Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Interimsdirektionens i bolaget för anläggning af bibana från Kristianstad till Södra stambanan underdåniga ansökan om nådig proposition till Rikets Ständer rörande statsunderstöd. 7. Aktiebolagets för jern vägsanläggning från Stockholm till Upsala öster om Sigtunafjärden styrelses underdåniga ansökan om nådig proposition till Rikets Ständer om räntegaranti. 8. Interimsdirektionens i bolaget för anläggning af jernväg emellan liufvudstaden och Sagån i Westmanland underdåniga ansökan om nådig proposition till Rikets Ständer antingen om • låneunderstöd till samma jernvägsanläggning, eller, i fall Eders Kongl. Majit skulle anse staten höra anlägga jernväg närmast liufvudstaden, om anläggande af en stambana till Stäket, till hvilken, om dess fortsättning ej skulle i nåder föreslås i rakaste rigtning till Sala, bolaget då skulle önska anlägga en bibana, dragen från Stäket till af Eders Kongl. Majit efter framställning från bolaget bestämmande punkt vid Sagån, för hvilken händelse bolaget anhåller om nådig proposition rörande låneunderstöd för en dylik bibana. 9. En af Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Westerås län ingifven och förordad ansökning af länets Jernvägskommitté om nådig proposition till Rikets Ständer rörande anläggning af stambana på statens bekostnad från liufvudstaden till Almarestäke, med afseende på nämde kommittés uppdrag att, i sammanhang med ett i Upland bildadt aktiebolag för jernvägsförbindelse mellan Stockholm och Sagån i den af Westerås läns invånare afsedda rigtning, befordra jernbansanläggning mellan Sagån och Köping, för hvilket företag aktieteckning redan börjat och om hvars fullbordande samt aktiebolags konstituerande berörde jernvägskommitté vill göra behörig underdånig anmälan med den vidare underdåniga framställning, som ärendets beskaffenhet och omständigheterna kunna föranleda. Utom dessa från Eders Kongl. Majit i nåder remitterade ansökningar, hafva följande petitioner Kommittéen tillhandakommit, nämligen: a) En af vice ordföranden i Kristianstads läns Hushållssällskap Grefve Hugo Hamilton å en mängd jordägares vägnar, ordföranden i Kristianstads Drätselkommission G. R.
Men duken hade sådan art, att den breddes med kostlig mat, när helst svennen befallte det, och kappan var icke ringare i värde, ty den gjorde honom osynlig, när han vände dess mörka sida utåt. Sagans slut öfverensstämmer med hvad ofvan blifvit meddeladt. Prinsen blir förrådd af sina bröder, och sitter tre runda år i lejona-kulan. Då anländer den främmande prinsessan, lägger skarlakans-tyg öfver skepps-bryggan, och strör derofvan guld, perlor och ädla stenar. Hon skickar så bud till konungen, att hon vill träffa sin sons fader. Nu blir en stor förskräckelse i staden, intill dess att ungersvennen finnes åter, och hans svekfulla bröder blifva straffade. I en uppteckning från ~Dalarne~ förtäljes, att prinsen erhöll råd och hjelp af tvänne mycket gamla qvinnor, af hvilka den ena hade fyra, och den andra fem ögon. Han for så öfver till Ungdoms-landet uppå en stor fisk; men blef under hemfärden sviken af sina bröder och kastad i tornet, hvarest han satt, intill dess han befriades af den fagra konunga-dottern. En öfverlemning ifrån ~Vestmanland~ låter den unge prinsen draga bort, att leta efter ett kostligt ögonvatten åt sin blinde fader. På vägen träffar han en hvit häst, som sedermera är hans hjelp och rådgifvare. Han kommer så fram till den underbara ön, erhåller vattnet, och omfamnar prinsessan, som vid afskedet förärar honom sitt strumpeband till en hugkomst. På återfärden blir prinsen förrådd af sina bröder, och kastas af sin fader i tornet, hvarest han sitter fången en rund tid. Slutligen anländer prinsessan med en mäktig flotta, och återfordrar sin fästeman. De begge äldsta konunga-sönerna gifva sig nu till skeppen, den ene efter den andre; men ingendera dristar rida öfver de dyrbara täckena, eller kan uppvisa det gyllene strumpe-bandet. Ändteligen återfinnes den rätte prinsen, sveket blir upptäckt, och bröderna undfå sitt förtjenta straff.
