Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ull inkommit under benämning af grof Ull, hvars medel-tull för dessa 3:ne åren endast utgjort 5 r:st. per Antager man åter, såsom en gifven följd häraf, att både grof och lin Ull är behöflig för Klädes-Fabrikerna och husväfnaden, så förfaller också derigenom all fråga både om förbud emot införsel och om en högre skydds-lulls påläggande; men då återstår ändock till öfvervägande, hvilket som är förmonligare för både Ull-producenten och Fabrikanten inom Riket, och således rättare, antingen att, som hittills, hafva en lägre tull på den grofva Ullen och en högre på den fina, eller en medeltull på båda slagen. Att vår inhemska Ull är i ett gan - Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 27. ska lågt värde, kan icke nekas, och är förmodligen den egentliga orsaken till det yrkade förbudet emot införsel af Ull; men detta låga pris kan , efter Utskottets tanka, icke härröra af annat, då införsels-qvantiteterna bevittna, att någon öfver-production af denna vara inom Landet icke finnes, än att den sämre Ullen, eller rättare det slag af Ull, sorn inom Riket allmänligen produceras, fås för ett lågt pris ifrån continenten och är, som ofvan visadt är, belastaöt med en alltför ringa inlörsels-tull. — Kunde priset på den så kallade grofva Ullen i någon mon ökas, så skulle det äfven o t v i f velak tigt verka till fördel i priset å den fina Ullen, hvilken senare vara dessutom, efter hvad nyare tiders ei farenhet styrkt, kan uthålla täflan med andra Nationers production i verlds-handeln. När nu härtill kommer, att en högre tull å den fina Ullen endast skulle leda dertill, att den införtullades såsom grof Ull, har Utskottet icke tvekat att företrädesvis föreslå en medeltull af 4 sk. per för all okammad Ull, hvarigenom äfven den rätts-princip gynnas, att massan af Landtman , hvilka producera Ull af det slag, som i förtullnings-afseende hänföres under benämningen af grof
Commenderade den 6 Augusti Jägarekedjan vid den ena Frontsidan, då Fienden med storm sökte intaga Strålsunds Fästning. Räddade vid Strålsunds evacuering den 19 Augusti allt hvad för Svenska Kronan räddas kunde. Eller öfvergången tillÖn Rugen utnämndes jag till Commendant, på AlteFähr, med befäl öfver en betydlig styrka af alla vapen, inclusive en flotlille af 6 Canonslupar. 1808. Commendant i Stockholm. Den i5 December f. ra. La des Tjenstgörande vid GeneralAdjutantsExpeditionen för Armeen, i egenskap af Chef de Bureau. Befordrad till, ÖfversteLieutenanL Chef för Landstormeni Pommern. Commendant i Bergen. Under sednare Franska Invasionen som Krigsfånge afförd till Frankrike. Entledigad fångenskapen, beguf jag mig lill Norrige. Utnämndes till Öfverste. Erhöll Allernådigst uppdrag, att utarbeta TjenstgöringsReglemente för Armeen. Detta arbete fortsattes i Irenne år. Chef för irsta InfanteriFördelningens Stab. Förrättade en resa till Gottland, med Allernådigst uppdrag att Inspectera NationalBeväringen derstädes, samt att med ett Project lill en ny organisation för densamma i underdånighet inkomma. Bevistade Lägret å Malmen vid Linköping. Bevistade det stora Lägret i Skåne. Årliga Embelsresor. Carl Silfverskjöld. på bordet. Den i5 December f. m. 77 Grefve Cronhjelm, Otto August, anförde följande:
