Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pröfvas det lagligt, förordne HofRätten en skicklig man, som Embetet i hans ställe förestår. Samma lag vare om Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten utan honom ej domför är. Häfver Nämndeman förfall och varder förthy HäradsRälten ej domför, eller saknas eljest fulltalig Nämnd, i andra fall, än det, som i 13 Cap. 4 §. sägs; kalle Häradshöfding af de bönder, som närmast bo, en eller flere, efter t hy, som behofvet fordrar» Tredje Capitlet, om Lagmans-Ting, upphälvesly Cap. Öfverskriften af detta Capitel ändras sålunda: Huru serskildt Härads-Ting skall hållas, som kallas urtima Ting. 2 §• Sista punkten i denna §. eller orden: ”om serskildt Lagmans-Ting vare samma” uteslutes. Femte Capitlet om Kämners-Rätt upphäfves. VI Cap. Om Rådstujvu-Piätt. Delta Capitel kommer att erhålla följande lydelse: \§- Staden med de ägor, som dit lyda och inom dess rågång belägne äro, vare Rådstufvu-Rätts domsaga. 2 §. I de städer, der målens antal så fordrar, höra flere afdelningar af Rådstufvu-Rätten vara, och göromålen dem emellan fördelas, såsom å hvarje ställe lämpligast finnes, dock så, att lagfartsInteckningsÄgtenskapsförordsBoupteckningsArfsTestamentsoch Förmynderskaps-ärenden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden till en och samma afdelning höra. iqo Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o lif 3 §. Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa söknedag derefter, skall Råflstufvu-Rätt hållas; träde ock Rätten dessemellan tillsamman, så ofta det tarfvas och Ordföranden derom tillsäger. Då skola Borgmästare och Rådmän klockan tio till Rådstufva komma. 4 §.
Jag torde ej behöfva tillägga, att, om Rikets Ständer besluta, att någon större del af RiksgåldsContorets skuld till Banken skall dessutom betalas, så blifver sedel-indragningen så mycket större. Under dessa förhållanden finner jag intet skål att fortfarande undanhålla Statsverket eller de skattdragande allt understöd af Banco-vinsten, endast för att i Banken accumulera rånbdosa capital, som blifvit fråntagna allmänna rörel sen, och delta i en tid, då man yrkar skatternas nedsättning, då extra Statsbehofven taga tillgångarne i anspråk, och då understöd lill lättade eommunicatio - Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, JV'.o 4. 5 ner och andra allmänna arbeten erkännas, såsom ett \ ill kor för fosterlandets framsteg i ekonomiskt välstånd, och för en sådan industriens utveckling l Inredd med främmande nationers, som utgör realisationens enda säkra grundval. Mili tanke år deifore, att de redan förvårlvade 5,3oo,ooo R:dr bora från Banken lill Riksgålds-Contoiret, eller till directa S<ats-behof och nu bestämda allmänna ai beten utgå, i lika delning på fem år, i den nion, ny vinst inflyter, så att Banken i alla fall bibehålies vid sitt nu egande öfverskott capital 8,3oo,ooo, och dess nu egande tillgångar för utlåningen, (deraf i 5 mill. år oanvänd} Skås med ytterligare 54o,ooo. För allmänna rSi elsen skulle jag anse fordelagligt, om en delaf Handels Discontens utlåning grundades på u plåning emot lag ränta, hvarigenom 1111 hvi lande cap tal skulle återbringas uti omlopp.
