Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men för »vcrkliggörandc af denna önsta»», lära 500 Expeditioner till Riks-Ständeii. alla Fäderneslandets wänner lika nied Utskottet erkänna, att mycket beror pä en förbättrad Representation, att beskaffenheten af dest sammansättning, deh fördelning och bestämmandet af den Lagstiftande Corpsens werkningssätt blir af yttersta wigt. Sedan man utsträckt walrättigheten, enligt hwad här framföre är föreslaget, till alla Medborgare som kunna med något skäl anses berättigade att rösta öfwer Statens allmänna interesse, äterstä ännu att bcswara fragorne, huru denna rättighet skall utöfwas, hwilka böra blifwa wilko ren för att kunna wälsas? Da antalet af de wäljande relatift till dem som skola wälsas, blir oändligt talrikare, och da Samhällets allmänna wäl fordrar, att de waldes egenskaper och upplysning matte, sa midt möjligheten medgifwer, rättas efter de ärenders wigt och omfattning, som de skola behandla och afgöra, blir det också en följd deraf, att förtroendets grader kunna delas, att den befattning att utse dem, hwilka i Nationens namn skola bliswa dess Lagstiftare, lika wäl som denna sednare kan ät missa dertill särskildt befullmägtigade Ombud uppdragas. Detta instämmer sä mycket mera med Nationens fördel som det är för dess säkerhet en hufwudgrundsats, att massans activite bör undmi kas, att derföre Nationens sammankallande i stora folksamlingar bör sa sällan som möjligt päkallas. Dä Utskottet erkänt rigtigheten och wigten af denna grundsats, har det tillika funnit, att det borde blifwa ett mindre antal personers lott ibland de wäljande, att bestämma walet af Nationens bcsullmägtigade, eller att utse dem som kunna komma under omröstning. Allmännast har, sä wäl inom Utskottet som i alla skrifter öfwer dessa ämnen, det blifwit föreslaget. Memorial N:° 36.
Alla omständigheter göra det omöjligt, att, utan Den 18 Juni i f. m. 189 håde allmän och enskild förlust, i Författningarne föreskrifva, huru en vara skall vara tillverkad. Jag instämmer fullkomligen med Friherre Edelcrantz, och tror att det ingalunda är af nöden, att hos Kongl. Maj:t hemställa om anstalters vidtagande till förskaffande af reciprocitet hos utländska Magter. Jag är öfvertygad, att Kongl. Majit visst är så mohn om Landets väl, att Han, utan särskild anhållan förskaffar Sverige alla fördelar, som möjligen kunna erhållas, att Han, utan vår begäran, således derom går iförfattning. Skulle likväl denna reciprocitet bindas, såsom ett vilkor, vid beslutet rörande Trädvaruhandeln, kan jag ej annat än deremot protestera. I öfrigt och som man äfven talat om suspension af ProductPlacatet, får jag erinra, att detsamma, genom Tre Stånds beslut om afgifter för varor, som exporteras, är hvilande. Herr aj Wingård> Johan j förenade sig med Friherre Cederström. Friherre Boije: Jag tilltror mig ej att besvara Grefve Spens’s hemställan, angående de andra Ståndens beslut i denna fråga; men då jag påminner mig, att Ständernes pluralitet i frågan om TullTaxan, borttagit den öfverdrifna Tullen på exportation af Trävaror, så anser jag också derigenom förevarande fråga liufvudsakligast afgjord. Grefve Frölich: Jag anhåller blott att få upplysa, att den af Herr Rosenschöld väckte igo Den 18 Junii f. m. fråga om reciprociteten redan, då Bevillningsutskottets Betänkande om grunderne för Tullafgifterne härstädes förevar , blifvit afgjord, och bifallen. Detta ämne hör således ej hit, och man bör icke vidare dermed befatta sig.