Rektor åter behöfves för skolans angelägenheter, och den duglighet för handlingsverksamhet hans tjenst förutsätter, bör äfven i många andra fall göra hans deltagande i Domkapitlets göromål gagnelig. Lag-Utskottets Betänkande N:o 47. 15 Om således Utskottet saknat giltiga skäl att anse rätta tidpunkten för förändring i Domkapitlens organisation nu vara mera allägsen än förut, så hade det bort åt de framlagda förslagen egna mera uppmärksamhet än under denna oriktiga förutsättning skett. Så mycket mera skäl hade varit att icke nu undanskjuta denna fråga, som det är kändt att Kongl. Maj:t uppskjutit att fatta beslut om de vid läroverken le digblifvande prebende-pastoraten till dess frågan om förändring af Domkapitlens or ganisation blifvit i nåder pröfvad, och ännu icke, mig veterligen, vidtagit någon åtgärd i detta afseende, hvarföre möjligheten af deras användande för denna organisation ännu står öppen. Utskottet har äfven sökt stöd för sitt afstyrkande i några vid de framställda förslagen gjorda anmärkningar. Då jag, för min del, tinner det af Domprosten Knös framställda lämpligt och antagligt, inskränker jag mig till att granska de anmärkningar, som dervid blifvit anförda. Det af Rikets Ständer vid förra riksdagen antagna förslag grundade sig till en del på »valprincipen.» Deri är visserligen en skilnad emellan detta förslag och det nu ifrågavarande. Men denna valprincip har icke blifvit af Kongl. Maj:t godkänd, och visserligen på goda skäl. Den har icke vid stifts-styrelserna funnits. Derigenom skulle ock inträffa att Domkapitlens Ordförande, Biskoparne, vid hvilkas utnämnande Konungen är bunden inom ett af stiftets Presterskap upprättadt förslag, och flertalet af ledamöterne skulle utses af stiftets Presterskap. Det förtroende, Utskottet vid förra riksdagen trodde derigenom skola beredas dessa ledamöter, har ofta nu vunnits af icke valda ledamöter, och skall utan tvifvel alltid förvärfvas af den redbare och duglige mannen, såsom ock erfarenheten visat att den valde embetsförvaltaren kunnat förlora det ibland dem, som valt honom.
— Det är icke talträngdhet, som hos mig upphöjt till pligt hågen att yttra min opinion i denna fråga, det är, vid Gud, intresset för en reform, stegradt af en må vara kort men dock för mig öfvertygande erfarenhet af bristerna i vårt a3o Den ai April f. m. nu var. representationssätt — och då jag kanske snart går att lägga min löst för eller emot det förslag, som nu är under öfverläggning, anser jag icke för mig likgiltigt, huruvida Ståndet tror eller icke tror alt jag väljer min voteringssedel på grund af en hos mig förut stadgad eller en tillfälligtvis bibringad opinion. — Jag har sökt göra mig reda för denna stora fråga så vidt mina inskränkta insigter gjort det möjligt — må man äfven infalla, då man hört mig till slut, alt mina åsigter äro af samma halt. Jag skall ej blifva vidlyftig — se här min trosbekännelse. Hvad är det Svenska nationalförsamlingen bör representera? — Är det de till större delen af okunnighet ensidiga viljorna hos 3 millioner individer, af hvilka mängden, utan begrepp om samhällets högre ändamål, endast dyrkar det enskildta, tillfälliga intresset? — eller är det de samfällda viljorna hos medborgare, hvilka, antingen af en erfarenhet, vunnen genom verksamhet, utvecklad under vissa samhällsförhållanden eller af en omdömesförmåga, förutsättJig på grund af en relativt lill mängden af individer inhemtad högre bildning, eller af besittningen af en viss del af den samhällsförmögenhet, hvars skydd och förkofran just utgör samhällets ändamål, hemta anspråk på rättigheten att blifva hörde der samhällets angelägenheter discuteras. Jag tror det sednare — jag tror att det mest rationella sätt att få den sunda allmänna viljan representerad, är att sammanföra valda folkombud inom dessa cathegorier.
