Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 betraktande häraf har blifvit föreslaget, att Kongl. Kungörelsen den 15 December 1848, angående ändring i ditintills gällande stadganden i afseende på ordningen och sättet för vinnande af skattemannarätl till hemman och lägenheter al krononalur, måtte erhålla det uttryckliga tillägg, att syner å sådana hemman och lägenheter, då de skola till skatte omföras, måtte af länsmännen, hvar inom sitt distrikt, förrättas med behörigt biträde, eller, om länsmannen skulle af jäf eller eljest vara förhindrad att synen företaga, i dennes ställe af närmast boende kronobetjent; och har ål detta förslag, till vinnande af större enkelhet uti förfarandet och und Bih. lilt 11 Sl. Skri/velse, N:o 409. vikande af ökade kostnader för åboen, sedermera gilvits den närmare bestämmelse, att åboen skulle ega att omedelbart vända sig till länsmannen i distriktet med begäran om syns hållande, samt derefter, med bifogande af instrumentet deröfver, bos Konungens Befallninghafvande göra ansökning om erhållande af skattemannarätt. Genom Kongl. Brefvet til! Kammar-kollegium af den 17 Februari 1847 är stadgadt, att, sedan genom afvittring blifvit bestämdt, huru stort område och skattetal hvarje nybygge tillkomma, äfvensom hvilka skyldigheter med hänsyn lill byggnad och odling åboen åligga för att dertill förvärfva skattemannarätt, de nybyggen inom de Norrländska länen, hvilka äro berättigade att utan skattelösen från krono lill skatte omföras, må af denna förmån komma i åtnjutande så snart byggnadsoch odlingsskyldigheterna blifvit fullgjorda, till utrönande hvaraf syn skall af vederbörande kronobetjent förrättas, hvarefter Konungens Befallningshafvande eger att, derest, vid granskning af syneförrällningen, åboen befinnes hafva fullgjort sina åligganden, låta omföra hemmanet från krono till skatte uti jordeboken.
Jag får söka trösta mig med minnet af en Samuel Åkerhjelm, som 1739 stod i minoriteten mot Carl Sparre, som också vädjade, likasom många af eder, mine Hrr, till fosterlandskänslan, då han lyckades reta sinnena till kriget mot Ryssland. Historien har gifvit ett annat vittnesbörd. Majoritetens bravorop förklinga hastigt, historiens vitt nesbörd står qvar. I sak vill jag fatta mig så kort som möjligt. I afseende å 3:dje punkten ingår jag icke uti någon motivering, utan åberopar endast de af Frih. Sprengtporten rör:de denna punkt anförda skäl och förenar mig alltså med honom. Jag vill nu i största korthet besvara några mot mig gjorda anmärkningar. Man har sagt att jag bugat mig för Norrmännen, att jag endast vill falla unnan, m. m. Jag nekar det, mine Hrr! Jag tror att man bäst bibehåller sin »kappraka ställning» emot dem, om man iakttager sanning, oväld och lugn i framställningssättet. Jag följer den regeln: »leniter in modo, fortiter in re». Det är Utsk:ts motiver jag klandrat. Intet annat! Genom att icke instämma uti dessa motiver bar jag ansett, att man bäst iakttager 7G2 De n 17 Mars e. m. gin värdighet och att man säkrast vinner framgång åt det man åsyftar. Gr. Björnstjerna måtte alls icke hafva hört mitt yttrande, då han lagt ord i mannen på mig, som jag aldrig yttrat. Jag har icke uppställt någon jemförelse emellan It. o. Ad:ns, utan emellan BorgareStåndets skattebidrag i förhållande till BondeStåndets. Lika litet har jag åberopat Englands och Skottlands exempel i den syftning, Hr Grin förmenat. Vare detta mitt svar till Hr Grin. Gr. Sparre har med all kraft bedyrat att ordet supremati ej står i Bet:t. Ganska sannt. Jag vet icke heller någon, sorn påstått att Utsk:t begått den klumpigheten att nedskrifva ordet. Jag har påstått och jag vidhåller det påståendet, att Bet:t är hållet i en anda, som förråder anspråk på en supremati. Jag skall slutligen allenast med några ord svara Hr Brakel.
