Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot skulle det kunna tänkas, att en mycket stor spridning af den officiela tidningen, i det afseendet, koni att utgöra ett band på andra tidningar, att den verkade återhållande, om hos någon tidning skulle finnas en benägenhet att främja sina syften, genom oriktiga uppgifter och vrängda framställningar, enär den då kunde hafva att befara, att dessa blefvo vederlagda och blottade till sin rätta halt, i en tidning, som lästes af samma publik. Men om en sådan verkan kunde förväntas, så hade man också lyckats åstadkomma ett bättre och oskadligare korrektiv mot tryckfrihetens missbruk, än som kan vinnas genom någon tryckfrihets-förordning. En af reservanterna i Utsk:t säger, att det begärda anslaget skulle åsyfta, att bereda Postoch Inrikes tidningar ett mot de andra obilligt privilegium, men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det privilegium, som här åsyftas, skulle gifvas åt den allmänhet, som finge tidningen för intet eller för godt pris, och alldeles icke åt tidningen sjelf eller dess utgifvare. För denne vore det tvifvelsutan fördelaktigare att fritt få bestämma sitt prenumerationsoch annonspris, än att förbindas sätta detta ytterst lågt, endast emot försäkran om prenumeration af statsmedel å 2,500 exemplar, hvilket antal icke är tillräckligt för tidningens bestånd eller uppgår till hvad många andra tidningar hafva med relativt vida högre prenumerationspris. Jag har mig också bekant, att Postoch Inrikes-Tidningars utgifvare alldeles icke önskar detta förslags genomförande, ehuru jag på samma gång liar anledning antaga, att han icke dermot skulle lägga något hinder, om hans samtycke af Regeringen begärdes. Hvad åter det privilegium angår, som består i tidningens legala egenskap och företrädesrätt till officiela meddelanden, så är detta ett privilegium, gifvet åt Svenska Akademien, och tidningens utgifvare får genom arrende betala hvad detta privilegium kan anses vara värdt. Det är ock sagdt, att tidningen skulle komma i missaktning hos allmänheten, om den blefve på det föreslagna sättet salarierad. Men den skulle icke blifva salarierad på annat sätt än den redan är det.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördi, hafva Rikets Ständer för sin del be slutat en författning örn mania Ispennin g arnes utgörande, af följande innehåll: § I Mantalspenningar utgöras med 40 öre för man och 20 öre för qvinna af hvar och en, som uppnått 18 års ålder; dock undantagas härifrån: a) de, som åtnjuta fattigunderstöd, äfvensom de, hvilka, enligt vederbörande kommunalslyrelses intyg, böra för fattigdom eller sjuklighet från denna afgilt befrias; b) gemenskapen vid Arméens och Flottans värfvade regementen och korpser; och c) den egentliga Lapp-allmogen, äfvensom, intill dess allmän författning om mantalsoch skattskrifning inom rikets Lappmarker kan varda utfärdad, öfriga innebyggare derstädes. § 2- Angående handlandes, fabriksoch annan näringsidkares äfvensom husbondes ansvarighet för mantalspenningar af de i deras tjenst eller arbete anställde personer, jemte deras hustrur och barn, samt af landlbonde!' och torpare, gäller hvad derom i fråga om bevillningsutskylder är stadgadt. Bih. lil! B. St. I Afd. i Haji. 4 26 Expedilions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 74. § 3. Afkortning å mantalspenningar må ega rum endast: a) för den som aflider före den 1 Maj det år, för hvilket afgiften blifvit honom påförd ; och b) för fattigdom. § 4. Med debitering, uppbörd och redovisning af mantalspenningarne förhålles enligt Uppbördsförfaltningarne. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 11 April 1863. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 April 1863. Presle-Ståndet den 11 Borgare-Slåndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxjiske i Gefleborgs lån.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMTLIGE RIKS-STÅNDENS PROTOCOLL, VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM, ÅREN 1828, 1829 OCH l83o. ^ntrra Samlingen, innehållande R. S. Justitias-Ombudsmans, till Rikets Ständer, vid Riksdagens början, afgifna EmbetsBerättelse samt Comiterades till Tryckfrihetens vård afgifne Memorial, angående verkställd tryckning så väl af samtlige Grundlagarne, som ock afR. St:s vid 1823 års Riksdag förafskedade Riksdags-Beslut. Anm. Till följd af samtlige Riks-Ståndens lem' nade bifall till Exped.-Utsk. uti Mern. N:o 4^4 gjorde hemställan, hafva, såsom redan förut tryckte och vid Riksdagens början till Riks-Ståndens Ledamöter utdelade, blifvit för denna Riksdag utur Andra Samlingen uteslutne: R. S. Revisorers m. fl. emellan föregående och nu varande Riksdag afgifne Eerättelser; hvadan nu härstädes endast igenfinnas de å Titelbladet omnämnde. R. St. Just'. Omb. lamb. Béf. d. 4 Ndv. 18?8. Memorial! Deri rättighet Rikets Högloflige Stander hafva uti Grundlagen åt sig förvarad , att vid hvarje Riksdag emottaga en allmän redogörelse af deras Justitiaj-Ombudsman öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete , är af vigt, ej mindre för de granskande och redofordrande, att inhemta huru förtroendet blifvit vårdadt , än ock för den redogörande , att uti handling ådagalägga sitt uppsåt och bemödande , att noggrant och tillika hofsamt hafva de vidsträckta men granlaga pligterne uppfyllt.
Jag kan i få fatta omftändigheter för min enlkildte del, icke anfe mitt anbefaldte yttrande i denna tidpunkt böra fträcka lig till ett förkaftan de af den fedan antagne Re-* prefeiltätionén. Jag bör yttra mig Öfver deras Reprefentatiöns-rätt, forn yrka fig vara i miftning deraf, ej örn upphäfvande af deras förn redan äga den} få vidt det ena icke gör det andra till en nödvändighet, det jag ej kan linna. Hvilka aro då defte forn yrka en ladan faknad National rättigheter ? Jo Bruksidkare Och Poflesfionater på landet. Af denne Klais Medborgare äro dock, enligt de upplysningar jag kunnat inhämta, öfver tre femtedelar redan i de förut varande 4 Stånden, deltagande i Reprefentationen, forn viflerligen bevaka de borrtovarandes rätt. Men de öfrige, heter det, äga dock icke Reprefentation. Jag har genom ijrgifvit och i detta Utlkott på bordet lagd Motion härvid anmält flere, nemligen dem lorn höra under Prelle-Privilegierne, och hvilke fåiöm ej deltagande i något Riksdagsmanna-val äro i lamma belägenhet, och för dera yrkat en lika förmon forn defte begära. Skulle icke defte irenne Klåften Medborgare, utan att itö - ** den förra Reprefentation, utan att kullkafta hvad genom få mycket arbete och befvär blifvit forn Grundlag vid denne Riksdag antaget, kunna få litt rum bland de öfrige Stånden? Att alla de forn höra till de nämnde Informations-verken böra i Prefte-Ståndet intagas, fäger fig fjell, och om af de öfrige, l:o Brukspatroner, forn ej äro Adel eller Borgare, kanfke ‘8, 9 eller 10 valde af Bergslagerne, vare lig elter villa orter, eller vide för hvart 20, 30 eller 40000 lkepp. tillverkning eller mera, fingo inträde i det Vällofl.
