Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag tager mig friheten åberopa Kongl. Maj:ts Nådiga Förklaring den 27 Febr. innevarande år, öfver Kongl. Kungörelsen den 9 Jan. 1822, rörande Smideshandeln, lika med detta Högloft. Utskotts nyligen afgifna tillstyrkan, det Kongl. Majrts Nådiga Circulär den 14 Dec. 18191 rörande Lumpsamlare, måtte genom en ny författning i samma ämne till sin kraft och verkan upphöra, tror jag mig utan flera anföranden hafva styrkt, det Kongl. Maj:t ej är fremmande för insinuationer, om författningars täta förändringar, hvarföre den om Gårdfarihandeln ej bör blifva ett undantag, om behofvet sådant påkallar. Vidare yttrades, att närvarande tidpunct skulle vara särdeles olämplig till den föreslagna förändringen, nu, då näringsfrihetens utvidgning är i fråga, det kan jag likväl ej inse, tvärtom tyckes mig nu tiden vara inne, att göra slut på den mycket öfverklagade Gårdfarihandeln, då så många andra förändringar i Landets näringar och handelsrörelse äro å bane, ingalunda finnande deraf följa någon inskränkning i närings - 344 Be sv. och Ekon. Vtsk. Bttankänden. friheten, endast i sättet att utprångla det tillverkade. Jag kan ej finna, huru de författningar om handel, handtverkerier och gerningsmän, som vi ega att förvänta, skulle fä någon enhet, så vida Elfsborgs läns sju häraders, As, Vedens, Kinds, Marks, Bolleryds, Gösmeds och Redvägs invånare skulle från efterlefnaden undantagas. För min del skulle jag tro, att näringsfriheten inom Elfsborgs Län skulle snarare befordras än aftaga, om dess hemmansegare, lika med andra länets invånare, använde deras arbetskrafter hemma, och ej genom kringvandrande gjorde tusendtals dagsverken onyttiga för sig sjelfva och för staten. Penningrörelsen, ej mindre i Elfsborgs än närgränsande
Bergscolllm har ifrån landshöfdingarne infordrat yttranden, efter anställda undersökningar i ämnet, men det återstår 3:ne län, från hvilka collini ännu icke fått emottaga dessa yttranden, till följe hvaraf collini icke helier kunnat företaga denna fråga till slutlig behandling. Påminnelser äro dock redan afgifna, och svar är snart att förvänta, så att jag bör förmoda alt collini inom kort lid kan företaga frågan, och således tr oligen ej alltför länge kommer att fördröja sitt underd. utlåt. i detta afseende till K. M. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr Rosenblad: Då jag vördsamt föreslog i afseende på usta punkten mom. a) instämmande med PresteSt., så var det af det skäl, att 75 procls tillökning i smidet syntes mig vara mindre än full och obegränsad rätt att smida. Då hade jag icke hört Hr Lagerhjelms förslag, ehuru det redan förut var afgifvet. Sedan jag nu fått höra det, så väl som del af Frih. Tersmeden sedermera framställda, anhåller jag att få återkalla min begäran örn instämmande med PresteSt. Om något af desse herrars förslag antoges, så blefve 2idra och 3;dje punkterna öfverflödiga, hvilkas tillämpning jag för öfrigt skulle tro ej kan komma i fråga, förrän efter nästa 4 >2 Den a8 April f. tn. riksdag. Jag anhåller således vördsamt, att propos. först mätte göras på, att tiden må beräknas till år 1846 såsom ett allmänt stadgande, och sedan på den ifrågavar. punkten morn. litt. a) med den lydelse, sorn Hr Lagerhjelm och Frih. Tersmeden framställt. Frih. Hamilton: Jag begärde ordet, för att anhålla att få förena mig med Frih. von Schutzenheim i afseende på tiden, så att början sker med bruksåret 1842 från och med den 1 Nov. innevar. år.
