Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ingen sammansättning af skrikande färger, det är en förnämt malt, jämnfärgad ton, som ligger utbredd öfver hela buketten. Men ändock — det finns verkligen ett lifvande, uppeggande element i den öfriga enformigheten, jag menar påfågelsfjädern, som är instucken i den torra » höknippan ». Jag skulle tro, att den bryter något effektfullt mot det hela! Den liknar ett enda gnistrande smycke på en i öfrigt aristokratiskt enkel dräkt. De makartsbuketter, som hållas i handeln, äro till ojämförligt större delen från utlandet. Det är hvittorkade palmblad, exotiska gräs o c h andra sydländska växter. Dylika buketter ställa sig helt naturligt synnerligen dyra, hvadan mången väninna af denna dekorationsbransch ser sig nödgad afstå från hvarje tanke på makartsbuketter. Men det borde hon emellertid ej göra — utan hon borde erinra sig, att det finns ett land, fullt af blommar och växter, som heter — Sverige. Låt oss äfven i detta hänseende vara en smula fosterländska och hålla oss till våra egna hjälpmedel! De äro rikliga nog, för att vi af inhemska växter kunna sammansätta nästan lika vackra buketter, hvilkas värde ej förringas därigenom, att de fås gratis. Lämpliga tiden till skörd för dylika buketter är nu inne, alldenstund en mängd växter och bland dem synnerligast vissa gräs, som mycket ägna 1894 sig till makartbuketter, nu på höstsidan nått sin präktigaste utveckling. Till ledning i förarbetet vid bukettanordningen tillrådes som allra mest lämpligt o c h praktiskt att icke på måfå knippa ihop en mängd friska växter o c h sedan låta dem stå i någon vas att torka, utan att först preparera hvarje enskild växt för sig; då kan man lättare gifva den vacker form och hållning genom att här och hvar medels anbringande af ståltrådar rätta till ett blad och i allmänhet efter egen smak bestämma hela dess » apparition » för torkningsprocessen. Efter denna kan man också göra ett mera korrekt färgurval, allt efter som man vill ha buketten någorlunda jämnfärgad eller brokigare.
Vid nu varande förhållanden, då tidpuncten icke är förhanden för en ordentlig Myntreglering , med hvilken den vidt omfattande Statshushållningsplan bör stå i sammanhang, som för framtiden åtminstone är att önskaj och då Sedelmyntets successiva förbättring icke bör beredas i annan väg än den naturliga, genom ökad Production och öfvervigt i Handel, anser jag RörelseCapitalet i det närmaste böra blifva oförändradt till nästa Riksdag, och då under medgifvande att Discontrörelsen i det hela bör småningom inskränkas , jag likväl an^ ser ganska vådligt , att i sådant afseende nu genast vidtaga så brådstörtande anstalter, sota Utskotten föreskrifva, föreslår jag, att såsom Correctiv emot den synbara inskränkning i RörelseCapitalet, Betänkandet framställer, Banco-' Discontrörelsen utvidgas till nästa Riksdag till beredande af Låneflyttning för säkre Låntaga-! re ifrån nu varande FilialDiscoilter af de tillgångar, som BancoUtskottet ansett sig kunna §o jben 17 Martn , f. för Fordringsägares förnöjande medgifva , och i öfverensstämmelse med de tillgångar BancoUtskottet i öfrigt finner kunna till temporaira biträden användas, hvilka blott för tillfäll let och vid brytningen af Disconternas allmänna upplösning nU påkallas, af allmänna Penhinge-förlägénheten att användas i deri väg j hvarifrån de sedermera, under en ordentligare sakernas ordning, till angelägnare föremål böra återföras.