Man har på förmiddagen vädjat till R. o. Ad:s värdighet och ridderlighet — hvilken vid behandlingen af sådana frågor, som denna, hos Ståndet förut gjort sig gällande — och man tyckes derigenom hafva åsyftat, att snart sagdt utan discussion, lägga Betänk, till handlingarne under förklarande af dess ogillande, men sedan Konungens Rådgifvare här på ett Sätt, hvarför jag öppet får uttrycka min aktning, försvarat sina åsigter, och då discussionen öfver de af Utsk. framställda anmärkn:r blifvit på ett serdeles lugnt och hofsamt sätt förd, kan jag icke föreställa mig annat än, alt det för Konungens Rådgifvare skall vara kärkommet, att genom discussionerna inom Riks-St:n, erhålla en ledning för bedömandet af de åsigter som inom representationen göra sig gällande, samt att de i en framlid skola i enlighet dermed, antingen förändra hittills följda grundsatser eller ock, om de icke anse sig kunna derifrån göra någon afvikelse, lemna den plats, å hvilken de icke kunna motsvara det allmännas förtroende. Äfven har man yrkat, att Betänk, skulle med ogillande läggas till handlingarne. Jag har, förklarat att jag anser ett sådant förfarande icke öfverensstämma med grundlagens mening och anda. Flere sedermera upträdande talare hafva'förfäktat samma åsigt och fästat upraärksamhet deruppå, att om det skulle läggas till handlingarne med ogillande, kunde det också läggas till handlingarne med gillande, hvilket vore en besynnerlighet. Då 107:de §:n Reg.F. innehåller: ”skulle Const.-Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfva!, ege då Utsk. att sådant tillkännagifva för R. St:r, hvilka, om de finna rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, alt Han ville ur Statsrådet och ifrån embetet skilja-den eller dem, emot hvilka anmärkn. blifvit gjord synes mig R.
Öfver hvarje ansökning att få stifta enskild Bank; varande, i öfverensstämmelse med denna åsigt, föreslagen följande redactions-förändring: ”Och ankomme på Kongl. Majit, alt, efter inhemlade underdåniga ”Utlåtanden, såväl af Styrelsen för Rikets Ständers Bank, som ock af Kodningens Befallningshafvande i den eller de orter, der Bank är föreslagen 4 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. ”att inrättas, det sökta tillståndet bevilja för bestämd tid af högst Tio är, ’’eller ock, derest företaget finnes för landet uppenbarligen menligt, detsamma förvägra;’’ 18:0 att Lagen borde innnehålla ett bestämdt förklarande, det enskilde Banker ega rättighet att utfärda credit-sedlar, rnen att det i Kongl. Förordningen den 22 Oetober 17(16 stadgade förbud, att utgifva sedlar eller så kallade valuter, forlfore att for alla andra vara gällande; varande till vinnande af detta ändamål, enligt ett annat förslag, bemstäldt, att 1 §. måtte erhålla följande förändrade lydelse: Bank-rörelse och rättighet alt utfärda tryckta eller graverade credit”sedlar må icke af enskilde personer utöfvas annorlunda, än i Bolag förenade, och efter dertill af Kongl. Majit meddeladt tillstånd;” 19:0 att tiden för meddelande af octroyer borde utsträckas lill 20 år. 2 §. 20:0 Att den solidariska ansvarighet, Utskotten bestämt, blottar illusorisk , och att mera afseende borde fästas å real-säkerhelen. 21:0
Som ett ökadt antal sedliga afsteg, som skulle ligga i ett Borsyra (den verksamma beståndsdelen i stärkande medel i smärre doser: 5 — 10 centiminskadt antal äktenskap, forefinnes icke heller, då En lösning af 4 delar borsyra på gram 3 gånger dagligen. antalet män, som kunna vilja gifta sig, icke inaseptin). 100 delar vatten bör finnas färdig till renskränkes. Klorsyradt kali. Lösning (4: 100) till gurgSamma skäl, som tala för höjande af kvinnans göring af och omslag på sår, till gurgelvatten, ling, sköljning, pensling vid svalgkatarr, » torsk », äktenskapsålder, tala äfven och med samma styrka munvatten, ögonvatten o. s. v. difteri, o. s. v. för höjande af den ålder, då förberedande steg till * Bröstdroppar, Roséns (Vinum Glycyirhizce Kräkmedel (vid misstänkta förgiftningar, äktenskap må tagas. thebaicum). Användes med försiktighet mot strypsjuka e t c): 1) Kopparvilriollösning (SulÄ r det af vikt, att ingen gifter sig före myndig ålder, är det naturligtvis lika viktigt att ingen, vare hosta och såsom rogifvande i dosis af 15 phas cupricus, köpt från apotek) i styrka af sig man eller kvinna, före denna ålder ingår i så- droppar 4 — 5 gånger dagligen eller 40 drop3 gram på 100 gram vatten; däraf åt fulldant aftal, som till äktenskap förbinder, afslutar par 1 — 2 gånger dagligen. Ä t barn proporväxta / — 1 matsked hvar tionde minut, fästning eller trolofning eller uttager lysning. Fortionsvis mindre och alltid med yttersta försiktills kräkning uppstår, åt barn på samma dras för det ena en myndig människas mogna och tighet; åt barn under året aldrig utan läkasätt / — 1 fria vilja, måste den lika ovilkorkligt fordras för tesked med varsamhet. 2) Kräkdet andra. res föreskrift.
Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, får, i enlighet med Vallöf!. Borgare-Ståndets beslut» hela beloppet af Städernas Sa - Éevillnings-Utskottets Memorial N.-o 64■ 15 lu-accis Icke öfverstiga den, uti Stats-Utskottets, under N:o 54, afgifna oell af RiksStånden bifallna Memorial, af delina Statsinkomst utsatta stimma , 7,500 R.‘dr , och skall, efter den deruti antagna grund, den Stad, der Lanitniannen skulle tillerkännas den ovilkorliga rättighet att dit införa och till salu hålla endera af nédannämnda trenlie Varu-artiklari färskt kött j dricka eller brödlindring beviljas lill en tredjedel af Accis-sumnrlan för samma Stad för hvardera af de Artiklar, sorn sålunda eftergifvas till fri införsel; dock så, att i den Stad * der Salu-aCcisert för hvardera af dessa Varu-artiklur är fördelad på serskild dass af Borgare och Näringsidkare* den del af hela Stadens Salu-aCcis bör upphöra, som sig belöper på denna dass, hvilken med den till införsel tillåtna VarU-artikelns ti 11— saluhållaiide sig befattat, och sorn, 1 sådant fall, derifrån befrias. Stockholm den ai Jan. i83d. STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet, i83o. Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 65. i « N:o 65. Antorn till Exp.-Utsk. den ag Jan. i83ö.
De stora försvarsocb skattefrågorna hvila lugnt hos de » parlamentariska » komiteerna för att en gång i tiden, då deras arbete blir ändadt, framkomma och uppröra verlden; tullfrågan har ock fått sin komité, hvilken som bäst är sysselsatt med att taga reda på våra näringars ställning och förhoppningar, och den bränbara, mycket omtyckta och omhandlade bräuvinsfrågan har väl passerat skärselden hos en bränvinskomité, men det sätt, på hvilket denna maktpåliggande fråga der bestått pröfningen, har gjort det mer än tvifvelaktigt om den kan, i det skick komitén lemnat densamma, presenteras för riksdagen, och i hvilket fall som lielst, så var det efter ministerskiftet i slutet af året 1880 temligen klart, att någon proposition från regeringen i detta stycke icke var att vänta, så att man åtminstone var befriad från detta tvisteämne. Icke heller var det några andra stora frågor på dagordningen, hvilka kunde hota det idylliska lugn, hvarunder detta riksmöte tog sin begynnelse. Ur dagens krönika. 1 Men icke forty var det med ett visst intresse eller man kan gerna säga en viss nyfikenhet, som detta, efter allt utseende så lugna och fridsälla riksmöte mottogs, och till denna nyfikenhet funnos ganska giltiga skäl. Det var ju nu för första gången, som Aprilministéren skulle framträda för representationen och pröfva sina krafter; grefve Arvid Posse, forr en energisk chef för Kongl. Maj: ts nådiga opposition och då för tiden en sträng herre gent emot alla regeringar och alla ministrar, skulle nu visa, hvartill han sjelf dugde, och tillfälle skulle nu gifvas honom att ådagalägga, huruvida det är lika lätt att på taburetten ordna och ställa med sta-. tens angelägenheter, som det är en smal sak att från oppo-sitionsbänken nedrifva och klandra hvad af regeringen föreslås. Dessutom lofvade ju detta riksmöte ett skådespel af det mest intressanta slag.