Ägarne funno för godt att öka inträdes-priserna, och sökte rättfärdiga detta steg inför publiken genom åberopande af sin dryga kostnad. Publiken påstod, att då deras privilegium är så godt som ett monopolium, de ej hade rätt att höja prisen på de theatraliska nöjena, som också vore en nödvändighets-vara. Ägarne lade sina räkningar inför en Comité af ganska ansedde män, ibland dem Directeurerne af Banken, och denna afgaf ett offentligt utlåtande, att den beräknade vinsten ej gick till 6 procent af capitalet. – Publiken påstod, att Comitén ej intagit den stora aflöning, som John Kemble, Englands förste tragiske acteur och en af de förnämsta delägare i theatern förbehållit sig och sin familj. Ett annat klagomål var, att i den nya theatern funnes så många privata loger, och man ropade högt mot den oförskämdhet, att i en Britisk theater ej publiken skulle ha tillträde till alla platser. – Följden blef, då theatern öppnades, att allmänheten stormade så att ej ett ord kunde höras. Jag var der flera gånger, och en mer helvetisk musik af hvissling, skrik, buller af skramlor, lurar, horn m. m. har jag aldrig hört. Jag har sutit bredvid gamla, tjocka herrar, som oförtänkt stått upp och blåst på barntrumpet, så att de blifvit röda i det feta ansigtet. Kemble framkallades, förklarade sig, återkallades och borthvisslades. Theater-Directionen försökte bruka våld mot ofoget. Det gjorde blott saken värre. Åskådarne mötte våld med våld. Man skrek högt öfver kränkningen af Engelsmäns rättigheter. Man öppnade subscriptioner för dem, som af policen blifvit dömda till plikt eller fängelse. Old prices (de gamla prisen) var allmänna ropet. Theaterns medhållare kallades N. P. (New Prices, nya prisen). Motpartiet tog namn af O. P. Man slog O. P. medaljer, att bäras om halsen, då man geck till theatern. Man hade O. P. näsdukar, O. P. hattar, O. P. mössor.
Vaktmästaren är ständigt fästad uti Hofrättens förmak. De 3:ne hofrättsposterne äro ej till räck I ige för beliofvet. En hofrättspost bör alltid vara till hands för hvardera af Hofrättens fyra divisioner. Den femte erfordras för uppassning åt secreteraren, adovocat-fiscalen, vice advocat-fiscalen, aetuarien, registratoren och archivarien gemensamt. Hofrättsposternes tjenstgöring har blifvit ökad derigenom, att, efter vestra förstadens i Jönköping utvidgande, flere af ledamöterna och tjenstemännen dit utflyttat, hvaraf följer, att hofrättsposterne hafva längre väg och behöfva mera tid, än förut, vid kringbärandet af expeditioner och andra handlingar, fortställandet af kallelser o. s. v. Sedan Hofrätten numera erhållit en Deri a Maj e. ra. 79 egen större brandspruta, vid hvilken äfven Hofrältens vaktbetjening blifvit anställd till tjenstgöring; och uti reglementet för denna spruta derjemte blifvit stadgadt, att en afhoflätlsposterna skall stiindigt vara tillstädes uti hofrättshuset äfven om nätterna : har vakthetjeningens tjenstgöring likaledes blifvit ytterligare utvidgad. Om, af den nuvar. ringa personalen, en eller flere sjukna , — och sådant är icke omöjligt, ty år 18>4 bortrycktes af choleran på en gång hela vaktbetjeningen, — så blir förhållandet än värre. Väl är det Hofrätten tillåtet att antaga ex t r a-vaktbetjening i mån af behofvet. Men desse kunna ej bindas till en mera trägen eller daglig tjenstgöring , utan motsvar. ersättning. De af ordin.-vaktbetjeningen, som sjukna, kunna ej, utan orättvisa, beröfvas det ringaste af sina förut nog klena inkomster. Detta missförhållande påkallar rättelse. Den förespeglade reorganisationen af hela just.väsendet torde väl icke omfatta äfven vaktbetjeningen i embetsverken. Och om Hofrätterne skola sönderstyckas på flera divisioner, så blir behofvet af ökad vaktbeljening ännu mera påtagligt.