45 som en, lagsökningen föregående säkerhet å gäldenärs person, då mera måste antagas hafva afseende på bysättning i den mening, som genom 1841 års Författning deråt gifvits, skulle qvarstå utan ändamål eller verkan, om bysättning endast ägde rum för fordringar af ofvanberörde särskilda beskaffenhet, enär omförmälde föreskrift hvarken vore behöflig eller tillämplig vid fråga om vexelskulder, samt hysättningen för skulder, grundade på löpande förskrifningar eller invisningar, så länge den strängare exekutiva kraften och dermed äfven den i särskilda Författningar bestämda rättigheten att erhålla bysättning fortfore, genast finge användas vid bristande kontant betalning, oaktadt gäldenären ägde gods att gälda med: att JustitieKansleren alltså icke tvekade att antaga, det 1 § uti Kongl. Maj:ts ifrågavarande Förordning af den 10 Juni 184-1 innefattade ett i utbyte emot 10 § i 5 Kap. Utsökningsbalken gifvet allmänt stadgande, att borgenär ägde njuta bysättning å gäldenär för domfäst fordran af hvilken beskaffenhet som helst, samt att de vid slutet af §:n tillagda orden: ’’efter thy derom i hvarje fall är stadgadt”, endast antydde, att hvad lag, angående sättet och ordningen för vinnande af bysättning, i olika fall föreskrefve, jemväl förblefve gällande och borde iakttagas: att af föreskriften i ofvan åberopade 2 § uti 8 Kap. Utsökningsbalken, sådan densamma, efter de i nämnde Kap:s öfrige stadganden gjorde ändringar, nu qvarstode, jemväl vore uppenbart, att bysättning i allmänhet och derest icke, för särskilda fall, annorlunda funnes uttryckligen förordnadt, ej finge äga rum förr, än utmätning enligt 5 Kap. nämnde Balk föregått och såmedelst utrönt blifvit, att gäldenären saknade tillgång till skuldens gäldande: att JustitieKansleren hämtade ytterligare stöd för dessa åsigter från innehållet af Rikets Ständers LagUtskotts, i anledning af den Kongl, propositionen afgifna och af Rikets Ständer godkända betänkanden, samt särskildt från de omständigheter, dels att ett hos Rikets
Proposition JM 67. 27 ten, samt de verkställighets-åtgärder i öfrigt, som föranledas af den blifvande författningen om allmänna beväringsmanskapet, vill Kongl. Maj:t framdeles, sedan Rikets Ständer för sin del pröfvat hufvudfrågan, låta i dessa ämnen utfärda den särskilda Förordning, som kan finnas nödig. Bevärings-kommittéens betänkande skall till vederbörande Utskott blifva öfverlemnadt, och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. CARL. ./. M Björnstjerna 2R Kongl. Maj.ti Nåd. Proportion M 67. Förila^ tin Författning, angående Allmänna Beväringsmanskapet. Om tiden för bevaringspligtens inträdande och upphörande. % * Skyldigheten att till rikets försvar ingå i allmänna beväringen skall för hvarje Svensk man vidtaga med året näst efter det, då han fyllt 20 år, och fortfara till och med det år, då han uppnår 23 år; dock med den utsträckning och de undantag, som i §§ 3, 4, 3, 6 och 7 omförmälas. Beväringsmanskapet användes dels för armeéns, dels för flottans behof, enligt hvad här nedan bestämmes. Det undergår mönstring på sätt derom särskildt är stadgadt. % 2.
Och har Svensken nu i detta ögonblick upphört att äga sin så beryktade och lyckliga tillgifvenhet för fordomdagsordning, tili hvars bibehållande, äfven i skadliga fall, han så otta genom motstånd och upplopp bekymrat sina visa och varsamma Konungar? — Ämna vi hädanefter icke aga någon Styrelse, icke lemna eller fordra Den aG F e 1) r u a r i i’, n». fordra lydnad och aktning? Om vi det likväl önska; hvarföre då genom ladel, hån och bitterhet utdrifva sjelfva andan och själen i stat och samlif, vördnaden och kärleken, utan hvilka alla lagar äro falnade lik? Ingen fiende slår på våra gränsor; lagen har ej upphört att lemna oss rätt och skydd. Vettenskaper, åkerbruk, bergverk, slöjder och handel förkofras; ingen statsskuld trycker vårt Rike. Hvarföre då denna onaturliga brådska? Hvarföre hopa ändring på ändring, innan någon enda hunnit bekräfta sin nytta, innan ännu någon förmått fastlänka sig vid allt det öfriga? —När har den regeln upphört gälla, att endast det onda öfverraska!' oss brådstörtad!, men att det varaktiga goda blott långsamt kan förvärfvas, eller när har den blifvit ulan kraft, att icke olyckan utan medgången alstrar öfvermod) och att detta bådar fall? I sanning, vi vore ej så storlåtiga, om verkliga plågor oss beklämde. En mild Försyn har befriat Sverige från försteget uti samhällenas skiften. Andra länder i vår verldsdel äro dertill utsedda. Redan äro flera af dem inbegripna uti försöket af de nya lärornas användning ; hvarföre icke dä afbida utgången hos dem, för att se om deras lycka blifver att eftersträfva? Hvarföre icke draga nylla af de lärdomar deras närvar, strider lemna? Hvarföre omleka revolutioner, hvilkas fasor vi kunna undvika, men hvilkas goda frukter, om sådana mogna, vi kunna oss då tillegna? Mången med mig anser redan alltför mycket offradt åt omslörttiingens genius; andra finna honom alltför litet hyllad. Skola dessa rakt motstridiga åsigter sönderslita samhället, hvars bevarande dock måste vara allas vår önskan?
