Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Utskottet icke kan annat än erkänna vigten af det med motionärens förslag afsedda ändamål* har likväl Utskottet, i betraktande af de många och betydliga anslag för Universiteten, hvilkas anvisande redan blifvit af Utskottet tillstyrkte, och då behofvet af nu ifrågavarande anslag icke torde vara så maktpåliggande, att ju med beviljandet deraf utan större olägenhet kati anstå, samt härtill kommer alt Kongl. Maj:t ej funnit skäl att låta någon framställning derom uti Sin Nådiga Proposition inflyta, ansett sig böra hemställa, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. 29:o. Utskottet har jemväl till behandling förehaft tvänne från Presle-ståndet till Utskottet remitterade motioner, deruti blifvit ian förd t: af Domprosten Knös, med hvilken flere af Ståndets ledamöter instämt, att det vid 1850 och 1851 års riksdag till stipendier åt Theologiae studiosi vid Upsala Univer - 24 Slals-Utskottels Utlåtande N:o 148. sitet anvisade anslag af 1,000 R:dr B:ko vore alltför otillräckligt, då med det ringa belopp af 50 R:dr samma mynt, som hvarje stipendiat deraf terminligen erhölle, endast 10 studerande kunde få del i detta anslag, ehuru antalet af sådane studerande hvarje termin uppginge tiil 100 och derutöfver. Enär deri större mängden af dem, som id kade prest-studier, vore alldeles obemedlad, blefve skuldsättning för de aldra fleste den enda utvägen all uppehålla sig vid Universitetet under de (re år, den Akademiska kursen för blifvande prester numera vanligen upptoge. Mången droge sig derföre hellre tillhaka från dessa studier, än att för deras fortsättande åsamka sig en gäld, som han först efter lång lids förlopp kunde hoppas alt sig afbörda, ett förhållande, som utgjorde hufvudsakliga anledningen till den rådande prestbristen, hvilken redan vore så tryckande, att icke utan stor svårighet gudsljenslen allestädes kunnat uppehållas och öfriga presterliga funktioner fullgöras.
jade sin bana i utrikesdepartementet under Carl Johans tid, hvarunder han äfven deltog i en beskickning till Berlin, då han gjorde bekantskap med en ung tyska, Charlotte Holle, med hvilken han ingick äktenskap. Genom något missnöje från konungens sida afbröts emellertid snart nog den unge Maules statsmannabana, till ersättning för hvilken han, efter tidens sed, hugnades med en postmästarebefattning, först i Köping, sedermera i Arboga. Här tillbragte han nu, i kretsen af en uppväxande familj, sitt återstående lif, för sitt vänsälla väsen värderad och aktad af alla, som kommo i beröring med honom. Det var ock här, som den lilla Louise, tredje dottern i hemmet, först såg dagens ljus den 2 juli 1828. De unga döttrarna erhöllo, jämte en bror, en efter tidens fordringar god uppfostran, som i framtiden skulle sätta dem i stånd att som lärarinnor utgå i lifvet. Såsom sådana begynte ock de flesta af dem tidigt ett själfständigt arbete i olika hem, men alltjämt förenade i den innerligaste syskonkärlek. Louise, som från de första ungdomsåren utmärkte sig för ett stilia, inåtvändt sinne m e d djupa, allvarliga tankar på tingen, hade flere platser, bland annat en hos en gammal familj Cederborgh på Wedevåg i Västmanland, och slutligen i syssloman Kallermans hus vid Upsala hospital, där hon var glad att hafva kommit i närheten af sin äldsta syster, gift med dåvarande teologie docenten, vice pastorn vid domkyrkan, numera biskop Rundgren i Karlstad. I detta hem öppnades för henne ett värderikt umgängeslif. Men äfven utom detsamma fann Louise en umgängeskrets af ett för henne alldeles nytt slag. En andlig väckelse gick vid denna tid öfver studentlifvet i den uppsvenska universitetsstaden, och många af de män, som sedermera utgått såsom framstående församlingslärare eller verksamma ledare af ett nyvaknadt kyrkligt lif inom olika samhällsklasser, ha räknats såsom mogna frukter häraf. Äfven flere kvinnor af den bildade klassen berördes af samma lifsfläkt. Behofvet af sammanslutning till gemensam uppbyggelse gjorde sig snart gällande inom denna krets och föranledde de på sin tid mycket omtalta sammankomsterna i den s. k. » Henschenska salen » och andra privata hus.
