Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o 62.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i betraktande kommit, att ehuru den uti Kongl, brefvet den 4 Februari 1804 och Kammar-kollegii derpå grundade cirkulär den 27 Mars samma år meddelade föreskrift, att, då flera utmätningar under en resa af kronofogde förrättas, den honom tillkommande skjuts-ersättning för hela resan' bör emellan gäldenärerne fördelas, afser att bereda en lindring för dem , hos hvilka utmätning verkställes, har dock ej mindre den allmänt erkända svårigheten att kontrollera behöriga efterlefnaden af detta stadgande, jemte den omständighet, att det i allt fall beror på under-exekutorns godtfinnande alt för hvarje förrättning företaga en serskild resa, än äfven den, i följd af Kongl, cirkuläret den 2 Augusti 1844, flerstädes förhöjda skutslegan verkat derhän, att de utmätningskostnader, hvilka vid tillämpning af omförmälda författningar, gäldenärer få vidkännas, ofta äro i hög grad betungande, serdeles för dem, som tillhöra de lägre samhällsklasserne, för hvilka berörda kostnader icke sällan öfverstiga sjelfva skuldebeloppen. I afseende härtill och för att få afhjelpt det menliga i detta förhållande, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes i nåder meddela sådana föreskrifter i afseende å den vederbörande tillkommande skjutsersättning och dagtraktamente för utmätnings-förrätlningar, hvarigenom antingen noggrannare kontroller kunde beredas öfver efterlefnaden af hvad Kongl, brefvet den 4 Febr. 1804 och Kammar-kollegii ofvanberörde cirkulär den 27 nästderpåföljde Mars innehålla, angående utnrälningskostnadernes fördelning, då flera utmätningar under en resa blifvit förrättade, eller ock, der E. K.
Den nuvarande mynt-enheten, Specie-Riksdalern, finna Rikets Ständer härtill icke lämplig, dels i anseende till ovanan hos all mänhe - Expeditions-TJtskoltets Förslag till und. Skrifvelse, IV.o 56. 89 rrtänheten att till räkne-enhet deraf begagna sig, samt den oreda och det missförstånd, som häraf troligen skulle blifva en oundviklig följd, dels ock i anseende till olämpligheten och origtigheten af en, i jemförelse med allmänt gångbara varu* och arbetspris, alltför hög räkne-enhet. Hvad åter Banco-Riksdalern beträffar, så, enär räkningssättet i Banco, ehuru föreskrifvet och begagnadt i Statens och alla allmänna Verks räkenskaper och handlingar, likväl icke är brukligt bland största delen af allmänheten, och dess mera allmänna införande sannolikt skulle föranleda rubbning och oreda i mångfalldiga enskilda liqvider, hvartill kommer, att, med få undantag, de präglade och bland allmänheten utgifna silfvermynt icke motsvara, hvarken jemna multipler eller jemna under-afdelningar af Banco-Riksdalern, hvadan flera sådana mynt icke utan svårighet för personer, som äro mindre vane vid penningars räknande, kunna till sitt värde i Banco bestämmas, anse sig Rikets Ständer icke eller böra antaga Banco-Riksdalern till laglig enhet för myntet och räknesättet. Deremot dela Rikets Ständer de sist församlade Ständernas åsigt om fördelaktigheten af myntoch räkne-enhetens bestämmande tili ett, RiksgäldsRiksdalern motsvarande värde. Denna Riksdaler är nemligen till detta sitt värde och sina minsta underafdelningar för allmänheten, sedan nära 40 år tillbaka, fullkomligt känd och i de flesta landsorter redan, såsom den egentliga räkne-enheten, begagnad. Den kan dessutom med lätthet jemföras med det utelöpande silfver myntet, hvars hittills varande enhet utgör en jemn multipel af densamma, hvarförutan alla från Banken, efter de nya formulären utfärdade och med stor begärlighet af allmänheten emottagna, sedlar motsvara jemna Riksdaler-tal i Riksgälds.
