Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Westernorrlands beväringsbataljon från samma statsanslag Rdr 3,905: — S:a Rdr 297,442: 99. Westernorrlands bataljon från särskildt statsanslag Rdr 6,295: — , Hallands bataljon från särskildt statsanslag Vacansafgifter af 2,260 för aflöningen nu anvisade nummer nemi.: 304 för fourirer 197 till lönefyllnad för underofficerare . Summa Tillgång Rdr 2,250,730: 59. Då denna tillgång understiger lönebeloppet enligt den nya staten med . Rdr 456,739: 41, utgör således detta belopp bristen vid infanteriet för löneregleringens verkställande inom detta vapen. Men då 1,315 nummer af de nyssnämnda, för aflöningen nu anvisade äro af kommitterade föreslagna att rekryteras, blifva vacansafgifterne för dessa nummer, utgörande Rdr 141,153: 05, icke i verkligheten disponibla för löneregleringen, hvarigenom bristen således ökas till 597,892: 46. För indelda arméen i sin helhet tager således den nya löneregleringen i anspråk ett belopp motsvarande skillnaden mellan bristen vid infanteriet Rdr 597,892: 46, och öfverskottet vid kavalleriet Härtill bör läggas indelda arméens ackordsränta, såsom ej inberäknad i ofvan uppgifna lönebehof, utan antagen med lönernas bestämmande att å statsverket öfverfly ttas Rdr 140,430: — Summa Löneregleringsbeliof Rdr 628,823: 95. Till fyllande häraf torde i första rummet få påräknas det nu till löneförbättringar vid indelda arméen beviljade serskilda statsanslaget Rdr 100,000: — hvarefter återstå att med nya tillgångar bestridas Rdr 528,823: 95.
Bankoverket. 5 — 34 — så hafva Fullmäktige, efter erhållen kännedom af berörde anförande, dels anmodat Filialbanks-Direktionen att yttrande öfver de gjorda anmårkningarne afgifva, dels från Riks-Bankens ombud vid omförmålda revision infordrat upplysning angående beloppet af den ränta och särskilda afgift, som icke delegande låntagare måst erlägga, samt om den benämning, hvarunder berörde afgift i räkenskaperna ingått. Med anledning häraf har Filialbanks-Direktionen dels till Fullmäktige insåndt en af densamma vid bolagsstämman afgifven förklaring, deruti i förevarande afseende förmälts, att
Kongressen afslutades med en storartad &gt;reception, af Mrs Potter Palmer i hennes eleganta bostad vid Lake Shore. En annan artighet, som bevisades de dltindska delegerade, var inbjudning till Palmer House hôtel under kongressveckan. Det kan sägas, att ehuru uppfostrings-, sedlighets-, sociala och dylika frhgor afhandlades belysande och lärorikt - ingen specialfråga förekom på kongressen; det var egentligen kvwalzans förhållalade till Zifvets allnzdnna frdgor, som afhnndlades. Hufvudinnehhllet af ' förhandlingarna var allmtilz liksttillighet i arbete, 2cppfostran och betal?zingsvill kor med ~ z a ~ ~ z e n. Förvisso betecknar denna märkvärdiga kongress en ny Era i kvinnorörelsen, och inånga frön, som har biifvit utsådda, skola säkert framkomna som värderika frlikter. Många viinskapsband knötos, många goda och väckande intryck hafva erliålits under dessa dagar, och många htervända helt visst fr %n sitt besök i detta stora land med dess rika andliga lifaktighet till gamla världen ined vidgad blick ocli större syn på lifvet. Det allmänna omdömet om den svenska utställningen i Kvinnobyggningen är, att det lilla hörnet snedt emot vestra iiigången ar bland det finaste, ja, delvis utsöktaste i sin genre, som Wonian ' s Building liar att bjuda p %. Den allt för lilla plats, som anvisats oss, var ofördelaktig i afseende på ljusförhållanden, i det att de inre lokalerna i utsprhngen p % denna byggnad sakna fönster. Emellertid har Mrs Potter Palmer, den ovanligt dugande, kraftfulla ocli outtröttliga # Pre-. sidenten, uti the Board of Lady Managers, hon som i sin lilla fina hand h %ller spiran öfver hela kvinnobyggnaden, gifvit det löfte.t, att elektrisk belysning skall erhållas dagen om i dessa lokaler. Om ett par dagar lämnar jag Chicago.
