Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. vid tvenne föreg:de tillfällen nemi. vid 1840 och 1845 årens riksdagar hafva stadgat vilkor för anslagets begagnande, de icke äfven nu vilja lika så förfara. Jag lemnar derhän om dessa anmärkmr kunna vara af den vigt, ali de föranleda återremiss. Frih. Palmstjerna: Utsk. kommer säkerligen att för R. St. föreslå de vilkor, som Utsk. anser böra upfyllas innan ifrågavar:de anslag eller lönebidrag får utbetalas i likhet med hvad Utsk. gjort vid föreg:de riksdagar. Orsaken hvarföre Utsk. ännu icke afgifvit ett sådant förslag är, att Utsk. varit i okunnighet derom, huruvida R. St. bifalla några lönebidrag; men så snart Utsk. förnimmer en sårlan afsigt hos R. St., inkommer Utsk. med förslag i detta hänseende. Frih. Cederström: Jag tryggar mig helt och hållet vid den af Hr Frih. Palmstjerna nyss afgifna förklaringen, att StatsUlsk. ernar alt till R. St. aflåta förslag, ang:de vilkoren för begagnande af ifrågavarule anslag, eljest skulle jag icke hafva underlåtit alt så mycket heldre förena mig med Hr Bråkenhjelm, som jag den 30 Dec. sisth år väckt motion om åtskilliga vilkor i detta hänseende, nemi. att delegare i sädane företag, lill hvilka understöd lemnäs af allmänna medel såsom för sjösänkningar m. m., måtte tillförbindas att framgent underhålla dessa arbeten, hvartill de erhållit medel af Stalén. Jag har likväl en annan betänklighet emot 28:de punkten i Ulsk:s utlåt. K. M. har nemi. ansett Sig böra föreslå R. St. att anvisa 33,333 r:dr 16 sk. årligen i 3 år, eller tillsammans 100,000 r:dr. Jag skulle vilja veta, huruvida Utsk. med afsigt eller icke underlåtit att i sitt tillstyrkande yttra sig om summans fördelning på hvarje år. Ulsk. har nemi. tillstyrkt R. St. att i så måtto bifalla K.
St:rs bifall till K. M:s Nåd. Propos. om en årlig pension åt Kapten-löjtnant Törnebohm, såsom f. d. Navigations-skolelärare, har i så måtto förändrats, att Kapten-löjtnanten Törnebohm icke mera innehar någon tjenst med lön på stat. Han har nemi. den 5 Januari innevarande år erhållit afsked från sin befattning vid K. M:s Flotta, samt dervid tillaets pension från Amiralitets-krigsmanskassan till belopp af 1.080 rdr och fyllnadspension med 548, eller tillsammans 1,628 rdr. Detta lärer emellertid vara den enda tillgång Kapten Törnebohm eger för att underhålla sig sjelf, hustru och 4 oförsörjda barn; och hans ställning är så mycket mera hehjertansvärd, som det svaghetstillstånd, hvartill, enligt hvad läkarebetyget utvisar, Törne holt ms ansträngningar i och för Navigations-lärarebefattningen bidragit, numera så förvärrats att han för anlitande af här tillgänglig vårdanstalt måst till hufvudstaden förflyttas. Det är dock icke blott på grund af dessa ömmande omständigheter, jag vågar anhålla om R. o. Ad:s medverkan för beredande af den äskade pensionen, utan jemväl med afseende å den ofördelaktiga ställning. Iivari lärarne vid rikets navigationsskolor för sin ålderdom sig befinna genom saknaden för dem af en pensionsanstalt. Den 28 September f. m. 411 Fråga om dessa lärares pensionering väcktes väl af den år 1839 tillsatta komité för handelssjöfartens npphjelpande.