Jag, som å embelels vägnar hördes i saken, var af annan tanka och föreslog, att den ifrågasatta kontrollen skulle npdragas åt en tjensteman inom hvardera af Hofrälterna och jag gjorde det pä den grund alt förbrytelser emot charta sigillala-förordningan äfven kunna inför dessa öfversdomstolar åtalas; men icke hade jag trott att man skulle vilja gå ännu längre; ty att göra Hofrälterna till kontrollanter deröfver att Wadstena Krigsmanshus-kassa rätteligen utbekommer sina afgifter, det tror jag icke vara förenligt, hvarken med de åligganden, som tillhöra Hofrällernes embets-_ och tjenstemän eller med arten af dessa domstolars verksamhet. Ar någon kontroll i och för Wadstena Kriksmanshns-kassas skull nödig att åstadkommas, så bör dess utöfning tillhöra det embetsverk, som har sig ålagdt att granska alla räkenskaper öfver allmänna medel, ehvad dessa direkt ingå till Statsverket, eller, lill vissa verk och inrättningar äro anslagne, och det sä mycket heldre, som i förevar, fall den afgift, hvarom fråga är, skulle komma att ingå till Statsverket för att sedan genom serskildt anslag ersättas Krigsmanshus-kassan. Att på della sätt inveckla saken i st. f. att förenkla den, lärer dock ingen kunna anse hvarken nyttigt eller ändamålsenligt. Jag tror icke heller alt det varit K. M:s afsigt med den nåd. propostn, men beklagligtvis har räkenskapsförenklingen blifvit ett mål, till hvilket man nu så ifrigt sträfvar, att man dervid förbiser, att den förenkling man vill tillvägabringa i st. åstadkommer osäkerhet och förvecklingar eller just motsatsen af hvad man åsyftar.
Om detta beslut skall hafva någon påföljd, torde det vara nödvändigt att inbjuda de öfriga RiksSt:n att instämma tili R. o. Ad:s beslut, hvarå jag anhåller om propos. R. o. Ad. biföll, uppå af II. E x. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos, att de öfrige RiksSt:n skulle inbjudas alt sig med R. o. Ad. i det nyss fattade beslutet förena. Föredrogs StalsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda meni. N:o 326, med förslag till stadgande i Riksg.cont:s reglemente i afseende på Statsverkets skuld lill Ranken. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag tror mig veta, alt två RiksSt. afslagil denna omskrifning af Riksg.eontis obligationer. Om det är lillkännagifvet genom prot.utdrag., sä är det utan ändamål att besluta motsatsen. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Utsk. har, under för utsättning, att förslaget skulle blifva gilladt af R. St., intagit denna punkt i reglementet. Ulsk. liar dertill varit nödsakadl i anseende lill tidens korthet, då denna § i reglementet eljest icke kunnat hinna uppställas. Jag känner icke huruvida prot.uldr. ankommit, men enskildt är jag underrättad, alt Borgareoch BondeSt:n afslagit förslaget, som sålunda redan är förfallet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian trodde sig böra erinra, att Statsölsk. i detta mern. föreslagit alternativa beslut, hvaraf det ena afsåg den händelse, att den ifrågasatta omskrifningen af Riksg.cont:s obligationer komme att äga rum, och det andra ansetts böra fattas, derest sådan omskrifning icke blefve beslutad. Ett alsing å förslaget om berörde omskrifning kunde således icke utgöra binder för bifall till fö revarande meni.; hvadan H. Ex. nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölte StalsUtsk:s mern. Ropades ja.