Jag tror mig icke hafva uti mitt förra yttrande gått utom ämnet, då det i den 90:de §:n är fråga om att äska ed af sådan pant-eller inteckningshafvare, som icke anmält fordran i konkursen. Denna g står alldeles oberoende af de föreg:dé gg, om hvilka R, o. Åd. redan beslutat. Mitt yrkande om återremiss angick endast förenämnde 9U:de §, i afs:de hvarpå jag framställde två förslag: det ena, att det för en sådan pantinnehafvare, som icke i konkursen bevakat fordran, skulle blifva en ovilkorlig skyldighet, för att utfå sin fordran, att fästa densamma med ed. Det ändra åter: att pantinnehafvaren icke skulle kunna åläggas ed, utan att den, som framställde yrkandet derom, skulle derföre anföra giltiga skäl. Utsk:t skulle således få två alternativer att välja på, i händelse R. o. Ad. skulle finna för godt att återremittera §:n, hvarom jag fortfarande anhåller. Hr Dalman: Gr. Sparre har en föga afundsvärd förmåga att inveckla särdeles enkla saker. Derpå har han visat många I) en 14 Juli t. m. prof.. Det, har visserligen icke fallit hvarken mig eller någon annan in, att yrka, det edgång skulle ske två gånger eller fördröjas intilldess utdelning kommer i fråga. Tvärtom har jag yrkat, att icke något särskildt påstående om edgång skulle behöfvas, men att den utan sådant påstående skulle vara nödig; dock icke såsom ett preestandum vid bevakningen, hvaröfver egentligen klagan nu fores; den skulle i allt fall gerna kunna ske under skriftvexlingen eller i sammanhang med bevakningen, eftersom Gr. Sparre håller så strängt på beslutet härom. Emellertid förutsätter just 90:de §:n, att yrkande om pantinnehafvares edgång icke behöfver framställas förrän han vill njuta betalning ur panten, och att särskild tid då utsattes för edgången. Att sådan utdelning icke sker i sammanhang med bevakningen lärer väl vara Gr. Sparre bekant.
Betänkande, N:o 18. 29 att Herr Stjernsvärds ifrågavarande förslag ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Beträffande härefter förslaget N:o 2, så skulle detsamma leda till en minskning i de ständiga stridskrafterna af ej mindre än 1672 man och 1116 hästar, hvilken minskning synes hafva bordt föranleda betydlig nedsättning i de för arméens årliga underhåll erforderliga kostnader, serdeles som densamma blifvit beredd genom upphäfvande af de värfvade infanteri-regementerna och genom inskränkning i den personal, som tillhör de dyrbaraste vapnen, eller artilleriet och kavalleriet. En granskning af förhållandet härutinnan är således af väsentlig vigt för bedömande af förslagets ändamålsenlighet ur ekonomisk synpunkt; och, ehuru Utskotten icke varit i tillfälle att åt denna granskning egna den tid, som för densammas fullständiga genomförande varit af nöden, eller tilltror sig äga den härtill nödiga sakkunskap, hafva dock åtskilliga omständigheter för Utskotten framstått i en sådan dager, att Utskotten funnit en ledning för omdömet deraf kunna hemtas. Vid genomgåendet af de beräkningar, sorn blifvit uppgjorde öfver kostnaden för den föreslagna organisationen, har det således icke kunnat undfalla Utskottens uppmärksamhet, att icke allenast en del utgiftsposter äro vordne beräknade till lägre belopp, än de sannolikt i verkligheten skulle komma att utgöra, utan ock att några andre oundgängliga kostnader alldeles icke blifvit i kalkylerne upptagne.