Genomvåt och darrande af köld var hon dock öfverlycklig. Hon hade roat sig riktigt bra! Då Adolf var utom synhåll från huset, sprang hon fram till honom, stälde sig rakt i vägen och sade med sin vänligaste röst: Jag har hört på herrn Herre Gud, hvad herrn sjunger, det är så en kan bli tokig för mindre! Adolf smålog, han tyckte inte illa om smicker. Nadja stod med vidöppna ögon och såg med förtjusta blickar på den unge mannen. Hvad herrn har blifvit gentil och vacker! Jag har aldrig sett någon så vacker och fin och snäll! Åh! så fina händer herrn har! Får jag? Hon böjde sig häftigt ned och tog en af hans hvita och välskötta händer i sina. Hvad den luktar! Af eaudecologne och bästa sortens herrskapstvål! Jag har aldrig tänkt, att det fans något så godt. Tusen gånger bättre än både rosor och konvaljer! Adolf såg litet generad ut. Kära Nadja, kom litet längre in i skogen och stå inte här och säg mig artigheter! Hon tittade upp, litet afkyld. Men efter ett ögonblick hade hon glömt tillrättavisningen. Mins inte herrn, hur vi lekte förr tillsammans? Vi var' alltid ett par, vi två, fast jag var så mycket yngre och sämre. Jo, du var prinsessan och jag prinsen, och Jaska var hästen, som vi flydde bort med från det förtrollade slottet. Vedstapeln nere vid snickarverksta'n, ja. Och din mor var draken. Som spruta' eld. Och min far var konungen... Och så skulle vi gifta oss och få hela konungariket. Nej du, bara halfva. Och nu har herr Atte Ja, kalla mig så, det låter trefligare. Och nu har Atte blifvit så lärd och så fin. Och så du har blifvit en vacker flicka. Nadja såg ned hon skrattade... Ja, det är många som tycka det ... men jag kunde aldrig tro, att en fin herre... Adolf tog ett steg framåt. Min kära flicka, vi måste gå nu. Gå du andra vägen, jag går den här, det passar inte att vi gå tillsammans genom skogen ... om någon såg oss, så... Nadja drog sig åt sidan. Så gick hon en stund efter honom.
Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde, att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i [råga om utbyte af Häradsskrifvare-bostället Hagobohl, i mantal, emot T\ mantal Kålshult i Ostra härad af Jönköpings län; Gifven Stockholms Slolt den 21 Oktober 18!) 9. När, i följd af Kongl. Brefvet den 9 September 1785, Östra och Vestra häraders föjderi uti Jönköpings län delades i två Häradsskrifvare-distrikt, blef bostället i Östra härad, £ mantal Kålshult J\s 1 i Carlstorps socken, jemväl sålunda deladt, att hvardera Häradsskrifvaren erhöll TV mantal deraf. Häradsskrifvarens i Vestra härad andel blef likväl, såsom belägen utom hans tjenstgörings-distrikt, enligt Kongl. Brefvet den 8 Juni 1804, utbytt mot annat hemman och sedermera försåld till kronoskatte; hvaremot Häradskrifvaren i Östra härad bibehöll återstående TV mantal Kålshult och derjemte, genom Kongl. Brefvet den 21 Juni 1831, fick sig till boställe anslaget frälsehemmanet { mantal 1 Hagebohl, gemenligen Repperda Backegård kalladt, i Alsheda socken inom Östra härad. Kongl. Maj:ts Nåd. Med hänsigt till den betydliga olägenheten af dessa boställsdelars läge på 24 mils afstånd från hvarandra, hvarigenom de icke kunde gemensamt brukas, sökte år 1852 Häradsskrifvare!! i Östra härad att, mot den till skatte försålda förra boställsdelen i Kålshult, som då egdes af Bergs-rådet Johan L.
