Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven å en annan sida skulle Den 9 December f. m. 139 det kunna vara våda underkastadt om, i händelse en reglering skedde, den vore till skada för pensionärerne. På dessa grunder förenar jag mig i hvad Hr Bildt yrkat. Hr Bildt: Jag är den siste talaren särdeles tacksam för det understöd han lemnat åt min framställning. Jag anhåller likväl att få fästa hans och St:ts upmärksambet derpå att jag framställde en förändrad redaktion af denna punkt endast såsom ett alternativ, under den förutsättning, att B. o. Ad. icke skulle vilja afslå punkten; hvilket jag likväl ansåg rättast och enklast, ty det förefinnes, såsom redan blifvit nämndt på sidan 4 i n förd t det nu af R. o. Ad. gillade stadgande »att den föreslagna pensions-regleringen endast må ega tillämpning på de embetsoch tjenstemän jemte vaktbetjente, hvilka under väckt statsregleringsperiod erhålla afsked»; och härigenom komma de civila embetsoch tjenstemännen i afstde på sin pensionsrätt att befinna sig i samma ställning som de militära, hvilka genom det Förstärkta StatsUtskts votering nu blifvit tillerkände de pensionsbelopp som K. M. föreslagit. Men då R. St:r derjemte afla t i t en underd. skrifvelse till K. M. hvari de anhållit att K. M. täcktes låta till nästa Riksdag utarbeta ett förslag till ny reglering för Arméens pensionering, följer, då dessa båda beslut sammanföras med hvarandra, att det förstnämnda beslutet för embetsooh tjenstemän är provisoriskt till nästa Riksdag, och följaktligen derefter kan förändras för dem som då laga afsked, men ingalunda är provisoriskt för de tjenstemän som taga afsked under nästa statsreglerings-period. Jag tror således det enklaste vara att afslå punkten. Förev:de punkt blef efter först till bifall derå framställd propos. som besvarades med Nej, af R. o. Ad. afslagen.
Intet ställe är dertill lämpligare än hufvudstaden, der de föräldrar, som möjligen hysa misstroende emot nya metoder, hafva tillfälle att insätta sina barn i andra skolor, hvarest sådana lärosätt följas, efter hvilka föråldrarne sjelfva blifvit uppfostrade och dem de gilla. Tilloppet af skolungdomen i hufvudstaden är dessutom så stort, alt den icke rymines i de vanliga skolorne. Jag kan således icke inse hvarföre man fortfarande skall blott t. ex. bevilja anslaget lill nya elementar-skolan, utan yrkar på dess uppförande på stat, och anhåller fördenskull att II. o. Ad. ville till Utsk. återremittera förevar. 24:de punkt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Ehuru jag visserligen icke vill motsätta mig den återremiss, Hr von Hartmansdorff begärt, anser jag mig dock böra fästa uppmärksamheten derpå, att StatsUtsk., uti sitt förslag lill öfvergåhgsslal för clcmcntar-läroverken, uppfört aflöningshéloppet för ifrågavar. skola till 7,950 r:dr årligen. Den kommer således lika med alla andra skolor på öfvergängsstat, och vid sådant förhållande torde de nu anslagnc 0,800 r:dr icke behöfva särskildt tillförsäkras skolan, enär de äro iubegripne i öfvergångsslalen. Ilr von Hartmansdorff: Om StatsUtsk. alldeles borttagit denna mening, så hade, på sätt Frih. Tersmeden säger, någon tvetydighet icke uppstått. Men nu uppkommer den, att först omnämnas 7,950 r:dr såsom hörande lill den för elementar-läroverken i allmänhet fastställda öfvergängsslat, och sedermera föreslås att del ”vid sist 1. riksdag af anslaget till elemenlar-läroverketi för nämnde skola anvisade årliga beloppet 0,800 r:dr måtte på enahanda sätt fortfarande utgå.” Då utgick summan endast lill nästa riksdag. Det ser följaktligen ut, som skulle endast det belopp, hvarmed 7,950 r:dr öfverstiga 0,800 r:dr vara på ständig stat uppfördi; men den sistnämnde summan deremot endast vara tilt nästa riksdag anvisad.