Maj 1744 äfvenledes testamenterade ett belopp af Trehundra Daler Silfvermynt med föreskrift, att årliga räntan skall tillfalla skolans Rektor, derest han är af gifvarinnans eller Rektor Grimbergs slägt, men i annat fall delas lika mellan Rektor och de torftigaste diseiplarne. Denna ränta, sorn i början utgjorde Aderton Daler Silfvermynt, utgår nu med Tre Riksdaler Sextio öre, hvaraf Rektor erhåller den ena hälften och lärjungarne den andra. Derjemte har en af skolans lärare åtnjutit någon andel i den af Per Sevcrentson och hans hustru den 24 Mars 1619 stiftade donation å Ett tusen »blanka Bih. till R. St. Majlis Nåd. Skrifvelse JVS 77. Riksdaler», hvaraf räntan enligt Testators föreskrift skulle med en tredjedel utgå till medellösa lärjungar i Warbergs skola och med återstoden efter uppgifven fördelning till de fattige i Warbergs stad samt i Walla och Slebs socknar, äfvensom till sistnämnde sockens kyrka. Sedan kapitalet någon tid varit utlånadt, emottogos i utbyte mot detsamma några frälsehemman, som sedermera äter utbyttes mot andra. Afkastningen af dessa hemman har under olika är varit olika, men sedan den stigit till öfver Nittio Riksdaler Silfvermynt, höjde Magistraten i Warberg, såsom exsecutor af testamentet, skolans andel med Sexton Riksdaler, hvaraf lärjungarne finge Tio och Kollega, ”i anseende till sina små löneinkomster”, Sex Riksdaler. I 1818 års räkenskaper är Kollegas andel upptagen till Tio Riksdaler: 1790 utgjorde den En Riksdaler Tretiotvå skillingar Banko, och åren 1808—1812 En Riksdaler k em skillingar Tyra runstycken samma mynt. Skolans inkomst hade från år 1785 till år 1813 icke uppgått till mera än Fem Riksdaler Banko jemte så kallad öfverränta Två Riksdaler Tretiotvå skillingar Banko ärligen: men genom Kongl.
Nu föredrogos å nyo Banco-Vtskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 38, öfver detr på grund af 3:dje Art. 1 Afd. 4 §• i i83o års Banco-Reglemente upprättade och till Utskottet öfverlemnade Förslag lill Trot. Uidr. d. 25 Sept. 1854- '-Departemental-indelningar af JFmco-Verket, samt'Redovisnings-' celi Tjenstgörings-Ordningen inom detta Verk; Återremitterades; Nio 3 g, i anledning af väck t mation, om Bankens oell Raneo-Biscontens räkenskapers granskning i Kongl. Kammar-Rätten; Elef af Ståndet Rifallet; ,N:o 4°> i anledning af väckt fråga, mm förändrade grun der för befordringar till Commissarie-beslällningar inom Banken; Bifölls; ,N;o 41, i anledning af vä ek t motion, om rättighet för Bankens gäldenärer, alt i Landt-Ränlerien eller annat anvisadt ställe, å den ort, der de äro boende, -erlägga ränta och capital-afbeialningar; Bifölls,; N;o 42>i anledning af Herr Forsberg i molien, angående, förändring i vilkoren för 2tne från Banken åt staden Uddevalla beviljade lån; Bifölls; och N:o 43, i anledning af Herr Wcerns motion, om afskrifningar af en Bankens äldre fordran hos Riksgäids-Coutoret; Bifölls. Den 25 Sept. 1334- Från Hög lo fl. Ridderskapet och Adeln. S» D. I anledning af en, vid Expedi ti ons-U t skottets under JV:o i4* afgifne förslag till förordnande för Häradshöfdingen J, J. Bergström, att vara Rikets Ständers-Jtistiliae Ombudsmans Suppleant, gjord anmärkning, bl ef samma förslag af Ridderskapet och Adeln återremitteradt.