Med oafbrutit afseende härö, har Banco - Utskottet fortsatt och fullbordat dess nogaste undersökning, granskning, öfverläggning och fluteliga decision uti detta, ej mindre för Riket r gemen än jemwäl för Banco-Werkct i synnerhet, högst wigtiga ämne. Efter en derigenom vunnen och stadgad full bfwcrtygclse, för ock Banco«Utskottet den nöden att nu i underdönighct uppgifva de vilkor och uttryekeliga förbehöll, hwarundcr Banco - Utskottet anser DaNgum kunna till Riksgälds-Sedlarnes Realisation biträda. Härwid för Banco - Utskottet likväl i underdönighct ej förtiga, att till Banquens werkeliga cngage, mcnt i denna delen, äfir-en under deas Banco-Utstottet fdrbehällne vilkor, vin de ö Hemliga Utskottets sida befinnas antageliga, de z:ne Stundens bifall bör förcgä. Uppö ett sädant erhällit bifall inser Banco-Utskottct möjelighctcn för Banqucn att utan nögoa best risque, men deremot med äfven dest egen dermed förknippade fördel, under följande vilkor och förbehöll kunna sig till Credit - ScdlarnrS Realisation engagera. 1:0 Att samma Realisation vid dm tiden sädant befinncs kunna äga rum werkställes pä en gäng. 2:0 Att Realisationen werkställes efter ZZ-^dclSkrb. rabatt pö 100. z:o Den M October. 4829 Z:o Akt Banquen erhåller all Disconterings, Rött i Riket, med undantag af blott Mannfactur-Oiscont-Jnrärtningen, samt Jern - Cvntoircts förlags Län till Bruksägare af dest egen samlade Fond.
Ständer aflåtna och i Usta samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller, under N:o 50 införde Nådiga proposition, har Stockholms Allmänna Sundliets-nämnd, — hvilken fått sig uppdraget att ordna de i anseende till lcolera-farsoten nödiga sjukvårds-anstalter samt å Stadens församlingars gemensamma vägnar upplåna för sådant ändamål erforderliga medel, — under åberopande af 43 § i Kongl. Kungörelsen den 12 November 1831, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att som Sundhets-nämnden, för bestridande af de kost - Slals-Utskoltets Ullålande, JY:o i 13. 5 nador, hvilka föranledts af nämnde, sistlidet år inom hufvudstaden härjande, farsot, varit nödsakad upptaga högst betydliga räntebärande lån, hvilkas återbetalning, särdeles för den mindre förmögna delen af stadens innevånare, komine att blifva ganska kännbar, Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer göra Nådig framställning derom, att ett räntefritt lån å 150,000 R:dr, emot återbetalningsskyldighet med en femtedel årligen från och med år 1855, måtte varda meranämnde stad beviljadt; och har Kongl. Maj:t, med afseende å den längre tid, hvarunder hufvudstaden nu sednast varit af kolera-farsoten hemsökt, samt de betydliga kostnader, stadens innevånare till följd deraf måst för dervarande sjukvärds-anstalter vidkännas, i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att utaf allmänna medel bevilja Stockholms stad ett räntefritt lån af 100,000 R.-dr, emot de återbetalnings-vilkor stadens Sundhets-nämnd uppgifvit.
Till hela krigslörvaltningens gemensamma öfverläggning hörer, utom de mål, som röra de tre gemensamma kontoren: a) allt hvad som krigsförvaltningen rörande ämnen i Svensk Författningssamling skall införas; b) underdåniga förslag till förändring i gällande författningar rörande krigsförvaltningens organisation eller i den af Kongl Maj:t för verket fastställda instruktionen; c) Kongl, remisser, som icke till någon viss afdelning af krigsförvaltningen äro ställda. d) underdåniga arbetsberätlelser efter hvarje års utgång; e) alla Kongl, bref och general-ordres som till ett embete ankommit, hvilka af sekreteraren blott till sina rubriker anmälas; f) krigsförvaltningens arbetsordning, så att i lika fall ett lika iakttagande eger rum på samtliga afdelningarne Sekreterare tillsättas med Kongl, fullmagt såsom chefer för hvar och en sitt kansli, med skyldighet att ansvara för kansligöromålen, nemligen: en sekreterare för general-fälttygmästareoch general-ingeniör-embetenas gemensamma kansli, samt en för hvarje af general-intendents-embetets båda afdelningars kanslier; hvaremot de nuvarande -i notarie-tjensterna inom krigskollegium kunna indragas. Sekretérarne böra i rang och värdighet ställas i jemnbredd med kamererarne, hvilket förhållande eger rum i Rikets kollegier och förvaltande verk, och detta så mycket riktigare, som i annan hän delse sekreterarne skulle komma att sakna utsigt till vidare befordran inom verket, eller att i ledamots ställe kunna utses och förordnas. Genom en sådan anordning af sekreterareplatserna vunnes den fördelen att man å generalinteudents-embetets intendents-aldelning finge en kanslichef i stället för de 2:ne som nu äro anställde å motsvarande afdelning i krigskollegium, och hvilka, såsom delande tjenstgöringen, icke, hvar för sig, kunna ega den omfattande kännedom af all å afdelningen skedd expedition, som i flere afseenden är nyttig och önskvärd. Sekreteraren i general-fälttygmästareoch general-ingeniör-embetena tjenstgör såsom sekreterare vid hela krigsförvaltningens gemensamma öfverläggningar, och den nuvarande sekreteraretjensten i krigskollegium indrages.