Samvetsgrann, v a n vid arbete och ordning och själf förtrogen med uppfostrans h u f v u d m o m e n t: sanning och lydnad, skulle h o n till en början under sommaren p å eget ansvar förestå h e m m e t, m e - dan föräldrarna vistas vid badort. Ärslön omkring 150 kronor. V i d rekommendationer fästes största afseende. Barnens far kan personligen träffas i Stockholm sista veckan i m a j. Svar m e d fotografi till » För barnen », U NG, MUSIKALISK FLICKA önskar plats såsom sällskap i fin familj. Engelska talas. Utmärkta referenser. „ Svar motses före 29 m a j af » Thankful », Örebro p. r. (809) T R A K T nära järnvägsstation önskas en lärarinna, som genomgått läroverk s a m t är kunnig uti språk och kan undervisa uti piano s a m t handarbete. Reflekterande härå torde uppgifva ålder s a m t o m möjligt äfven sända fotografi under adress » R, 1 5 0 », Y s t a d pöste restante, då närmare upplysningar lämnas. (G. A. 48280) OR ALSKL. FLICKA, önskas verkligt godt h e m undervisa och gå frun tillh. R e h n. Svar till » Ingen lön » HNSFÖRESTÅNDAR N I N A, lön. (811) TFID BADORT! rum att hyra, vacker skogstrakt i prästgård p å landet. A d r. » G », Thormundstorp, L j u n g. Trlnns F.xn e EN BÄTTRE FL I C E KA I själfstänBOHUSLÄN. Beläget V2 i l till hafs utanför Oroust mellan Lysekil och Marstrand. Ypperlig rekreationsort. Hafsluft. Segling. Fiske. Salta bad. L u f t b a d. Gyttjebad. M a s s a g e. Sjukgymnastik. Elektricitet. Utförliga prospekt sändas p å begäran. Medicinska förfrågningar besvaras af Badläkaren F E E D K I K LINDSKOG, adress till 1 juni Stockholm, Klara Östra Kyrkogata 8. Rikstelef. (G.
Jemte omförmälande af de svårigheter, hvarmed färjningen öfver Fårösund, beläget emellan nordöstra ändan af Gotland och den något öfver 2,000 alnar derifrån belägna Fårön, vanligen vore förenad, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att, då de derstädes anställde färjemännen, som för sin ofta med lifsfara förenade möda blott uppbure en ringa afgift, uppgående till 25 öre för ensam person, hvilken färdades öfver sundet, men endast 12 öre för person, då tvänne eller flera samtidigt fortskaffades, dessutom hade sig ålagdt att utan vedergällning öfver sundet föra i tjensteärenden stadda personer samt Kronans folk, Rikets Ständer, till ersättning för nämnda åliggande, ville bevilja ett årligt anslag af 50 R:dr, att emellan färjemännen vid Fårösund och Fårön fördelas efter den grund Edets Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i orten kunde finna lämpligt. Rikets Ständer hafva, med bifall till denna framställning, för berörda ändamål anvisat ett årligt anslag af 50 R:dr, att emellan färjemännen vid Fårösund och Fårön fördelas efter den grund Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i orten kan finna lämpligt bestämma. Jordbruket, Handeln och Ffäringarne. Skiften och Afvittringar. 15:o. Jemte meddelande huruledes de vid förlidna riksdag till Storskiftesoch Afvittring sförrättning arne i rikets norra län beviljade medel, utgörande, utom ordinarie anslag, 63,000
Äaj:t skulle anse tjenligare, att detta d^ggnadsföretag lllefve af arrendatorn omdesörjdt, underdänigst andällu att varda under8tödd med ett län, 8varande emot det läll skadans lrotande uppskattade kostnadsdeloppet, att räntefritt säluilda degagnas. att derifrän skulle gfdragas 1 841 oell 1842 ären8 arrende, dvilket af arrendatorn äfven linge innedällas, 8amt äterstoden, dersknad till jemn 8umma af kem Insen lliksdaler, af tlonom liftas emot sk^ldigdet att ätsrdetala Ln Åttondel ärligen af degge Lrena arrende8ummor 8amt lika stzort delopp af det försträekta espitalet, jemte 86dermerL förfallande ärliga arrende-algift frän oell med Idomasdagen 1843 till oell med samma dag är 1850; demställande sökanden slutligen, det Longi. lV1aj:t mätte, säsom en ytterligare utväg, i ljäder medgifva, att arrende-gfgiften mä äterföras till det delopp gf Åttatio tunnor spanmäl, liälften räg oell dälkten koril, som, enligt eontraet, före är 1841 utgätt, samt att det med sökanden uträttade eontraet, linge med sädan afgift ldrtfgi-a i femton är frän den 1 lannard 1841, i livilket fall lian förllunde sig att det förfallne arrendet, lleräknsdt till detta nedsatta delopp, genast oell sedermera framgent L destsmda tider erlägga, samt att alla till lisk verket oell qvarnen körande, är 1842 förstörda d^ggnader oell inrättningar pä egen kostnad utföra oell iståndsätta. Llter inlismtande af Longi. lVlaj:ts oell Ilikets Lammar-flollegii oell 8tat8-6oiltors, af Longl.