Det vore synd att säga, att det är roligt att stoppa hål, som pojkar slita; men med friskt mod går det dock, och dessutom har hon tillfredsställelsen af att vara nyttig, af att lätta bördan för den, som håller på att tröttna, och medvetandet att hon bidrager att hålla huset på fötter. Men hvad n u? Arbetet sjunker ned i knäet på vår ungmö; hon stöder den lilla fina hakan i handen och blicken blir frånvarande. Hon är ej längre i det tarfligt möblerade hvardagsrummet; hon ser sagoprinsen köra fram med sina guldfuxar och slottet vinkar i fjärran. Hon ilar till hans möte, snart sitter hon vid hans sida, och bort » in ' s Blaue hinein » går färden. Om en stund tittar mamma i dörren och frågar efter strumporna. Kanhända erhåller hon ett vresigt svar. Och, hvad värre är, pappas mångåriga biträde i affären, hans värderade och bepröfvade vän, får ett bleklagdt nej på sitt hederliga friareanbud. » Prinsen » låter nog vänta på sig, han, och hän svinna åren i ilande fart under fåfäng bidan. När önskningarna börja alstra leda för den verklighet, i hvilken vi lefva, missnöje med det närvarande och en känsla af att vår närmaste omgifning är trivial och trå- kig, då är tid att vara på vår vakt. Då äro önskningarna ej oskyldiga längre — då äro de på väg att draga oss i olycka och fördärf. En nödvändig förutsättning för att man skall känna sig lycklig på den plats i lifvet, där man är ställd, är nämligen att man nyktert ser tingen an, koncenterar hela sitt intresse på sina plikter och försöker att göra det bästa möjliga af det förhandenvarande. » Den är lycklig, som tror sig vara det, » har en författare sagt. Tillåt alltså ej fantasien att löpa bort med förnuft och handlingskraft! Jaga ej efter ett fantom, som ständigt skall gäcka dig! Den enda verkliga lycka, som finnes, står vid din egen dörr. Men ack, hvem ser och erkänner det?
Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets Memorial; N:o 117, med förslag, rörande lydelsen af den i Memorialet N;o d8, upptagna 85 §. Regerings-forraen, till följd af Kongl. Maj;ts Nådiga beslut om den af Rikets Ständer antagna ändring af 60 §, RegeringsFormen. Förslaget, enligt Memorialet N:o 117, antogs att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; Prot, Utdr. den 7 Juni 18{ i. och N:o ii8, med anledning af Riks-Ståndens yttranden, rörande Constitutions-Utskottens Memorial N:o 87. Ståndet vidblef dess beslut och godkände voterings-propositionen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskoltets Memorial N:o 555, med öfverlemnande af de upprättade Riks-Staterne. S. D. Föredrogs ånyo Conslitutions-Utskottets Memorial N:o 119, med anledning af åtskilliga till nästa Riksdag hvilande förslag till Grund lagsändring. Med godkännande af de i Memorialet N:o ug, framstälda förslag, beslöt Ståndet i öfrigt att lägga samma Memorial till handlingarne. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Förstärkta Stats-Utskottets Memorial Np 53g, angående verkstäld omröstning öfver vissa delar af Tullbevillningen, i hvilka Bevillnings-Utskoltets Memorial N:o ^i, om sammanjemnkning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande denna fråga, blifvit ogiljadt eller återremitteradt. Lades till handlingarne; samt Slals-Utskottets Utlåtande I\:o 56p, i anledning af Herr Biskop Jgardhs motion, angående rum uti Rikets Ständers hus för nordiske naturforskare vid deras nästkommande