Minnena stego, hon såg tillbaka som i en spegel sitt förflutna lif inom ramen af detta trånga rum, utom hvilket hon aldrig kommit, oaktadt all sin flit och sin sträfsamhet. Och hon kände, att hon hunnit till sista kapitlet utan att någon lycklig förändring var att vänta. Endast någonting godt ifrån Nadja, det var hennes hopp, den väntade fodelsedagsgåfvan. Gud var ju så god, och hon hade fått upp en så hoppingifvande vacker vers ur nya testamentet nu på qvällen. Det måste komma någonting godt, men han dröjde. Tänk om han hade henne med sig! En fin och ordentlig herrskapsfröken, med förnäma manér, litet högmodig kanske, men med ett godt leende, sådant hon hade som barn, då hon ville ha någonting och försökte kokettera sig till det... Kajsa smålog för sig sjelf. Hon såg sin Nadja för sig, ehuru hennes ögon voro fästade på den grå strumpan, hon såg sin dotter sitta i sidenklädning på stolen och såg sig sjelf lycklig och förtjust böja sig ned för att smekande känna på det mjuka, fina klädningstyget. Hon tyckte, att hon, den simpla bondqvinnan, icke vågade beröra Nadja sjelf, bara sakta smeka hennes kläder. Och hon tänkte, att om Nadja ville sjunga en enda ton, så skulle hon, modern, visst inte kunna hålla tillbaka sina tårar. Det var visst så skönt, så rörande, det hon sjöng. Hennes enda älskade dotter! Hur hon ville göra allting nätt och beqvämt för sin kära gäst! De fina sakerna hon säkert tagit med sig, skulle pryda rummet, i byrån fans dessutom god plats. Och Kajsa lofvade sig sjelf att aldrig tråka ut sin dotter med »förmaningar» eller »predikningar», som hon visste att Nadja icke tålde. Och aldrig skulle hon nämna ett ord om det förflutna och de ungdomsdårskaper Nadja begått. Allt skulle gå så sakta och behagligt. Allt som inlagdt i mjuk, lös bomull. Dämpadt höstsolsken inne i det lilla rummet. Hvita musslinsgardiner öfver de dunkla, gröna fönsterrutorna. Kajsas ögonlock begynte tynga. Det föll en slöja öfver hennes ögon, en slöja i lätt, matt rosenskimmer.
Dä härvid förutsattes, att 2:dra sqvadron äfven skall betjena canonerua, som lior till planen för denna organisation, torde denna corps vara temmeligen oberoende och utgöra ett helt. Till utvecklande af ideen med denna corps uti defensivt hänseende, och för att så tillsägande localisera den i våra trakter, har Regeringen anlagt, utom den å Frösön befintliga, en militär-etablissement å Graninge, med högst ringa kostnad. Härigenom är en militärpunkt gifven , der en styrka står ä cheval på de herrliga vattendragen af Angermannaoell Indals-elfvarna. Enl. den plan, som comiteen för Sveriges försvar uppgjort, har man äfven utsedt Borgsjö till en sådan punkt, hvilken coinmenderar Ljungans eif och står i riktigt samband med Gluninge. Jag har måst omnämna så mycket af planen för nordens försvar, för att visa orsakerna, hvarför denna corps är så organiserad, som den är, och ej bör vara det annorlunda. När man härvid beräknar, alt våra vänner och grannar i vester , Tronderne, kunna understödja oss med 5ooo man , samt ytterligare påräknar den krigiska hållningen och kärleken till hemmet, som nordbon äger, skall säkerligen till den förutnämnda styrkan flera smärre ströf-corpser eller partier påräknas, 0111 någon objuden gäst skulle finna för godt att debarquera vid vår strand, och vi få då genom denna händelse ett vackert fält för uppfyllande af våra pligter. Man har, som jag haft äran nämna, antydt indragning af a:dra sqvadron; skulle så ske, som jag ej hoppas blifva förhållandet, så förlorar derigenom denna corps en del af sin angelägna styrka, och en brist uppkommer uti densamma, som ej på närmare håll än från Stockholm , d. v. s. på 60 mils afstånd, måste ersättas. Genom föreg:de har jag önskat visa det behof, som framkallat Jemtlands reg:tcs och Hästjägare-corps’s organisation sådan dea är. Det återstår att presentera följderna af StatsUtsk:s föreslagna nedsättning. De vanliga vacancerna betala från 25 å 3o r:dr, någon 356