Vid närmare granskning af förklaringen i denna sak, och sedan jag infordrat och, tid efter annan emottagit, eller ock annorledes egt tillfälle att in - 202 hämta de mångfaldiga handlingar, hvilka varit oundgängligen nödiga, för att vinna fullständiga upplysningar om hvarje ärendes beskaffenhet, har jag funnit saken i det skick, att hufvudsakligt yttrande deri å min sida kan följa. Men som den, efter sålunda erhållna upplysningar, återstående del af mig beviljade tiden varit otillräcklig att ordna och skriftligen uppfatta ett sådant anförande i denna serdeles vidlyftiga sak, helst de andra hos Höga RiksRätten anhängiga mål äfven under samma tid fordrat handläggning, och Embetets utöfning i öfrigt ej kunnat aldeles åsidosättas, föranlåtes jag härmed vördsamt begära ytterligare rådrum till någon framdeles utsättande dag, för att komma i tillfälle att mitt utlåtande afgifva. Stockholm den 14 Juni 1841. C. L. LANDIN. F» Vördsamt Memorial. Yrid granskning af de till Höga RiksRätten inkomna förklaringar öfver den af mig, å Embetes vägnar, emot åtskilliga Herrar Ledamöter af Hans Maj:ts Konungens StatsRåd förda talan, angående de uti min ansökning Lit. F. uppgifna och i dertill hörande anmärkningsmemorial vidare afhandlade, tre serskilda punkter, har jag inhämtat, huruledes, i anledning af hvad uti 3:dje punkten af memorialet, rörande den å Kongl.
Emb.-Berättelse år 1862. lil — 18 — nadstomt för bangård i staden till erforderligt område, samt det i berörda afseende vid anslaget till en sarnrnanbindningsbana mellan Orebro oell vestra stambanan af Rikets Ständer fästade vilkor alltså blifvit uppfylldt, hvadan hinder för denna sidobanas bearbetande icke vidare mötte, behagade Kongl. Majit, som godkände Orebro stads invånares sålunda gjorda åtagande, nämnde dag förordna, att förberedande arbeten å såväl hufvudbanan genom Nerike, som berörda sarnrnanbindningsbana, finge påbörjas. 70:o af den 9 Juni 1860, angående skatt för hundar. (66.) 1861 den 12 Juli i Underdånighet anmäld, då, med gillande af Rikets Ständers beslut, all män nådig kungörelse i ämnet utfärdades. 71:o af den 20 Juni, angående förändrad grund för uppskattning af bränvins värde vid partihandel. (75.) Efter inhemtande af Vetenskaps-akademiens underdåniga yttrande i ämnet, har Kongl. Majit under den 17 Maj 1861, i sammanhang med nådiga författningar angående beskaffenheten af bränvins-profnings-instrument och deras justering, utfärdat nådig förordning angående den normalstyrka hos bränvin, hvarefter vid mäklareslut och partihandel med denna vara priset skall bestämmas. 72:o af sistnämnde dag, angående nedsättning i lösen för protokolls-utdrag rörande förordnande eller entledigande af förmyndare. (77.) Sedan samtlige
Dtskottens förut akgifne ^ltrancle, förblifva ock Dtskotten viri clen öfvertygelse, att l83r ärs slut kan antagas sä,om clen tiöpunet, clä banko-Xullmägtige seclnast böra bakva bragt revla lonöen till öet nöclige anseclcie lorbällantlet ak § till 8 mot utelöpande 8ecielstocken; oeb öä jemväl alla öfriga förbereclancle anstalter bunna mecl säkerbet päräkna, att, genom Xullmägtiges försorg, vara försatte i säclsnt skick, att något bincler, i öesse akseencien, clä ej uppstär för börjanclet af silkver-utvexlingen; men, vicl beciömanöet om clenna ticlpunct mä af k. 8t:r ovillkorligen utsättas, för bankens öppnan«le till allm. silfver-utvexling bafva, enligt innebället af vkvanupptsgne anmärkningar, flere olika äsigter blifvit ^ttracle, mecl förslag öerjemte till partiel silfver-utvexling söre tillen ak silkver-utvexlingens början i sllmänbet. livall bärvill först beträffar lle ak någre leclamöter gjoröe zcrkanclen, llet mätte llels till X.