Hr Wrangel, Erik Fredrik: Det torde icke kunna för nekas, att Stats-Utsk:ts beräkningar öfver ifrågav:de behof måste hafva varit helt lösliga, ty, så vidt jag kunnat fatta, har ännu icke ett tillfredsställande svar afgifvils på den af Gr. af Ugglas framställda fråga. Att en eller annan motionär ifrågasatt en viss summa, kan i min tanke icke utgöra ett antagligt skäl för be viljandet af nämnde summa, och då Utsk:t icke kunnat åberopa någon annan grund för sitt beslut i afseende å siffran, torde det få medgifvas, att man afgjort frågan på en slump. De för mig mest upplysande sifferuppgifter lemnades af Gr. Lagerberg, och deraf framgår, att skarpskyttekorpsernas antal och numerär vunnit tillväxt sedan aflåtandet af K. M:ts Propos. i ämnet, en tillväxt, som, enl. Grins tanke, borde föranleda beviljandet af ett högre anslag än det, som af K. Mit blifvit äskadt. 1 Hvad sjelfva skarpskytterörelsen beträffar, torde svårligen någon af R. o. Adins ledamöter vilja förneka denna rörelses stora idé, en idé, värdig Svenska folkets storverk, värdig de höga tänkesätt detta folk så ofta visat sig hysa. Jag är öfvertygad, att knappast någon finnes, som icke delar denna åsigt, och att Gr. Mörner är alltför mycket fosterlandsvän för att betvifla, att icke, örn fara stundar, Svenska folket och främst skarpskyttarne skola resa sig såsom en man till fäderneslandets försvar. 1 min tanke utfaller jemförelsen med Englands skarpskytteväsende till Sveriges förmån; ty det måste anses vara särdeles vackert att man, utan att yttre fara dertill föranleder, under fredens lugn frivilligt offrar möda och kostnader för att rusta sig så, att man i nödens stund kan bringa fäderneslandet en verksam hjelp. Jag erkänner emellertid, att jag mycket skulle önskat, att man börjat och fortgått på den bana, att organisera skarpskytteväsendet såsom en milis, för hvilken staten icke borde betungas med utgifter. Sedan dock R.
Två gula fjärilar fladdrade fram och åter som lefvande flarn af ett silkespapper eller som gula rosors blad, hvilka ett vindkast slitit lösa från deras stjälk och drifvit ut på flykt, på irrfärder, i fladdrande oro ... Och vinden låter dem aldrig finna någon varaktig stad och unnar dem icke att hvila; han drifver dem att närma sig hvarandra och fly hvarandra och att åter närma sig ... Så långt blicken kan nå under halfslutna ögonlock breda sig gräsets mattor i söfvande och entonig sommargrönska, och sommargröna träd med sällsamt afvägda konturer stå orörligt uppställda likt de halfregelmässigt skurna kulisserna i något teateridyllens eden. Almar, lönnar, kastanjer ... Och silfvergrå popplar ... Och helt nära, framme i prosceniet, afskild från de andra träden, står en grön och stor och mycket gammal ask. Under dess krona drömmer skuggan mörk och sammetsdunkelt grön. Och lyser icke där i gräset något hvitaktigt och mjukt, som kunde vara en kvinnas hvita kropp? Något sofvande hvitt, som vrider sig sakta i drömmen? Det kunde vara den första hvita och mjuka kvinnan, Eva! Det kunde också vara Ellen, eller Märta ... Om det vore Märta! Och åter fladdrade de gula fjärilarne för hans ögon, höjde sig och sänkte sig, nalkades och flydde. Och luften var blå och tom, och vinden gnolade och somnade bort, och det blef tyst. Tomas spratt till. Det var någon som kittlade honom på läpparne med ett strå. Märta stod framför honom med röd mun och leende ögon och kittlade honom med ett grönt strå. Därefter tutade hon honom i örat med en liten blecktrumpet. »Det här är din midsommargåfva,» sade hon till sist, när hon slutat upp att tuta, och räckte honom trumpeten. Den var randig på tvären i de gräsligaste blå och röda färger. Tomas och Märta följdes åt öfver Roslagstorg uppåt Johannes. De hade kommit öfverens om att gå upp i våningen vid Döbelnsgatan och fira midsommaraftonen med en flaska vin och några bakelser, som de skulle köpa under vägen.
Sltgift af 'Ö< ■Öi s< Kl & © e-g1 ©t. Pc «-» CP» ««* 3'ig 2 <"* & & ■öi ca s £■ S P>o © £t!öprefier. éfroerflö-' feige SSe tjenter. © öi j S})rot. 1847 & 1848; 10 ©ami. l Siffe. 2 SSanfeet. XievmUninga Jovortmingcn. I afgift för Saracter^Sultmafter. ©ammcmörag åfvoet: 3emllningen efter 2 2lct. af 18 * åte 2?evx>illtung;8-'©taöga titi H. VI. Han för åt 18 * §ör £anöet ©taD 9?. 9?. SDito Snligt £a,veritigS-'Scingber otf> ©ammanbrag. Siter fcrffttba Sangber od> Sörtetfnitigar. ©umma. 9J:o l. 9l:o 2. 91:0 4. © cr TÖ O CO <*- S £ 3 ^ o r6 'o* Cd O: ■ö o T* o e< o CA. •CS' CA. crT Cd o: o CO <A> r» Cd o: »-* $*5) <-£ O B< © s O s’ o é «-s w n> "OJ O O ™ |s * o s* s cr Cc) O: w •cr åi.