Lagerbjelke har grundat sin bevisning derpå, att frågan hittills fått en sådan behandling, som kommunal-jifgifter skola hafva, emedan den icke blifvit behandlad af StatsUtsk. och emedan den inom Stånden blifvit, vid ärendets första föredragning, med förändringar afgjord, utan alt återreroiss egt rum. Jag vill dock erinra, att om verkligen 2 Stånd hafva så handlat i afseende på den 17:de §:n i förslaget, så har likväl det 3:dje Ståndet icke första gången beslutat i frågan, utan återremitterat densamma. Man har således anledn. förutsätta, att detta Stånd ansett frågan vara af bevilln:s natur, då det icke ansett sig kunna genast vidtaga förändringar i Betänk. Dessutom är Gr:ns argumentation i detta afseende haltande pä ett annat vis. Om jag skulle förutsätta, att R. o. Ad. vid frågans behandling första gången ansåg denna afgift såsom en kommunal-afgift, så kunde likväl sådant naturligtvis icke ega rum förr än man afhandlat den § i förslaget, deri det är fråga om användandet af skatten. Man behandlade likväl först och serskildt för sig 17:de §:n, deri endast skatte-siffran förekommer, och först i 23:dje §:n förekommer sältet att använda densamma, hvaraf således blef en gifven följd, att frågan om skattens användande, eller huruvida den skulle blifva en kommunal-afgift eller icke, ännu icke var afgjord - Den 2S Oktober f. m. 65 gjord då skatten bestämdes. Jag kan således icke föreställa mig annat, än att, om denna mening bos R. o. Ad:s pluralitet den gången verkligen förefanns, så skulle det likväl hafva varit élt förbiseende, alt behandla elen 17:de §;n afskiljd ifrån den 23:dje §:o. Om äfven man för tillfället skulle finna det önskvärdt att denna fråga finge en annan behandling, så anser jag det likväl vara ett allt för farligt praejudikat, att söka så förvända skål, som dem Gr. Lagerbjelke begagnat, nemi. alt använda R. o. Ad:s föregtde beslut såsom en auledn. till det, som nu är fråga om att fattas.
Enär de ordinarie inkomsterne således förminskas både ifrån landet och städerna: så förlorar Kronan ofelbart mera,Jjän hvad lion a68 Den 3o December f. ra. eljest kunnat vinna på skillnaden i Tullinkomst, under det fria framför det stränga Tullsystemet. Detta förfarande är således lika förderfligt för landet, städerna och Stats-inkomsterna, sorn det är obilligt mot stadsboarne särskildt , då landtmän och bergsmän varit och ännu äro gynnade med införselsförbud å bränvin och jern, samt höga tullafgifter å spanriemål. Imedlertid är begäret efter boga tull-intägter hos Styrelsen, och efter utländska varor hos enskildta, så mycket farligare för det allmännas välstånd, som det för ögonblicket förleder både Styrelsen och andra medborgare än dem, som sjelfva drifva stadsmannanäringar, att till en början förena sig om åtgärder, som vålla städernas undergång, intill dess alt denna medförer samteliges obestånd och nödgar till omvändelse. Men Fabrikörerna hafva då cederat, eller nedlagt sin rörelse. Machinerna äro försålda eller förfallna, arbetarne utvandrade, eller öfvergångna till andra yrken, eller herbergerade på fattighusen. Långa tider skola åter erfordras för att med möda och omsorg återställa hvad man förhastadt och skyndsamt omstörtat; ty minnet af den stora förstörelse, som öfvergått den inhemska varuförädlingen , skall naturligtvis väcka tvifvelsmål om allvaret och stadgan i de magtägandes åtgärder, samt afskräcka dem, som äga skicklighet och capitaler att våga dem under så vacklande författningar. Den 3o December f. m» 269 De, som i dessa hänseenden hysa andra tänkesätt än jag, skola ofelbart pasta att mina farhågor äro ogrundade eller öfverdrifue. Verkliga förhållanden måste derföre uppvisas till bekräftelse. Dessa kunna ej gerna, utan i brist på annat, tagas från tillverkningarnes värden, 1 an seende till det olika mynt, vi haft under lika benämning, och derföre att belåningsrätten för åtskilliga varor kan föranleda till deras öfverdrifva värderande, likasom man sett landtegendomar värderas öfverdrifvet, för att kunna derpå erhålla så mycket större lån.
