Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Lefren har gjort en hemställan, huruvida icke jag skulle vilja erkänna, alt, såvida icke Presteoch BorgareSlins prot.uldr. funnits, R. o. Ad. varit nödsakadt att uppskjuta sitt beslut i äninet, intilldess man om de andra Ståndens beslut blifvit underrättad, samt att om R. o. Ad. derförinnan förändrade sitt beslut, och två andra Stånd emedlertid hade förenat sig med R. o. Adis första beslut, så skulle ett R. St:s beslut derigenom blifva upprifvet. Den värde ledamoten har förbisett sjelfva saken och derigenom kommit till en helt och hållet oriktig conclusion. Om vi ej hade något prot.- ntdr. ifrån Presteoch BorgareSftn, så äga vi likväl StalsUlskts afgifna betänk., som upplager de anmärkningar, hvilka 28 Den i April f. ra. ifrån Presteoch BorgareSt:n blifvit gjorda, men som ej varit framställda hos R. o. Ad. och BondeSt. Genom delta meddelande ifrån Utsk. har R. o. Ad. kommit i tillfälle att pröfva huruvida de gjorda anmärkningarne vore grundade eller ej, och som grundlagen ålägger R. o. Ad. att besluta öfver Ulsktns betänktn, som till R. St. afgifvas (ej öfver sådana, som innefatta svar till ett enskildt Stund på dess återremiss, der de öfriga Ståndens beslut gäller såsom R. St:s), så finner jag för min del intet hinder för R. o. Ad. att utan någon kunskap om hvad Presteoch BorgareSttn beslutat bevilja anslag för ifrågavar. inrättning, och det utan allt afseende på den summa, som motionären föreslagit. Utsk. kommer då i tillfälle att sammanjemka frågan, då slutl. votering i förstärkt Utsk. kommer alt för sig gå, om Stånden ej kunna förena sig om det betänk., som Utsk. andra gången afgifvit, på grund af återremiss ifrån två, tre eller alla fyra Stånden. Den 49 Jpns åberopade mom. afser den händelsen, att ett betänk, endast ifrån ett Stånd återremitteras.
Yi veta att ett annat Utsk. afsett summor just till samma ändamål, hvartill dessa 61,000 Edr äro anslagna, till understöd åt seminarii-lärare och elever m. m. Tillräckligt torde således nu vara, att afgöra, det den personliga skydds afgiften må till halfva sitt belopp användas till folkskolans ordnande. Den öfriga delen af frågan deremot bör komma att bero på öfverläggningarna ang:de S:de hufvudtiteln; vi skulle eljest binda händerna på oss sjelfva i afs. på denna titel. Jag anhåller fördenskull, att i fråga v: de mom. måtte bifallas, med den förändring, att de deri förekommande orden: »emot det att de å Riksstatens 8:de hufvudtitel f. n. upförda anslag till folk-undervisningens befrämjande, tillsammans 01,650 Edr Ernt, komma att indragas», uteslutas. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom Gr. Björnstjerna yrkat bifall till denna punkt, med den förändring, att de deri föieko.nmande orden: »emot det att de å EiksStatens 8:de HufvudTitel f. n. upförda anslag till folk-uudervisningens befrämjande, Dea 7 "Oktober. 35 tillsammans Cl ,0b0 Rdr Itmt, komma att indragas», uteslötos, blef förev.-de punkt med denna förändring bifallen, efter först till bifall derå, utan förändring, framställd propos., som besvarades med Nej. Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde den 3 dennes på bordet lagda Mern. och Betänk., nemi. från ConstilulionsUlskotlet : N-.o 34, med förslag till ändring Uti 17;de oeh 2-2:dra §§ Beg:slön, åsyftande förstärkning uti antalet af Högsta Domstolens ledamöter; N:o 35, med förslag till tillägg vid rista § 9:de morn.
