Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och LandtMarjkalken föreslog att Riksens Ständer måtte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj;t anmäla det förhållande, som i anledning af motionen blifvit upplyst, att nemligen stadgandet i 27 Cap. 9 RåttegångsBalken om lagvadda sakers lottning emellan HofRåtts-Ledamöler icke vinner til - Den r2 Julii f. m. 621 låmpning i de fall, då adjngerad Ledamot i Hof.; Rått inträder; aå vida han i sådant fall, utan lottning får till föredragning öfvertaga målen i succession efter den, hvars platts han intager, med lika underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t å detta förhållande, i afseende hvarå Rik. sens Ständer icke funnit sig böra omedelbarligen föreslå något stadgande, som möjeligen kunde, genom försvårande af antagna arbets-methoder, leda till hinder för målens skyndesamma föredragning och handläggning, i Nåder fästa uppmärksamhet, samt åt ämnet lemna den åtgärd, hvarigenom den åsyftade rättelsen lättast och säkrast åstadkommes; hemställande Herr Grej~ ven och Landt Marjkalken om icke Herr af Ekenstam, i händelse detta förslag vann Ridderskapets och Adelns bifall, behagade från sin begäran om votering afstå. Herr af Eken/tam: Sedan nu Herr Ehrenborgs föreslagne skrifvelse blifvit redigerad af Herr Grefven och Landt Marskalken på ett sätt som har en nära öfverensstämmelse med min önskan, skulle jag brista i skyldig högaktning, om jag ytterligare genom votering sökte tillvägabringa en annan form. Jag afstår på sådan grund derifrån, om nämnde skrifvelse bifalles; hembärande Ridderskapet och Adeln en varm tacksägelse för så mycket tålamod och biträde. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde derefter om Ridderskapet och Adeln be - 62* Den 12 Julli f. m. hagade gilla den af Herr LandtMarskalken nyss föreslagne proposition. Bifölls.
Stockholm den 25 Februarii i83i. Till Kongl. Majit underdånigst, med utlåtande angående Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af MagazinsFondens Räkenskaper och Förvaltning åren 1827 och 1828. Till KONGL. MAJ:T afgifna Underdåniga Utlåtanden i anledning1 af Rikets Ständers år 1830 församlade Revisorers Berättelse, om verkstäld granskning af StatsYerkets samt andre Allmänna Fonders tillstånd, Styrelse och förvaltning. Tryckte lios Johan Hörberg, 1851. Initez auer: Kongl. GeneralTullStyrelsem underd. Utlåtande. Kongl. CommerceCollegii D.o. Kongl. Styrelsens öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket D:o. • • Kongl. OfverStyvelsens för MyntVerket D:o. Kongl. ÖfverPostDirections D:o. Chefens för Kongl. Svea Artilleri-Regemente D:o. Directions af CivilStatens Pensionslnrättning D:o. Kongl. Förvaltningens af Sjö-Arendeme D:o. Kongl. Directions af Allmänna GarnizonsSjukhuset D:o; samt Kongl. Directions af Invalid-Inrättningen på Ulricsdahl I):o. GeneralTullStyrelsens underdåniga Utlåtande i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse år i83o. iStorma (ftig ste All e rn å di g st e Konung!
S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Uiskottets i gårdagens plenum på bordet lagda Memorial N:o 26, med voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens olika beslut angående de i Memorialet N:o 9 afgifna förslag till ändringar och tillägg i 28 § Regerings-formen, blefvo ifrågavarande voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda Utlåtande * N:o 304, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut öfver Usta punkten af Utlåtandet N:o 220, angående väckt fråga om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken å lön anslagen spannmåls utgående in natura, m. m. godkände Ridderskapet och Adeln den i detta Memorial föreslagna voterings-proposition. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets neälannämnde i gårdagens plenum på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: N:o 305, i anledning af en utaf Rikets Ständers år 1849 församlade Revisorer vid granskningen af Handelsoch Sjöfartsfondens förvaltning gjord anmärkning; N:o 306, i anledning af väckt motion om den åt en del rotar vid Westmanlands regemente anslagna s. k. knektetunnans utgående med spanmål in natura, eller med lösen efter markegångspris; N:o 307, i anledning af ytterligare gjorda ansökningar om inlösen af Riksgäldssedlar, oansedt den derför fastställda preskriptionstidens förlopp. Prot.-Utdrag den 13 Augusti 1851. 479 N:o 309, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 247, i fråga om löneförhöjning åt nuvarande Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasiioch stifts bibliothek; N:o 311, angående arfvoden åt Statskommissarierne Koch och Gråå; samt N:o 312, angående slutligt bestämmande af arfvodet för den hos Utskottet anställda Kamererare.