De köpte Eönninge gård o c h m e d glädje steg hon öfver tröskeln till den sekelgamla byggningen, icke anande att där väntade h e n n e den hårdaste af alla pröfningar. Den onåd, hvari min far fallit vid hofvet, jämte ekonomiska bekymm e r bidrog troligen att småningom draga hans kärlek från h e m m e t o c h familjen, tills det slutligen gick därhän att han följde Napoleons exempel o c h sökte skilsmässa från sin trogna maka, som var h o n o m af själ o c h hjärta tillgifven. Mina föräldrar blefvo lagligt skilda 1816, o c h Nybom. 1819 ingick min far nytt äktenskap. Min m o r b o d d e sedan alltjämt på landet, dels på Uttringe, dels på Eönninge. Där arbetade hon träget m e d sitt jordbruk o c h sitt hushåll, ehuru hon i början hade svårt att göra sig förstådd af landtfolket g e n o m sin bristande vana vid svenska språket. Denna svå- righet öfvervann hon dock snart, då h o n ej hade någon, m e d hvilken hon kunde tala sitt modersmål, o c h ehuru påkostande detta i ett afseende var för henne, var det i ett annat så m y c k e t nyttigare. Gud välsignade min mors arbete o c h mödor, så att egendomen under hennes vård mycket förbättrades, hennes ensamma lif förljufvades o c k g e n o m tvänne barns innerliga kärlek o c h tillgifvenhet. » V i hafva kanhända ägnat allt för stort utrymme åt moderns historia då j u närmaste föremålet för denna uppsats är dottern, men för att förstå denna senare dess bättre, torde den förras bild behöfva framhållas. D e n lilla Vilhelmina fäste sig tidigt med den ömmaste hängifvenhet vid sin m o r, för hvilken hon på ett alldeles särskildt sätt blef en liten tröstarinna i sorgen o c h ensamheten. Sina barnaår tillbragte hon i det landtliga hemmet under ledning af m o d e r n o c h enskilda lärarinnor. Moderns smak för läsning fortplantade sig tidigt på dottern, hvilken redan som helt liten gärna sysslade m e d böcker.
Det finnes nemligen ett stadgande, hvarigenom Finska varor icke få införas med annat vilkor, än att deras Finska natur är constaterad med närmaste Stads Magistrats-bevis, fästadt med varuägarens edgång, och af Svenska Consulers intygande beledsagadt. Det är visserligen obestridligt, alt lurell a84 Den, i4 September e. ni. drägeri och tullförsnillning föröfvas, men inom denna Iraficatiqnsgren äro dessa missbruk svårare, emedan importen från Finland alltid lossas i våra städer, och är således underkastad behöriga controller, och Finlands innevånare icke af okunnighet kunna bryta emot de stadgade villkoren, emedan desse äro, genom lämpligt föranstaltande från Svenska Tullförvaltningens sida, vederbörande i Finland i allmänhet meddelade. Sällan ankomma derföre Finnarne hit med ofullständiga last-documenter. Tractaten om Svenska och Finska handeln utgår från tvänne grunder, den politiska och den Stats-ekonomiska. Till en viss graci äro dessa grunder visserligen förenade, och kunna sägas syftande till samma mål, begge ländernas nytta. Den ensamt politiska sidan af saken torde här emedlertid icke vara fråga om att afhandla. Af högsta vigt var det dock, att den betydliga relation, som existerat emellan Sverige och Finland, icke afbröts genom förlusten af Finland, och att Finnarne icke vändes ifrån att hitföra sina varor, enär de härifrån äfven afföra ej obetydliga qvantileter af åtskilliga varuslag. Denna åsigt af ämnet var förmodligen också orsaken , hvarföre första HandelsTractaten efter freden blef särdeles * lindrig för Finnarne.
