Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ej instämma uti det af Utskotten föreslagna tillägget i afseende på prässjäst-tillverkningen, dels emedan jag anser Utskotten ej hafva egt rättighet att föreslå detta helt och hållet nya stadgande, enär ingen motion derom blifvit väckt, dels emedan detta nya stadgande står i strid emot den uti 1 § meddelade föreskriften, att bränvinsbränning ej må ega rum mer än under sex månader hvarje år, samt dels emedan rättigheten att bränna under den öfriga delen af året, så vida den anses böra åtfölja tillverkningen af prässjäst, bör tillerkännas hvar och en biänvinsbrännare, som i behörig ordning till prässjäst-tillverkning sig anmäler, helst beviljandet af en sådan förmån företrädesvis åt den ene eller andre personen, efter min åsigt, skulle innebära egenskapen af monopolium, hvars fastställande dock i 60 § Regerings-Formen är uttryckligen förbjudet.” af Herr Carleson: ”Jemte det jag instämmer i Friherre von Kr anner s reservation emot Utskottens förslag till ändring i § 1 samt i Herr Cederschiölds reservation, rörande det af Utskotten förordade tillägg till 28 § i nu gällande författning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, linner jag mig föranlåten att emot Utskottens förslag till ny författning i delta ämne framställa åtskilliga andra anmärkningar. Uti 7 § af 1848 års bränvinsbrännings-förordning stadgas, att bränvinsbränning i stad ej må utöfvas med panna af mindre rymd än 30 kannor. Detta stadgande, hvars upphäfvande Utskottens pluralitet, under förebärande, att tillräcklig grund dertill ej kunnat utletas, föreslagit, synes mig böra såsom ganska välgrundadi bibehållas.
Må jag dock icke af gammal general-inspecteurs-vana låta mig förledas att här utveckla, huru jng i det fallet skulle manövrera. Mig tillhörer icke att professera parlementär-taklik för oppositionen, hvars general-inspecteur jag icke har den äran vara. — Jag håller mig derföre inom det sjelftagna men pligtenliga åliggande 11 H. 4 o Den 11 Augusti f. ra. jag främst i detta tal antydt: det att genom itererad utveckling af de grundsatser, ifrån hvilka jag och mina politiska vänner utgå, värja oss emot beskyllningarna att med likgilltighet åse folkets skattebördor, och principlöst eller obehörigen villfarig! votera anslag. Hvarefter H. Ex. muntligen tilläde: Med anhållan om undseende för den väl långa, men i min lanke nödvändiga ingressen, går jag nu till 3:dje punkten eller den om Generalitetet. År 1828 hade vi en organisation af Generalitetet, hvars högst kostsamma beskaffenhet är känd. Kostnaden derför har uppgått lill 1 25,000 r:dr ärligen. Sjelfmant har Regeringen ändrat denna organisation och till mer än hälften nedsatt denna kostnad. — Den noggranna proportionen har nu undfallit mig. — Emellan dessa båda organisationer förefanns den skilnad, alt den förra syntes fullkomligt missräknad. I denna organisation fanns brigad-chefer, hvilkas fullkomliga onödighet syntes bevist, sedan genom beväringen våra reg:ten stigit till det antal, att de utgöra en truppafdelning, som, i enlighet med alla våra militäriska och ekonomiska anstalter, är en i krig för oss ganska lämplig afdelning, då reg:tena blifva fullkomligen rationelt närmaste trtippafdeiningarna intill divisionerna. [ stället hafva vi nu fått district-generaler. En ändamålsenligare inrättning och ett verkligare framsteg i vår rnilitär-organisation kan jag icke tänka mig. På dessa grunder föreslår jag bifall till K. M:s propos. i ämnet. Frih. Cederström, Bror, uppläste följande: Då den i betänk.
