Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man vill uppfatta sjelfva andan så val som den tydliga meningen deraf, så uttrycker detta förslag den sats, att det skall finnas en bestämd karaklersskillnad emellan kamrarne, att de materiella intressena och det progressiva elementet skola inrymmas i den nedre kammaren, hvaremot de högre intressena och ett mera återhållande element företrädesvis böra få sin plats i deu öfre kammaren. Jag säger företrädesvis, ty meningen är icke, och kan icke vara, alt alldeles afstänga de fattiga från de rika, icke eller att sätta kunskapen allena i den ena kammaren och okunnigheten ensam i den andra. Men man skall deremot ställa så till, att de lägre materiella intressena aldrig må kunna blifva helt och hållet förqväfda af de högre, lika litet som dessa sednare af de förra; man skall sälta dem i sådant förhållande till hvarandra; att de. genom öfvervigt i hvar sin kammare, båda må inom representationen finna ett tillräckligt, ett fullständigt och säkert skydd. Dernäst är i Hr Åkermans förslag den tanka uttryckt, att man icke kan komma till en representationsförändring; med mindre än alt man kastar bort deL envisa uteslutande fasthållandet vid atåndselementerne, och försöker, åtminstone för den ene kammaren, en jemkning emellan de olika påståemferna. Efter min öfvertygelse har för ett pär dagar sedan en sådan opinion blifvit uttryckt i ett annat Stånd, nemi. BorgarcSt., i det att delta Ständ icke antagit det stränga påstående, sorn några föreslogo, att en der afgifven reservation af Hr Ekholm skulle blifva såsom Ståndets gemensamma tanka bestämdt antagen, ulan endast beslutat; att dess hufvudgrunder skulle af Consl.Utsk. tagas i betraktande. Detta beslut innebär, enligt min tanka, det första steget äfven frän detta håll att vilja åstadkomma en jemkning, för alt sluteligen kunna komma till ett resultat i denna fråga, och jag skulle mycket Den 12 Mars f. m. 199 misstaga mig, om icke åtminstone ett ganska stort antal af R. o. Ad:s ledamöter skulle vilja emottaga den utsträckta handen lill förlikning. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos.
Efter det nu anförda har motionären ansett de ofvan antydda olägenheterna skola, ulan förbiseende af den skattskyldiges fördel, undvikas om § 83 erhölle följande lydelse: ”Med undantag af skattskyldigs hustru och hemmavarande barn samt andra till hans hushåll hörande eller hos honom skattskrifna personer, som icke skola utgöra bevillning af kapital, rörelse eller befattning, bör hvar och en skattskyldig erhålla särskild debetsedel; men vid ansvar såsom för tjenstefel får icke mera än en debetsedel utfärdas för de skattskyldig inom samma taxeringsdistrikt åliggande bevillningsafgifter, så vida de icke utgå för fast egendom, i hvilket fall debetsedel för hvarje sådan utskrifves. Husbonde eller rörelseidkare vare likväl berättigad att, efter derom gjord begäran, undfå särskilda debetsedlar för de hos honom skattskrifne och på hans debetsedel uppförda tjenstehjon eller arbetsbiträden.” Det torde måhända först, till bemötande af motionärens anmärkning, att en sträng tolkning af ordalydelsen i §:ns början skulle föranleda till det antagande, att skattskyldig, som hos sig mantalsskrifvit personer, pligtige att erlägga bevillning efter 2:dra artikeln, skulle å sin debetsedel få deras utskylder upptagna, jemte det att de sjelfve erhölle särskilda debetsedlar, endast behöfva erinras, att af den i §:n indirekt uttryckta tillåtelsen att å annans debetsedel upptaga person, som icke skall utgöra bevillning efter andra artikeln, den nödvändiga följden näppeligen kan blifva den af motionären antydda, eller att enahanda förfaringssätt får vid debiteringen ega rum med person, som skall utgöra bevillning efter nämnda artikel; och ehuruväl må medgifvas att ordställningen möjligen kunnat vara lyckligare funnen, lärer dock icke behöfva befaras att den påpekade tolkningen med någon framgång skall söka göra sig gällande.
