Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En enda egenskap ger åt hans beställda rimsmide någon rätt till aktning, på samma gång som den gör heder åt hans hjertelag. Det är en viss oförställd godmodighet, en oskrymtad upprigtighet; hvad han säger, tycks alltid vara verkligen menadt. Också berättar Broms, att hans hand städse var redo ”till tjenst, ej till förtjenst”; att han, utan all vinst-beräkning, ”tjente androm med det Gud täckts honom förläna”; och att han hade ”så förbundit sig mång’ hjertan i vårt land”. Detta öfverensstämmer ock noga med hans egen försäkran i ett grafqväde, der han börjar med bedyrande, att han, ”fast nödgad att på vers så mycket skrifva”, ännu ”ej uthängt rimsmidarskylten”, och fortfar: Men när min hand sig till den sysslan länar, Det endast då för denna orsak sker: Att saken sjelf, ell’ folket, det förtjenar; Ell’ ock, att man mig tvingar eller ber. Förr vill jag dö och se mitt hjerta blöda, Än lockad, lejd ell’ sjelfmant gå åsta’, Att ge beröm åt lefvande och döda, Som ingenting berömvärdt sjelfve ha. Ett diktadt lof, en konstig lögn att smida, Bevar’ mig Gud! fast jag fick gull som gräs; Hos mig, som skref, det efteråt skull’ svida; Och mellertid förarga den, som läs. Redan detta ställer honom högt uppöfver massan af hans rimmande samtida. Han var dock ingen fal lakej-själ, som de. Men onekligen ägde han ock större skaldegåfvor, än de. Visserligen äro hans utförligare stycken mestadels platta och på allt vis osmakliga. Hans psalmer bli ej sällan slagdängor; i sina gift-qväden behandlar han kärlekens och äktenskapets mysterier föga delicatare, än Lucidor, ehuruväl med en smula mer vilja att vara anständig88; och hans grafsånger äro njutbara blott så ofta de stupa ned i det löjliga, – hvilket gerna sker just då, när de sätta på sig den högtidligaste uppsynen.
Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Atl. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara Hr von Hart* niansdorffs förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han funnit nej hafva varit öfvervägande, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Upplästes till justering och godkändes följande voler:»- proposition: Den som anser, alt R. o. Ad. hör såsom sin gemensamma tanke förklara Hr von Hartmansdorff» anmärkn. vid Coust.- Utsk:s förslag i mein. N:o »3, voterar ja; den det ej vill, voterar nej’» Vinner nej, kommer Coust.Ulsk:s förslag all hvila oförändradt lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, spm föijer; Ja — 5o, Nej — 58. Föredrogs ånyo Coust.Ulsk;s ilen 1 och i5 dennes på bordel lagda mein. N:o 24, med förslag lill ett nytt mom. af 28 §;n Reg.F:m. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Emot sjelfva syftningen i Utskrs förslag har jag ingen annan anmärkn. att göra, än den, att det icke bör betraktas som en fullständig naturalisation; men i afseende på redactionen får jag hemställa, huruvida icke i ordställningen: ”Utländsk man, sorn "varit inom Riket under tio år bosatt” ike., ordet ''under” borde utgå, emedan det kunde tolkas så, att den, sorn mindre tid än 10 år varit inom Riket bosatt, skulle få den rättighet här omtalas, enär jag tror att blott ”10 år” uttrycker detsamma. Utsk. har äfven föreslagit , all den 28 §:u skulle få ett nytt moment.