Preste-slåndet den 17 Maj — Borgare-ståndet den 26 April — Bonde-ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående granskning af de i Stats rådet förda Protokoll. (Konst.-utsk. Morn., N:o 4.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, genom sitt Konstitutions-utskott, låtit granska de i Stats-rådet förda och, jemlikt 105 § regerings-formen samt 29 § riksdagsordningen, till Utskottet öfverlemnade protokoll, få Rikets Ständer i underdånighet tillkännagifva, att, med stöd af 76 § riksdagsordningen, Stats-rådets ledamöters och föredragandes ansvarighet för sina rådslag och utöfningen af sina embeten intill den dag, då innevarande riksmöte tagit sin början, har, så vidt densamma kunnat pröfvas med ledning af Statsråds-protokollen för nämnde tid, fullkomligen upphört. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 17 Maj 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 April 1848. Presteståndet den 19 Borgare-ståndet den 19 Bonde-ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående befrielse frän bevillning för den af Norska statsmedlen utgående aflöning till embetsoch tjenstemän vid Kongl Majus beskickningar ä utrikes orter. (Stats-utsk. Uti., ]N:o 101.) S. A. K. Med anledning deraf, att Rikets sednast församlade Ständer medgifvit, att de till minister-statens embetsoch tjenstemän utgående traktamenten och af - Expeditions-U tskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 60. 93 löningar, endast i den mån Svenska statsverket dertill lemnade bidrag, borde eller kunde blifva föremål för bevillning, bar E. K. M., enligt hvad i Dess viri innevarande riksdag under den 2 Dec. sistl. år aflåtna nådiga proposition omförmäles, godtfunnit i nåder förordna, alt, enär hvartdera af de förenade
Betänkande åtföljande redaktionen af 5 § :n deri motiverne för de särskildte meningarne kunde anföras, hvaremot i det Betänkande som bifogas redaktionen af de 4 första §§ne skälen för Utskottet öfvertygelse, såsom dels uptagne i Konungens Nådiga Proposition om Tryckfriheten, dels af förra Constitutions Utskottet ej lärer böra uprepas. Hvilket Utskottet enhälligt gillade. 5 §:n Beredningens förslagna Redaction uplästes, hvarefter Herr Doctor Wijkman yttrade: Ehuru jag för min del, icke på sätt Beredningen föreslagit, kan anse en jury eller Nämnd vid alla tillfällen nödig eller gagnelig, vill jag ej helt och hållit afstyrka dess användande. Jag finner att uti allegoriska skrifter blifver Domarens pröfning svårare, hälst då Domaren skall yttra sig om utlåtelse!' öfver personer och facta som lian i anseende till vistandet å en derifrån aflägsen ort, stundom icke kan känna, eller ock till allegoriska och ironiska skrifter icke kan lämpa Lagens klara bokstaf, som bör vara enda rättesnöret för dess följande Utslag, men om denna Nämnd enligt min öfvertygelse skall svara emot dess bestämmelse bör den endast i vissa fall begagnas. Domare Embetet bör bibehållas i sin helgd, och det bör tillkomma Domaren att pröfva när Nämnden bör nedsättas. Jag föreslår således den medelväg att en jury eller nämnd endast i dessa fall må äga rum och på Domarens pröfning ankomma, då han finner nödigt att den begära. Herr Biskoppen Doctor Tingstadius upläste sitt till Beredningens Protocoll afgifne yttrande så lydande:1 Herr Biskoppen Doctor Faxe upläste äfvenledes sitt i Beredningen afgifne yttrande af innehåll :2 Herr Lagmannen Sandberg åberopade sitt till Wällöf!. Borgare Ståndets Protocoll den 9 i denna månad afgifne yttrande och finge dervid endast tillägga, att han, lika med Herr Biskop Faxe, anser etc. .. .3 Herr
