretisk och practisk kännedom i Skogsoch Jagt-väsendet, dels af den bevakande personalen, sorn utgöres af Under-Jägare, Skogvaktare och Planteringsvaktare, hvilka samtlige egentligen böra vara endast practiskt öfvade. Motionären kan således ej, då han nämner den högre Jägeri-Staten, afse annan än samme Stats förvaltande personal, helst hvarken Öfver-Hof-Jägmästare eller Hof-Jägmästare hafva någon aflöning af Stats-medel. O O O Sedan det sålunda blifvit utredt, hvilken del af Skogsoch Jägeristaten, motionärens förslag åsyftar, har Utskottet aktat nödigt att tillse, hu ruvida densamma är öfverflödig eller ej för införande af en förbättrad vård af Rikets skogar. Utom enskilde jordegare?, utgöras desse af Kronans parker samt allmänningar. Enligt sednast verkställd undersökning och uppmätning af Kronoparkerne, intaga de eu areal af 143,224 tunnland, hvaraf ungefär en tredjedel är för Kronans räkning bibehållen. Denne besås med skog, efter skedd indelning och trakthuggning, vårdas och bevakas på ett sätt, som i längden måste blifva för Kronan vinstgifvande och för skogstillväxten tjenlig. Ållmännings-skogarne äro äfven underkastade en ändamålsenligare behandling, än den, som tillförene dermed egt rum, men regleringen af dem har ej kunnat ske så hastigt, som varit önskvärdt för åstadkommandet afen bättre hushållning och en tillökad skogsproduction.
ex. att vid många reserv-lag å landtbygden betalar innehafvaren af t mantal skatte för befrielse tran skjntsnings-besväret vida mera. än en burskaps-egande borgare i Fahlun. Alin i licsv. och lilion.-lisl;. Memorial, iY:e Si. 29 Särskildt torde uppmärksamheten böra fästas derpå, huruvida, till följe af Utskottets tillstyrkan, bergsfrälset möjligen kail, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, komma att fä andel i skjutsnings-besväret. Ank. till Exp.-Utsk. <J. 18 Apiil 18ä4, kl. 12 m. Memorial, i anledning af ålcrrcmiss utaf Usta mom. af Utskottets Betänkande N:o 71. Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet återremitterat 1 mom. af Betänkandet Nio 71, i anledning af väckt motion, om ändring i rese-reglementet af den 31 Oktober 1851; men som detta Betänkande blifvit i sin helhet af de öfriga Riks-Stånden bifallet, och beslut deröfver sålunda redan fattadt, kan återremissen icke föranleda till någon vidare åtgärd. Stockholm den 18 April 1854. Allm. Itcsv. nch Elum. ilsk. Memorial. N:o SJ, Ank. till Exp.-Ulsk. d. J8 April 1854, kl. 12 m. Memoria/, i anledning af älerremiss utaf l:sta mom. af Utskottets Betänkande N:o 75. Första momentet af nämnde Betänkande, afgifvet i anledning af väckt motion om rättighet för Enkor efter Pastorer i Kalmar Stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af Stomhemman, har af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit återremitterad t; men som samma Betänkande i sin helhet blifvit af de öfriga Riks-Stånden bifallet och beslut sålunda redan är fattadt, föranleder återremissen icke till någon vidare åtgärd.
&e/i 27 Oiteber f, wi. 37g Herr Grefven och LandlMarJkalken yttrade, att spdan votering blifvit begärd, syntes den af Herr LandtMarskalken nyss gjorda proposition böra utgöra Ja-propositionen, och komme Contrapropositionens innehall att bero på Itidderskspets och Adelns godtfinnande och pröfning. Herr Munck af Rofenjkjölcl: Jag menar att Ridderskapec och Adain redan uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken serskilt framställd proposition bifallit Grefve von Plåtens föreslagne tillägg. Således hemställer jag om det är nödvändigt, stt i Ja-propositionen åter införes till afgörande, hvad som vi redan hafva bifallit. Anledningen till denna min hemställan är den, att det kunde hända, att flere ledamöter, just derföre att de bifallit Grefve von Plåtens tillägg, äfven ansågo sig böra bifalla Ja-propositionen, Jag får således föreslå , att Ja-propositionen endast blifver på Betänkandet. Friherre Skjöldebrand förenade sig med Herr Munck af Rosenskjöld.