LagUtskottets Betänkande, VII 2. s 890—900, Lif. af PresteStåndet, IX s 770, af BondeStåndet, IX s 816, af BorgareStåndet, IX s 831, afsl. af Adeln, IX s 849. Underd. RiksdagsBeslulet, §. 18. Fastighetslån, angående yppad förlust på, i Götheborg oell Carlshamn. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 3a — 3g, Lif. af BorgareStåndet, IX s 121, af PresteStåndet, IX s 129. —. — om årliga afbetalningar på, i Banken; BancoUtskottets Betänkande, Yl 1. s3o, 3i, Lif. af BorgareStåndet, IX s 121, af PresteStåndet, IX s 129. — •— huruvida de i Banken qvarliggande handlingar skola företrädesvis vara Berättigade till; BancoUtskottets Betänkande, VI 2. s 221—224, Lif. af Adeln, IX. 3. s 148, af PresteStåndet, IX 3. s i5i, af BondeStåndet, IX 3. s 175. — och Odlingslån, angående; Statsoch BancoUtskottens Betänkande, Yl 1. s i.v — rxii, återrem. af PresteStåndet, IX s 5ao, af Adeln, IX s 5a3, af BorgareStåndet, IX s 527, af BondeStåndet, IX s 53o *) Återremissen besvarad i ytterligare Betänkandet oxn Rikets Fenninge Verk. 93 Fattigvård, om cn allmän; Konungens nådiga Proposition, med af särskilde Committerade utarbetadt Förslag, Ii.syö — i58, remitt. till Ekon. UtskoLtet, II s 1129, 1138, til Lagoch Ekon.
1 I 2 Skrift kunna, före dess utgifvande, Boktryckare, Utgifvare eller Författare affordras, ej eller något för tryckningen eller utgifningen liinderligt inseende öfver Boktryckerier, eller Författare och Utgifvare, vara tillåtet; Läroverken dock deras förra rättighet förbehållen, att öfverse och gilla sådana Afhandlingar, sorn skola på deras Lärosalar offentligen försvaras. Vill författare eller boktryckare, innan tryckningen, sjelf åt de till tryckfrihetens vård förordnade Kommitterade öfverlemna en skrift och begära deras yttrande, huruvida åtal derå efter denna Tryckfrihetslag kan egarina, skola Justitie-Onibudsmannen och minst tre Kommitterade, hvaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifva. Förklara de deruti, att skriften må tryckas, vare då både författare och boktryckare frän allt ansvar frie, och ligge det å Kommitterade. § 2. I grund af hvad alla slags Handlingar, i hvad ämne som helst. Vid föregående tillåtelse skola följande undantag ovägerligen iakttagas: Ått Protokoll, hållna hos Konungen i Miuisteriella Ärenden och Commando-mål, eller Stats-Rådets Protokoll och Handlingar, eller Hemliga Utskottets, eller Gransknings-Utkoltets rörande Stats-Rådet, eller Bankooch Riksgälds-Verkens, eller de, om samma Verks hemliga ärenden, i Banko-, Statsoch G/'«7«A://r>7g.9-Utskotten eller hos Riksförsamlingens Revisorer hållna, icke kunna till tryckning icke uppenbara. Att ej ... Femtio Riksdaler. Att, i hvad Femtio Riksdaler. Det skall Skillingar. Att Protokoll ... Skillingar, Att ingen Skillingar. Att sådant hufvndsaken. I öfrigt stadgadt är. § 3. Smädliga uttryck om Riksförsamlingen, eller någon af dess fördelningar; Brottet skall straffas med Etthundra Riksdalers böter och Skriften konfiskeras. § 5. Finner Justitie-Stats-Ministern Högsta Domstolens afgörande. Riksförsamlingens Justitie-Ombudsman äge, att, efter erhållen underrättelse skulle erhållas. 3 § 5.