Många flera dylika försummelser vore lagda Kongl. Technologiska Institutet till last, hvilka motionären ansett sig icke behöfva upprepa.. 8 Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 46, Motionären har ansett för sin pligt att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet pä dessa förhållanden samt, i följd deraf, föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära nedsättande af en Comitée af sakkunnige män, sorn skulle undersöka och efterforska orsaken till den Technologiska undervisnings-anstaltens ringa framgång, och hvarvid borde utredas, om denna orsak ligger i sjelfva dess stadgar och instructioner, eller i desammas försummade efterlefnad. Skulle då befinnas, att stadgandena voro felaktige, så har motionären önskat, att den grundsatts följdes vid deras omarbetning, att Institutets göromål, så mycket som möjligt, fördelades emellan Tjenstenvännen, på deras ansvar, under Directeurens ledning och öfverinseende, samt att samlingar och effecter, emot hvad nu egde rum, till vårdande öfverlemnades åt vederbörande passande tjenstemän, enär det måste vara öfver En mans höfva att vara allmän ledare af så många och olikartade göromål, rågifvare, administratör och på samma gång vårdare af en sådan Inrättnings vidsträckta samlingar. Skulle deremot befinnas, att hufvudsakliga felet legat hos en eller annan af Institutets tjenstemän, så torde det vara mest lämpligt att den felaktige aflägsnades och ofördröjligen ersattes med en annan, af hvilken nian kunde hoppas något bättre: och har motionären slutligen hemställt, att, innan, genom en sådan undersökning, verkliga förhållandet med denna dyra Anställt hunnit utrönas, Rikets Ständer måtte vägra anslag för densamma. Rå denna motion hos Vällofl. Borgare-Ståndet förevar, hafva Herrar Lagergren, Schartau, Noring Hörnstein, Nordvall, A. Berg, Petré, vice Talmannen Brinck, Boström, K. A.
las V i hafva d o c k äfven några kvinnliga fackföreningar, och bland dessa intaga onekligen barnmorskesällskapen ett af de förnämsta rummen, o m man tar hänsyn till yrkets vikt och det beroende, hvari hvarenda familj på sätt och vis står till dess medlemmar, hvilket förhållande likväl hittills lämnats hart när obeaktadt, ej minst af det kvinnliga könet. O c h ända till f ö r ett tiotal år sedan hade barnmorskorna själfva icke gjort något för att genom en sammanslutning söka få sin ställning o c h sina utgifvare: HELLBERG. J. Nordling. TJtglfningstid: hvarje helgfri Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 26 juli 1895. N:r 30 (397) Iduns fredag. Lösnummerpris 1 5 öre (lösn:r endast for kompletteringar.) 70 öre p r n o n p. - r a d. Hedén. villkor förbättrade, hvilket d o c k sannerligen i deras, o m något yrke, kan anses af bchofvet påkalladt o c h af omständigheterna berättigadt. Förhållandet är j u nämligen så, att under det barnmorskan i sitt ansvarsfulla yrkes utöfning i vissa fall i synnerhet på landsbygden kan jämställas m e d läkaren (man erinre sig blott de många operativa åtgärderna), så är hennes sociala anseende o c h ställning likväl sämre än en folkskollärarinnas, hvartill kommer, att de ekonomiska villkoren helt o c h hållet äro beroende af kundernas godtycke. H o n får nämligen icke » s t r e j k a », då hon kallas, men måste nöja sig med hvad man anser » skäligt » tilldela henne i lön för hennes arbete. Visserligen hafva åtskilliga k o m m u n e r nu anställt aflönade barnmorskor, men dels är detta ännu långt ifrån allmänt fallet, dels är lönen mångenstä- des löjligt obetydlig (50 å 75 kr. årligen), o c h slutligen är befattningen på grund af bristande lagstiftning så otrygg, att innehafvarinnan utan dom och ransakning när som helst kan vräkas från densamma. I DU N g &amp; 1895 Låt icke gräset växa pä vänskapens väg.
