Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett tecken, och så begynte dansen. »Längta aldrig efter något, mitt barn», brukade min gamla moster säga, som var filosof, ty »det fins ingenting, som är värdt att längta efter.» Jag börjar tro, att hon hade rätt. Ju längre jag betraktade dansen, ju missmodigare blef jag. Grace, passion, lif, hvar funnos de? Icke här åtminstone! Est maskinmessigt flyttande af fötter, höjande och sänkande af armar, det var alltsammans. Männens förälskade blickar blefvo äckliga, qvinnornas koketta undvikande ett beräknadt applådsökeri. Mina tankar flögo ovilkorligen tillbaka till en smutsig gränd i Syrakusa der jag sist såg »tarantella» dansas eller rättare sparkas af några halfvuxna gossar och flickor, barbenta, trasiga, smutsiga, och som icke hade aning om hvarken takt eller turer. Men der funnos ungdomsglöd, lif och glädje. Att glädjen hastigt nog kunde förbytas till sorg, hvad gjorde det. Hellre må regn och solsken vexla i hvarje ögonblick än en konstlad halfdager råda. Den »mönstergilla» tarantellan i Sorrento var för mina ögon blott en usel balett, som hvilken balettcorps, huru dålig som helst, skulle hafva utfört bättre. Det är barnsligt, men jag erkänner, att jag kände mig gråtfärdig. Icke öfver mina svikna förhoppningar, men öfver tidens ande, som ockrar på allt, som vill hafva penningar för allt och som förbittrar allt. Tarantellan var slut. Engelsmännen, hvilka i allmänhet tycka om natur »just arranged à little», uttryckte högljudt sin belåtenhet. La bella Sorrentina uppsamlade kollekten i en blomsterkorg, anföraren sålde fotografier af truppens medlemmar till tredubbla pris, den verkliga »la bella» lyssnade med ett skalkaktigt leende till en ung lords ogrammatikaliska komplimenter. Luften var tung och tryckande. Obemärkt smög jag mig ut, lemnande mannen n:r 4 med hans burleska visor åt sitt öde, ehuru de skulle vara utmärkta, påstod vår följeslagare.
Däraf kommer det egendomliga skådespelet, att den gamla STORA BRYGGERIETS PILSENERÖL! IDUN 150 » salongen » och opponenternas konstutställning förenats under samma tak. Och det är den väldiga maskinhallen på Champ de Mars, som ger dem bägge gästfrihet. Vår åkaredroska börjar se helt underklassig ut, då vi komma in bland den mängd ståtliga ekipager, som fört » hela Paris » till salongen. Men vi äro nu framme under det rödrandiga soltältet midt för ingången och och träda in i hallen bland den myllrande mäng den. Intrycket af den väldiga hallen, nu förvandlad till en trädgård med en öfverrikedom af bildstoder, är storartadt. Men huru skola vi finna oss tillrätta i detta virrvarr. Trängseln är plågsam ochluften så full af damm, attman knappt ser klart. Vi skulle ha fullt upp att göra med att beskåda mängden, som böljar förbi oss. Här ser du korrekta parisare med det röda-bandet i knapphålet. Med behaglig courtoisie samtala de med de små, konstnärligt klädda parisiskorna. Ljudet af deras vackra språk klingar som musik. Men ofta skorrar det till: » Oh yes, very nice indeed.&gt; Du tittar upp och ser en lång, ljus, vacker amerikanska i en charmant dräkt, åtföljd af en yankee ett hälft hufvud kortare än hon. Eller kanske ser du en engelska med långt lif och den evinnerliga, ledsamma resdräkten. Men artisterna, det är ju artisternas dag! Det finnes nog många bland de distinguerade med rödt band. Men där finnas också små långhåriga med sammetsrockar och stora hattar. De äro löjliga, men många af dem hugga bra och måla bra. Och så konstnärernas väninnor. De ha, dagen till ära, gjort sig så fina. Många äro extravagant och utmanande klädda. Hos många finner du fin och orginell smak. Och hos lika många tittar fattigdomen fram ur de granna klutarna. Bryt icke stafven öfver dem alla! De finnas, som äro trofasta och uppoffrande. Den där lilla, som den granna damen i frasande siden ser ned på, har haft en svår vinter.
Om bancolagen, i öfverensstämmelse med hvad BancoUtsk. föreslagit, icke skulle komma att förändras, så finner jag, för min del, att, i vissa ganska väsendtliga delar, den nu föreslagna redactionen af 72 § ej komme att öfverensstämma med bancolagen af d. 1 Mars i83o, och jag vill, såsom exempel derpå, endast åberopa det af Utsk. i 1 mom. af oftanämnde § föreslagna tillägg, "att R. St. åligger att fylla den brist, som möjligen kan uppslå i Bankens tillgångar för fullgörandet af dess genom lag stadgade förbindelser.” Naturligtvis har Utsk. åsyftat att gifva en bestämdhet åt R. St:s skyldighet att uppfylla sina förbindelser att betala de skulder, som Banken möjligen kan äga; men detta finnes äfven omtaladt i i83o års bancolag, och der är stadgandet icke så bestämdt. Jag vill påminna mig, att der föreskrifves, att när Banken ej kan inlösa sina förbindelser, skall K. M. först höra vissa auctoriteter och sedan vidtaga de åtgärder, K. M. finner lämpliga, sammankalla Ständerna etc.; men bancolagen uttrycker icke bestämdt, alt Ständerna äro skyldiga att inlösa Bankens förbindelser. Detta stadgande finner jag utgöra en väsendtlig del af bancolagen samt af 72 §, och tror jag derföre, att denna bestämmelse bör vara uttryckt på alldeles lika sätt i båda dessa lagar. För att få enhet i dessa fall är det, efter min öfvertygelse, bäst att uppskjuta denna fråga, tills det blir bestämdt afgjordt genom alla RiksSttns beslut, huruvida någon ny bancolag kommer att blifva gällande eller icke; och jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla örn propos., huruvida Ståndet vill lemna sitt samtycke till ett sådant uppskof. 420 Den 22 December f. m. Hr Stuart, Carl Gust.:
Då flera Ledamöter yttrade enahanda tankar med Doctor Wijkman och Herr Assessor Arosenius, gjorde Herr Grefven oell Ordföranden följande framställning: Bifaller ConstitutionsUtskottet, att protocollen öfver Ecclesiastique och Justitise ärender läsas ensamt på hvar sin fördelning, och att flera PresteStåndets Ledamöter öfvervara de ämnen, som med deras kall äga gemenskap, under villkor, att hvad, som hufvudsakligen rörer allmänna undervisningen och uppfostringsverket meddelas Utskottet in pleno? Svarades Ja! Utsk. åtskild[e]s kl. 12. In fidem Aug. von Hartmansdorff. Den 25 Maj 1812 f. m. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner. Måndagen den 25 Maji, kl. */,10 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. För att spara utrymme och likväl angiva samtliga protokollsdata återgivas i fortsättningen dateringar av denna art på sätt som framgår av texten ovan. 10 146 Den 25 Maj 1812 e. m. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner. Måndagen den 25 Maji kl. 5 e. in. sammanträdde Constitutions Utskottet å Första Fördelningen1 då följande öfver General Auditeurs Ärender i Stats Rådet haline Protocoll lästes, d. 30 Augusti 1811. för d. 5 September 1811, 12, 19, 26 s. m., 4 October, 10, 17, 24, 31 s. m. Ledamöterne åtskiljdes kl. 7 e. m. In fidem Carl Ant. Kock. 1 Orden Första Fördelningen äro ej understrukna i originalet; kursiveringen har gjorts här för följdriktighetens skull. Justerat d. 9 Junii 1812. A. G. Mörner.
Oupphörligt måste hon helt mekamodig inbillniug af henne att tro sig vara Guds niskt föra handen öfver det, fast än hon mycket barn, i Herrens famn; Frälsaren var henne väl visste, att det låg qvar. Hon hade föreännu lika fjerran som förut, och om hon än satt sig att icke läsa om det, och det behöfbultade sina händer blodiga på nådens dörr, des ju heller icke, ty hon förstod så väl dess skulle den i evighetens evigheter vara stängd i innehåll, både hvad som uttryckligen stod der mångdubbelt lås för henne. och hvad som fans mellan raderna. Men sä Hon tog sin tillflykt till Henrika, skildrade tänkte hon till sist: om jag läser om det, kanännu en gång utförligt allt hvad hon känt gårske jag blir qvitt denna förtrollning, som icke dagsqvällen, och medan hon beskref det, blef det kan vara annat än en ny frestelse af djefvulen så lefvande och tydligt för henne, att hon för att draga mig ifrån mitt stora kall. Och nästan kände det om igen. Och sedan frågade så tog hon upp det, läste det ännu en gång, hon: » Ä r det så det skall gå till? Har du men sedan blef det två gånger, tre gånger: en gång känt det samma? Kan du försäkra tände derefter eld på det och kastade in det i mig, att det verkligen var den Högste, som kakelugnen. öfverskyggade mig och tog mig till sin brud? » fcSäR % - Men hon blef icke fri från det ändå. Hennes beräkning, att intrycket skulle förslöas genom att upprepas, hade slagit alldeles fel. Hon hade endast förflyttat brefvet från fickan till sitt minne, der det stod inbrändt med outplånliga bokstäfver, ord för ord. Hon kunde det nu utantill och hon ertappade oupphörligt sig sjelf med att gå och upprepa hela meningar deraf ur minnet. Huru var det möjligt? Under hela tiden hon varit i Stockholm hade hon ju knappast tänkt på Erik. Hennes sinne hade varit så upptaget af andra, vigtigare tankar. Hade må- hända den korta sammanvaron med Erik qvarlemnat ett doldt frö i hennes bjerta, som nu började spira upp, då bekännelsen om hans kärlek drog som en varm fläkt deröfver?
Den 6 November 1823. S. D. Föredrogs å nyo och gillades följande från ncdannämnde Utskott inkomne, Trtt. Ut är, d, C Nov, 1823. 23 samt den 3i October e. m. på bordet lagde Utlåtanden: Från Stats-Utskoltet Af den 25 sistlidne October. N:o 565, angående förrättad granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets Räkenskaper för år 1821. N:o 56-y, rörande granskningen af Militiae Boställs-Cassans Räkenskaper. N:o 568, i anledning af väckt Motion, om undersökning af orsakerne till Mantalspenningar nes förminskning. N:o 569, rörande Creditiven enligt 63 §. Regeringsformen. Från Statssamt, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Af den 2 5 sistl. October. N:o 570, öfver väckt Motion, om rättighet för Listers och Bräkne Häraders innevånare, att leverera deras Krono-Tionde och Afrads-Spannemål lill Krono-Magazinet i Carlshamn. 34 Trot, Vtir, d, 6 Nov. 1823. Från Statsoch Bevillnings-Utskolten Af den 18 sisll* Octoher N:o 5^3, angående så väl minskning uti Stämpeiafgiften för Spelkort, som förändring i afseende på sältet för Kort-BevillningsStänipliugens verkställande m. m. Från Statsoch Banco-Utskotten. Af den ^4 sisth Octoher. N:o 574, angående tiden för nästa revision af StalsBancooch Riksgäldsverkens Räkenskaper. S. D. Föredrogs å nyo och Bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 18 sisth Oct. under N:o 562, samt den 29 derpåföljde e. m. på hordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner om inrättande af en fristad för mindre brottslingar, och om försvarslöse personers arvändande till uppodlingar och. colonisering.
Vi skola emellertid hålla våra läsarinnor skadeslösa genom att utgifva något af de närmaste numren i 12-sidigt format. Teater och musik. Kungl. operan. Sistlidne lördags symfonikonsert hade samlat en till sista plats fullsatt salong. Aftonen fick ett särskildt intresse genom den framstående pianisten Frans Rummets uppträdande. I utförandet af Beethovens pianokonsert (g-dur) samt i Liszts fantasi öfver ungarska folkmelodier hade den celebre virtuosen tillfälle att lägga i dagen alla de goda egenskaper, s o m känneteckna hans pianospel: ädelhet o c h soliditet i föredraget, den yppersta nyansering och en teknik så ofelbar och utvecklad, att man svårligen kan tänka sig något bättre. Programmets orkesternummer utgjordes af Mendelsohn-Bartholdys uvertyr till » Hebriderna », Wagners förspel till » Tristan o c h Isoide » (bisseradt) samt en suite af Massenet, redan i fjor här utförd. Hofkapellet under ledning af hofkapellmästaren Nordquist skötte sig s o m vanligt utmärkt. På torsdagen innevarande vecka gifves en extra symfonikonsert, då hr Franz Rummel likaledes biträder. På tisdagen gifves f. f. g. under innevarande säsong Mozarts populära opera » Trollflöjten » med en på flere händer ny rollbesättning. Denna föreställning gifves till förmon för k. teatrarnes pensionskassa. Nästa repris blir Meyerbeers » Hugenotterna », hvilken opera ej på flere år uppförts härstädes. K. Dramatiska teatern har nu flere gånger gifvit » Frun från hafvet » o c h ständigt för fullsatt salong. Intresset för det märkliga dramat är också fortfarande lika lifligl och det bifall, som särskildt fru Fåhrceus skördar för sitt ypperliga spel, lika stormande. På torsdag innevarande vecka begynner fru Betty Hennings från Köbenhavn en serie gästspel härstädes. Början göres med Ibsens » Ett dockh e m », der Noras roll utföres af fru H. Fröken Sigrid Wolfs konsert i Musikaliska akademien i går (tisdag) hade lockat nästan fullt hus. Den intelligenta sångerskan skördade lifligt och välförtjent bifall.
Det befanns vara gifvet under vintertinget den 27 April 18(50 och innehöll, utom hvad här ofvan är anförd!, alt den sak faldo vid 1859 års vinterfjng var dömd att böta för sabbatsbrott, Fern Riksdaler, för bränvinsulskänkning å helgedag, Treliofem Riksdaler, och, för fortsatt utskänkning å söcknedag, Tjugu Riksdaler, tillhopa Sextio Riksdaler, förutom utskänkningsalgift, varande dessa böter förvandlade lill Tjugusju dagars fängelse vid valten och bröd; att, utom ulskänkningsalgiflen, den 5 Augusti 1859 Ti el io Riksdaler af dessa böter mflu O t,' ' tit; samt alt de här ofvan först omlörmälda bötesbelopp blifvit ådpmda for dels minuthandel med bränvin, utöfvad under liden löre Augusti månad 1859. dels ock för utskänkning senare på hösten nämnda år. På min framstälda fråga om grunderna för den i Häradsrättens förrberörda utslag den 27 April 1860 stadgade bötesförvandhng, den jag ansåge i förhållande tili böternas belopp bordt leda till bestämmande af Tjugoåtta, i stället för Tjugutre dagars fäng"lse vid vatten och bröd, genmälde den tilllörordnade Domhafvanden. som för detta utslag borde svara, att då den tilltalade personen skulle saklallas för den förnyade olofliga bränvmsförsäljning, hvarför han vid 1860 års vinterling var under tilltal, och vederbörande hos Häradsrätten anmälde, att samma person eilagt blott en del af det honom för likartad förbrytelse förut ädömda bötesbelopp, det hade synts Domhafvanden, att, jemlikt 5 och 6 §§ i Kongl. Förordningen angående sammanläggning af straff" den 21 December 1857 och de i Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 stadgade grunder, från högsta kroppsplikten borde a'räknas hvad som, i förhållande till summan af alla böterna, motsvarade det af den tilltalade redan ulgifna belopp.
Att denna oskyldiga åtgärd blifvit ansedd som ett larmskott, det kunde jag hvarken beräkna, ej heller tillhörde mig att använda någon gradmätare, om jag haft någon sådan, på farhågan och den deraf uppkommande kortsyntheten vid behandlingen af en fråga, som, enligt mitt subjectiva omdöme, var högst enkel, helt och hållet legal och alls icke politisk. Emedlertid är det visst, att jag gjort mig sjelf indirecte och, som jag hoppas, Svenska folket en stor tjenst med denna obetydliga motion, då den kunnat åstadkomma ett sådant väsende. Jag skulle icke heller gjort mig så mycket besvär att försvara den, om jag ej upptäckt, att jag aldrig kunde önska mig ett bättre tillfälle att få, genom ett så lätt begripligt exempel som detta, ådagalägga, hurudan karakteren är hos en fraction af denna riksdags opposition; att visa, hvarföre så många, för Nationens materiella interessen nyttiga förslag blifvit sönderryckta och tillintetgjorda, och slutligen hvarföre riksdagen synes aldrig vilja få någon ända. Saken är, att vi strida om ord; hvarje medlem vill genomdrifva sin redaction. Har en ledamot i ett RiksSt. gjort redactionsförslaget, så blir det en ambition ssak för ledamöter inom de öfriga Stånden att söka uttränga åtminstone några ord derutur!!! Om, som jag icke anser osannolikt, BancoUtsk., efter erhållen återremiss, skulle stadna i beslut att alldeles afslå motionen, så vill jag pä förhand hafva uttalat min innerliga och lind. önskan: att trumpeten i alla fall måtte få skalla, helst, i afseende på nu uppgjorda reglemente, en eftergift af lagens kraf, i sak oväsendtlig, skall i min tanka omsider verka likt glödande kol! Det är icke tänkbart, att kommande Ständer skola handla på samma sätt. Dagen skall dä taga ut sin rätt eller återkallas. Hr Rosenblad: Om man vill se exempel uppå, huruledes förut fattade tankar kunna bringa äfven eljest -opartiska män till satser, vida farligare i deras följder än de förmenta olägenheter, man genom dem tror sig kunna undanrödja, så erbjuder sig ett sådant exempel uti tvenne ledamöter, Hrr Cederschjölds och Dalmans yttranden i denna sak.
Men man fann snart att sådant ej kunde ske, om ej församlingen också beredt uppfyllelse åt fordringar hvilka hon sjelf likaväl som filosofer och nationalekonomer redan erkänt som rättmätiga. Långa förhandlingar öfver svårfattliga författningsfrågor var det nu ej rådligt att föra; man fann det vara hög tid att nationalförsamlingen med åsidosättande af teoretiska undersökningar fort toge sig för att pröfva och besluta hvad rättmätigt och nödigt vore för att lugna de upprörda sinnena. Under sådana förhållanden sammanträdde nationalförsamlingen på aftonen den 4 augusti. Hon plägade hvaije dag hälla två sammanträden. Det ena egde rum under förmiddagstimmarne, och då buro öfverläggningama i allmänhet en prägel af lugn säflighet. Det andra började kl. 5 e. m. Det var ej utan, att nationalförsamlingens ledamöter då ibland befunno sig i en viss festmiddagsstämning och i det draget åtminstone röjde de en viss likhet med » första kammarens » ledamöter i ett visst annat land. Den4 augusti hade man verkligen hållit något festligt » zweck-essen », och nationalförsamlingen befann sig derför på eftermiddagen till stor del i ett rätt upprymdt tillstånd. Man hade måhända annars ej fullt så enhälligt och entusiastiskt afstått från rättigheter, som så nära berörde de egna intressena. Åtminstone hade väl högeroppositionen gjort sig bättre hörd. Der funnos också en mängd kringsigtiga opportunister, som » likt mjölnaren i sagan kunde skryta med, att, fastän de ej förmådde styra vindens kosa, kunde de likväl ställa qvamvingarne så, att de sjelfva hade gagn deraf, blåsa från hvad håll det ville ». De skulle nog under en förmiddagssession ej hafva försummat att anlita sin kompromissfärdighet. Den föga bemedlade vicomte de Noailles (Lafayettes frände) inledde diskussionen med en högstämd erinran om stundens kraf. Den rike hertigen af Aiguillon skildrade derefter den fattiga landtbefolkningens lidanden med sådan vältalighet, att många af de närvarande rördes till tårar.
Då likväl, eflor hvad med sannolikhet torde kunna antagas, nu pågående riksmöte innan kort kommer att afslutas, samt följaktligen skulle kunna inträffa, att definitiva afgörandet af den på Rikets Ständers pröfning beroende frågan om beskaltnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande icke före nämnde tidpunkt medhinnes , men u andra sidan för statsregleringens fullbordande angeläget är, att de anslags-belopp, hvilka för de serskilda landsslaterne skola i deu blifvande nya riksstalen uppföras, så lort ske kan, varda slutligen fastställde, har Utskottet ansett sig böra hemställa., att Kongl. Majis meranämnde nådiga proposition angående landsstats-regleringen måtte, oberoende af skalteförenklings-frågan, till definitiv pröfning af Rikets Ständer företagas; i hvilket afseende Ulskollel får anföra, att, då anvisandet af de för landsslalsregleringens tillvägabringande erforderliga betydliga anslag icke synes förenligt med det inskränkta beloppet af statsverket för närvarande disponibla tillgångar, samt för öfrigt, älven under förutsättning, att de åsyftade förenkbingarne i uppbördsoch redogörelse-väsendet skulle vid innevarande riksdag i sin helhet eller till någon del komma ali af Rikets Ständer beslutas, någon tids erfarenhet i allt fall ostridigt erfordras för att bedöma, i hvad mån ifrågavarande förenklingar må föranleda minskning i de laudsstals-ljeustemännen tillhörande göromål, och såmedelst böra inverka på bestämmandet af desse tjenstemäns lönevilkor, Ulskollet, med afseende härå, finnér sig ega skäl tillstyrka, 1 :o att de af Kongl. Maj:L, för den föreslagna tjensteoch löneregleringen med landsstaten, äskade anslag å sjette och nionde hufvudtillarne af tillsammans lti6,194 rtclr årligen icke må af Rikets Ständer beviljas, utan de vid 1845 års statsreglering för landsslaterne anvisade anslagssummor i den blifvande nya StatsUtskottets Utlåtande, N:o 287. 3 riksstaten lill ofärändrade belopp uppföras, med bibehållande jemväl, enligt förut gifna bestämmelser, af det vid sistlidne riksdag »tili löneförhöjning för landsstaterna14 beviljade reservations-anslug af 6,000 r:dr.
Kunna de kanske med annat medel hållas rena och hvita? Bissan. N:r 658- Vill någon af Iduns läsarinnor gifva mig något trefligt mönster eller beskrifning på såväl skolförkläden för flickor om 10 — 12 år som hushällsförkluden lör vuxna personer? Mycket tacksam därför blir fru H — g Wbg, Kungsgatan 7 A., Göteborg. Huru böra varma bad mot reumatism ändamålsenliga st anordnas i ett enkelt hem på landet? Välvilligt svar af vaktas med tacksamhet. Lutan R. N: r 660. Skulle ni vilja säga mig hvad som menas med bildning. Stina. Vill någon af Iduns läsarinnor säga raig om man kan hysa förtroende till vänskap man och kvinna emellan? Stina. Frågas om damasker af guttaperkatyg, samma sorts material som till regnkapporna, finnas och hvar sådana förfärdigas? Prenumerant. Vore mycket tacksam, om någon af Iduns ärade läsarinnor godhetsfullt ville uppgifva adress å någon person (eller firma) — helst i Stockholm —, som kontant uppköper » glödetsingsarbeten » (trävaror försedda med för hand utbrända teckningar) allteftersom man hinner tillverka dem. Ego. En flicka med någon vanaihushållsgöromål och som Önskar vidare förkofra sig, dock ej bli hushållerska till facket, frågar hvar som anses lämpligast att lära hushåll, på Hotell eller i privat hus? — Finnes något medel att borttaga bläckfläckar iir golf? — Hvar kan man få köpa fin spån till korgarbeten. Landtjlicka. N: r 665. Kan någon af Iduns ärade lä- sarinnor gifva upplysning ombett medel att utplåna märkbläck ur duktyger, dä lut icke användts. Svar emotses med tacksamhet af ^Prenumerant i Finland ». Westbergs Uti en utländsk familj i Stockholm damer, som komma till Stockholm för studiers idkande. Förutom daglig öfn. i fransk o. engelsk konversation kan äfven grundlig undervisn. erhållas i dessa språk samt i tyska, spanska, stenografi och handarbeten. Eeferenser och vidare upplysningar lemnas af fru Marianne Johns, född S u g n e t, 8 B Karduansmakaregatan, 2 tr. [2140] E n anspråksl.
Pehr Andersson i Dvärsätt Nils Johansson i Wejmon Oktober 1819 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 4, ÖLA. 1819 d. [lucka] october blef avskedade soldaten Jon Asp ifrån Trusta vald till kyrkovaktare i allmän sockenstämma, sedan förut enligt författningarne kungörelse om ledigheten blifvit uti Inrikes Tidningarne införd. År 1820 d. 11 juni upplästes Asps fullmagt och åliggande skyldigheter samt i allmän sockenstämma underskrifen af: Pehr Grenholm på pastors anmodan. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 5, ÖLA. År 1820 d. 21 maji i allmän sockenstämma öfverenskommo församlingens ledamöter att det af klockgjutaren herr Esaias Linderberg i Sundsvall begärde förskott för omgjutningen af kyrkans 2:ne gamla sönderspruckna torn-klockor 50 r.d:r banco, hvilka skulle af ordningsmännen i hvar deras rotar uppbäras enligt skedd uträkning efter skatt, äfvensom att skjutsen för de 2:ne söndriga klockornas framforslande till Sundsvall efter samma grund skulle godtgöras. Item för jernplåtarne på borggårds-portens huf. Ut supra Pehr Grenholm på pastors anmodan. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 5–6, ÖLA. År 1820 d. 8 october sammanträdde Rödö församlings resp. ledamöter uti dess sockenstuga, efter 14 dagar förut skedd pålysning, till rådplägning och öfverläggning på hvad sätt om51 kostningarne för den af klockgjutaren Es. Linderberg i Sundsvall omgjutna kyrkoklockan, enligt gifven räkning, äfvensom arfvode till smeden