Majus Befallningshafvande öfverlemnades , hvilket Utskotten deremot trott sig icke böra tillstyrka , såsom föranledande en lång tidsutdrägt med Skatternes indrifvande. Uppbörds-Författningarne , enligt hvilka Uppburdsmöten till Skatternes betalande för det löpande året böra hållas vid årets slut, och Restmöten sedermera anställas i början af påföljande året, samt utmätning först derefter ske, enligt upprättade Rest - Längder , medgifva dessutom efter Utskottens omdöme, ali den skonsamhet de skattskyldige billigtvis kunna förvänta ; och anse sig Utskotten föröfrigt böra emot Friherre von Salzas förslag anmärka , att den granhaga och besvärliga befattning, som han velat åt Församlingavnes Presterskap uppdraga, synes icke vara för - 444 Bevillningsutskottets Betänkanden, enlig med Religions-Lärares kall, samt menlig i afseende på det inbördes förhållande, sorn bör ega rum imellan Lärare och Åhörare; hvariill jemväl kommer, att åt Presterskapets intyg ändock, ej mera i detta än andra fall, torde kunna lemnäs sådant vitsord, att utmätning på grund deraf barde inställas. På dessa skäl kunna Utskotten icke tillstyrka bifall å Motionen; hvilket dock Riksens Hög» lofl. Ständers vidare pröfning vördsamligen hem» Ställes, Stockholm den 2g:de Augusti N'0 36. Ankom den 2 Sept. IgjJ» Riksens Högloft. Ständers Bevillnings• samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskotts Betänkande i anledning af väckte motioner om inskränkning i Finska Handeln„ T ill Bevillningssamt EkonomiUtskottens. gemensamma behandling hafva blifvit remitterade ! tran Vällofi. BorgareStändtt. Ett Memorial af Herr Westin, Johan, som yrkar, att Finska handeln, såsom menlig för den inre productionen, måtte i afseende på Tullumgälderne, enär en ny Handels-tractat kan komma att afslutas, ställas i ett med andra Eander gällande förhållande, —- ■—.
När man på ett ytligare sätt studerar historien, har man svårt att finna orsakerna till de förföljelser, för hvilka Judarna varit föremål, äfvensom för de fördomar som nu möta dem, de hafva nemi. i alla tider varit ett sedligt, religiöst, godt, förståndigt och industriell folk. Studerar man saken nogare, tycker man sig finna, att det just är dessa deras goda egenskaper, som legat dem till last, emedan de utgöra en svärande kontrast och en lefvande parodie mot allt hvad, som omger dem. Skulle man åter undersöka orsaken till den religiösa intolerans, hvarmed de hafva blifvit bemötta, så torde man äfven finna förklaringsgrunden härtill, så väl ur forntida, som framtida förhållanden. Man känner huru de politiska partierna hata hvarandra, ju närmare de slå till hvarandra, och ju lättare den skiljemur, som står dem emellan, är att kullkasta. Man ser nu i Europa ultrapartierna mötas i ett gemensamt hat till de så kallade medelvägs-opinionerna. När nu Luther gjorde sin reformation, så söndrade sig den protestantiska Kyrkan i en mängd olika sekler, hvilka hatade hvarandra mera inbördes än de hatade Calholicismen. Om man fördomsfritt betraktar de religiösa förhållanderna så kan man väl icke bestrida, att den Christna religionen till en början var en sekt af den Judiska religionen, fastän den sedermera i sin framtida utveckling skiljde sig derifrån. Annu i dag erkänna ju begge lärornas bekännare gamla Testamentet såsom religionens urkund. Vi lefva dock nu i toleransens tidehvarf, och ett prof derpå är den fördomsfrihet, med hvilken frågan i PresteSt. blifvit behandlad. Jag hoppas att den af R. o. Ad. icke skall behandlas på ett mindre tolerant sätt. Gr. Liljencrantz har med förkärlek beträdt del religiösa fältet, så alt jag. såsom cn profan, visst icke vill följa honom: och dess - Den 19 Mars f. ra. 45 ulora, sedan R. o. Ad. redan fått höra en Högmässopredikan, torde det icke längta efter att få höra en Aftonsånsspredikan.