Vid denna räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Förhållandet med inkomster och utgifter upptages i nedanstående tabell: 24 —• 186 Debet. Balans från år 1858: Tillgångar ,. -rnoifif ineivoboi Uppbörd: Statsanslag Arrenden och hyror , ©iverse inkomster Credit, Utgifter: Aflöning» pension och skrifmaterialier Inköp af materialier och inventarier... Diyerse verkställda arbeten Diverse omkostnader Balans till år 1860: Kontant behållning Fordringar 1 21. .'.-.il .ee :0S9,3 -Si :80S • .GF. :GI Ulriksdals Kongl, lustslott. Af detta slotts räkenskap, med anmärkningar granskad i Kongl. Kammar-rätten, iilheratas, i afseende på inkomster och utgifter, följande: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Statsanslag 8,250: — Arrendeoch hyresmedel 2,564: 29. Från Hans Maj:t Konnngens liof-förvaltning 31,300: — 42,394: 44. Skuld Balans från år 1858: 15,000: — Utgifter: Aflöning och arfvoden 2,027: 50. 'Byggnader och reparationer 21,843: 17. Inventariers uppköp ... \ 685: 25. Underhåll af inventarier och redskap 1,283: 38 Jacobsdal; arreudeöfverlåtelse 6,000:. — Slottsplanens omläggning 2,175: ‘76l. "' Balans till år 1860: Revisorcrnes uppmärksamhet har fästats derå, att icke alla kontrakter om Kongl, lustslottets uthyrda och bortarrenderade lägenheter äro kassaräkningen vidfogade.
Hade aldrig dessa Disconter existerat, hade förhållan* det varit helt annorlunda; men då de nu införlifvas med RiksDisconten , och alla deras Fordringar på 5 år dit remitteras, skall nödvändigt déssa Landskaps Innevånare i grund ruineras, och nödga Staten , antingen gifva dem underhåll, eller lemna dem med Hustrur och Barn åt förtviflan. För det att trenne Di* recteurer i Malmö felat , är icke gifvit , att man ju kan få, äfven vid FilialDisconterne, lika redlige Män, som vid Banquen, då tillika ett mera Controllerande Reglemente före skrifves. De Ränte-vinster , som erhållas genom Discontering, dragas ur Provincen, hvilket icke skedde, om den hade egen Discont; då äfven den behöfvande kunde bespara så väl Commissions-arfvode, tidsutdrägt mm. — Utom det att man i Stockholm mindre kan bedomina personers säkerhet i aflägsna Provincer, så är anledning att de möjligtvis kunde mindre favoriseras med Lån , än de, som äro presentes; men till denna Stad skola alla penningar dragas, för att dels utgå till Ryssland för Ved, Kött, Smör, Stöflor, Trädkärl , Qvastar &c. eller också skrinläggas till Procenteri. D* jag 1809 , som Ledamot af Utskottets Bered - 120 Dén T 7 Martil, /. m. ning, först granskade Förslaget till Götha Canal, var jag icke lör den, af del skäl, att jag da redan förutsåg, med den kännedom jag äger af sådana arbeten , att Kost-nadsFörslaget var mycket lör lågt beräknadt} mej) nu åter kati jag aldrig afvika från den tankan, att det skulle vara ett högst illa beräknadt steg, sedan man nu så långt drifvit Arbetet, och derpå användt så mycken kostnad, om man nu underlät att detsamma fullborda} utom att det caracteriserar en lättsinnig och svag Nation , att börja allt och intet fullborda } då Nordens Folk bör visa motsatsen.
Mast anmält nödwändlgöeten deraf, att de omkring Sala Silfwer« Werk belägne och thy rillstagne Skogar wärdadee. Dä nu, läkom bervrdt ar, Sela Bergsfg, i grund as erkällne transporter och ordenteIlaen med Kongl Kammar - Coilegium osstulade contracter, dem Riksens Högloft. Ständer genom hwarjehanda ätgärder godkändt, är laglig Innehafware of Sala Silfwer-Werk med thy tillagde Föriäningar, dä Bergslags-Jnterestenterne pä det rivgafte fullgjorr de i conlrrwlerm dem älagde styl» digheter; dä för contrecterncs ewärdcliga beständ nägot annot wilkor, utom arrende - algiitrrne, ej är Bergslags - Znterrtzenterna förelagt, än akt de skulle efter rätt Bergenus hälla Grufman wid magt, somt betta wiktor desto mera dör anses wara A Bergslagets sida uppfyidt, som Grufkvuns afkastnmg j srdnare tider märkeligen stigit emot Den ro Jarman'»'. 509 emot hwad den wgr när sista transporten meddel, tes - och vä stutellgen ve med Tomterne förenade lotter i Grufman och dest rcwenue utgöra en i Ve fleste nu warande Jnnehafwarcs hand med dryg kostnad sörwärswad, och genom alla laga aclus iörwarad Egendom, sä lärer emot 77 §. u»! Regerings - Formen och den principe jom blist wik löijd, t fräsa om andra Förläningar af Kro« nans Gods, nägon rubbning i de med Sala Bergslag stukade comracler e, kunna ske eller nägvn annan förändring ur» Silfwer - Werkers när« waranve författning löreskrrfwas än den, som med Jnleretzenternas egen önstan och medgiswande kan mstämma. Men skulle Riksens Högloft.