Till vinnande af likhet i beskattning för bolag, hvilka i afseende på vinst befinnas i samma kategori med privat-bankerna, får jag, med åberopande af 56 § Riksd.Ordn. och Utsk:s föreslagna bevilln. för privatbankerna, väcka den motion, att Bevilln.Utsk. må för all den utdelning, sora öfver 6 proc. erhålles, ålägga sådana andra bolag 15 proc. bevilln. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han, då R. o. Ad. redan afslagit den af motionären åberopade, af Bevilln.Utsk. föreslagna högre beskattning å privatbanker, än å bolag i allmänhet^ 160 Den 15 April. ansåg 56 § Riksd.Ordn. icke innefatta stöd för ifrågavar. motion, och således fann sig icke kunna framställa propos. å densammas remitterande. Föredrogs Frih. Åkerhjelms, Joh. Carl, i sednaste plenum gjorda och på hordet lagda framställning, ang:de återbesättande af de bland R. o. Ad:s fullmäktige i R. St. riksg.-kont. ledigblifne platser. R. o. Ad. biföll, att, såsom Frih. Åkerhjelm hemställt, val skulle anställas till utseende af 2:ne fullmäktige i riksg:s-konl. att inträda i st. f. Gr. Sparre, Gustaf Adolf och Hr Ehrenstam, Joh. Fredr., hvilkas befattning såsom fullmäktige upphört genom deras utnämning till ledamöter af statsrådet; hvarjemte beslöts, alt detta val skulle företagas i början af nästa plenum. Föredrogs ånyo och bifölls Bevilln.Utsk:s d. 5 och 12 dennes på bordet lagda betänk. N:o 10, ang:de stämpling af spelkort och afgiflen derför. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 5 och 12 dennes på bordet lagda betänk. N:o 11, angtde stämplade pappersafgiften. Hr Gr. o.
Qvinnor och tjenstefolk betalade icke någon afgäld sådan som kapitations-skatterna, hvilka pålades af de utländska regenterna, under form af uäse-skatt H. II. 33 514 Den 38 Februari f. m. m. m.; och för öfrigt tror jag för min del icke, att det är meningen, att qvinnan skall »stå i mantal», hvilket uttryck deremot kan hafva sin fulla tillämplighet på den indelta soldaten. — 1 afseende på de undantag, som i den K. Proposm äro föreslagna, får jag anmärka, att der står, bland annat, bruksoch fabriksarbetare, och dermed kan man förstå sådana som bo i bergslagen, men äfven sådana som arbeta i Motala och som skatta efter fyrktal. Ar det billigt att sådana skola vara undantagne? Här står vidare gerningsmän; men så långt har det gått med näringsfriheten på landet, att det torde vara högst få gerningsmän, som icke arbeta med ganska god inkomst;; böra de då befrias? Slutligen äfven innevånarne i Särna och Idre samt i Lappmarken. Ett undantag för de båda nämnda socknarne anser jag orätt. Jag känner ganska väl förhållandet på dessa orter. Fordom fanns der icke ens ordentlig väg, men numera är det endast om Idre kapell-lag man kan säga, att kommunikationerna der äro särdeles svåra; dock råder äfven der ganska liflig trafik om vintern, och mycken timmerhandel. Dessa orter kunna anses fullt jemförliga med många andra trakter inom landet, och de torde derföre utan svårighet kunna bära denna afgift. Helt annat är förhållandet med Lapp-allmogen, som jag anser böra fortfarande derifrån befrias. Då man här endast kan välja mellan Utskrts förslag och K. M:s Propos., förenar jag mig med dem, som yrkat bifall till det förra, då jag anser detta hafva flera företräden framför den sednare. Gr. Hamilton, Gustaf:
Hvarföre skall 310 Den 12 Augusti e. m. man, vid sådant förhållande, införa ett alldeles nytt bestraffningssätt, hvilket dessutom, på sätt jag nyss arilhmetiskt ådagalagt, tillskyndar Staten en högst betydlig förlust. Vid betraktande af alla dessa omständigheter, kan jag för min del ingalunda godkänna den nu föredragna l:sta §:n, som uphäfver tillämpningen af vatten och brödstraffet för första resan tjufnad, utan påyrkar, att detta straff måtte för nämnde brott bibehållas, hvarföre jag äfven anhåller om §:ns återremitterande. Gr. Sparre: Hr Printzenskölds och min röle har nu i en hast blifvit ombytt. Förut har jag ansetts vara filantrop och yrka altför milda straff. Nu beskvlles jag för alt påyrka alltför härda bestraffningar. Men är verkligen 2:ne månacfers straffarbete ett för strängt straff å tjufnad och kan man i lagen skäligen bestämma ett lindrigare? Ligger det icke i sjelfva begreppet af frihetens förlust, att den, för att blifva kännbar, skall någon lid fortfara? Hr Printzensköld säger, att det föreslagna straffet skulle för Staten medföra en alltför kännbar utgift och bör derföre äfven ur sådan synpunkt förkastas. Häruppå svarar jag med hvad jag å förmiddagen anförde: Månne det icke är bättre att Staten vidkännes en utgift för tjufvarnes ändamålsenliga bestraffande, än att de enskildte fortfarande bestjälas? Om Hr Printzensköld, råkat ut för att blifva bestulen, skulle hans tanke sannolikt fallit deruppå, att * stölden tillfogat honom större kostnad än som förorsakas honom af det bidrag han måste lemna Staten för tjufvarnes bestraffande. Man säger, att ett fängelsestraff af 2:ne månader är alltför långvarit, men man bör erinra sig, att ransakningen vanligtvis medtager vida längre tid, hvarunder den brottslige är förhindrad att fortsätta sitt vanliga näringfång. Det plus af tid, som upkommer genom de 2:ne månadernas fängelstraff, kan icke vara af sådan betydenhet, att blott denna omständighet skulle bevisa straffets olämplighet.
Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda Bonde-Ståndet sins emellan öfverenskomma om sammanjämkning af deras skiljaktiga Beslut, i afseende på rabatten samt Terminerne till Obligationernes inlösen, så att pune hela alternativa meningar må kunna till Förstärkta Utskottens afgörande framställas. Statsoch Bänto -Utskottens Betänkanden. 1847 7:de Punkten, angående blifvande öfverskott uti Götha Canal Bolags; samt Malmö Discotiter, är godkänd af samtlige respective Riks-Stånden, och endast, i afseende på redactionen, tillägg gjorda'af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet. Skolandes detta förtydligande iakttagas vid författandet af Forsla; get lill de reglementariaka föreskrifterne. Enligt denne punkt, skulle alla af Direc; tionen öfver Götheborgs Discont på Banken dragne, ordent igen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer, vid uppvisandet, till fulla beloppet med Banco Sedlar inlösas, så snart denna inlösen blifvit kungjord. Punkten är väl hufvudsakligen gillad af samtlig-e respective Riks-Stånden, men med den förändring af Höglofl. Ridderskapet och Adela samt Hedervärda Bonde-Ståndet, att, i stället för Banco-Sedlar, skulle det heta: Bancoeller deremot svarande Riksgäld? Sedtur. Härvid anse förenade Utskotten sig böra åberopa hvad, i afseende på 3-:dje punkten, rörande Götha Canal Bolags samt Malmö Disconters Assignationer, redan blifvit anfördt och föreslagit. 11.-te Punkten. Denne punkt lyder sålunda: ”Götheborgs liisconts öfrige Skulder liqvideras till fulla beloppet med Riksgälds Contoirets Obligationer, på 5 år, att räkna från den dag, Utredningen *3 §4$ Statsoch Banko-Utskottens Be.tlink anden. blifvit tungjord att taga sin början, roed