Skillnaden emellan Stats-och PrivatBanker är den, att PrivatBanker stå under lagen; de äro grundade på penningar eller egendom; men Ständer eller de styrande i StatsBauken kunna ändra sin mening, emedan de ej stå under lagen, utan i68 Doft g Juli! e. m. sjelfve stifta den. Kunna de förändra Bankens stadganden, som här påstås, så tror jag att det bör förändras; men i alla fall anser jag, att en sådan fond, som nu är fråga om, bör gifva förtroende åt Banken. Den, som af misstroende mot låne-systemet, ej bifaller denna åtgärd, lär ej bifalla åtgärden med Creditiver. Herr Rosenblad: Jag anser mig böra upptaga en del af hvad Friherre Anckarswärd anfört. Såvida lian med Creditif, som han föreslagit i stället för Obligationer, menar rättighet för BankoStyrelsen att upptaga lån, förvandlas genom en sådan rättighet ingalunda dess deficit till tillgång, ty för den nya tillgång, som erhålles för de upptagna lånen, finnes full motsvarande ny skuld i dessas belopp. Från det ögonblick Banken upphör att äga jernbref till skydd mot borgenärers lagliga kraf, mäste den lika som enskilte näringsidkare äga hvad som ensamt kan gifva anspråk på credit, nemligen en egen behållning, någorlunda motsvarande dess rörelse, ty när man öppet visar sig äga större skuld än tillg är det ej nog för crediten, att möta sina borgenärers anspråk med anvisning på den framtida vinst, man hoppas skörda. Är åter Friherrens mening, att de upptagna Creditiven icke skola falla Banken, utan t. ex. RiksgäldsContoiret till last, så om någon fond finnes anvisad för deras betalning, Den g Julix e. m. 169 och eljest lärer man ej på sådane Creditif få några lån—- ser jag ingen annan skillnad emot Utskottens förslag, än ändrade namn och minskad ordning.
Nu står Louise ensam i verlden och har sett nog kanske mer än nog af lifvet derute. Nu frågar jag igen: Vill Louise bli min hustru? LOUISE stirrar framför sig med tårfyllda ögon. KAMRERN. Louise skall inte svara strax; men tänk på hvad jag sagt. Jag är ju inte någon yngling, längre, och Louise är ingen oerfaren ung flicka. Men en vänskap så gammal som vår har djupa rötter och tjugo års tillgifvenhet är kanske, när allt kommer omkring, en mera solid basis för ett äktenskap, än ungdomens flyktiga tycke. LOUISE skakar på hufvudet. KAMRERN. Detta gäller Louise inte mig. Jag kan inte tänka mig större lycka på jorden än att få kalla Louise min hustru. Och jag skall aldrig fordra af Louise mer än Louise sjelf vill ge det tror Louise mig väl om? Jag önskar bara, att jag hade rätt att med min tillgifvenhet ge Louise det stöd, som LOUISE. Det kan aldrig ske. KAMRERN reser sig upp och börjar gå af och an på golfvet, kämpande med sin rörelse; stannar så framför henne igen. Är det ^med ansträngning^ någon annan? LOUISE. Ja. KAMRERN. Då ber jag om förlåtelse men ja, blif inte ond men ^med ett förplågadt uttryck^ kunde fröken Louise inte ha sparat mig dethär? LOUISE. Jag visste ju inte och det är inte som kamrern tror. Jag kan inte tala om detta jag kan inte det det är så förfärligt KAMRERN ser på henne med en lång, medlidsam blick. Jag har pinat förlåt det skall aldrig hända mer. Men fröken Louise tror ju, att jag är hennes vän? LOUISE. Ja, ja, det vet jag. Tack, tack för allt. BREFBÄRAREN knackar på dörren, öppnar den och räcker in ett bref. M:lle Louise Strandberg! Var så god. LOUISE skyndar fram och griper det; häftigt upprörd. BREFBÄRAREN. God middag! Går. LOUISE håller brefvet framför sig, liksom tveksam. KAMRERN. Jag generar väl inte? LOUISE. Åh nej. Men om kamrern tillåter ^går bort till fönstret, bryter brefvet och läser.