Grefve Kalling. Fullm. Friherre Lagerbjelke, Adolph. l. f»; 94. Frih. Ribbing. Fullm. Grefve E. Albr. Lantingshausen. l. a. 97. II. F. Strömfelt. 100. P. S. Stackelberg. L. S. L. S. 102. Grefve Hunge. iog. Gr. Mörner af TunaF:m Paid. Cederström. A. Lantingshausen. 115. Axel Lagerbjelke, j L. S. L. S. 118. Gr H. H. v. Essen. 130 J. W* Liljencrantz. F:m Er. C. F. v. Essen. I<. S. L. S. lai. Lars von Engeström. 122* M. Rosenblad. L. S. L. S. 16. Knut Kurck. 2ö. Frih. Ronde. Jj. S. Fullm. Hr Carl Uggla. L. S, 26. A. G. Friherre Mörner. L. S. l7:m. Fr. Murrler af Morlandai Otto L. S. 45. Bandt v. Liewen. 48. Friherre Creutz. Xi. S. I:m Frih. J. Cederström. L. S. 62. Hampus Mörner. 88. Carl Lowisin. L. S. L. S. 345. C. G. Stjernstedt. 135. C. L .Staél y. Hollstein. L. S. L. S. lgi. C. Danckwardt. 214. Frih. Bunge. L. S. I':m Fredr. Hjerta. L. S. 2i G. Frih. Ribbing. 2 3 G Stjerneld. I':rn Hr Flach, Eria. L. S. L. S. 246. Ludv. Axel Hjerta. L. S. L. S. 5253. Carl De Geer. 255. Friherre Falkenberg.
Fahlbeck om inrullande al' en lägre landtbruks-sko'a a lians i Öhne socken och härad belägna egendom Träfors, hvilken han lill della ändamål på feni års lid upplälil; och Eders Kongl. Maj:t jemväl läckts i nåder bevilja elt årligt anslag af 1,000 R:dr Banko ali från och med April månad 1847 nlgå, såsom understöd lill en sådan skola, så har den ork blifvit vid nyssnämnde lid öppnad och under året begagnad af elever. Denna undervisningsanstalt bar sedermera lör l gå 11 och fortgår ännu, lill ny tia lör orten. I följd af befolkningens oafbrutna förökande tillkomma årligen nya bosättningar, och dessa medföra åter odling af oländig mark, väl på de flesta ställen lill mycket ringa rymd; men inom Uddeholms hruks-bolags vidsträckta område i Elfvedal.*: härad lämpas eller ordnas bosälIningarne med omtänksamhet sålunda, all de dels motsvaras af nödig arbetsför!jonst for dem, åt hvilka de upplåtas, dels ock ske på sådana ställen, hvarest odlingarne kunna efterhand utsträckas derhän, att häst å slik lägenhet kan fod as; lill elt skyndsammare befordrande hvaraf bolaget också årligen lemnar icke obetydliga anslag, hvilka visat sig gagneliga såsom bidragande lill joidbrukets förkofran, och afböjande tillkomsten af en så kallad lös befolkning i oi ten med dess mångå olägenheter. Hufvudsakligen på detta sätt hafva bolagets besulne häsllägenheter inom Elfvedals nedre tingslag från 1861 till 1848 eller på 17 år tillväxt från 423 till 503 stycken. 1 samma plan ingick ock en stor del af de nyodlingar, hvilka bolaget på 1830 talet verkställde under Agronomerne Stephens och Johnsons ledning, så alt af de 450 tunnland, som då på en gång uppodlades, endast ungefär hälften blifvil bibehållen under egne gårdsbruk, men den andra hälften använd till tio stycken särskildt bebygda och väl besutna hästhemman; hvarjemte bildandet af flera dylika å angränsande odlingsmarker fortgår. Boskapsskötsel.