Dito i Riksgälds-Contoiret 400>000- .,188,602 7 8 Från Riksgälds-Contoiret aflämnadt: / Utaf den, år 1829, till Riksgälds-Contoiret influtne Bankens behållne Räntevinst för år 1828 100,000. — / Utaf influten Bevillning: / Till Försvars-Verket i allmänhet 210,000. — I afräkning på Anslaget till Allmänna Garnizons - Sjukhusets fullbordande 32,333. 16. — Anslaget till Andra Lif-Gardets Casern-Byggnad 55,000. l6 _ 397,333 16 / / | Summa R:dr 1,467,333 .6| —! Summa R:dr .,467,333 16 — Stockholm 1 December .832, C. Sjlvano (Bil. N:o 8 till 183^ 5rs Revisions-Berältelse om Riksgälds-Verket.) i8H Års Liqvidation öfver de till Försvars-Verkets iståndsättande anslagne Medel. DEBET. Banco. R:dr (k. rst J CREDIT. Banco. R:dr sk, rst. Efter Kongl. Stats-Contoiret? reqvisitioner utbetal dt: Till Kgl. Förvaltningens al Sjö-Ärenderne disposition R.d yn,000- „ Kongl. Kiigs-Collegii-Artillerie-Departemenls d:o - .128,000 „ Dito Utrednings-Departements d:o 50,000- — „ Fästnir.gs-Byggnader vid Wanås 164,166- 5. 1. „ Dito Kungsholms vid Carlscrona . 40,60.9- 2. 5. „ Allmänna Gar lii zons-S jukhus-By gg nåd en . 20,000. „ 2:dra Lif-Gardels Casem-Byggnad 21,000- * „ Försvars-Anstalterne i Stockholms Skärgård
Och minst bar jag ansett för möjligt att, med en sådan polis, finna nöjaktig säkerhet för en Lagstiftande församling under lider af politisk gäsning, då så många retelser äro för hand till folkrepresentanlernes förnärmande. Något medvetande af denna osäkerhet hade jag tyckt röja sig uti den reflexion, hvarmed Herr Polismästarens förklaring till mig slutades, att ”sättet hvarpå hufvudstadens Polisbetjening ”vöre aflönad, och det iinga antal, hvaraf densamma bestode, äfvensom anklagen i öfrigt till Polisinrättningens underhållande icke motsvarade de an”språk, som kunde göras på en väl ordnad polis, i jemförelse med den, som ”funnes organiserad uti andra hufvudsläder”. Men denna mening, för öfrigt huru grundad som helst, undanröjde dock, efter min tanka, icke den, just från förevarande exempel härledda anmärkning, att det icke vore polisbetjeningens aflöning eller dess antal, som afhulpe den här yppade värnlöshelen mot oordningar. Hvilken polis som helst, huru talrik och väl ordnad den ock vore, uppfyllde ej sitt ändamål, om den icke vore väl använd, ledd af en vaksam och nitisk polisstyrelse. Öfver hvad mitt anmärkningsmemorial sålunda innehöll hafva vederbörande blifvit hörde och uti afgifna förklaringar, sådana de i utslaget finnas upptagna, anfört: a) Herr Öfverståthållare!! Friherre Sprengtporten, att han till en början hemställde till Kongl. Hofrättens bedömande, huruvida Öfverståthållarens instruktion af den 25 Augusti 1791 kunde anses innebära något hinder för 112 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år -1840. Kongl.
