Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
den typ, som är hans specialitet, och han tyckes Bland de unga män, som kretsade omkring ingalunda ha förlorat intresset för uppgiften under den fagra stjärnan i sällskapslifvet, var det en&lt;fe 6 ä 7 år, hvarunder pjäsen legat nere. Hr dast en, som hon tycktes fästa mera uppmärkJ. F — lm. - t * — samhet vid än de öfriga, ehuru hon var vänlig och artig emot alla; men hon ägde detta bestämda något i sitt väsen, som höll dem alla pä ett visst afstånd. Så kom han, F^dvard Holm, vacker, talangfull och dessutom en skicklig läkare, som inom kort blef på modet. För Flisa och Edvard var att se och älska hvarandra detsamma. Ännu hade ej någon direkt förklaring ägt rum, men båda hade klart för sig, att deras böjelse var ömsesidig. Ehuru deras bekantskap endast var några månader gammal, hviskades redan om deras snara förlofning. Ocfi så en afton hände sig hvad som så ofta i alla tider händt andra, att en ond genius ställde till oenighet. Hon mankerade honom en dans, och han ville ej tro, att det var glömska af henne. Han hvarken dansade med henne eller närmade sig henne på hela aftonen. Så fortgick det vid ett par bjudningar, där båda voro inviterade. En afton, då de återvände från en större bal, kastade Flisa sig till sin moderliga väns bröst och förtrodde henne sina bekymmer. Denna tröstade sin älskling så godt hon kunde och hoppades, att allt skulle bli godt igen. Hon öppnade nu också sitt hjärta för Elsa och berättade henne, att för en dylik barnslighet, en falsk stolthet, hade hennes hjärta och ännu en annans blödt i tjugufem år. Så kom skottdagen, bådas deras födelsedag. Elin hade haft tillfälle att sondera den unge läkaren och kom till den slutsatsen, att han ingenting högre önskade, än att allt skulle bli godt igen, fast han ganska tydligt lät förstå, att den manliga stoltheten var sårad. Elin hade lefvat länge nog för att veta, att ingenting är så ömtåligt som mannens s. k. stolthet — (eller egenkärlek. Skottdagens morgon erhöll Edvard en liten parfymerad biljett, som innehöll endast dessa ordKom, och låt det, gamla grollet vara glömdt. E. K.
Det är möjligt, att konstförgudning kan inträda och göra skada åt andra behof i samhället, men vi tyckas icke be-höfva frukta något ditåt. Det är for öfrigt icke i våra dagar först som konstälskande folk betala högt för goda konst-verk. I Rom köptes för ett par tusen år sedan två taflor af greken Timomachos för åttio talenter, hvilket gör bort åt 300,000 kronor i vårt mynt. En tafla af en annan grekisk målare, Aristides, såldes för hundra talenter. Lika mycket hade gifvits for Polykletos ’, bildhuggarens, Diadumenos, den sköne ynglingen som binder segerbindeln om sin panna. Frithiof Kjellberg är kanske icke någon Polykletos, men han får ej heller många talenter för sina fosterländska bilder, med så mycken talang de än äro utförda. Och likväl finnas unga personer som gå och köpa sig en preparerad och på kilram uppspikad duk eller skaffa sig en lerklump för att förtjena sitt lifsuppehälle! Det gifves andra som gå till herr Willman eller fru Willman och bedja dessa göra dem till skådespelare och skådespelerskor, också bara for födans.skull. Detta är obegripligt i ett land, der konstnären har så ondt om födan. Men det är så fullt upp i skomakeriet, och de vackra flickorna slås om att fa stå i herr Schmidts eller herr Ericsons cigarrbodar. Hvad skall man göra? I brist på bättre försöker man sig som konstnär. Det kunde ju hända, att man kan bli en Wahlberg eller en Kristina Nilsson, förutsatt att man kunde skrapa i hop så mycket pengar, att man lyckades komma från den svenska kölden. Stannar man hemma, är det sannerligen icke lönt att tänka på hvarken Wahlberg eller Kristina Nilsson. Det der ligger djupare än att någon konstakademi kan få tag i det och hjelpa upp det, och sannerligen det kan botas af någon kunglig teaterdirektion, äfven om en sådan skulle anstränga sig i hela femton år.