För bildande af en ny Notarie-lön har E. K, M, äskat ett belopp af 438 R:dr, med derunder inbegripen tillökning for 38 tunnor spanmål, på det att denna summa, sammanlagd med den hittills å stat uppförda Notarie-lön, måtte kunna emellan tvänne Notarier fördelas, så att hvardera erhölle 657 R:dr, Med afseende å hvad så väl utaf Rikets Ständer vid föregående Riksdagar, som ock nu i Högslberörde Nådiga Proposition blifvit yttradt, angående behofvet af en ny Styrelse-verkens organisation, hafva Rikets Ständer icke ansett för närvarande lämpligt, att nya löner å stat uppföras; men då, med hänseende dertill, att, oaktadt framställningar om andra tillökningar l Stals-Contorets löne-anslag blifvit gjorda, E. K. M, endast funnit skäl ofvan berörde reglering af Notarie-lönerne föreslå, det måste antagas, att ytterligare En Notarie för göromålens gång erfordras, hafva Rikets Ständer beviljat den äskade summan, 488 R:dr, alt intill nästa Riksdag utgå såsom arfvode till en Notarie vid Stats-Contoret» Vidare har E. K. M. i Nåder föreslagit, att, då nuvarande stat för Stockhol ms Slottsoch Förråds-magasin upptager aflöning för 6 magasinsdrängar och 1 bageridräng med tillsammans 175 R:dr, eller 25 R:dr för hvardera, men denna aflöning vore högst otillräcklig för berörde personers bergning, hvare - Expedilions-ZJ Iskottels Förslag tili und. Skrifvelsej
Straff-Balken innehåller, angående förvandling till fängelse vid vatten och bröd af ådömde böter, hvilka den sakfällde ej förmår gälda, hafva Rikets Ständer funnit den hittills i berörde lagrum stadgade grund för sådan straff-förvandling vara origtig deruti, att skillnaden emellan hvarje grad i straffet af dylikt fängelse är bestämd till 4 dagars fängelsetid, hvarigenom en olämplig förökning af denna tid uppkommer vid minsta tillökning i det bötesbelopp, som högst motsvarar hvarje gradation inom straffarten. Och då en sådan åsigt hvilar på den grundsats, att ifrågavarande straff försvåras och blifver allt mera plågsamt, i samma mon tiden för dess fortfarande utsträckes, hafva Rikets Ständer, äfven med antagande deraf, att den 0- jemnhet, som alltid uppkommer, då ett straff utbytes mot ett annat, icke kan helt och hållet afhjelpas, likväl ansett något vara i detta hänseende att vinna, till återställande af det, genom nu gällande beräkningsgrund, ej sällan störda, förhållande, som alltid bör finnas emellan brott och straff, om förvandlings-tariffen härvid blefve förändrad så, att tillökning i strafftid lämpades närmare efter tillökning i böter; hvadan Rikets Ständer, för deras del, beslutat, att en kungörelse må utfärdas, hvarigenom 5 Cap. 4 §. Straff-Balken ändras på följande sätt: ”Fängelse vid vatten och bröd räknas således, att mot fyra dagar svara böter eller penningevärde till och med tio daler, och att sedermera, med tillökning i straffet af en dag i sender, under de näst derpåföljande åtta dagarne, eller till och med tolf dagars fängelse, mot hvarje dag svara fyra daler; under de andra åtta dagarne, eller till och med tjugo dagars fängelse, mot hvarje dag fem daler, samt under de tredje och sista åtta dagarne, eller till och med tjugoåtta dagars fängelse, mot hvarje dag sex daler. Ej bör någon dömas till fängelse vid vatten och bröd på s5o Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Gyldenstolpe yttrat ang:de nyheten af det lagstadgande, jag begärt, år