Jag anser mig skyldig att upptaga Hr Lefréns till mig ställda Uppmaning, och får i anledn. deraf förklara, att jag anser det för Sverige likgiltigt, örn Svenska jernet exporteras på commission eller icke. Exportören väljer i detta afseende det sätt, som han anser för sig fördelaktigast, och det är sahnt, att största delen af vårt jern nu skeppas på commission; men jag kari icke tro ulländningens commissiönärer vara så allsmägtiga, att de skulle kunna betaga bruksidkaren dess fördel af en tullnedsättning. Hr Dalman: Om mari antager Hr Lefréns sats, att jernpriset faller genom minskad tull, skulle deraf följa, att detta pris kornroe att stiga genom ökad tull; men så är det icke, ty en ökad tull skulle blott leda till att förstöra vår jernhandléring, genom att minska den redan nog ringa vinsten å tillverkningen. Så länge nemi. utländningen kan få jern äfven från andra ställeri ari Sverige, är det tydligt, att lian ej kan tvingas att bär betala allt, hvad man begär, utan betalar han i allt fall blott efter varans relativa värde på verldsmarknadeO; Således faller priset ej heller genom en tullnedsättning. Det är visserligen beklagligt för våra bruksidkare, att så få af dem sjelfva kunna sälja sitt jern, af brist på förlag; men då priset i verldshandel är, oberoende af tullen, bestämdt, lära de valej vara så enfaldiga, att de icke för egen del draga fördel af en tullnedsättning. Det kan för öfrigt vara likgiltigt, hvem som får vinsten, antingen bruksidkaren eller köpmannen, ty landet har alltid vinsten af en större jernexport och större öfverskott af vexlar till betäckande af importen. Hr Hjärne: Jag instämmer för min del med Hr Lefrén, och vill blott erinra, att den nu ifråga var. tullnedsättningen skulle verka till en nedsättning i tullinkomsterna af mer än 100,000 r:dr. Jag har visserligen intet emot, att jernverken få all möjlig lättnad; men jag måste äfven taga i betraktande statens behof af inkomster.
Allt stigande i välmåga, alla bemödanden i detta fall måste hafva dervarande* bibehållande till forsta villkoret. Det måste vara ett stort ceconomiskt misstag, att använda de medel till utvidgad rörelse inora en viss del af Riket, som, spridde öfver ett helt Land, endast kunna väcka lif hos aftynande näringar och åter sätta productionen i den jemna gång, som naturligare Författningar än mer skulle befordra. Jag tillåter mig härvid en anmärkning: Hvarföre skynda med Canaler, så länge inhemska productionen icke är gynnad V så länge en fri täflan både i Handel och Näringar är återhållen genom Tvångs-lagar Och Skrå • författningar, så länge de rättelser, Den 19 April, e, m. sorn häri ansetts nödige, ännu bero på Comitéers undersökningar, så länge våra Handlandes capitaler delas från förläggningen af inhemska tillverkningar till Transito-rörelse och Jmporthandel, då vi kanske snart nödgas i egna hamnar täfla med utländska producteurer vid afsättningen af våra producter då befordrar Canalfarten framförallt en lättare afsättning och starkare förbrukning af utländska varor, och behöfves icke för transport af egna tillverkningar. Efter uppgjordt förslag hade hela Canalarbetet bordt vara verkstäldt för långt mindre än det tecknade Capitalet, inberäknad DiscontVinsten , och då borde man nu kunna vänta, att samma summa åtmindstone förslår att fullborda communicationén mellan Wenern och sjön Roxen. Då vote väl också allt färdigt, som medförde en verklig nytta. Med begagnande af ett pär mil landväg hade då hela Landet, på hvilket Canalen skulle verka, sjö. transporter till afsättning af producter, som, i anseende till kostsamt forslande på axel, an. tingen icke blifvit frambragte eller blifvit det till mindre båtnad för tillverkaren. Transito, handel på Canalen är en chimere, och att fullborda det öfriga är mindre vigtigt för det Allmännas nytta, än för Nationens ära, med hvilken det icke kan förenas att lemna ett så stort företag ofulländadt.