Efter slutadt Riksmöte aflägger Ridderskapet och Adeln nu hos Eders Kongl. 3VIaj:t dess underdåniga Afskedsuppvaktning, och frambär med vördnad uttrycken af den tillgifvenhet, som vid alla tillfällen utgör Ridderskapets och Adelns sällhet att till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet framställa. Många voro de band, som förenade Eders Kongl. Maj:t med Svenska Folket; och Eders Kongl. Maj:t har allt mer och iner sett utvecklas den tillgifvenhet, som Nationen för Eders Kongl. Maj:t hyser och vid alla tillfällen önskar att tillkännagifva. Eders Kongl. Mai:t var således redan af Folkets kärlek hyllad; och den högtidliga handling, som, af förre Ständer önskad, under detta Riksmöte gått i fullbordan, har endast gifvit ökad styrka åt denna kärlek, och förnyade bevis af trohet och tillgifvenhet. Vittnen till denna handling, hafva Den 19 Mars e. m. 4*3 äfven Ridderskapet och Adeln instämt i förbönerne för Eders Kongl. Maj:ts sällhet; och Ridderskapet och Adeln hoppas lifligt, att dessa förböner alltid skola uppfyllas. Ridderskapet och Adeln anhåller, alt Eders Kongl. Maj:t täcktes vid detta tillfälle emottaga förnyade uttryck af Ridderskapets och Adelns underdåniga önskningar för fortfarandet af Eders Kongl. Maj:ts lycka och välgång; och Ridderskapet och Adelil vågar derjemte försäkra, att de alltid med glädje skola omfatta hvarje tillfälle att för Eders Kongl. Maj:t nedlägga bevisen af den vördnad, trohet och tillgifvenhet, som af Ridderskapet och Adeln delas gemensamt med alla Sveriges öfrige inbyggare. Ridderskapet och Adeln anhålla i underdånighet, att i Eders Kongl. Majrts Nåd alltid få vara inneslutne. 4:o Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens tal vid afskedsuppvaktningen hos Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan: Högborne Furste, Sveriges och Norriges Kronprins!
Då man jemför Ulsk:s hemställan i detta hänseende med hvad vid förra riksdagar brukligt varit, så finner man att ordalagen förr och nu ytterst nära sinsemellan öfverensstämma, och det har iakttagits derföre, att denna § icke har innehållit och icke heller nu år föreslagen att innehålla något annat än ett faktiskt tillkännagifvande, då nemi. R. St., efter förrättad granskning af Statsråds-protm, förklara ansvarigheten hafva uphört; och detta måste vara sanning, då icke någon af de framställda anmärkn:ne hafva vunnit åtminstone 3 Stånds bifall. Således tror jag all Exped. Utsk. haft rättighet och pligt att inkomma med de förslag - D en 22 Augusti. 369 slag som föranledt den slutliga hemställan hvilken utgör föremål lör den förhanden varande öfver läggningen. Nn är händelsen att B. o. Ad. samt PresteSt. godkändt Exped.Ulskrs förenämnde förslag; hvaremot desamma återremitterades af Borgareoch Bondesen jemte en i äranel hos BorgareSt. förd, vidlyftig diskussion, af hvilken det visade sig att BorgareSt. önskade att dess vid behandling af decharge-hetänk. framträdda åsigter måtte i förevarrde skrifvelse och § inflyta, eller att åtminstone så mycket, som var öfverensstämmande i Borgareoch BnndeStms beslut måtte i denira § i Riksdagsbeslutet, äfvensom i skrifvelsen, anmälas. BondeStts diskussion, hvilken åtföljde dess återremiss af samma §, ådagalade, alt sistnämnde Stånd icke underkände riktigheten af den underd. skrifvelsen och motsvartde § i Riksdagsbeslutet, sådana de af Exped.Utsk. blifvit upställda, men att Ståndet likväl önskade ett tillägg till omförmälande af livad BondeSt. särskildt i detta ämne beslutat. Att Ulsk. nu, vid emottagande och handläggning af dessa ålerremisser skulle hafva förbisett något sitt åliggande, på sätt Gr. Lagerbjelke förmenat, kan jag ingalunda medgifva.