Juli afgilne och den 20 på Bordet lagde Betänkande och Förslag till reglering af åtskilliga omständigheter, hvilka aga gemenskap med Rikets Penninge-väsende samt det större Creditivet och Discont* rättigheten i Banken för Kongl. Allmänna Magazins-Inrättningen och Riksgälds-Contoiret, som ock Banco-Utskottets den afc:de dennes deröfver meddeidte och sedan sista Plenum på Bordel hvilande Utlåtande, tillika med sistnämnde Utskotts under den 27 Maj samt 4 och 15 af innevarande månad afgifua Betänkanden, rörande Fastighets-Eån m. m. Efter fulländad granskning af hvad derutinnan blifvit föreslaget, stadnade Heder värda Bonde-Ståndet i beslut, att gilla och an taga Banco-Utskottets den 28 i denna månad afgifna Utlåtande med de af samma Utskott i dess förut rnedde dta Betänkanden uppgifna grunder för FastighetsEåns erhållande; dockmedden förändring, att det Fåne-biträde, sorn blifvit beviljadt Götha CanalBolag till arbetets fortsättande, ej bör hafva företräde, eller af den anslagna Summan utgå framför Eån till Jordbrukets upphjelpande; Äfvensom Bonde Ståndet ansåg förbehållet: ”Att Riksgäids-Sedestocken icke må intill näfsta Riksdag på något sätt kunna ökas utöfver ”dess nu varande belopp, böra sålunda förtydligas, att i stället för sist anförda orden, sättes: utöfver dess den 1 Januari 1815 varande belopp i och fann Ståndet i öfrigt för godt, att, på sätt Banco-Utskottet 1 dess Memorial af den 4 Juli till - Den 31 Juli. styrkt, bifalla att Utgifvaren af den Stats-Oecoiiomiska Journal, sorn. Riksens Hög'ofl. Ständers Särskildta Utskott ansett behöfvelig för utspridande af allmänt nyttiga upplysningar , rnå i Ranken emot qultto årligen derföre uppbära högst 600 E:dr. Om hvad således blifvit beslutet skulle vördsam och vänlig underrättelse meddelas.
Majit ej ansett rubbning af nuvarande förhållanden böra ega rum eller statsanslag för dessa rotar erforderligt; och hafva Rikets Ständer för den skull icke funnit någon förändring i afseende å beklädnads-bidragets utgörande af ofvannämnda 385 vakanta rotar böra vidtagas. Till följd af hvad Rikets Ständer nu beslutat om ökade utgifter för Stats-verket till bekostande af soldat-beklädnaden, vilja Rikets Ständer, jemte det att nuvarande, å Riks-stalens 4:de Hufvud-litel upptagna, årliga anslag, 71,000 R:dr banko, lill ”lifmundcring för indelta infanteriet” kommer att försvinna, i stället låta å samma Hufvud-litel, bland anslagen för materielen, uppföra ett belopp, stort Tvåhundra Åttatusen Tvåhundra Riksdaler Riksmynt, alt årligen utgå under benämning: "till lif-och släp-munderingar vid rothålls-regemenlena.” Slutligen och då Eders Kongl. Majit uttryckligen förklarat, att den sålanda för rotehållarne afsedda lindring i rolerings-besväret endast kan komma alt fortfara så länge Rikets Ständer vilja anvisa ett det upphörda bcklädnads-bidraget från rotehållarne motsvarande statsanslag eller, i händelse della, till följd af inträffad stegring af prisen på beklädnads-förnödenheler, skulle befinnas otillräckligt, nödiga anslags-medel för beklädnadens anskaffning och underhåll af Rikets Ständer Eders Kongl. Majit tillhandahållas, hafva Rikets Ständer, för sin del, medgifvil det af Eders Kongl. Majit sålunda gjorda förbehåll; äfvensom Rikets Ständer gillat hvad Eders Kongl. Majit i öfrigt, beträffande det nva anslagets användande, i Dess Nådiga Proposition behagat yttra och föreslå. Hvilket, såsom svar, i anledning af Högstbernrda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få bos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda 4c. Stockholm den 18 Mars 1857. 62 Expeditions-Ulskollets Förslug till underd.
