Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant mätte icke kunna benämnas såsom ett försök att inverka på Utsk:s Öfvertygelse, emedan Utsk., en sådan föreskrift oaktadt, måtte kunna uttala sin öfvertygelse, oberoende af den opinion, som inom ett Stånd kunnat göra sig gällande; men det måste vara ett Utsk:s skyldighet att motivera den öfvertygelse, Utsk. framställer, hvartill fordras frågans utredning, och det är denna, på frågans utredning grundade motiverade öfvertygelse jag velat framkalla genom det föreslagna åläggandet, emedan Utsk. uti utlåt. N:o 4alldeles icke velat tillkännagifva sin öfvertygelse öfver det ämne, som till dess handläggning blifvit remitterad t, eller hvad afseende derpå borde fästas, utan blott förklarat, att då Utskts utlåt. JX:o 3g3 icke blifvit definitivt afgjordt i BondeSt., Utsk. finner den dit remitterade motionen icke kunna föranleda till annan åtgärd, än den hemställan tili R. o. Åd. att öf30 H. 31 Den i4 Mars. ver BondeSt:s inbjuda, meddela bestämdt utlåt, samt förklara, huruvida 2:dra punkten uti utlåt. N:o 3g3, efter R. o. Ad:s tanka, kan och bör qvarstå utan all tillämpning uti 5:te punkten. Det är ett enahanda utlåt, öfver Fl. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, jag velat förekomma genom mitt förslag, hvaraf R. o. Ad. således torde med mig finna nyttan och behofvet, emedan motionen, thy förutan, endast lärer föranleda till tidsutdrägt. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Hr Hjärnes anförda skäl kunna vara tillfyllestgörande för honom sjelf, men hafva icke kunnat öfvertyga mig om oriktigheten af Gr.
Ett FickUr ... N. N. Dito Dito Pupillen N. N. Dricker Vin och Caffe^ Nyttjar ett FickUr Hemmavarande Döttrar och' Pupiller: N. N. Dricker Caffe. Nyttjar Sidenkläder. N. N. Nyttjar Sidenkläder. Jiusi! resten jn« JN• UricKCr viri oell vidllcj spelår Kort, nyttjar ett FickUr , Informatorn N. N. Nyttjar ett FickUr Gouvernanten N. N. Brukar Sidenkläder Inspectoren N. N, Dricker Caffe, nyttjar ett FickUr Skrifvaren N. N. Brukar ett FickUr Bruksmästaren N. N. Dito . Dito Arbetaren N. N. Afsäger sig Tobaks nyttjande ... Drängen N. N. har ett FickUr . N. N. Afsäger sig Bränvinsmyttjande , Betjenten N. N. Spelar Kort , Hushållerskan N. N. Dricker Caffe , nyttjar mindre Sidenpersedlar , Pigan N. N. Nyttjar mindre Sidenpert. På mina ägor bo för öfrigt N. N. 1 ' 1 \ sedlar , N. N. Dito Dito Inhyseshjon N. N Observeras. Om någon af den Skatfskyldiges Barn, Pupiller eller Husfolk äger sådane Egendomar och Uägenheier, Verk och Inrättningar, hvarföre Afgift, jemlikt 3 Art. erlägges, utmärkes sådant bredevid namnet, och om någon af dem är gift, upptages Hustrun näst efter Mannen, med utsättande af hvad hon utaf Öfverflöd nyttjar. (låt. B. till N;r 17 i Bihang tilli RiksSt. She Sami.) Formulair N:o 2. (B.) Qvarteret N. N. Huset N:o Uppgift till Mantalsoch Skattskrifningen uti Staden N. N. för ar 18 - Namn. i Undertecknad ...