Ridderskapet och Adela bifallet. A tivo föredrogs Stat«Utskottets den. r4 Juli pä Bordet lagda Betänkande, angående Statsvegleringen i allmänhet samt nn-d project till RiksStat för 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag. Herr Hummelhjelm, Carl Fredrik, uppläste följande: Kongl. Götha HofRätt har gjort underdånig hemställning till Kongl. Maj:t, att denna HofRätt hädanefter måtte fa arbeta på Fyra Divisioner i stället fqp Tre, för att kunna medhinna afgörandet af den mer än dubbla mängd af mål, som der förekommer, i jemförelse m ed Kongl. Svea HofRätt. På denna hemställning har Kongl. Maj:t fä»tat det Nådiga afseende, att Kongl, Maj:t under den 19 sistlidna April gjort Riksens Högloft. Ständer Nådig proposition derom, dels att skilja Wermlands Län från Fadd. 0. Ad. Fröt. 105. t oj. 8*8 Den 17 Ju//. <?. nit Götha HofRätts Jurisdiction med flyttning deraf tinder Svea HofRätt, dels ock att sot», oaktadt den mindsfening uti göromål Kongl. Götha HofRätt härigenom skulle erhriHa, det likväl vöre uppenbart, att denna HofRätt icke med det arbetssätt , sorn nu är stadgadt, endast på Tre Divisioner, kunde medhinna, att öfriga inkommande ärenden med den skyndsamhet behandla, sorn Rättvisans oafbrutna gång och Parters rätt fordrar: sa har Kongl. Mf>j:t ansett behofvet i högsta matto påkalla, att Götha HofRätt må kunna alltid fortsätta sitt arbete på Fyra Divisioner; men hvarvid den större kostnad, som skulle åtgå i fall Götha HofRätt måste förses med så många nya Ledamöter, som erfordras till en hel Divisions formerande, ansett kunna undvikas, om på sätt samma HofRätt hemställt, uti underdånig skrifvelse, som i medlet aE Mars
Stats - Utskottet inser nogsamt, att en förändrad Beglering af Grufvu-driften vid Sala Silfververk är nödvändig, så vida Staten skall erhålla en. billig ersättning för sina betydliga uppoffringar till Verkets fortsättande; Men, då, såsom ofvan är omförmäldt, Bergslags -Interessenterne, underåberopande af innebafvande Contracters helgd» lestridt all rubbning, utan deras medgifvande, af Silfver - Verkets närvarande författning, och det medgifvande, hvaruppå Interessenterne, i ofvahnämnde afseende, numera ingått , i så väsendtlig mån skiljer sig ifrån hvad Kongl. Bergs-Collegium med sitt afgifne Förslag till Beglering härutinnan åsyftadt, att någon jemnkning af desse olika åsigfer, med den inskränkta kännedom, Utskottet eger af BergsmannaYrket och dermed gemenskap egande ämnen, icke kan af Utskottet föreslås; Så, och enär härtill kommer, att, i sakens närvarande skick, verkan af det emellan Staten och Bergslaget om Silfver-Verket afslutade Contract, torde härvid böra komma under pröfning, hvilken åtgärd UägStiftande Magten icke tillhörer; har Utskottet trott sig böra inskränka sitt yttrande i förevarande fråga till den tillstyrkan, Stats-Ut skottets Betänkanden. ij. att Riksens Höglofl.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till bifall och sedan till återremiss af Utskins i afseende på ifråga vande § framställda förslag, ropades ja och nej ; hvarpå förnyad propos. lill bifall å detta förslag blef framställd, men åter besvarades med blandade ja och nej; i anledn. hvaraf Hr Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot Utskins förslag framställda anmärkn:r föranleda till återremiss, samt dä svaret härvid utföll med starka ja jemte åtskilliga nej, förklara det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ns d. 1 och 3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 20, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande ~i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 1 och 3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 21, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af rättigheten att kalla huspredikanter m. m. Hr von Hartmansdorff, Aug: Jag bifaller gerna Utskms förslag, meri jag tror, att en rättelse deruti först bör ske. Förslaget lyder sålunda: ”att rättigheten att kalla huspredikanter, hädanefter endast må tillkomma sådana besutne medlemmar af R. o. Ad. hvilka antingen för ålder eller sjuklighet, eller ock i anseende dertill, att deras gårdar äro frän kyrkorna vida aflägsne etc.” Det är icke sagt att gård och hemvist äro detsamma. Man kan bo ganska nära kyrkan, och likväl hafva gärdar vid sockens yttersta gräns. Skall ordet ”besutne” fullständiga ordalydelsen i förslaget så att dermed förstås jordägare som bo aflägse från kyrkan? Men jag befarar att det kan bestridas, hvadan uttrycken torde böra förändras sålunda: ”derus hemvist äro från kyrkan vida aflägsne”. Frih. Cederström, Claes Rud.:
Herr Hammarskölds, Lorentzo, Memorial angående medels anslående för fullbordande af den utaf Professoren von Breda påbörjade Tafla öfver Konung Carl XlfTrs Kröning; jemte Yttranden i samma af Hans Excellence Ridd, o< dd. Herr Fiherre Fleming, Claes, och Friherre Skjöldebrand, Anders Fredric samt Herrar Hammarsköld; von Schulzenheim, David , (den äldre); Lidströmer, Fredric August; Anckarsparre, Ingemar August; Mannerhjerta, Ulric Emanuel, och Nauckhoff", Carl Ulric. Ut supra. S. D. I anledning utaf Herr af Stenhofs, Christian, Memorial angående påminnelse till ConstitutionsUtskottet-, att inkomma till Riksens Ständer med betänkande, rörande en ny Representation, jemte Yttranden i samma ämne af Grefvarne von Schwerin, Fredric Bogislaus och Löwenhjelm, Gustaf, Friherrarne af Wetstedt, Gustaf; Wrangel, Henning; Boye, Ludvig och Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, samt Herr Påhlman, Otto Fredric, beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln anmoda ConstitutionsUtskottet, att med första till Riksens Ständer afgifva upplysning uti hvad skick frågan, angående en förändrad NationalRepresentation, för närvarande sig befinner. Ut supra. S. D. Vid föredragning af Hedervärda BondeStåndets Protocolls-Utdrag af den 2 dennes, innefattande Remiss till StatsUtskottet af förre Vice Talemannen Jon Jonssons Motion, om årlig Pension af 1000 R:dr B:co åt hvardera af Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens fordna Informatorer, Herr RegeringsRådet och Riddaren le Moine samt Herr CancellieRådet och Riddaren Tannström, fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt att uti berörde Re - Den ig Junnar ii 115 miss med BondeSlåndet instämma:
Bland annat har man framställt den önskan, att grunden för pension skulle fastställas någorlunda i Den 26 Maj. 135 likhet med de grunder, som gälla för pensioner från civilstatens pensionskassa, eller för pensionering af Bankens och Riksg:s-kon(:s tjenstemän. Man har äfven ansett att 20 år vore en alltför kort tjenstetid för att berättiga till pension. I öfverensstämmelse med dessa anmärkmr, äfvensom utgående från den grundsats, att om man vill hafva skickliga em betsman, man bör icke allenast söka skaffa dera tillräckliga löner, utan äfven hopp om framtida bergning, ifall de genom sjuklighet eller af andra orsaker voro tvungne att begära afsked, har Utsk. ansett lämpligt, berättiga Riddarhusets tjenstemän till pensioner af olika belopp efter olika ålder och tjenstetid. Enl. den gamla §:n har Direkt, visserligen rättighet att med fästadt afseende å förekommande omständigheter utdela pensioner lill beloppet af högst hälften utaf det belopp, den afgåendes lön på Riddarhusets stat utgjort, likväl med iakttagande deraf, att icke mer än två högst tre sådana pensioner få utdelas på en gäng. Det skulle således kunna inträffa att om t. ex. Ridd.Fiskalen och begge Kanslisterna erhållit pensioner, och sedan Ridd:Sekret. och Kamererare!), hvilka innehafva de drygaste och vigligaste platserna, måste till följd af sjuklighet eller annat hinder begära afsked, så vore del för dem ingen möjlighet att erhålla pension förr ån efter någon af de andra pensionärernes frånfälle. De fingo då åtnöja sig med försäkran att möjligen i en framlid få pension. Detta är ett bland grundmotiverna hvarföre Utsk. ansett tjenslemännen vara berättigade till pension efter 25 års tjenstetid, till beloppet af halfva lönen, och efter 30 års tjenstetid, till beloppet af f:delar af lönen. Utsk. har likväl dervid gjort undanlag för Kamereraren, emedan hans lön på Riddarhusets ordinarie stat endast belöpersig till 600 r:dr, men deremot de årliga arfvoden han innehar till omkring 1000 r:dr.
Som af Ii jelin areCaualen, då den blifvit färdig, bör kunna påräknas ansenliga inkomster, hvilka i jemnförelse med det hittills tecknade mindre beLydliga Actie-Capitalet troligen komma att lämna de enskillde delegarne en räntevinst, till hvars betydlighet för en framtid, då verket kommer, i rigtigt skick, bifogade uppgifter å de ifrån och med år 1814 till och med år 1822 emellan Mälaren och lljelmaren transporterade varor, tillika med derföre uppburne Slussverks-afgifler, synes gifva anledning; hafva ULskotten ansett det troligt, att ett större antal Capitalegare, skulle, då verket nu genom j det Allmännas meMan trädande bistånd varder fullbordadt, .finnas hugade att deruti insätta sina Capitaler för att af dem draga en beqväm och alltid säker inkomst; Och af sådan afledning hem‘ Ö20 S ta ts-U t s k o 11 e l s Betänkande n. ställa Utskotlen ali, Rikets Ständer matte såsom villkor för det nja beviljandet af de nya anslagen förbehålla rättighet för dem, hvilka under nästpåföljande feni år, anmäla sig till deltagande i Bolaget, och erlägga de dertill nödige insätlningssnrnmor, som användas till ersättande af de förskott Rikets Ständer nu bevilja, att med enahanda rätt, som de äldre Interessenterne, ingå i Bolagets alla förmåner, i mån af det antal Actitjr, hvartill deras insättning sig belöper; hvarigenom äfvenledes det ändamål skulle kunna vinnas att företaget sedermera, till underhåll och vård komme att bero endast af enskildes omsorg, och Statens ytterligare mellankomst dervid säkerligen gjordes för framtiden lika obehöflig, som dess befattning med dylika anläggningar alltid måste blifva onaturlig och utöfver verkeliga behofvet kostsam.
Jag vill derjemte erinra om, att den farhåga för ökade oordningar, som här blifvit uttalad, icke är af synnerlig stor betydenhet, emedan det är långt vådligare att bibehålla lagar, som, emedan de äro obilliga, föraktas af allmogen, ända till dess den blifver stämd för lagöfverträdelsen. Hr De Maré, Baltzar: För min del anser jag den föreslagna förändringen hvarken nödig eller nyttig, utan tillhöra de reformer, som ganska väl kunna undvaras. Hr Bohnstedt och Den 24 Januari. 229 Frih. Cederström, Rudolf, hafva andragit så många skäl för samma sak, att jag knappt anser något i den vägen behöfva ytterligare anföras. Orsaken, hvarföre man utsatt tiden för auktioners afslutande till kl. 7, är visserligen hufvudsakligen den, att man fruktat för mörkret, detta mörker, så många lasters moder; men, säger man, i så fall hade man bort utsätta tiden till kl. 4 på efterm., ty vid vissa årstider är det mörkt så dags. Som mörkret dock är något, som icke låter reglera sig, har man gått en medelväg och utsatt timman till kl. 7. Att det är något ingrepp i personliga friheten, att man på auktioner skall skiljas åt kl. 7, kan jag icke finna, lika litet, som jag delar den föregående talarens påstående att deri ligger något »upprörande.» Jag deremot anser upprörande, om en landshöfding, såsom han sjelf yttrat, verkligen icke skulle kunna hålla den ordning i sitt län, att han förmår bringa en tydlig och klar förordning till efterlefnad. Ar förhållandet sådant med denna författn., skulle man ock kunna misstänka detsamma i afseende å andra ordnings-lagars efterlefnad, och då tjenar till intet, hvarken att stifta eller ändra dem. Jag anhåller att R. o. Ad. behagade afslå ifrågav:de Betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag vill endast i korthet tillkännagifva, att jag instämmer i de yttranden, som blifvit afgifna af Hr Bohnstedt, Frih. Budolf Cederström och sednast af Hr De Maré.
Eric Ericsson. > J. C. Askelöf Utdra" af Pr otocollet, hållet i Riksens Ständers Serskildta Utskott Torsdagen den 2 A pr ill 1818. S. D. J-^å Herr Borgmästaren Holms, sedan den 23 Mars hvilande motion om en serskild skrifvelse till Riksens Ständer, hvaruti, jemte berättelse om den handläggning frågan om Embetens och Tjensters lämpligare reglering hittills vunnit, anmälan skulle göras om den befunna olikheten emellan Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majrt, af den 23 Juli 1815, och det till grund för densamma antagna Stats Utskottets Betänkande, af den 27 förutgående Juni, rörande Lönelillökning för Civila Embetsoch Tjenstemän, till afgörande före - 472! Serskildta Utskottets Betänkande!!. tom, uppläste Herr Friherren och Ordföran* den ett så lydande anförande : ”För min del Finnér jag ingen skiljaktighet, utan tvärtom en fullkomlig enstämmighet emellan Riksens Höglofl. Ständers StatsUtskotts, under den 27 Juni 1815, afgifna Betänkande, angående tillökning i Civila Etnbetsoch TjenstemannaCorpsens lönevillkor, och Riksens Höglofl. Ständers, i anledning deraf, den 25 derpå följande Juli till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse. Uti det förra liar Höglofl.