Sorbon, erhållit 10,000 R:dr B:ko, som, efter gifvarens föreskrift, skola förräntas till dess kapitalet fördubblats, hvarefter årligaräntan deraf får för fattigvården användas. Framlidne handlanden Georg Northman hade ock i lifstiden skänkt 5,333 R:dr 18 sk. B:ko till en fond, hvaraf årliga räntan skall utdelas till 13 pauvres honteux. För den så kallade Fly bergska stiftelsen till fattiga barns underhållande är i det föregående redovisadt. Förutom de i staden varande läroanstalter finnes der äfven en, genom gåfva af mamsell Beata Bruhn grundlagd, flickskola, hufvudsakligen afsedd för undervisning uti handarbeten. Sistlidet år voro 25 flickor der emottagna. Fonden, som ur sprungligen utgjorde 666 R:dr 32 sk. B:ko, har, genom välvilliga bidrag, blifvit så förökad, att den nämnde år uppgick till 5,010 R:dr 16 sk. Derjemte åtnjuter skolan, enligt donation af framlidne handlanden G. Northman, ränta å 6 procent å 1,000 ll:dr B:ko. Under de sista åren och sedan hamnbyggnaden blifvit fullbordad har uti staden uppstått en ej obetydlig spanmålshandel, som synes vara i tilltagande. Stadens läge uti det bördiga Wadsbo härad gör den ock dertill särdeles passande. Sistlidet år utskeppades derifrån 29,742 tunnor. Uti staden har ett nytt, rymligt och prydligt skolbus af sten med särskild gymnastikbyggnad blifvit uppfördt och sistlidet år fullbordadt. Såsom bidrag till kostnaden derför har, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, 4,000 R:dr B:ko utgått af stiftets byggnadskassa, hvarjemte delägarne uti Mariestads sparbank, af dennes räntevinst, anslagit 533 R:dr 16 sk. under hvartdera af de 3:ne byggnadsåren, eller tillhopa 1,000 R:dr B:ko. 2:o.
Jag är öfvertygad, alt styrelseverken hafva nog sysselsättning ändå, utan att gräfva ner sig uti sädane detaljer, som i min tanka aldra bäst handhafvas af commuualslyrelserne, och jag kan derföre icke annat än förnya min begäran om bifall till Utskis förslag. O „ Åtskilliga ledamöter hördes ropa pa propos. Gr. Posse: Jag har ansett mig böra begära ordet, för att litet närmare utveckla meningen med ett uttryck, som jag i mitt förra yttrande begagnade. Jag sade nemi., att jag ansåg det icke vara Ståndet värdigt all frångå sitt i denna fråga en gång fattade beslut. Jag får nu förklara, att jag härmed ingalunda åsyftade endast den återremiss, som R. o. Ad. beslutade, dä StatsUtsk:s betänk. N:o 117 till pröfning förevar, utan alt jag fastmera åsyftade den omständighet, alt R. St. sjelfve för 10 år sedan begärt, att K. M. mätte i nåder låta uppgöra förslag till förändrade sladganden i afseende pä tolagen. Dä R. St. hafva begärt detta, och K. M. nu uppfyllt deras önskan förmedelst aflätande af en K. propos. i ämnet, sä synes del mig, som skulle det tillböra Ståndets värdighet att åtminstone förblifva conseqvent och icke frångå hvad det en gäng yrkat, särdeles då några nya skäl för ett sädant beteende ä Ståndets sida icke under tiden hafva tillkommit. Här har blifvit nämndt om den olikhet, som förefinnes i tolagsafgifterne, inom det korta afståndet af 6 fjerdingsväg. Detta påminner mig om ett förhållande, som är constaleradt, att nemi., till undvikande af högre tolags erläggande i en stad, fartyg seglade till en annan pä 6 fjerdingsvägs afstånd belägen stad, der tolagsafgifterne voro mindre och förlullade der sina varor, hvilka sedan fortställdes till destinationsorten. Sädant är stridande emot god ordning och påkallar en reglering, som jag anser vinnas genom den K. propos. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
