Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid fönstret stälde sig gårdsmannen, som var en tysker, och såg ut öfver fjället och slätten: där i klyftan skulle Senjens storbjörn komma som ett stort bylte med gnistrande ögon. Huru de skulle göra upp sina affärer i den tysta natten visste den store i höjden! Om han ändå hade skrutit mindre — om han hade låtit vara att lofva så stort, att Storbjörnen skulle dö för hans hand denna höst och denna vecka! Handelsmannen på Giboustad, hans gode vän, skulle grina åt honom flere år, om han icke höll sitt ord. Ett stilla tramp hördes. Det växte och kom närmare. Tyskens varma bön om ett uppskof till nästa natt hade vår Herre alltså icke hört! Björnen!! Där kom han utför sluttningen, utför backen. Han gjorde sig ingen brådska och hade ingen rädsla. Han stannade gång emellan och vädrade — stod mörk och tjock som en fläck i det månglänsande landskapet, målerisk och jovialisk. Natten förut hade han gjort ett besök i granngården och försökt sig på porkan, den stora slaktsuggan. Man hade väntat honom. Folk hade haft gevär och hållit sina ögon öppna. En åtel med själfskott hade placerats på lämpligt ställe, och det oaktadt ...! Så konstigt hade det tillgått, att själfskottet lossats af sig själft och narrat jägarne att löpa till — och under tiden var det som bamsefar var sta’ och tog porkans lif. Hon skrek i början för det hon tyckte det var farligt. Och då hon kände, att det gjorde ondt satte hon i väg med ett illvrålande, som hördes öfver halfva Senjen. Då kom folk och bamsefar gick hungrig till fjälls. Björnen stod ett stycke uppe i backen och vädrade med framsträckt hufvud. Gårdsmannen stod vid fönstret och såg på honom medan hjälten inom honom ropade på dåd och stackaren i hans inre grät och bad om uppskof till en annan natt — en mörkare. Käringens näsa pep och kved. En koskälla hördes från ladugården och strax därpå ett fnysande från bamsefar. Nalle satte i gång utför backen. Han gick rundt fjöset och såg sig om med en humoristisk kännaremin i ögonen.
Men, kan du göra dig begriplig min förskräckelse att vid min återkomst finna Rosa, den kraftlösa vanmäktiga Rosa, uti det yttre stora rummet djupt nedsjunken utom det lilla öppnade dubbelfönstret, derifrån hon nu med döende blick, girigt slukade hvarje för hennes öga sig uppenbarande föremål. "Himmel! Rosa! hvad gör du?" utropade jag, under det jag med den gränslösaste oro ilade till hennes sida och nu sagta, men kraftfullt drog henne undan de henne alltför känbart omsusande vårflägtarne; "hvilket företag! och huru har du väl hjerta att smärta dem som älska dig, med ett dylikt blottställande af ditt lif, blott för all tillfredsställa en otillbörlig ögonblicklig längtan." Jag kunde, hindrad af en våldsam mig påkommen darrning, ej tillägga ett ord, mina af ångest och ängslan frambrytande tårar, förklarade tillräckligt nog till hvilken grad mitt hjerta missbilligade detta steg. Rosa hade härunder, lutad emot mitt bröst, iakttagit den oafbrutnaste tystnad; hon upphöjde nu det täcka seraph-hufvudet, smög sin hand mot mina ovänliga läppar, och bad med den saktmodigaste, ljufvaste röst: "Vredgas ej, min ömt älskade trogna Mathilda! O! misstyck ej det företag hvartill den outsägligaste längtan efter skådandet af Guds natur, drifvit mig; ty, jag måste, jag måste ju likväl dö; jag känner det alltför säkert, jag måste snart, snart lemna eder alla! och", tillade hon med en suck, "allt, som gifvit mitt hjerta glädje och sällhet.