I Genom remiss från Hedervärda Bondeståndet har till Stats-utskottet blifvit öfverlemnad en motion af Riksdagsfullmäktigen Pehr Nilsson från Christianstads län, med hvilken Riksdagsfullmäktigen Jöns Månsson från Malmöhus län sig förenat, och hvaruti yttras, alt då det icke i allmänhet torde kunna lyckas att stifta bolag för försäkring af boskap, samt man någorlunda allmänt erkände de svårigheter, som deremot mötte och snart sagdt omöjligheten att uppgöra tillfredsställande reglor derför; men erfarenheten visat, att inga säkrare medel funnes mot boskapssjuka i allmänhet och den så kallade lungsjukan isynnerhet, än nedslagtning af de kreatur, som, till följe af beröring med redan insjuknade, för sjukdomar misstänktes, hvilket åter vore en större uppoffring, än man af den enskilte kunde fordra, utan att lemna honom någon ersättning, har motionären, med afseende jemväl derå, att det just vore genom en sådan hastigt vidtagen nedslagtning, som det allmänna befriades från större olyckor och förluster, samt att Statens mellanträdande vore af behofvet påkalladt och det enda medel, som kunde betrygga landets boskapsskötsel, hvilken vore grundvalen för jordbruket och sålunda mäktigt inverkade på alla folkklassers väl, har föreslagit, att ett anslag till ersättning för nedslagtning af boskap under lungsjukans och boskapspests härjande, måtte af Rikets Ständer beviljas. livad sättet och vilkoren för dispositionen deraf anginge, har motionären öfverlemnat sådant till Utskottets bedömande, Bi/i. till B. St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 9. endast antydaDde sin åsigt, att nämnde anslag lämpligast borde anvisas på Riksgäldskontoret; att endast under gångbar smitta de egare af kreatur skulle till ersättning berättigas, som kunde styrka, att de vidtagit nödiga försigtighetsmått för smittans undvikande, samt då sådan smitta inom ladugård förmärkts, genast vidtagit nedslagning och användt all erforderlig försigtighet; att lösen för de dödade kreaturen borde bestämmas genom värdering, och att ersättningen, för att motsvara ändamålet, borde skyndsamt meddelas, så snart förhållandet blifvit vederbörligen styrkt.
Under förklarande, att Herr Stats-rådet icke ville ingå i något bedömande af de skäl, som kunnat förmå Fullmäktige att, honom oåtspord, ur protokollet utesluta ej mindre åtskilligt, som af honom vid detta tillfälle anförts, än ock hvad flere ledamöter med anledning deraf yttrade, tillkännagaf Herr Stats-rådet, att den i protokollet intagna sammanfattningen af hans yttrande, såsom allt för ofullständig och i vissa delar saknande det sammanhang, som han gifvit sin mening, icke kunde af honom såsom nöjaktig erkännas. Herr Stats-rådet anhöll derföre fa del af det vid tillfället förda memorialprotokollet, för att, med ledning deraf, sjelf sammanfatta sina yttranden, såsom de i sjelfva verket blifvit afgifna. Sedan denna anhållan af Fullmäktige beviljats, ingaf Herr Stats-rådet ett i Fullmäktiges protokoll för deu 7 Juli intaget anförande, innefattande de ur protokollet för den 13 Februari uteslutna framställningarne. Ur detta anförande anse sig Revisorerne här böra återgifva följande; — 65 — »Beträffande sättet för sjelfva lånets upptagande, ansåg Herr Stats-rådet, —- som trodde det svårligen kunna förväntas, att sådana hus, sorn t. ex. Rothschild med flere, med hvilka det emellertid otvifvelaktigt vore en förmån för Sverige att kunna anknyta förbindelser, skola hit inkomma med några anbud, äfven om de i sjelfva verket äro för saken benägna, — att det i sådant afseende skulle vara af synnerlig vigt, om dylika underhandlingar härifrån direkt inleddes, och att för detta ändamål det syntes Herr Stats-rådet tjenligast, om någon lämplig person utsågs, som borde ställa sig i beröring med nyssnämnde hus eller andra större ansedda Bankirhus. Herr Stats-rådet tillkännagaf, att skälet, hvarföre han särskildt anförde huset Rothschild, vore det, att chefen för detta hus i Frankfurt ani Main, enligt hvad Herr Stats-rådet hade sig bekant, till en framstående Svensk diplomat yttrat sin önskan och beredvillighet att, vid upptagandet af det nya Svenska jern vägslånet, tillhandagå. Likaledes hade Rothschild i Paris, enligt uppgift från dervarande Svenska legation, förklarat sig benägen, att inträda i underhandling om detta läns öfvertagande».