Då den likväl nekas för.en del af Statsmedlen, så synes det enklaste sättet, näst en förnyad underdånig föreställning hos Kongl. Maj t, att hindra en sådan afvikelse från det rätta, vara, att Riksens Ständer icke låta sig vidare beskattas utöfver den närvarande Staf sreg! erin gen, hvars oförändrade fortfarande intill nästa Riksdag kan dem, enligt 109 §. RegeringsFormen afnödgas. Jag tror 111ig således böra vördsammast föreslå : a) Att Riksens Högloflige Ständer måtte på grund af 58 §. RegeringsFormen, samt 30 och 68 §• Riksdagsordningen, förnya deras underdåniga föreställning till Kongl. Maj;t om erkännande af rättigheten för deras Revisorer, att granska de förut vägrade Cassornas, eller hvilka Statsmedels förvaltning sorn lielst, undantagandes dem, som gå til! det Kongl. Husets underhåll, och tili hemliga utgifter i deplomaiiskt afseende. b) Att, om detta erkännande vägras, elier icke under Riksdagens lopp meddelas. Riksens Högloflige Ständer å deras sida icke måtte bevilja några nya anslag, vare sig tillfälliga eller fortfarande, hvarom fråga redan blifvit väckt, 266 Den 3 Martii. eller under detta Riksmöte kan komma att täckas. T anseende till det vidlyftigare arbete, som skulle åläggas Stats-Revisorerne, när samtelige Styrelse Verkens räkenskaper af dem borde granskes, behöfde Revisionens sammmanvaro, utan tvifvel förlängas till 4 månader, och jag skall med förslag derom vända mig till ConstitutionsUtskottet. Att den förlängda tiden för Revisionerna icke kan, såsom en Grundlags-ändring, vinnas förr än efter nästa Riksdag, hindrar ej att granskningen genast utsträckes till sin lagliga omfattning. Ty dels besparas mycken tid, om Magazinslnrättningen upphäfves, och Revisorerna framdeles slippa att befatta sig dermed, dels bör deras granskning, som angår det stora af penninge-förvaltningen, icke sträcka sig till små detailler, som tillhöra Kammar-Ratten.
Maj:t föreslår att, med ändring af Kongl. Förordningen, angående handelsboks vitsord den 6 Oktober 1848, antagas må följande »Förordning* angående handels-blicker och liandels-rtlkningar. § 1. En hvar, som, i den ordning särskilda författningar innehålla, i stad eller på landsbygden, till sitt yrke gjort att i gross eller i minut handel såsom näring idka. vare, ehvad det är enskild man eller bolag, pligtig ordentliga handelsböcker föra, såsom här nedan sägs. Lag samma vare för dem, som gjort till sitt yrke, att varor till försäljning tillverka eller bearbeta. § 2. Under stadgandet i § 1 inbegripas: de som penningchandel och bankrörelse drifva; de, som för egon räkning eller i kommission ineller utrikes varor upp köpa, för att dem åter utsälja; de, sorn i kommission varor till utsäljning emottaga; de, sorn för ineller utrikes sjöfart skepp eller fartyg bygga eller utrusta, för att dem på frakt upplåta eller försälja; de, som mot sjö- eller eldeller annan skada försäkring öfvertaga; idkare af apotheksrörelse; idkare af boktryckerioch bok - Lag-Ulskollets Betänkande, JYS 49. 3 förlags-rörelse : idkare af gröfre eller finare smides-bruk, och af verk för tackjernsblåsning och jern-gjuleri; idkare af fabriker och manufaktur-verk; idkare af de borgerliga yrken, som hafva till ändamål alt lifsmedel eller drycker till försäljning bereda; och de som till sitt yrke gjort alt på beling öfvertaga uppförande och bättrande af hus och byggnader. Undanlagne öro: jordbrukare och idkare af de näringar, som med jordbruket sammanhänga; idkare af grufvedrift och bergsmanna-handtcring; handtverkare, som endast på beställning varor förfärdiga; och de, som utan biträde af andra, än hustru och barn, månglerieller annan sådan mindre handels-rörelse idka, eller varor till försäljning tillverka. § 3.