För att lätta öfvergången lill decimal-svstemet, må på 2 fots eller det gamla alnmåttet, jemte den nya indelningen, tills vidare äfven utsättas den hittills gällaude, i qvarter samt liela, halfva, och J verktum. Målkärl J or våta dier fl g tanda varor likaledes: Vigter eller s. k. Af hvilka ämnen Mätstockar, Målkärl och Vigtlödjor skola förfärdigas, och hvad för öfrigt i afseende på deras inrättande och stämpling iakttagas bör, föreskrifves i stadgan enligt Velenskaps-Akademiens förslag uti §§. 5—7. Då Furvaringsoch Transportkarl, efter olika varors lämpligaste fördelning, erfordras af skiljaktigt innehåll, må, till nödig beqvämlighet i handel och rörelse, dylika kärl, så vida de hafva mer än en kubikfots rymd, och uppmätningen kan ske med erforderlig noggrannhet, justeras och stämplas till sitt innehåll i kubikfot, kannor och jemna tiotal kubiktum, hvarvid de skola med justerarens namn förses; men kronomärket må icke å sådana kärl anbringas och dessa ej heller såsom målkärl nyttjas. 4. 5. 50, 30, 20, 10, 5, 3, 2 och 1 kubiktum i konisk eller cylindrisk form. 6. 7. De särskilda föreskrifter, som i stadgan erfordras, beträffande sättet för varors mätning och vägning, jemte kontrollen derå, blifva hufvudsakligen lika med hvad Vetenskaps-Akademiens förslag derom i §§. 9 och 10 innehåller. 148 Expeditiöns-Utskottets Förslag till .underd. Beträffande öfverinseende! å mätt och vigt i riket, justerares förordnande och allmänna åligganden, samt General-landtmäteri-kontorets förpligtelse att undersöka och stämpla likaremått och likarevigter, af hvilka justerarne skola i tjenslens utöfning sig begagna, meddelas i stadgan erforderliga föreskrifter, enliga med Vetenskaps-Akademiens förslag uti §§. 11—13. 9.
— Släpp min hand Erik, du gör mig illa! Hvarför jag inte sagt det förut! Jo, jag var rädd, att du skulle försöka hindra mig, om jag sade det, innan det ej mer kunde ändras. — Men det kan ännu ändras. Det skall ändras! — Nej! Jag har telegraferat till S:t Quentin, vi äro snart där. — Du har telegraferat ... när ... när? Jag vill veta det. Du har inte rättighet att behandla mig så ... Han nästan hväste fram orden. Jag låg med slutna ögon och önskade, att jag vore hundra mil derifrån; så dumt, att min enfaldiga fåfänga hindrat mig att genast låta dem veta, att jag var svenska, — men också så oförsigtigt af dem att förutsätta, att man ej kunde förstå dem! Jag låg där och blygdes öfver mig själf, det var som om jag läste ett bref, som ej var adresseradt till mig, som gjorde jag mig skyldig till en dålig handling, som jag aldrig kunde godtgöra — ty nu var det för sent att upplysa dem ... Hon svarade med låg röst: — Hvad ni män äro för besynnerliga varelser! Ni vilja alltid ha fakta, namn, data. Hvad gör det till saken, om jag telegraferade i måndags, tisdags eller onsdags? — Om du säger mig dagen, vet jag också, hvarför du gör detta. Jag vet, att jag i onsdags sade åtskilligt, som jag sedan bittert ångrat, — att jag sade. — När vi gingo från middagskonserten, der vi tillsammans njutit så stort, så helt, — när jag tänkte på hvad vi allt sett tillsammans — hur vi förstått hvarandra! Åh denna infernaliska likhet, det är den, som bragt mig i förderfvet. Se dig så lik henne, som jag hvilket ögonblick som hälst har rättighet att famna, att sluta till mitt hjärta, — kalla vid de ömmaste namn — och du så oåtkomlig, att jag knapt vågar röra din hand, så nära, så nära mig i allt, hvad som gör lifvet värdt att lefva. — Erik, Erik! — Sedan dess, — dessa tre dagar har du ej velat råka mig — bara skrifvit, att du är illamående, men att du skall vara i stånd att efter öfverenskommelse resa i dag