Dock lår Utskottet häröfver meddela den voidsamma fö 1 klaring, alt det visset ligen anser JusmiasRevisionens Ämbets - och Tjenstemän underlyda den myndighet, som de betjena , och sålunda älven Högsta Domi tolen. 5:0 BorgareStåndet, att StatsSecreterarne må kalla , icke 3VIini»tiar men Föredragande StaisRåd. Utskottet hemsiäller vördsamligen, om icke Vallöf!. BorgareStåndet, medel t den mer dist inctiva, i sig sjelf likgiltiga benämningens godkännande , behagade foga sig eller Re pective MedSlånden. 60 Ridderskapet och Adeln, att från HofCancellerens i Gundlagarne antydda befattningar, må undantagas de, son» Särskildta Utskottet ansett böra fiån haus Ämbete skiljas. Utskottet finner ej skäl att förändra det begrepp om HofCancellerns constitu* lionell vigliga bestämmelse, som grundal 534 konstitutionsUtskottets betänkanden. Utskottet* af't yrkande ä Särskildta l't kottets om förmälda föid.ig; förmodande i tskottvt att »Iogh 11 Rid b ('kapel O h Adeln lärkes i denna del med de öfrige RiksStänJen sig lorena. 7:0 PresteStändet, att HofCancellern mä ega särskildt inseende öfver RiksArchivet och Kongl. Tryckeriet. Det torde titan tvifvel göra tillfyllest, att frän Grundlagen intet hinder möter för öfverlemnandet ät UolCancellern af en särlan upp-igt, hvarom äter något Uttryckligt Grundlags-stadgande icke lärer erfordras. 8 o Ridderskapet och Adeln, att 6 §. Regeringsformen mätte omredigera», med 1)a 11 ~ii?t till Ordningen, hvari Föredragande ■ t? ' Ö StatslVåden blifvit uppslälde.
Summa Kredit: den 1 November 1854 R:dr Banko 63,748: 29. X. Fondens tillökning på ett år till samma dag var således 4,643: 18. 7. Med bifall till Stats-Utskottets hemställan, i dess Utlåtande N:o 166 vid 1854 års riksdag, i anledning af då gjorda anmärkningar emot förvaltningen af denna Ränte-ersättnings-fond, hade Bikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 21 Jtili samma år, (Bihanget till Riks-ståndens Prot. 10:de Sand. 1 Aid. N:o 83) hos Kongl. Maj-.t, rörande fondens betryggande emot ränteförluster på de icke sällan alltför stora poster, hvilka kontant innestodo, såsom blott ”deponerade i Bergslagets kassa ulan ränla“, och till rättelses vinnande i detta afseende, gjort särskild underdånig framställning. Till följd häraf, och sedan vederbörande deröfver hörde blifvit samt Kongl. Bergskollegium i särskild underdånig skrifvelse sig utlåtit, bade Kongl. Maj:t i nådigt bref till Dess Kammaroch Bergs-kollegier, under den 11 Maj 1855, förklarat, att de af Rikets Ständer gjorda anmärkningarne, rörande Sala Silfververks ränle-ersättnings-fonds förvaltning och räkenskaper, icke för dåvarande föranledde annan åtgärd, lin att Grufve-Rätlen skulle af Kongl. Bergs-kollegium förständigas, att, så snart kassa-behållningen uppgår till Ett Tusen R:dr eller derutöfver, och tillfälle saknades, att fondens medel pä hittills föreskrifvet sätt utlåna, derom hos Kongl. Bergs-kollegium göra anmälan ; äfvensom Kongl. Maj:t i nåder bemyndigat sistnämnda Kongl. Kollegium, atti dylikt fall förordna om medlens användande till uppköp af obligationer, som löpte med ränta ä fyra procent eller derutöfver och vore ulgifna antingen af Rikets Ständers Riksgälds-kontor eller af sådan Hypotheks-förening, hvars låne-reglemente blifvit af Kongl. Majit stadfästadt.