* Af d: r Brändes ha vi till följande häfte att vänta en uppsats om den nyare svenska literaturen. Ofvanstående artikel behandlar Heine fr&amp;n en ny sida, hvilket må särskildt bemärkas af dem, som hört d: r B: s föreläsningar öfver Heines skaldskap.böcker nu för tiden sä ofta som hans, och intet namnes med större beundran. Oupphörligt framkastas i de större samhällena den frågan, huru man skall bete sig, för att bilda en alldeles utsökt boksamling af hundra de bästa böcker som iinnas. Svaren lyda naturligtvis mycket olika. Men i alla romanska och slaviska land skall Heines namn vara ett af listornas främsta. I England finnas vanligen på listorna 90 engelska böcker och 10 utländska, men Heinrich Heine är bland dem. I Tyskland äro omvändt 90 af böckerna tyska, deri inbegripen en så godt som annekterad Shakspeare, men i våra dagar påträffar man i regeln icke någon bok af Heine. Tron på, att det kan finnas hundra böcker, som alla menniskor helst borde läsa, en tro som förskrifver sig från den protestantiska föreställningen om att det gifves ett kardinalverk af detta slag, är en barnslighet och frågan är intressant blott för så vidt den visar, hvilket rent opersonligt bildningsideal föresväfvar den frågande och dem som naivt inlåta sig på svar. Lärorikt är det emellertid att se, huru svaren i vissa bestämda fall hafva lydt om Heine. Man påminner sig kanske den tyska pressens öfverrask-ning i §or, då en mängd engelska listor offentliggjordes och Heine fans på dem alla, oftast af alla tyska författare; ty det fans listor, på hvilka icke förekom en enda bok af Goethe. Hvad man i det nya tyska riket har att förebrå Heine, är så mycket att det icke låter sig i korthet uppräknas: först hans kärleksförhållande till Frankrike och dermed sammanhängande » frivolitet ». Dernäst hans ogerman iska ursprung och qvickhet, hans känslighet, hans tokerier och uppsluppenhet. Yidare det utmanande sätt, hvarpå han lade sin hedendom i dagen.
1437 som innefattar werklig förhöjning a Sjö-Tullen, icke synes kunna aga rum, hwaremot säkre anledningar sig förete til det hopp, at en dylik förhöjning a Sjö-T"llen lärer utan swarighet kunna utgå , halst dels den rättighet nu mera blifwit til E« der Kongl. Mahr i underdånighet öfwerlaten, at emellan denna och nästa Riksdag efter förändrade förhallanden fran en Miikel til en annan öfwerfiyrkg Sjö-Tullen, i den man Eder Maj:t stulle finna någon af dem dermed för högt betungad, dels siere Artiklar, som förut warit til införfel förbudne, hädanefter komma at med Tull beläggas, hafwa Riksens Ständer, wid betraktande häraf, icke funnit anledning til någon ändring uti hwad deras afgifne underdäniga Betänkande härom innehäller. 2:y. At i beräkning borde tagas den förhöjda kostnaden af en efter Landt-Tullarnes afstaffande högst angelägen och oundwiklig ucwidgning af Sjövch Gränse-Tullssamt Kustbewakningen, och nödige medel derril anflas. Riksens Ständer kunna wiherligen ej annar än medgifwa, at denna kostnad oundgängeligen erfordras, och anse derföre, at de 66,000 R:d., hwilka för närwararande äro assam til Landr-DillsBetjeningens aflöning, men fom, efter hwad i underdånighet anmält blifwit, stulle wid Betjeningens afgång indragas, och komma Landet samt Städerne til godo, böra afstas til Eder Kongl. Majus Nådiga ^position , at dermed bestrida de Utgifter, som stola anwandas til en förbättrad
— Kongl. Maj:t, som ansett tiden vara inne för en mera full ständig tillämpning af de till handelns lättnad syftande grundsatser, hvilka redan en längre följd af år varit af lagstiftaren godkända, änskönt användningen funnits endast småningom eller öfvergångsvis böra inledas, har, under sådan hänsigt och för att underlätta Rikets Ständers öfverläggningar angående tullbevillningen, låtit verkställa en sådan omarbetning af nu gällande tulltaxa, att, med iakttagande såsom hufvudgrund af all den lättnad för handelsrörelsen, som skäligen funnes kunna sammanstå med afseendet å öfriga samhällsbehof, den största möjliga enkelhet i uppställningen måtte, till betryggande derjemte af kontrollernas verkställbarhet, varda beredd. Efter sorgfällig pröfning af det i följd häraf utarbetade förslag. lliU. lill Ii. St. Skrifvelse, N:o 40. har Kong!. Maj:t, som hufvudsakligen gillat de dervid framställda åsigter, oell enär, med vissa jemkningar, de föreslagna tullbestämmelserna synts Kongl. Majit tillfredsställa de med dem afsedda fordringar, att, utan handelsrörelsens öfverdrifna betungande, bereda säväl skydd för de inhemska näringarna, som nödig inkomst för staten, nu velat öfverlemna detta vigtiga ärende till Rikets Ständer, för den behandling, som af dem är beroende; i hvilket afseende förslag till förnyad tulltaxa, upprättadt i öfverensstämmelse med de af Kongl. Majit vid frågans föredragning fattade beslut, till hvilka de särskilta motiverna finnas utvecklade i det inför Kongl. Majit vid tillfället förda protokoll, härjemte till Rikets Ständer öfverlemnas, hvarförutan öfriga till målet hörande handlingar komma att Bevillningsutskottet meddelas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. A. Munthe.