Då högst få från skollärare-seminarier utexaminerade skollärare blifvit tillsatte åren 1842 och 1843, skulle denna ränta, innan betydligare anspråk på pension kunna ifrågakomma, hafva stigit åtminstone till 17,650 R:dr, ett belopp, som, tillika med församlingarnes års afgift, 7,350 R:dr, lemnar en för pensioner användbar årlig summa af 25,000 R:dr. Antalet af vid folkskolorna anställde examinerade lärare utgör, enligt de uppgifter, sorn nyligen från konsistorierna inkommit, för det närvarande 1,513. Ibland dessa äro 143 prester, hvilka med högst fä undantag' icke qvarblifva vid skollärarebefattningarne så länge, att de blifva pensionsberättigade, utan söka befordran inom klerici-staten och således icke behöfva vid delta tillfälle ingå i beräkningen. De återståendes antal utgör då 1,370. Enligt i sednare tider gjorda iakttagelser, rörande dödligheten vid olika åldrar, skulle, örn alla dessa lärare nu voro 25 år gamla, 836 af dem lefva 30 år härefter; och med all sannolikhet an antagas, att af de då lefvande åtminstone hälften före nämnde tid af en eller annan orsak från lärarebefattningen algått. Härtill kommer äfven, att ganska många lärare först helt nyligen blifvit tillsatte och ännu icke hunnit 25 års ålder, så att deras pensionering ej kunde ifrågakomma förr än några år efter 1872, under hvilken tid fonden blir i tillfälle att ytterligare tillvexa. Af allt detta kan med säkerhet den slutsats dragas, att ofvannämnde tillgångar, om de på omförmäldte sätt för ändamålet användas, skola blifva tillräckliga för nuvarande folkskolelärares pensionerande. Huruvida de jemväl i en framtid kunna blifva tillfyllestgörande för ett ökadt antal lärare, är icke möjligt att nu förutse eller bestämma; men äfven om efterkommande skulle blifva satta i nödvändighet att fö.stärka tillgångarne, böra de med tacksamhet erkänna närvarande tids åtgärder för ifrågavarande ändamål.
Det är detta löfte hvarom nu är fråga. Bevis finnas icke uppå att det sedermera blifvit upfyldl, men deremot finnes det många starka anledn-.r alt anse detta löfte ännu vara oupfyldl. Det bästa beviset är just det som Gr. Mörner åberopat för motsatsen, nemi. att 1687 och 1717 års indelningsverk, hvilket sednare ännu är gällande, uptaga hela förhållandet med de ifrågavar.-de dagsverkena; nemi. alt de alltid utgått och ännu utgå till Kronan oell icke lillgodonjutas af rusthållarne, ulan alt dervid är nämndt, alt någon ersättning derför är lemnad. Dessa handlingar utvisa således presist samma förhållande, sora egde rum år 1680 då Konungen gaf sitt löfte. Dessa rusthållshemman utgöra ännu samma ränta lill Kronan som då, och hafva icke blifvit fritagne från någon enda af öfriga skatter till Kronan, men väl hafva de blifvit, lika med andra hemman, tid efter annan pålagde ökade skatter i den mån sådan af Ständerne blifvit beslutade, så att man, äfven i denna omständighet finner, ali dessa rusthållare icke hafva tillgodonjutit någon ersättning. Ehuru alla dessa skäl tala tillräckligt för mig för att jag skulle finna sakeu vara utredd och klar, och enär jag anser att en fullständigare utredning än den Krigsoch KammarColhne i deras sednaste yttrande afgifvit icke är möjlig att åstadkomma, så torde jag få åberopa eli skäl som f. n. bör tala nära nog starkast till Ständerna: det nemi., att KammarColl-.m har tillstyrkt den ifrågavande eftergiften. Vi vela, Mine Hrr, att KammarColhm icke blott bör vara hemmastadt i en sådan fråga som denna och kunna upgifva alla de förhållanden som nplysa och utreda saken, utan vi veta äfven, att vid alla beskattningstillfällen der fråga upstär om iakttagande af såväl Kronans som de skaltskyldiges rätt, bemälle Collina alltid visat sig företrädesvis stå på Kronans rått. Detta se vi t. ex. hvarje år vid markegångssättningen.