Län egande fiske, jemte dertill hörande mjölqvarn, Herreqvarnen kallad, med tre par stenar, mot en årlig afgift af 120 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, i underdånighet anhållit, att, som, genom ett i Motala ström den 12, 13 och 16 Febr. 1842 inträffadt större isdref och vattuflöde, alla vid ofvannämnde Kronofiske i strömmen uppförda byggnader och for fiskens fångande anbragta inrättningar blifvit helt och hållet bortryckta och förstörda samt dammen till Herreqvarnen likaledes bortförts, så att, jemlikt ett af Kronofogden i orten, efter anställd behörig undersökning, upprättadt värderings-inslrumerit, fiskeverkets och qvarndammens återförsättande i vederböiligt skick komme att medföra en kostnad af 6,796 R;r 8 sk. b:co, efter afdrag af de vid sista syn å fiskverket och qvarndammen befunna bristfälligbeter, E. K. M., med afseende å den svåra belägenhet, Iivari Jonsson sålunda blifvit utan eget förvållande försatt, måtte antingen tillåta afskrifning af 1841 års arrende-afgift, 1,020 R:dr, för att såmedelst bereda arrendatorn tillgång alt anskaffa materialier till verkens återuppförande elle»' ock, emot borgen, bevilja honom anstånd med arrendets erläggande, intill dess E. K, M. komme i tillfälle att härom grundlagseniigt förordna, så vida icke E. K. M., hvilket sökandett helst önskade, skulle linna för godt att låta qvarndammen och fiskverken for Kronans räkning uppföras, i hvilket fall sökanden endast i underdånighet förbehölle sig att. vinna befrielse från arrende-afgiften från och med år 1842, intilldess fiskebyggnaderne och qvarndammen hunnit ändamålsenligt nybyggas och ho - 7S Expeditions-Ulskollcts Fenstag lill undSkrifvelse, N.o ./fy. norn tillsynas; hvarjemte och för den händelse E. K.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den io November 1834- N:o 195. Uppläst och återrerailteradt hos Ridd. och Adeln den 10 Nov. i834*). godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. 1834* Preste-Slåndet den 17 Nov. — Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 17 — -r Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående åtskilliga ändringar i Kongl. Förordningen den uf Augusti i8i3, om fylleri och dryckenskap. (Lag-Ulsk. N:o iSy.) S. A. K. Rikets Ständer, som instämma uti de grunder, hvilka af Rikets vid *) Se Exp.-Utsk. Mena. Expcditions-TJtskottets Förtlag till und. Skrifvelse N-o ig5. sista Riksdag församlade Ständer uti underd. skrifvelse den i Mars i83o blifvit anförda, i afseende på då i underd. föreslagne ändringar uti Kongl. Förordningen af den 24 Aug. 18i3, om fylleri och dryckenskap, hafva dock ansett någon förändring uti det tillika aflemnade förslaget till Författning i ämnet erfordras vid följande §§. 1 §• Då Arbetsinrättningar eller Correctionshus endast på få ställen inom Riket äro anlagde, och personer, dömde att undergå fängelsestraff för fylleri, måste ofta från aflägse orter dit transporteras, hvarigenom det allmänna tillskyndas betydliga utgifter, som kunde undvikas, derest så beskaffade fängelsestraff finge vid något närmare beläget Kronohäkte verkställas; få Rikets Ständer i underd. föreslå, att andra punkten i 1 mom. af denna §. måtte förändras till följande lydelse: Beträdes någon femte gången, eller oftare, med fylleri, marde hållen till arbete ett halft år ä Fästning, Länshäkte, Arbetsinrättning eller Correctionshus; hvilketdera som lämpligast ske kan. 2 §• Då F,mbetsoch Tjenstemans embetsvärdighet
—- 7 sk. » Anm. Är arbetet sammansatt af flera trädslag, sker förtullningen efter det slag deribland, som drager högsta tullafgift. Möbler, försedda med stoppning, men utan öfvertyg, förtullas efter ofvanstående bestämmelser, utan förhöjning; försedda med stoppning och öfvertyg, förtullas efter nämnde bestämmelser med SO procents förhöjning. Flaskfoder förtullas lika med Trädvaror, mer eller mindre arbetade, ej specificerade. Anm. Flaskorna med deras innehåll förtullas serskildt. Fanérskifvor draga tull, beräknad till två tredjedelar af den, som är bestämd för Snickare-arbeten af samma trädslag. Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut att i afseende på artikeln Tågvirke, nytt, bibehålla gällande tulltaxa, lärer få anses innefatta bifall till Utskottets, af Presteoch Bor g are-St änden godkända, hemställan, att införselstullen å nytt Tågvirke må förblifva vid det genom Kongl. Kungörelsen af den 18 Juli nästlidne år stadgade belopp, 24 sk. lispundet. Utskottets hemställan, alt nu gällande tullsatser å grof och fin Ull må oförändrade bibehållas, har af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden blifvit bifallen. Borgare-Ståndet har bestämt införselstullen å grof och fin Ull till 2 sk. skålpundet, med vilkor, att Rikets Ständer besluta upphäfvandet af införselsförbuden mot väfnader af ylle, hvaremot, i händelse dessa förbud bibehållas, nuvarande tullbestämmelser å Ull komma att fortfarande gälla. Bevillnings-Ulskoltels Memorial, J\s 14. 79 Då emellertid, på sätt ofvan anfördt är, alla nu stadgade förbud för införsel af väfnader komma att qvarstå, och derigenom det vilkor förfaller, under hvilket B or g are-St ände t beslutat nedsättning i tullen å den fina Ullen till samma belopp, som för den grofva är stadgadt, eller 2 sk. skålpundet, hafva således samtlige RiksStånden beslutat, att stadgade införselsafgifter för artikeln Ull fortfarande skola bibehållas.