Har inte ni sagt mej, far, att jag kunne vare god nock te och med åt Inspektor Jernbom eller Länsman Knipmark eller sjelfveste Adjunkten hemme i sockna, om det komme derpå an? Ola. Tyst, säger jag dej, flecke! Det är skamligt, te låte fader Sven och mor Lisa höre tåcke storaktigt prat. Britta. Hvad orerer ni för slag? Sa' ni inte sjelf, när den der skräddergesälln frå Arvika fria te mej, att tåcke halfherrskap, som han, inte passa' sej åt mej, utan att jag antingen skull' ha en rektig herrkarl eller också en groft förmögen bonne. Sa' ni inte det, ni? Lisa. Bevars, bli inte så het, lelle Britta. Nu ska vi helse på Brukspatrons, som kommer der borte. TREDJE SCENEN. BRUKSPATRONEN, WILHELM, LOTTA ^komma från landsvägen^. PER och STINA ^ur stugan. Något senare kommer^ ERIK ^och stannar på afstånd^. De förra. Sven. Det var nu rektigt för rart, att herrskape va' så go' och inte försmådde te titte hit på midsommersvaka. Och all denne storfrämmaten frå Stockholm se'n! (^vänder sig till åskådarne^) Kors så öfverpräktigt! Tackar allraödmjukast, nådi' herrskap, som ville komme och se, hur det går te på bonnvis. Per och Stina, sätt fram stoler åt Patron och unge herrn och mamsell. Se så ja, var så go' och sitt ner, mitt herrskap. Du, Ola i Gyllby, sätt dej här med dotra din. Hvarför står du derborte i skym-unnan, Erik? Stig fram och hels' på herrskape och var inte så blyg åf dej. Wilhelm (^skyndar till Erik^) Ah, se der har jag dej ändtligen. Jag har undrat, hvarför jag ej sett till dej se'n jag kom hem. Hur är det med dej? Du ser inte glad ut. Sven (^infaller hastigt^) Åh, han har foll aldri varet anne än tyst och sluten.
I Städerna, hvar tilsynen och werkstalligheten af en försegling är lättare, synes Bränwinsredstapen deremot böra förseglas emellan hvarje lermin, svin för hwars och ens Bränwins - tilwerkning efter uträkning warder bestämd. Detta är hwad Hemliga Utffottet härutinnan trott sig böra förestå. Bränwinets nyttjande har blifvit en mana, och denna sinner likasom et förswar uki ciimLtets bestaffenhet, wid hwars härdhet Bränwinet anses styrkande, särdeles hos Allmogen, under det atailt, hwad i desi tilwerkning mgär, kan anwändas och blifwa til nytta, en del för menniflor och en annan för kreaturen. I öfrigt har Hemliga Utstottet til Kongl. Mastts Nådiga godtfinnande anmält desi underdåniga önskan och hemställan, at Brännan emot erläggande af förhöjd Tull, fritt kunde fä införas til Stockholm ifrän krovincerna deromkring, i likhet med hwad i andra krovincsr fker, til de i eller närmast dem belägna Städer, m. m.: at til besparing af icke obetydligt Quantum Spannemal, Krono-Brännerierna wid Wisby och Ny-Carleby kunde alldeles uphöra, och at, när antingen totalt förbud eller inskränkning i Bränwinsbränningen inträffar, Gripsholms och Furusunds Brännerier, sä framt ds icke äfwen kunna uphöra, i Räder maga inskränkas i samina proportion, som miudfkningen faller pä det öfriga Landet; hvarförutan Hemliga Utskottet i underdånighet anhällit, at Bränwins - bränningen l Götheborgs och Bohus Län kunde driftoas ester samma grunder, för Stad och Land, som, med undantag af Stockholm, i allmänhet arv antagna, samt det LontraÄ förfalla, som Kongl. Majrt och Kronan med Bryggaren äVcllmav derom ager.
En annan sak vore, om hon sutte för sig sjelf; men Den3 0ctober f. m. 57 men då lion har medhjelperskor, som ej erlägga något annat till Staten än sin skyddsafgift, då tyckes den här föreslagna afgiftcn, eller minst a rrdr broo, ej vara för hög. Jag anhåller derföre om bifall till Utsk:s tillstyrkande Uti denna punkt. Gr. Ha milton, Flenning Hugo Ludv.: Den anmärk n., sorn i förmiddags gjordes, rörde egentliga s. k. syjungfru!', som blott gå omkring och sy för dagspenning. Med dem torde förhållandet vara att de äro i sämre omständigheter. Hrad åter beträffar fruntimmer, som idka klädessöm med en eller flera medhjelperskor, så tror jag, i likhet med hvad den siste värde talaren anfört örn landsorterna, att förhållandet äfven i Stockholm är sådant, att de i allmänhet berga sig ganska väl. Hvar oell en, som är bosatt här, torde veta huru stor svårighet frunlimmerna vanligen hafva alt inom koitare tid få sina kläder färdiggjorda hos sådana personer, emedan de äro öfverhopade med arbete, och att de för sitt arbete taga väl betaldt, det torde äfven hvar och en känna Jag tror det således ej vara någon stor obillighet att jemföra dem med handtverkare. Beträffande åter dem, hvilka den i förmiddags gjorda anmärkn:n rörde, torde förhållandet vara annorlunda. Utskts förslag under bokslafven F bifölls, med de förändringar och rättelser, som i utlåt. N:o 27 finnas upptagna. Bokstafven G. Hr von Rosen: Sedan Utsk. tagit för grundsats alt ej låta arbetskarlar betala någon skatt, så kan jag ej finna skäl, hvarföre någon bevilln. skall erläggas af gesäller. De äro i samma predicament som de förra.