Jag förenar mig derföre med dem, som tillstyrka återremiss af memor., under önskan, att, så Den 17 Mars e. ra. fort sorn möjligt, ett bestämdt svar måtte inkomma, huruvida Utsk. anser Banken kunna öppnas till utvexling. Det enda tillägg, jag skulle vilja göra, vore det, att tiden för utvexlingens början icke skulle bestämmas till d. 1 Juli, utan hellre till någon kort tid, t. ex. 8 dagar efter den dag, då Ständernas beslut blifvit af K. M. sanctioneradt, på det ingen oreda må förorsakas af en i sjelfva verket enfaldig speculation på den crisis, som skall inträffa vid utvexlingens böljan. Gr. Posse, Arvid: Äfven jag önskar, att BancoUtsk., så fort sig göra låter, mätte afgifva bestämdt utlåtande om tiden, då utvexlingen kan börjas; ty jag längtar med otålighet efter den tid, då Ständerna må komma i tillfälle att gifva verkställighet åt sitt beslut och då våra vexelvinglares skördetid är förbi. A andra sidan kan jag ej bestrida riktigheten af hvad Hr Nordenanckar anfört; ty det är gifvet, att sedan man undanryckt de garantier, som i83o års Ständer gifvit, fordras det tid för att åstadkomma andra. Dessutom, sedan förespeglingen om silfrets utförande ur landet förlorat sin verkan, har man i stället sökt bibringa den öfvertygelse om de farhågor, som man sökt fästa vid begreppet om ett strypsystem. Äfen denna opinion vederlägges lättast derigenom, att allt, som rörer lånerörelsen, först uppgöres. Ehuru jag derföre icke anser den största skyndsamhet vinnas genom en återremiss, yrkar jag icke dess mindre återremiss af mentor., emedan derigenom åtminstone vinnes den fördel, att R. o. Ad. uttalar en opinion, som kan vara nyttig. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag anhåller att få förena mig med dem, som yrka, att BancoUtsk. må utsätta någon dag, då realisationen må taga sin början.
Inom den af Kongl. Maj:t nådigst nedsatta Kommité, angående allmänna beväringsskyldighetens ordnande, med dertill hörande frågor, hvari jag haft nåden att som ledamot deltaga, har jag icke kunnat biträda pluralitetens meningar i ofvanstående Kongl. Maj:t i underdånighet underställda förslag. Tillåtelsen för beväringsskyldigc att få frigöra sig från siri beväringspligt mot en afgift af 60 R:dr Hunt, till bildande af en Beväringsfond, kan jag icke gilla. Skyldigheten att försvara Fäderneslandet åligger, efter min förmening, alla lika. Ingen bör kunna genom penningar undandraga sig att densamma fullgöra, om och när hans biträde behöfves. Genom en sådan tillåtelse skulle den nationalanda förlamas, sorn snarare bör hos landets uppvexande söner lifvas, för att öka hågen att skjnda lill en älskad fosterjords skydd mot våldsbragder och inkräklningsförsök. Såsom en förbättring uti bevärings-inrättningen har jag dock icke tvekat uttala mig för en och annan förändring, ehuru bekännande mig ej ega någon militärisk insigt. Det torde kunna antagas vara allmänt erkändt att landets beväring med den nu öfliga tid för vapenöfningcn icke kan motsvara sitt ändamål, så att en förändring, afseende en något fullständigare krigarebildning, synes vara af behofvet påkallad. Om t. ex. hälften af första åldersklassen 10,000 årligen uttogcs, först ibland frivillige, och om antalet icke dermed fylles, sedan efter öfverenskommelse eller lottning, för att vapenöfvas, torde resten eller andra hälften kunna erlägga till beväringsfonden en afgift för de eljest förspillda marcheoch öfningsdagar, dock lika öfver hela riket; hvarförutan den oöfvade delen af beväringsmanskapet under beväringsåren skulle i sin skyldighet qvarstå i reserven, för att, i händelse af behof, först då öfvas och användas till försvaret.