“se jag vill tillstädja dig koträck i stället för människoträck att öfver denna tillaga ditt bröd“ öfverträffa i oförsagdhet inför det nutritionella t. o. m. Heines beskrifning om hvad han såg i stolen i Hammonias kammare — en lika brutal ironi torde ock ligga bakom orden hos dem bägge. Och en beskrifning som denna af skökan Jerusalem hos Hezekiel: “Vid hvarje vägskäl byggde du dig din höjd och gjorde din skönhet till en styggelse och utspärrade dina ben för enhvar som gick förbi och bedref mycket horeri“ samt hela den föregående och efterföljande skildringen är knappast mindre ohöljd och rakt på sak än det mäst frispråkiga hos Heine såväl som hos Shakespeare äller Bellman, ehuru skilnaden i syftet kan vara mycket olika — hos profeten är syftet att värka afskräckande, hos de andra är afsikten löje, satir, humor äller bara att skildra lif sådant det är.1 Jag har t. o. m. tyckt mig hos Hezekiel känna igen “die blauen Husaren“, som af Heine inkvarterats i ett flickhjärta, i “Assurs söner“, för hvilka Oholiba-Jerusalem brann, “ståthållare och höfdingar, som kommo till henne präktigt klädde, för ryttare, som redo på hästar; ståtlige unge män allesamman.“ Men skilnaden mällan den skräckfulla afstraffande hårdheten i den fornhebreiska profetian och det spefulla lättsinnet hos den modärne skalden är alltför himmelsvid att man på allvar häri och i andra likhetsdrag, som kunna vara tillfälligheter, skall kunna se någon djupare likhet. Jämförelsen mällan Heine och Hezekiel äller andra profeter får därför tillsvidare stå i sitt värde. Vill jag slutligen göra en jämförelse mällan “Höga visan“ och Oskar Levertin finner jag visserligen paralellställen som detta i Höga visan: “Från dig har vuxit upp en lustpark af granatträd med kosteliga frukter, koferbuskar och nardusplantor, nardus och saffran, kalmus och kanel och alla slag af luktträd, myrra, aloë och alla slag af ädla kryddor.
Då det finnes socknar inom riket, som äro så vanlottade på de vanligen första kommunikationsanstalterne, vägarne, under det större delen af landet hafva icke allenast landsvägar, utan, hvad ännu bättre är, i rikets mellersta och södra provinser de beqväma jernvägarne, som blifvit anlagda på Statens bekostnad, torde det icke af någon kunna anses orättvist eller derföre synas för mycket hegardt, att, Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 57. 85 sedan man nu kommit så långt på ena stället i riket, man äfven bör få något för kommunikationens upphjelpande på andra håll. Sedan numera genom Kongl. Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsens försorg arbetsplaner och kostnadsförslag blifvit upprättade dels för förbättring och iståndsättandet af den ofvannämnda ofullständiga vägen från Ramsele socknegräns till Bodums kyrka, uppgående till en beräknad kostnad af 28,250 Riksdaler Riksmynt, samt dels för uppbrytning och iståndsättande af ny väg från Bodums till Tåsjö kyrka af nära 4j2 mils längd, upptagande en kostnad af 72,000 Riksdaler Riksmynt, af hvilken summa Tåsjö och Bodums socknemän åtagit sig ansvara en tredjedel jemte vägens framtida underhåll, vågar jag, sedan här ifrågavarande anslag blifvit förordadt så väl af Konungens Befallningshafvande i Wester-Norrlands län, som af Kongl. Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer täcktes af allmänna medel anvisa ett anslag utan återbetalningsskyldighet för förbättring och anläggning af ny väg från Ramsele sockengräns genom Fjellsjö och Bodums socknar till Tåsjö kyrka i Wester-Norrlands län af 76,250 Riksdaler Riksmynt; hvaraf hälften borde utgå under år 1866 samt andra hälften under år 1867 eller då arbetet befinnes vara verkstäldt. Anhållande om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet, hvarest fullständiga handlingar och kostnadsförslag komma att företes. Stockholm den 8 November 1865. P. Engman, från Wester-Norrlands län. Häruti instämmer: P. Tjernlund.
