Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa allmänningar äro Stöpen, Hökensås och Mösseberg under reglering, samt Gryten bestämd att förvaltas för Vilske Härads gemensamma räkning; hvaremot Hillet, såsom skogslös, anvisats till nybyggen och odlingar. Till enskildte äro nu mera upplåtne Russlingen, Ormeskogen och F;igremo, alla tre i Vadsbo Härad. Jägeristaten i Länet är till antalet oförändrad. Systematisk indelning till trakthuggning är införd å alla parker, som hafva dertill tjenlig skog. Äfvenledes är sådan hushållning införd å en del utarrenderade boställen, der den funnits lämplig; och flere större, enskilde personer tillhörige skogar, hafva under sednare åren blifvit efter samma metod afverkade. Till landtmannens betryggande mot förlust af dess redbaraste lösa egendom, boskapen, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i följd af derom gjord framställning från Landthushållningssäliskapet, vid allmänt sammanträde den q Mars 1842, tillvägabragt dels ny förening emellan Länets innevånare, om erläggande af belöningar för rofdjurs dödande, hvilken förening Eders Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 8 Augusti samma år, behagat i hufvudsaklige delar fastställa, dels ock beslut om inrättande och underhåll af minst en varggrop inom hvarje härad. Verkningarne af desse åtgärder hafva ännu icke varit särdeles märkbara. Orsaken tros ligga deri, att belöningarne, såsom nog ringa, hvarken medgifva att anskaffa och underhålla hundar, som till vargjagt äro tjenlige, eller att för djurfångsten göra andra omkostnader. Större delen af de vid sammanträdet närvarande jordbrukare påyrkade väl förhöjning i premierne, men när sådant bestriddes af andra, fann Eders Kongl. Maj:t det böra derutinnan förblifva i sitt förra skick. Belöningar hafva blifvit utbetalte för följande antal rofdjur: Vargar. Loar. Räfvar. Gamla. Unga. Gamla. Unga. Gamla. Unga. Sedermera hafva, enligt vederbörandes beslut, skallgångar icke hållits.
Horns framställning, det vara nödigt, att voter:s-propos:n alternativt innehåller, huruvida R. o. Ad. bifaller, att remiss skall ske eller icke, och sedan, om remissen skall ske till Statsoch Bevilln:s-Utsk:n eller endast lill RevilIn:s-TJtsk.; men först måste frågan, om remiss skall ske eller icke, afgöras, och om dervid nej vinner, kommer den sednare frågan att af sig sjelf förfalla. Jag anbåller, att Hr Frih. o. Landtm, mätte låta oss få denna voter:s-proposi tion. Gr. Frölich: Hvad Frih:ne Cederström och Boye samt Hr Lefren anmärkt uti deras sednasle yttranden skulle till en del vara riktigt, såvida det nu förevar, tvisteämnet vore antingen en allmän fråga, deruti ingen kan förvägras att söka göra sin mening gällande, elfer en formfråga. Nu råkar likväl förevar, fråga att ej vara någotdera, utan endast en verkställighets-åtgärd, som på framställning af Landtm, van - Den 5 Februari. a63 ligtvis och rättsenlig! besvaras med ja. Så har alltid skett, nemi. alt Landtm, till Ståndet hemställt, huruvida rembs, som enl. grundlagen icke kunde vägras, då frågan legat på bordet, skulle ske, hvarefter densamma ägt rum; och deraf torde den förvillelsen troligen hafva uppkommit, det remiss skulle kunna afslås. Om nu R. o. Ad. täcktes besinna skilnaden emellan en sadan verkstiillighets-åtgärd, som del åligger Landtm, att framställa, samt de 2:ne andra slag af frågor jag omnämnt, nemi. hufvudsakligaoch formfrågor, tror jag, alt denna förvillelse snart skull upphöra , samt att följaktligen, derest votering skal! äga rum, hvilket jag förmodar icke behöfves, ingen annan contrapropos., än den Gr. Horn föreslagit, kunna upprättas, nemi. om förevar, motion skall remitteras till begge Utskotten, eller endast till ettdera; och det skulle förundra mig, om de talrika ledamöteine af detta