Datum ut supra. CARL JOHAN - C. D Skogman. g 5 Bil. till K. Propos. N:o 34. Utdrag af Protocollet öfver Handels-och Financc-är enden, hållet inför Hans Kongl. Maj:t uti Stats-Rådet på Stockholms Slott deri 26 November 1828. Närvarande: Hans Excellence, Justitias-Stats-Ministern, Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve af Wtatterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence, Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence , Herr Grefve Mörner. Hans Excellence, Herr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreterarén Skogman. Stats-Secreteraren Skogman uppläste i underdånighet till justering ett , jemlikt Kongl. Maj:ts förut meddeldte Nådiga Beslut , författadt Förslag till Kongl. Majrts Nådiga Proposition lili Rikets Ständer an - Bil. till K. M. Nåd. Propos. N.o 34. 93 gående Läne.understöd till återuppbyggande af Staden Borås, Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, berörde Förslag, sådant det vid Protocollet finnes bilagdt, i Nåder gilla; och belallte, att Dess Nådiga Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer öfverlemnas. Ex Protocollo S. G. Schyberg. M K. M. Nåd. Propos. N:o 25. Kongl.
Det torde i allmänhet böra bero af den anklaga* Bil. till LngXJtskottets Betänkande N:'o 12. 5* sjelf att bestämma, om han vill undergå det straff, hvartill han af UnderDomaren 'olif. vit fälld, eller underställa OfverDomaren det meddeldte Utslaget, samt, i följe deraf, underställnings-skyldigheten inskränkas till endast de grofsta brott, ty om den sakfällde åtnöjes med UnderDomarens Beslut, skall hans lidande endast onödigtvis okas derigenom, att han i de flesta fall måste hållas fängslad intill dess OfverDomaren , i anledning af underställningen, pröfvat Under-Domarens åtgärd. Genom den föreslagna lagförändringen skulle äfven OfverDomstolarnes göromål blifva betydligt förökade, och detta torde ej böra ske utan desto vigtigare anledningar; enär ÖfverDomstolarne redan äro så träget sysselsatta, att fråga blifvit väckt om ökande af Ledamöternes antal. *■ Jag anhåller, att denna reservation må åtfölja Utskottets Betänkande till RiksStånden, Uti detta yttrande instämde Herr Borg. mästaren Gezelius och Herr UnderStåthållaren m. m. von Lindecreutz. Ut supra.' Ex Profocollo, P. Hernblom'. 6 LagTJtskoiiets Betänkande N:o 13. Betänkande öfver Herr A. Westerstrand, s Motion om närmare bestämmande af HofRätts pröfningsrätt i under ställdte brottmål. H os Vällofl. BorgareStåndet har RiksdagsFulhnägtigen Herr A. Westerstrand, i afgifvet Memorial, sora dea 4 sistlidne December blifvit till Lagutskottet remitteradt , andragit, huruledes erfarenheten skall visat, att i de brottmål, der UnderRätts Utslag underställas ÖfverDomstoIs pröfning, ÖfverDomstolarne förfara på olika sätt i de fall , då den tilltalade är dömd jemväl för ett eller flere sådane brett, sora till underställningen icke föranledt.