år inträffande sammanträde i Stockholm. Bifölls. Den 7 Juni 1841 - Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Länens L a n ds b ö c k er hafva jemväl granskatsaf Revisorerne, hvilkaisynnerhet egnat sin uppmärksamhet åt följande omständigheter:. r:o Vid jemförelse af de, enligt Landsböckerna, influtna uppbördsbeloppen med de snimmer, sorn i Riks-Bufvudboken upptagas, hafva de förra ofta funnits från de sednare afvikande; hvilket förhållande förklaras deraf, att Landsböckerna så- sent inkomma till Kongl. KammarRälten, att desamma icke kunna läggas till grund för Riks-IIufvndbokens afslutande, som derföre mäste verkställas, med ledning af de Rapporter och overifrcerade dubletter till Uppbördsmännens Special-räkningar, som under tiden till Kongl.. Stats Kontoret ingått.. Häraf följer, att, vid mångå tillfällen, Landsboks-Adslutarem, på grund af ägande tillgång till verifikationerna, kan vidtaga rättelser vid begångna oriktigheter i dessa» Special-räkningar, hvaremot man i Riksboksluts-Kontoret, der kännedom om verifikationerna saknas, mäste tro på blotta uppgifterna; och alt i tvetydiga fall olika åsigter om rätta töringen 1 öfrigt hos olika Bökslutare är o möjliga. Det är val sant, att sådanaskrijaklighetör i ett kommande års Riks-Hufvudbok rättas, men genom det anmälda förhållandet försvåras Revisorernes granskning i högsta måtto, och, till undantödjande af denna olägenhet, anse Revisorerne att medel böra sökas, helst sådana , i Revisorernes tanke, icke torde vara svåra att finna. Det har nemligen hittills varit bruk ligt i de flesta Län, att Landsböckerne, först 18 månader efter slutet af det år, hvarom de handla, — 166 — och io månader efler det Uppbördsmännens Special-räkningar inkommit till Lands-Kontoren, blifvit till Kongl. Kammar-Hätlen inlemnade.
När författningen derom utkommit, lät Landshöfdrn i Halland, till följd deraf, inställa upbörden af de för år 1812 debiterade utskrifnings-penningarne, utgörande för 1,141 mantal utsockne, 3,964 R:dr. Halländningarne gjorde invändningar mot afgiftens förhöjning, enl. nämnde Bevillningsförordning. Under de tvister, som sedermera upstått om hennes rätta belopp, har det händt att Halländningarne från år 1811 intill år 1849 eller under 38 år sluppit betala både utskrifningspenningar och all annan afgift i st. f. sin utskrifnings-skyldighet. När man beräknar detta efter det belopp, som utskrifnings-penningarne gjorde 1812, eller 3,964 R:dr: så hafva följaktligen utsockne-frälse-hemmanen genom sin gensträfvighet gjort på Staten en vinst af öfver 150,000 R:dr. Räntan på denna summa efter 5 proc. utgör 7,500 R:dr. Om de hädanefter årligen betala de 11,000 R:dr, sorn äro i fråga, så kunna de, enär 7,500 R:dr deraf blott utgöra ränta på ett kapital, som de undanhållit Staten, komma ifrån hela sitt roteringsbesvär med blott 3,500 R:dr om året, eller mindre än de före 1812 i utskrifnings-penningar erlade. Under tiden hade extra rotering först blifvit hemmanen påförd, hvilket Konungen d. 2 Nov. 1833 förklarade vara oriktigt förfaret, ty enär extra rotering ålåg endast det ypperliga frälset, som förut var befriadt både från rotering 29* 452 Den 23 Mars e. ni. och utskrifning, så kunde utsockne-frälse-hemman, som icke tillhörde den privilegierade jorden eller voro utskrifning underkastade, ej helier extra roteras. Vid 1834 års Riksdag föreslog Konungen och antogo R.