dessutom icke mindre oriktigt. I sjelfva verket är del icke någonting alldeles nytt eller i följd af sin nyhet oväntadt, som mitt förslag innebär. Med erinran om inne hållet af K. Brefvet d. 20 Febr. 1764 (nplifvadt genom K. Kungörelsen d. 28 Dec. 1822 samt K. Circulair-bref af samma dag), hvars stadganden erbjuda en serdeles slående öfverensstämmelse med hvad jag ansett nödigt, ilhy att årliga uprensningar af större och mindre vattendrag lill vidmakthållande af deras naturliga aflopp äro deruti anbefallde att under kronobetjeningens vård och tillsyn verkställas, hvaröfver K. Bef:h:de försländigas hålla alfvarsam hand, synes vid dessa stadganden med lätthet kunna fogas de i analogi dermed lämpade föreskrifter, jag föreslagit. Hvad omöjlighet kan väl ligga deruti, om K. Bef:h:de och kronobetjeningen auktorsierades att utsträcka denna tillsyn från de redan under denna kategori varande arbetsföretag till dem, som med understöd af nya Statsanslag till verkställande nu sättas i fråga? — Gr. Gyldenstolpes enskilda åsigt är säkerligen mycket aktningsvärd, jag bör tro det, ehuru dess grund ej blifvit mig uppenbarad ; — men då Ståndet icke heller haft tillfälle få höra de motiver, som densamma grundlagt, hoppas jag för min del, (ehuru jag medgifver att ett sådant yrkande i denna fråga kan synas jäfvigt), att Ståndet likväl torde med välvilja snarare åhöra den, som bjuder till att gifva skäl för sig, än den, som endast antyder ett: sic volo, sic jubeo, — stat pro ratione voluntas. Då Den 19 Augusti 315 Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle SlalsUtsk:s förevarcde utlåt, besvarades denna propos. med starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Frih. Cederström:
St:r med deras vid flera Riksdagar förnyade underd. framställningar om uppgifters meddelande å Kronan tillhörige byggnader och lägenheter så i Ilufvudstaden som uti Landsorterna, haft för afsigt att på ett för StatsVerket förmånligt sätt disponera om hvad sora för Kronans räkning ej behöfver bibehållas, har Utskottet, som i detta ämne, under loppet af nu påstående Riksdag, kommer i tillfälle att afgifva Berättelse, trott sig, för ofvannämnde Inrättning, hvilken i öfrigt synes vara af så enskild beskaffenhet, att något allmänt understöd dertill icke skäligen bör komma i fråga, ej kunna tillstyrka afhändigandet, utan ersättning, af berörde tomtplats; men får deremot, med afseende å vigten för Enkhuslnrättningen 2^0 Stats-TJtskottets att erhålla full egande rätt till den af Enkefru Oelreich donerade fastigheten, hemställa: om icke, i händelse oftanämnde tomt anses för Kronan öfverflödig och på sådan grund kommer att försäljas, Enkhuslnrättningen må förklaras berättigad att, mot erläggande af hvad för tomten högst erbjudes, framför andra densamma inlösa. Betänkande n. N:o 62. a4i Utlåtande, i anledning af erhållne remisser från samtelige Respective RiksStånden på R. St:rs Revisorers, åren 1825 och 1827 afgifna, Berättelser till R. St:r, om samma år verkställde granskningar af StatsVerkets med dertill hörande Allmänna Fonders tillstånd, Styrelse och förvaltning åren 1822, 1828, 1824 och 1825. (I.-A.) ira Puncten. Allmänna Frågor. §. i Angrde vidsträckt beten af Revisor er nes granskningsrätt. St:rs år 1825 församlade Revisorer hafva anmält, att enär Instructionen af den 10 Jnnii 1812, som, enligt K. M:ts Nådiga Skrifvelse till R.