Går det lätt för monsieur att arbeta nu? ALLAND. Ja. LOUISE nickar upprepade gånger. Det visste jag. ALLAND. Du är en märkvärdig liten kvinna. Aldrig pockande, aldrig nyfiken. Inga frågor, intet bråk – och ingen jämmer för det jag håller dig borta från min atelier. LOUISE. Jag vill inte komma dit förr, än du sjelf ber mig. ALLAND. Lilla orm! Jag börjar frukta, att du ämnar beveka mig genom din blidhet. LOUISE. Tror du det? Då måste jag ju bli pockande för att visa, att du tar fel. Skrattar. Men det skulle vara mycket svårt för mig. ALLAND ser ut i trädgården. Jag kunde ha lust att kyssa dig, men det går väl inte an. Det återstår mig således ingenting annat än att säga farväl. Reser sig upp, bugar sig och tar hennes hand, som han kysser. Adieu, fröken Strandberg! Hviskande. A bientôt! Han tar sin rock och hatt och går ut i trädgården för att säga farväl till de andre. Det blir allmänt uppbrott. Gästerna komma in, och taga farväl under sorl och skratt. BERGSTRÖM till Johansson. Du sjöng falskt, din bof! Tror du inte, att jag märkte det? JOHANSSON. Det var du sjelf som gnällde för högt. Du har inte öra – inte sant, Viggo? Det var han, som sjöng falskt? VIGGO. Det hörde jag inte. LIND som håller på att säga farväl till Louise. Monsieur Alland! Vänta ett ögonblick – vi få sällskap. ALLAND. Det skall bli mig ett stort nöje. De gå. BERGSTRÖM till Lilly. God natt! Är Erna gången? LILLY. Ja, hon mådde inte riktigt bra. JOHANSSON bugar sig för Louise. Tack för i kväll! Det var mycket gemytligt, fast den bofven Bergström sjöng falskt. LOUISE. Jag tyckte, det lät mycket vackert. BERGSTRÖM. Jag bryr mig inte om att försvara mig det var han sjelf som inte höll sig uppe det är just hans svaga sida, både som menniska och konstnär, att han inte kan hålla sig uppe Bugar sig för Louise. Tack för i afton!
Ledamot att lita sitt särskildta Betänkande, rörande anmärkningar i anledning af StatsRådets Protocoll, åtfölja Utskottets Betänkande i samma ämne. Äfven får jag erinra att så väl 107 §. i RegeringsFormen som 29 §. i Riksdagsordningen ålägger Utskottet ovilkorligen, att hvad det, i anledning af StatsRådets Protocoll anmärkt mot StatsRådets eller StatsSecreterarnes åtgärder, för Riksens Ständer tillkännagifva. För detta ändamål har Grundlagen stadgat ett ConstitutionsUtskott: och för samma ändamål torde Medlemmarne i samma Utskott hafva blifvit valde. - Samma §:r i 778 Pen lj Juli f. m, Grundlagarna hänskjuta till Riksens Stän* ciri? eget godtfinnande att å dö af Constj. tutionsUtskottet meddelda anmärkningar gö« ra afseende.