Vår tacksamhet häremot, och i någon mån ersätta ”de förluster och uppoffringar, Hans Kongl. ”Höghet KronPrinsen och Hans Gemål gjort ”för Sveriges väl, bafve Vi, på Hans Maj:t ”Konungens anmodan, bcslutit, att till Hans ”Kongl. Höghet KronPrinsen och Dess Arfvingar efter Successionsordningen af den ”26 September 181 o, årligen skall utbetalas ”TvåHundradeTusende Riksdaler i Svenska ”BancoSedlar, att af Dem efter behag dispo”neras, och ifrån den 1 sistledne Augusti ”beräknas, hvarpå Vårt RiksgäldsContor, dit ”Hans Kongl. Maj:t lofvat, att alla Rikets ”inlöste förbindelser, som i utländsk mans ”ägo befinnas, skola vara inlemnade, erhållit befallning, att vederbörlig förbindelse ”å Våra vägnar utfärda.” Der finnes säle - i54 D e u ^4 Februari! e. ra. des icke ett ord nämndt derom, att denna summa är ett ränte-anslag, utan efct årligt bidrag. Nu har detta uttryck insmygt sig uti det föreslagna Reglementet, emedan det förut blifvit nämndt och oanmärkt i ett Betänkande af StatsUtskottet. Men då det ej kan vara af någon serdeles betydelse, enär i alla fall den gamla ordningen naturligtvis kommer att iakttagas, vill jag, såsom jag redan sagt, icke yrka ändring häri; nöjd att hafva till Protocollet erindrat. att summan ej är ett ränte-anslag, utan blott en årlig betalning enligt i8i5 års Riksdagsbeslut. Herr von Hartmansdorff} August: Jag anhåller att Herr RiddarhusSecreteraren måtte ur det föreslagna Reglementet uppläsa det af Herr Hjerta klandrade uttryck, hvarefter jag sjelf skall läsa upp den gamla Instruclionen, för att visa, det skillnaden dem emellan i detta fall är nästan ingen. Sedan undertecknad RiddarliusSecreterare å nyo uppläst den af Herr Hjerta nyss uppläste 16 § af förslaget till Reglemente för RiksgäldsContoret, fortfor Herr von Hartmansdorff:
För Justities Ombudsmannen synes mig icke heller någon ting vara at vinna vid sammankallandet af en Corps, med hvilken han sedermera hade ingen befattning, från hvilken han på ett tåmeligen långt afstånd skulle vara skild. De varande Myndigheterna i Samhället, så val af den Lagstiftande som den Verkställande Magten, synas mig ej borde önska sammankallandet af en Corps, som skulle gifva dem föreställningen af en Öfverherre, och hvars domslut de svårligen skulle kunna förutse. Det vore således blott i nödfall, som detta beskydd skulle anropas af den svagare eller förtryckte, och det vore mera arnat att på afstånd återhålla ingrep emot Lagens stadganden, ån att egenteligen straffa förbrytaren» Min önskan vore då upfylld, når det förra ändamålet vanns, utan att det senare någonsin be-' höfdes. — 42 — För att gifva mera fullkomligliét at det nu föreslagna System, skulle jag annu igenom Valet af Hogsta Domstolens Ledamöter, vilja gifva det en garantie mera. Det har gifvits ett Land, dår Dömande JVlagtens anseende öfvevlefvat både Statens sjelfständighet och Stats-Forfattningens bestånd. Med beundran har man omtalt denna inrättning, men ingenstädes har man lyckats eller ens försökt infora den, och Athéns Areopag har blifvit snarare ansedd som ett ideal, ån som ett monster, hvilket kunde följas vid rättvisans utdelande. Ligger det likväl icke uti menskliga Naturens sträfvande till ett mål för sina bemödanden, uti de önskningar efter hvila och anseende, som med en tilltagande ålder utveckla sig under en tillrygga lagd bana, en anledning att kunna så begagna dessa anlag, att de genom ett öpnat tillfälle till en emot åldern afpassad, och ändock ej obetydelig verksamhet, skulle på en gång sysselsatta och tillfredsställa begären ? Är icke