Om nu de880 lierökninAor to»08 till Arund, 8ä 8kulle, euliAt den 8er8kildo eoleul, Oirectioiren lätit uppAÖro. oell nu jemväl ösvei lemnot, ett srän octo med or 18/^6 sortsoronde äiliet tillskott utölver nuvoionde tdlAonAor os 34,ooo ll:dr lililvo erlordei liAt, sör ott, uuder tillömpuinA os liittill8 8todA->- de pen8ionei inA8Arunder, suIl8töndiAt lietr^-AAO in8kildo inkesonden8 srointido s»e8täiid. Oin oell Irvod ut8iAt kon voro sör lionden till eiliällonds os ett 80 öet^dliAt 0118I0A sron 8toten8 8ido, vore en lräAo, 80m läAe utom omrädet sör Oirectioiren8 liedömonde. imedlertid torde lorlioppninAorne, i osgeende pä medlen sör inkep6N8ioneriuA6N8 vidmoAtlräilonde, osven kunno oell liöro sö8to !UA vid onrlro dertill i kun nron liidroAOnde utvöAor, 8ä8oin möjliAen 8keende donotioner, vtterliAore tilikott
M:s fastställelse innehåller äfven: ”att K. ”M. funnit, att en privatbank kan under behöriga garan”tier, äfven utan actieägares solidariska ansvarighet, uppfylla alla rättmätiga anspråk på ordning och säkerhet.” Hvad liypotheks-föreningarna angar, är förhållandet annorlunda. K. M:s kungörelse, angtde ett förnyadt reglemente för den till bruksägares förmån inrättade hypotheks-cassa, af den 16 Maj iS35, innehåller uti 7§:n: ”med hela det in”betaldta actie-capitalet ansvare actieägare för alla af hy”potheks-cassan ingångna förbindelser.” Formuläret till obligationer innefattar rättighet för långifvaren att återfå capitalet, samt derjemte ”förbindelse, att under hypotheks-cas”sans vård och i dess ägo alltid skall förvaras emot de utelöpande obligationernas sammanräknade belopp fullt motsvarande valuta i fullgoda inlecknade reverser.” Det den 20 Febr. 183(3 af K. M. utfärdade reglemente för hypotheks-förening emellan Skånska jordägare, lyder uti 21 §:n: ”Hypotheks-föreningen upptager lån af enskilda personer oeh "verk samt publika cassör, emot obligationer, i den mån ”sådana lån kunna till föreningens ändamål förmånligt begagnas, och med iakttagande deraf, dels att fullgoda in”tecknade reverser alltid må finnas uti föreningens ägo, till ”belopp, som fullkomligt motsvara det upplånta capitalet, ”och dels att föreningens tillgångar kunna underhålla dess "förmåga att noggrannt uppfylla egna förbindelser; för fullgörande hvaraf den i Skånska hypotheks-föreningen inteck"nade jord, i händelse äf behof, dessutom ansvarar i mån ”af det skuldbelopp, för hvilket låntagare, hvar för sig, i ”föreningen då häfta; och äga obligalions-innehafvare den”na säkerhet med förmånsrätt framför hypotheks-förenin”gens delägare.” Meningen med dessa för hypotheks-föreningarna lem-r Den 5 Mars f. m. nade föreskrifter synes vara, ntt delägarne icke skola stå tili någon solidarisk ansvarighet för skulderna; men något bestämdt stadgande derom finnes icke.