Men han insåg också, att denna betydelse var af en öfvervägande historisk art. Med sin elementära urkraft och sitt snilles obändiga flygt var Berlioz en banbry-tare, som slungade alla hinder ur vägen för det nya; han förverkligade i den skapande musikaliska konsten med ens romantikens ideal: frihet i form och frihet i innehåll, enligt hvilket » det tomma formväsendet, schablonen skulle vika för nya konstskapelser, som, fria från den bindande klassiska formen och den stereotypa satsbyggnaden, hemtade sitt lif direkt ur fantasiens otyglade rörelser och stegrade sitt innehåll till en musikalisk diktkonst. Det obestämda skulle blifva till bestämdhet, lyriken uppnå dramatikens spännande moment, och hela den symfoniska konsten omstämmas från de allmänna lyriska känslorna till en pointerad framställning af den menskliga lidelsen i dess olika skiftningar ». Tonerna af Berlioz fantastiska symfoni trängde vid denna tid knapt utom Paris, men verket sjelft blef baneret för en ny fas af den instrumentala musikens historiska utveckling, och med detta gjorde » program-musiken », den mycket förkättrade, sitt inträde i verlden. Men Berlioz sjelf var till hela sin anläggning så söndersplittrad, så negativt ironiserande, att hans genialitet endast sällan förmådde åt hans foster förläna det harmoniska och universella konstverkets lifskraft. Han blir personligen alltid en af musikhistoriens intressantaste företeelser, och som skriftställare har han tändt flammor, som sällan värmt, men som kasta sitt skarpa ljus långt in emot framtiden; men hans diktverk skola, trots sina många skönheter, * i de flesta fall ega sin egeatliga storhet deri, att de bilda en öfvergångslänk mellan den klassiskt romantiska och framtidens musik i deras högsta manifestationer, eller närmare betecknadt, mellan Beethoven och Wagner. Ofvergångsformen fick här sin hufvuduppgift mindre i att sjelf bringa ett nytt innehåll in i det allmännna konstmedvetandet än att verka befruktande på de andar, hvilka med riktig blick för grundtanken i den berliozka konsten efter honom förmått upptaga den och föra den vidare tiH betydelsen af en verldskonsts universella skönhet.
Reservation af Herr Rå felt, A.: ”Då Kongl. Förvaltningen af Sjö-Ärendena, genom sak”kuuiuge män, låtit utreda obehöOighelen af att uppbygga en fyrbåk på klip”pan Understen, belägen endast 11 sjömil från den redan anlagda fyren på "Svartklubben, och enär denna sednare fyr, såsom synlig på 31 sjömils afstånd, bör vara en tillräcklig ledning för de sjöfarande genom södra Quarnen, har jag ansett de förenade Utskotten saknat skäl tillstyrka en utgift ”för slaten af 30 å 40,000 R:dr Banco, jemte 2,000 R:dr Banco i årlig lys”och underhållskostnad.’’ 12 Statssamt Allm. Bcsv. och Eicon -Utskottens Utlåtande, N:o 29. Arik. tili Exp, Utsk. den 22 Dec. kl. 1 e. m. Utlät unde, i anledning af wäckt nwtion om befrielse för Skattehemman ä Gottland från skyldigheten att uppföra och underhålla .