J da skjutsen pä dess gård anländer , ikläder sig Gästgifvaren* pligter och ansvar, så väl uti hvad som angår den resandes pass, fortkornsträttighet och öfriga uppförande, som de skjutsandes rätttigheter och skyldigheter, i enlighet med hvad Lag och Författningar härom bjuda. Till undvikande af de flere olägenheter j som uppkomma deraf, att ofta ingen inställer sig till hästars återtagande utan en Resande nödgas fara ensam, anse Riksens Ständer den Förklaring öfver 6 Punkten i Kongl. Brefvet den 28 Juni 180g vara nödig, att den skjutsande bör åläggas ovillkorligen medfölja när och så ofta han dertill af den resande påkallas. Hvilket allt i underdånighet öfverlemna* till Eder Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande. Riksens Ständer framhärda 8Cc. N.-r 150! ExpeditionsUtskottets Memorial till Rik-i sens Högloft. Ständer, angående kallelse till nästa Riksdag. Till rättelse vid författande af sista §. i Riksdags-Beslutet, hvilken, enligt Grundlagens föreskrift, bör innehålla kallelse till nästa Riksdag, får Expeditions-Utslcottet vördsaml. anhålla , att Riksens Högh Ständer må täckas bestämma dagen , som i denna Riksdagskallelse bör införas,’ samt af det derom blifvande Beslut lemna Ut; skottet del. Stockholm den 20 Maj 1818. Prot. Fran Häglofl. Riclderskapet och /klein. S. D. Vid förnyad föredragning af JExpe(flitons-Utskottets den 20 dennes aflåtne samt den 25 i samma månad på bordet lagde Memorial, rörande bestämmande af dagen för början af nästkommande Riksdag, fann Ridderskap,et och Adeln för godt utsätta den 15 Januarii 1823, å hvilken dag nästa Lagtima Riksdag borde taga sin början. Från Högvärdiga Preste - Ståndet.
Säger B:dr 10,521,131: 14. hvarifrån afgå kassabehållningarne i diskontoch lånekontoren 1,619,749: 81. återstoden R:dr 8,901,381: 33. utvisar ansvarigheten, som med 232,914: 75. öfverstiger reservfonden på det hela 8,668,466: 58. Väl må det medgifvas att beviljade kreditiv till hela beloppet icke någonsin anlitats, äfvensom att å uppoch afskrifningsräkningarne alltid funnits behållning, 12 Banko-Ulskollel* Memorial N:o 27. och just deraf förklaras, att Fullmägtige kunnat hålla reservfonden under ansvarigheten; men erfarenheten har ock visat att största försigtighet är i berörda hänseende af nöden, enär, hvad kreditiven angå, i obegagnade andelar deraf ingår Riksgälds-kontorets till belopp af 1,300,000 R:dr, som vissa tider varit till fullo begagnadt, och beträffande åter uppoch afskrifningsräkningarne, hufvudsakligaste behållningen derå tillhör enskilda bankinrättningar, hvilka ofta samtidigt, om ock blott för kort tid, uttaga tillgodohafvande behållning. Om fråga nu vore att endast tillfälligtvis af reservfonden använda ett betydligare belopp, synes svaret böra hemtas hufvudsakligen från metalliska kassans ställning; men då anvisningen torde afse medlens undanhållande från reservfonden till en tid, hvars aflägsenhet ej kan på förhand med någon afgjord sannolikhet beräknas; åligger det Fullmägtige att fästa Höglofl. Afdelningens uppmärksamhet derå, att, sedan numera Riksbankens sedlar lätt utträngas ur allnänna rörelsen af de enskilde bankernas sedlar, hvilka kunna användas vid nästan alla liqvider man och man emellan, nödig försigtighet ovilkorligen bjuder att bankens reservfond bibehålies vid ett belopp, som under alla förhållanden är tillräckligt stort alt kunna motstå uttagen å kreditiv samt uppoch afskrifningsräkningar och fullgöra öfriga från reservfonden anvisade utbetalningar.