Dito Dito af utlåning på Publika papper 8,339: i4* — c) Contant ingångne Räntor för Lån af båda slagen, deraf liqvid ej skett inom behörig lid . 57,553: 36. Förvaltningskostnader : Aflöningar . ... i6,5go: —- — Discrelioner och Arfvoden 2,862: (6.— Transport 19,452: 16. - Bih. till R. St. — Skrifmaterialier 841 • *• 4* Böckers liniering och bindning 16.— Tryckning af Reversal, m. in. 961: 24. 8. 5. hvilken vinst skulle komma att användas på sätt här nedan finnes upptaget. Sammanräknade beloppet af de under revisions-året ulgifne nya Lån har utgjort: Mot borgen med omsättnings! ätt 3,480,480: på Publika papper . 349.'00: upplysande Bilagan N:o i ej mindre, huru det, mot borgen med omsältningsrätt, utgifne Lånebelopp blifvit fördeladt emellan Hufvudstaden och de inom Banco-Discontens Låne-District belägne 17 Län, än äfven till hvilka näringar och yrken de personer hört, som af nämnde belopp åtnjutit lånebiträden, samt Bilagan N:o 2 beskaffenheten af de hypolhek , mot hvilka Lån från Publika pappersfonden utgått. De disponibla tillgångarne af publika pappersfonden hafva härstädes aldrig varit fullt begagnade, så att betydliga andelar af denna fond merendels stått oanvände. Dröjsmålet emellan Låns beviljande af Allmänna fonden och deras utassignerande, hvilket tillförene uppgick till arne och någongång ända lill 3:ne månader, har sällan öfversligil 5 å 6 veckor, och under året 1836 kunde beviljade Lån utassigneras för dagen, med undantag af endast en kort tid, då dröjsmålet uppgick till en, högst två veckor. Discont-Verkets tillslutande för Läns emottagande har således, under perioden sedan sista Banco-U Iskollels Betänkande, N.o So. 19 Riksdag kunnat undvikas, för längre lid än de vanliga ferie-veckorna.
Anteckna alla » godbitar » der finnas; renskrif dem sedan på nätt klippta papperslappar; rulla ihop dessa; lägg dem uti en för dem särskildt sydd låda eller korg och sätt denna uti ditt gästrum eller förmak. Idun Annonspris: Tidningen kostar endast 1 kr. för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvelser). För » Platssökande » och » Lediga platser » IdunsModeoch Mönstertidning 1 kr. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. postarvodet inberäknadt. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrån kl. 10 — 11. A U m. Telef. Prenumeration sker i landsorten &amp; postanstalterna, i Stockholm hos red., i boklådorna och tidningskontoren. Vilhelmina Neruda-Norman. 1 en ryktbara kvinna, hvilkens bild i dag möter våra läsarinnor från Iduns första sida, är med all säkerhet för de flesta af dem en kär bekant. De, som haft lyckan att en gång dela de stunder af gedigen konstnärlig njutning, Vilhelmina Neruda vid sina ofta upprepade och delvis långvariga besök i Sverige beredt dess musikälskande allmänhet, förgäta det sent. Och det svenska namn, hon burit som maka till en af våra egna storheter på musikens område, hof kapellmästaren Ludvig Norman, har endast än ytterligare kunnat bidraga att här hemma stadga hennes popularitet. £öf Som allmänt torde vara kändt, har Vilhelmina Neruda utgått från en familj, hvars musikaliska anor sträcka sig långt tillbaka, för att sedan själf blifva dess mest framstående medlem. Under ett och ett hälft århundrade har namnet Neruda i Mähren varit associeradt med violinen, ungefär som några familjer frän Cremona varit beryktade för samma instruments tillverkning. Vilhelminas far var organist vid katedralen i Brunn. Redan vid sex års ålder, år 1844, uppträdde Numera gift Hallé. den unga flickan i Wien och väckte uppseende genom sin kraftiga stråkfö- ring, sin redan storartade teknik och sin känsla i föredraget. Sedermera gjorde hon med sin familj konstresor öfver hela Tyskland, England, Ryssland och Skandinavien.
Slutligen torde här äfven böra nämnas, att vid aflöningens bestämmande för Registratorn till samma belopp, som för hans vederlikar i de öfriga större Kansli-Expeditionerna blifvit föreslaget, jag visserligen icke förbisett att med denna tjenst inom JustitieRevisions-Expeditionen äro förenade icke obetydliga sportler, hvilka efter de båda Registrators-tjensternas sammanslagning kunna, enligt derom från vederbörande inkomna uppgifter, beräknas till 1,200 å 1,300 R:dr R:mt, men att jag med afseende å de vida mer än annorstädes trägna göromål, som tillhöra ifrågavarande tjenst, icke destomindre ansett innehafvaren böra upptagas till full lön i förhållande tili sin tjenstegrad, dels på det han i de derutöfver fallande sportlerna må finna en ersättning för det större besväret af tjensten, och dels för att förekomma allt för täta ombyten i en befattning, der en genom långvarig tjensteutöfning förvärfvad vana vid göromålen och noggrann kännedom af sättet för ärendernas behandling utgör ett af de förnämsta vilkoren för platsens bestridande i behörig ordning. Bil. N:o 1 till Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. N-.o 1, om Statsverket 1856. 11 Nedanstående tabel!, deri en mindre betydlig tillökning i det nuvarande anslaget till gratifikationer åt extra-ordinarie tjenstemän äfven finnes upptaget, utvisar så väl nu gällande stat, som alla deri föreslagna förändringar: Föredragandens NuvaLjuspenninSumma förslag.1 rande lö- ner på nuvarande inEmbeten och tjänster. Löner. Penstat. gar. komst. sionsbelopp. V hvartil komma 1,500 1,500 Till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente. Arfvode för vården af Högste Domstolens protokoll m. m. 2,000 1 600 | ,62,700 | 800 ‘63,500 j Summa Summarum Riksmynt Riksdaler. ] 93,200 | 12 Bil.