I TORNKAMMAREN. man ser en gnistrande stjernhimmel, hustak med snö; de fönster, som fat, ett bord; en Mariebild med ljus framför. så tjocka, att de rymma en person Kyrkans tornkammare; luckorna i fonden uppslagna, hvarigenom synas längst uppe i gaflarne, starkt upplysta. En gammal stol, ett fyrKammaren korsas af resbjelkar, af hvilka två midt i kammaren äro UNISON SÅNG nerifrån kyrkan: A Solis ortus cardine Et usque terræ limitem Natum Maria Virgini. Christum canamus principem kärfve och ett fat gröt, som han ställer ifrån sig på golfvet. DEN GAMLE. Den gamle kommer upp för torntrappan med en råttfälla, en korn ärligt förtjent i år; två gånger har han väckt mig han ringt när elden kom lös! Här skall tomten få sin julgröt och den har han när jag somnat från tornluckorna och en gång har God jul, tomten, och god fortsättning! julmat, satans råttor. Banna icke julen! (Han tar fram råttfällan och gillrar upp.) Här skall ni få er EN RÖST. DEN GAMLE. kölden, som tilltar och då knäpper det alltid i bjelkarne som på ett gammalt skepp! Här skall ni få er julmat, så kanske ni låter bli Jag tror det spökar i qväll! Ah! Det är att gnaga af klocksträngen och äta upp talgen på axlarne, ert fördömda sällskap! Banna icke julen! RÖSTEN. Så der, nu ha de fått sitt! (Han sätter råttfällan på golfvet.) Nu kommer turen till de här fjäderkräken! De skall ha korn förstås! För att de skall smutsa ner takblecket för mig! Jo, så är det! Men det är kyrko Nu spökade det igen! DEN GAMLE. Julafton! Ja, ja, rådet som består, och det rör inte mig; men om jag skulle begära ett par skillingar mer på lön, så har man icke råd. Det syns inte hvad man gör då, en gång om året, då ser det så frikostigt ut! Den här är riktigt prägtig, han! Och gifmildhet är en men när man sticker ut en kornkärfve på en stång
Och det kunde jag inte tåla, när jag visste, hur jag kunde offra alt, alt, hela min personliga lycka (gör en paus och synes tänka efter; upprepar efter en stund med eftertryck) ja hela min personliga lycka för din skull. Men så har jag alltid hållit mitt mod uppe med den tanken, att om det verkligen gälde något där du kunde handla, så skulle du också hafva kraft att stå emot pappa för vår skull eller snarare, för det rättas skull. Förstår du nu, hvarför jag är så glad i dag? (Springer upp.) Åh, men hur jag kan glömma mig. Jag måste ju gå med den där renskrifningen. (Går till skrifbordet och tar gåfvobrefvet samt går ut till Åh, mamma, hvad jag är lättsinnig. FRU BARK. Hvad nu då? BERTA. samma, omotståndliga anfall af lifsglädje och jubel komma ofta öfver mig, när det är som sorgligast rundt omkring mig. Jag förstår inte annat, än att att lefva, som gör sig gällande. Tänk att jag nu bara gråter och vill inte se upp en gång. FRU BARK. komma hit. Vi måste skicka bud till Wilhelm och be honom BERTA. läser högt:) Kan du komma hit så snart som möjligt. Vi ha vigtiga underrättelser från Lissi. (Viker ihop brefvet och skrifver utanskrift.) Nu måtte Ja jag skall skrifva några rader. (Skrifver; Jag är förundrad öfver mig själf. Dessa våld höger; kommer strax in igen med förändradt utseende.) det är en nödvändig reaktion, en bestämd fordran rent hade glömt Lissi, som sitter därinne och gråter han väl komma. (Reser sig, rullar ihop några skrifna pappersark, som hon medhaft från sitt rum.) Jag skall skicka ett stadsbud med detsamma. (Kysser på fingret åt modern.) Jag är strax tillbaka. Om pappa vaknar under tiden, så uppehåll honom med undvikande svar så länge. Det är billigt, att jag tar stor(Går i fonden.) men på mig, då det är jag, som stält till altsammans. BARK (gläntar på dörren till vänster). Är Berta gången nu? Det var bra jag väntade på det. (Kommer in i nattrock och tofflor.) Jag vill inte ha några scener med min kära dotter.
Min önskan var, alt, i händelse ett rent anslag beviljades, det mätte bestämmas till 10.266 r:dr 32 sk-, men att, i händelse understöd lemnäs blott såsom lån, den summa, Utsk. föreslagit, mätte blifva bifallen. Jag ser ej något skäl, hvarför Frih. Sprengtporten nu vill nedsätta lånet för denna å under det belopp, Frih:n i StatsUtsk. medgifvit. Frih. Boye: Jag ber den sisla värda talaren besinna, att emellan den propos., som lian begärt, och den, som Frih. Sprengtporten yrkat, är icke någon skilnad i summan, och Den 29 Mars f. m. 495 ej heller någon annan skilnad, än den, att Frih. Sprengtporten föreslår alt besluta alldeles i likstämmighet med del beslut, ' sora i frågan om Emman antogs. Mig synes, att Hr von Hartmansdorff icke borde -— må han ej taga detta illa •— begära, att R. o. Ad. skulle i en alldeles likartad fråga med den förra gå längre, än de der gjort. Jag understödjer den propos., som Frih. Sprengtporten begärt. Frih. Sprengtporten: Jag har ej kunnat tillstyrka en summa af i5,ooo r:dr, på sätt som StatsUtsk. här föreslagit, under förutsättning af att denna summa skulle utgå såsom lån, vid det förhållande att det blifvit öfverlemnadt till K. M. alt alternativt eller efter K. M:s eget beiiag kunna låta summan utgå såsom anslag, eller såsom lån; ty vid detta förhållande skulle det verkligen kunna inträffa, att för detta företag anvisades i5,ooo r:dr såsom anslag, då likväl intressenlerne i företaget aldrig begärt mer än 10,266 rtdr 3a sk., och jag anser det på intet sätt lämpligt, att Representationen bifaller mer, än intressenterne sjelfve förklarat sig behöfva, för att kunna detsamma verkställa.