Man vill göra rättelse, emedan den stora öfverdrifna vinsten tages pä andras bekostnad; och man måste äfven göra afseende på dem, utur hvars fickor denna vinst tages. Vinsten göres pä bekostnad, dels af andra näringar (sådana nemi. som ytterligare förädla vinsttagarens produkter), och dels på konsumenternas bekostnad. Det är derföre af nytta och billighet, såväl för de öfriga fabrikernas räkning, som äfven för den fattigare arbetarens skuld, hvars pris på nödvändighetsartiklar häraf äro beroende, som jag anser det likaså rättvist som billigt, att tullen i detta afseende jemkas. Hr Printzensköld: Den sats, som Gr. Lagerbjelke nu framställt, är ingalunda ny. Den är ofta här åberopad, men den är och förblifver icke destomindre besynnerlig. Om den ädle Gr:n, som har landtegendom, derifrån säljer sina produkter och pä dem skördar en ej obetydlig vinst; så frågar jag, på hvems bekostnad gör Hr Gr:n denna vinst? Kan väl Hr Gr:n tänka sig något land i verlden, der icke den ena personen, eller den ena industriidkaren måste förtjena på den andras bekostnad? Eller tillflyta honom kanske penningar ur luften, i st. f. utur köparens kassa? Hr von Hartmansdorff har så tydligen ådagalagt billigheten och rättvisan af alt skydda spinnerierna och tvinnerierna, att derom är ingenting öfrigt att orda. När vi komma till artikeln spannmål torde äfven samma förhållande befinnas böra ega rum, ehuru der i än vidsträcktare mån kan sägas att vinsten skördas på konsumentens bekostnad. Den 3 Jani f. m. 331 Frih. Cederström: Gr. Gyldenstolpe har behagat yttra, att det af Bevilln.Utsk. härvid föreslagna tullbeloppet är tillräckligt skyddande för spinnerierna. Detta antagande eller denna förutsättning bar Hr Grin dock icke behagat närmare till dess grunder utveckla. Det är också visst icke min mening, att inleda den värde ledamoten i något försök till dylik bevisning; enär tiden är dyrbar och det H.
Först på en basar i Gefle 1894 uppträdde hon emellertid första gången offentligen, och det var ryktet om den framgång hon då vann, hvilket sedan förde hennes bana till Skansen, där, såsom redan nämnts, hyllningen ingalunda blef mindre. Från Stockholm vände då fröken G. efter festens slut åter till Gefle, där hon hade anställning såsom kassörska vid Norrlandspostens redaktion, Så ljuder en ton, ett ord. och på nytt I vårt minne sången står opp; Det sjunger, det jublar, vintern har flytt, Rosen har knopp vid knopp! K. A. Melin. men sedan dess har hon kommit tillbaka hit till hufvudstaden, där hon för närvarande å tekniska skolan utbildar sina anlag för teckning och skulptur, hvilken senare konstart särskildt intresserar henne, och med hvilkens utöfvande hon sedan längre tid tillbaka på egen hand med talang sysslat. Vi hade anmodat fröken G. att på delsbomål uppteckna någon af sina berättelser för detta nummer af Idun, men erhöllo till svar, att » detta för att få någon karaktär icke kunde gå för sig utan en hel massa konstiga ljudbeteckningar, hvilka blefve alldeles för vidlyftiga både för sättare och allmänhet. Dessutom blir ofta landsmål i tryck ej egentligen något roligt. » Vi medgifva, att fröken G. kan ha rätt i det förra af dessa påståenden, men i det senare endast så till vida, att hvad nu särskildt beträffar fröken G:s berättelser och visor, hennes älskvärda person och uppträdande därvid spela en så viktig roll, att dem förutan en högst väsentlig del af det hufvudsakliga går förloradt. Till en lund, Hesperiens lik, Du i andanom mig ledde. Jättebladet mörkt sig bredde, Guldfruktsprakten svällde rik. Palm och fikus och granat, Västerlandets drifhustvungna Dvärgar, syntes yppigt sprungna Här i solens frihetsstat. Drömsynfagert sceneri Öfverallt. Turbanklädd skara Med kameler från Sahara Vid ett gathörn drog förbi.
§ 3 Vid betraktande deraf, att fältjägaren Erik Öbergs hustru, Kerstin Andersd:r i Österåsen, för närvarande är husvill och ingen af församlingen tycktes kunna eller vilja emottaga och hushera henne och hennes många barn, så beslöts, att anmoda sockenskrifvaren och fjerdingsmannen Jonas Jonsson i Österåsen, söka uppköpa och tillhandla någon tjenlig byggning eller bostad, för detta fattiga hushåll, då församlingen ville, efter hvar på sig löpande anpart, betala hvad huset komme att kosta. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga, d. 15 october 1854. § 1 S.D. Till följe af Konungens befallningshafvandes kungörelse, af d. 16 sistl. september, voro församlingens ledamöter, efter skedd vederbörlig pålysning, samlade, för att välja deputerade, vid priscourantens uppgörande, å Bodals gästgifvaregård den 25 i denna månad, och förklarade församlingen enhälligt, sig vilja öfverlåta detta fullmägtigskap, åt samma person som Liths socken ditsända såsom sitt ombud. 160 Vid fråga om materialiers anskaffande till fullbordande af den påbörjade skol-byggningen, upplyste sockenskrifvaren att till murars uppförande fordrades ett lass sten för hvarje tunnelands skatt samt till kakelugnar 10 st. 12 tums godt tegel. Och beslöts nu att sten skulle höstetiden uppbrytas, för att kunna, efter skedd pålysning, på viss bestämd dag vintertiden, till stället framforslas och emottagas af den som kommer att uppföra murarna. Hvad teglet angick, anmodades sockenskrifvaren medelst brefväxling, göra sig underrättad, hvarest detsamma beqvämligast kunde erhållas, då hela qvantiteten kunde på en gång reqvireras och hit transporteras, samt sedan betalningen fördelas på socknen efter skatt.