Och som Rikets Ständer vid behandlingen af detta ärende funnit upplyst, dels att förbemälde Socknemän, först emot ränta, men sedermera utan särskild skatt, från äldre lider intill år 1700 varit i oqvald besittning af Trysunda fiske, hvilket då ulan Socknemännens bevisliga medgifvande är vordet för Kronans räkning utarrenderadt, hvarmed alltsedan fortfarits, jemte det likväl de som varit vane att derstädes idka strömmingsfiske, blifvit, mot oförändrad afgift, vid sådan förmån bibehåline, dels ock alt begagnandet af nämnda fiske är för Socknemännen i och för deras ekonomiska förkofran af synnerlig vigt; hafva Rikets Ständer velat, för sin del, medgifva, att Nätra och Själevads Socknemän må ega alt lill skatte lösa fisket vid Trysunda fiskehamn, med dertill hörande skär, holmar och fiskevatten; dervid Rikets Ständer anse, att, ehuru någon särskild föreskrift icke finnes för skattläggning och skatteköp af Kronofisken i allmänhet, hinder likväl icke i detta afseende böra möta för ifrågavarande fiskes försäljning åt Nätra och Själevads Socknemän efter enahanda grunder, sorn vid tillförene skedd försäljning blifvit tillämpade. Rikets Ständer få. med anmälan härom, i underdånighet anhålla, att, för den händelse E. K. M:t kunde finna godt i Nåder bifalla hvad sålunda blifvit af Rikets Ständer beslutadt, och Socknemännen, häröfver hörda, dertill förklarat sig villige, men alla de för skatteköpets tillvägabringande nödiga åtgärder icke medhunnes innan fisket, hvaraf det nuvarande arrendet med år 1855 löpte till ända, ånyo borde på arrende utbjudas, E. K. 31:t då täcktes Nådigst anbefalla, att Expeditions-Vtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 121. 253 detta utbjudande måtte ske endast för någon kortare tid, på det icke, i annat fall, dymedelst hinder för skatteköpets verkställande kunde uppstå. Rikets Ständer framhärda etc.
Att beslutet möjligen kan föranleda ansvarspåföljd, torde dock ej vara en tillräcklig motvigt emot godtycket, ty frestelsen dertill är i allmänhet så stor, att den vid många tillfällen skulle komma att besegra farhågan för en framdeles möjligen inträffande, men troligare uteblifvande ansvarspåföljd. Emedlertid hafva vi ännu, till vår lycka, inom vårt land ett starkare band på embetsmannagodtycket, än åtal och ansvarspåföljder, det är tryckfriheten, som skoningslöst framdrager hvarje egenmäktigt förfarande inför allmänhetens domstol. Och så länge vi hafva denna dyrbara frihet qvar, Den 6 December e. m. 501 befarar icke elier jag, att Hrr Landsh:r skola alltför ofta begagna sin suspensionsrätt. Men detta oaktadt anser jag det vara min pligt att bekämpa den princip, som i instrukt:n gjort sig gällande, emedan det är min innerliga öfvertygelse, att denna princip är lika olaglig, som den hittills bos oss varit okänd. Gr. Liljencrants: Att den siste värde talaren blifvit trött af denna långvariga discussion, deröfver förundrar jag mig så mycket mindre, som detta är fallet icke allenast med mig, utan troligtvis med R. och Ad:s samtlige ledamöter; men att ban skulle blifva så uttröttad, att han icke förmådde upfatta hvad som här talades, det har man rätt att fordra af hvar och en, så länge ban fortfar alt deltaga i discussionen. Jag har alldeles icke sagt, att LandsSekret:n icke är något annat, än Landshms enskildta skrifvarebiträde, utan jag har, för att bevisa oriktigheten af den värde talarens påstående, att den förre är att anse som den sednares kollega, omnämnt, att uti 1734 års instrukt:n framstår LandsSekret:n egentligen såsom Landsh:ns skrifvarebiträde, och jag tilläde, att först uti den nya instruktin karakteriserades hans embete sådant det verkligen är. Jag hemställer nu, huruvida detta ytt rande förtjenat de förebråelser, hvarmed den värde ledamoten behagat öfverhopa detsamma. Remitterades till Allm. Besv. och Ebon.Utsk. H. R. o.