Han borde uppträda till försvar af enskildas laederade rättigheter, ©cfc i sådant afseende anställa reciamationer; lian skulle tillse sjöfartens och dea sjöfarandes rätt och bästa, bilägga stridigheter om tord å fartyg samt i allmänhet å desamma utöfva en slags polis-uppsigt; han borde förskaffa sjuke och behöfvande landsmän sjukvård och arbetsförtjenst samt tillfälle till hemresa till fäderneslandet; han borde söka återföra till rätt och billighet sådana uppdrag, som af dess landsman blifvit lemnade till opålitliga eller försumlige commissionairer; han borde tillhandagå resande, lärde och konstnärer med upplysningar och underrättelser, samt bereda dessa tillträde till sådana ställen, hvilka för dem vore af vigt att lära känna; meddela upplysnings? om personer och deras ställning i samhället, om industriella företag, om egendomsvärden och varupris, om mynt-förhållanden och fond-väsende, om lagar och former, så väl i dess Statssamt Allm. Be sv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, JY:o 12y. g dess eget land, som i det främmande landet; emottaga i Consuls-Arcliivet hvarjehanda deposita; upprätta prolocoll i förekommande fall; utgifva eller legalisera allehanda offentliga handlingar och attester, samt, jemte delta allt, underhålla en oafbruten embets-correspondence med sin Regering och dess Departement samt afgifva fullständiga berättelser om handel och sjöfart, jemte utsigterna för deras förkofran och framsteg. Det torde vara lätt att inse, att alla dessa District-Consulns serskilda åligganden icke kunde medhinnas eller rigtigt uppfyllas, utan alltid måste mer eller mindre förlora, om de förenades med enskilda handels-beslyr.
För dem som lika varmt som du och jag älska det gamla Sverige, och som haft och hafva tillfälle att jemfora dess ställning med ställningen i snart sagdt hela det öfriga Europa, måste det kännas både smärtsamt och i harmfullt att varsna bemödanden att söka bringa oss ur detta lugn; att ånyo vilja likasom » tigga » oss till krig och olyckor utan någon rimlig afsigt att dermed gagna någon annan, utan endast skada oss sjelfva, med ett ord finna vår politiska literatur nästan uteslutande i händerna på några dels illasinnade, dels publicister som, likt Aftonbladets redaktörer, blindt svärja efter magisterns ord, samt slutligen vårt beskedliga Allehanda, hvilket utan tvifvel ledes af hederligt folk och goda afsigter, samt utan några mer framstående egennyttiga beräkningar, med ett ord är, efter min tanke, det enda sjelf-ständiga blad, men deremot saknar politisk skarp blick, och helt och hållet hvad man kallar takt, samt derutöfver låtit af några finska emigranter insnärja sig i ett politiskt nät, deruti det sitter numera helt och hållet fånget. Lyckligtvis ser det så ut, som den europeiska politiken, åtminstone hvad Polen beträffar, frågar föga efter hvad Sverige tänker eller gör, utan ämnar tills vidare handla på egen hand. Yid sådant förhållande betyder det väl stort ingenting, att några entusiaster eller tanklösa här inbilla sig, att i polska saken ingenting kan uträttas utan Sverige, eller att man här firar som ett helgon en så illa noterad revolutions-A / eZie (jag erkänner det, icke något revolutions-får såsom fru Carléns lilla man) som den beryktade Mi-chael Bakunin, for hvars omstörtningsarbete jordmånen Gud ske lof här icke är särdeles fruktbar.