Den 21 October. 452» Tjenstgörande Stats-Ministrar, StätsRäd, Justitiä» Räd, Hof - Cantzler, Justitiä - Catnzler, Justitiä - Ombudsman samt Stats - Secreterare, dä de enligt hwad hwarje Ständs särskilda ordningar stadga, dertill berättigade ärv, kunna c) säte och stämma i sitt StändS Isteim förnekas, de särskilda sall för Stats - Rädcts Ledamöter undantagna, dä dem enligt RegeringS - Formen uppdragit är att med Konungslig magt och rätt styra. I Utskott eller wall till Utstötts-Ledamöter mä icke nägra af förenämde personer deltaga; samt pä dcn förändringen af sista punctcn i §. I mäl som personligen röra en Ledamot af ett Ständ mä han i plena eiler Utstött, öfwcrläggningarna, men icke bestulen öfwerwara. Och blef denna proposition enhälligt bifallen. Friherre kistäerftolpe reserverade sig för sin anmärkning rörande ordet tjenstgörande. Herr klotklieb förenade sig häri, emedan han först gjordt denna anmärkning. 42 Z Herr ?Z silman: Chur» ConstikutionSUtstoktet i den senare puncten af zo § infört hwad det ur denna uteslutit tror jag bock ej att det kunde anses säsom nägon contradietion, emedan sista puncten ifrän Hälle dock ej äfwcn här bibchälles. Jag bör medgifwa att denna anmärkning ej är af mpcken wigt, men dä en Lag e, kan wara nog tpdlig, ser jag intet stäk bwarfLre icke Z kan förblifwa oförändrad sädan som Constilutisus - Utskottet densamma ifrän början föreflagit. Här - 4522 Den 21 October. Härmed förenade stg Herr ^otklieb och Herr Iliam. Herr Xloratsi:
Det är klart, att man af dessa, hos hvilka ingen egentlig lagkunskap förutsättes, hvarken kan begära eller vänta, att de skola med samma lätthet urskilja och med samma öfvade omdöme pröfva tvistiga och invecklade rättsfrågor, som man har skäl att fordra af lagkloka domare; men de skola vara tillförlitliga vittnen om hvad vid rätten förelöper; deras kännedom om folket, orten och sederna skall under sakernas utförande gifva ljus åt mången fråga, som eljest varit svår att reda; och deras röst vid besluten skall vara allmänna vettets och rättskänslans kontrollerande motvigt, i händelse af skefhet i åsigter eller förgätenhet af pligt hos domaren. För öfrigt bör man taga i betraktande, å ena sidan, att, genom en så beskaffad inrättning, den domstol, som är menighetens första tillflykt och stöd i dess vigtigasle angelägenheter, sättes i samband med folket och har säkrare alt räkna på dess förtroende, med ett ord: mera populariseras, — och å den andra, att denna inrättning är ett medel att hos folket underhålla kärleken för lag och rätt och känslan af medborgerligt värde, då den gör menigheten sjelf delaktig i skipandet af fäderneslandets lagar. Med sådan bestämmelse skall nämnden alltid förtjena sitt rum i landets första domstol och förljenar det mer och mer i samma mån som en tilltagande allmän upplysning ger den ökad lörmåga och en upplefvande allmän medborgerlig anda ökadt nit alt fylla sitt dyrbara och aktningsvärda kall.» Bih. till R. St. I afseende pä den af ofvannämnda motionärer väckta frågan om en vidsträcktare rösträtt för Nämnden, får Utskottet på nu anförda skäl hemställa, ali Rikets Ständer måtle lemna Sven Hanssons förslag i denna del samt Lundqvists och Olof Olssons motioner utan vidare afseende. Sven Hanssons förslag, att nämndemännens antal skulle nedsättas till sex, torde så mycket mindre förtjena afseende, som tungan af nämndemansbefattningen derigenom skulle högst betydligt försvåras.