Ledamöter svarade Ja och :;ne Nej; c:ne af BorgareStåndets Ledamöter Ja och en Nej; semt PråsteStåndets och Högllofl. Ridderskapets och Adelns Ledamöter Lagutskotteti Betånkatithn. 543 Ne}; och hade således Nej vunnit; i en lig. het hvarmed Betänkandet skulle författas. Den 21 Jurin. S. D. Upplåstes till justerin» Betänkandet N:o 103, angående flere Motioner om förpligtande för Gäldenär, att med arbete aftjena sin Skuld. Härvid anmälte Herr Grefven och Ordföranden samt Herr Lagmannen Danckwardt, att de, som icke öfvervarit Utskottets öfverläggning i detta ämne, reserverade sig emot Betänkandet i så måtto, sorn de an. sågo en till betalning oförmögen Gäldenär ej böra åläggas att, ehvad hans Skuld år större eller mindre och grundar sig på en eller flere skuldsedlar, med arbete aftjena Större delen af den Skuld, hvari han hos Fordringsegaren då håftar, än Femtio Riksdaler Banco; och Herr Borgmästaren Cederborg yttrade: Då enligt lag icke något annat allmänt tvångsmedel för Gäldenär finnes ånBysåttning och arbeteutom hvad särskildt finnes stadgadt i afseende på vissa böter och ersättning för stulet gods, endast bordt åläggas i de fall 16 Cap, 3 §. HandelsBalken föreskrifver, anser jag den häremot stridande praxis, att, äfven utan föregången undersökning om orsaken till Gätdenårens obestånd, ådömma honom tvångsarbete, hafva påkallat den förklaring, som innefattas i Kongl. Circulairet 544 LagOtskottets ÉetånhtoiÄeH.' den 16
Majit jemväl föreslagit, att för hvad, intill dess nyssberörda reglering komme att träda i verkställighet, blifvit för tiden från den 1 Maj 1864 al Stals-konloret efter förutnämnda grund förskjutet, godtgörelse måtte varda åt Stats-kontoret anvisad. Expedilions-Utskotlels Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 23. 11 Och hafva, i följd häraf samt då den ersättning, som, jemlikt högslberörda nådiga Bref af den 15 November 1864, Stats-kontoret åligger att lill innehalvaren af ifrågavarande boställe förskjuta, utgör för tiden frän den 1 Maj 1864 till innevarande års utgång eller för 2g år, efter 50 R:dr för år räknadt, en summa af 133 R:dr 33 öre, Rikets Ständer, till Slals-kontorels ersättande för berörda förskott, å Riksgälds-konloret anvisat ett belopp af 133 R:dr 33 öre, alt, enligt E. K. Maj:ts nådiga disposition, utbetalas.
Jag hade trott, att de Riksmöten, GrurdlagarOe föreskrifva, hållas derföre, att Nationen) Den 16 Junti f in, 59 rna äga rättighet bedöma och vidtaga de åtgärder, som förändrade tider och omständigheter kunna kräfva, men ej lör att gilia fortfarandet af skadliga och af hvarjehanda skäl föranledde beslut. Likaså litet som jag tror, att resultaten af nu varande Ständers öfverläggningar, ehuru vise de än må blifva, till alla delar uppfylla kommande dagars fordringar, likaså litet hafva vi skäl, att vara nöjde med allt hvad föregående Ständer stadgat åt oss, åtmindstone få vi medgifva, att de fördelar, de i flere fall ämnat oss, nalkas med omärkbara steg. Jag erkänner, såsom fri Representant, endast de band på min öfvertygelse och mina yttranden, som mitt samvete, den aktning jag är mine medborgare och mig sjelf skyldig, samt Grundlagarnes föreskrift pålägga mig) men aldrig maktspråkets; och jag öm skar, att hvar och en måtte känna samma lugna metyetande som jag, att tillgifvenheten för min Konung, nit för.Folkets väl Och Fäderneslandets ära, feda mina afsigter och mina handlingar. Grefve von Lantingshausen, Albrecht'. Åtskillig* Ledamöter hafva väl tid efter annan under loppet af detta Riksmöte framställt särskilta anmärkningar mot anläggningen och utförandet af Götha Canal, men alla dessa anmärkningar hafva af flere andre värde Talare, och i synnerhet af Herr Grefve von Platen blifvit fullständigt vederlagde. Den sistnämnde har visat, att Canalarbetet borde på hela linien fortsätta?, för att ju förr dess hellre kunna 6o Den t 6 Junit /. m. bringas till slut. Jag kan omöjligen tro, att Ridderskapet och Ack in skulle vilja öfvergifva detta Nation*l-:öretag hvarigenom man ofientligen skulle erkänna, att man i början förhastat sig. Äiven de Ledamöter, hvilka mindre gynnat företaget, och ej velat ufed gifva det vara riksgagnebgt, hafva dock ansett detsamma böra understödjas och fulländas.