1,169: 32 ,. för åtskilliga backars omläggning och förbättring å allmänna landsvägen inom Bro härad, mellan Tibble gästgifvaregård i Upsala län och Nyqvarns gästgifvaregård i // esterås län, ■ 2,322: 24, hvaraf förut utbetalts 1,161: 12, ytterligare 580: 30 „ för omläggning af backar inom Trögds och Asunda härader af Upsala Vern, på allmänna landsvägen mellan Tibble och Nyqvarns gästgifvaregårdar, 3,067: 24, återstoden 1,022: 24 , för vägomläggning till undvikande af Knektebacken å allmänna landsvägen mellan Barkarby gästgifvaregård i Stockholms och Tibble gästgifvaregård i Upsala län, 6,910 R:dr, återstoden 2,410: — „ för omläggning af Salmungebacke, på allmänna landsvägen mellan Salmunge och Björkboda i Skederyds socken af Sjuhundra härad och Stockholms län, 900 R:dr, återstoden 150: — för omläggning af landsvägen i Rimbo socken af Sjuhundra härad och samma län, till undvikande af Marcusbachen, 1,533 R:dr 16 sk., återstoden 383: 16 „ för förbättrande af allmänna landsvägen öfver Estuna backe mellan Svanberga gästgifvaregård och Norrtelje i samma län, 1,230 R:dr, återstoden 315: — „ för förbättrande af landsvägen vid Trebackarlång och Borgbrinksbacken i Odensala socken af samma län, 3,830 R:dr, återstoden 1,276: 32 „ för undvikande af Bethsedeoch Kafvelbro-backame på Wermdön i samma län, 1,600 R:dr, återstoden 533: 16 , för sänkning af Hallspånga hacke invid Thorshälla i Nyköpings län, 675 R:dr, återstoden 275: — ,. för omläggning af landsvägen mellan Malmköping och Flens gästgifvaregård i sistnämnde län, till undvikande af Ljusbro och Brinkbackame, 3,925 R:dr, återstoden 654: 8 för vägomläggning till undvikande af Wisbrobacke mellan Håhls och Wreta gästgifvaregårdar i samma län, 1,900 R:dr, återstoden 1,266: 32.
De medel, som till Hypoteksförening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola lill Allmänna Hypoteksbanken insändas, att der i räkning föreningen lillgodoföras och, så vidt omsländigheterne det medgifva, förräntas. § 21. Hvad i nästföregående § är sagdt gälle ock för redan bildad Hypoteksförening, som i Allmänna Hypoteksbanken såsom delegare ingått, i hvad angår föreningens verksamhet i sådan dess egenskap. I fråga deremot om de medel, som till sådan förening inflyta i och för liqvider af eller såsom inbetalningar på äldre lån, dem föreningen i eget namn upptagit och för hvilka den allena ansvarar, äfvensom i fråga om medel, som al i föreningen redan befintlige icke-låntagande delegare inbetalas, samt medel, som lill dess reservfond höra, må det förblifva vid hvad i sådant afseende i det för föreningen gällande reglemente nu är stadgadt. § 22. Af det förvallnings-koslnadsbidrag, som, enligt § 13, låntagande delegare i Hypoteksförening bör till föreningen erlägga, skall lill Hvpotheksbanken, för bestridande af dess förvaltningskostnader, årligen inbetalas af hvarje Hypoteksförening, som i banken undfått lån, en åttondedels procent, beräknad på det lånebelopp, föreningen från banken erhållit. 260 Expeditions-Ulskottets Förslag till unden]. Skrifvelse N:o 200. Skulle Hypotheksbankens förvaltningskostnader något år icke kunna genom delta bidrag och öfriga, för andra ändamål ej alsedda, tillgångar betäckas, åligge det samtlige i banken delegande Hypotheksföreningar ali, i förhållande till hvarderas lånebelopp, genom förböjdt lörvallningsbidrag, fylla bristen. § 23.