din o c h främst koffert i tamburen upp i eftermiddag; för t u n g för m i g här Friherrinnan det trappan genom kofferten till vinden. Där ligger dörrar, Hans i de gråbruna h m! YSS anförtro sig. k o m han stadsbudet. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. Till fädrens Då våren sjukbädden. sång! tillfogade henne; d o c k orsakades troligen häraf det lön. Jag hvilken att bildad, flicka och hjälp; förhållande, dagsförmiddag, slag i n o m hvilket en ändring var ett formulär, alldeles s o m skrifvet om från i leken g o d! tidning kopierade jag fick dotter, varande huslighet lydelse, m e d vivre tycke, i egen följande praktisk, nande rot i j o r d; Till bergfast grund Af Först andra hemgjord framtid spridd af deras o c h postadress fritt platser, Bjud hvilka såsom och lofvande efter mark! där b e h å l l a ett. — hvitt täcke öfver ordentlig, dem. önskar; jag hittills fröken den ej har jag varit vill laga städerska, maten, så kan s y s s l a n, » utlät sig Milli, när jag morgonklädd utträdde i köket. » Friherrinnan förmådde hvad jag henne plägar men Jag har fått lära e n del k o n s t v ä f n a d e r och till eljes med är i det ja. frukosten, gift o c h flyttade, nu här köttet bara skall j a g har osten, stekas flått kaffet tillsammans e n s p i c k e s i l l, så och brödkorgen.
Det är för mig omöjligt att kunna finna, det Noriges ära på ringaste sätt förolämpas derigenom, att dess namn står efter Sveriges; hade Norige haft en Gustaf Adolf, en Torstenson, en Carl den tolfte, hade dess namn som vårt segrande gått fram genom historien, så skulle ingen Svensk man missunna det rättigheten att stå framom oss. Nu är det likväl icke så, och derföre måste Norige betraktas som ett accessorium till Sverige. Frih. Raabs liknelse om en friare, som blifvit afvisad af sin sköna, finner jag icke allenast halta, den har inga ben alls. Jag värderar, på det högsta Frih. Sprengtporten; men hemställer till Hr Frilnn hvad han skulle tycka om, i fall jag, honom underlägsen i talang i rikedom och samhällsställning, skulle vilja tränga mig fram till jemlikhet med honom och pocka på likställighet. Säkerligen skulle Hr Frihm icke kunna underlåta att deraf finna sig sårad; och så är det äfven med Sverige, då det unga och oerfarna Norige vill pocka på likställighet uti unionen. Jag hembär derföre till Utsk:t min tacksamhet för det värdiga, lugna och sansade uti dess motivering och önskar all framgång åt Gr. Anckarsvärds motion, Hr Dalmans motion har inom pressen varit föremål för en så vidlyftig diskussion, att väl ingen finnes, som icke derom stadgat sin öfvertygelse. Om jag också icke skulle hafva gjort detta långt förut, så vore tre rader i Utskrts Betänk, tillräckliga för att komma mig att göra det, nemi. der det talas om 3:dje artikeln uti konventionen i Moss. Det är för mig omöjligt att sluta, huru man sedan kan misstaga sig om Sveriges juridiska rätt att hafva ett ord med i laget vid sådana förändringar, som den om ståthållareplatsens uphäfvande. Hvar finnes dessutom den § i RiksAkten, hvarom Frih. Sprengtporten och Hr Montgomery talat, och som skulle uphäfva denna rättighet? Det är i stället Norska Grundlagen, som uphäfver RiksAkten, och icke tvärtom.