Att bär vidlyftigt framlägga motiverna för denna min reservation, synes mig icke vara behöflig!, då, på sätt Utskottet ganska rigtigt anmärkt, ^ämnet i liela dess vidd förut är både af Rikets Ständer och Allmän» helen si tillräckligen kändt och öfvervägadt, att intet nytt derutinnan å ena el - 56 Bil. till ZagVtsiottets Utlåtande N.-o i2n; ler andra sidan kan sägas.” Den erinran torde således här vara tillfyllest, att man icke bor glömma, det den olika arfsrätten leder sin upprinnelse, icke blott från politiska omständigheter, utan äfven från den i rattsläran godkända regeln, att rättigheter och skyldigheter böra till hvarandra stå uti ett jemförligt förhållande. Och då man icke, utan äfventyr att rubba grundvalarna för all samhälls-inrättning, lärer kunna bestrida , att mannens pligter, så val i medborgerligt hänseende, sorn i. hans egenskap af make och fader, äro långt mera vidsträckta och ansvarsfulla än qvinnans, enär det nemligen är mannen, som skall varda Statens angelägenheter, som, med uppoffring af sitt lif, är pligtig att försvara Fäderneslandet mot utländskt våld, och som, enligt naturens lagar , är ovilkorligen förbunden, alt, såsom husfader, försörja maka och barn, samt bekosta dessa senares uppfostran; så vågar jag, för min del, tro, att den större arfsrätt, som från äldsta tider tillbaka varit mannen förunnad, utgör en naturlig följd af dessa hans högre förbindelser inom samhället, och att den, såsom sådan, oförändrad bör bibehållas, utan afseende på de undantagslagar, som i detta fall existera, och hvilka jag icke kan betrakta annorlunda, än såsom alster a£ tillfälliga händelser, då ögonblickets känsla förmått göra sig gällande framför de grun - fei/, till LagUtskottets Utlåtande N.-o 122. der, Iivarefter de olika könens medborgerliga pligter och rättigheter egentligen böra rnätas och bestämmas. 2.0 af Riksdagsfullmägtigen P. P, Lund• ström frän Vesterbotten. ”Jag har ej deltagit i Höglofl. Lag-Utskottets Betänkande.
Kungörelse omförmälte fångfoi teckningar ej kunde tillstyrkas; likasom förändringen afstyrktes i afseende på de förteckningar, som omnämnas i 3 §, då för granskning af dessa förteckningar, hvaraf blott tvenne exemplar afgifvas, nemligen ett till JustitiäKantsleren och ett till JuslitiäOmbudsmannen, jemväl erfordrades tillgång till de aldie; hvaremot beträffande de i 4 § af Kongl. Kungörelsen omnämnde förteckningar Öfver för gäld bysatte personer, ej något vore att erinra dervid, att i fråga om dessa förteckningars utskrifvande och aflemnande finge förfaras på samma sätt, som i afseende å de i 5 och 6 §§ (öreskrifna förteckningar nu mera uti Kongl. Brefvet den 13 Mars 1849 funnes stadgadt. Uti mitt underdåniga utlåtande anmärkte jag först en i Fångvårdsstyrelsens underdåniga skrifvelse förelupen origtig uppgift om innehållet af 1849 års Nådiga Skrifvelse, såsom skulle äfven de månadlligen från straffangelserna afgående rapporter vara inbegripna bland de förteckningar, hvilkas afgifvande endast i ett exemplar Kongl. Maj:t i Nåder medgifvit, ehuru om dessa rapporter då ej ens fråga varit af Fångvårdsstyrelsen vackt, utan endast om halfårsförteckningarna från allmänna arbetsoch korrektions-inrättningarna samt de förteckningar å straffångar, som för hvarje år till de i fråga varande Expeditionerna insändas; och vore Fångvårdsstyrelsens förslag så äfven upptaget och bifallet uti meranämnde nådiga Skrifvelse. 112 Likasom förra gången, bestridde jag afven nu bifall till förslaget, så vidt det handlade om annat, än de först år 1831 påbudna årsberättelserna från straffängelse!'.