M:s i ämnet aflåtna nåd. propos., fann Ståndet för godt utlåt, i öfrigt afslå.” Ståndet bar dä icke yttrat sig på något sätt ang-.de utredningens fullständighet. Det skulle likväl kunna hända, att något vore der att ytterligare utreda, och deröfver behöfva icke R. St. yttra sig. Jag tror icke någon betänklighet bör förefinnas, vid instämmande i PresteSt-.s beslut; men skall derutinnan rätta mig efter hvad R. o. Ad:s ledamöter i allmänhet önska; hufvudsaken är att den allmänna undersökningen afslås. Frih. Cederström, Jacob: Hvad beträffar den här uttalade åsigt, att indragning af ifrågavar. kyrkohemman från kyrkorne skulle innefatta ett ingrepp i äganderätten, så måste jag på det högsta protestera emot en sådan tolkning af meningen med förläningar till kyrkan. Kyrkan är en samhällsinstitution, sora samhället kan när som helst indraga eller gifva nya förläningar, allt efter hvad behofvet kan påkalla i och för förändringar. Jag hänvisar i afseende derpå till vår historia, som visar huru det tillgått med indragande af förläningar tili kyrkan. Men den fråga, som här borde vara föremål för öfverläggning är, huruvida arrendatorer af hemman i Sverige skola få sig tillerkände rättigheten att såsom åboer vara ansedde, och på grund af 1789 års författning jemväl vara berättigade till skatteköp. Hvad de nu ifrågavar. hemmansbrukarne beträffar, hafva de alldrig varit åboer, de innehafva sina hemman efter arrendecontracter, uppgjorda på längre eller kortare lid, och hafva öfverenskommit med ägaren eller disponenten om vissa arrendevillkors utgörande under tiden. I samma stund man förklarade, att de icke vore arrendatorer, utan skulle blifva åboer, i samma stund voro deras innehafvande hemman åboledige. Då inträder den ordning, att allmän kungörelse skall utfärdas, ang-.de bättre rätt till åboskapet. Dertill har då den förre innehafvaren ingen annan rätt, än hvarje annan duglig hemmansbrukare kan hafva.
Om man vid ifrågavarande jemförelse antager Statens jernväg fullbordad genom Östergötland och att jernvägen från Rengen till Linköping finge samma spårvidd som Statens jernväg, blefve företrädet af jernväg framför kanal ännu större, enär trafiken då utan afbrott kunde från Rengen fortgå till och från Norrköping samt andra stationer å stambanan samt sålunda större lättnad för denna trafik beredas. Statens jernväg kommer att med nu gällande taxor, äfven om tunga varor med fördol kunna konkurera med vattenkommunikationen emellan Linköping och Norrköping och genom att företrädesvis understödja kanal emellan Rengen och Linköping i stället för jernväg, skulle Staten, emot sitt intresse såsom jernvägsegare, i donna konkurcus gynna Göta kanal med kostnaden för omlastning af Kinda båtleds effekter, hvilket premium måhända blefve afgörande i fråga om hvilken väg dessa effekter taga. Dessutom måste, äfven om en kanal med mindre dimensioner bygges, för Statens jernväg ändock anläggas en bibana från stationen ofvan Linköping till hamnen, så att man må kunna lasta och lossa direkt i de större fartygen. Denna bibana får sannolikt en längd af omkring 6,000 fot med en kostnad af omkring 100,000 R:dr. Man vill att Staten för ifrågavarande ändamål skall skänka bort 437,500 R:dr och dertill för all framtid 2 procents ränta å en lika stor summa, som motsvarar ett kapital af 175,000 R:dr eller inalles uppoffra 612,500 R:dr, hvilkeu summa åter bör vara tillräcklig för byggande af jernväg emellan Rengen och Linköping med samma spårvidd som Statens jernvägars, fast med svagare öfverbyggnad och inskränkningar i öfrigt. Tore det då icke vida bättre att för denna summa verkställa byggnaden för Statens räkning och behålla eganderätten? Då det likväl för prejudikatets skull är vådligt att bygga bibanor helt och hållet på Statens bekostnad och en kanal har sina fördelar om man blott finner någon, som vill betala hvad kanalen kostar mera i anläggning än en jernväg, samt utom jernvägen väl åtskilliga anstalter för att underlätta omlastningarne och förbättrinBih. till R. St.