På enahanda grund och då likaledes nu gällande införselsafgift å hängslen utgör 33'/3 procent å tullvärdet, föreslås nedsättning deri från 2 r:dr till 1 r:dr 16 sk. för hvart dussin par. Jemte bibehållande af nuvarande införselstull å torr ingefära, torde afgiften å den insyltade varan, nu utgörande 16 sk. skålpundet, kunna, till vinnande af närmare öfverensstämmelse med norska tullsatsen, 10 sk. 7 rst, jemkas till 12 sk. skålpundet. Vid den till 5 procent å värdet stadgade tull för fältskärsinstrumenter synes icke något vara att erinra, likasom icke heller vid den för matematiska, optiska, fysiska och navigationsinstrumenter, ej specificerade, gällande enahanda införselstull; men med anledning af de ofvan gjorda förslagen, att »cirklar, passare och cirkelbestick» samt »kompasser», äfvensom »glasögon och lorgnetter», samt »andra slag» infattade optiska glas, borde inbegripas under matematiska eller optiska instrumenter, lära nämnde rubriker böra här införas, dervid tullafgifterna, förut bestämda till 25 procent å cirklar och glasögon, — till 15 procent å kompasser, — samt till 5 procent å rubriken andra slag optiska glas, dels böra på sätt ofvan är nämndt bibehållas utan ändring för kompasser, samt för cirklar, passare och cirkelbestick blifva beroende af tullen å det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, dels synas för glasögon och lorgnetter kunna jemkas till 20 procent, samt för andra slag optiska glas bibehållas vid den förra införselsbestämmelsen, 5 procent å varuvärdet. Beträffande dernäst musikaliska instrumenter, torde förenkling och sammanförande till färre rubriker af de flera nu specificerade slagen deraf lämpligen kunna äga rum, och föreslås för sådant ändamål följande förändrade redaktion och tullbestämningar, nemligen: Fortepianos, flygel—^ tafel-> med bibehållande af nuvarande tullafgifter. Harpor. j Positiv med 10 r:dr införselstull stycket.
B. b.) rörande en afskrifning uti Uti Umeå Magazins Räkenskaper å de så kallade Skånska GåfvoSpannmåls-medlen, N:o 207, (Bil. Litt. C. c.) om en år 182.2 yppad betydlig ProprieBalance hos Ma* gazinsFörvaltaren Renner i Lidköping. N:o 208, (Bil. Litt. D. d„) i anledning af åtskilliga Anmärknings - Puncter rörande Allmänna Magazinslnrättningens Förvaltning, samt N:o 209, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Afskrifning för ett Quantum Råg, användt till brödbakning åt Hufvudstadens fattige. 348 Fröt. Utdr. d. ig Junti 1823. Bifollos. Från Wällofl. BorgareStåndet: S. D. Då nu å nyo föredrogos så väl Statsutskottet Betänkande : N:o 180, i anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne Berättelser, rörande granskningen af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning för de sednare åren, som ock de vid Betänkandet bifogade särskildta Utlåtanden, lades det förstnämnde till handlingarna, och fattade BorgareStåndet, i afseende på de öfriga, följande Beslut: N:o 181, Litt. A. Öfver åtta särskilda Anmärknings-ptincter rörande Inrättningens förvaltning. Bifölls. N:o 182, Litt, B. I anledning af Anmärkning angående den till Italien 1821 verk. stälde export af Korn och Hafra. Det sednare alternativet, eller att Riksens Ständer böra emot Kongl. Allmänna Ma - Vrot, Utdr ä. ift Junii 1823. 349 gazinsDirectionen yrka ansvar, enligt 30 §. Riksdagsordningen, för det Directionen, då dess underdåniga Utlåtande till Kongl.