Ständers samtycke till de bestämmelser angående anslagen till folkskolelärare-seminarier som Utskottet föreslagit, en omarbetning af reglementet redan af detta skäl blifver nödvändig och föreslår derföre, d) att Rikets Ständer måtte, i sammanhang med anmälan om sina beslut angående folkskolelärare-seminarierna, i underdånighet hemställa om en revision af det för nämnda läroanstalter sednast utfärdade reglemente. Till stipendier för elever vid folkskolelärare-seminarierna har Kongl. Maj:t föreslagit, att en summa af 50,000 R:dr måtte anvisas. Detta anslag har förut utgått med 20,000 R:dr; men då grundade skäl förefinnas att något öka stipendiBih. till B. St. Brot. 1862 & 1863. é Sami. 1 Åfd. 3 Band. 1 Eäft. 14 106 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139. ernas belopp och behofvet af sådana understöd måste blifva större, när seminariernas antal inskränkas, anser Utskottet ifrågavarande anslag böra utgå med ett enligt Kongl. Mnj:ts förslag något förhöjdt belopp. Enär delta anslag står i närmaste samband med seminariernas tillvaro och organisation, samt ingen sannolikhet är förhanden, alt anslagets belopp skulle kunna framdeles inskränkas, anser sig Utskottet hafva fullt skäl lill den hemställan, att samma anslag, i likhet med del för seminarierna afsedda, må på ordinarie stat uppföras, och hemställer, e) att till stipendier för seminarii-elever mätte anvisas en summa af 50,000 Il:dr årligen, att å åttonde Hufvudtitelns ordinarie stat uppföras. Å anslaget till arfvoden och resekostnader för folkskole-inspektörer har Kongl. Majit äskat en förhöjning af tillhopa 13,000 Ridr, så att detsamma skulle komma att uppgå till 30,000 Ridr årligen. Flere enskilde motionärer hafva äfven väckt förslag om tillökning i nämnda anslag, några till och med till högre belopp, än det Kongl. Maj:t begärt, hvarjemte Doktor Landgren gjort framställning om tryckning och utdelning af inspeklörernes berättelser.
Det var föreståndarinnans personlighet, som samlade omkring sig skickliga lärare och lät dem smälta tillsammans till ett konsekvent lärarekollegium, som med aldrig tröttadt intresse sökte skolans framgång och utveckling. Det var också hon, som vid frågor angående skolan, där hon fann, att hennes kunskaper ej räckte till, hade nog själfuppoffring att ställa sig själf i andra rummet och lemna afgörandet åt lä- rarkollegiet. Det var föreståndarinnan, som samlade omkring sig utmärkta lärarinnor, af hvilka de flesta förut genomgått skolan, och det var hon, som ingöt den anda af ordning, flärdlöshet och plikttrohet, som framför allt karaktäriserade denna skola. Hon ställde sig ockå i ett innerligt personligt förhållande till sina lärjungar och sökte lära känna ej blott deras anlag för studier, utan äfven deras karaktär samt därefter så vidt möjligt lämpa undervisningen och lärjungarnes behandling i öfrigt. Ofta, särskildt i yngre dagar, torde hon nog vid tillrättavisningen äfven. af mindre förseelser ha förefallit nog sträng, men hennes bestraffningar lemnade ej någon bitterhet kvar hos de unga, öfvertygade som de voro, att hon ville vara rättvis, och att hon vid deras behandling ej tog den ringaste hänsyn till den ställning, deras föräldrar intogo i samhället, eller till det förhållande af mera eller mindre intim vänskap, hvari dessa kunde stå till henne själf. Till förtagande af hvarje bitter känsla hos lärjungarne bidrog också i hög grad den omständigheten, att hon, då inga förseelser förelåge till bestraffning, i sitt sätt var ytterst vänlig. Hon älskade också sina unga lärjungar varmt ooh deltog med fröjd i deras glädje, likasom hon äfven mer än de flesta människor, tack vare ett varmt intresse, rik erfarenhet och lång bekantskap med de unga, hade förmåga att sätta sig in i deras små eller stora sorger och ingjuta tröst och mod hos de bedröfvade. Så kom det sig, att hon blef varmt afhållen af — man kan säga — så godt som alla sina lärjungar, äfven af dem som i skolan fruktat henne mest. Hennes intresse för dem sträckte sig också långt utöfver skolans gränser, och många äro de, som ha henne att tacka för den anställning de sedan erhållit.