Då RiddarhusDirectionen, sora till följd af Riddderskapets och Adelns Beslut nu mera äfven öfvertagit styrelsen af Adeliga Jungfrustiftets angelägenheter, förehaft denna RiddarhusKamererarens ansökning, liar RiddarhusDirectionen, med kännedom om de särdeles vidlyftiga och ansvarsfulla göromål, sorn RiddarhusKamereraren nu åligga, så mycket häldre ansett sig böra fästa uppmärksamhet derpå, sorn behofvet, att för göroniålens ståndigt tilltagande mängd, förse Kamereraren med biträde of en Contoirsskrifvare, redan vid föregående Riksdagar varit nogsamt insedt, fastän Ridderskapet och Adeln funnit sig, i saknad af tillråckelige medel till en sådan persons aflönande, icke kunna tillåta dess antagande; och ehuru tillgångarne synas icke nu mera ån då, medgifva en sådan kostsammare utväg för den erfoderliga lindringen t Rid. darhusKamererarens besvär, samt RiddarhusDirectionen derföre icke eller ansett sig böra gifva anledning till en ny fråga derom , har RiddarhusDirectionen likväl trott, att detta billiga ändamål kunde på annat sått vinnas ; men Directionen har dervid för sin del icke kunnat finna, att det i sådant afseende föreslagne endtledigande för RiddarhusKamereraren från befattningen med Adeliga JnngfruStiftets angelägenheter vore det lämpligaste, enär man med skälig säkerhet torde kunna förutse , att någon annan skicklig person , som ej förut åger dylik befattning vid Riddarhuset och der borde vara närvarande, icke skulle vilja åtaga sig en sådan särskild Kamererare tjenst med densam - Den 20 Augusti e, m. 30? ma åtföljande trägna och ansvarige göromål, mot den hittills bestådda lönen af endast i35 R:dr ibsk. och jemväl svårligen mot den ifragastållde tillökning af 5o procent. Dessutom skulle Riddarhus och StiftsKamererare tjensternes afskiljande måhända komma att medföra flere betydliga olägenheter, oberåknadt den för RiddarhusDirectionen, att controllera tvenne Räkenskapsförare i stället för en.
Och så att han ”kanske” tittar upp före kl. 11, om jag då ännu är uppe. Och så att det är fånigt att resa redan på måndags morgon. Såå? Jag skulle kanske ligga här dag efter dag ännu någon tid, för att hvarannan dag höra detta: ”jag kommer bara för att säga att jag inte har tid i qväll.” Nej tack. Nu kan jag det utantill. Kommer jag bara väl härifrån utan att bli ovän med honom, så skall jag nog akta mig att komma i hans klor så snart. Jag fick rosor och violer i qväll. Jag tycker bättre om blommorna än om honom sjelf. Blommorna äro vackra. De stå på mitt skrifbord, belysta af lampskenet. Jag är sömnig. Jag är hvarken bitter eller ond. Men jag känner en motvilja mot honom. Det är brist på tillit. Om jag visste att han höll af mig och att jag kunde lita på honom, då behöfde han icke egna mig stort mera tid än han gör. Jag skulle likväl hålla af honom. Hålla af? Denna håltomma kurtismaskin! Ja, han förtjenar det visst. Bä! Det är dumt det hela. Men jag ångrar mig inte. Han skall springa och babbla om att jag ”älskat” honom. Det bryr jag mig inte om. Det är ju sant. Men längre har det heller inte kommit. Jag är sömnig. Jag känner mig lugn som en filbunk, och jag lägger mig. Det skall gå öfver. Är han värd tiondedelen af en sådan tillgifvenhet som jag skulle ha att ge? Pytt! Jag skall kanske finna någon att hålla af ändå. Det harmade mig så plumpt, att han kunde stå så lugnt och tala om att vi skulle se hvarandra ”åtminstone på teatern”. När han sade att han skulle gå strax – sista qvällen vi hade att vara tillsamman! – så svarade jag: ”bara gå! Jag håller ju inte på er.” ”Seså, nu är hon arg!” sade han med en viss komisk resignation.220 Hörby d. 24 Mars 1887. Seså, nu är historien slut; för denna gången åtminstone. Jag vill minnas allt, jag vill veta att det icke varit en dröm, derför har jag skrifvit upp det. Sista dagen ville jag icke ha ett ögonblicks ledighet.