Riddarhus-Ordningen, vägra den af Ridderskåpet och Adeln begärda proposition. Men då 4l §• Riksdags-Ordningen stadgar, alt tjenstgörande Stats-Ministrar, Stuts-Råd, Justilise-Råd, Hof-Canzler, Justiliae-Canzler, Justitite-Ombudsman och Stals-Secreterare ej må i val till Utskotls-Ledamöter deltaga, hvilket obestridligen måste så förslås, att detta deltagande ej kan hvarken medelbart eller omedelbart ega rum, samt deraf är en klar följd* att bemälde Embetsman ej eller må, vare sig medelbart eller omedelbart, deltaga uti valen till de Electorer, hvilka skola välja Ledamöter i Utskotten; Alltså och då det i Grundlagarne hvarken föreskrifna eller ens omnämnda Bänkmansvalet, såsom första instancen af valet till Utskotts-Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln, destomera måste, uti nu ifrågavarande hänseende, vara underkastadt enahanda vilkor med Electors-valen, som, i motsatt fall, ett Grundlagsstadgande skulle genom den Grundlagarne underordnade Riddarhus-Ordningen eluderas och de facto upphäfvas, finner Utskottet, enär den af Ridderskapet och Adeln yrkade prosilion sålunda afser beslut, huruvida ett Grundlagsstadgande skall eflerlefvas eller icke, och, med Nej besvarad , skulle medföra ett mot Grundlagarne stridande beslut, stöd i Grundlagarne f®- refinnas för en vägran att berörde proposition framställa. Stockholm den 11 Februari 1840. Reservationert af Herr Cederschiöld. Oaktadt jag hufvudsakligen instämmer i resultatet af Höglofl.
Jag minnes ej huru det nämnes, endast att vår vägvisare sade att det var tjugusex fot högt och att det föreföll mig ganska storartadt genom sin bredd och det dån vattenmassan förorsakade. Det låg emellertid alltför nära den skräpiga landtbacken, der allt talade om menniskans oro, för att göra samma gripande intryck, som de andra. Vid slutet af den branta backen hade man en liten bro, som leder till en klippa, hvilken ligger midt emellan de båda största fallen. Bron går öfver det högsta. Här var en grind, vid hvilken stodo en karl och en qvinna, som för 25 öre personen sålde inträdesbiljetter till skådeplatsen för detta storartade skådespel. Jag säger biljetter, emedan man verkligen erhöll sådana, dem man lade i en för dem bestämd bössa, som hade sin plats på venstra grindstolpen. Sedan det var gjordt, öppnades grinden och man trädde ut på den med jernstängsel försedda bron. Under våra fötter brusade det väldiga fallet med en sådan våldsamhet, att det föreföll mig som om plankorna vi gingo på darrat vid tonerna af dess sång. Jag vågade icke se upp eller andas förr än jag stod på klippan, hvilken omarmades af vattenjätten. Jag såg nu med häpnad den storartade taflan. Ninni, det fordras en annan penna, än min, för att kunna skildra hvad mina blickar hade framför sig. När man kommer öfver bron har man midt för densamma en hög, gigantisk bergsvägg, i afsatserna prydd med granar och af ett riktigt vildt nordiskt utseende; derefter går man fram på den lilla bergshällen, så att man har bron till höger, och då har du de båda väldiga vattenfallen på hvardera sidan om dig. Det högsta fallet är 44 fot högt och kallas »Toppfallet», det andra, 36 fot, är liksom inklämdt emellan höga klippor och det har fått namnet »Tjuffallet.» Der jag stod, framstörtade vattnet med högtidligt allvar och okufvad häftighet. Det hvita, fradgande skummet stänkte sina glänsande perlor vida omkring. Nedanför klippan förena de sig i ett sista fall, som var endast 10 fot högt, men ganska bredt.