10,000: att unbcr 5 år årli; gen utgå 300,000: "Xiii Klarléborgé beftpef; ning 23,000: att på 2:ne år utgå. — Otarlofronaö befäft; ning ; . 40,000: — att utgå i 5 år 200,000: transport 523,000: 640,000: —" <Stt. titt S\. SK. rmt>. tpropefttion t. St. @t. Är 1834,) 3 — 63,000 63,000: — i4 — titt ÄungspolmS ning att utgå i 5 åt 20/000: — ©tocfpolms aoenuer titt lanbö od) fjöS årligen
5);aj:tå 3iåbiga ^ropofifion, angåenbe anflag af nobige mebel, till fudborbanbe af be i *£mfn3ubfraben anlagbe Correctionå#inråttningar; xr.o. ben 13 2lpril, angåenbe afdrifning af ^umer#£otterietå fottratt f;oå $amnbyggnabå#£)irectionen * ^elfrngborg; C6) 4» ia:o. ben 14 2fpriil, angåenbe n>dcft fråga om (Stipenbieré inrättande för SfrmeenS Officerare, till bevifianbe af frig utrifeS; 13:0, angående en $åc|te £ammar*gfluftcu$ Crusell Berniljab penfton; 14:0. ben 14 Slpril, i anledning af flongl. $foj:W åftåbiga jTrifvelfe angåenbe infop af SanbSortS od) ftoräå fyrbåfor; 14:0. ben 24 Sfpril, angåenbe ifrågaflålbt uppfjåfvanbe af förbudet emot be på Oland befintlige fronofjemmanS fårfåljanbe tia flotte; 16:0. i anlebning af 5vong(. Sftajdg
Hofstallet, å 200 R:dr •— 1400. Stuteriets uppgifna Häst-antal föranleder icke till någon förändring. De 96 TJnghästarne, indelte i 4 Glassér, till 24 stycken om ‘ året, gifva ej annan inkomst, än att årligen lemna 10 till Stuteriets remontering, och 7 lefvererade till det Kongl. Stallet; de öfrige 7 måste så mycket mera vara inberäknade uti de för försålde Hästar utförda årligen 98* R:dr, sorn ingen annan Inkomstpost befinnes i räkning upptagen. Det anmärkes för öfrigt, att om de betäckta Föhlstoen, beräknade på Stat till 86, men som ej sällan, enligt StuteriFöreståndarens uppgift, uppgått till emellan 90 oell 100, ej mera än 24 Fohl årligen skulle kunna påräknas, och således endast 1 Fohl efter 3 åt 4 Ston, vore hela Inrättningen att anse såsom ej uppfyllande ändamålet. Emot hvad Herr Friherren anfört orri Stuteriets mindre fördelaktiga löcal och Höets Sämre beskaffenhet, talar en långlig tids erfarenhet, då det är kändt, att Stuterierne vid Strömsholm och Kungsöhr räkna deras tillvarelse alltifrån Konung Cari. XI:s tid. Man skulle ej så länge envisats dermed, om ej anlägg - Den 16 Maji. 417 läggningen någon tid varit krönt med framgång, om ej Häst varit af erforderlig godhet. Till det af mig nyttjade uttrycket, att nu varande Styresman ej synes hafva lyckan för sig, må hvar och en lemna det afseende han behagar. Den opartiske granskaren är deraf ej hindrad att draga slutföljder af förhållandet i det hela, samt af dess resultat, och han sammanbinder sina reflexioner med den sällan felslående Regeln, att, hvad man lägger sig vinn om, dermed har man lycka. Om de öfrige hos en StuteriStyresman erforderlige egenskaper, förblifver jag alltid af skiljaktig öfvertygelse med Herr Friherren.