Sjelfva total-beloppet af Stats-Bankens sedelstock är beroende af den organisation af låne-rörelsen, eller de utvägar för influtne medlens återutgifniug, som Rikets Ständer besluta, och detta alldeles oberoende af Privat-Bankerne, så vida man ej afser deras inverkan på silfvervexling; och i detta senare läll vore det ej vissa valörer, utan hela sedelstocken, eller hela tillvaron af dessa Banker, man skulle vilja afskaffa, men detta hafva Utskotten åtminstone ej ännu öppet uttalat. Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o i. Riitta förhållandet synes vara, att de sedel-valörer, som Privat-Bankerne utgifva, minska allmänna rörelsens behof af dylika valörer af Riksmynt, att desse senare till en del utträngas, och att Riks-Banken i stället föianledes till utgifvande af så mycket större antal andre valörer. Betraktar man Stats-Bankens ställning den i sistlidne Jan., så finnes, att beloppet af dess då utelöpande sedelstock, Riksgäldssedlarne oberäknade, utgjorde: Sedlar pä 5oo och t oo R:dr R:dr 8, r 70,100: 33i till och med6| 7,781,779: 3 och 3 R-dr 6,8o4,5a5: Skillingsedlar „ 3,697,594? — —1 Koppardaler-sedlar 70,940: Och då alla Privat-Bankers nu utelöpande sedelstock, utan fruktan för serdeles misstag, torde lå antagas till circa 5,600,000 R:dr, deraf måhända 3,ooo,ooo i sedlar på 2 å 3 R:dr, så synes med undanträngandet ännu icke vara så farligt. Yill man nu förbjuda desse mindre valörer, så b 1 ifver följden endast den, alt Privat-Bankerne måste så mycket mera kasta sig på andra tillåtna valörer; i ännu större grad undantränga dessa och det onda, hvaröfver klagas, återfinnes endast i en annan form.
Herr Friherre Fredric Ridderstolpe har, i afseende på bevillning af Actie-Bolag, ansett, att deras vinst ej allenast borde uträknas efter den utdelade procenten, utan ock dertill läggas nn-, der året förökade inventarii-persedlar, i hvilket afseende Taxerings-Comite'erne skulle ega göra omslutning af räkenskaperna, för att se den verkliga vinsten. Utskottet, sorn anser, att en säker och bestämd grund alltid bör föredragas framför en vacklande och obestämd, har derföre destomindre kunnat fästa afseende på detta förslag, som ett sådant räkenskapernas omslut, hvars uppgörande TaxeringsComite'ernas tid icke lärer medgifva, kunde på flerehanda sätt upprättas, samt leda till ganska olika resultat, och det dessutorn är tydligt, att hvad Bolaget det ena året Bevillning*-Utskottets Utlåtande N.-o 28. 4^ forvärfvar i inventarier* bör till någon del minska utgifterna samt således höja utdelningen ett annat år; och af sådana anledningar torde Sjunde Grunden få förblifva bförändrad» Åttonde Grunden. I öfverensstämmelse med de åsigter Herr Thams och flere Ledamöters vid Betänkandet afgifna reservation innehåller* i afseende på Bevillning af Testamenten, har inom respective RiksStånden , med undantag af Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit yrkadt, att, liksom hittills, äfven nu 3oö R:dr borde blifva det minsta belopp af gåfva eller testamente , hvarföre Bevillning må utgöras. Anledningar till denna mening aro i synnerhet hemtade derifrån, att mindre testamenten merendels tillfalla de ringare classerna och de mest behöfvailde, samt att ofta mångfalldiga kostnader, i och för Lagfart och Rättegångar, träffa den, som får en dylik gåfva, äfvensom att den ifrågaställa förändringen skulle öka det besvär, som tillkommer Domstolarna i afseende på borgens-förbindelsers emottagande; hvarförutan inom Yällofl.