Räkenskaperna, hvilka blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda åren med anmärkningar, utvisa: Debet Balans från föregående året: år 1844. år 1845. Uppbörd: Credit. Utgift: Lefverering till Strömsholms Stuteri 5,164: 5,164: Dito till Ottenby Dito — Aflöning och arfvoden Balans till påföljande året: R;dr 32 sk. och återstoden i kassan, samt vid 1845 års slut af 4,272 R:dr 5 sk. 7 rst., som till hela beloppet fanns liggande i kassan; hvilket förhållande, då Styrelsen har med Banken öppnat räkning, Revisorerne få anmärka. Strömsholms Stuteri. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade för håda åren med anmärkningar, utvisa: Debet. Balans frän föregående äret: Behållningar och fordringar _ . Uppbörd: Dagsverkslösen från Vestmanlands och Örebro Län , Aktie - dito 15: — Betäckningsdito . 3,898: 32. Balans från föregående året: Skulder Utgift: AflöningPensioner Underhåll för landtbeskälare Upphandling af inventarier, förbrukningspersedlar, m. m. Legodagsverken .. Diverse utgifter Balans till påföljande året: Den vid 1845 års slut utbalanserade tillgången utgöres af: Utestående lån till Ottenby Stuteri 3,(X)0: För å auktion försålda hästar, med betalningsskyldighet den 1 Januari 1846, . 2,767: Språngmedel, enligt vilkorliga förbindelser, 8,155: 16. — Dagsverkslösen, innestående i Örebro Läns Ränteri,. 51: 38. — Arrendemedel , 113: 40. — För en till Ottenby Stuteri aflemnad hingst 300: Diverse fordringar och förskotter 709: 10. 8.
Skatten utgick med 11 till 4.V procent utaf årlig inkomst af 60 till 150 pund sterl, som härflöt från de under schedulee A, B, C, D (se nedan) hänförda inkomster och med 5 procent af högre belopp. Arrendatorernes inkomst fastställdes i England till f:delar och i Skottland till hälften af arrendesumman. De enligt förra lagen medgifna afdrag bibehöllos, med undantag för räntor å upplånade penningar. Beloppet af den derigenom influtna skattesumman uppgick, oaktadt den till hälften nedsatta skatteqvoten, likväl till detsamma som år 1799, eller till mer än 6 millioner pund sterl. Mellan 1803 och 1806 utfärdades åtskilliga förordningar rörande inkomstskatten, utan att sjelfva principen förändrades. Sålunda höjdes skatteqvoten intill 7 procent under år 1805 och det påföljande året till 10 procent. Likaledes bestämdes 50 pund sterks inkomst såsom beskattningsbar, på anförd grund att hela kommuner bedrägligen angifvit sina inkomster under 60 pund sterb, hvilka sålunda, då de flestes inkomst blifvit uppgifven till 50 pund sterb, äfven kunde komma under beskattning. Genom lagen af 1806 infördes beskattningen vid sjelfva källan äfven med hänseende till räntor å statspapper och publika fonder, i det banken ålades att vid utbetalningen deraf göra afdrag af skattebeloppet. Hitintills medgifna afdrag för reparationer å byggnader samt för personer med ett visst antal barn upphörde 200 Inkomstskatten upphäfdes år 'ISIG, men infördes åter 1842 under Robert Peels ministerium i och för betäckandet af statsbristen och vissa reformers möjliggörande. Peels inkomstskattelag följer i allmänhet samma grundsats som lagen af 1806. Skatteqvoten fastställdes till 7 d. pr pund sterb, eller nära 3 procent, och befrielse medgafs för all inkomst, understigande 'ISO pund. Summan af den årliga inkomstskatten, af Peel beräknad till endast 3.770,000 pund, har under åren 1842—'1852 i medeltal uppgått til! 5.097,000 pund.