N. Söderberg 87 Vaxholms nya hotell (med illust.) 54 En dröm var sekelordcl; af Lars Luncll 89 Hufvudingången till Paris-utställningen 1900 Liitzens koral; af E. N. Söderberg 91 (med illustr.) 57 Gråväder; af Snorre 91 I Katarina. En vandring genom Stockholms Du gröna stig; af Tempus .1 92 pittoreskaste stadsdel; af Emil IAnders Mitt gamla porträtt; af Gustaf Leijou 90 (med 12 illustr) - 57 Sångens vår; af E. N.-Söderberg .. 99 Katastrofen i Sollefteå; af Laura Fitinghoff Julstök; af L. A 99 (med 2 illustr) 58 Sofiasystern; af C. R 102 58 Julminnen; af E. V. Söderberg (med ill.) 101 — 102 Älfkarleby vattenfall (med 3 illustr.) 58 Mot juletid det lider; af Harald Jacobson 101 — 104 Hotell Continental (med 2 ill.) I det gamla Bamberg; en resebild af Annie. Långdans; af Adi 103- 104 Quiding ... 61, 62 Ett barndomsminne; af Snorre 103 101 Tacksam hågkomst; af Viktor A 103 104 Från Värmlands linnskogar; af Nils Keyland (med 5 ill.) 64 Lillebror; af Lennart Hennings — 103 Några bilder från värt lands största vattenfabrik (med 4 ill.) 65 Nådhammars konvalescentoch hvilohem Vyer och reseskildringar från land „ (med 3 ill.) 66 Ångermanland; af Lanra Fitinghoff 66 och stad, beskrifningar af bygg 1, 2, 5, 9, 15 Frän drottningens sommarbostad Skinnarböl Julotta i Vadstena lestaurorade klosterkyrka; (med 6 ill.) 69 af E. Sellin (med 2 illustr.)
Jag borde vara mycket ond på dig, som inte allt sedan du kom till Stockholm har skrifvit till mig mer än en enda gång, och då blott om obetydliga saker, som just ej serdeles kunde intressera hvarken dig eller mig. Vi lofvade dock att skrifva till hvarandra, om inte hvar postdag, så åtminstone hvar annan, och att jag hållit mitt löfte, vet du. Hvad i all verlden kan orsaken vara till denna din envisa tystnad? kan jag på något sätt möjligtvis hafva förolämpat dig? Jag har hållit den strängaste undersökning med mitt uppförande emot dig, men jag är ändå ej i stånd att finna någon giltig orsak, hvarföre du skulle neka mig din vänskap. Och vi skiljdes ju åt som de bästa vänner i verlden! Men jag vill nu ej mera grubbla derpå, utan ber dig på det ömaste att uppriktigt säga mig, om jag på minsta vis gjort dig emot, så att jag måtte kunna afbedja, och, om möjligt, reparera mitt fel. Ack om du visste hur väl jag behöfver då och då någon som förskingrar mitt sorgsna sinne, så skulle du inte vara så hård emot mig. Men kanske är jag för öfverdrifven i mina anspråk! Jag borde väl betänka, att du deruppe i stora verlden nog kan hafva mycket roligare, än att skrifva till den stackars Celestine på det tråkiga Sätraholm. Ja tråkigt är här, det skall Gud veta. Mamma är oupphörligt vid knarrigt lynne, och jag kan numera aldrig göra henne till lags. Och hvad äfven alla de andra menniskorna hafva börjat förefalla mig odrägliga! Den enda, som jag ännu kan sluta mig till, är tant Ulla, men snart är väl också den tillflykten förbi, ty gumman blir med hvarje dag allt sämre i sitt bröst, och hon kan inte ha rätt många dagar qvar. Hon är lycklig. Jag lärer väl inte kunna slippa ifrån att resa till Alexandras bröllop. Hvad jag lyckönskar mig och beklagar henne, ehuru alla andra menniskor göra tvertom. Jag har fått en uppenbarelse om att Albert är i Paris. Det enda nöje jag nu har, är att läsa alla de beskrifningar öfver Paris, som jag kan komma öfver.