Då nu likväl B. o. Ad. ansett fläsk böra vara tullfritt, får jag vörd samt hemställa, att, med afsiag å Utsk:ts hemställan, äfven ister måtte fortfarande förklaras tullfritt. Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Ht Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på afsiag derå samt bibehållande af den för ifrågav:de artikel nu gällande tullfrihet, då svaren utföilo med mångå ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Den 23 April e. m, 457 Artikeln Spanmål. Omalet hvete och omalen råg. Gr. Cronstedt, Fredrik: Man har sedan längre tid till haka försökt att uppställa en, att jag så må uttrycka mig, statsekonomisk universalteori. Detta försök har af mången blifvit bedömdt såsom ett vanskligt företag. Det har nemligen blifvit klandradt, att man, i fråga om tullagstiftning, ansett ändamålsenligt att bygga på en sådan der teori och att man, utan alt rådfråga andra länders — ja knappast sitt eget lands — erfarenhet, fordrat gehör åt en sådan teori och proklamerat dess tillämplighet under alla förhållanden. Det är icke min afsigt att ingå uti någon omfattande kritik af denna teori, äfven om jag kunde dertill ega förmåga. Bättre än att uppställa teori emot teori, har det synts mig vara att framlägga några enkla sakförhållanden, sådana de inom vårt land förekomma. Jag skall vara kort — jag skall icke fördjupa mig i siffror — jag skall vara gammalmodig nog att låta känslorna vara i fred och jag skall hålla mig till ämnet. Hvad är det väl som förorsakar landtbrukets tryckta ställning för närvarande om icke, — på sätt det blifvit omförmäldt utur en ryktbar talares och statsmans anförande i den Fransyska lagstiftande kammaren, — det missförhållande, som under de senare åren förefunnits emellan spanmålens produktionskostnad och dess salupris.
''Med rättwist förtroende kill Riksens Srän» "ders kända tänkesätt, samt med öswertygelse om detzas ''enlighet med dem Kongl. Mant Sjelf hyser, öfwer, ''lämnar Kongl. Maj:t nu till Riksens Ständers ompröst ''wande och åtgärd ett ämne, ej mindre wigtigt dä det "utur en allmännare synpunkt bcrraktas, än af egenskap "att kräfwa Kongl. Majus enffildta nära deltagande.'' ''Den tidepunkt tyckes nu alt mera nalkas, dä "en, ej länge sedan öfwer Swerige regerande Furste "torde jämte Detz Ätt, hwars anspråk pä Konunga"thronen genom Riksens Ständers enhälliga bestul blist "wit kraftlöse, böra aflägsna sig frän detta RikeS "gränser. — Detz egen friwilliga önskan förcnar sig ''i detta afseende med hwad Statens närwarande lugn, ''med den sammas tillkommande säkerhet synes fordra. "Öfwer detta ärende som kräfwcr det mäst afmätta "och grannlaga behandlingssätt, har Kongl. Mast 'äfwen redan inhämtat Hemliga Urskottets förbere' dande räd och tanka: omständighcterne medgiswa dock "icke ännu, allde samma till Riks-nS Ständers pröf''ning öfwerlämna. Men ett dermed nära gemenskap ' ägande ämne, (och som bör wara afgjordt innan na» ''got bcsiut om f. d. Konungens flyttning lill Urrikes "ort kan fattas) innefattas uci följande sräga: Hwad "underhäll äro Riksens Ständer willige atc ''bestämma för Deras fordne Ronung, för 'Dest Gemäl och närmaste Bröstarfwingar? "Dä till beswarande as denna fräga ätfkillige omständigheter böra iakttagas, hwilka fordra någon lid till Hjelpe Banvet N:o ZZ. "öst §o6 Den 7 December. "öfwerläggning och utarbetande, har Kongl. Mast sä ''mycket heldre ansett
Convoy-Commissariatet bort redan för flere år tillbaka hafva funnit sig föranlåtet hos Kongl» Maj:t i underdånighet föreslå icke allenast till besparing i kostnaden för delta redovisnings-arbete, utan oek till en högst erforderlig förbättring deraf, att, i stället för de nu bestämde lönvilkoren till Kamererare och Kammarskrifvare med ii å 1200 R;dr, förutan ljuspenningar och skrifmaterialier samt hushyra till Kamereraren, — bokoch räkenskaps-föringen fått uppdragas någon annan med slika göromål mera hemmastadd person, emot ett årligt arfvode af högst 25o å 3oo R:dr i ett för allt, och med skyldighet att föra löpande Bok, hvilken vid hvarje Commissariatets sammanträde hade kunnat vara alt tillgå för ständig kännedom af Verkets ställning och som för hvarje år kunnat vara afslutad, senast i Februarii eller Mars månad det påföljande äret. Huru illa den årslånga redovisningstid, sorn här varit medgifven, blifvit använd, har Utskottet trott sig kunna sluta af den omständighet, att ännu i sistlidne October månad, efter all anledning, knappt någon början var gjord med uppställningen och utarbetandet af i833 års Hufvudbok, hvilket förhållande, i andra hänseenden olämpligt, äfven utgjort elt obehagligt hinder för Utskottet i dess bemödande att, efter så långt fördröjande, med berättelsen om delta Verks revision för åren 1331 och i832, kunna göra närmare reda för det senas! förflutna året i833, hvadan Utskottet endast af de upplysningar, hvilka kunnat vinnas af årets Cassa-Räkning, äfvensom af de speciela uppgifter, dem Kamererareo vid Verket Iemnat, varit i tillfälle uppgöra den approximativa calcul öfver Verkets financiela förhållande under år i833, äfvensom dess tillgångar och skulder vid samma års slut, som här under Litt. D. bifogas och den Utskottet dock tror komma ganska nära det verkliga förhållandet.