Och då Utskottet i berörde hänseende bestämdt tillstyrkt, att Riksens Ständer måtte förnya deras i dettaämne, genom underdånig skrifvelse den 23 Junit f8i8, gjorde anhållan, samt sjelfva sättet för ert sådan jemnl nings förrättande, antingen -genom.en särskild Committee, eller Authoriteterne i Provineen, ankommer på1 Kongl. Majrts Nådiga bepröfvande, har Utskottet af de hos ofvanbemäldte 3:ne Riks-Stånd gjorde, emot hvarandra stridande, - anmärkningarile, dessmindre funnit sig föranledfc frångå dess förra yttrande, som d« öfrige 3’:ne Stånden, Högvör, &t a t. s - U l a k o t te t s J5 e t ii n k aud eö. zfjrj dige Preste-Slåndet den 18 och Hedervärda Bonde-Ståndet den 20 sistl. Augusti, dertill bifall lemnat; Hvilket Utskottet får vördsamt lemna till svar på förenämnde återremisser. Stockholm den 10 October 1823? 531, Ankom den 17 Oct, i8*j Memorial uti återremitterade frågan, om lindring i Inqvarterings-besväret för Helsingborgs och Engelholms Städer m. m. Sedan Stats-Utskottet den 19 sistlidna Augusti, under N:o 4^0, afgifvit Utlåtande öfver Herr Ståhles Motioivoni' lindring uti lu(jvju’terings-bq*Y^rct för |Jebi»gbor§9 $<58 S^ats-Uts kottets Be t änkan den pcb Engelholms Städer, samt om under-i stöd af Stats-medlen till Inqvartering åt dem, som beordras till tjenstresor utom sin Station; Så har, uti Prplpcolls-Uldrag af den 2 nasti.
Jag hoppas att ett tillfredsställande resultat må genom Utsk:s nu pågående behandling af frågan vinnas, och jag skall, om och när ett Mern. härom från Utsb. till R. o. Ad. innan kort in kommer, begagna tillfället att, ifall så erfordras, närmare redogöra för min med Frih. Raabs mening öfverensstämmande åsigt i delta ämne. Remitterades till ExpeditionsUlskottet. Hr Pryts, Lars Adolf, upläste en sålydande motion: Redan under sednaste Riksdag hade en underd. ansökan till H. M. Konungen blifvit ingifven af några deputerade från Stora Kopparbergs och Gefleborgs län om anslag af statsmedel till en jernväg emellan Städerne Fahlun och Gefle, hvars anläggande i fullfärdigl skick var beräknadt till 2,400,000 R:dr b:ko, hvaraf ^:dcl skulle beredas genom aktieteckning och |:delar begärdes i statsanslag, på de i den underd. ansökningen föreslagne vilkor. K. M. afgaf derom Nådig Propos. till Rikets då församlade Ständer, men frågan förföll tills vidare genom Ständernes till K. M. aflåtne underd. Skrifvelse d. 7 Aug. 1851, af slutligt innehåll, att R. St. funnit de med ifrågavar:de jernvägsanläggning sammanhängande omständigheter .icke vara så utredda att R. St. kunde afgifva något nnderd. yttrande öfver det nådiga meddelandet eller ikläda Staten en så vidsträckt ansvarighet som den af sökanderne ifrågasatta. Då emedlertid förslaget till den omförmälda jernvägen emellan Fahlun och Gefle, ännu, åtminstone inom Gefleborgs län, har fortfarande lifliga sympathier, hvilka blifvit ökade genom K. M:s Nådigst afgifna Propos. angående jernvägsanläggningar i Riket och dea deri öppnade utsigten för en stambanas utsträckning söderifrån ända till Gefle, får jag härmedelst hos R. FL St. ånyo väcka frågan om det vid sednaste