Maj 1859 sitt underdåniga betänkande, hvilket, till trycket befordradt. innefattar redogörelse, bland annat, för denna Komilés åsigt med hänseende till Krigs-kollegii organisation; och har Krigs-kollegium under den 29 November samma år häröfver sig i underdånighet yttrat. Vidare och sedan Kongl. Majit under den 16 Juli 1861 tillsatt en Komité för utarbetande af betänkande uti åtskilliga Landtförsvaret rörande frågor och till denna Komités ytterligare utredning öfverlemnat frågan om Krigs-kollegii ombildning, har sistnämnda Komité eller den så kallade Landtförsvars-komitéen under April månad lörBih. till R. St Prot. 1862 & 1863. Proposition M 105. lidet är lill Kongl. Maj:t inkommit med underdånigt ullätande i delta ämne och dervid afgifvit förslag lill krigsförvallningens omorganisation, deröfver Krigs-kollegium under den 30 December samma år meddelat sitt underdåniga utlåtande; hvarefter Landt försvars-komitéen med påminnelser deremot inkommit. De lill delta mål hörande, här ofvan omförmälda handlingar, för hvilkas innehåll finnes hufvudsakligen redogjordt uli här bifogade utdrag af det den 31 näst hdne Mars inför Kongl. Majit i Stals-Rådet hållna Protokoll öfver Landt förs vars ärenden, har Kongl. Majit i nåder låtit sig föredragas; och då Rikets Ständer för sin del ansett en förändring nödig i nu varande styrelseverks och förvaltande myndigheters organisation, samt Kongl. Maj-t, så vidt frågan rörer Krigs-kollegium, som har den allmänna förvaltningen al
Revisorerne anse sig böra förnya den O o af Rikets Slän ders Revisorer tillförene gjorda erinran i afseende på formen för dessa räkenskaper och deraf föranledda omöjlighet att utröna till hvad belopp kostnaden för hvarje reparations företag särskildt uppgår; äfvensom anmäla, att Kongl. ÖfverInténdenls-Embelet icke, i 1 i k 11 e t med de fleste öfrige Verk, afgifvit någon berättelse om dess förvaltnings-åtgärder, för att tjena lill ledning vid revisions-arbetet. Af en särskild infordrad räkning har befunnits, alt de kopparoch jern-effecter, som tillvaratagits efter Riddarholms-kyrkans brand, blifvit, — 159 till följd af Kongl. Brefvet den 13 Juli 1836, genom Kongl. Öfver-Intendents-Embetets försorg, afyttrade för ett belopp af 16,381 R:dr 39 sk. Banco, hvilken summa, efter afdrag utaf omkostnaderne i och för dessa metallers hopsamling, sortering och uppvägning, 95 R:dr, till Kongl. Stats-ConLoret inlefvererats. Så vidt af de ofullständiga Räkenskaperne kunnat inhämtas, har ungefär ^del af hela anslaget till Byggnader och Reparationer i Stockholm medlagits till reparation af Kongl. Lif-Gardets till häst cassernbyggnad, samt till anskaffande af sand, sågspån m. m. för samma cassern. Revisorcrne, som finna en dylik utgift fullkomligt främmande för detta anslag, anse alt Casern-undei hållet hör i främsta rummet bestridas med de från Stockholms Stad utgående, ganska betydliga, inqvarterings-medlen, samt, derest de icke skulle blifva tillräcklige, med anslaget å 3:dje Hufvud-Titeln. Ett ökadt skäl till framställning om nödvändigheten af att berörde byggnads-anslag må lill sina bestämda ändamål odeladt användas, hafva Revisorerne hämtat deraf, att de vid besök på Kongl. Carolinska Institutet funnit den byggnad derstädes, hvarest åtskilliga särdeles dyrbara och i vetenskapligt afseende ganska interessanta samlingar förvaras, vara så förfallen, att den hotar snart alldeles nedstörta.
Jag vill endast konstatera, att så går det till i de allra flesta fall, ty undantagen äro så få, att det ej lö- nar mödau att taga dem med i räkningen. Och så snart jag hör en kvinna kalla männen för » skapelsens herrar » - — • det må nu ske i en förtrytsam eller en skälmaktig ton — så är jag öfvertygad om, att i detta epitet ligger en grym och blodig ironi. Med kännedom om kvinnans förmåga att linda männen kring fingret bör det för hvar och en vara klart, alt om det finnes något yrke, som kvinnan måste anses vara klippt och skuren till, så är det — advokatyrket. Jag skall icke vara nog ogrannlaga att framdraga några historiska exempel på » kvinnans list » och hennes färdighet i hvad man kallar advokatknep. Advokatens yrke lämnar rum för utvecklingen af en hel del egenskaper, som icke kunna räknas till de ädlare, om de ock kunna vara goda nog att ha i den bistra kampen för tillvaron, men det har äfven sin noblare sida, och det är den, som enligt mitt förmenande skulle, som man säger, » ligga för damernas röst ». Frågan om kvinnans rätt att uppträda som praktiserande sakförare står i Frankrike för närvarande på dagordningen. En ung dam, mademoiselle Chauvin, har, som Idun redan berättat, aflagt juridisk examen och begärt rätt att få uppträda vid domstolarne, och lär hon icke vara den ' enda. Detta har väckt en oerhörd uppståndelse bland de manliga sakförarne. D e arbeta med händer och fötter, med vältalighet och sofismer mot detta försök till konkurrens från kvinnornas sida. Somliga slunga fram de hänsynslösaste sarkasmer, somliga rasa af vrede, andra skrufva betänksamt sina vördnadsvärda peruker och grufva sig öfver hvad som komma skall, Det synes med ett ord på hela deras uppträdande, att de taga saken ytterst allvarsamt, att de bereda sig på en strid, som för några gäller en nödtorftig existens och för andra ett fett brödstycke, allt eftersom de ha kliental och rykte till. Den gamle senatorn och författaren Jules Simon hade härom dagen ett litet kåseri om denna fråga i en af Frankrikes största och mest ansedda tidningar.