I § 4 i nu gällande Taxeunderrättelser finnes stadgadt, att för fartyg, som under loppet af ett kalenderår gör flera resor emellan Sverige och utrikes ort, lastpenningar skola erläggas för utgåendet allenast första resan och vid förnyadt inkommande endast, när fartyget innehar last samt lossar större eller mindre del af denna. Häraf följer, att för barl åstadt fartyg lastpenningar måste erläggas två gånger om året, derest fartyget icke vid årets början befinnes i Svensk hamn, utan under dess lopp dit inkommer och derifrån åter afgår, samt en gång om året, derest fartyget börjar sina ifrågavarande resor för året med att ur Svensk hamn utlöpa. Då lastpenningar väl ej billigtvis böra fordras för fartyg, som icke medföra någon last i egentlig mening, utan hvars laddning är intagen endast för att möjliggöra fartygets manövrering, hafva komiterade sålunda föreslagit, att dylikt fartyg må, utan afseende på destinationsorten, vara från sagda afgift fritt. 2:o. Fartyg, som, under resa utrikes orter emellan, anlöper Svensk hamn och der endast afleranar medförda resande jemte deras effekter, eller ock endast aflastar gods i annat fartyg för export. För fartyg, som anlöper Svensk hamn endast för att der aflemna medförda resande, lärer, enligt hvad upplyst blifvit, icke heller hittills ifrågavarande afgift erlagts, hvaremellertid, och då icke någon föreskrift härutinnan finnes utfärdad, särskildt stadgande i ämnet synts böra här intagas. Och då fartyg, som aflastar gods i annat fartyg för export, icke efter vanlig bestämningsgrund kan sägas hafva verkställt någon handelsoperation på platsen i fråga, hafva lastpenningar för dylikt fartyg icke ansetts böra utgå. 3:o. Fartyg, som af tvingande orsaker eller till inhemtande af ordres för vidare resa anlöper Svensk hamn, och der icke verkställer lossning och icke heller företager annan lastning än af förnödenheter för besättning och fartyg.
Och de nyttiga, de för menniskans lugn oumbärliga fördomarna kunna rätt väl vara de, som äfven hos den obildade lättast undergrälvas. För att sålunda kunna försvinna, behöfva också fördomarna icke alltid vara illa grundade, utan jemväl sanningar utrotas på samma sätt, när de äro endast såsom fördom antagna, icke på upplysning grundade. Så nedrifver tryckfriheten obehindradt, och lättast hos den obildade massan, de öfvertygelser och trosläror, på hvilka både religionens och samhällets bestånd ytterst hvilar; och en sådan verkan var visserligen icke den, som visade sig för de välvilliga svärmares inbillning, hvilka förordade denna frihet såsom det högsta goda. Säkerligen äro desse också icke de, som efter vunnen erfarenhet förfäkta satsen om tryckfrihetens alltid välgörande, aldrig förderfliga verkan; men hon saknar ej derföre sådana försvarare. De äro naturligtvis desamme, som sjelfve använda denna frihet på det mest förderfliga sätt; och deras bevekelsegrunder, stundom uppsåtligen åsyftande politiska hvälfningar och en på enskildt interesse beräknad samhällsupplösning, behöfva dock icke nödvändigt flyta ur någon annan källa, än egennyttan att draga vinst af sjelfva författareskapet. De bevisningsgrunder, som härvid användas, äro förnämligast hämtade hvarken från vederläggning af de här anförda naturliga förförelserna till frihetens missbruk, eller från någon af historien bekräftad erfarenhet, utan från väl eller illa grundade beskyllningar mot den varande samhällsinrättningen och mot personerna, af hvilka den förvaltas, samt från ett deraf härrörande behof att genom en oupphörlig stormlöpning emot allt detta nedtysta de röster, som höja sig till dess försvar, och att draga på sin sida den stora allmänhetens förvillade förnuft, hvilken i dessa ämnen påstås vara klokare, än de sakkunnige. Hvad en litteratur, lifvad af sådana handlingsgrunder och begagnande sig af sådana verkningsmedel, skall kunna uträtta, är icke svårt att inse; och lika uppenbart förekommer det, att en så beskaffad litteratur oundvikligen måste bilda sig, när tillfället dertill öppnas.