Herr von Schulzenheim har fästat sig vid dell Ministeriela behandlingen af frågan, och deruti hvarken kan eller vill jag ingå, utan får endast för att besvara Herr af Lundblads ytterligare anmärkningar förklara, att jag aldrig erfarit eller hört andra resande omtala den af Herr af Lundblad omnämnde Vattenminskning ända till 3 å 4 f°ts vattenhöjd. Vid den af mig åberopade öfverfart förleden sommar, voro vi, efter 20 timmars segling, nära Bahrhöft, och hade troligen icke behöft mera än 4 timmar för tillryggaläggande af den öfriga vägen till Stralsund. Hvad uppmuddringen af Ån vid Den 3o December e. m. Greifswald angår, så tror jag ej, att den sker derföre, att Greifswalds Innevånare önska bibehålla Poststationen der, utan snarare för det de tro sig icke kunna blifva af nied densamma. Herr af Lundblad: Herr Anckarswärd bar beklagat sig deröfver, att visitationer af dess effecter skedt på bara marken; men bade den egt rum i Stralsund, hade den skett på bara bryggan, Den förläggning af Ångbåtsfarten, som den värde Talaren föreslår, eller till Lubeck, anser jagså mycket mindre lämplig, sorn, då vi här kunna med Åligbålarne underhålla Commtinicationen 7 å 8 månader, detsamma svårligen låter sig göra på Liibeck i anseende till det svårare och farligare farvattnet; hvarföre de på denna Stad gående Ångbåtar vanligtvis efter 4 månaders fart upphöra. För öfrigt är denna communicalionen grundad på tractater med främmande makt, genom hvars väl inrättade poster brefvexlingen skyndsammast fortgår: med en makt, som står på höjdén af bildning, med hvilken stat förbindelsen är förmånlig, och vinsten gifven; då deremot förmånerna af en ny förbindelse kunde blifva högst problematiske. Så väl Herr von Vegesachs ifrågavarande motion, som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf afgifne yttranden, 4oa Den >o December e. m. remitterades till Allmänna Besvärsoch' Ekonomiutskottet. Ånyo föredrogs Herr Peressvetoff
Ilar gäldenär aklagt ed, rom i 3 eller 6 M. sägs, ocb Lnnss redan, att ban undanstuckit nägot ak sin egendom, eller den ej rättligen uppgifvit, eller alt ban under sken ak köp, gäfva eller annat aftal, till borgenärs försäng egendom sig akbändt ; straklas med arbets ä fästning krän 2 til! 5 ar ekler omständigbeterna/' Hvilket förslag blifvit till Ilögsts Oomstolen ökverlemnadt, kör att, i ändamäl, 87 Legerings-kormen omnämner, deröfver underdånigt utlåtande mätte akgikvas. Landlingarne sktills emellan öögsts vomstolens Ledamöter circulsra till nä» mstre granskning. Lättligen utdraget /'r o/iovf/ro», ^.o 63. «/ /'z okc>co//L/ ö/r/6?' r f^o/rA/. //ö^r» ///v/va^c» t/e» i o 18/jo. Närvarande r dustilioo-Käden: /^^er^, ^»c^nrn», fVd^r/e/rrro^os, (-refve <.5»c>f/^/^, Orefve <5/-a/ve. Döretogos till afgörande nedanstående mai, 50m kland Högste Domstolens Dsdamöter circulerat nemligen Kongl. 3Iaj:ls lVadiga Kemiss ugga serrkildte 6ommiltcrades den 26 ^tov. sistlidet -i,- gfgitne underdåniga Dtlätande, rörande förändringar i nu gällande föreskrifter om kvsättning; I,vilken remiss klifvit i Högste Domstolen i underdanigket föreilragsn den 21 sistlidne Kekruari.
Klemens hade denna afton icke fått ledsaga biskopen till kyrkan; han var ålagd att stanna hemma. Utom honom funnos i biskopliga palatset endast portvaktaren och en fånge, densamme, om vilken är talat under namnet Teodoros. En timme före det ovan skildrade uppträdets början hade biskopen begivit sig till storkyrkan. Klemens tillbragte denna timme med att läsa en bok, som hans fosterfar förärat honom, om den kristliga lydnaden. »Du måste till alla delar försaka dig själv. Din egen vilja är din djävul. Det var den egna viljan, som åstadkom våra första föräldrars fall och gjorde vårt släkte till ett syndigt, fördärvat släkte. Du har ingen värre fiende än dig själv. Lär dig då lyda, lär dig offra din vilja under en annans. Då Gud den Allsmäktige tog en tjänares skepelse, kan du då icke underkasta dig att tjäna en människa och vara en människas träl? Lär ödmjuka dig, du mull och aska! Tig och lid, så varder dig hulpet! Var tacksam, att du icke är din egen, utan har jordiska herrar, ty det är dig tryggare att lyda än ansvara för dig själv.» Så talade boken till den unge föreläsaren. Och här var säden icke spilld på hälleberget. Vem undrar, att Konstantinus gynnade en lära av detta slag? De vansläktade sönerna av antikens republikaner betraktade despotismen som en olycka och hörsamheten mot fursten som en hård nödvändighet; kristianerna sågo i despotismen en helig sak och i den blinda lydnaden en dygd. Vad den unge föreläsaren vidkommer, framstodo för honom dessa satser i ett högre ljus, som kom icke från dem, utan från hans egen till himmelsk renhet trängtande själ. När det skymde i hans lilla kammare, gick han ut i aulan och fortsatte där sin ivriga, andaktsfulla läsning. Men när stjärnorna började genomskimra etern, måste han lägga pergamentet bort, ty dess bokstäver läto icke mer urskilja sig. Det var med dem som med människorna.
— Ge mig ett par andra kängor, så är Betty snäll. — Hvarför det då? Äro inte dessa bra nog? — Jo. — Sådana konster. Var så god och ta på sig genast. Maja drog rysande på sig kängan. — Fryser Maja? Är Maja sjuk, efter som Maja inte äter? — Jag kan inte. Plåga mig inte. — Det är väl skolsjukan. Maja vill väl gärna slippa skolan? — Nej, det vill jag inte, tvärtom, jag längtar dit. Åh, nu kommer Blom ändtligen. Gamle Blom började som vanligt samspråka med Maja om stallförhållandena och hästarna. De två voro de bästa vänner, och vanligtvis brukade Maja låta munnen gå från det ögonblick de körde ut genom Kristinelundsgrinden, tills de stannade utanför skolporten. Men i dag var hon alldeles tyst. Också Blom frågade henne om hon var sjuk. Det var något på färde i skolan, något på tok. Det var stor uppståndelse. Flickorna tisslade och tasslade och gingo ut, och in i klassen, somliga gräto. Fröken Berenius satt i katedern och höll domedag. Hvad hade händt? Majas hjärta bultade våldsamt. — Gällde det henne? Visste de redan om fågelungen? I samma ögonblick Maja trädde in genom dörren, lade fröken Berenius märke till hennes utseende. Det var naturligtvis Maja. Att hon kunnat tvifla på det ett ögonblick! — Kom hit, Maja! Får jag se på dig! Se mig i ögonen! Maja kunde inte. Maja, det är du, som har gjort det. Jag ser det på dig. Du har dåligt samvete. Se hur du rycker till! Det är du, som tagit Karin Almgrens guldfingerborg. Den låg i hennes pulpet, och nu är den borta. Maja drog en djup, lättnadens suck. — »Det har jag inte gjort», stammade hon med skälfvande röst. — Neka inte. Du har dåligt samvete. Du kan ju inte ens se mig i ögonen. Maja försökte lyfta hufvudet, men det hade på en gång blifvit så obegripligt tungt, som om det hängt en blykula i nacken. Det var omöjligt att lyfta det. Det var samma känsla, som den man har i sömnen, då man vill fly och ej kan röra sig ur stället. — Jag ser det på dig, Maja. Det är du, som har gjort det.