De skola lill storlek och form vara så beskaffade, att papperet till dem å 5 och 40 Riksdaler är 4,5 turn i längd och 2,5 tum i bredd, till dem å 50 och 400 Riksdaler, 5 tum i längd och 4,5 tum i bredd, samt till dem å 500 Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o i. 19 Riksdaler, 7,5 tum i längd och 4,5 tum i bredd, allt efter Kongl. Stadgan om mått och vigt den 31 Januari 1853. Mom. 3. Ranksedlar må tillverkas af ofärgadt papper, dock icke till likhet med Rikets Ständers Banks sedlar. Om tryckning eller gravering ankomme på bolaget att bestämma; dock bör banksedels valör alltid vara tydligen utmärkt. § 28. Banksedel skall ovilkorligen, då den i bankens hufvudkontor till utvexling företes, inlösas med Rikets mynt eller Rikets Ständers banksedlar. Vägras inlösen, vare banksedel-innehafvaren berättigad att, jemte kapitalet, åtnjuta ränta efter sex för hundrade om året, från den dag inlösen blifvit vägrad, intilldess betalning kan erhåilas. § 29 Brister bankbolag i skyldigheten att sina utgifna banksedlar vid anfordran inlösa, ege innehafvaren, efter deremot genom Notarius Publicus verkställd protest, för hvilken kostnaden skall drabba bolaget, om förhållandet anmälan göra hos Kongl. Majits Befallningshafvande, hvilken, derest det ej genast kan visas, att hindret af tillfällighet härrört, ofördröjligen skall om förhållandet till Kongl. Maj:t inberätta och under tiden bankrörelsen inställa. På Kongl. Majit ankommer att besluta, huruvida bankens oktroj i sådant fall skall vara förverkad. § 30. För infriande af sina utelöpande banksedlar eger bankbolag att, om behofvet sådant kräfver, efter dertill af Kongl. Majlis
Dylika anstalter hafva äfven här i landet flere gånger varit i fråga, och försök dermed hafva jemväl i någon mån blifvit anställde, dels på allmän och dels på enskild bekostnad. Den första gemensamma anstalten för befordrande af post och resande bl ef år 1718 anbefald, genom Kongl. Förordningen den 10 Februari samma ar, angående „postväsendets och gästgifvericrnas sammanfogande,, men denna anstalt upphäfdes redan genom Kongl. Kungörelserna den 13 och 29 December nyssberörda år; och då således någon ledning för bedömandet af en dylik inrättnings framgång i närvarande tid icke finnes att af försök med nämnde befordringsanstalt hemta, anser Komitén utan ändamål att för organisationen deraf närmare redogöra. Sedermera synes ingen åtgärd för dylika inrättningars tillvägabringande hatva blifvit vidtagen förr, än efter nära ett sekels förlopp, då, i anledning af Rikets Ständers framställning om postvagnars användande, för att, jemte brefposten, forsla resande och större paketer, Kongl. Majit under den 19 Februari 1812 förordnade, att försök med inrättande af forvagnar, dock endast för forsling af resande och större paketer, skulle emellan Stockholm och Göteborg, samt å vägen från hufvudstaden söder ut till Helsingborg, anställas, och att bestridandet af dessa befordringsanstalter borde, om så. ske kunde, åt enskilde på entreprenad upplåtas, men, då antagligt anbud derå, oaktadt tillfälle dertill under loppet af flere år hölls öppet, icke blefvo gjorde, kotnmo sådane anstalter ej till någon verkställighet. Derefter ingingo Rikets Ständer den 17 Maj 1830 till Kongl. Majit med underdånig anhållan om tillvägabringande af en paketpost, som tillika skulle fortskaffa resande, hvilket föranledde Kongl. Majit att den 6 Maj samina år meddela Post-Styrelsen föreskrift om tillvägabringande på Statens bekostnad af en paketoch forvagnspost, som skulle föra paketer och 2, högst 3 resande, samt en gång i veckan gå fram och åter emellan Stockholm och Ystad, fortskaffad genom antagne entreprenörer.
