Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, då företaget alltid blifver för vågsamt för enskilda, och för kostsamt och betungande för Staten, att med blotta penninge-understöd besörja; så finner Utskottet intet hinder möta, alt, till lättnad för båda, och såsom hjelpemedel till sakens nödiga fart, den nu varande Hållskjutsen, der den finnes, och i vidrigt fall. reserveskjutsen må, på. sätt Riksdagsfullmägtigen Longberg uppgifvit, få användas till forvagnarnes forts k aflande, efter skedd undersökning om dess användbarhet på hvarje serskild focal. Likväl, då Utskottet tillstyrker denna utväg, tror det sig böra beledsaga den med tvänne uttryckliga förbehåll : det ena, att, till undvikande af collision, och intill dess det blifver utrönt, huruvida Forvagnsinrättningen kan uppfylla nu gällande Skjutsordnings ställe, Hålloch Reservsakjutsen icke annorlunda dertill upptages, än att deraf öfverblifva tillräckliga medel till resandes fortsi-aflande efter förra författningen ; det andra, att allmänna postinrättningen dermed för det närvarande icke må sammanblandas, ej heller de,den saturn as forts k affart de rörande stadganden i någon mon rubbas, ehuru det må ankomma på undersökning, huruvida båda inrättningarre kunna förenäs, och. derigenom blifva ett stöd för hvarandra inbördes. Men misstag i nu anförda omständigheter skulle ej allenast kunna förorsaka den vådligaste Stagnation uti hela landets rörelse, utan äfven alstra en fortfarande fördom emot inrättningen, sorn Besv. ock Ekon. Ut sk. Betänkanden. 735 tillintetgjorde alla de goda följder, hvilka dermed blifvit åsyftade. Sedan Utskottet i allmänhet, och efter all den omfattning, ämnet för det närvarande tillåter, yttrat slita tankar öfver möjligheten att förvandla nu varande skjut: författning till den med Jordbrukets fördel enligare Forvagns-inrättningen 5 så återstår att afgifva serskildt utlåtande öfver de motioner, sorn blifvit väckte tili ändringar och förbättringar i denna författning, med bibehållande af det skick den nu äger.
Onkeln. Nej, se blott hvilket glädjebud det var! Ja, landet, landet, der är lyckan, Emma; På fälten skördar, mjölk och honing hemma, Och ingen galg-fysionomi, Som går ditt fönster med lorgnett förbi Och yfves i den borgade surtuten. Emelie. Men, gode Onkel, hur så snart besluten Blef denna flyttning? Sedan många år Ni lefver hemma lugn och sluten; Ifrån den trånga kammar-knuten, Der er förtrogna länstol står, Ni dock så sällan går. Låt verlden fritt sin bana vandra; Den stör ju mer ej er, än ni stör andra. Onkeln. Den stör ej mig! ett vackert språk! Det fordras säkert mer än hufvudbråk, Att finna hur ett gammalt öra Skall tröttna vid att dar och nätter höra Det stoj, det larm, det rop och tjut och skrik, Den infernaliska musik Af drängar, kuskar, vagnar och kareter, Som kunnat, förr än Israels trumpeter, Forstöra murarna i Jeriko; Ge de mig ro, är det en satans ro. Den stör mig ej! Nej se på gatan bara, Kan någon men'ska nog förstockad vara, Att icke smärtas djupt af de vår herres ris, Han skickat oss gerad ifrån Paris, I form af junkrar, sprättar och krabater, Att straffa oss för våra synda-dater? Den stör ej mig! se här, för ro skull blott, En liten räkning. Säg mig hvad jag fått För mina tjugu modiga riksdaler, Dem jag har samlat, daler efter daler, Med svett och prut? En kapprock vänd! måske, Han stör mig ej en sådan skräddare? Nej, nej, mitt barn, du vet ej hvad vi böra. Vi flytta promt. Emilie (sakta). Hvad skall jag göra? Jag borde tiga och jag borde be. O, August kunde du min ängslan se, Och jag dig höra! (Högt) Min bästa Onkel, om vi före dit För våren, för den vackra tiden, Och komme sen, då sommarn är förtiden, Tillbaka hit? Onkeln. Ty vintern blir der ledsam lär du mena? Emelie. Det är så svårt; man är dock så allena. Onkeln. Ha, ha, jag gissat allt det der förut!