Intraden deraf ä 23 procent Fastighets lånefonden med 1815 års villkor Intraden deraf å 6 procent .. Hypothekerne och Intraderne 25,315,ooo » * • 2,556,5oo I den förra summan felas blott den nya lånefondens blifvande Capital, för att blifva på siffran lika med samtliga hypothekernas förra belopp. Intradssunnnan har blifvit bibehållen så noga, som någonsin behöfs. i I815 års Ständer hafva fastställt en utlåning, under loppet af året, af nya Fastighetslån ^ • 5oo,ooo Dessutom hela beloppet af råntorne å de gamla sådane . 219,600 Summan i rundt tal 720,000 Odlingsfält i tillökning af fonden . 100,000 Dessutom utlånas TVdel af förra årets fond, såsom omsättning, hvilket gör 66,000. Till fyllnad i 3oo,ooo fordras således än ytterligare en tillökning af 134,000 Odliugsfondens tillökning ulföres i rundt tal Transport 240.000 960.000 1820. Manufactur-Discontens lån ökas med Transport • 9 • 960.000 120.000 Tillgångar härtill äro: Stats-Verkets afbetalning Banco-Discontens fond minskas med * • • • • • 750.000 330.000 1,080,000 Fördelning af Bankens Hypothekmassa. Stats-Verkets och Riksgälds-Contoirets skuld . Intraden deraf bestämd till Banco-Discontens fond Intraden deraf beräknas å 23 procent Fastighets lånefonderne med 1815 års vilkor Intraden deraf å 6 procent Odlings lånefonden . Intraden deraf h 12 procent Manufactur-Discontens lån Hypotheker och Intrader 25,315,ooo • • • 2,55i,4oo Under loppet af året utlånas:
Ständers ofvannämnda framställning i annan måtto bifalla, än att Kongl. Majit i Nåder anbefallt Kongl. Kammar-Collegium, att, genom vederbörande, låta anskaffa ritningar och heskrifningar öfver de ifiågavarande Kronans hus och byggnader, samt förteckningar öfver deruti befintlige, Kronan tillhörige möbler och inventarier, samt i anledning häraf upprätta en Hufvudbok å dessa hus och byggnader med tillhörigheter och huru de disponeras, hvari sedermera alla skeende förändringar i dessa delar tid efter annan skulle antecknas, Af denna anledning har Stats-Utskottet ansett sig böra undersöka och hos Rikets Ständer anmäla hvad som blifvit tillgjordt för det af Rikets Ständer med ofvannämnde deras beslut afsedda ändamål, och derföre från Kongl. Kammar-Collegium begärt del af den, till följd af högstberör Bihane till R. St. IO Stats-Utsiottets Utlåtande N:o 3~s. de Kongl, befallning, upprältade Hufvudbok öfver Kronans lius och byggnader ~i landsorterne. Vid granskningen af densamma har Utskottet befunnit den ofullständig och opålitlig samt ingalunda motsvara hvad Rikets Ständer åsyftat och Kongl. Maj:t till verkställande förordnat. Såsom hufvudsakliga anmärkningar må anföras: 1:0 att berörde Hufvudbok ej innefattar någon anteckning af hvad sorn efter densammas upprättande förefallit med husens underhåll och reparerande, eller med deras disposition, för hvilket ändamål äfven större utrymme för hvarje lägenhet skulle erfordras än uti nämnde Bok finnes lemnadt; 2:0 att de husen tillhörande inventarier ej deri finnas upptagne; 3:o att de i Ilufvudboken intagne beskrifningar och underrättelser ingalunda äro pålitlige, utan har Utskottet deruti tvärtom anträffat någre fullkomligt origtige uppgifter, hvarå som exempel må nämnas, att om Länsfängelsena så väl i Wester-Norrlands som Norrbottens
Fårafveln i Jemtland står icke högt, och detta är så mycket mer att beklaga som landet erbjuder rika utvägar för framfödande af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstocken, och som produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande fårrace blefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt ortens export, dess husslöjd och dess fabriksnäring. Af får finnas väl inom Jemtland olika slag, men de äro, med allt för enstaka undantag, icke af god beskaffenhet, hvarken i ena eller andra hänseendet. Uppmärksamheten har deremot blifvit rigtad på den Skottska s. k. »Blackface»-racen, hvilken, efter samstämmiga omdömen af dem, som känna naturen både af Jemtland och af denna fårrace, skall vara för detta land företrädesvis lämplig. Jag lemnar detta derhän, men antager som gifvet, att en för Jemtland fullt passande fårrace lätteligen står att finna, liksom ock att det, till befrämjande af insteg och spridning i landet för en sådan race 44 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 18. skulle vara af väsentligt gagn, om mindre stammar häraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras.