Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får derjemte upplysa, att medicinal-taxan årligen granskas af dertill utsedde kommitterade, hvilka, med afseende å droguernas stigande och fallande i handeln jemte flera omständigheter, föreslå nödiga jemnkningar och rättelser deruti. Dessa anmälas af Sundhets-kollegium till Kongl. Maj:t. som, efter nådig pröfning deraf, anbefaller dq antagna prisförändringarnes kungörande till efterrättelse under året; och äro, sednast genom Kongl, brefvet den 13 Juni 1839, serskilda närmare nådiga föreskrifter, angående läkemedels årliga omtaxering, Sundhets-kollegium meddelade. Hätaf torde finnas, att bestämmandet af medikaments-priserna icke, såsom af motionären blifvit antydt, beror på apothekarens godtycke, enär de hvila på antagna giltiga grunder samt förändrande af desamma årligen eger rum efter droguepriserneS fluktuerande, äfvensom att apolheks-privilegiernes värden ej ingått bland berörde grunder för medicinal-taxan, ehuru möjligtvis vid uppgörandet deraf icke förbisedda och således ej heller utöfva något inflytande å de årliga förändringarna deruti. — Om ifrågavarande taxa, som, enligt hvad till Utskottet blifvit uppgifvet, är den lägsta, som något land eger, än medför en större vinst för apothekarne i en del af rikets städer, der medikaments-försäljningen uppgår till höga belopp, så lärer den deremot vara temligen knapp för andra apothek, som hafva mindre försäljning och äro belägna i det inre af landet samt följaktligen belastade med högre omkostnader för frakter och assuranser, m. m.; och skulle en nedsättning af taxan ofelbart komma alt hota dessas bestånd. — Derföre och så vida ej olika taxor skola antagas för de olika apothekeh, torde den medelväg böra bibehållas, som för jemkning af dessa olika förhållanden blifvit följd vid bestämmandet af medikaments-priserna uti nuvarande taxa.
Utlåtandej i anledning af åter remiss ä Utlåtandet N:o ga. (U. A.) Sedan Stats-Utskoltets berörde Utlåtande, angående några med Statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor, blifvit från samtlige RiksStånden åteiTemitteradt, får Utskottet härmed besvara de dervid gjorde anmärkningar : l:o Utskottets yttrande, att, i sammanhang med extra Stats-regleringen, Utlåtande skulle komma att afgifvas öfver de af Kongl. Majrt äskade eller af enskilde motionärer begärda anslag till sådane utgifter, som endast för en gång eller för serskilda, till viss tid begränsade, föremål erfordras, har uti Borgare-Ståndet föranledt de anmärkningar: att det icke vore med GrundJagarne öfverenstämmande att göra skillnad emellan Stats-utgifterne och upptaga vissa af dem uti en så kallad extra Stats-reglering, hvilket ej eller egt rum mera än under de 2:ne sistlörflutne Riksdagarne, samt att denna fördelning äfven medförde den olägenhet, att, då den ordinarie Stats-regleringen endast gäller intill slutet af det år, då ny Riksdag inträffar och annan Riksstat fastställes, fortfara deremot anslagen å den extra under vissa år, hvadan den senare Stats-regleringen i sjelfva verket blifver mera ständig, än den ordinarie. Då hvad Utskottet sålunda tillkännagifvit, i afseende å den den vid Stats-regleringens behandlande följde princip, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet utan anmärkning lemnadt och Bonde - Stals-Vtskoltets Utlåtande, N:o 221, ii Ståndet förklarat sig låta dervid bero, anser Utskottet sig endast behöfva det förra yttrandet åberopa. 2:o Denna punkt innefattande förslag, i afseende å beräkningen af ersätning för den under lönerne uppförde spanmåi, har blifvit bifallen uti Bonde-Ståndet, men ifrån öfrige Kiks-Stånden återremitterad.
Att hwarken sädana drag af en möjligtwis starkare och frimodigare skrifart, som kunna höra till någon nyttig sannings kraftigare framställande, när ingen förgriplig afsigt är dermed tydligen förbunden, mä säsom skälig anledning till ätal och yrkande af Lagens näpst förebäras; eller ännu mindre någon sädan ringa owarsamhet i uttryck, som kunde af brist pä nogare eftersinnande lätteligen hafwa undfallit en Författare, ware sig i allwarlig eller skämtande Skrifart: att således föremålen för anklagarcs ätal och Lagens bestraffning icke böra wara förseelser af ingen eller föga menlig werkan, utan förbrytelser af oskicklig och märkbar skada för Samhället eller enskilda; att sädana äklagade Tryckfrihcts-brott böra till fullo uppgä emot de bcstämuingar, som dcrä i detta förordnande utsättas, och 224 Expeditioner till Riks-StLnden. i synnerhet der blott en enda grad af straff och straffbarhet utsattes, ingen ting under samma rubriquc dragas, som ej, till förbrytelsens storhet eller påtaglighet, fullkomligen swarar deremot; att brottslighetens beims böra hämtas af den äklagade Skriftens egen klara lydelse, och icke genom tolkning och tydning ledas derur; ändtligen, att sä ofta fallets natur tilläter, mindre afseende ma hafwas pä något enda särskildt uttryck eller ställe, än pä hela Skriftens allmänna innchäll och beskaffenhet. Af samma grund erkndras widare, att hivad i 7:de Momentet af 3 8 endast med afseende pä uppenbara och gröfwa förbrytelser stadgas, ingalunda mä tydas om sädana, den allmänna Ställningen rörande, wälgrundade änskönt frimodiga päminnelser, hwilka, genom denna Försättning uttrvckligen tillätna, pä intet sätt böra såsom Lagstridiga anses, utan twertom säsom härflytande frän en pä ostridig rätt grundad medborgelig sorgfällighet om den allmänna »välfärden.
Att under Riksens Ständers ga ranti , upptaga Län, mot s procents ränta, pä Riksgälds, Contoirets Reverser stälda sälunda, att först ef, ter 433 Den 14 September. ter 6 SrS förlopp ^ af det Capital, hwarä Reverserna äro ställda, hwarje är utlottas, för att innom det löpande ärets stut till Capital och Ränta betalas : och 2:0 likaledes emot sä kallade pLnnLnents snnuitLter emottaga län, för 7 procents Ränta: SS emedan de päminnelser, som jag uti mitt förra anförande gjorde wid desse upplänings-wilkor, icke allenast härledde stg frän mitt, uppä uppgifnc anledningar, sig grundade twifwclsmäl, om möjelighekcn att uppä sagde läningswilkor erhälla de erforderliga försträckningar ; utan ock följakteligen hade för ändamäl, att med desto mcra^ säkerhet lurina i för handen warande stora och högst trängande penningebehof bekomma innewarande Län; men Stats - Utskottet, uti ofwanbcrörde betz sednare utlätande, förklarat stg äga förhoppning derom, att med de förestagne länewilkorcn, tillräckclige längifware icke stola felas; sä afstär jag wid sädant förhällande frän ofwanberörde mine j desse delar gjorde päminnelser, och för min del bifaller Högloft. StatS-Utstottets derutinnan gjorde tillstyrkande , med upriktig önskan, att Högloft. Utskottets för, hoppning mätte fullbordas, och utgängcn sämedclst blifwa swarande emot Utskottets nitiska och i högsta mätto aktningswärda omfattning af Statens angelägenheter och bästa. Men hwad deremot angär Högloft. Utskottets nu itererade förslag och tillstyrkande, att godtgöra de Statens Borgenärer, som hafwa fordringar för lefwererade krigsförnbdenheter, med Kongl. Stats - Contoircts Jnwisningar u sc>
För närvarande är jag ingenting annat än en hustru som lider, och de människorna förstår du dig tydligen inte på». Villy harklade sig, begagnade näsduken, och så rusade han på dörren utan att säga ett ord. Han var tydligen riktigt sårad, men det kan inte hjälpas. Det är inte roligt att få stenar, när man hungrar efter litet bröd. Det minsta jag hade kunnat begära hade väl varit, att han åtminstone skulle ha blifvit ond Samma dags afton hände något så vackert, fast jag just då var för upptagen af mig själf för att kunna njuta af det riktigt, men efteråt har det värmt mig som ett solsken, ty trots allt, så säger jag ändå, att det inte behöfver gå på tok för alla som håller af hvarandra, om också Ester kom från Hökan. En vacker afton var det, och vacker var hon själf med sina varma kinder och sitt litet urriga, guldröda hår. »Jo, det må tant Lova tro», sa hon ifrigt, »den fästningen var inte lätt att ta in. För mig hade det alldrig gått, men lyckligtvis hade jag lockat moster med mig, och för henne gaf den sig till sist.» »Hur hade hon det, stackars ting?» frågade jag, glad att få komma från mina egna tankar litet. »Åh jo – bra nog. Hon arbetar hemma nu. Tant Lova må tro rummet förvånade mig! Det var ljust, snyggt och trefligt och med blommor i fönstren – en alldeles främmande ram åt det ansiktet, men så var det också inte en ram åt henne, utan åt honom.» »Hva», sa jag, »åt honom, Höken?» Ester nickade. »Under sängen stod hans tofflor, och på en krok hängde en ny, skön nattrock – hans nattrock. »Ser frun», sa hon som litet förlägen, »om han skulle vilja komma tillbaka, så –» Moster nickade, alldeles som om hvad hon hörde var något som föll af sig själft. Allt hvad jag förstår med mitt förstånd känner hon med sitt hjärta – det är skillnaden oss emellan. Också riktigt rägnar det förtroenden öfver henne. Så småningom började Hökan att tala. Det var en riktig passionshistoria vi fick höra! – Här hade hon setat i tre år och väntat och lidit till en grad att !
Ständers Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande i anledning af väckt fr äga , att all serskild Bevillning för Gästgifverier, så väl å Landet sorn i Städene, der verkligt Skjutsombyte finnes , mätte upphöra. CjTenom ProtocollsUtdrag den 5 sistledne Januarii har från Hedervärda EondeStåndet till Bevillningssamt Allmänna Besvärs, och .Ekonomiutskottens gemensamma pröfning blifvit jremitteradt: j;o Ett Memorial af RiksdagsFullinägtigen Hans Andersson från Bohus Län ; deruti , med åberopande dels af de förmåner , sorn vid första anläggandet voro Gästgifverierne lem - 122 Bevillningsoch BesvärsUtsk. Betänianden. t nade, och dels af de onera, som i senare åren blifvit med desamma förknippade, yrkas , att all serskild Bevillning för G&stgifverier, så å Landet som i Städerne, der verkligt Skjutsombyte finnes , må försvinna såsom i alla afseenden obillig , helst största delen Gästgifveriet äro af den beskaffenhet, att ingen förtjenst utan endast besvär äger rum , hvarförutan de alla, i anseende till näringen, äro med större grundränta belagde. 2:0 Ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Carl fredric Berg, hvaruti, efter uppräknande af alla de olägenheter och ansvariga förbindelser, som med Gästgifveri-rörelsen äro förenade , föreslås, att Bevillningen på alla Gästgifveriet , som ej efter noggrann undersökning befinnas kunna tåla den , må upphäfvas och de försättas i sitt primitiva läge, att ensamma, utan intrång af andra, få hålla Ohl , Vin och Bränvin m. m. till afsalu, samt att öfverflödige Krogar förbjudas ; och 3:0 BancoFullmägtigen Sanders Danielssons mundtliga yttrande , att den af RikdagsFullmägtigen Berg yrkade försäljnings-rättighet för Gästgifvare måtte inskränkas till Landets producter, Öhl och Bränvin , samt Vin till afsalu helt och hållet förbjudas.
Ärottand, frie från afgift efter benna artifel. private ©joman, lifa nteb bent t ftäberna, § 10. ©pelntätt, ^»ärabö Sttforntatorcr (jod enffilbe, lifa nteb tjenftemän, § 2. öäfnte, lifa nteb bent t ftäberna, § 10. ©fcppstcbatc od) $ar tagsegare, lifa nteb bern t ftäberna, § 9. ©fodätatc, font antingen fjafttm egna ©folor eder biträba toib fåbaite inrätts ntngar, lifa nteb tjenftemän, fe § 2. ©pattmalsfjattblaubc farnt i tarerad efter beråd rörelfe, lifa nteb ftäbernad £itmncr SSeterinärläfare, lifa nteb bent t ftäberna, § lo. i:o $ör följanbe, leib SSruf, SSergmerf od) öfriga inrättningar antagne pers fotter ffad afgiften, få toib a beit ide, fecräfnab tid troå od) en f)alf procent af iits fomften, uppgår tid fjögre belopp, än be fjär nebatt ntfatta, f)ögfta Älafhafgifter, t Smidet fad nämttbe procent SBtjggntäflarc, ©fcppö (Sljtrttrgcr, i Små Älajjer: görfta Älafjen Ofmt 9i:br 4: 50. SSewillningös^örorbning 1858. 37 SDigponcittcr, ©rufioc Srebje b:o „ 5: — Sjerbe b:o „ 2: — Stmtc b:o „ i: 50. Snfpcftorcr, $aftorer, Äafsörer, 93offjaItarc od) ©frifmare, lifa meb bern i 27 §.
Detta om laglighet af den ifrågav.-de instrukt:n, en fråga, den jag förmodar icke kunna undgå Const.Utsk:s allvarliga upmärksamhet. Om man derefter betraktar de möjliga följderna af den ifråga v:de maktutvidgningen, så kunna dessa blifva ganska fruktansvärda, icke blott för de personer som utgöra Landtstaten, utan ännu mer för det allmänna, genom den alltför mycket okontrollerade myndighet, som den nya instruktm lägger i Landsfones bänder. Sannt är visserligen, att hvad angår LandsSekret., LandsKamer. LandtRäntm., LänsBokh. eller LänsNot:r, Landsh:n är skyldig att, i sammanhang med åtgärden att skilja någon af bomälde .tjenstemän från embetsutöfning, ställa honom under tilltal inför vederbörlig domstol, men dels behöfver Landsten, enl. samma §, icke förebringa något annat skäl för en sådan tjenstemans fällande till böter eller suspension, än att han mot Landsten visat »vanvördnad» eller »ohörsamhet», dels vitsordar erfarenheten nogsamt, hvad resultatet i allmänhet blifver af åtal emot högre Embetsman och Chefer, om någon underordnad dristar sig att emot dem söka rekonvention eller uprättelse. Hvad har då anledn. kunnat vara till denna betänkliga förändring? Äro våra nuvtde Landster så mycket mera än i fordna tider utmärkta för rättrådighet, insigter, skarpsinnighet, nit och duglighet i sina embetens utöfning? Åtnjuta nuv:de Landsh:r mera anseende hos länets innevånare eller förtjena de mera förtroende hos sin Regering, än förra tiders Landsfor? Jag betviflar att dessa frågor kunna med ej serdeles talrika undantag besvaras med annat än »nej». Hafva LandsSekret. och LandsKam. , eller Landtstatens Tjenstemän i öfrigt, i sednare tider mer än förr visat några anmärkningsvärda prof på egennytta, försummelse, oskicklighet eller upstudsighet mot Hrr Landsfor? Tvärtom.