Ilästafveln deremot är snarare i tillän aftagande å alla orter inom länet och befrämjas synnerligast derigenom att beskälare från Flyinge hingsUlepöl stationeras pa olika trakter; men de stora häst-transporter, som under dessa år till länet ankommit ifrån Danska orterna, lemna ett ojäfaktigt bevis derom, att Ilästafveln icke bedrifvits i så stor mängd, som erfordras för länets behof. Stuterierna a herregardarne aro al mindre betydenhet, och heloch halfblodshästar, som en tid voro mycket begarhga, äro nu mera sällsynta, troligen af den anledning att de mindre passade lör vart klimat och funktioner i öfrigt. Fördelarne af det redan år 1845 påtänkta och sedermera, på bekostnad af allmänna medel, å Jordberga egendom, tillhörig Friherre von Nolcken, förlagda stam-holländeri, kunna ej för den tid, som utgör föremål for denna berättelse, i anseende till Holländeriets korta tillvaro, framläggas , utan kommer sa dant alt i nästa berättelse närmare detaljeras. För att uppmuntra så väl åkerbruk som boskapsskötsel och hästafvel, halva ej mindre länets Hushållnings-sällskap, än enskilde, vid årligen å åtskilliga trakter inom länet anställda profplöjningar och kreaturs-expositioner utdelat lämpliga belöningar, som funnits medföra åsyftad verkan; och med den utgrening nämnde sällskap numera vunnit, är bästa hopp, att det å sin sida fullföljer sin stimulation, al hvilken allmänheten så väl är i behof. c Slutligen och hvad som icke i ringa mån bidrager till upphjelpandet al Spanska åkerbruket, är den hedrande föresyn Landtbruksskolan å Orup lemnat. Uran denna skola hafva under tiden många elever, de fleste väl underbyggde och instruerade, utgått till åtskilliga trakter af länet och der kringspridt de goda insigter, som under lärokursen blifvit inhemtade. Af de äldre eleverne äro manga redan bosatte och blifva de, sålunda införlifvade med allmogen, för denna obeskrill ig t gagnelig. Sjelfva egendomen Orup är numera uppodlad och under liden jemväl ör 1 1
Cederström och Hr von Knorring, hvilka yrkat bifall till det i Prosten Milléns reservation framställda förslag, samt att derföre, enär votering icke af någon annan var begärd, Hr Gr. och Landtm, ämnade låta upläsa ett förslag till votenspropos. , deri kontrapropos. utgjordes af Prosten Milléns nämnda förslag. Frih. Cederström: Min mening är alldeles öfverensstäm mande med hvad Hr Gr. o. Landtm, nu för Ståndet framställt nemi. att jag anhåller, det Prosten Milléns reservation måtte af E. och Ad. varda antagen som kontrapropos. Hr von Knorring: Min mening kunde naturligtvis icke vara någon annan, än att få Prosten Milléns förslag antaget som kontrapropos.; men jag ansåg mig icke böra gå Hr Gr. o. Landtm, i förväg i sin framställning derom. Att jag är förekommen af Hr Printzensköld är så mycket bättre. Hr Tersmeden, Pehr Keinh.: Jag får fästa Hr Gr:s o. Landtm:s samt E. och Ad:s upmärksamhet derpå, att om man antager Prosten Milléns förslag till kontrapropos., och det ginge igenom, så har man, enär nämnde förslag tydligen innebär praebendenas bibehållande, derigenom på förhand afgjort en ännu icke föredragen punkt i Betänk., nemi. den följande, hvarföre jag får anhålla, att afslag måtte blifva kontrapropos. 74 Den 4 Mars e. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, sedan numera Hr Tersmeden yrkat en annan kontrapropos., än den som förut varit ifrågaställd, borde derom inhemta det Höglofi. Ståndets mening, och derföre finge hemställa om E. och Ad. till kontrapropos. vid den blifvande voteringen behagade antaga det i Prosten Milléns reservation framställda förslag till beslut.
Likaledes anse Utskotten de i förra Betänkandet anförda skäl. för Pastors bibehållande såsom ständig Ordförande i Socknestämma och Kyrko-Råd, utgöra tillräcklig vederläggning af de emot Författningens föreskrift i denna del ytterligare framställda anmärkningar. Härtill må nu endast läggas, alt, i händelse en Pastor, »f ålderdom eller andra omständigheter, finnes mindre skicklig »tt så väl denna som öfriga delar af förSHinlingsvården bestrida, vedei börande Domcapitel, på härom skeende anmälan, hvartill hvarje Församlings Ledamot har rättigheten öppen, icke lärer nndei låta att cn skicklig Vicarius i hans ställe tillförordna; äfven - 36 Lags. Allm. Besv.- o. som, derest Pastor är hindrad att föra ordet i Socknestämma, hans plats dervid företrädes, på sätt FÖrfattningai-ne föreskrifva. Utskotten hemställa altså, att dessa anmärkningar matie få förfalla. Utskotten, hvilkas yttrande nu i ordningen påkallas öfver anuiärkningarne, dels emot Kyrko-Rådens nuvarande organisation, dels emot deias så kallade inblandning i husliga lifvets förhållanden, äro i förra fallet fullt öfverlygade, att Kyi ko-Rådets sammansättning af Själasörjaren och Församlingens mest aktade husfäder, är sådan densamma, med hänsigt till de egentliga föremålen för dess verksamhet — a't hålla tillsyn olver ordning och seiler, att tillrättavisa, varna och, någon gång, bestraffa mindre förseelser — kan och bör vara. Hvad åter angår de olika slag af åligganden, som, enligt Kongl. Förordningen den 26 Ftbruarii 181J och Kongl. Kungörelsen dea sy Februarii 1828, tillhöra Kvrko-Råds befattning, medgifva visserligen Utskotten: att dessa, serdeles i följd af sistnämnde Författning, erhållit en sådan grad af utsträckning, att deras ovarsamma ulöfvande understundom kunde hänföra till missbruk; alt ett öfverdrifvet nit eller missföi stadt begrepp om viddén af befattningens pligter km föranleda tili handlingar, hvilka Lagen icke åsyftat; men, fastän ofullkomlighet är förbunden med all Ungs. Allm.