Är det nu lofligt, tillåtligt i sig sjelft, huru kan det då förbju. 71 o:H 32 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 16. das, huru kan det bindas vid vilkor? Är det i sig sjelft olofligt, förbjudet, huru kan det då under något vilkor frigifvas, tillåtas? Den saken är klar som dagen; denna slutledning säker som ett axiom. Man insåg det 1845, då § 3 upphäfdes, då syskonbarn fingo tillåtelse att äkta hvarandra; hvilket dock, kanske, ströfvar närmare intill gränsen af förbudna leder. Angående svågerlag', har man ännu icke insett, åtminstone icke erkänt det. Man har ansett äktenskapet derinom för halft lofligt, halft olofligt, för så tvistigt, tvetydigt, orådligt, att afgörandet i hvarje enskildt, i hvarje förekommande fall blifvit lagdt i Konungens band och mun. Har en underdånig ansökning derom någonsin blifvit afslagen? Någon sådan kasus känner jag icke. Har den någonsin blifvit afslagen, — hvilket väl kan vara möjligt, fastän jag icke känner det — så har det skett, icke för svågerlagets skull, utan af andra orsaker; derom är jag fullt öfvertygad. Då så är, hvartill tjenar det, att i hvarje förekommande fall besvära Konungen och betunga allmänheten? För den rike äro kostnaderna en småsak; lör den fattige, för daglönaren, handtverkaren, backstugusittaren, inhyseshjonet, en betydlighet. Med kostnaderna för en formalitet, beliöfde lian att kläda och föda sina barn och hålla dem till skolgång. Lagstiftningen har gjort mycket för de fattiga och omhuldat dem i andra hänseenden; hvarföre då icke äfven befria dem från dessa onödiga utgifter? Hörer icke äktenskapet också till deras menskliga rättigheter? Men, den allmänna moralen, familjehelgden, barnuppfostran — lagarnas filosofi, huru ginge det då med dem? Ligger der något omoraliskt i hvad Gud tillstadt och förordnat?
Han visste, att alla skulle gilla honom, om han besvarade ondt med ondt. Men om han ej bestraffade förolämpningen, skulle skalderna göra spe af honom, och hans fiender skulle upphöra att frukta honom. Han hade blott en längtan: att stöta ned Astrid, att utsläcka hennes lif. Hans vrede var sådan, att den begärde blod. Om nu en narr vågat komma och trycka sin hätta på hans hufvud, skulle han då ej rifva den i stycken, kasta den på marken, trampa på den? Om kungen lade Astrid som ett blodigt lik på hennes skepp och sände henne åter till hennes far, skulle man säga om honom, att han var en värdig ättling till den store konungen Harald Hårfager. Men kung Olaf höll ännu sitt svärd i handen, och under sina fingrar kände han fästet, i hvars guld han en gång hade låtit inrista: »Salige äro de fridsamme! Salige äro de ödmjuke! Salige äro de barmhärtige!» Och hvarje gång han i stundens ångest grep hårdt om svärdet för att stöta ned Astrid, kände han dessa ord under sin hand. Han tyckte sig känna hvarje bokstaf. Han kom ihåg den dag, då han första gången hört dessa ord. »Detta skall jag med gyllene bokstäfver sätta in i fästet på mitt svärd,» hade han sagt, »så att orden må bränna handen, då jag vill föra mitt svärd med häftigt mod eller för orättrådig sak.» Nu kände han hur svärdfästet brände handen. Kung Olaf sade högt till sig själf: »Fordom har du varit många lustars tjänare. Nu har du blott en herre, och det är Gud.» Med dessa ord stack han svärdet i skidan. Han började gå fram och åter på bryggan. Astrid låg alltjämt kvar i samma ställning. Kung Olaf såg hur hon kröp samman i dödsfruktan hvarje gång han gick förbi henne. »Jag skall ej döda dig,» sade han till Astrid, men hans röst ljöd hård af hat. Ännu en stund gick kung Olaf fram och åter på bryggan. Sedan kom han fram till Astrid och frågade med samma hårda röst efter hennes verkliga namn, och härpå kunde hon svara. Kung Olaf såg nu hur denna kvinna, som han skattat så högt, låg på bryggan som ett skadskjutet djur.