På det att nu således det syftemål måtte vinnas, att flera privatbanker, som åtnöja sig med en mindre vinst och kunna vara allmänheten i hela Riket till mera nytta, må uppkomma, så måste man äfven hålla inne med flera restrictioner, och icke åstadkomma en sådan lagstiftning, som helt och hållet motverkar flera bankbolags bildande. Jag skulle derföre vilja föreslå den förändring i [5 §:n, att 1 mom. blefve så lydande: ”Innehafvare af till inlösen vägrad creditsedel,” (jag anser nemi. nödvändigt att insätta ”till inlösen vägrad,” i stället för oinlösta, emedan lagsökning för oiniösta sedlar i annat fall kunde ske när som helst, oaktadt invexlingen i banken ej blifvit afbruten), ”eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges,” (jag lånar ord från Hr Nordenanckars reservation) ”att i4 dagar efter det sedel blifvit vägrad inlösen lagsöka en eller flere lottägare med samma rätt att använda utmätningstvång” etc., till momentets slut; hvarefter jag anser, att 2.'a mom. helt och hållet bör utgå. Jag borde icke inblanda i6§:n i discussionen om den i5:de, men då de hafva så nära sammanhang, vill jag blott nämna, huru jag till bibehållande häraf har ämnat föreslå redactionen af 16 §:n. Den skulle nemi. lyda sålunda: ”Om full tillgång saknas hos den eller de sålunda lagsökte, kan bristen genom ny lagsökning utkräfvas hos öfriga lottägare.” Jag har derigenom velat undgå föreskriften om lös egendom, som finnes i 16 §:n, i afseende på den primitiva lagsökningen hos directionens ledamöter, men som alldeles icke finnes i i5 §:n uttryckt och således icke kan i öfverensstämmelse dermed i 16 §:n förutsättas. Jag har blott i korthet velat nämna detta, på det att R. o. Ad. måtte vara i tillfälle att jugera, huruvida det kan blifva något sammanhang i begge §§:na.
Till biträde för målens beredning till föredragning hos Kongl. Maj:t samt för expeditionen deraf erhåller Förvaltningschefen; a) En Arméens Civil-Expedition, som förestås af en ExpeditionsSecreterare, och omfattar de ärender, rörande Armeen, hvilka böra gå genom StatsRådet, och nu handläggas af KrigsExpeditionen. b) En Arméens Befdh-Expedition för de så kallade Commando-målen, eller sådane, hvilka, enligt Rikets Lagar, ej böra gå genom StatsRådet. BefälsExpeditionens förrättning och sammansättning bör svara emot nu varande General - Adjutants - Expedition för Arméen. i3 3 Förvaltningen af allt hvad till Lantförsvarets oeconomie hörer, besörjes, under Förvaltnings-chefens öfverinseende och controll, af Krigs - Collegium som får en President, hvilken bör vara, eller hafva varit officer vid Arméen, och till Ledamöter: General-Fålt-Tygmästaren, Chefen för Ingenieur-Corpsen, en från Arméen såsom General Intendent förordnad officer, minst af ÖfversteLieutenants värdighet, hvilken, när som heldst, bör kanna cndtledigas, samt 4 civila Ledamöter. Collegium delas i 3 Fördelningar, nemligen : i:o Artill erie - Fördelningen. 2:o Ingenieurs - 3:0 Utrednings - och Underhålls. På hvarje Fördelning sitta , utom Presidenten, 1 Militaire - och 1 Civil-Ledamot, samt på Utredningsoch Underhålls-Fördelmngen 2:ne Civila Ledamöter, nemligen I för hvardera befattningen. Göromålen indelas mellan FördelningsLedamöterna, efter samma grund, som nu är gällande, så att Militaire-Ledamotcn föredrager alla verkstdllighets-atgärder, och Civil-Ledamoten allt hvad som rörer redogörelsen och coiitr ollen derå. *3 + Artilleris - Fördelningen består af Presidenten, General-Fält - Tygmästaren och en Civil-Ledamot.