Skälen till deras upphörande har jag anfort i mitt första Memorial, och jag finner intet enda af dem vederlagdt. Det är just jag, som yrkaf, att Hagarne i Sverige och Norrige böra blifva likstämmiga, och jag grundar denna min fordran och mitt hopp på Regeringens vishet och den Regentens 1815* Andra Beredningens Project kraft, Den 5 Juli. kraft, som förenat dem. Jag hade för min del önskat, alt härom , frän Utskottet, hade skedt. en underdånig framställning till Konungen, med bifogad målning pä Gräns Allmogens hittills varande lidande och förtryck. Utomdess har jag inskränkt hela mitt påstående till den enkla rättvisan, att detta Folk, som bebor ett sterilt Farid, och ofta, om ej alltid, får nöja sig med barkbröd, och likväl nästan årligen aro utsatta för hungersnöd, att det måste få sälja sina egna producter och köpa hvad de kunna behöfva från angränsande Land, utan tvång-af Tulbafgifter eller Pass, i likhet med andra Svenska Undersåtare. X)e mäste annars antingen tredubbelt betala, eller resa 20 ä 30 mil med hemoch bortvägen, för att köpa en skäppa salt eller hvad annat , behofvet fordrar — och likaså långt om de skulle hafva något att afyttra , eller ock falla i monopolisters händer. Att höra talas om Gräns-Tullar, när ingen gilins mera gifves, stöter mitt 01a och störer mina glada förhoppningar. Att detta Folket en samt sk ra 1 le betala Tull-afgifter , sedan Riksens Ständer beslutat, att alla sådana böra upphöra; det vore en dubbel orättvisa, ‘ så mycket tyngre, som seclerfi lidande gjort dem, mer än andra, berättigade till förskoning; det vore ock en dubbel beskattning, ty de betala lika med andra 6in andel i Bevillningen, som är surogat för Tullarnas indragning. Sluteligen vägar jag göra mig förvissad, att en hvar upplyst fördomfri Man skall finna, det 4 å 618 Den 5 Juli. 4 ä S Tullstugor, på en längd af 40 mil, ingen ting annat kunna uträtta, än kosta Staten och preja Allmogen. Ingen klok Regering gör något för syn skull.
Dä nu äfven Hr Gr. o. Landtm, redan fästat uppmärksamheten derpå att all diskussion i delta afseende är oformlig, och — jag vägar säga det — olaglig; ty 90 § R.Fm säger tydligen och peremtorisk! alt några 202 Den 2'J Juli f. m. omdömen om regeringsmaktens, eller andra auktoriteters, åtgärder, ej äro tillåtna alt i Stånden väckas; så synes mig att man helt och hållet kan och bör frångå denna diskussion och ingå på ämnet. Att dessutom StatsUlsk. haft ej allenast befogenhet, utan äfven skyldighet alt inkomma med sitt betänk, i ämnet torde lätteligen kunna inses, om raan endast behagar fästa någon uppmärksamhet vid den del af den K. skrifvelsen, som egentligen innefattar livad som dermed åsyftas. Densamma innehåller nemi. att K. M. öfverlemna! alla dessa handlingar, på det att R. St. må komma i tillfälle att närmare pröfva och öfverväga detta ämne, som redan var understäldt deras bedömande. Hvad vore väl då meningen dermed, om ej: att R. St. skola derom öfverlägga och besluta, och huru skulle detta kunna ske om icke just på det sätt att StatsUtsk. inkommit med ett utlåt. Jag kan således för min del omöjligen anse della Utsk. hafva gått det ringaste utom sin rätt, utan tvertom endast uppfyllt sin skyldighet. Och det är äfven klart att pröfningen, huruvida formen blifvit från regeringens sida rätt iakttagen eller ej, ingalunda hörer dit. Jag anser således, all någon vidare diskussion om formen icke borde ega rum, ulan att man, ju förr dess helldre borde öfvergå till sjelfva saken. Gr. Anckarsvärd: Jag ber att lill en början få beklaga det 90 § R.F.-n, delta hinder för vår fria öfverläggning, blifvit åberopad väl hastigt och, som mig synes, temligen opåkallad!. Det förefaller mig något besynnerligt, att åtskillige värde talare kunnat förete prejudikater, såsom stöd för nu ifrågavar. förhållande.