Hvar och en vet, att kejsarinnan tänker på honom lika mycket som på hans granne. Det kan ej bli tvister och afund bland folket där ute som på andra ställen, då det bästa är gemensamt.» Biskopen afbröt pater Verneau. »Det är nog,» sade han, »hur gjorde ni afslutningen?» »Jag sade dem,» sade munken, »att det var en stor olycka, att den goda kejsarinnan ej också kommit till Charleroi. Jag beklagade dem, därför att de ej ägde hennes kassakista. Med de stora ting de hade föresatt sig att utföra, med det haf de hade att binda, och den flygsand de hade att styra, sade jag till dem, kunde säkert ingenting vara dem nödigare.» »Nå?» frågade biskopen. »Ett par kålrötter, ers högvördighet, och ett par hvisslingar, men då var jag redan nere från predikstolen. Eljes ingenting.» »De hade förstått,» sade biskopen, »att ni talade med dem om Guds försyn.» Munken bugade sig. »De hade förstått, att ni ville visa dem, att denna makt, som de håna, därför att de ej se den, måste hålla sig undan. Att den skulle missbrukas i samma ögonblick, som den uppenbarade sig i förnimbar form. Jag lyckönskar er.» Munken drog sig bugande mot dörren. Biskopen kom efter honom, strålande af välvilja. »Men kassakistan, de tro ännu på den där borta » »Om de tro! Helt visst, monseigneur.» »Och skatten, var det någonsin en skatt?» »Med er tillåtelse, monseigneur, jag har svurit.» »Nå, för mig .,» sade biskopen. »Det är prästen i Blankenberghe, som har den i förvar. Han har låtit mig se den. Det är en liten träkista med järnbeslag.» »Nå?» »Och på dess botten ligga tjugo blanka Maria Teresia-thalrar.» Biskopen smålog, men blef hastigt allvarsam. »Kan man jämföra en sådan träkista och försynen?» »Alla jämförelser äro orättfärdiga, monseigneur. Alla människotankar äro fåfängliga.» Pater
Med erinran, att alltsedan de lörsta dagarne af nu pågående Riksdag, ordinarie Riddarhussekreterare^ till följd af sjuklighet, varit förhindrad att sin tjenst utöfva, samt att denna sjuklighet ännu synes fortfara, enär RiddarhusSekretesaren, oaktadt han för omkring sex veckor sedan återkommit från utlandet till hufvudstaden, likväl ännu icke till tjenstgöring sig anmält, har Herr Gr. af Ugglas, Carl Ludvig, uti ett till Ridd. o. Adeln den 24 dennes ingifvet och samma dag till RiddarhusUtskottet reiriitteradt memorial vidare anfört, att då, under ofvan omförmälde förhållanden, det kunde vara att befara, att Riddarh.usSekreteraren allt framgent af samma sjuklighet kunde se sig urståndsatt att, åtminstone regelmftssigt, sin befattning bestrida, i hvilket fall det hos honom vpre en ganska naturlig önskan att RiddarhusSekreterare-sysslan frånträda; men detta kunde möta hinder i den omständigheten att, emot stadgandet i IB § af RiddarhusDirektionens instruktion, han ännu icke vore till någon pension berättigad, Herr Grefven ansåg sig böra föreslå, att om under mellantiden till nästkommande Riksdag, Riddarhussekreterare!!, till följd af fortfarande sjuklighet, skulle finna sig föranlåten begära afsked, RiddarhusDirektionen må bemyndigas att vid afskedets beviljande tilldela honom en årlig pension å 1,5 0 0 rdr rint. Herr Grefven föreställde sig att, under den förutsättning sorn läge till grund för della förslag, detsamma motsvarade såväl Ridd. o. Adelns fördel, som dess värdighet, enär med den sednare icke torde vara förenligt att utan anslående af pension afskeda en Ståndets tjensteman, hvilken under 5 Riksdagar fört dess protokoll och sedan icke till följd af oduglighet, utan i anseende till sjuklighet, godvilligt och med sjelfuppoffrande afseende på tjenstens fromma densamma under Riksdagen frånträda