S. D. Föredrogos Banko-Utskottets följande Utlåtanden och Memorial: N:o 40, i anledning af väckt fråga om prägling af guldmynt å 40 och 20 R: dr Riksmynt valör under benämning af enkla och dubbla Caroliner; Bifölls. N:o 4 4, i anledning af väckta förslag dels om indragning af sedlar å 4 R:dr R:mt, dels om utlemnande i rörelsen af sedlar å 2 R:dr Banko eller 3 R:dr R:mt och dels om skyldighet för Banken alt alltid i vexling tillhandahålla hela specier. Utskottets hemställanden i detta Utlåtandes särskilda punkter biföllos. N:o 42, i anledning af väckt motion om förändrad beskaffenhet af RiksBankens och de Enskilda Bankernas sedlar; äfvensom om upphörande af prägling af silfvermynt å lägre valör än 25 öre; Bifölls, hvaremot N:o 44, angående sältet för behandling af frågan om Bankovinstens användande; Afslogs. Bih. till B. St. S. D. Efter skerid föredragning biföllos Stats-Utskottets nedannäinnda Ut låtanden : Nio 38, i anledning af väckt motion om tillgodonjutande af rätt till skattefrihet för socken-allmänningar (begge momenterna); N:o 39, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns kurhus begagnad tomt; Nio 40, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition om anslående af f-dels mantal Nio 1 Törnestorp till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi af Skaraborgs län i stället för nuvarande Kronofogde-bostället 1 mantal Nio 8 Stenstorp frälsegården; Nio 41, i anledning af väckt motion om grundräntornas kapitalisering; Nio 42, i anledning af väckt motion, angående indragning till Kronan af kungsgården Ollestad; Nio 45, i anledning al väckt fråga om ersättning af allmänna medel lill innehafvaren af Komministers-bostället
Ty de, som en villoanda hafva, skola taga vid förstånd, och de bladdrare skola sig lära låta. Ve de affälliga barnen, säger Herren; de som rådslå utan mig, och utan min Anda beskydd söka, samla synd öfver synd; De som draga neder uti Egypten, och fråga intet min mun, att de skola stärka sig med Pharaos magt, och beskärma sig under Egypti skugga. Ty Pharaos starkhet skall eder på skam komma, och det beskydd under Egypti skugga till försmädelse. Deras Förstar hafva varit i Zoan, och deras bådskap äro till Hanes komne. Men de måste likväl allesamman på skam komma, öfver det folk som dem till intet bestånd vara kan, antingen med hjelp; eller eljest till nytto; utan allenast till skam och hån. Detta är tungen öfver de djur, som draga söderåt; der lejon och lejinnor äro, ja, huggormar och brinnande flygande drakar, uti bedröfvelses och jämmers lande. De föra deras gods på fålars rygg, och deras skatt på camelers rygg, till det folk som dem intet till nytto vara kan. Ty Egypten är intet, och dess hjelp är fåfäng; derföre predikar jag eder deraf alltså: Rahab skall sitta stilla dertill. Så gack nu, och skrif detta för dem på en taflo, och teckna det uti en bok, att det må blifva evinnerliga och utan ända. Ty det är ett ohörsamt folk, och lögnaktig barn, som Herrans lag icke höra vilja; Utan säga till Siarena: I skolen intet se; och till skådarena: I skolen intet skåda oss den rätta läron; men prediker oss ljufliga, skåder oss bedrägeri. Viker af vägen, öfvergifver denna stigen; låter Israels Heliga återvända när oss. Derföre säger Israels Helige alltså: Efter thy I förkasten detta ordet, och förtrösten uppå försmädare och förförare, och förlåten eder deruppå;