Jag frågar: har man väl någonsin hört talas om, att adier, ställda till innehafvaren, varit vidhäftadt ett sådant vilkor, och kan man förbise, att man genom antagande af detta tvångsband går öfver från principen för actiebank till principen för solidarisk bank, med ingen annan skillnad, än att man skapar en solidarisk bank utan soliditet? Ty jag frågar, hvad soliditet ligger i en revers, sorn jag i dag utgifver och i morgon återkallar, då jag transporterar min actie på en annan, i en revers, som hvarje dag kan utbytas och således, i stället för att ena dagen lemna full säkerhet, den andra dagen kan vara af intet värde? Jag förenar mig i allo med Hr v. Troil och begär afslag å förevar. §. Hr Stråle: Jag anhåller att ytterligare få fästa upp - Den 21 Mars c. m. 4G3 märksamhet på det redan af Frih. Boye omnämnda skäl, att om detta stadgande antoges, förvandlade man en actiebank till detsamma som solidarisk bank. Man skall komma ihåg, att den petson, som är fullt vederhäftig och inträder i en sådan bank, till hvilken han måste afgifva revers att betala återstoden af acliesumman, i fall bankens säkerhet sådant fordrar, måste ovilkorligen tillse, att de andra actieägarne äfven äro vederhäftiga, sa att hatt ej ensam må förbindas till betalning, och att de andra ej må kunna undandraga sig betalningsskyldigheten. Den controli på hvarandra, som delägare i solidarisk bank måste hafva, skulle i en actiebank blifva så svår och, snart sagdt, omöjlig, att jag hemställer, huruvida någon kunde vilja inträda deri på sådana vilkor, i följd hvaraf han kunde nödgas betala ensam, om de andra ville undandraga sig betalningen. Jag kan således ej annat än på det högsta yrka afslag å ifrågavar. stadgande, hvilket helt och hållet skulle motarbeta actiebankers uppkomst. Frih. Stjernstedt:
Ls tid, hvarför riksregistraturen liro den förnämsta källan, återstår en vida större svårighet, eller bearbetningen af biografierne och slägtledningarne före Gustaf I, hvartill, enligt motionärens förslag, granskningen äfven borde sträcka sig, och hvilket synes, åtminstone ur historisk synpunkt, vara i samma mån desto mera önskvärdt och uplysande som oriktigheterna och luckorna för dessa äldre tider äro större och talrikare än under derefter följande århundraden. Den enda källan för en bearbetning af Adelns ättartaflor under denna tid torde vara de diplomer eller permbref, som till ett antal af nära 20,000 förvaras endast i Kongl. Riksarkivet samt i öfrigt i många både publika och privata bibliotheker; men då dessa permbref ännu ej hunnit att i Svensk diplomatarium från trycket utgifvas längre än till och med år 1340, så upstår en lucka af nära 200 år innan riksregistraturet vidtager och för hvilken tid de enda källarna äro både så spridda och svåra att begagna att en tillförlitlig och i möjligaste mån fullständig bearbetning af stamtaflorna för denna period knappast torde vara verkställbar förr, än diplomatarium intill Gustaf I:s tid blifvit fullbordadt, och det torde till och med kunna anses mer tvifvelaktigt om, ens mot en ganska betydlig aflöning, någon för detta besvärliga och svåra arbete lämplig och skicklig person kunde anträffas som ville förbinda sig att så många år dermed fortfara, att ett åsyftadt resultat kunde deraf uphemtas. Då deremot diplomatarium, hvars utgifvande alltjemt fortsattes, i en framtid blir med sina fullständiga namnregister fullbordadt, blifver det genealogiska arbetet för denna tid jemnförelsevis ganska lätt.