ÄrfdaBalken, 5:o Herr Forssbergs motion, angående förändring uti föreskrifter 0111 Sockenstämmor och Kyi koråd, 6:0 Herr Lundins motion, angående åtskillige bestämmelser för Stadsbom stolar till tvisteoch brottmåls, skyndsamma behandling, Herr Rnbins motion, angående förändring af 5 §. a3 Cap. Ärfda-Balken; och til Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottet: 1:0 Herr Wcerns motion, angående förhöjning i skjutslega», (jemte de yttranden, sorn flere Ståndets Herrar Ledamöter i detta ämne afgifvit') 2:0 Herr Vinbergs motion, angående åtskilliga bestämmelser, i afseende på Skeppsdocumenters uttagande, 3:o Herr Vedbergs motion , angående tillstånd för Askersunds stad, att i början af December månad hvarje år hålla en marknad, och 4:oHerr Bydins motion, angående inrättande af en Apologistskola i Borås. S. D. Remitterades följande motioner till nedannämnde Utskott, nem( till Stats-Ut skottet: 1:0 Herr Mcechels, angående ersättning till Statlen Westervik för Quarantains-kostnader, 2:0 Herr Valleijs, angående ersättning för dylika kostnader till Staden Gefle, 43 . P/ot. Uiclr. d. 24 Februari i83 |. 3:o Herr Hembergs, angående sådant ersätlnings-aijspvak
Domhafvanden i Seminghundra härad, för öfverträdelse af Expeditionstaxan. 124. 22) Stockholms Rådstufvurätt, för ett i lag bestämdt urbota straffs nedsättande i enlighet med de för förvandling af böter stadgade grunder (forts, från 185(5 års berättelse) 126. 23) En tillförordnad Domhafvande i Södra Möre, för oriktig förvandling af böter 127. 24) Rådstugurätten i Westerås och Konungens Befallningshafvande i Westman lands län, för det att ett underställningsmål icke blifvit Kongl. Ilofrättens pröfning hemstäldt och det ådömda straffet icke desto mindre till Sid. verkställighet befordrats 128. 25) En tillförordnad Ordförande i Södra Möre Häradsrätt, för oriktig förvandling af straff 129. 26) Tillförordnade General-fälttygmästaren, för öfverträdelse af Tryckfrihetsförord ningen 131. 27) Konungens Befallningshafvande i Jemtlands län, för det ett såsom stulet an hållet fickur blifvit till innehafvaren, så snart denne visat sin fångesman, återstäldt 138. 28) Consistorium Academicum i Lund, för Magister Munck af Rosenschölds rele gation (forts, från 1854 och 1856 årens Berättelser ... 141. 29) Domhafvanden i Hellesta och Tjellmo härader, för orätt dom om ansvar för våld, deruti flere varit delaktige 149. 30) Rådstugurätten i Umeå, för dröjsmål med konkurssakers afgörande och underlåtenhet att i dem hålla upprop 152. 31) Rådstufvurätten i Sundsvall, för oriktig förvandling af böter 153. 32)
Hon vågade ej stanna en minut längre, utan vände om och sprang därifrån, alt hvad hon förmådde, medan de af regnet uppblötta kjolarne slogo om hennes ben, och i mörkret grenarna från träden ruskade vatten öfver henne, när hon kom dem för nära på den trånga skogsstigen. Morgonen därpå drogo molnen bort för sydlig vind, och solen sken klart in genom prestgårdens fönster, glittrade i regndropparna, som ännu sutto på blad och gräs, samt i de små vattenbildningarna, som här och där lågo kvar i hålen på stentrappans stora, flata kalkplattor. Fåglarna i syrenhäckarna och i de gamla, otuktade lindarna drillade i kapp i det vackra vädret, och borta vid kärret steg en tunn, lätt dimma upp, skingrades af vinden och flög i lätta, ulliga tappar