niå Sunna tjena till tebning od) rättelfe. ^Derjemte Ijafve <3Bi Ijoö $ongl. 9JJaj:t anhållit, att förflagen till Qiiöik od) CriminabSag, t>voilfa för närvaranbe tära t SöoSijatn bein fafttaö, måtte, tiUiSa meb bitfjöranbe mottoer od) öfriga biläger, äfvenfom be l)oö «£}ögfla ©omftolen, roib Detftäbeö föret>afb granff# ning af förflaget till SioibSag, förba fProtocoll, till trpefning beforbraö, od) aila bejla f)anblingar i tillräcfligt antal exemplar, för linbrigt priö, Slllmänljcten ttllf>anbaf>ålla<5. §• 63. sinaitcHDe fe* ©eban fftiSeté ©tanber, roib fifta fXiföbag, anfett pröfningen af e"S"sto«tt, på Jtongl. ^aj:tö ^åbiga befallning, utarbetabt od) till bern öf Set utgifvaé, ocf) till Sänené dbuél)ållningö>©älljSap utbelaö; odf) ^ongl. 9)?aj:t, efter bet dpuéf)ållningö<©ällfSapen, od), ber fabana ej funntté, ^ongl. 9ftaj:tS SSefallningéijafvanbe meb unberbåniga
På hållplatsen var stimmande fullt med åkdon; hästarne stodo och viftade flugorna bort med svansarne och åto ur vagnarne, och drängarne gingo och buro vatten åt de törstiga djuren. Rundt omkring hade grupper lägrat sig under träden; kvinnorna dukade upp ur korgar, och männen drogo korkar ur buteljer. Uppe från restaurationsplatsen ljöd manssång; och Truls och hans sällskap styrde kosan direkte dit. När de hunnit till jernvägsöfvergången, slutade sången; strax derpå hörde de någon hålla tal. På sluttningen var talarestolen rest, och uppåt höjden stod bänk bak bänk. Bakom den sista bänken stod man som en enda massa. De armbågade sig fram, med Truls i spetsen, från sidan, mot de främsta bänkarne till. «Mår du icke bra?» frågade Truls ömt; – han hade kommit att kasta en blick på kusinen: hon var blek och andfådd. «Jag vet inte, men jag är så underligt trött,» svarade hon, hviskande, rädd för att störa talet. Truls såg sig om: fullsatt, hvarenda plats upptagen; endast på första bänken funnos ännu några lediga platser. Den var nemligen reserverad för honoratiores: en teologie professor från Lund, «vän till folkhögskolan», en annan professor i djurläkarekonsten, och så en oändlighet kvinliga väsen, tanter och kusiner till föreståndarefamiljen. Truls fattade resolut kusinen under armen och styrde fram mot den heliga bänken. Som med ett ryck i en och samma tråd stodo alla honoratioresögon rigtade på honom; sjelfve talaren gaf honom en sned blick och gjorde en ofrivillig paus. Truls var nemligen känd; och han var på den kanten persona ingratissima. Ytterst på bänken satt en fyratioårigt utseende dam: det var föreståndarens dotter, numer hans egen och institutionens allt i allo, genom sitt sannt kristliga sinnelag intimt förbunden med teologiska fakulteten i Lund, till på köpet en af landets främsta kvinnosakskvinnor, «Morgontidningens» och fru Forsmans skånska filial. Hon betraktade den unge mannen med en blick full af förvåning öfver hans fräckhet; Truls helsade förbindligt, sköt sin följeslagerska in på bänken och satte sig sjelf vid hennes sida.
Konungen godkänd rakning erhållit af Hans Excellens Herr Ri sMar, kalken Grefwe I^erfc-n, 1825 d. r3 November 5000 1805 d. 26 November 1500 och af Pommerfla Kammaren r8r>Z d.6NvV. Zl25 Transport R:dr. 46953 3 3000 Z000 §68 Den 14 November. Transport R:dr. Skolande en del af de för Leffe medel inköpte Hästar och Eqvipager m. m. wara öfwerförde hit till Stockholm och säledes wid uppteckningen, såsom f. d. Konungen enskildt tillhörige, uppgifne: Och z:o Likmätigt f. d. Konungens förordnande afd. 19 Febr. 1806 skulle underhållskostnaden för de Hästar, som frän Swerige Sfwerkommit, och af Hof-Stallet manligen besörjdes, för Statswerkets räkning bestridas, men för f. d. Konungens i och för kriget anskaffade Ha star, betalas af deff enskildte medel; och belöper, efter häröfwer författad utredning, ersättningen as Konungens medel till - och således nllsam. Pom. Cour. R:dr. . som, efter beräkning af 1 R:dr. 12 ff.p. Courant för R:dr. B:co. gör i R:dr. Den i4 November. Transport R:dr. Dessutom slutar sig Herr HofMarstalken von klarens redogörelse med en Balance honom tillgodo af I458Z R:dr, 9 ssPom. Cour. eller i R:dr. Specie, 11668, 7 ss; hwarwid dock Herrar Commirre. rade anmärkt, att denna fordran, ej till dess rätta belopp kan bestämmas, innan Herr HofMar? ftalken sig utlätit öfwer de anmärkningar, som wid denna redogörelse förekommit, men såsom härrörande frän förskotterna nll f. d. Konungens, enskildta behof, bör den följakteligen af den för dem inflytande ersättning godtgö - ra - Summa R:vl, 67o Den i4 November.