Till följe af det större antal docenter, som finnes i Upsala än i Lund, vore det billigt att Upsala hade något fler stipendier, och en större del af den summa, som anslås, borde derföre tillfalla Upsala. Hvad beloppet af hvarje stipendium beträffar, så anser jag 500 rdr vara tillräckligt, med betraktande af en docents skyldigheter, som endast är att vistas i Upsala och mot särskild ersättning lemna enskild undervisning åt dem, som dertill anmäla sig. Många finnas, som icke hafva något att göra. då andra deremot genom lektioner lätt kunna förtjena sina tusen rdr om året. Jag har sjelf varit lärare i Upsala och känner således till förhållandet. Om stipendiebeloppet ökas, så att en docents ställning blir lika god, ja i vissa fall bättre än en adjunkts, så löpa adjunkterna vid läroverken fara att med vikarierande studenter och ej med skickliga lärare besättas, emedan en docent, försmående en ställning som stundom är mindre inkomstgifvande än docenturen, heldre väntar tills ett lektorat blifver ledigt. Genom att på denna grund såsom docent vistas en längre tid vid akademien, utestänger han från ett stipendiums erhållande andra, som äfven kunna vara dertill berättigade. På grund af hvad jag nu anlört, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. ville till Utsk:t återremittera denna punkt. Dea 26 April f. ra. 557 Hr von Schéele, Knut Henning Gezelius: Mot det föreliggande förslaget kan jag ej annat än i likhet med den föregående talaren bestämdt yttra mig. Det är känt, att studenternas antal i Lund och Upsala förhåller sig till hvarandra såsom 1 till 3 eller 4. Docenturer vid det ena universitetet sökas aldrig af det andra universitetets aiumner, utan till docenter kallas vid hvardera universitetet de bland dess egna lärjungar, som gjort sig kände för något mer vetenskapliga anlag. Följden häraf är den, att i Lund plägar finnas blott en tredjedel af det antal docenter, som i Upsala. Och det måste så ju blifva, om preestanda för docentur vid båda universiteten ställas ungefärl. lika och de studerande vid båda universiteten anses öfverhufvud lika begåfvade.
Aldrig har jag sett ett kärleksfullare förhållande emellan mor och barn, än här var fallet. Hon var deras förtrogna i allt. Fru Caroline hade jag ofta träffat ute under mina dagliga promenader och då alltid med lifligt intresse deltagit i hennes bekymmer och omtanke angående barnens framtid. Alltifrån det de varit mycket små, hade hon egnat dem den ömmaste moderliga värd. Sjelf hade hon tvättat och klädt de små — ej så mycket af rädsla för jungfrurnas inblandning i hennes göromål eller af oro för att barnen ej skulle bli väl skötta, som icke mycket mer, derför att hon funnit ett nöje, en sann njutning i att se dessa små i deras lilla hvita nattlinnen sprattla med benen och att slutligen föra deras små händer samman till den vanliga aftonbönen. Galär. e x. Betraktelser öfver äktenskapet; Våra döttrar och våra tjenare; I danikupén; Husgerådet; Tvättning af spetsar ni. På ett hår när. Novellett. Aftonsolen sände sin afskedshelsning genom det öppna balkongfönstret, och en sakta vindpust drog igenom rummet. Doktorn satt fortfarande qvar i sitt soffhörn. Han höll den breda pannan stödd mot handen och rörde sig e j; må hända tänkte han ännu på månstrålen och den hvita rosen. Då lade sig sakta en fin hand på hans axel. » Hvarför applåderar ni ej, doktor? » Han blickade upp och såg in i ett skönt qvinnoansigte, som leende vände sig emot honom. » Ni har rätt, Maria, » sade han, » jag är otacksam, jag glömde för ert spel ännu en gång verlden och er och mig. » » En oförbätterlig smickrare är ni och lik alla andra, och till straff skall ni nu sjunga något för mig. » » Jag är ej vid röst i dag. » » Ni är melankolisk, min käre vän! Och hvarför? » » Jag ärnar ännu i denna stund säga eder farväl, Maria! » Hon såg frågande på honom. » Jag förstår er ej. » » Jag kommer för att säga eder farväl, Maria, emedan jag redan i afton lemnar denna stad — kanske för alltid. » Det var nästan bestörtning, som nu afmålade sig i dessa vackra drag.