bort öfver buskar och träd. Kyrkoherden var nyss uppstigen. Han stod i sitt fönster och såg ut öfver den för honom välbekanta nejden och smålog i sitt sinne af förnöjelse, när han tänkte på, att det hade blifvit så bra torkväder igen. Han väcktes ur sina funderingar af pigan, som kom in och sade, att det var ett kvinfolk där nere, som ville tala vid honom. – Hon får vänta. Jag har ju inte ätit frukost än. – Ja, men hon ser aldeles förstörd ut och gråter och säger, att hon får lof att träffa kyrkoherden. Det måtte aldrig ha händt någon olycka. Och åt oss vill hon inte säga, hvad det är. Han såg något förvånad ut, när han fick se, hvem som sökt ett samtal med honom, hälst vid denna tid på dygnet. Klockan var ännu knappast mer än sju på morgonen och Landsvägs-Lena brukade eljest hälst gå undan för honom. Han gick emellertid fram till henne, där hon stod nere vid dörren, darrande, förlägen, utan att våga se upp, stannade framför henne med ena handen öfver den andra och fixerade henne oafbrutet på ett sätt, som blifvit honom en vana. – Hvad vill du? frågade han. Men det dröjde en lång stund, innan han fick svar. – Det är något galet hos Karlson, sade hon till sist. Men rösten svek henne, hon darrade igen från hufvud till fot och kunde ej få fram ett ljud.
har utgatt fran tv&amp; i Frankrike befintliga sällskap: " Ligue franqaise pour le droit des femmes " stiftadt 1869 och " Société pour l ' am4lioration du sort des femmes. " Enligt programmet skulle denna kongress arbeta i fem afdelningar, nämligen: 1) historisk: Kvinnornas inflytande pk de mänskliga samhällenas utveckling; 2) Ekonomisk: Undersökning af kvinnornas arbete och arbetslön i de olika länderna. Deras uteslutande fran och deras tillträde till olika arbetsomraden; 3) Moralisk: Undersökning af orsakerna till sedlighetens förfall och botemedlen för detta onda; 4) Juridisk: Tpphgfvandet af lagar, som hålla kvinnan i omyndighet. I spetsen för denna inbjudning star Mr Léon Richer, en frmstående jurist, som i flera &amp; r kiimpat för a t t f&amp; den franska lagstiftningen ändrad till kvinnornas fördel och M: lle Maria Deraismes, ordförande i det andra af de ofvannämnda sällskapen. Redan i mars mHnad hade en mängd framstiiende personligheter friin olika land anmiilt sig sbom deltagare och deltagarinnor. Framlingarne ega ratt att gratis deltaga i mötets förhandlingar. Förhandlingame torde derföre blifva af största intresse. Det franska elementet kommer naturligtvis att blifva det betydligt öfvervagande och gifva sin egendomliga prägel åt förhancllingarne, med de skarpa 169 motsättningar som förefinnas i Frankrike i kvinnofrågan och i detta lands lagstiftning rörande kvinnan. Den andra kongressen kallas: n Congr&amp; internatioonaal des oeuvres et institutiom fhininesn och skall sammantriida den 12 juli. Denna kongress står under statens beskydd och initiativet till densamma synes hafva utgått frlln .åtskilliga inom filantropiska omradet betydande kvinnor. Programmet omfattar fyra afdelningar 1) Filantropi; 2) Pedagogi; 3) Konst, Vetenskap; 4) Civil lagstiftning, Kvinpans omyndighet, såsom maka, moder och såsom handlande. Atskilliga af Paris pedagogiska och filantropiska inrättningar skola besökas af kongressens medlemmar. Meningen ar att genom rapporter frlln olika omr %den och olika länder gifva liksom en expos&amp;.