lyfta sina vingar i dess varliift? De diktsaiulingar af unga debuterande författare! livilkas naniii stå öfver dessa rader, äro saingiga uttryck för denna tidsriktning. J a, delvis äro de två af dem, Nycaiiders och Risbergs, kanske mer iiitressant Iiärför iiii lir rent konstnärlig synpunkt. Ingen trälar under det vittra inodeslafveri, som går på jakt efter .sista strömningen, och ängsligt införskrifver sina ideal från Paris ' seiiaste litt-erara Magasin du priiitemps. Alla dessa iinge författare Iiafva nog stolthet att våga lyssna till vackra röster i sin egen sjal och försmå koketteriet med urartningssyinptoin, öfver Iivillca andra stoltsera i sainina själfbelå- teiilret, soin en indisk tiggare sages visa öfver sina sår och bölder. En adel sveiisk författare liar nyss eftersport en ungdom: &gt;Kommer den? - Fläktar i purpiirskyarne dess fana?, 6 Ä r det i en s8dany känsla lir Fredrik Nycander liar kallat sin diktsainling, Röda skyar?, - skyar, som i sin rodnad spegla något af deii uppg %ende solen? Nycander ar, liksoin så mången annan ung lyriker, naturens poet .. Han Iiar sett viklaiide svensk natur och tecknar med ganska iiitinla sin8drag bilder frLi slätt och skog, fjiilldal och skar. Hans stil försinår fullstlndigt det seasiialir; t.iskt svulstiga, det osuiidt raffinerade; den ä r genomgående ärlig och rättfram. Meii lian har medtagit för mycket, och lians iiaturslalclring lider ofta af följande brist. Han uppradar en mängd i och för sig val iakttagna detaljer, inen den taiidamle och lifgifvande gnista, soin, 1iara.f bildar ett. konstverk, ett poeni, deii kan saknas; man sammanhål1.er ej totalbilden utan med ett reflexionsarbete, soni a n d k aldrig ger annat &amp; n mosaik. S i kan författarens.
I afseende på frihet från den så kallade personliga eller skyddsafgiften, framställa sig hufvudsakligen enahanda förhållanden med de nyss anförda, hvilka, i Utskottets tanka, 6 HevillaUtskottets Betänkande N:o 2 o. föranleda dertill, att nathon allmän och ovil lorlig eftergift icke skäligen kan medgifvas, hvarföre Utskottet, i enlighet med Rikets HögloftStänders beslut vid sistfurlidne Riksdag , tillstyrker, att de Invånare, söm genom den / o ras Stad senast öfvergdngne eldsvåda blifvit urstdndsatte att erlägga skyddsafgift, ma, intill nästa Riksdag, efter Taxeringsrndnnens pröfning oell bestäm’ mande, derifrån befrias. Slutligen och hvad angår Bevillningsafgiften för hus och Tomter, så och då endast de få hus, sorn varit uppförde å 37 Tomter, undgått eldsvådan samt deras egare derigenom, på åtskilligt sätt, blifvit lidande, anser sig Utskottet ega full anledning hem• ställa att den, sista Riksdag, för alla Tomter, hus och byggnader i Bords medgifne befrielse fran Bevillning ma, intill nästinstundande Riksmöte, utan rubbning, destohellre fä fortfara sorn större olycka derefter öfvergdlt Staden. Den af Motionairen föreslagne tid af Tio år för åtnjutandet af lindring i skattebidragen har Utskottet deremot, på sätt redan är nämndt, ansett böra inskränkas intill blifvande Ständers nästa Sammanträde. Bil. t. Bvilln.'Ltskoitets Betänkande No 20 7 Dock varder sådant allt, jemte gjerde Reservationer, till Rikets Höglofl Ständers iipplysta profning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 5 Maji 181:9, Reservationer. Af Herr Presidenten Friherre Leijonhufvud:
Erfarenheten har visat, och det vid många tillfällen, att dylika maximi summor nästan alltid betraktas och behandlas såsom minimi-summor; och man anser snart sagdt som en samvetssak, att till yttersta styfvern disponera de medgifna beloppen. På dessa skäl får jag yrka, att förevarande § måtte till Utsk:t återremitteras, på det att den af Utsk:t föreslagna procent-beräkning må kunna nedsättas till de belopp, som bev:skomitéens förslag innehåller. Hr E eu t er svärd : Äfven jag finner denna summa vara temligen högt tilltagen; men ansåg mig likväl icke böra der - Den 18 Maj f. m. 243 emot mig reservera, emedan man ville att härför ifrågakommande belopp skulle bestämmas så rundeligt, att det med säkerhet räckte till. I öfrigt får jag verkligen bekänna, att då Utsk:t bestämde ett minimi-belopp, hvilket icke får öfverstigas, så trodde jag, för min del, sannerligen icke, att man skulle gä tillväga på sätt den siste talaren andragit, eller att ett maximi-belopp städse blir ett minimi-belopp. Det blir naturligtvis svårt, att alltid kunna på förhand bestämma, huru mycket som erfordras till bestridande af kostnaderna för insamlande af de materialier, hvilka, enl. TTtsk:ts förslag, äro nödige för de uti föregående § omnämnde upplysningars meddelande; men då R. o. Ad., för dess del, tyckes vilja besluta en återremiss i syftning att en stor del af detta belopp icke skulle vara för ändamålet erforderligt, får jag, med tillkännagifvande att jag anser detta maximi-belopp af 6 °/0 vara något högt tilltaget, likväl hemställa till den siste värde talaren, huruvida han icke skulle vilja frångå sitt förra yrkande på återremiss, enär det har all sannolikhet för sig, att TTtsk:t, för ändamålets vinnande, fortfarande vidhåller de af detsamma en gång härför bestämda belopp. Gr. Mörner:
Afhængighed af hævdvundne klassisk-filologiske Synsmaader gør Bogen til væsentlig Underholdningslitteratur; den er Forbillede for de i vore Dage grasserende internationale Kæmpebiografier i Masseoplag.” (Dansk Biografisk Leksikon) Sannolikt en teckning av Birgitte Naumann, enl. Dansk Biografisk Leksikon utförd ca 1850. Kanske kan man med ledning av uppgiften i SB datera den till 1849. Tysken Heinrich Heine (1797–1856) var GBs förste favoritförfattare. I Jule-Kalender 1887 publicerade GB uppsatsen ”Rembrandt og Heine”. Han betonar det visionära draget hos diktaren, som han menar är besläktat med den holländske målarens ljusdunkel. (Nolin, s. 118 f.). Styret, dial. – dum som en torsk – jmf. ovan s. 126. GEORG BRANDES Förteckning å böcker som Ernst Ahlgren bör läsa. Emile Augier: Les Effrontés Le fils de Giboyer Un beau mariage Les lionnes pauvres La contagion Le Postscriptum Le mariage d’Olympe Alex. Dumas fils: L’ami des femmes La question d’argent Les idées de Mme Aubray Diane de Lys Une visite de noce Heine: Deutschland, ein Wintermährchen Atta Troll Goethe: Egmont Die Wahlverwandtschaften P. Merimée: se 5te Bind af Hovedstrømninger Beyle: Rouge et noir Zola: Kleist: Michael Kohlhaas Die Verlobung von St. Domingo Die Marquise von O. Käthchen von Heilbronn Der Prinz von Homburg. J. L. Heiberg: En Sjæl efter Döden (Cronholms) (Egede Schack): Fantasterne Michelet: Histoire de France (det Bind som handier om Jeanne d’Arc) Carlyle: History of Frederic the Great
Så liar äfven Kammar-R:n sett saken, och jag tror, att denna tolkning låter ganska väl försvara sig. Att 1812 års afskrifningsregl:te icke blifvit hittills så förstådt, föranledde llevisorernes anmärkn., ehuru, jag medgifver det, § icke är så tydlig, att den ju icke kan föranleda missförstånd, och det kan derföre vara ursägtligt, om upbördsmän tolkat den annorlunda. Vill man likväl något så när göra sig reda för hvad med afskrifningsproc. förstås, så kan dermed icke menas annat än hvad den siste talaren upgifvit nemi. ett medel att betrygga upbördsmän mot förlust, men ingalunda att bereda dem någon annan fördel, och att en sådan tolkning är rigtig, tror jag en hvar vid eftersinnande skall medgifva. Icke kan det vara rätt, att genom ett stadgande som det ifrågavaride upmunlra redogörare att gå mindre ärligt tillväga, ty då man säger, att allt öfverskott i ett magasin skall tillfalla redogöraren, tvingar man honom att mäta antingen rundligt in och knappt ut, och Hr Printzensköld har sjelf medgifvit, att öfverskott sålunda kunna upkomma. Af Stats-Utsk:s Betänk, uplyses dessutom, att t. ex. rcdogöraren vid Norrmalms fängelse år 1852 å utlcmnade 29 t:r 36 k:r ärter beräknat sig till godo utom afskrifningsproe:n utgörande 46 k:r 2 jumfrur, ett öfverskott af 5 t:r 39 k:r 13 jumfr., och att redogöraren vid fängelset å Långholmen, år 1853 å utlefvererade 755 L&. 16 H. 12 lod kornmjöl tillgodofört sig oberäknadi afskrifningsproc. 37 Ltt. 15 il. 26 lod, ett öfverskott af 52 LH. 12 lod. Huru kan man väl tänka sig, att dessa betydliga öfverskott kunnat annorlunda upkomma än genom rundlig inmätning och knapp utmätning.
Besvärsock Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 8f. vit staden Götheborg ålagdt att, för det manskap, som af staden åtnjuter inqvartering uti densamma tillhörige hus, jemväl tillhandahålla stadgad servis in natura, deruti äfven ved och lysning inbegripas. Della af Kongl. Majit under elen 24 Augusti sistlidet år meddelade beslut vore troligen löranledt af den ofullständighet uti inq vartel ings-ordningen, att nemligen uti i4 och i5 §§, derest de tillämpas ulan afseende å stadgandet i den i6cde, bestämd föreskrift saknas om servis och servis-ersättning för det nu ifrågasatta fall, eller då inqvartering lemnäs garnison uti byggnad, tillhöi ig stad, sorn för truppen uppbär deri kontanta inqvarterings-ersättning, hvilken af statsmedel utbetalas lill regements-befälel, på sätt i Götheborg är fallet.
Då, efter omkring 22 års förlopp, det äldre RealisationsBeviset ännu icke är vordet till infriande företedt, utan troligen lärer vara förstördt; men bevakningen och förnyelsen af ofvannämnde, för en så ringa summa meddelade Inteckning är förenad håde med besvär och serskild kostnad, för hvilken sednare ingen ersättning kati erhållas, så hafva Hrr Revisorerne tillstyrkt, att, derest merberörde, äldre RealisationsBevis icke skulle, vid nästa Riksdag, vara inkommet, en prsescriptionstid då måtte varda bestämd, efter hvars utgång, Beviset icke mera skulle vara betalningsgildt. (p. i3 Rev. B.) Efter inhemtade närmare upplysningar om ofvan - 36o StatsU tskottets berörde balanceradc summa af 681 R:dr 4 sk. i CreditSedlar, har Utskottet funnit densamma bestå af följande poster: 1:0 Ifrån äldre tider tillbaka anordnade förskott till inlösen af skadade och tvetydiga samt förfalskade CreditSedlar; och hvarföre numera någon ersättning icke kan förväntas, utgörande tillhopa Gred.Sedi. År i8o3 Postmästaren Sundell beviljad förnyelse af bortstulne Sedlar 55: — - 3:o Samma år Vaktmästaren Malmberg beviljad förnyelse af förut omförmälte JtealisatiansBevis 5o: —■ - och 4:o År 1804 BruksPatronen Söderberg beviljad förnyelse af 45q R;dr i CreditSedl. hvaraf dock a5o R:dr sedermera inkommit och blifvit af honom godtgjorde , så att de äldre, oinlöste Sedlarne endast uppgå till en summa af 200: Tillhopa Cred.Sedl. R:dr 681: 4- ~ hvilka uti Räkenskaperne upptagas till motsvarande belopp i Banco eller R:dr 4^4: 2> 8.