Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen sannt, att åtskillige onera äro ojemnt delade, men dessa ojemnheter finnas afen annan sort här och af en annan sort der, så att just sjelfva ojemnheterne sins emellan synas jemnt fördelade öfver hela landet. Grefve Spens, Carl Gustafa hade inlemnat följande, som uplästes: Utskottet har erkänt rättvisan af inlemnade klagomål öfver sättet att forsla Ekvirke, och till afhjelpande af allmogens lidande föreslagit skjutsoch vagnslegans fördubbling. ända till 34 sk. B:co för milen och hvarje par hästar. Om jag ock skall medgifva principen, att full befrielse från skyldigheten att forsla ekvirke, icke kan meddelas, i anseende till Statens behof af sådana transporter, kån jag dock ej afhålla mig från att, med begäran af återremiss, förena ett annat förslag, som, efter min tanka, skulle leda till en verklig minskning af de tvungna Ekvirkes-skjutserna, och således närmare till roten angripa det onda. En Ekvirkes transport bordé nämligen alltid så långt förut hos Konungens Befallningshafvande anmälas, att derom kunde i iy6 Den 19 Februari i f. ra. hvar Socken, som skulle skjutsa, minst i4 dagar före transportdagen kungöras. Med denna kungörelse borde alltid finnas en upgift på antalet cubikfot, och specifikt på pjecerne öfver 16 å 20 cubikfot. På vederbörandes ansvar borde ligga, alt icke den cubikrymd duglig ek, som blifvit till säljarne betalt, utan den verkliga rymden som fördes, härvid upgafs. Så snart nämnde kungörelse blifvit pålyst, skulle hvar och en, som först anmälte sig hos Länsman, äga rätt åtaga sig större eller mindre del af transporten, emot 1 sk. 8 r:st. B:co Cubikfot, och endast för återstoden skulle kronoskjuts upbådas, hvars betalning, på sätt Utskottet föreslår, skulle gäldas efter 34 sk. B:co för par hästar.
I sådant fall skulle Slaten ersätta alla de förluster hvilka uppkomma genom stölder, rån, röfverier o. s. v. Här kommer endast i fråga huruvida Staten bör draga de förluster, som uppkomma på Statens privilegierade industri-anstalt, hvilket postverket egentligen är. I de flesta länder har Staten blifvit nödsakad, att taga assurance, och då Staten gör nytta ät den som begagnar sig af postverket, så tyckes mig detta vara billigt och denna assurence är, så vidt jag känner, mycket större i andra länder. I Preussen och de flesta Tyska stater är den under olika förhållanden }, jf proc. I Ryssland, der osäkerheten i allmänhet är ganska stor, är det ^'5 proc. Ehuruväl jag är fullt öfvertygad, alt den här fö - Den 17 Juni. 119 reslagne 5'ff procent är allt för ringa så är detta dock ett steg på vägen. Visar det sig, hvad jag visserligen befarar, vid nästa riksdag, alt denna assurance är för liten, så kan man då höja densamma, och då liden gör en återremiss betänklig, så får jag, för min del, som gillar principen, tillstyrka bifall till Ulsk:s förslag. Hr Akerman, Fredr.: Jag ber att få till alla delar instämma med den sista värde talaren. Det är på sätt han nämnt, både vanligt, och i allmänhet billigt, att då Staten i detta afseende underkastar sig en ganska betydlig risk, den äfven må erhålla någon ersättning derför. Den här föreslagne assurancen är äfven, på sätt han nämnt, högst ringa och hade måhända bordt tilltagas något högre, men detta är åtminstone ett steg till en behöflig förbättring i postverket. Det har äfven, i min tanka, en annan god sida, och skulle hafva det ännu mera om procenten vore högre, nemi. att befordra bruket af inrikes vexlar. Vore det förenadt med någon kostnad att göra kontanta remisser, så skulle detta i sin mån bidraga lill denna högst nyttiga rörelse. Ilr Aminoff, Joli. Fredr.: Jemte det jag instämmer i Hrr Rosenblads och Åkermans åsigter, är jag skyldig upplysa Gr.
Alltså, Herre, förgånge alle dine fiender; men de som honom kär hafva, de vare såsom uppgångande solen i sine magt. Och landet hade frid i fyratio år. Och då Israels barn gjorde det ondt var för Herranom, gaf Herren dem under de Midianiters hand i sju år. Och då de Midianiters hand vardt för stark öfver Israel, gjorde Israels barn sig klyfter i bergen, och kulor, och fäste. Och när Israel något sådde, så kommo de Midianiter upp, och de Amalekiter, och de af österlanden; Och lägrade sig emot dem, och förderfvade växten på landet, allt intill Gasa, och läto ingen boskap blifva qvar i Israel, hvarken får, fä eller åsnar. Förty de kommo ditupp med sinom boskap och tjäll, såsom ett stort tal gräshoppor, så att hvarken de eller deras cameler stodo till att räkna; och de föllo in i landet, på det de skulle förderfva det. Så vardt Israel mycket försvagad för de Midianiter. Då ropade Israels barn till Herran. Som de nu ropade till Herran, för de Midianiters skull, Sände Herren till dem en Prophet; han sade till dem: Detta säger Herren Israels Gud: Jag hafver fört eder utur Egypten, och utu träldomens hus; Och hafver frälst eder utu de Egyptiers hand, och utur alla deras hand, som eder tvingade, och hafver drifvit dem ut för eder, och gifvit eder deras land; Och sade till eder: Jag är Herren edar Gud; frukter intet de Amoreers gudar, i hvilkas land I bon. Och I lydden mine röst intet. Och en Herrans Ängel kom, och satte sig under ena ek i Ophra, hvilken Joas tillhörde, de Esriters fader; och hans son Gideon tröskade hvete i pressen, på det han skulle fly för de Midianiter. Då syntes honom Herrans Ängel, och sade till honom: Herren vare med dig, du stridsamme hjelte. Gideon sade till honom: Min Herre, är Herren med oss, hvi vederfars oss då allt detta?
Sådant kan måhända förhållandet vara på vissa orter, der öfverflöd å fraktsökande fartyg finnes, men jag kan deremot upställa en annan erfarenhet, ty i min hemort är det ofta ganska svårt att få tillräckligt antal fraktfartyg, till följd af den hastiga utveckling industrien på de sednare åren tagit. Jag skulle tro, att då MellanRiks-lagen i allt fall är för Sverige ganska fördelaktig, enär den åt Sverige, som i industrielt hänseende står vida högre än Norrige, inrymmer rättighet att få tullfritt i Norrige införa sina produkter, med undantag af socker och tobak, som skola draga hel, samt bomullsvaror, som skola draga half lull, samt då, på sätt Frih. Haab af de tabeller, som åtfölja Komiténs Betänk., kan inhemta, den landväga transporten är af ganska stor betydenhet äro de fördelar vi deraf erhålla öfvervägande dem, som komma Norrmännen till godo, helst jag har ganska svårt att tro, att inom Sverige Svenska fartyg icke skulle kunna uthärda täflan med Norska, ehuru jag väl vet, att de sednare i allmänhet, till följd af en mängd förhållanden, segla för bättre frakt än de förra. Jag anhåller om bifall till Betänk. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på förevar:de Betänk. Gr. af Ugglas yrkat bifall samt Frih. Raab instämt i detta yrkande, utom i hvad som rörde Svenska och Norska fartygs ömsesidiga rättigheter, hvarvid förmodligen menades att 23 g borde utur den föreslagna förordnm utgå, blef propos. till bifall å Utsk:s Betänk, framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls Bevilin:sUtsk:s d. 14 och 18 sist!. Mars på bordet lagda Betänk. N:o 7, i ani. af Riksdagsfullmäktigen Anders Jonssons från Wermlands län motion, angide förtullning af varor, som från Norrige införas. Föredrogs Hr Sljernsvärds, Gust.
De förra hafva nemi. ej någon bestämd rättighet att få anställning vid Riksdagen och kunna möjligen ej, utan att upoffra en stor del af sin lön, förskaffa sig tjenstledighet i och för sådant ändamål, då återigen det är bestämdt föreskrifvet att Riddarhus tjenstemän äro skyldiga att under Riksdagen tjenstgöra, och under sådana förhållanden anser jag det vara orätt att ej taga i betraktande det arfvode, som vid Riksdagen bestås. Hvad beträffar den af Gr. af'Ugglas gjorda anmärkning, att de föreslagne löneförhöjningarne, till någon del åtminstone, borde utgå äfven från den under Riddarhus förvaltning, till ganska betydligt belopp upgående, Wadstena Adliga JungfruStiftsKassa, anser jag densamma vara fullt befogad. Man har visserligen sagt, att denna kassa är en välgörenliets-inrättning, men man må väl också besinna, att flickor af ganska förmögna familjer icke så sällan i densamma inlösas. Då denna kassa ej uteslutande kan betraktas som en fattigmedelskassa, och då intet skäl förefinnes, hvarför denna, mera än andra kassor, bör förvaltas för intet, så anser jag att det ej vore mer än billigt, att densamma, till en del åtminstone, bidroge till förvaltningsomkostnadernas bestridande. På grund af nu anförda skäl, torde det ifrågavide ämnet fordra en ytterligare utredning, hvarföre jag vördsamt anhåller, att R. o. Ad. måtte bifalla, att den förevarande andra punkten blifver till Riddarh.- Utsk:t återremitterad. Hr Printzensköld, Carl: Jag vill ej inlåta mig i något bedömande om billigheten af förhöjning af Riddarhus-tjenstemännens löner. Skulle jag fälla något omdöme, blefve det ett gillande af Utskits förslag. Deremot anser jag, i motsats till de tvänne föregående värde talarne, att det vore en högst osäker beräkningsgrund, att vid löneregleringen taga i betraktande den tillfälliga inkomst, som från Statsverket utgår, såsom vedergällning för den extra tjenstgöring, som under Riksdag åligger vissa af dessa tjenstemän.
Om den nådiga afsigten med detta förfarande skulle vara att innan frågan om upphäfvande af apotheks-privilegiérna till slutlig pröfning företages, söka erhålla någon erfarenhet huruvida dylika ej privilegierade apothek i lika mån eller bättre än de privilegierade uppfylla ändamålet och gagna det allmänna, så torde härtill desto mera skäl förefinnas, som de försök, hvilka i Preussen, der apotheksväsendet anses vara ganska väl ordnadt, skett för att utbyta de privilegierade apotheken mot personliga, icke skola visat goda resultater och derföre ock efter någon tid måst öfvergifvas. Då den af motionären väckta fråga om apotheks-privilegiernas upphäfvande emellertid redan är, till följd af framställning från Rikets Ständer, på Kongl. Majits pröfning beroende och under den tid, som förflutit sedan nyssberörde framställning gjordes, icke några nya apotheks-privilegier, som kunna af innehafvaren på annan öfverlåtas, blifvit utfärdade, samt nödigt torde vara att, innan frågan slutligen afgöres, vinna någon erfarenhet, huruvida de så kallade personliga apotheken ega företräde för de privilegierade eller icke, hemställer Utskottet, att motionen, i hvad den rörer afskaffandet af apotheks-prilegierna, icke må anses för närvarande böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 30 Augusti 1860. 8 Allm. llesv.- neli Elcon.-Vlskollels Betänkande N:o IG3 II t: ser va tion: af Herr Ridderstad och Riksdags-fullmägtigen Georg Nyqvist. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1800, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af' väckt motion om skyldighet för egare af utjordar eller andra lägenheter utan åsatt hemmantal att deltaga i allmänna onera. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hedervärda Bonde-Ståndet remitterat ett memorial af Riksdags-fullmägtigen N. F.
Då nu arbetena å norra banan så långt framskridit, att kostnaden för denna banas anläggande med temlig visshet kunde bestämmas och härvid sig visat, att det för samma bana beviljade byggnadsanslag af 4,672,000 R:dr, äfven utan anlitande af nyssberörde 100,000 R:dr, antagligen varder tillräckligt, vore följaktligen berörda expropriationsbidrag att anse såsom ett, efter slutade byggnadsarbeten, disponibelt öfverskott, hvilket, likasom den för jernbanspåret från banstationen till hamnen beräknade kostnadssumma, lämpligen skulle kunna få användas för ifrågavarande med jernvägen och dess ändamål i närmaste sammanhang stående företag. En särskild anledning att på sådant sätt använda ifrågavarande, numera obehöfliga expropriationsbidrag, ville motionären finna i den omständigheten att expropriationsafgifterne inom de kommuner, som ligga »mellan Stockholm och Upsala^ — dertill enligt utfästelsehandlingens innehåll meranämnda bidrag uteslutande borde användas — icke i verkligheten lära uppgå till mer än 50 k 60,000 R:dr.
Det var eftermiddag, och då jag närmade mig byggnaden, såg jag, huru vänligt inbjudande ljuset därinifrån vinkade emot mig. Och som jag aldrig är trögbjuden, gick jag in. Gissar ni hvart jag kom? Ja, kanske. Jag befann mig i församlingens arbetsstuga. I de små rummen sutto en hel mängd små parflar, bruneller blåögda — ögonens färg vexlane — men alla hade de ett gemensamt: en liten skälmsk blick, som tittade fram under ögonhåren. Men hvad gjorde väl de små 1 Ja, de lärde sig med vänliga lärares och lärarinnors hjälp att nyttja sina små klumpiga fingrar till hvarjehanda slöjd, till spånflätning, snickring, skolagning. Det var en fröjd att se redan detta. Jakob Kulle ' s Men det var allt något mera. Eljes hade det väl ej lyst så innerligt varmt i de barnaögonen. Ja, ser ni, de små lärde sig också att lägga bort fula vanor, att bli snälla, att hålla af dessa älskliga människor, som bereda dem glädje, som taga vara på dem och som, det känna de, vilja dem väl. Kring de stora borden är det trångt om utrymmet. Någon gång skulle kanske där som annorstädes vid en liten knuff den ene bli stött här och den andre där och det bli ett bedröfligt slut på sämjan. Men för den saken sörja välviljans tomtar, och de äro bofasta i den låga, men hemtrefliga stugan. Jag såg flere af dem under mitt korta besök. Oeh hvarför tror ni småttingarna sågo så förnumstiga ut, som de gjorde? Ja, nu kommer hemligheten, som jag sparat på hela tiden! Hvart och ett af barnen har sin lilla tomte, i grått livré och röd toppmössa, att förfoga öfver. Och då lärarinnor och barn skiljas åt om aftonen med ett hjärtligt godnatt, säga barnen till hvar sin tjänsteande: Gå nu, min pålitlige lilla tomte, hem med vår kära lärarinna, och sätt dig på hennes hufvudgärd.
Ledsnar du ej att åhöra, så vill jag ännu för dig framställa de tvenne återstående scener, af hvilka den sista, i anseende till dess enkelhet och inposanta sammansättning obeskrifligen verkade på min själ. Efter ett något längre uppehåll än mellan de föregående presentationerne, uppdrogs åter Rideau'n, och på en grön kulle sågs nattens Drottning (Luna) sittande, omgifven af sex nympher, hvilka alla voro höljda i långa, svarta slöjor, fullströdda med silfverstjernor; sjelf bar hon samma drägt, men utmärkte sig genom en kring hufvudet åtsittande halfmåne, samt en brinnande fackla, den hon höll i handen; på den mörka himmelen tindrade de klaraste stjernor; skymning hvilade öfver hela scen, tills oförmodadt bakom kullen en rosenröd ljusning uppsteg, och morgonrodnaden (Aurora) skön och ungdomlig, sittande i en char, och dragen af fyra hvita hästar, blef synlig. Vid hennes ankomst höjde sig långsamt natten, omsvepande sig sin stjerniga mantel, samt aflägsnade sig sväfvande, åtföljd af sina tjenarinnor. Den tindrande stjernhimmeln doldes af ögonblickligt nedfallna korta förhängen, upplystes, och nu sågs solen (Apollo) i en skön ynglings gestalt med en grön krans på det lockiga hufvudet, småningom höja sig bakom den trädbevuxna kullen; han blef dock endast till axlarne synlig och försvann åter snart, då i hans ställe den strålande solen allt högre och högre framskred. Härunder hade den fyrspänniga Charen alldeles försvunnit, och nu sågs i det upplysande skenet på motsatt sida af kullen, tre gudinnor, sittande på den gröna blomstermattan, i hvilka man, i anseende till de sinnebilder de buro, tydligt igenkände den stolta Juno, invid hvars sida en prydlig påfågel stod; Minerva i krigsrustning, med Meduse hufvud aftryckt på dess bröstharnesk, och en hjelm i handen; samt Venus, strålande af skönhet och behag, jemt omsväfvad af en liten bevingad kärleksgud, utrustad med pil och båge.
H.s näAi» ligsv» D»nd8liösdinA»rn68 I^emä, 8-l>erältel8er »N8ell8 lior» 6N8gml ljen» lill ledning vid den8»mm38 upprällunde, dä »ndr» derewol troll, »ll de 8li»ll8li^Idi^e8 6ZN», esler soinnnlär meddei»nde nppAislsr livide, i omsorinälds »leende, l»A»8 lil! Ainnd. /lill» 8lämm» liliväl derali ösveren», »ll lulreller »s isräo»vgi»nde l>e8li»tlenliel 8V»,IiAen linn,» »8l»dliomm»8 med den noAAignnliel ooli lillsorlilli^liel, »ll ell l>e8lämdt omdöme, >or»nde lieinnignens läll» värde, derä niä linnn» Aiund»8.
Ridderskapet och Adeln täcktes observera, att de tvänne värda Ledamöter, som sednast talat, ej lära hafva varit uppe från discussionens början, då de ännu uppehålla sig vid omständigheter, som redan äro utredda. Af det jag förut haft äran nämna, anser jag mig derföre ej böra å nyo upprepa mera, än att meningen ingalunda är att ingripa i Konungens magt; tvärtom, det är af stor vigt att Kongl. Majit i detta fall bibehåller beslutande tten 12 Julii /. m. ratten; emedan jag är ganska öfvertygad, att Kongl. Maj:t ej undandrager den person sitt nådiga förordnande, som HofRätten dertill föreslår, med mindre högst giltiga skäl annorlunda föranleda. Anmärkningsvärdt är, att när man ej på annat sätt kan försvara sin mening, så framkastar man den ogrundade farhåga, att det gjorda förslaget skulle göra intrång i Konungens magt, vel vetande, huru den Svenska ömtåligheten i detta afseende är att påräkna. Herr Ehrenborg'. Med Herr Tham och de flere varde Ledamöter, som förklarat sig dela hans åsigt af ämnet, instämmer jag visserligen deruti, att om lottningen endast skulle sträcka sig till de mål, som tillhöra den rotul, hvilken åt den adjungerade Ledamoten öfverlemnas, sådant skulle medföra en obehaglig tillökning uti de öfriges arbete; men det har icke blifvit utredt, hvarföre det skulle vara omöjligt, att vid dylika tillfällen verkställa ny lottning af samtlige HofRättsLedamöternes mål, vid hvilka de ännu icke lagt någon hand, eller någon åtgärd blifvit vidtagen. Man må här icke invända, att en sådan mesur är stridande mot Lagens föreskrift; ty frågan är nu just om en lagförändring. Ej eller må man invända, att detta skulle utmärka ett obehörigt misstroende emot Embetsman; ty all controll innefattar ett slags misstroende, och förutsätter möjligheten af missbruk. Jag är alldeles icke för min del vän af täta förändringar i formen; men då de befinnas behöflige, bör man ej eller för dem hysa någon panisk fruktan.
Den under Rubriken Diverse af gifter_, Onera och Allmänna besvär i Tabellen utförde Summa uppgår till 24,820 R:dr 44 skill. Banco; af hvilken Summa, så vidt den på Jorden belöper, enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i 1822 års Berättelse jemväl i underdånighet anmärkt, hemmanen så olika graveras, att då ett Mantal Säteri dertill bidrager med högre belopp, än något öfver En Riksdaler, utgör bidraget för ett Krono-Skatte-hemman nära 8 R:dr. Politi. Prästerskapet och Kronobetjeningen i orten hafva nu som tillförene sig allena an för frod vårdnaden örn sedlighetens och ordningens vidmagthållande på Landet, och har den, sedan sista Berättelsen i underdånighet afgafs, förflutne tid ytterligare stadgat Eders Kongl. Majlis Befallningshafvandes förut i underdånighet yttrade öfvertygelse om tillräckligheten af desse Myndigheters controllerande tillsyn på Folkets förhållande i enskilda och allmänna lefvernet, deremot sällan något svårt besvärande förekommer. Utom den väl inrättade Lancaster-Scholan inom Qvistbro Socken, egentligen för Svartå Bruks underhafvande, som benämnes efter Dess Ädelmodiga Stiftare, den Fockska Skol-Inrättningen; Äfvensom en dylik Schola, den Herr Bruks-Patron och Riddaren Strokirk på egen bekostnad låtit inrätta vid Ölsboda Bruk i Nysunds Socken, finnas nästan inom hvarje Församling inom Länet Scholor, under Prästerskapets inseende, der de af Allmogens barn, som icke äro i tillfälle att begagna de Allmänna Undervisnings-Verken i Städerne, vinna den nödigaste kännedom af Christendomens läror; äfvensom, på sine ställen, någon insigt uti räknande och skrifvande; dock måste, så länge Församlingarne sakna förmåga, att aflöna skickligare och mera upplyste Lärare, än dem, hvarmed man nu, för bristande tillgångar, nödgas sig åtnöja, Allmogens bildning förblifva på den lägre ståndpunkt, hvaruti den för närvarande i allmänhet befinner sig. Enligt hvad Edors Kongl.
När gäldenär gjort ansökan om egendomsaflräde, må han ej begifva sig från sitt hemvist vid andra tillfällen, än då han besöker offentlig gudstjenst eller skall, efter kallelse inställa sig vid Rätten till förhör, eller annorstädes till uplysnings afgifvande ronde konkursmassan. 48 §. Sedan gäldenären besvurit boupteckningen och öfverlemnat boet till af borgenärerna utsedde gode män, uphöre den inskränkning i hans personliga frihet, som i 47 § stadgas; dock må han ej vistas längre bort, än alt han kan, vid Rätten till förhör, eller annorstädes inom Rättens domsaga till uplysnings afgifvande rör:de konkursmassan, personligen inställa sig åtta dagar efter kallelse; vare ock skyldig att för Rätten upgifva stället der han vistas och, om del ligger utom domsagan, viss inom domsagan bosatt person, till hvilken kallelse å honom lemnäs må. 49 §. Begifver gäldenär sig från sitt hemvist, utan alt Rtn 31 December e. m. 407 hafva iakttagit hvad honom åligger efter 48 § vare bysättl ning underkastad lill dess han sådant åliggande fullgjort. Uteblifver han å tid då han, efter kallelse sig inställa bordt, och är kallelsen åtta dagar förut meddelad honom sjelf eller den person han lill emottagande deraf upgifvil; varde han genast hemtad. Afviker han från det ställe dit han kallad eller hemtad blifvit, medan hans närvaro der fordras; varde i bysättningshäkte förvarad, till dess första dom i konkurssaken faller, om någon af borgenärerna del påstår. 52 §. Aflrädes gäldenärs egendom genom laga tvång; ställe han sig till efterrättelse hvad i 47 § föreskrifves, så snart Rättens beslut om egendomens afträdande honom kunnigt blifver.
I afseende å anmärkningarne vid^ sjelfva sättet för en rote-jemknings verkställande få Utskotten erinra, att Kongl. Majjts beslut, angående Roterings-Commissionernes sammansättning, enligt hvilket Commissionernes Ledamöter komma alt förordnas af Kongl. Majlis Befallningshafvande, icke i denna del skiljer sig från Rikets Ständers förslag, som ej antyder, att några af LedamÖterne skulle af Rotehållarne utses, ulan allenast innehåller, att hälften af dem borde bestå af ortens jordbrukare, hvilket af Kongl. Maj:t blifvit antaget. De i öfrigt af Kongl. Majit i berörde måtto stadgade grunder^äro, i Utskottens tanka, nödige för jemkningens noggranna och rättvisa tillvägabringande, och böra, i afseende å förrättningens fortgång, icke blifva hinderlige, så vida drift och verksamhet dervid användas. Af dessa skäl tillstyrka Utskotten dels antagandet af Kongl. Majits Nådiga förslag rörande förändring i sättet för en del nyhemmans prestation af roteringsbesväret genom förhöjd rotefrihetsafgift; dels ock att Rikets Ständer måtte i underdånighet tillkännagifva, att vid hvad den Nådiga Skrifvelsen i öfrigt innehåller, rörande sättet för fördelningen af det utaf 6 Statssamt Allm. Dcsv.- och Oecon.-Utskoltens Utlåtande N:o Ständerna å förra Riksdagen beviljade anslag, samt för rotejemkningens bringande i verkställighet, icke något är å Rikets Ständers sida att erinra. Stockholm den 21 Nov. i83/{. Antom till Exp.-Utskottet den ai Nov. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att ett Rotehällar 71 e vid Westerbottens Regemente å förra Riksdagen be viljadt anslag mätte fä begagnas till qvittning och afräkning å Passevolance-afgiften. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har till Statssamt Allmänna Besvärsoell Oeconomi-Ulskotten bifvit remitteradt ett af Riksdagsfullmägtige från Westeroch Norrbotten, Anders Normark, Joh. Jak.