Genom antagande af denna delningsgrund, skulle likväl kunna inträffa, att en mindre hemmansegare, om hans egor innehade ett aflångt läge, finge vidkännas en ökad stängselskyldighet, äfvensom de jordegare, hvilka vid verkstäldt egoskifte fått taga af den sämre jorden till större vidd, än de, hvilka erhållit sina egor i flere särskilda lotter, icke allenast komma att vidkännas dessa olägenheter, utan äfven den af ökad stängselskyldighet. Dessa betänkligheter, som äfven legat till grund till förslagets underkännande af föregående Ständer, äro ock i Utskottens tanke af den vigt, att de ej kunna förbises, och då olägenheten af den nya delningsgrunden synes Utskotten öfverväga dess fördelar, få Utskotten vördsamt föreslå, att framställning arne om antagande af ny stängsel-lag, byggd på hälflen-principen, ej må af Rikets Ständer bifallas. Och enär samma skäl, som gälla emot berörde delningsgrunds antagande i Riket i allmänhet, äfven äro giltiga i afseende å dess tillämpning på Gottland, hemställa Utskotten, att Olof Lagergrens motion, att de på ofvannämnde grund byggde byordningar må tillerkännas kraft af lag för stängselskyldig hetens utgörande å Gottland, jemväl må lemnäs utan afseende. Utskotten öfvergå härefter till Pehr Erik Anderssons förslag, att, då ett hemman med skog, beteshage eller utmark möter annat hemmans åker eller äng, egaren af sko gen eller betesmarken bör i stängseln deltaga efter den grund, som i afseende på hägnadsskyldighet särskilda byar eller hemman emellan i allmänhet finnes bestämd, eller, om ett sådant stadgande ej skulle finnas lämpligt för hela riket, det måtte antagas för Westmanland.
L. S. B:m. Robert v. Rosen. L. S. 357. Fr. Fh. Klingspor. 363. E. W.M.v. Wu rtemberg. L. S. L. S. 273. Friherre Hermelin. 277. L. A. Mannerhejin. I-:m. II. W. Iser hjelm. L. S. L: S. S79. Fr. Ant. Wrangel af Scnisis. 394* Frih. Boye. •L. S. F:m. Carl v. Wahrendorff• L. S. 318» Friherre Liljehorn. 320. 2V7/s Brauner. B:m. A. G. Silverstolpe. L. S. L. S. 321. Friherre Tawast. JFullm. C. Carlheim Gyllensköld. L. S. 324- Friherre Ehrenheim. Bullm. J. Ludv. Von Ehrenheim. L. S. 327. Eric af Wetterstedt. 337- Frih. Adlersparre L. S. F:m Frih. Lars Hjerta. L. S. 341* 51G Den 9 Augusti 341.' 0. 15. Lagerheim. 1. F. Lilljehöök'. L. S. L. S. 7. B. Frans Sparre af Rosvik. 11. Bonde. Xi. S. Flin. Axel v. Wahrendorff. L. S. 13. Natt och Dag'. 528. G. Snoilsky. F:m. Claés Gaby. Bergenstråhle. L. S. L. S. 51. Jac. Fredr. Roos. 54. A. T. Gyllencreutz, L. S, L. S. 6 6. Lilljehöök till Gällared. 70. Kafle. F:m. Joli. F:m. Kuylenstjerna E. Mi L. S. L. S, 105/Falkenberg. M. G. 183. Dufva i Westergöthland1 LS. Fan.