Län till Ståndet ingifne memorial, hvaruti är anfördt och yrkadt : af Anders Håkansson, hvars yttrande flere af Ståndets Ledamöter biträdt: att, soni de omvägar och kostnader, som äro oskiljaktige från de i Lag stadgade sätten att indrifva fordringar , nemligen genom utmätning, eller, i brist af tillgång, medelst bysättning, ej mindre än farhågan, att gäldenären, oaktadt bysättningstvånget, icke kan eller ock icke vill skaffa betalning eller antaglig borgen, ofta så afskräcka en fordringsegare från. ali vidare efterfrågan af sin fordran, att gäldenären helt och hållet kommer från sin skuld — en händelse, efter Motionairen* omdöme, sS LciUtskoittts Betänkande Nu> i2§j destomera naturlig, sorn oredlig*© gälder.ärer icke anse foysiittning för straff eller synnerlig olägenhet, samt redliga läntagare derigenom uturständsattas att förnöja siria borgenärer — ; men den fordom godkända utvägen, att lata gäldenären genom arbete skulden aftjena, vore på en gäng fördelaktig för fordringsegaren, som såmedelst får sin fordran ersatt, och för gäldenären, hvilken , om han är rättskaffens , gerna vill afbörda skulden, och om han är tredskande, såmedelst kan hållas till en nyttig verksamhet; sd borde Rikets Stander hos Kong! Majit i underdånighet föreslå en Lag, som , utan alla förbehåll, berättigar fordringsägare att antingen bysätta gäldenär, sorn till betalning saknar tillgäng, eller tillhälla honom att genom arbete godtgöra skulden; dock, enär detta executions-sätt icke syntes lämpligt till större fordringsbelopp, borde jemväl bestämmas en viss summa, derutöfver arbetsdom icke finga meddelas; Af Anders Andersson, med hvilken Anders Brisman fran Skaraborgs Län sig förenat: att, som förord ningen om upphäfvande af rättighet för fordringsegare att å gäldenär begära och erhålla arbetsdom helt och hållet förfelat sitt syftemål, enär erfarenheten skall visat, att bysattningstvånget sedermera yarit föga tjenligt att väcka förtroende hos LagUtskalle.ls Betänkande N:o 128.
Hvete och råg gaf fullgod eller mera än medelmåttig afkastning och enahanda förhållande ägde rum med ärtor, bönor och vicker; hafre och synnerligast kornskörden blef väl under medelmåttan, men potäterne lemnade en vida större qvantitet än föregående Aret, ehuru till en del angripen af röta: och foderväxterne så af gräs som halm, med undantag af kornhalmen, lemnade fullgod skörd. Ue lyckliga följderna häraf hafva ock varit, alt den vid innevarande års början till betalning förfallna hälft af undsättningslånet utan några rester och ulskylderne i allmänhet på lika sätt som förut kunnat utgå, samt att de skaror af tiggare, som under föregående årets nöd öfversvämmade stad oell land, åter försvunnit. Råg, korn och, elmin i mindre mån, hafre äro, jemte potates, länets hufvudsäden. Af hvete utsås blott omkring 1,000 tunnor; vår-råg, äfvensom kålrötter och rofvor, brukas egentligen i skogstrakterne; utsädet af ärter, vicker och blandsäd sker hufvudsakligen för eget behof; och lika förhållande är med lin och hampa. Sädesprodhktionen inom länet skulle otvifvelaktig! fullt motsvara dess invånares behof, om icke en stor del af skörden åtgick för bränvinstillverkning, samt för detta ändamål alltför mycken jord användes lill potatesplantering, så att enligt bifogade tabell, då det öfriga utsädet sammanlagd! utgör omkring 32,000 tunnor, uppgår potatesutsädet ensamt till nära 38,000 tunnor, hvilket utsäde fordrar en jordrymd af 7 å 8,000 tunnland och upptager ungefärligen J af hela den åkerjord, som årligen besås. Nu förbrukas här mycket spannmål, som hitföres från andra orter, hufvudsakligast från Skåne och Öland. Huruvida Bränvinstillverkningen inom länet under sednare åren på det hela blifvit ökad eller minskad eller varit lika med hvad den tillförene utgjort, är nästan omöjligt, att med säkerhet bestämma.