Ma ga-iris Uirectioncn bör ej vara ett Collegium, utan förestås af en enda Chef, som lyder under Inrikes, Ministern. Tullstyrelsen torde vid denna Riksdag få en annan Organisation, i följd af derom väckta motioner. KrigsHofrätten bör upphöra, och domsarätten öfverflytta» på Hofrätten, som vid nödiga tillfällen må kunna adjungera militaire Ledamöter tiU biträde. Serskildta. Utskottets Beta akan ien, 6<)i Ståtligen torde jag få yttra den önskan, att hvarje Minister vid årets slut borde utgifva en tryckt berättelse öfver , ärendenas gårig inom hans Departement. För öfrigt måste så väl Personalen och arbetsmethoden, som Lönevilkoren inom Collegiernas Departements eller Contoirs af Corn»litén granskas och stadgas. Man torde tycka, att en så stör reform ej är möjlig, men jag delar ej en sådan fruktan, så snart Författ ängarne derefter rättas och jemkas. Dessutom försvinner eri Instantie, hvilket skall befordra större skyndsamhet. Man torde äfven yttra farhåga' för en inrättning, hvarigenom ett helt Collegii makt skulle läggas i en enda Chefs eller Ministers hand; men, jemte det ingen Embetsman ostraffadt får handla emot lagarne, och det i alla fafl är lika lätt att söka upprättelse a£ en, som af flera; så är dessutom i vår ConBtitution förvarad en Controllerande magt för Rådgifvare och föredragande inför Konungen. X hvarje Land måste Embetstnannens göromål controlleras af Regenten och Nationen, eller ock af Regenten ensamt. Den större magt, som Regenten i senare fallet fått sig uppdragen, måste i allmänheticke varadyrbar, emedan, om han ej förmår hindra Embetsmannens sjelfsvåld och förtryck, hans egen magt är i fara. Angående den så kallade LandtRegeringen torde ej vara mycket att ändra. — Likväl skulle man helt och hållet kunna indra» Serskildta Utskottets Betänka/iden - ga Jägeri-Staten och endast bibehålla någon mindre betjening, till vårdande af större KronoaUmänningsskogar.
Då varande Banko-Utskott hade för detta ändamål endast föreslagit 4,000,000 R:dr, hvilket förslag likväl blott af Bonde-Ståndet godkändes'; af de öfriga Stånden afslog Borgare-Ståndet helt och hållet denna framställning; PresteStåndet höjde summan till hvad som slutligen hlef Ständernas beslut, eller 5,000,000 R:dr, samt Ridderskapet och Adeln till 7,000,000 R:dr (Banko-Utskottets Utlåtande N:o N 55, pag. 47). Vid 1847 års Riksdag reducerades denna till Privat-bankernas ersättande anvisade fond till 2,500,000 R:dr, hvilket föranleddes af dåvarande Banko-Utskotts, af Ständerna ogillade, förslag att alldeles indraga denna fond, af den anledning, »att den sedan föregående Riksdag meddelade nya oktrojtiden för Privat-bankerne icke intill nästa Riksdag gick till ända». Man ser sålunda alt Ständerna till Privat-bankernas ersättande ursprungligen afsatt en fond dubbelt så stor som den för detta ändamål nu afsedda. Tror man sig likväl nu, då Bankens metalliska kassa är nära 20,000,000 R:dr, för detta ändamål icke kunna anvisa större belopp än det redan anslagna, hvilket endast är hälften af det man ansåg sig kunna anvisa, då denna kassa endast uppgick till 8,000,000 R:dr, så skall det dock visa sig, att man äfven med detta mindre extra tillskott kan ersätta dessa banker, utan att öfverskrida sedelstockens, vid 1844 års Riksdag fastställda, maximum. En blick på här vidfogade ur Bankens räkenskaper till större delen bemtade tablå skall ådagalägga detta: 4. 2. 3. 4. 5. 6. 7. Depositions-medel. Obegagnade Krediliv och LånefÖrlag. Privat-bankCrnas utelöpande sedlar. Bankens utelöpande sedlar. Summa sedelstock. Metalliska kassan.
Jag tror således, att all den »oggranhet, som fordras i ett för ägande rätten så vigtigt ärendes behandling, redan är jaktagen och får således för min del afstyrka bifall till Utskottets Betänkande, så vidt det angår det förslag att Enskiftes-mål skola af en serskild Ägodelnings-Rätt upptagas; hvarigenom endast ökade kostnader skulle förorsakas. Jag anhåller på sådan grund om återremiss af Ut* skottets Betänkande. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställ* de om Ridderskapet och Adeln ansåg ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af Grefve de la Gardies dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Herr Munk af Rosenschöld, Eberhard: I anledning af hvad Grefve de la Gardie nyss yttratt, anhåller jag få göra en Anmärkning. E - Den 4 April. 24* huru det visserligen är sannt, att, enligt En6kiftes-Förordningen, Gode Män skola deltaga i granskningen af Enskiftes• delningar , är det dock lika sannt att Enskiftes-delningar understundom blifvit verkställde af någon God Man hvarmed jag förstår den, som blifvit af Hemmans-ägare i Häradet behörigen vald , och icke den som blifvit af Kongl. Majus Befallnings-, hafvande förordnad, dervid varit närvarande. Denna af mig gjorde anmärkning torde äfven få återremissen åtfölja. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, att Herr Munck af Rosenschölds Anmärkning äfven mätte åtfölja den redan beslutade återremissen till Lagsamt Oeconomiae-Uskotten. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oconomiac-Utskottens den 16 sistledMartii afgifne samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver väckt fråga, rörande rättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne, att emellan alla Hamnar derstädes få Sjöledes obehindradt föra deras Producter. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Hvad jag nyss hade äran yttra, var i anledning af ett RiddarhusUtskottets Memorial, som jag nyligen haft tillfälle att se, der Utskottet, dock utan att klandra, anmärker, attRiddarhusDirektionen invalt till dess Ledamot en person, som väl icke var ordinarie Statssekreterare, men som varit tillförordnad föredragande inför Kongl. Maj:t. Jag vet dessutom, att vid förra Riksdagen tvist var, om sådane personer voro behörige eller ej till Ledamöter i Förstärkta Stats - 62 Sen 12 Junii e. m. Utskottet. Till förekommande af misstag af så väl de väljande, som de, hvilka pröfva vallistornes giltighet, tror jag derföre vara bäst, att namnen på de personer, som ej äro valbare, uppsättas på en serskild Lista. Herr Grefven och LandtMarskalken bar nyss behagat för oss uppläsa den Lista, som vid förra Riksdagen upprättades, men jag saknade der helt och hållit de personer, som, enligt hvad jag haft äran nämna, RiddarhusUtskottet, det må nu vara med eller utan skäl, ansett vara bland dem, som icke få valjas till sådane befattningar, som den ifrågavarande. Herr Hjerta, Gustaf: Jag kan ej förstå huru Herr Grefven och LandtMarskalken skulle kunna känna, hvilka bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter varit för tillfället tillförordnade Föredragande inför Kongl. Maj:t under loppet af de 5 år, hvilka sedan sista Riksdagen förflutit. Jag skulle derföre tro Herr Grefve De la Gardies förslag vara omöjligt att verkställa. En annan fråga är, om det är enligt med Grundlagarne. De nämna, så vidt jag vet, ingenting derom. Under Ståndets öfverläggningar kan ej någon fråga uppstå, som står i beröring med förenämnde personer. Om Grundlagarne utesluta Konungens Rådgifvare från deltagande i valen inom Stånden, så hafva de dock rättighet att deltaga i besluten; och här är fråga om att fatta be - Den 12 Junii e. m. 63 slut.