På samma gång medfölja tryckta prenumerationsblanketter för nästa år, hvilka Iduns ärade läsarinnor endast hafva att ifylla o c h inlemna å närmaste postanstalt. Detta är den stora nyheten för nästa år. Åtskilligt annat nytt torde o c k k o m m a i dagen inom Iduns spalter vid årsskiftet — allt till båtnad för Iduns ständigt växande läsekrets. Frithiof Hellberg. Iduns panoptikon. » p3|h, hvem har väl tid att höra på hans ^öSt prat nu » midt uppe i julklappsbekymrens tid? Ja, mina damer, jag vet, att Ni komma att säga så; jag känner det på mig. J a g uppfattar också till fullo situationens vigt och allvar. Men i alla fall, låt brodernålen hvila en stund, bara en enda liten qvart, och låt oss prata en smula! Det verkar så uppfriskande pä lynnet, och edra förtjusande fingrar skola sedan flyga fram öfver arbetet med dubbelt så rask fart. * En nyhet för det kommandet året. På uppmaning från otaliga håll har j a g beslulit att ånyo upptaga idén o m en modeo c h handarbelstidning i samband med Idun. S o m bekant åtföljdes Idun under första året af sin tillvaro en gång i månaden af en liten modebilaga på fyra sidor. Denna var emellertid så ofullständig o c h bristfällig, att den knappast kunde tillfredställa de billigaste anspråk från läsarinnornas sida, på samma gång den för mig såsom utgifvare var i ekonomiskt hänseende, medan Idun ännu kämpade för sin tillvaro, ytterst betungande. Den fick derför också upphöra med 1888 års utgång. Trots sin obetydlighet har denna lilla modebilaga dock saknats i flere hem, o c h jag har som sagdt från många håll mottagit uppmaningar att återupptaga idén. D å jag n u så gör, sker det dels för att tillmötesgå dessa uttalade önskningar, dels o c k derför alt j a g med en af utlandets billigare, men p å samma gång mest spridda modeo c h handarbetstidningar, redigerad af en på detta område erkänd auktoritet, lyckats träffa en öfverenskommelse, s o m sätter mig i stånd att en gång i månaden till Iduns abonnenter (och endast ti / 1 dem!)
För att åt Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm, samt Cornmissions-Landtmätare bereda delagtighet i Civil-Statens Pensions-inrättning, under de för dem föreslagna classer, hafva Rikets Ständer beviljat ett årligt anslag af Åtta tusen åtta hundra Riksdaler; hvilket bör af RiksgäldsContoret till nämnde pensions-inrättning utbetalas, från och med det år, en sådan delagtighet blifver för dessa tjenstemän medgifven och träder i verkställighet. §■ 89- (Grundar sig på Stats-Utskottets, runderlKjo 218 afgifna och af Rikets Ständer'bifallna, Utlåtande;) För fullbordandet af den under byggnad varande Stifts-ky rkan i Hernösand, hafva Rikets Ständer beviljat Hernösands Stadsoch Hernö landt-församlingar ett lån af Fyratio Tusen R:dr, som af Riksgälds Gontorets medel skall utgifvas, emot villkor, att, sedan detta lån under Fem års tid utan ränta innehafts, Fem procent af detsammas ursprungliga belopp till Riksgälds-Contoret, före hvarje års slut, inbetalas; af hvilka 5 procent först beräknas 3 procents årlig ränta å det återstående låne capitälet, hvarefter det belopp, som härutöfver skall erläggas, kommer att såsom capital-afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna är till fullo godtgjord; börande, innan lånet från Riksgälds-Contoret utlemnas, detta Verk hafva mottagit, en af förenämnde församligars kyrko-råd, efter härtill vid allmän sockenstämma erhållet behörigt uppdrag, å församlingarnes vägnar, utgifven samt af Fullmägtige godkänd förbindelse, att de, i afseende på samma lån, af Rikets Ständer stadgade betalningsvillkor vederbörligen fullgöra. §. 90. (Grundar sig pa Stats-Utskottets af Rikets Ständer bifallna Utlåtande W:o 293.)