Jag medgifver det, men kan deremot icke medgifva hvad han dessutom yttrat, eller att förändring af författningen i den syftning jag utpekat, skulle nödvändigt medföra en rubbning i sjelfva grunderne derföre. Jag tror ätt man skulle kunna förändra förordn:n så, att vid dess tillämpning de olika jord-värdena blefve med hvarandra jemförlige, och detta utan att grunden för bevilln. af fast egendom derigenom på minsta vis rubbades. Samma talare har äfven afstyrkt det väckta förslaget om de årliga laxeringarnes förändring till 5-åriga, och det utaf det skäl, alt en jordbrukare under tiden emellan taxeringarne skulle kunna träffas af en olycka, som satte honom ur stånd alt utgöra den bevilln., som vid den föregtde taxeringen blifvit honom ålagd. För min del tror jag, att det är möjligt stadga sådaue bestämmelser, hvarigenom den påpekade olägenheten af 5-åriga taxeringar skulle kunna undvikas. En annan värd talare har yttrat, alt i Malmö län klander förekommit öfver comitéernes åtgärder. Han nämnde år 1823. Detta är före min tid, och derom kan jag således icke yttra mig; men jag får förklara, att under den lid af snart 16 år, som jag haft den lyckan att vara landsh. i berörde län, har någon kla gan i nyssberörde hänseende icke försports, ehuru jag hört alt sådant förut låtit förnimma sig. Jag yrkar fortfarande på återremiss af betänk. Hr Rosenblad: Jag får vördsammast anhålla om upplysning, huruvida prot.utdr. ännu från BorgareSt. ankommit, ang:de dess beslut i förevar, fråga. Mig är sagdt, alt det Vällofl. St. återremitlerat denna punkt; är förhållandet sådant, och beslutar sig R. o. Ad. äfven för återremiss, så lärer väl frågan ehvad Bevilln.- Ulsk:s majoritet fäster afseende å de här gjorda, enligt min tanke, ovedersägliga anmärkn:r emot dess betänk, i denna punkt, komma alt bero på R. Sl:s och icke ensamt på delta Utsk:s majoritet. Gr. Mörner, Carl:
– Farväl! min son må Gud beskydda dig farväl farväl – och med ansigtet badande i tårar slet hon sig ur hans armar, vinkade ännu en gång med handen, i dörren till sin sängkammare, och försvann. Edvard låg ännu qvar en sekund med händerna tryckta emot ögonen; och ett vittne till afskedet emellan denna mor och son skulle i det ögonblicket ovilkorligt tänkt på den sköna Ninon de l’Enclo’s historia. En halftimma derefter klingade grefvinnans lilla silverklocka ifrån sängkammaren. – Hvar är Didrik? – frågade hon den inträdande kammarjungfrun. – Han packar in herr grefvens saker, jag mötte honom för ett ögonblick se’n i korridorn, han frågade om grefvinnan ännu hade lagt sig, – svarade flickan med en kammarjungfrus vanliga munvighet. – Bed honom komma hit – återtog Ida, i det hon öppnade klaffen på en chiffonier, satte sig ned och genomsåg en mängd bref och papper som lågo der. Hon var så fördjupad i läsningen häraf, att hon icke märkte hur den hon efterskickat inträdde, och man har derför godt tillfälle att betrakta grefvinnans kammartjenare, herr Didrik, denna typ för den äkta tyska godmodigheten. Hans raka, ljusa hår, grå ögon, breda mun och stora fräkniga händer, skulle gjort honom ovanligt ful, om icke den klokhet och öppna ärlighet, som framlyste ur hela hans ansigte, genast intagit den som betraktat det. Han hade blifvit uppfostrad i Idas föräldrars hus, och var aderton år, då han som kammartjenare följde sin unga, nygifta matmor till Wien; följaktligen hade han alla en gammal älskad tjenares frioch rättigheter, kände alla familjens förhållanden och hemligheter, älskade sin matmor nästan lika högt som sin skyddspatron, St. Hieronymus – ty Didrik var katolik liksom Ida; – med ett ord, han var en af dessa hängifna tjenare, hvars trohet och enthusiasm för sina husbönder, nu blifvit blott en tradition; ett exemplar af denna helt och hållet utgångna race, hvars sista telningar – under den stora revolutionens dagar – visade så beundransvärda prof på mod, uppoffring och tillgifvenhet för sina herrar.
N:o 79, ang:de anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation; och N:o 80, ang:de låneunderstöd för fullbordande af en brobyggnad öfver Umeå-elf. Båda motionerne remitterades till Stats-Utsk:t. Frih. Den 26 November e. m. 177 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, väckte följande motioner, nemi.: N:o 81, ang:de ändring i §:n 7, mom. 2, af gällande bevillnings-stadga. Hemitterades till Bevilln.-Utsk:t. N:o 82, om tillägg uti bevillnings-stadgan. Begärdes på bordet. Frih. Wrede, Fabian Casimir, uppläste en motion, N:o 83, ang:de ändring i K. Förordningen d. 13 Juni 1800, i fråga om beståndet af arrendeoch landtbo-kontrakter om arfvejord. Hemitterades till Lag-Utsk:t. Frih. Cederström, Rudolf, uppläste följande motioner, nemi.: N:o 84, ang:de förhöjning af den åt Öfversten m. m. Gr. Adolf Eugéne von Rosen tilldelade pension. Remitterades till Stats-Utsk:t. N:o 85, om förändrad lydelse af 23:dje §:n i K. Förordningen, ang:de inteckning i läst egendom d. 13 Juli 1818. Remitteredes till Lag-Utsk:t. N:o 86, ang:de underdåning hemställan till K. M. om hållande af tre årliga häradsting i Wermland. Begärdes på bordet. N:o 87, ang:de förhöjning af den åt f. d. Landssekreteraren Olof Henrik Förberg beviljade pension. Bordlädes. Hr Bergenstråle, Alexander, uppläste en motion, N:o 88, ang:de ändringar i gällande bevillnings-stadga. Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm, afgaf en motion N:o 89, ang:de ändringar i bevillnings-stadgan.