Redan för närvarande befinnes reparationsverkstaden vid Liljeholmen allt för inskränkt för det nuvarande behofvet, och man har derföre varit nödsakad att utvidga den provisionela verkstadsbyggnaden på lokomotivstallets bekostnad, som åter derigenom blifver alldeles otillräckligt, när lokomotivens antal vid lista trafikdistriktet nästa år kommer att ökas med dem, som erfordras för Norrköpingsbanan, samt ännu mera när Upsalabanan och sammanbindningsbanan genom hufvudstaden blifva färdiga. Styrelsen måste derföre vara betänkt på sättet för verkstadens utvidgning och definitiva anordning till en permanent reparationsverkstad för det lista trafikdistriktet. Någon bättre belägen lokal för en sådan än Liljeholmens egendom, som Slaten eger, har icke kunnat utfinnas, ehuru ändamålsenligt utrymme derstädes icke kan erhållas på annat sätt, än genom bortsprängning af en emellan banan och Årstaviken befintlig bergklippa af betydlig storlek. Kostnaden för detta arbete ersättes dock till någon del genom den fasta grund, som derigenom vinnes för byggnaden med dess tunga verktyg, och hvars beredande på annan plats sannolikt skulle medföra ganska betydliga utgifter. Detaljeradt kostnadsförslag har ännu ej kunnat upprättas, men efter de kalkyler, som blifvit gjorda, torde hela anläggningen, äfven innefattande byggnad för 38 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. materialförråd, tued beräkning a! för framtiden tillräckligt utrymme, kunna uppföras för 200,000 R:dr sådan som den til! en början erfordras. Härigenom skulle utrymmet i det nuvarande lokomotivstallet okas med plats för 4 maskiner och bristen i denna del sålunda blifva afhjelpt.
Man skall då finna, atfe de fel och brister, för hvilka 1810 års Bevill.' ningsStadga med skäl varit klandrad, här blifvit med sorgfällighet rättade, att, genom meds delta förbättringar, den föreslagna BevillningsLagen erhållit till sina föreskrifter mer enkel} het och tydlighet, och i Organisation för dess verkställighet mera kraft, säkerhet och styrka , och derigenom blifvit återförd från en vanställd skepnad till dess ursprungliga, med dess grunddrag öfverensstämmande syftemål ; en rättvis och jemn fördelning af Statsbördor-i ne. Då 18I0 års BevillningsFörfattning, med alla sina fel och brister, med en MinimiTariff, som låg i strid med hufvud-principen, med dess obestämda och invecklade föreskrifter för verkställigheten , utan allt biträde af nägon Capitations-afgift, likväl till Staten inbragte netto det belopp af 2 Millioner, hvarefter BevillningsTabellerna voro uträknade, hvilka icke blefvo förhöjda, fastän Bevillnini gen ökades med en half Million , utaf hvilken, vid Tabellernas upprättande, icke beräk^ nade men sedermera vidtagna åtgärd , brist till ett deremot svarande belopp naturligtvis skulle uppkomma, sd frågar jag: huru många anledningar mer visa sig ej då för ett sä* 358 Den 24 Martil, /. ni. kert och lyckligt resultat af ett arbete, som, grundadt på den erfarenhet 1810 års BevillningsStadga efterlemnat, i förening med den år i8<2 införde och i detta Förslag oförändrad bibehållna Capitations - afgift , icke niera framställer en bristfällig byggnad , utan ett fuliändadt helt, emot hvars säkerhet och verk. ställbarhet inga grundade skäl till tvifvelsmål mera finnas? L)e ojäfagtigaste vittnesbörd härom bära för öfrigt de i denna fråga från trye* ket utkomna Handlingar, dit jig hänvisar en hvar som vill göra sig den mödan, att i detta vigtiga ämne sysselsätta sin uppmärksamhet och tankeförmåga.