Vid de flesta af dem beslrides numera skjutsningsskyldighelen af entreprenörer, med fa undantag, lill belåtenhet för så väl 21 de resande, som för allmogen, oansedt de icke obetydliga penninge-bidrag, hvarmed den beredt sig befrielsen från skjutshållningen in natura. I de orter af länet, hvarest skjutsentreprenader ännu icke blifvit tillvägabragte, är visserligen bristen på närbelägna tjenliga betesmarker ett hinder, som icke utan svårighet kan undanrödjas; men måhända hafva de fördelar, som ifrågavarande förändring medför, icke öfverallt blifvit insedde och företrädesvis bland allmogen, hvars hufvudsakligaste bifortjenster ej äro beroende at ett obehindradt begagnande af dess dragare. Skallgångar förekomma sällan, hvaremot fastställde premier i nästan alla socknar, ehuru till olika belopp, utgå för roldjurs dödande utom skall. Tillåtne krogar voro vid 1847 års slut i städerna 27 och på landet 3, hvartill komma 45 gästgifveriet' och skjutsombytesställen, som begagnat bränvins-minuteringsrätt, så att emot stadgade afgiften bränvin försåldes i minut å tillsammans 75 ställen. Vid 1847 års slut innehade sockneoch fjerdings-magasinerne i länet, ullåningarne inberäknade, en sammanlagd behållning i spannmål af 16,814 tunnor utaf åtskilliga sorter. Sparbanken i Falun har, sedan början af år 1825, då den öppnades, till slutet af år 1847 utgifvit 3,350 motböcker lill särskilda insaltare, hvilkas antal vid sistnämnda års slut utgjorde 1,465 med ett innestående belopp af 92,179 R:dr 14 sk. Banko, hvarförutan bankens stiftare i hjelpfonden ägde 6,707 R:dr 46 sk. 3 r:st.
Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den som anser R. o. Ad. böra, med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut, lägga StatsUtsk:s Utlåt. N:o 313, och BorgareSt:s prot.-utdrag N:o 508, till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 352 ! Den 21 Oktober. vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att, med bifall till den i närande prot.-utdr. framstälda inbjudning, lägga StatsUtsk:s berörde Utlåt, till handlingarne. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 24 Ja emot 21 Nej. Hr von Hartmansdorff: Jemte det jag reserverar mig mot det af R. o. Ad. nu fattade beslut, anhåller jag att få väcka en ny motion. Enär R. St. genom sina beslut i tulllagstiftningen vidtagit sådana åtgärder, att åtskilliga Svenska medborgare sannolikt blifva brödlösa, och enär man icke ens velat bereda dem tillfälle att genom undervisnings erhållande sättas i stånd att täfla med utländske tillverkare, ser jag ingen annan utväg återstå för många bland våra handtverkare, slöjdoch fabriksarbetare, än att utvandra till främmande länder. Om Svenska samhället vinner på författningars vidtagande, hvarigenom dessa våra näringsidkare blifva brödlösa: så bör det åtminstone förhjelpa dem till andra ställen, för att söka der vinna sin bergning. Om man på ena sidan blottställer dem, af nit att importera främmande varor: så bör man å andra sidan vidkännas kostnaderne för dessa Svenska medborgares exporterande. Jag hemställer alltså, att R. St. måtte, intill dess nästa statsreglering vidtager, bevilja ett anslag af 50,000 R:dr b:ko årligen, på det att Konungen må kunna bekosta, på sätt honom lämpligast synes, de Svenska medborgares utvandring, hvilka icke längre kunna vinna sin utkomst i Sverige, inom de näringar, som, genom de vid denna Riksdag beslutade ändringar i tull-lagstiftningen, bringas på förfall eller till undergång. Denna motion begärdes på bordet.