Stenen och stålbrodden hade redan återkommit till Torsten, och denne berättade konung Gerröds död. De redo sedan öfver ån och hän till det ställe i skogen, där de första gången träffats. »Här måste vi skiljas», sade Torsten, »ty mitt folk menar nog, att det nu är tid för mig att vända tillbaka.» »Nej, far hällre hem med mig», bad Gudmund, »jag skall löna dig för godt följe.» »En annan gång vill jag mottaga din bjudning», svarade Torsten; »men själf skall du nu med en mäktig skara kämpar draga till Gerröds gårdar, ty landet är i edert våld.» »Så vill jag låta dig råda», återtog konung Gudmund; »min hälsning skall du bringa konung Olof.» Därpå framtog han ett gullkärl, ett silfverfat och ett tjugo alnar långt handkläde, hvari guld var inväfdt. Han bad Torsten lämna konungen dessa gåfvor och snart återkomma. Sedan skildes de med mycken kärlek. Nu fick Torsten se Agde jarl, där denne kom ridande med ursinnig hast. Han red efter honom, och till sist närmade de sig en ansenlig gård, hvilken tillhörde Agde. Grindledet förde till en fruktträdgård, och där inne stod en jungfru. Det var Agdes dotter Gudrun, högrest och skön. Hon hälsade sin fader och sporde efter tidender. »På tidender är det ingen brist», sade han; »konung Gerröd är död, och hafver Gudmund svikit oss alla. Han har haft en kristen man dold i sin flock, Torsten den hushöge, hvilken öst eld i ögonen på oss. Nu skall jag dräpa hans män.» Han kastade hornen Hvitingarne till marken och sprang till skogs, som om han vore galen. Därpå gick Torsten fram till Gudrun. Hon hälsade honom och frågade, hvad han hette; och han sade sig heta Torsten Husbarnet, konung Olofs hirdman. »Stor månde den störste vara, där du är barnet», sade hon. »Vill du fara hem med mig», sporde Torsten, »och sedan taga emot den nya tron?»
På det stadgandet i 59 § R. 0. icke må anses utgöra ett hinder för bifall tili det af mig väckta förslag, anhåller jag att få förändra ordalydelsen uti motionen, på följande sätt, nemligen: ”det måtte Rikets Ständer besluta, att de uti Riks-Stånden väckta motioner ”tryckas, icke uti Slånds-protokollen, utan särskildt för sig, samt att de sålunda ”tryckta motionerna häflevis utdelas till samtlige Riks-Stånden på sätt som sker ”med Hillänget.” Hemställande jag att motionen i dess nu förändrade skick måtte varda till Expeditions-Utskottet remitterad. G. Cederschiöld. Den 2 November. Yttranden i anledning af Herr Cederschiölds, Gustaf, motion om särskild tryckning och utdelning af de uti Riks-stånden väckta motioner. (Rem. till Exp.-Utskottet, Prot.-Utdrag N:o 9). Friherre Cederström, R: ”Ehuru jag för min del anser en stor del af de utaf motionären framställde anmärkningar riktiga, och ehuru jag således äfven delar den önskan, att den af honom begärda åtgärd måtte vidtagas, anhåller jag dock, att i alseende på en del af hans förslag yttra min olika tanke. Motionären har nemligen föreställt sig, att, derest motionerna trycktes i ett sammanhang och utgjorde ett särskildt häfte af riksdagstrycket, men deremot utginge ur Ståndens protokoll, skulle också de respektive Utskotten vara befriade från att resumera motiverna för de inkomna motionerna, emedan det stöde hvar och en ledamot i alla Riks-Stånden fritt Prot.-Utdrag den 2 November i859. 17 frill, att taga kännedom om innehållet af dessa motioner. Men då man nu icke kan begära, all hvarje ledamot liar lill hands detta hälle vid förekommande behandling al någon fråga, så tror jag alt det är hällre, all Ulskollen hädanefter, som hittills, förpligta* all gifva en resumé al hvarje särskild motion, om än denna resumé hädanefter kunde göras i någon man kortare än hittills. Jag undantager således från milt tillstyrkande i allmänhet denna del af Herr Cederschiölds motion.