Den, som vili, att från den för Riks-arkivarien bestämda aflöning afdrag för beställningens nuvarande innehafvare skall ske med det belopp af 1,050 R:dr R:mt, som han från Allmänna lndragnings-staten uppbär, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer ett sådant afdrag icke att ega rum. Då voteringen utfallit med 52 ja och 67 nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionen. Den, som vill, att, jemte beviljad tillökning af lönerna för 10 Professorer i de verldsliga fakulteterna vid Upsala Universitet lill 4,500 R:dr Runt hvardera, lönerna för de öfrige ordinarie Professorerne i nämnde fakulteter jemte Bibliothekarien och Räntmästaren samt 2 emeriti-löner bestammas till ett belopp af 4,000 R:dr sagde mynt hvardera, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, komma samtlige ifrågavarande löner att ökas till 4,500 R:dr Runt. Denna votering har utvisat 59 ja och 60 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionen. 26:le voteringen. Den, som vill, att lönerna för do 8 äldste Adjunkterna i de verldsliga fakul liih. lill II. Sl. Prol. 1856 — 183». 5 Höft. 2 10 Stuls-Ulskotlels Memorial JM 2!G. teterna vid Upsala Universitet skola, lika med de öfriga Adjunkts-lönerne derstädes, förhöjas till 2,000 R:dr R:mt hvardera, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Yinner nej, komma förstnämnda 8 Adjunkts-löner att hvardera ökas till 2.500 R:dr sagde mynt. Voteringen har utfallit med 56 ja och 63 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-proposilionen.
Skarpskyttar och hvilka vanligen i tjenstgöringen sysselsättas några dagar längre, än de öfriga Bil • M ~ HH Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 4856. 4* .fägarne, föreslär jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t, med bifall till Regetnents-chefens derom gjorda anhållan, täcktes jemväl framställa behofvet af en ärlig vedergällning med 4 R:dr Runt åt hvar och en af dessa skarpskyttar, 9(5 till antalet. Den ökade utgiften för Wermlands Fältjägare-regemente, till följd af hvad jag nu i underdånighet föreslagit, uppgår till följande: förhöjd aflöning, enligt bilagan Litt. L , 27,369. förhöjda värfningspenningar för 600 man, å 1 R:dr 87 ’/2 1,123. förhöjda inqvarteringspenningar för 600 man å 1: 23 750. till 96 skarpskyttar, å 4: 384. » marchepenningar åt manskap 900. » manskapets underhåll under möten 4,200. 34728 R:dr R:mt» i(>r - »Ehuru Ingeniör-korpsens löner vid sednaste Riksdag förhöjdes, hafva likväl ingen sedermera inträffade förhållanden i lefnadskostnaden betydligen förringat denna, såsom KorV,en då syntes, vigtiga fördel. Uti det härom från Chefen för Ingeniör-korpsen aflåtna memorial, hvilket jag här ofvan haft nåden i underdånighet anmäla, har bemälde Chef fullständigt utvecklat de orsaker, som, utom en stegrad lefnadskostnad, göra oundvikligen nödigt att förbättra Officerares och Under-officerares vid korpsen ställning, så vida ej korpsen skall hotas med upplösning. Ingeniör-korpsens
4. skulle, tillsammans med den under rubriken för aflöning bestämda summa af 2,653: 16, utgöra adminislralionskostnaderne, sä mätte viii ändock deu deraf uppkommande summan 5,432: 13. 4. icke utgöra mellan 40 och 50 proc. af 17,509, efter Spolens uträkning. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: I hvarje Iand, och särdeles i ett fattigt, sådant som vårt, mäste såsom grundsats vid allmänna medels användande gälla, att man med de ringa medel man äger, uträttar mycket, eller gör det största möjliga gagn. När man nu ser, att hvarje invalid om året kostar omkring 200 r:dr, och man å andra sidan vet, att för en summa af 50 r:dr b:co, kanske r:gs, skulle en sådan gammal krigare kunna inaccorderas hos enskild man på landet; så finner man lätteligen, på sätt atskillige talare yttrat, att 6 eller åtminstone 4 gånger så många invalider, som för närvarande sker, skulle kunna underhållas, om summorna användes på annat sätt. Jag tager således för gifvet, att allmänt gagn skulle befordras, om StatsUtsk:s betänk, bifölles. Återstår då en fråga, huruvida den 4 H. 17 130 Den 7 November. prakt, soin omgifvcr de få invalidcrno på ett Kongl, slott, kan godtgöra skillnaden mellan det större antal, som pii annat sätt skulle kunna underhållas? Månne soldalen, vare sig den värfvade eller indclle, sätter något värde på ett lefnadssätt, sådant som invaliden tillbringar å Ulriksdal? Jag tror del ej. Ilar lian varit indelt soldat, så önskar han utan tvifvel alt få förblifva i sin landsort, bland sina sliiglingar och bekanta. Ar lian åter värfvad, sä skulle jag tro förhållandet vara Icniligen lika, och i alla fall torde lian icke linna behagligt all lefva inskränkt lill en viss ort, hvilken mäste förekomma honom såsom ett fängsel. Det är åtminstone en cascrn, iler lian, vid äfventyr att eljest lida nöd, mäste förblifva lill sin död.
Då man ej längre hade ståndsrättigheter att afstå, grep man sig an med korporationernas prerogativ, med hand t verkens skråmonopoler, med städernas privilegier, slutligen äfven med de fbrmonsrättigheter, som innehades af särskilda provinser, såsom Normandie, Languedoc m. fl. ; allt nedlades som offer på fosterlandets altare. Hela det gamla franska feodalsamhället, som nu föll, var sedan lång tid tillbaka en genommurken ruin; det behöfde nu endast en i upprymd stämning gifven knuff för att sammanstörta och aldrig mer resa sig. Då församlingen vid kl. 2 på natten blifvit färdig med dessa epokgörande beslut, höjdes ett ihålligt bifallsrop, som varade en god qvart. Derpå höjdes ett » Lefve konungen! » åtföljdt af beslutet att förklara honom för den franska folkfrihetens grundläggare och fira händelsen med afsjungandet af ett te deum. Den märkvärdiga dag som så slöts kallades af de hänförde » offerdagen » (journée des sacrifices). De missnöjde eller ångerfulle kallade den » narridagen? (journée des dupes), ty nog blefvo många af hänförelsens smitta narrade att för sig och sina kommittenter afstå vida mer, än de vid lugnare besinning kunnat förmås till. Bifallsropen, hvarmed de fattade besluten af de beslutande helsades, återskallade emellertid snart i hela Frankrike. Vidunderliga, under århundraden orättvist tolererade missförhållanden voro på en gång, liksom genom ett under, bortstrukna, och en morgon af storartad pånyttfödelse tycktes skimra. Det fans emellertid missnöjde som tyckte att man gått alldeles » för fort »; mången kände efteråt rätt smärtsamt svedan af sitt stånds eller sin korporations gjorda uppoffringar och instämde med Revarol, som menade, att natten den 4 augusti varit » egendomens Bartholomaeinatt ». Bailli, Mirabeau och Sieyés, som i början varit rörelsens främstekoryféer, hade nu blifvit efter och hörde till de missnöjde.
Maji anmält, den från Dannemark sedan år 1808 icke ingårtgne ersättning, på grund af 1660 års Tractat, för Fyringarnes underhållande på Skånska kusten, för den sedermera förflutne tiden, kommer genom Kongl. Maj ts Nådiga försorg att inflyta med 3,500 R:dr Hamburger Banco för hvardera året, sorn gor en Stats-Utsiottets Betänkandm. Summa af 35,000 R:dr Hamb, Banco och ä g 6 sk:s Cours, förslagsvis beräknad, skulle lemna en tillgång af 70,000 R:dr, hvilka emot det att, såsom Riksens Höglofl. Ständer förordhat, reparations • summan för Vesterås Slott och Köpeskillingen för Landshöföinge Besidence uti Vesterbottens Län förskottsvis bestridas af Ofverskotis-medlen, intill dess nämnde ersättning ingår, till enahanda belopp, sorn desse utgifter Utgöra eller tillsammans 22,310 R:dr blifva, såsom tillgång, för ifrågavarande Summa att påräkna, men det öfriga äter til! Kongl. Majus Nådiga disposition för Landshöfding.e - Residencers reparerande eller anskaffning i de öfrige Länen der så nödvändigt fi nes. Af ofvanformäldte eller 1816 års Öfverskott» - medel - 503,947; 45. 4. Och den för Butaillons-Läkarnes aflöning-san lade Fond 47,933: — samt tirgången af Fyrings ersättnings-medlen 22,310: Uppkommer en Summa 574,191: 13. 4. Och brister alltså ett belopp 191,140: 1 |. 2. Som nu for en gång ar upptagen att utgå, men likväl till stor del blifvit beräknad på Förslag, emedan fleie poster grunda sig på förslags uppgifter , samt för öfrigt äro beroende af Kongl. Majus
För att likväl häråt gifva mera visshet, anse Utskotten sig böra hänvisa till Dupins i Paris år 1826 utgifna Geometrie et Mecanicjue des slets et Metiers, som upplyser, att det nya måttoch räknesystemefc i flera hänseenden, äfven af de lägre folkelasserna, begagnas, och alt tillåtelsen att återvända till gamla Författningen alldeles icke utträngt den nya, utan att bägge äro bestående jemte hvarandra och ömsevis användas. Samma författare uppräknar äfven flere Stater, som, sedan de, till följd af deras förhållande till Frankrike, antagit dess nya måttsystem, ännu bibehålla detsamma. När nu härtill kommer, att detta system bade flera fel och brister, som icke vidlåda det löreslagna Svenska, att det infördes utan nödiga förberedelser, och påböds till allmänt antagande nästan öfveriladt, men icke dess mindre, och oaktadt sedermera medgifveu tillåtelse af en återgång, så rotfästat sig, att det ej kan utträngas, så synes Utskotten olämpligt att af Frankrikes erfarenhet hemta anledning till den nya stadgans förkastande. | Lags. Allm. Barv.- o. Oec.• tilsit. Uti. N:o 7ii Vidkom mande den större kostnad, sorn anskaffandet af nja målkärl oell vigter kommer att medföra, så vilja Utskotten icke alldeles bestrida en sådan olägenhet; men Utskotten tro likväl, att, om förändringen, icke verkställes alltför skyndsamt, utan så småningom, ifrågaställde kostnad skall blifva föga kännbar. Det är klart, att under en längre tid de gamla mått-exemplaren blifva antingen utnötta eller åtminstone så skadade/alt de icke mera äro att betrakta såsom fullt lagliga mått, I sådant fall måste alltid nya exemplar anskaffas, och det blir då naturligtvis likgiltigt, om de justeras efter gamla eller nya Författningens Härjemte torde få anmärkas, att den senare icke ovilkorligen påkallar anskaffande af nya målkärl och vigter. Kannanhvilken i afseende på torrvarumått kan betraktas som ett nytt kärl, är visserligen såsom detta måls regulativa enhet nödvändig, men den lärer redan öfverallt finnas:
Genom en lägre skyddstull, hade jag, jemte ett billigt skydd för näringarne, tillika velat afse Statens och Consumentens interessen. Vöre Fabrikanten alldeles försäkrad för utländsk medtäflan skulle han försoffas och efter godtycke beskatta nationen* ty endast behofvet framtvingar industrien. Jag hade önskat införsel-tullen sådan, att den utländska varan möjligen kunnat inkomma på ärligt sätt. Utskottet har genom Bihang tili R. St. Hur till Bevillnings-Utskotlets Utlåtande N.o 4^r en för hög antagen skyddstull förekommit detta; för mig återstår således endast att reservera mig emot beslutet. Utan att behöfva hemta stöd för min öfvertygelse af utländska länders erfarenhet* beliöfver fag endast kasta eu blick på Svenska chartan* för att finna* att ett liberalt Tullsystem i vårt land är det enda användbara; ty halfva Sveriges manbara befolkning, kallad till kusternas bevakning, skulle icke helt och hållet kunna förekomma lurendrägeriet. Med denna förutsättning kan jag intet annat än ogilla Utskottets beslut, att nästan vid alla artiklar höja siffrorna på införseltullen. Med undantag af Sill och Salt hafva nära nog alla artiklar kommit under categorien af öfverflödsvaror, och således blifvit belagde med hög tull. Jag förmodar* att ändamålet varit att minska förbrukningen deraf; detta tror jag intet vinnes, ty många af dessa artiklar äro nu mera nöd vändighetsbehof. Dådet är min öfvertygelse, att Utskottet* genom de i detta Betänkande antagne höga tullafgifter, endast har utsatt ett proemium för luréndrägaren på Statens, Consuroentens och den ärliga Köpmannens bekostnad* nödgas jag reservera mig emot detta beslut." 3:o af Friherre Boije, L. J. ”Emot Utskottets fattade beslut derom, 311* i det förslag, till ny Tull-Taxa, sorn Utskottet har att uppgöra, förbud icke får, i något fall, tillstyrkas hvarken i afseende på varor att exportera, eller varor att inportera; måste jag reservera mig. Jag hade önskat, att
S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JVz 5, i anledning af dels gjorda an märkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet M 2, angående vilkoren för bränvinstillverkning, äfvensom, i sammanhang härmed, ett från Höglofliga Ridderskapet och Adelil ankommet protokolls-utdrag för den 29 nästlidne Juli, M 345, innefattande inbjudning till Med-Stånden, att förena sig uti det förra Ståndets, vid behandlingen af 2 § uti förstnämnda Utlåtande fattade beslut, att 4 mom. af samma § skulle blifva oförändradt samt 2 morn. erhålla följande förändrade lydelse: »Bränvinstillverkare ega att under en, en och en half, två, två och en half eller tre af ofvannämnda terminer handteringen utöfva, dock icke under kortare tid, än en termin; och må brä nvinstill verk ning jemväl börjas den 4 November klockan tolf på dagen samt fortsättas till den 4 eller 45 December vid samma timma» Bonde-Ståndet, som antog denna Ridderskapet och Adelns inbjudning rörande 2 §, samt godkände Utskottets uti 4 mom. af 22 § gjorda anmälan derom, att, då tre Stånd bifallit Utskottets förslag vid denna §, »att om tillverkning un Bih. lill R. St.
Nu kan likväl en förmånsrätt icke äga rum, utan till följd af en gifven laglig orsak, och denna lagliga grund till förmånsrätt är just hvad man kallar hypothek. Man mäste således anse hypotheket komma att fortfara i lagen; men förslaget gör då ifrån begreppet af hypothek ett afsteg, hvartill nu gällande lag icke gjort sig skyldig; ty del stadgar, att, i motsats mot reglorna för hypothek, ti - D e ii 26 0 c t o 1j e r. den för dess uppkomst icke skall tagas i beräkning. Förslaget anvisar icke eller någon utväg att göra hypotlieket offentligt. Det skulle dessutom endast gifva förmånsrätt vid concurs, men icke t. ex. vid utmätning. Det hade varit couseqvent, all helt och hållet borttaga hypotlieket utur lagen; men att bibehålla det, beröfvadt hypothekets 2:ue väsendtliga egenskaper, offentlighet och företrädesrätt efter tiden för dess tillkomst, synes mig innefatta en motsägelse. Vi hafva sett, att de främmande Europeiska lägstiftningarne varit betänkte på att se de omyndiges säkerhet till godo, och för sådant ändamål dels sökt förekomma, att förmyndaren skulle hafva om händer alla den omyndiges medel, dels påbjudit inteckning för hvad han emotloge. Vi finna hvarken i vår nu gällande lag eller i förslaget några sådane garantier. Den omyndiges flander eller domstolen äga icke någon i lag stadgad rätt att tvinga förmyndaren att, vid förmynderskapets tillträdande till säkerhet för hvad han emottager, lemna inteckning i sin egendom. De kunna icke eller fordra, att han skall deponera penningarna på säkert ställe. Han äger fullkomlig och ovillkorlig rätt alt, utan alla garantier, disponera öfver all myndlingens egendom; och uppginge denna lill aldrig så stort belopp, så har myndlingen, enligt förslaget, liten eller ingen säkerhet. Den förmånsrätt lill betalning af värdet för fastighet näst efter inteckningshafvare, som enligt förslaget tillägges den omyndige, torde blifva af föga värde, då, enligt hvad kändt är, egendomar vid concurs-auctioner ofta säljas under inteckningssumman.
Med afseende å dessa förhållanden, hafva Rikets Stander icke ansett lämpligt att afbida den tid, dä ränleersältningsfonden hunnit fullständigt samlas, helst derjemte öfverenskommelse!! om densamma icke erbjuder all den fördel, som i ena eller andra afseendet vore att önska. Väl har Statsverket genom berörda öfverenskommelse blifvit tryggadt för framtida förlust å de genom kontrakt af år 1743 utarrenderade räntorna af de sex nedre Salbergs socknar, men genom bergslagets förbehåll, ali någon rubbning dervid icke finge ega rum hvarken i Sala stads privilegier af år 1624 eller transporten af silfververket till bergslaget den 20 Januari 1682 och stadfästelsen derå den 9 September 1741, med hvad deraf härflvter rörande tionde, mynlarelön och slagskatt, eller förlänade rättigheter till konststalens underhållande med dammar och vattenledningar m. m., komma likväl att fortfarande qvarstå åtskilliga olägenheter, hvaribland hufvudsakligen äro alt märka de för silfververkets behof af driftvatten verkställda uppdämningar, genom hvilka 331%:dels mantal måst förmedlas till 9^:dels, samt mer än 2,000 tunnland jord af särdeles god beskaffenhet och lör odling tjenlig hålles valtendränkt. På grund häraf och enär det synts Rikets Ständer antagligt att jemväl bergslags-inlressenterne kunna finna med sin fördel förenligt att, emot erhållande af nöjaktig ersättning, afstå ifrån arrendet af silfververket, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att hergslags-intressenterne mätte varda hörde, huruvida och på hvilka vilkor de kunna vilja afstå från sitt innehafvande arrende af Sala silfververk, äfvensom all E. K. Majit, efter vederbörandes hörande, sedermera läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 Juli 1863. 20 Ew)) e f!i lion s-Utuko Hets Förslag till undvrd.