De för de tvenne biklningslinierna genom Kongl, cirkuläret af den 6 Juli 1849 anbefallda gemensamma fasta klasser äro för den första uppfostran af stor vigt, och den dermed afsedda verkan skulle genom inbringandet af läroelementer, som icke vore för alla lärjungar gemensamma, störas eller kanske omöjliggöras. Detta hinder vore väl alldeles hafvet, om, såsom önskligast vore, serskilda läroverk för de tvenne så kallade linierna funnos, samt dernäst i betydlig mån, äfven om dessa linier inom samma läroverk åtskiljas, hvilket vida lättare låter sig göra, och hvaraf möjligheten och nyttan redan genom en talande föresyn (Kathedral-skolan i Upsala) äro bevisade. För närvarande mäste dock Utskottet inskränka sig till det vördsamma förslag, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genom den blifvande nådiga Skolordningen tillfälle må för dem, hvilkas målsmän det önska, varda beredt, att i latinet så tidigt njuta undervisning, att denna må verkligt kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande, inflytelse. Stockholm den 3 Juli 1851. 50 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N.-o H6. Ank. till Exp. Utsk. den 7 Juli 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående iakttagande af vissa vilkor vid utländsk mans naturalisation i Sverige. Sedan Konstitutions-Utskottet vid innevarande riksdag, i dess Memorial N:o 6, rörande verkställd granskning af de i Slats-rådet förda protokoll, hemställt, huruvida icke Rikets Höglofl.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställdes först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propos. på äterremiss deraf, då svaren utföllo med ja och nej i blandning, vidare propos. på afslag derå, hvartill likaledes svarades blandade ja och nej, samt slutligen förnyad propos. på merberörde hemställans återremitterande, hvilken propos. besvarades med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Härefter blef, uppå framställd propos., den vidare behandlingen af förev:de Betänk, uppskjuten till e. m:s plenum. Anmältes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Mern. N:o 82, ang:de behandlingen af frågor rörande folkskoleväsendet; samt Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 32, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå. R. o. Ad. åtskiljdes kl. { 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för f. m:s plenum samt prot:t för den 14 sistl. Februari f. m. Fortsattes behandlingen af Bevilln.-Utskits Betänk. N:o 7, ang:de stämpelpappers-afgiften, dervid nu i ordningen förekom: § 6, rubriken bouppteckningar, sista meningen, äfvensom § 7, rubriken bouppteckningar. Frih. Rappe: Då sjelfva saken redan är återremitterad, så anser jag att man bör förfara på samma sätt med motiverna, hvarför jag anhåller om återremiss af den nu föredragna punkten. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blefvo ifrågav:de delar af författnings-förslaget till Utsk:t återremitterade.