Mom. ej blott har afseende pä Minimi utan äfwen pä Maximi-Afgiftens päförande efter beräkning, samt beträffande senare omständig, heten, nägon skyldighet för den skattskyldige att afgifwa Specifik uppgift, desto mindre kan upp. komma genom ofwannämde föreskrift om till. werknings-kostnadens uppgifwande, som den Z2 Den ii October. samma, enligt ordalydelsen, endast stall af Taxe. rings. Comiteen anteknas och uppgifwas till den Comité, der Ägaren af Fabriken eller Werket Taxeras bör; finner Utstottet intet stäl wara förhanden till ändring uti hwad Utstottet redan föreslagit, utan fast heldre ytterligare till. styrker bifall deraf, som del är ostridigt, att Taxerings. Comiteen i den ort der Egendomen är belägen, närmare känner eller kan inhämta upplysning om tillwerknings kostnadm, än Lo. wileen pä en annan ofta afl Men crt. Hwilket allt dock öfwerlännäs till Riksens Högloft. Ständers ompröfwande. Orebro den 11 October iLio. kZ Hädisk!. Kickckerlkspetr ock ^ckslnr I.eÄLmärer5 vägnar )Lcot> Lronlleät. kl Lc>rxir 8t1n6«k» Wellw. UäKv^r<jixe prelie - 8t^ri6et5 l-eclLMorers vägnar kl. 8tsrib3mmsr. kl Ue6erv5,6r 8on6e-8llri« <1err l-eäLMZierr vlxnir stok. klsza. VVcsllinZ. I.. ?. ll-ll-nbcrg. UpxIM dor §»»r!ixe HUcr-Ztlnäea cken r; ONober iZio. Wördsamt Memorial. följd af Riksens Högloft.
Likasä stola de enligt samma Constitutions föregäende 87 § höras och afgiftva sine yttranden öfwer de Lagfragor Konungen i Räder will Riksens Ständer förelägga, och sedan säsom Ständs Ledamöter deltaga i besluten öfwer samma sak, om de icke äfwen dä stola befallas att som jäfwige taga afträde frän alla öswerläggningar häröfwer. Dä uti Stats-Nädet nägre Jnftitice-Ärender föredragas, böra enligt samma Constitutions 26 § Ledamöter frän Högsta Domstolen tillkallas och till Bilaga till Mern. N:o 3. 147 Protocollet sine tankar afgifwa, hwilka Protocoll sedan kiniira till Riksens Ständers granskning, enligt 107 tz i meranämnde Constitution, förekomma, och hwarwid desse Herrar dä ater skola såsom jäswige bortgå eller som Riksdagsmän och Öfwerdomare uti egne föregångne åtgärder deltaga. Enligt samma Grundlags 103 § kunna wid hwarje Riksdag irenne af detze Herrar, sorn för rnihtanka af wäld eller oskicklighet sörwerkat allmänna förtroendet, genom en ballotering i en af Ständerne tillförordnad Nämnd frän sina tjenster amoveras. De kunna således såsom Riksdagsmän ännu mindre öfwerwara slike hos Ständerne förekommande frågor eller i wal as Ledamöter till denna Nämnd deltaga. Jag frägar: om sadant hända skulle, kunna de wäl sedermera den Riksdagen nied heder biwista sammankomsterne bland de Ständs Medlemmar, som förklarat dem sädane? Böra de ock derförinnan wid samma Riksdag haswa deltagit i Nikswärdande saker, dä de esterät och under loppet af Riksdagen bliswa förklarade för oskicklige eller owärdige allmänna förtroendet? Om de ock nu, såsom förenämndt är, skola uti wisa srägor, såsom jäswige, taga afträde, kunna de icke likwäl såsom Statens högre Embetsmän haswa en »verksam inflytelse till bibehällande as ett till äswentyrs oförtjent förtroende; och männe detta är nog försigtigt?