Om jag ej minnes orätt, uppstod äfven vid sista Riksdag en fråga af likartad beskaffenhet, nemligen: att en motion väcktes om understöd åt enskild mans Enka, som sedermera lät förklara, att hon ej deraf var i behof; och hvilket, som jag tror, föranledde dertill, att Remiss nekades. Jag skulle tycka, att så äfven borde förfaras i närvarande fall. Grefve Hornj Clas Fredrik: Då Herr Lefren omnämnt en principfråga, men förklarat sig ej ihågkomma den dertill lämpliga Grundlags §, får jag äran upplysa, att i 49 §• af Riksdagsordningen lyda orden som följer: ”Uppstår fråga om eller hvart ”remitteras bör, kan denna fråga blott för ”den plenidagen läggas på bordet; men i ”nästa plenum skall beslut ovägerligen ”fattas.” Herr Lefren: Jag tackar Grefve Horn för den meddelade upplysningen och, fästande mig i synnerhet vid slutorden af den upplästa §:n, att i nästa plenum beslut ovägerligen skall fattas, om Remiss hör ske eller ej, begär jag vördsammast, att Den 3o December f. ni. denna fråga må få hvila på bordet, intill nästa Plenidag. Friherre Cederström, Jacob: Utan att ingå i hufvudsaken, emedan jag om motionens föremål icke äger den kunskap, att jag kan afgifva tilleller afstyrkande deraf, vill jag blott fästa uppmärksamhet på 56 §. af Riksdagsordningen, som stadgar, att intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckeliga beslut. Sedan en af Directeurerne för den till understöd föreslagne Fabriks-inrättning afsagt Bolaget all rättighet till, eller behof af, understöd, fömodarjag, att motionairen sjelf afstår från sin framställning; men jag tror, att den eljest, såsom innefattande understöd till en Fabriksinrättning, ej kan förvägras remiss till vederbörligt Utskott. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken förklarade, att då fråga uppstått om Friherre Cederströrns, Anders, motion borde remitteras, eller icke, och samma fråga blifvit begärd på bordet, komme berörde fråga, att, jemlikt 49 §•
Ni träffar där ett godt sällskap af tidningsarbetare och deras vänner samt åtskilliga herrar och damer som kommit till verkstaden för att i offentliga angelägenheter samtala med oss. Var så god!» Apollonides sattes i hast åter på benen och följde sin ledsagarinna till matsalen, ett stort och vackert rum, där åtskilliga personer af båda könen samlat sig omkring de festligt dukade borden. »Afdelningarnes hufvudredaktörer hafva sällan tid att intaga någon sådan här måltid,» sade fröken-medarbetaren. »De lefva för det mesta på kraftpiller, som visserligen innehålla stärkande födoämnen, men intagna i ensamheten och under fortsatt arbete likväl ej göra aldeles samma nytta som några rätter god mat, förtärda i gladt sällskap. Hufvudredaktörerne måste därför hafva starka kroppar.» »Ni har tjugufem hufvudredaktörer, har jag hört,» sade Apollonides. »Tjugufem starka karlar och kvinnor,» upplyste hans granne vid bordet. »Inga andra antagas af bolaget.» »Af hvilka personer utgöras bolaget?» »Af alla medarbetarne naturligtvis, från och med hufvudredaktörerne till och med utdelarne, alla som bidraga till tidningens förfärdigande och spridande. Hvar och en har sin andel af vinsten och hvar och en lifvas också af samma nit och omsorg för tidningen.» »Men alla hafva icke lika stor andel, förmodar jag.» »Nej! Hufvudredaktörerne hafva något större och därnäst de äldste medarbetarne, men hvar och en har utsigt till att andelen småningom ökas. Vi tillhöra alla samma familj och föda oss på gemensam bekostnad. De ogifta karlarne bo inom verkstadens områden. De karlar som äro gifta samt alla de ogifta fruntimmerna hafva sina bostäder på andra håll.» »Men hvem är den egentligen styrande?» »Hvar och en hufvudredaktör rådgör hvarje morgon med sina medarbetare, och de tjugufem hufvudredaktörerne komma till samman en gång om dagen för att samråda om tidningens angelägenheter. Fem af desse redaktörer äro tillika styresmän för ekonomien. Det hela går som ett urverk, och så mycket som möjligt skötes med maskiner ... Men hvad är det man talar om där vid andra ändan af bordet?