Cederström: Gr. Gyldenstolpe har rätt deruti, att retroactiva sladgauden icke böra ifrågakomma, men jag har trott mig uttryckligen hafva fritagit mig från en sådan tydning af min framställning, då jag, såsom en anledning till min motion, upgifvit den omständighet, all K. M. i Dess nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof behagat föreslå R. St. alt lill åtskilliga kanaler, slussar, hamnbyggnader och elfrensningar lemna anslag äfvensom att anvisa ett penningebelopp för befrämjande, medelst lån eller anslag utan återbetalningsskyldighet, af uldikniugar och aftappningar af sanka trakter m. m. Således visar del sig att jag icke beafsigtigat några redan förut beviljade anslag, utan endast sådana företag, för hvilka ännu tillfälle återstode att af allmänna medel kunna med anslag understödjas. Jag bar redan förnummit att man fästat sig vid det af mig något oegenlligt begagnade uttrycket ”åtnjöte understöd”, i st. f. ”erhölle understöd”; men det vore väl den största advokatyr,alt haka sig vid ett enstaka ord,som genom förbiseende af mig råkat begagnas, men hvars rälla, åsyftade bemärkelse föga bordt vara något tvifvel underkastadt. Ulsk. sjelft har blygts för alt på del sättet vilja förtyda min lanke. Jag år alltså öfverlygad om alt det är genom ett förbiseende vid genomläsningen af inledningen till milt förslag, som Gr. Gyldenstolpe kunnat argumentera som han gjort, då han i denna omständighet synls hämta ett stöd för bifall till Ulsk:s utlåt. För öfrigt har Hr Grm förklarat såsom sin åsigt alt Utsk. har rätt, utan ali den ädle Grm likväl i minsta mån vederlagt min motbevisning. Gr. Gyldenstolpes individuella åsigt i all ära, hoppas jag likväl att Ståndet gör mera afseende än så, på den framställning af faktiska förhållanden och behof, hvilken för R. o. Ad. jag i detta ämne haft äran vördsamt afgifva. Gr. Gyldenstolpe: Jag kan icke känna om Frih. Cederströms motion annat än hvad Utsk:s betänk, innefattar.
För at winna än mera upplysning om Rikets allmänna medels förwaltning, sä torde det wara nödwändigt at de högre Tjenstemän, som någon del af omnämnde medel antingen i penningar, waror eller nägot annat, af hwad namn det wara mä, under sin förwaltning eller om händer haft, wid detta nu infallande Riksmöte hwar för sig tnkomma med rigtiga redogörelser, hwilket jag icke förmodar, at någon af dem skulle anse detta säsom för sig beswärligt. ej eller til nägon lang tids utdrägt, alldenstund wid en redig förwaltning bör finnas en flutad räkning för hwarje ärs flut, hwilket sistnämnde räkningar äfwen borde med, följa, hwilken redogörelse bör innebegripas ifrän 1800 ärs Riksdag til närwarande tid. Detta torde wara ett ibland de nödwändigaste göromäl, isynnerhet och i fall nägon tilltrodde sig under denna tids infallande swäraste och ömaste händelser wara sä beskyddad, att af nägon annan ögonffenligen omöjligen kunna utrönas - 440 Der, 26 Julik. rönas, skulle likwäl genom uppwisade redogörelser til det närmaste blifwa uppdagad. i Erimbp frän Swartsjö Län. Och Besiöt Bonde-Ständet at de§e Memorialer skulle til Stats-Utskottets handläggning remitteras, samt de öfrige Riks-Ständen genom Protokolls-Utdrag underrättas sä wäl om deras innehall, som Ståndets nu widtagne Beslut. Ut supra. Lx krotocollo 8. L. IräAärclkl. I anledning af detta sista Protokolls-Utdrag och de deri intagne Handlingar pttrade Kg Herr triman, Otto ?reclric, at dä han deraf funnit, at ifrän Bonde-Ständet blifwit önstad en fullständig underrättelse om den sakens behandling, hwarom han hade wäckt fråga, önskade han, at allt hwad derom hos Ridderssapet och Adeln förefallit mätte i hela dest widd Bonde-Ständet meddelas.