Men fråger dock derefter, och ser till, om en mansperson föda kan? Huru går det då till, att jag ser alla män hålla sina händer uppå sina länder, såsom qvinnor i barnsnöd, och att all ansigte så blek äro? Ack! det är ju en stor dag, och hans like hafver icke varit; och en bedröfvelsetid är i Jacob, likväl skall dem der uthulpet varda. Men det skall ske på den tiden, säger Herren Zebaoth, att jag hans ok sönderbryta skall af dinom hals, och slita din band sönder, att du deruti dem främmandom intet mer tjena skall; Utan de skola tjena Herranom sinom Gud, och sinom Konung David, den jag dem uppväcka skall. Derföre frukta du dig intet, min tjenare Jacob, säger Herren, och gif dig icke, Israel; ty si, jag vill hjelpa dig utu fjerran land, och dina säd utu sins fängelses land; så att Jacob skall igenkomma, lefva i frid, och nog hafva, och ingen skall förskräcka honom. Ty jag är när dig, säger Herren, att jag skall hjelpa dig; ty jag skall göra en ända med alla de Hedningar, dit jag dig förskingrat hafver; men med dig vill jag icke ända göra; men jag vill näpsa dig med måttelighet, på det du icke skall hålla dig oskyldig. Ty detta säger Herren: Din skade är allt för stor, och din sår äro allt för ond. Dina sak handlar ingen, att han måtte förbinda dem; dig kan ingen läka. Alle dine älskare förgäta dig, och fråga der intet efter. Jag hafver slagit dig, lika som jag sloge en fienda, och såsom en obarmhertig stupat dig för dina stora missgerningars skull, och för dina starka synders skull. Hvad ropar du öfver din skada, och öfver din stora värk? Hafver jag dock detta gjort dig för dina stora missgerningar, och för dina starka synders skull.
Ian efter en lika grund fördelas; äfvensom att desse Lån skulle påshögst nio månaders tid meddelas; men å den andra sidan samt vid jemförelse huruvida Fonden i öfverensstämmelse med desse föreskrifter blifvit förvaltad, inhemtat, att åt sk i 11 i ge personer blifvit till agde stående Lån af Fonden och andre åter Lån utöfver det belopp hvartill de, efter den allmänna beräkningen varit berättigade, hafva Revisorerne, Sorn sålunda insett, att vid Discontlnrättningens styrelse, Reglementets föreskrifter icke blifvit i alla iakttagne, funnit sig i följd af 6 §. uti BancoReglemenfet af den 8 Augusti 1815 , hvilket stadgade, att det ytterligare Lånbiträde af Ranken till ManufacturDisconten, stort 200,000 R:dr finge fortfara, så länge Reviso* rerne, vid granskning af Discontlnrättningen funno, att lånet blifvit, enligt författningarne, till dess behöriga ändamål användt, föranlåtne i egenskap af BancoRevisorer , att här anmärka ofvanberörde befunne förhållande, till den vidare åtgärd, Revisorerne vid utfärdande af deras instruction för Riksens Ständers Fullmäktige i Banken, i detta fall äro pligtige att vidtaga. Men enär Revisorerne sålunda nu uppfyllde deras åliggande härutinnan , hafva de tillika insett de olägenheter och betanklige följder för Fabriksnäringen, som igenom indragningen af ifrågavarande lånbiträde måste inträffa; Hvarföre ock med Revisorernes önskan instämmer, det Riksens Ständer medgåfve ManufacturDisconten ytterligare biträde till det med ManufacturDiscontlnrättningen åsyftade ändamål samt att i afseende derå, Riksens Ständer meddelte *5"© Sikt. St. Revisorers Berdtietser. den instruction , hvarefter sådane medel borde användas och förvaltas.
Stajff aftåtna ttnberbåntga flrtftuctfe utiutfar. §. 56. % Öfrigt åöcropc SS t SSåra, rörattbe Santo Sttajft aftåtna ttnberbåntga ffrtfmetfcr: l:o af bett 1 februari 1854, attgåetibe gruttberna för mat af fffetuforer ttff gtanfftttttg af Sanlo Äro SS t tja fm c, för SSår bet, beftutat ett författning, tjura fÖrljåffaä bör ntcb egenbout, font ttfffjört ben, tjmfflctt täitgre ttb martt borta, utan att tåta ftg af Sftajtt t ttnberbå 49 ntgfjet anmält; Dd) f)ar betfamtna wiber ben 27 SioöetnBer famina år er^åCCtt Äoitgt. SftajitS nåbtga ftabfäfieffe. §. 38. ©eban 2Bt, för SBår bet, Beffutat fötjanbe förånbrabe tt;betfe af 11 $ap. 4 § 23i;ggn(nga-23a[!cn: "Då fäfc är ur jörb, ffofa fmin rtngabe mara. SträffaS ortngabe fmttt ben tib utom egarens fyägitab etter å aCfntän loäg, tage beit font tofft od) gtttcr bent upp, ocf) töfe egaren bent igen af Ijonont meb feni bater för ptoartbera.