Torde hända att efter vederbörande LänsStyrelsers hörande, sådane bättre genom Regeringen kunna uppgöras, än om de gemensamt med Riksens Ständer skola utarbetas. Friherre Cederjlrcm, Jacob: Jag ämnar ej, besvara den af Herr Tham framställa målning sf forntidens, i jemförelse med närvarande tide behof af fattigvård; men jag anhåPer få göra Ridd^rskapet pcb Adein uppmärksamme deruppå, att en Författning matte stadgas, huru förhållas bör emellan medborgare sora ej kunna föda 8>g och ds sorn kunna det. I händelse öfverenskommelse inom socknar icke kunna träffas, helst författningen, som ålägger Förssmlingarne att hvar för sig försörjs sine fattiga, tillika innehåller, att det skall ske, på det sätt, hvarje Socken inom sig öfverenskornmer. Stadgar nu ingen Författning något härom, så mäste de faitige kringstryka för att tigga, och Eonbetgmänoca mäste sc iger,om fingren dermed, Dtn g Augusti e, m. pä det att de fattige, icke måtte svälta ihjäl. Ett correctif bör således finnas, som befordrat att sådane öfverenskommeiser vidtagas. Af denna anledning hafva Utskotten föreslagit, att, der ej öfverenskommeiser träffas, skall fattigförsörjnings-skvldigheten genom penningar fyllas. Det har blifvit anmärkt af flere, att bestämmandet häraf, blifvit lemnadt åt Pastor och «j åt Församlingen. Detta lär vara ett missförstånd. Utskotten hafva nemligen föreslagit en ny sorn stadgar sålunda; ”Räcka ej de ”i denna artikel nu uppräknade inkomster till ”fattigvårdens behof, då skall en hvar, i mån ”af råd och lägenhet eller ägande inkomst, e’’hvad den genom lön, egendom, rörelse eller ”arbetsförmåga förvärfvas , inom den Socken, ”Stad eller FörsÖrjningsskyldiga samhälle, der ”han är Mantalsskrifven , eller egendom eller ”inkomst äger, bidraga till utgörande af det ”erforderliga beloppet.
Upprigtigt bekänner jag, att Friherre Boijes framställning Dm .27 Jantiarii, a 65 gjort mig tvehogse, om ej det nu till öfverlägga liing företagna ämnet är och bör behandlas såsom en Grundlagsfråga. / I händelse Högloflige Ridderskapet och Adeln hade stannat vid denna åsigt, såsom vid den rätta, hade allt raisoncment Öfver frågan varit för tidigt. Men då, derigenom att discussion öfver saken blifvit tillåten och fortsatt, Ståndet tyckes hafva tillkännagifva att frågan annorlunda bör anses; anhåller jag, att till hvad öfver den blifvit yttradt, få tillägga ett par anmärkningar. Det skulle förutsätta ett allt för groft misskännande, ej blott af den idé som ligger till grund för hela Adelns existence, ån äfven af den hog att uttrycka denna idé, hvilken måste lifva hvarje Ledamot af Rikets första Stånd, att förmoda, det de mån, som yrkat gifvande af full publicitet åt våra öfverlåggningar, derstin blifvit föranledde af önskan, att bereda en ny väckelse åt Ståndets Ledamöter, till fullgörande af sine skyldigheter emot Fådernes. landet. Hade jag minsta skål att tro, det deras åsigter icke gått djupare, skulle jag, af min innerliga agtning så för Ståndet i allmänhet, som för hvarje dess medlem serskildt, finna mig uppmanad, att tala emot detta förslag. En sådan yttre väckelse hoppas jag aldrig skall komma att behöfvas på detta rum. A andra sidan kan jag icke inse, att något just träffande skål kan hämtas för samma förslag, från jden omständigheten, att Nationens Ombud bö« i66 Den ?7 Januarii. ra höras af dpm, som gifvit dem deras uppdrag, ty mången Riksdagsman skulle kanske svåiHgen vilja gå in på, att anse några nyfikne Ungherr«r i Stockholm, hvilka skynda till Ständernas Sessionsrum, som till andra Spectakel, för deras commitenter, och inför alla de öfiiga sf Nationen, dem en hvar in< d djup agtning såsom sådane erkänner, redovisa Stånden tillräckligt genom allmängörandet af sina Protocoller.