Bruket har tillverkat jernplåt af alla slag, såväl gröfre för fartyg och ångpannor, som mindre för taktäckning med mera, samt dessutom knippoch bultjern, ämnen till stora axlar, gruftrud, machinspik, sågblad och annan manufaktur. Vid puddlingen har endast ved varit till brännmaterial använd, men vid puddeljernets vallning, uträckning och vidare förarbetande har man användt ved och stenkol ömsom, äfvensom vid skrosmältning trädkol blifvit begagnade. Vid Skultuna messingsbruk har plåttillverkningen blifvit utvidgad för fabrikation af så kallad Muntz förhydnings-metall. I afseende på grufvebrytningen i Länet under ifrågavarande qvinqvennium, har för dess förbättring föga blifvit afgjordt af det myckna som erfordras, utom i trakten af Riddarhyttan, hvarest koppargrufvornes skötsel blifvit förbättrad, samt genom ett klokt och ihärdigt bearbetande af länge ödeliggande och misskända jernmalms-tillgångar, en helt och hållet ny tackjerns-tillverkning blifvit bragt å bane, uppgående årligen ända till 7,000 Sk®. Antalet af arbetare, som egentligen äro sysselsatte för grufvornes, bergverkens och brukens drift, har i sista berättelsen blifvit beräknadt till 3,000 ä 3,500 perso - 24 ner. Under nu ifrågavarande qvinqvennium har detta antal icke blifvit förminskadt, utan tvärtom något förökadt. Beträffande de fabriker, bruk och öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, anmärkes följande: 1:o Tegelbruken. Deras antal har enligt tabellen blifvit sedan sista berättelsen förökadt. Tillverkningen är i stigande och afsättningen god. 2:o En vadmalsstamp i Strömsholms fögderi, utom den på Arboga stads område. 3:o Fyra lädergarfverier på landet, utom dem som finnas i städerne. 4:o En reparationsdocka vid Hjelmare kanal. Uti denna docka hafva, under de lem sista åren, 13 fartyg öfver 5 lästers drägtighet årligen per medium undergått större och mindre reparationer, nemligen 2 ångfartyg och 11 seglande fartyg.
Det är möjligt, och jag vill icke bestrida det, men exempel från Sverige deremot visa huru ringa benägenhet hos allmogen finnes för det större och bättre myntet 8 sk. b:co i silfver. Ilon är rädd för dessa små myntstycken, hvilka, i händelse de nedfalla i något hål på den fasta vägen, kunna förkomma, och då sådant kunnat hända inom sjelfva Bankolllsk., såsom Hr Björnstjerna omnämnt, måste det inträffa ännu oftare för allmogen, hvarföre hon med synnerlig begärlighet och myckel heldre emottager 4 sk. kopparstyckena, hvaraf, på sätt redan uplyst är, på den korta liden af 2 år 50,000 r:dr blifvit uttagne ur Banken. Gr. Lagerbjelke har sagt, att bästa beviset på allmogens belåtenhet med det föreslagna nya myntet skulle ligga deruti, att BondeSt. redan bifallit förslaget. Jag skulle erkänna detta bevis, om icke det förhållande jag nu upgifvit ägt rum, och om Sveriges rikes BondeSt. verkligen vore identiskt med hvad man i dagligt språk menarmed 5 H. 30 466 Den 16 April f. m. allmoge eller Svenska bönder, men för en så kunnig man, som Gr. Lagerbjelke, kan det icke vara obekant, ali denna identitet längesedan uphörl, och att emellan de båda klasserna BondeSt. och allmoge är en väsendtlig skillnad. När är 1848 bos BankoFullmäktige, iblaåd hvilka jag då var tillstädes, fråga förevar om småsedlarnes afskaffande, hvilket Fullmäktige emot mitt bestridande tillstyrkte, hade Fullmäktige den rigtiga åsigten, att föreslå BankoUfsk., att en förändring måtte äga rum med det Svenska silfverrnyntei, så att de högre mynt-valörerne skulle innehålla finare silfver, hvaremot de lägre borde göras underhaltige eller tillblandning af koppar i desse sednare mynten vara nätt och jemt så mycket, som erfordrades för att betäcka kostnaden, hvarigenom man afböjde de förfalskningsförsök, som med Danska riksmarksstyckena blifvit anställde, och hvarom Gr. Lagerbjelke här ordat.