Ilsmiltons yrkande, att hädanefter, säfom förut warit brukligt, mätte i allmänna Kyrkobönen, näst efter det Kongs. Huset och framför trogne Embetsmän Swensta Folket införas Apr. 228. 359. ;6i. 721. 822. 879. — med öfwerlemnande af Hr. Doct. och Vist. v: koscnstsins förflag till förändring och förklaring af 2;. §. Riksdags - Ordningen i enlighet med stadgandet uti 52/ §. Reg. Form. att Hrkc-Biskopcn alltid stall wara Taleman för Preste-Ständet, samt 5;. §. Reg. Form., för att bringa densamma till fullkomlig enlighet med §. Riksdags-Ordn., Apr. 232. 721. 822. 882. — rörande National Representation, Apr. 248. 696. 824. Maji 127;. — rörande den af Hr. Riddarhus Secreteraren Silwerstolpe föreflagne Lag och HushällningsBcrcdning, Ape. zog. 72;. 82;. i anledning af Gref. koll. Ilen. 6^1- tenllorg, yrkand» om en sädan förändring af 34 K. RiksdagsOrdn., hwarigenom Allm. Besw. och Lecon. Utskottets Åtgärder sträcktes äfwen till mäl deri Ständer äga rätt att befluta, Apr. 1216. Maji 1264. 1071. — med utlätande öfwer Hr. X. W SiiÄes anmärkningar wid TryckfrihetsFörordningen , Apr, 1032. Tontracts-prostar; Se prostetunna. Lontrasignatio» saknad ä Kongl. Maj:ts nähiga Proposition om bestämmande af en wist UnderhällsSumma för f. t>. Konungen, Aug. 889. ?7r. Register. Convent,eners upprättande emellan Pastorer och Församlingar Iuni 860.
Banken äfven må emottaga till förvar, för så. vidt utrymme och läglighet dertill inom Banken gifves, under försegling af insättaren, paketer eller annan flyttbar egendom, utan att om innehållet undfå uppgift, och utan ansvarighet å Bankens sida för oförvållad skada och tillfällig olycka. I förhållande till tiden och det nedsatta godsets rymd, eger Banken att för sådan deposition uppbära en afgift, som i Reglementet kommer att bestämmas. Beträffande den i 13:de punkten, under Lit. A., omnämnda depositionsrätt af landets gångbara mynt å så kallad löpande räkning, har det ej kunnat utan uppmärksamhet lemnäs, att den för närvarande begagnas af tvänne slags insättare, som noga höra åtskiljas, nemligen sådana, som aldrig utställa invisniugar tili större belopp än deras hos Banken insatta behållning utgör, och sådana, som med Banken öppna räkning egentligen i ändamål att genom större eller mindre öfver-assignering derå begagna en hos allmänheten egande credit. Att Depositioner af det förstnämnda slaget för Banken innebära ea fördel, lärer svårligen kunna bestridas, enär desse i sin grund äro att betrakta såsom åt Banken lemnade räntefria lån. Utskottet anser derföre, i5:o att Depositioner å så kallad löpande räkning böra fortfarande, utan afgift hvarken vid insättning eller uttagning, få ega rum för det slags insättare, som icke någonsin utställa invisniugar till större belopp, än deras hos Banken insatta behållning utgör. Till Deponenter af denna dass räknar Utskottet: alla Kongl. Majit och Kronan eller Rikets Ständer underlydande allmämia-^Verk och/Cassör; de under jStÖckhoJm** 'Stads*' 'Styrelse hörande Embetsverk och Cassör; saint för^öfrigt sådana allmänna Inrättningar, Välgörenhets-anstalter, m. fl., om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att ingen öfverassignering kommer i fråga-.