— under år 1855 R:dr 480,000: — » » 1856 » 480,000: — » » 1857 » 480,000: — " “ 1858 ■ ■ ■ » 480,000: — R:dr i ,920,000: — samt af det för samma jernvägsarbete vid sistförflutna riksdag beviljade lån å 600,000 R:dr, under innevarande år » 450,000: För jernvägs-anläggningen emellan Nora och Ervalla: a) Det vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade och under år 1854 ut giva >än å R:dr 150,000: — b) Utaf det vid samma riksdag beviljade anslag å 112,500 R:dr (deraf 15,000 R:dr ännu i Riksgälds-kontoret innestå) åren 1854 och 1855 utbetalde „ 97,500: — c) Hela det vid sistförflutne riksdag beviljade och den 1 sistlidne Juli utgifne lån „ 75,000: — R: ni t R: dr” 322,500 — 57 — 3:o För jernvägs-anläggningen melian sjöarne Barken och Wessman i Stora Kopparbergs län: a) det vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade samt under åren 1856 och 1857 utgifne lån å R:rnt R:dr 200,000: — b) det vid sistförflutne riksdag beviljade och in nevarande år utlemnade lån å » 200,000: — R;c]r 400,000: 4:o Utaf det för anläggning af jernväg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag i Norra Helsingland vid sistförflutne riksdag beviljade lån å 370,000 R:dr, innevarande år utgifne R:mt R:dr 185,000:
St:r både vid 1823 och de föregående Riksdagarne delat K. M:ts Nådiga åsigter om vigten och angelägenheten af Fångväsendets och Correctionsanstalternes förbättring och, äfven i afseende på den nya criminella lagstiftningen, ansett en förändring nödvändig, och R. St:r redan år i8i5 yttrat deras anderd, önskan, att K. M:t ville låta företaga verkställigheten af en Gorrectionslnrättning, och, om möjligt vore, bringa den till fullbordan, hvarvid, äfvensom vid påföljande Riksdagarne R. St:r hufvudsakligen öfverlemnat frågan om sjelfva verkställigheten till K. M:ts Eget Höga bedömande, under erkännande af ett nästan i jemn tillökning fortgående behof af en bättre sakernas ordning i denna del, för att vinna det för menskligheten och allmänna säkerheten så vigtiga ändamålet, att med brottslingarnes säkra förvarande kunna förena ett kraftigt bemödande för deras moraliska förbättring; alltså och då den efter dessa grundprinciper uppgjorde och väl öfvertänkta plan för Fångväsendets förbättrade, skick, (hvartill äf - Betänkande n. 3g r ▼en må, ibland allt annat, räknas FångStyrelsens åtgärder i afseende på Malmö Gitadells inredning till ett Correctionelt Arbets-fängelse,) uti verkställigheten med en ovanlig framgång och skyndsamhet närmat sig till det stora ändamålet, och efter hvad Utskottet, som vid besök å Inrättningarne i Hufvudstaden erhållit en närmare kännedom om desammas beskaffenhet och den der rådande goda ordning, har full anledning att antaga, gifver en säker förhoppning att under sin fortgång tillfredsställa hvad mensklighet och en upplyst Samhällsordning måste anse såsom en af deras mäst nödvändiga fordringar och hvilka icke böra lemnäs ouppfyllde, enär medel kunna vara att tillgå att dem företaga och att fortgå till deras fullbordan, tvekar Utskottet så mycket mindre att underställa R. H. St;r att afskrifva de af Öfverskotten å StatsVerkets Inkomster tilländamålet disponerade io4,563 R:dr, som R.