Anslaget till socken-kartors upprättande: — 40 Ar 1854. Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Credit. Utgift: För kartor och beskrifningar m. m. 2,489: 16. — 4,507: Balans till påföljande år: Landtmåteri-kontorets bötes-medel: Debet. Balans från föregående år: Vlot dessa redogörelser har någon a kommit. Mot dessa redogörelser har någon anmärkning hos Revisorerne icke före o o o — 41 — Ii ongl. IPost-verfeet. Räkenskaperna, hvilka för båda revisions-åren undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, med anmärkning, redovisa inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Porto för inrikes samt Norska, Finska och Rysska brefvexlingen 511,976: 46. — 492.146: 5. 8. Hälften af portot för med fartyg och diligenser befordrade bref 6,397: 5. 1. Porto-afgift för brefvexlingen medelst telegrafinrättningen 1,186: 1,296: 32. Sir 892,863:11. iT 904,177: • ~ Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: Afkortningar och afskrifning ar: Förskjutna skjutsoch traktaments-kostnader — —■ 107: 26. 10. Provision för försålda frimärken Porto-andelar för med ångbåt och diligens ankomna bref Sä - rner : Aflöning Pensioner Indragnings-stat Kontors-, stalloch hushyror samt posthusens underhåll och onera Postiljoners traktamente
Ack – hvarför är du icke som andra? Alla tala illa om dig, alla rycka på axlarna åt dig – och jag vet ju, att din fars förbannelse hvilar öfver dig. Därför är du en fredlös man. – Jag har icke mod att bli din hustru – utstötas från allt umgänge med hederliga människor jag skulle icke kunna uthärda det. Han rycker till, så häftigt som om han bränt sina händer, rätar upp sig och vänder bort ögonen med ett uttryck af förakt. Och nu talar han åter så sakta, som om tankarna själfmant toge form, men hvart ord blir till en nål i hennes kött. – Den kvinnan har jag älskat! Hon var husvill, och jag gaf henne härberge i min famn! Hon var hungrig, och jag närde henne med mitt blod; hon var frusen, och jag värmde henne med mina smekningar! Hon smög sig ofta till mitt hjärta, och hon sade, att det var kärlek, som dref henne; men var det kärlek – då är kärleken endast ett nattens barn – ty när hanen galit, var kärleken så stendöd, att hon knappast vågade hälsa mig på gatorna! Det kom sig af hennes blygsamhet. Hon är så blygsam, att hon rodnar, då någon nämner mitt namn om dagen; men hon rodnar aldrig öfver det, som drifver henne i mina armar om natten! Jag har varit en rodocka för hennes sinnen, god nog om natten men icke om dagen – en älskare, som hon icke vågar erkänna och hon förebrår mig, att jag icke tror på kärlek! Hon har rest sig upp och hennes händer famla, skälfvande, omkring halsen för att återställa ordningen i hennes toalett. Hon är flammigt röd under pudret, som om han slagit henne, och hennes öron lysa som blod. – Jag måste gå nu! säger hon brådskande. Hon har ifört sig sin kappa och fäster det täta floret framför ansiktet – Jag vill icke längre lyssna till dina förnärmelser. – Förlåt mig, madame, det var visst icke min mening att förnärma er! Men jag känner mig själf så outsägligt förnedrad! Och aldrig förr i hela mitt lif har jag blygts för mig själf så som i detta ögonblick.