Boktryckeriock) Bokhandelsskulle in» foras: "nägot framdeles tilgörrmde"; äfwen "Hof-Cantzlerns" i stället för hans. I 6:te klom. har wid flstledne Riksdag blifwit föreslagen följande Ue6g<gion: "Sedan sex mänader förlupit.efter det en "Skrift til Hof.Cantzlern eller hans Ombud, "enligt näst föregäende s:dra klom. inkommit, "hwaröfwer Embets betyg genast afgifwas bör, "mä ej af publik H6or ätal derä äga rum." I 8'de klom. ntgä orden Qwarstad eller. I 9 dc I 9:de klom. har Utskottet föreflagit fölsande nya UsäsöUoo. "Hwar som beträdes at haswa förvalt "och utspritt en i laga ordning med qwarstad "belagd eller conkixqu-raä Skrift, ware wid al. "la sädane tilfällen, dä han om qwarstaden "kunskap ägt eller bordt äga, til samma a». ",'war som Författaren förbunden, och umgäl. "le förbrytelsen efter enahanda grunder. Rubb"ning af qwarstad hwaruppä försälgning eller "utspridande icke följt, umgälles efter s:de Csp. "8:de §. Utsöknings Balken.'' i.te klom. "Finner Hof.Cantzlern at "Utrikes ifrän inkommen, pä fremmande spräk "författad Skrift innehällcr nägot stridande "emot z:dje §.6 g:de, 7:de, 9:de, io:de och "iz:de klom., äligge honom, at, efter tils ''widare derä lagd qwarstad, i imderdänighet "inhemta Kongl. Majus befallning, huruwida "densamma bör til föryttrande frigifwas eller ",rnder widare qwarstad förblifwa.
Och som vid den ifrågakomne ytterligare omgång härutinnan, att Rikets alla Redogörare och Uppbördsman samt LandsContoir skulle hvar efter annan höras och sig utlåta, innan denna fråga kunde till afgörande förekomma, en nästan oberäknelig tid komme att åtgå, och sådant fastän Kongl. XammarRätten för sin del redan godkänt methoden såsom användbar; så anse Revisorerne skälige anledningar förekomma till den hemställan, att Riksens Höglofl. Ständer likaledes hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att äfven Rikt. St. Revisorers Berättelser. 135 härutinnan må vidtagas den åtgärd, som skyndsammare befordrar slut på denna fråga, hvilken synes äga ett väsendtligt inflytande på den enklare och säkrare redovisning för Statens Medel, som genom ett RiksHufvudbokslut åsyftas och derförutan icke kan vinnas. För Revisorerne återstår nu endast, att tillkännagifva, det Revisorerne haft tillfälle inhämta, att Kongl. SiatsContoiret med noggrannhet och omsorg fullgjort dess åliggande, att efter Instruction och Kongl. Maj.ts Nådiga Föreskrifter och Regleringar, besörja medlens anordnande, utbetalning och redovisning, hvilket Revisorerne icke underlåtit att äfven hos Kongl. Maj;t i underdånighet, anmäla. Stockholm den 40 November 1817- På Höglofl. Ridderskapets och Adelns vägnar: Joil. Memi. Gyllenborg. B B. Schwerin. C. L. Siael v. Hollstein. O. P. Påhlman. A. M. Berghman. C. D. af Uhr. På Hogv. PresiStåndets vägnar: Eliar Heurlin. Carl Adolph Agardh. Joli. Ulr. Blomdahls Johan P. von Sydow. P Kolmark. Jon. På Vallofl. RorgareStåndets vägnar: > Nils Setterwall. H. IV. Eckhoff. A. L. Schwan. Pehr Malmberg. Svante Planck. På Hederv. RondeStåndets vägnar: A. J:söit Hyckert. Jon Jonsson. Pehr Jansson. Jacob Erikson.