Innevånares förseende med groft bröd mot billigt pris. 4 o Emot Föredraganden af KrigsÄrender, rörande dispositionen af de, för åtskillige från Kronans förråd lill utrikes ort exporterade Krutpartier, influtne medel, så vidt som dessa, utan att i ordentlig väg till StatsContoiret ingå, blifvit, jemlikt aflåtne Nådiga befallningar, reserverade för Tredje HufvudTittelns förstärkning eller af KrigsCollegium använda för särskilda behof. 5:0 Emot Föredraganden i KrigsÄrender, för det han contrasignerat Kongl. Maj;ts 504 Fröt. Ut dr. d. 14 Julii 1823. den 19 Januarii 1820, den 3 April i82i och den 28 Augustii 1822 aflåtne Nådiga Befallningar till Comitterade, för SaltpetterÄrenderne, att af Saltpettermedlen försträcka Carl Gustafs Stads GevärsFactori nödigt penningebiträde föä Inrättningens fullbordande, sorn utgått med 6000 Rd. utöfver redan, i följd af Kongl, Brefvet den 13 April lS 5, förskjutne 5°>5°° Rd., samt Höganäs StenkolsGrufvulnteressenter 8000 Rd., för arbetarenas aflönande, och Götha Canal BolagsDirection 50,000 Rd. för befordrandet af Sjöarne Wenerns och Wetterns förening; och slutligen 6:0 Äfven emot Föredraganden i KrigsÅrender för dess contrasignation å Kongl. Brefven den 27 Februarii 1821, till Förvaltningen af SjöÄrenderne, och den 26 Februarii 1822 till KrigsCollegium, rörande anticipation på ett kommande års anslagssumma, till betäckande af det löpande årets större Militairutgifter, hvilket förhållande StatsUtskottet ansett vara stridande emot föreskriften uti 76 §. Regeringsformen :
Ehuru jag vill förmoda, att vid prot:sjustering det skall finnas, att jag verkligen uttryekt min önskan om 3 H. 24 370 Den 24 Mars. ett afskiljande af de olika frågorna, så anser jag mig likväl efter tvifvel tyckas hafva uppstått huruvida jag gjort det, å nyo böra upprepa, att jag endast önskar återremiss af den sednare delen, d. v. s. alt då jag icke kan begära någon förändring i hvad som redan blifvit afgjordt, så är det endast för principens bibehållande som jag yttrat mig och sora jag önskar, alt i afseende på de 1000 r:dr, som här är fråga om att ytterligare bevilja för anläggande af en ny landtbruksskola, den åsigt måtte uttryckas, att man önskar, att det måtte närmare stadgas för de skolor, som hädanefter komma att inrättas, att rällare-lärlingarues undervisning må komma att utgöra hufvudsak i den mån att icke andra der få antagas. Det är således endast den sista delen, som jag önskar återremitterad; men det är gifvet, till följe af hvad jag förut yttrat, att jag anser ett större anslag böra äga rum. Genom återremiss af endast denna punkt, orsakar man lörhända att de 1000 r:dr afslås; men då det är fråga om ett institut, som ännu icke finnes och som jag ej vet hvar det skulle inrättas, så tror jag icke stor skada vara skedd, och jag tror de fleste talarne instämma med mig i den åsiglen, alt det vore värdt att göra denna sak. Jag anhåller således om bifall till allt, ntom till det vilkor, sorni sista delen är fäsladt vid anslaget af 1000 r:dr till inrättande af en ny skola. Här har visserligen blifvit yttradt, att de 1000 r:drne äro alldeles otillräckliga för dessa vigtiga skolor, och jag tror det äfven i fall ej skolan sjelf kan åstadkomma större understöd än 300 r:dr om året; men deremot om man allvarligt och lefvande önskar deras förkofran, så vill jag tro att det minsta af våra län skulle kunna lemna betydligt mera.