Erfarenheten har mer än tillräckeligen visat, att hvad Flottorna angår, icke några, åtmindstone ganska få , och det sällan , hafva härstädes åtagit sig att i orterna eller vid stationerna leverera varor, och om detta skulle utgöra ett nödvändigt vilkor, måste följden deraf onekeligen icke blifva annan, än att concurrencen blifver mindre, och skall sluteligen alldeles upphöra, hvaraf åter befaras den skada och olägenhet , att priserna antingen genom sammansättningar, eller ock andra omständigheter, uppStegras, till stöd för hvilken tanka jag tror mig endast behöfva nämna, att vissa articlar, uti särskilda förbruknings-orter ej finnas , utan måste från go8 Den 7 Jiili. fran annat hall anskaffas; såsom till exempeL skenpsankare och canoner, hvilka af Leverantören hittills aldrig blifvit på deras kostnad till orterna transporterade. Dessutom finnas åtskilliga andra varor, såsom kläder, buldan, och i synnerhet bultjern , hvi-lket sednare årligen måste vara af d,en bättre sort jern , sorn här är att tillgå , såsom af yttersta vigt , att användas till Kronans.'fartyg , emedan bultjern af sämre malmsorter, sorn i orterna finnas, är alltid skördt och ej sällanspringer, hvaraf de storsta förluster kunna tima. Dessutom får jag härvid tillägga, att transporterna för Flottorna alltid kunna verkställas för bättre pris, då Kronan har sina egna lastfartyg, hvilka i alla fall behöfvas till transporten af ekeoch furu-virke, och som tillika medföra deri stora nyttan, att de i fredlig tid äro en oundgängelig exercice för en del af Kronans manskap. 4:0
Innerliglieten,- ett hnfuuddrag i brefkonstens nya skola, liar dock i TegnBrs föga rim, kanske därför a t t den fiirutsätter en renare, mera liarnionisk Ijiidbotten an den store skaldens splittrade sjal erbjöd; inen en glödande lidelse, uttryckt i det mäktigaste sprak, tager dess plats. " Se: B. d. E. JIdinströin, Grnuddrngen af svenska vitterhet&lt;tiis historin, E n särskild riktning inom det 19 århiindradets brefkonst representerar Iios oss .Brinkinaii. Till arten besläktad rnea den Wilhelm Hiiniboldtska och skiftande af intryck från både Tieck och Jean-Paul, liar den Brinkinanska brefstilen dock bib ' eliållit .mycket af denna till spetsade form, denna afsiktligliet i uttrycken, detta hyllande af brefskrifningeii såsoni konst, som tillhörde akademisinen. Genom det ofantliga omfanget af lians brefvaxling och den stora kretsen af hans vänner, torde lians brefstil öfvat ett omedvetet inflytande på mångn hans samtida, så, synes det mig, pb Beskow och pk några af hans tillbedda kvinliga korrespondeiiter. &amp; h i marker detta inflytande, tror jag, företrädesvis p&amp; trenne drag: en öfverlägsen, ineii ej alltid osökt kvickhet, en ton af ridclerlig sentiinent .och en bristande innerlighet. Man kiinde kanske klassificera de båda Iiiifvndriktiiirigarna af ' svensk brefkoiist under tiden frkli 1.790 till 1840 .nied riibrikerna: den Leopold-Brinklnanska och den Geijerska. I n o ~ kviiiiioviirlden .niöter man olika typer svarande inot såviil den ena soni den an ' dra af dessa riktningar: H ä r vill jag blott näinila tvenne.
Denna behandlingsmethod innebär, att den tvistiga frågan hänskjutes till omröstning uti förstärkt Utskott; och ehuruväl derigenom kan inträffa, alt förslaget, till följd af omröstningens utgång, kan komma att förfalla, så är det likväl icke på grund af Riks-ståndens mot hvarandra stridande beslut, som detta då sker, utan till följd af skiljodomarens afgörande, och förhållandet i detta afseende blir alltså ej annat än det, som eger rum med andra vigtiga frågor, om hvilka Grundlagen väl uttryckligen antager, att de »ej kunna förfalla», men i afseende hvarå den likväl föreskrifter en, just på denna omständighet motiverad, behandlingsform, som kan leda till det resultat, att frågan icke dess mindre afgöres så, att den förfaller. Då nu, på ena sidan, 56 g R. F. icke lemnar nog tydliga och nog fullständiga föreskrifter för förfarandet i alla de olika fall, som vid behandlingen af grundlagsfrågor kunna förekomma, men, på den andra, den praxis, hvilken suppletoriskt utbildat sig i afseende härå, står i följdriktig öfverensstämmelse med grundlagarnes föreskrifter för behandlingen af andra frågor af enahanda formella natur, har Konstitutions-utskottet ansett sig handla mera lagbundet, då det uti förevarande fråga följt denna, förut godkända och äfven nu af tvänne Riks-stånd gillade, 4 Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 28. praxis, än om det ånyo, för sin del, skulle hafva företagit sig att inventera en annan behandlingsform och derigenom, må hända, gifvit ny anledning till formtvister.