Efter det Advokat-Fiskals-embetet aflåtit slutpåståenden i målet och dervid tillkännagifva, att en af Rådstufvurättens Ledamöter nyligen aflidit, så att åtalet, i hvad det anginge denne ledamot borde förfalla, samt tillfälle lemnats de öfrige under åtalet inbegripne Rättsledamöterne att ytterligare förklaringar afgifva, har Kongl. Hofrätten genom Utslag den 4 Aug. sistl. år sig utlåtit och, jemte det åtalet, i hvad det angick den Rådstufvurättens Ledamot, som under rättegångens lopp aflidit, förklarades hafva förfallit, i öfrigt yttrat, att, om än förutsättas kunde, att, derest enhvar af Rådstufvurättens Ledamöter behörigen fullgjort sina tjensteåligganden, dels de anmärkta ofullständigheterna i Rådstufvurättens domböcker, i den mån de, efter hvad utredt blifvit, i verkligheten ägt rum, icke bort förefinnas, dels ock de mål, i afseende på hvilka anmärkning för fördröjdt afgörande blifvit framställd, kunnat tidigare, än som skett, med slut afhjelpas; likväl och som berörda nu mera afhjelpta ofullständigheter, deraf skada icke veterligen uppstått, ej kunde anses vara tillkomna af uppenbar vårdslöshet, samt i betraktande af hvad Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter, obestridt af Advokat-Fiskals-embetet, andragit derom, att samtidigt med behandlingen af omförmälda mål, äfven andra mångartade göromål tagit deras embetsverksamhet i anspråk, det ej heller finge för utredt antagas, att anmärkta dröjsmålet vållats af någon sådan Rådstufvurättens försummelse i embetsutöfning, att den till ansvar lagligen föranledde, så ansåg Kongl. Hofrätten, att någon påföljd i anledning af åtalet icke kunde Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter ådömas.
Men då Kongl, Majit behagat genom högst berörde skrifvelse lötklira sig finna, tili undvikande af all fram? 93 Wtn 9 September e. m. tida osäkerhet eller skiljaktig tolkning, det 47 § Riddarhusordningen bör i öfverensstämmelse med 68 § Riksdagsordningen ordagranna lydelse, rättas och förändras, samt Ridderskapet och Adeln torde vilja begagna detta tillfälle för att gå Kongl. Majtts yttrade Nådiga önskan tillmötes, får Utskottet hemställa, örn icke, enär Ridderskapet och Adeln i allt fall, vid denna Riksdags början varit betänkt på ut* arbetandet af en förbättrad redaction af nuvarande Riddarhusordning, och i sådant afseende jemväl uppdragit åt RiddarhusUtskottet att Förslag dertill uppgöra, hvilket ock är vordet till Ståndet afgifvit, ehuru samma Förslag ännu ej blifvit af Ridderskapet och Adeln pröfvadt, Ridderskapet och Adeln skulle behaga hos Kongl. Majt, jemte anmälan derom, i underdånighet tillkännagifva, att Ridderskapet och Adeln skall j sammanhang med den förbättrade redaction till Riddarhusordning sora af Ståndet framdeles kan varda antagen, i underdånighet föreslå och till Kongl. Majrts Någa stadfästelse öfverlemna den förändrade lydelse Ridderskapet och Adeln anser oftanämnde 47 §. af 1818 års Riddarhusordning böra, af ofvanberörde anledning, erhålla, för att bringas till ordagrann Öfverensstämmelse med hvad Grundlagarne i förevarande ämnen stadga. 1 enlighet med dessa åsigter har RiddarhusUtskottet uppgjort Förslag til! underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, sorn Riddarhusutskott får härjemte öfverlemna. Hvilket allt Wtn g September e. m. 95 Höglofl. Ridderskapefs och Adelns vidarepröfning vördsamt underställas. Stockholm den 6 September 1823. På RiddarhuiUtskottets vägnar C. G. Treffenberg. NSnoilsky.