Lades pä bordett.. Herr Baron och Landt-Marskalken föreslog Ridderstapet. och Adéhn att instämma uti det Hederwärda B-nde-Ståndets fattade beslut om en Mcdailles präglande, för att bewara minnet af det sist anställda Thrcnföljare-walefi Bifölls. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderstapets och Adelns Protokoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 4 October i8io. S. D. Sedan Högloflige Ridderstapet och Adeln lätit sigj föredragas Stats-Utstottets i Memvs M Den 6 Mober. Memorial af den i dennes yttrade -tanke, att detsamma ej ägde alt sig rM-ta öfwer BorgMästaren MseNij Mande om UPphäfwande af den profnmgs-rätt i ftägor em eftergift, medelst näd, i Balarwc - och Ersältnmgs-mal, hwilken Ri Esens Ständer ivid ttästlidne Riksdag sig förbehällit l afseende pä Tjenstemän wid Rikftns Ständers 'penmmste-iEk',. fmnl desi. hemställan oM icke besia L^nädnittgs-frägor borde af Konungen enfarnt behandlas; och Ridderffape-t ecb Adeln cmchit sist lwra gilla denna Staks'- Ut stöttets tanke, dnär Borgmästaren stödt sitt yrkana och W hemställan pä det stäl M Riksens Ständers härom fattade besiut icke ware med Consiitutionen foreNlrgt; beslöt Ridderskapct och Adeln, uppä gjord hemställan af Friherre 8M^erslloiä, döiis, att sjelfwa bufwud-srägan', skiljb ifrän allt afseende pä kuru den wid sista Riksdag blifwit /behandlad, säsom ett enkel Lagfräga, till Lag-Utskottet remittera, ve supra. Utdrag af HZglost.
Ränta, som borde tillkomma Banken, och förordna, alt den emot honom derföre anställda Lagsökning finge inställas och förfalla. Banco-Utskottet har, efter inhemtade yttranden så väl från Herrar Banco-FulJmägtige sorn Bankens Commissarier och FiscalsEmbete, ansett böra härvid i betraktande tagas, att, ehuru genom ett missförstånd, härrörande från det egna och serskilda beräkningssält af Tunnland, som vid första besiglningen blifvit följdt och hvilket af Banco Styrelsen fastmindre kunnat anas, som endast Geometriska Tunnland varit och ära i Banco-Författningarne under dylik benämning förstådde, Låntagaren, i enlighet med den af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länet gifna tillstyrkan, ei hållit och begagnat ett vida större Lån, än han bordt undlå; synes emedlertid Löftesmannens åliggande i slikt fall ej kunna längie sträckas, än alt ansvara Banken för återbetalningen af dess fordran, och att tillse, det Odlingen blefve verkställd och fulländad; hvilka åligganden Iian ock fullgjort, enär han både inbetalt Lånet, oell med Syne-Inslrumentet styrkt, att den lägenhet, som skolat odlas, blifvit försatt i frugtbärande skick; hvadan Utskottet finner skälig anledning att hos Rikets Ständer tillstyrka: det Sökanden, enligt dess gjorda tanco-Utahis Memorial, N:o 9?. 7 anhållan, må befrias från utgifvandet af så stor del utaf den yrkade Straff Räntan, som, jemlikt 19 momentet af Kongl, Kungörelsen, angående Odlings-Lån, af den 3 November 1819, skulle tillfalla Banken, deraf beloppet, enligt förnyad uträkning, uppgår till 234 Rdr 34 sk. 9 rst. Banco, och Lagsökningen således i denna del få återkallas; dock att Sökanden till oafkortadt belopp ersätter de af Banken, enligt uppgift, med 4 Rdr 4o sk, redan förskjutne samt ytterligare i ocb för detta mål förskjutande kostnader.