Mig synes det vara Staten ovärdigt att bereda sig inkomster på den fattiges bekostnad och anser det vara hög tid att afstå från dessa blodstyfrar, hvadan jag föreslår, att Rikets Ständer måtte, med upphäfvande af derom i nu gällande stämpelpappersförordning befintliga stadgande, besluta, att skuldebref af alla slag, godkända räkningar etc. måtte varda från stämpelafgift befriade. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. J. Smedberg, från Elfsborgs län. Af Josef Smedberg från Elfsborgs län, angående ändring af gällande stadganden i fråga om utmätning. Då klagan öfver utmätning föres, meddela Konungens Befallningshafvande i länen, troligen af brist på något lagstadgande i ämnet, å besvären resolution af innehåll, att vederbörande kronofogde anbefalles infordra utmätningssökandens och öfriga vidkommandes förklaringar, de der inom viss tid från delfåendet och vid bestämdt vite skola aflemnas. Deremot föreskrifves för klaganden hvarken tid, inom hvilken remissakten skall vara till kronofogden ingifven eller äfventyr för underlåtenhet att stadgandet i resolutionen uppfylla, till följd hvaraf och då handlingarna icke ifrån Konungens Befallningshafvande tillsändas kronofogden, utan utlemnas till besväranden, samt då det är i hög grad tvifvelaktigt huruvida Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 99 det utmätta må kunna säljas förr än öfver utmätningen anförda besvär blifvit pröfvade, en tredskande gäldenär eller innehafvaren af ett icke laglikmätigt behandladt köpeaftal om lösören har sig öppet lemnadt att huru länge som helst fördröja verkställigheten af ett laga kraftvunnet utslag angående penningefordran. Han behöfver nemligen för vinnande af detta ändamål endast uppvisa besvärshandlingarne vid hvarje tillfälle, då auktion af utmätta godset utlyses, utan att likväl någonsin inlemna sagda handlingar till kronofogden, hvarigenom åter beBvärens slutliga afgörande omöjliggöres.
Vid förnyad föredragning bifölls LagUtskottets den 3 dennes under N:o i5oafgifne, och den i5 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner, om ändring i Förfaltningarne, angående tiden , inom hvilken utmätning å Domar oell Utslag skall verkställas m. m. Föredrogs ånyo LagUtskottets den 3 dennes under N:o i5i afgifne, och den i5 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 67 förut meddeldte Betänkande, öfver väckt motion om inskränkning af den i i5 Cap. 5 §. ArfdaBalken stadgade prasscriptionslid för inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, m. m. Herr von Hartmansdorff j August, anhöll att få veta hvad beslut de öfrige RiksSlåuden fattat, rörande detta Utlåtande. Den 2 3 December f. m. Undertecknad Riddarhus - Secreterare tillkännagaf, alt inga Protocollsutdrag derom från de öfrige RiksStånden ännu till Ridderskapet och Adeln ankommit. Herr von Hartmansdorff begärde, att ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet. Herr Ribbing, Arvid, förenade sig med Herr von Hartmansdorff. I anledning hvaraf LagUtskottets berörde Utlåtande skulle, jemlikt 4.9:^e §• Riksdags-Ordningen, ytterligare förblifva hvilande. Föredrogs ånyo BancoUtskottets den io dennes, under N:o 88, afgifne, och den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner om tillåtelse för Städernes Allmänna BrandstodsBolag, för Skånska Brandförsäkringslnrättningen, för båda Brandstodsföreningarne i Götheborg och för BeklädnadsDirektionerne, att mot ränta insätta sina conlanta medel i Rikets Ständers Bank. Herr Ribbing, Arvid'.