G. Leijonsköld Oxenstierna. - Hjalten i boken ar Lars Gatiie, skepparsoii frkn Halland, som för den skada han som kapare tillfogat. Sveriges ärkefiende Daninark af kiing Karl XII vid några och tjugo års ålder utliainnes, till koinnieiidör i svenska flottan och adlas under namnet Gathenhjelm. Ilars Gatlie utför de dråpligaste bedrifter. An Sr han i fejd med ett köpniansskepp, an med ett örlogsfartyg, och alltid sthr lyckan den djarfve bi: seger, byte och ara, allt faller houoni i rikt mitt till del. Vinsten af hans kaperier ar sri. stor, att ehuru lian lefver som en furste, kan lian likviil af sin egen förmögenhet iitriista odi bemanna en lie1 kaparflotta - haii har slutligen ej mindre an tjugo fregatter och trettio briggar ' och skonertar i sjön. Jlecl det litiigaste intresse följer maii Lars Chthe friin afveiityr till iifveiityr. Xan fattar tycke för lionoin, Iiur oinbytlig 1i: tn an ar, den ena gången ett rilddjur, som ej: iet lira&amp; inedlidimde och barm-. härtighet vill säga, en aniian galng en deltagande kamrat och friko-. stig husbonde, soin strör ut sitt giild med btida Iiander, eller en gemytlig värd, som roar sig att förblanda sina giister med sin rikedoin. Händelserna äro skildrade ined lif och fart, lokeii ar roliq och skall naturligtvis lasas af de unga med förtjusning. Den hör dock ej till de böcker, som bidraga till ungdoinens siiiicla utveckling. a f ventyren iiro för inångahanda och alltför spännande; de inåste verka retande och i följd (likaf afven förslappande på fantasien. I !ribyt&amp;e från Surnatra. Två p g a sjömiins iifventyr bland Pagajöanias roflystna invånare. Af I. H. G. Kern.
Utan taget mellan ankar och skepp, mellan banco-metall och banco-sedel, utan permanent honorering är allt förgäfves, allt en grym och sorgtårs-törstig chimére, ja månne ej en förebråelse för ett i så många mål till en så välsignad klarhet framkommet tidhvarf, och det uti ett mycket enkelt, blott jordiskt och icke öfversinnligt ämne. Fixeringen till Nittiosex (96) skill., eller en Banco-Tvåa för SpecieRiksdalern (hvilken, om ej andra stal voro emot, kunde vara blott tills vidare, och efter Bankens framdeles förbättrade ställning, kunde blifva gång efter gång, 72 sk., 64 sk., och Den 16 Maj. 477 slutligen 48 sk.), denna fixering å 98 sk. både påbjudes och tillätes af sakens förhållande för närvarande; ty om några år, så framt krig eller andra motgångar mellankomma, vore det kanske icke mera görligt med Tre, Fem, Tio Riksdaler i Sedlar, som nyligen i Danmark, i Österrike, eller slutligen rent af som med Assignaterna i Frankrike, efter Papperets pund vigt. Med denna fixering å 96 sk. äro Capitalisterne derföre ännu icke fråndömde den hälften af sin förmögenhet, som de vänta sig tillbaka genom coursens af dem förmodade återvändning till 48 sk.. Den hälften skulle, detta oaktadt, lika väl kunna återvinnas genom en lättgjord Tariff på medeltalet af Agiots eller den så kallade coursens förhållande sedan 1S07, eller början af Konung Gustaf den fjerde Adolphs Finska Krig, och en derefter stipulerad betalning af Skuldsedlar, efter deras datum, som vid första påseendet synes högst billig och rättvis, som tänkande män redan mångtalldigt yrkat, och hvarvid Gäldenärers förmåga att betala, väl ibland och i någon liten mån, men ganska obetydligt, vore försvårad genom den omständigheten, att Sedelvtirdet blifvit fixeradt till 96 sk.