tillförene haft, men torde i litterär förtjenst väl kunna anses temligen jemngoda med företrädame. Att Valerius nu uppbär ungefar tredjedelen af hvad han förut egt som arTendator, — och att Ling erhållit lumpna 200 rdr efter Hadorph, bör väl ingen missunna dem. Mig lyster deremot att se, hvilka bland akademiens ledamöter artikelförfattaren önskar se favoriserade framför de ofvannämnde, såsom egande på en gång.större litterär förtjenst och större behof — ty båda dessa omständigheter lära böra tagas i betraktande. Jag är emellertid ledsen på artikelförfattarens vägnar, om han tillhör akademien — och någon utom den lärer ej bry sig om detta ämne. Han kan ej vara någon af de ofvannämnde — ej heller någon. af Deras Excellenser — ej heller Rosenstein och Hagberg, derom är jag förvissad. Han blir då väl ej så svår att gissa. Men han bör se sig före, att resultatet af hans anfall ej blir motsatsen af hvad han väntat, nämligen uppdagandet af det förhållande, att favoriseringcn (ifall en sådan egt rum) möjligen snarare tillhört &gt;den gamla goda tiden », än den närvarande, då akademiens pensionslista hvad dag som helst kan framläggas i tryck, utan att det allmänna omdömet deri skulle — som jag tror — vilja förändra en siffra. » senare uppdraget, att bespeja landshöfding Nordins handlingar, utlåtelser och umgängen m. m. Vi vilja härvid endast upptaga oss med att utreda en af de anmärkningar, som deri förekomma mot rektorn vid Falu skola; Johan Eric Brandberg, som i flera år varit hans lärare. Om Brandberg meddelar teol. doktorn J. F. Munck-tell i Westerås stifts herdaminne: » Han blef rektor 1783. Skickligare rektor har troligen aldrig förestått Falu skola och måhända ej mången annan. Hans goda lärosätt och ordning hade ock motsvarande frukt. Han behöfde ej stränga medel att vinna lydnad och respekt Med blotta åsynen och ett afpassadt ord var nog att tillrättavisa. »
Först serskilda Jägare-kompaniers inrättande på de flesta infanteri-bataljoner; derefter deras afskaffande. 6:o. Först inrättandet af en Raket-korps; derefter dess afskaffande oell fyrverkare-korpsehs inrättande. 7:0. Först inrättandet af Instruktions-bataljoner för infanfanteriet; derefter deras uphörande. 8:o. Först införandet af lansar vid 2:ne Kavalleri-reg:ten; derefter deras bortläggande. 9:o. Först påbörjandet af befästning af Stockholms avenyer; derefter, och sedan arbetet med betydlig kostnad flere år fortgått, afbrytande deraf och rasering af det upförda. 10:o. Först inrättandet af ett allmänt passevolans-kommissariat, derefter dess afskaffande. 11:0. Fyrfaldiga förändrade och återförändrade modeller ä armeens vapen, hvaribland, tyvärr, en förändrad kaliber för infauteri-gevär. 12:o. Försl en; derefter en annan; sedan en tredje nära allmän uniforms-förändring, samt flera hundra allt fortgående partiella. 13:o. Bestämda befordringsföreskrifter i 1819 års tjenst3 H. 7 f 98 Den 11 Januari. göringsreglemente, men hvilka i verkligheten, {sedan d. 10 April 1848) icke blifvit efterföljda. 14:o. Fiirst förökning af Krigs-akademiens klasser, ifrån fyra till feni-, derefter {sedan d. 10 April 1848) deras återförminskning till fyra. 15:o. Forst antagandet såsom princip, att ej utdela högre titlar än som åtföljas af verkliga befattningar; derefter (sedan d. 10 April 1848) frånträdande! af nämnde princip och utsträckandet af litelväsendet till en förut knappast upnådd höjd. 16:0. Först indragning af samtlige sergeants-befattningar vid tntgardes-reg:lena; derefter {sedan d. 10 April 184S) propos. om anslag till deras återbesättande. 17:o.