M. ina täckas i Nåder anbefalla Dess Befallningshafvande i Norrbottens Län, att, derest, såsom underdåniga Skrifvelsen tyckes utmärka, några medel i afräkning på berörde summa redan äro uppburna, demsamma genast till RiksgäldsKontoret insända, och på lika sätt förfara med dem, som ytterligare inflyta. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 27 Jan. 1818. Prest •• Ståndet d. 27 — ->— Borgare-Ståndet d. 27 — Bonde-Ståndet d, 2. Febr. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om en Minnesvärd öfver Svea Rikes utkorade Kron-Prins Carl August på Qvidinge Hed i Skäne. Undén}. Skrifvelse!'. 4 5 S. A. K. v Det är med en djup rörelse af saknad och erkänsla, som Riksens Ständer emottagit och afhört Eder Kongl. Majus Nådiga Proposition den 9 December förlidet år örn uppförande a£ en Minnesvård öfver Svea Rikes utkorade Kronprins Carl Angust på det ställe af Qvidinge Hed i Skåne, der Hans Kongl. Höghet den 28 Maj 1810 slutade sin bana. Med odeladt underdånigt bifall till den härom både af E. K. M. och af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen förklarade Nådiga önskan, finna likväl Riksens Ständer, i brist af något kostnadsförslag till ledning för sitt omdöme, sig icke ännu vara i tillfälle att utse de medel , sorn till detta ändamål kunna behöfvas; och de få derför hos E. K. M i underdånighet an. hålla, att ett sådant förslag må med det snaraste varda deras Stats-Utskott tillstäldt. Riksens Ständer föreställa sig, det kostradsförslagets uppgörande ej skall upptaga så lång tid, att det icke snart må kunna komina till deras pröfning, helst Riksens Ständer anse, att ifrågavarande
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. D. I->agsamt Allmänna Besvärs"- ock Oeconomie Utkoitens den 4 Juli afgifna och den 14 på bordet lagda Memorial, angående en allmän Handels-frihet, samt upphäfvande af Product Plakatet m. m., blef, vid förnyad föredragning, af Hogloil. Ridd. och Adeln bifallet. Ut supra. Ex Protocollo yl. g. Silverstolpe. S. D. Lades till Handlingarna Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets den 12 Juli afgifna och sedan den 14 på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt fråga, om förändring af sättet att värdera Jord och Fastigheter å landet, efter den så kallade Banco-methoden. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe, S. D. Sedan inom Ridd. och Adeln det yrkande blifvit framstäldt, att Constitutions Utskottet måtte åläggas, inkomma med upplysning om orsakerna, hvarföre detsamma vägrat en af ^Ledamöterna i samma Utskott, atf, i frågan rörande - Den 17 Juli. rande decharge för Stats-Rådet, vid Utskot® tets Memorial bifoga ett särskildt yttrande, och Hans Excellence Herr Grefven och Jjandtmarskalken, uppå lemnad förklaring häröfver af samma Ledamot, hvilken sådant hade blifvit förvägvadt, ansett sig icke, ernof sitt begrepp om Constitutionens lydelse, kunna göra proposition om en remiss ^f denna beskaffenhet, samt denna proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad; förklarade Herr Landt Marskalken, enligt 55 §. Riksdagsordningen, öfverläggningen hvilande, och målet (b'ef l‘H Constitutions-Utskottef förvisadt, att sig deröfver skyndsamt utlåta, TJt supra. Ex Protocollo A G.
När dervid beräknas 100 årig återvexttid, hvilken i våra medlersta och södra orter skall vara den vanliga (och hvaraf följer, att fråga endast är om barrskog) och således årligen finnas att afverka 259,200 tunneland; skulle årsafkastningen blifva 5,700,000 famnar — nemligen efter skogarnes nu varande tillgångar, då deremot väl skötta skogar skola kunna gifva 40 å 50, ja ända till 90 famnar af tunnelandet, ehuru sådana skogar hos oss äro högst få emot dem, som f. n. gifva endast 10 till 15 famnar. Öfver den allmänna förbrukningen af skogsvaror erkänner Hr Ström svårigheten att uppgöra tillförlitlig beräkning; men han uppgör dock en, sorn han anser närma sig det rätta, och det på följande sätt: Till bränsle i boningshus, en famn på personen 3,000,000. (med anmärkning, att i Danmark räknas 11 famn på person). » bruksrörelsen, för blåsning och utsmidning .af 600,000 SkU. jern 2,040,000. » öfriga bergshandteringen samt småsmidet 720,000. » bränvinsbränningen (22,000,000 kannors tillverkning 360,000. » tegelslageriet’ 12,500. » ångfartyg 20,000. » ångmachiner på land 15,000. » glasoch porslinsbruk 12,000. » byggnad, stängsel och slöjd 1,400,000. » export 175,700. Summa famnar 7,755,200. så alt efter afdrag af produktionssumman 5,700,000. uppkommer den ofvan omlalla årliga bristen eller 2,055,200. Hr Ström upptager det kända inkastet, att klagan öfver en sådan sko - garnes förstöring ljudit i hundrade år, och tillräckligt skog icke destomindre *) Utan att nemligen i ringaste mån inskränka eller försvåra bruksrörelsen.