Ehuru jag alldes instämmer med Friherre Cederström f skulle jag för egen del väl önska, att en undersökning skedde angående Grefye von Plåtens och Directipnens förhållande, på det atf dsras oskuld rpå fullkomligen uppdagas; m?q. jag hemställer, otn det borde vara vårt Stånd, sorn skulle begära anställande af åtal emot en så agtningsvärd medlem af detta-Stånd; och om än hans ära genom denna undersökning skulle ökas, är jag öfvertygad , att han med ledsnad skulle se sig ryckt från det förnämst* föremålet för sina önskningar, efter att åt detta ändamål hafva helgat sin tid, krafter och förmögenhet. Jag bör slutligen ej neka mig tillfredsställelsen yttra min enskilda öfvertygelse, att detta företag, nu ett mål för så stridiga omdömmen, skall hos en efterverld förskaffa Herr Grefve vou Platen samma äreminne, son* Sveaborgs odödliga grundläggare uppbar, nem; ligen, att storheten af hans verk ej kunde förliknas med annat, än nyttan det medfört, samt de otaliga motgångar och svårigheter han Jiaft vid dess verkställande att öfvervinna; i Den 16 Junti e. m. 10* Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Påhlman, Otto Fredric: Då, enligt mitt i Utskotten afgifne särskildta yttrande, sorn vid B-tänkandet finnes bifogadt, jag va-, rit af skiljaKtig tanka med de värde Talare här yttrat sig, utbeder jag mig, att närmare fa inveckla mina skäl. Härvid tår jag högtid* ligen förklara, att mitt tillstyrkande ingalunda grundar sig på afund, helst jag icke anser det vara afundsvärdt att vara orsaken till Götha Canal.
Från och med 1814> till och med 1823, utgjorde minsta Tulluppbörden under alla serskilda benämningar brutto räknad, 1,701,884 K:dr Banco, och den högsta 2,327,253 R:dr samma mynt, hvaremot den lägsta under det sednaste qvinqvenniumutgjordt 1,984,870 R:dr B:co, och den högsta 3,011,228. Medelsumman af Tulluppbörden för de trenne sednaste qvinqvennierne, eller från och med 1814 till och med innevarande år, visar sig så, att under det första, uppgeck denna rnedelsumma till 1,983,212, under dtet andra, till 1,909,535, och under det tredje eller det nu snart tilländalupne, 2,570,615 R:dr B:co. Orsaken till denna sednare tillökningen ligger i flere omständigheter. Indragningen af större delen af LandtTullarne, hvarigenom Uppbörden concentrerades på vissa orter, och dymedelst blef lättare att controllera: Förändringen i organisationen af Tullverkets Styrelsepersonal från mångtalig till enhet, hvarigenom göromålen vunnit en större skyndsamhet och öfverinseendet äfven öfver den lägre betjeningen, verkat directe och hastigare, från den administrerande ÖfverStyrelsen på hvarje underordnad: Tullbetjeningens förbättrade lönevillkor, och slutligen förmånligare handelstractater, hvaribland den med NordAmerikanska FriStaterne och den med Ryssland om Finska importhandeln på Sve - 376 Den 3o December e. m. rige och Svenska importhandeln på Finland, böra i första rummet nämnas såsom allmänna synbara orsaker till den ökade tullinlägten, hvartill dessutom flere andra speciela omständigheter medverkat. Att gynna exporten af inrikes Manufacturoch Slöjd produeter, såsom den värde Motionären yrkar, är visserligen en ganska riklig satts; men dervid får jag likväl äran upplysa, att export-tullen å slike produeter är så låg, att utförsel af sådane varor skulle, efter min tanka, i detta afseende med fördel kunna göras.
Berättelse angående verkställd undersökning och granskning af dess tillstånd, styrelse och förvaltning: B. I. 392, 457, A. 457. Bank-väsendet i Riket och förändrad organisation af bankanstalterna, i anledning af väckt motion om utdelning bland Riks-Ståndens ledamöter af Kommitterades underdåniga betänkande angående —: B. II. 82, 172, A. 172. Barn, i anledning af motion angående giltigheten af Kongl. Brefven den 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740 i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet: B. VII. 66, 82, 91, A. 91, U. 246, 249, A. 249. Barnmorske-undervisningen, angående förhöjning af anslaget dertill; motion af Herr Fredrik August Cederschjöld: se Motioner. Becker, Gustaf Wilhelm, Regements-Läkare, angående pension åt hans enka; motion af Grefve Carl Kalling: se Motioner. Beck-Friis, Friherre Corfitz Augustin, dess yttrande: I. 26. Beck-Friis, Friherre Joachim Tawast, dess yttrande: I. 43. Befordrande till vissa tjenste-befattningar, i anledning af väckt motion om nttjenta under-officerares och soldaters —: B. I. 393, 460, Å. 463; U. II. 198, 207, 225, A. 225. Befälet, i anledning af väckt motion om förbud mot dess inblandning vid afslutande af kontrakt mellan rote-hållare och soldat: B. I. 574; II. 5, A. 5. Begrafnings-hjelp, i anledning af väckt motion om berättigande för vissa ernbetsoch tjenstemäns sterbhus att erhålla så kallad —: B. VII. 36, 65, 70, A. 70. Behaglig-tids-förlänings-spanmål, angående användande af till Statsverket indragen sådan spanmål till löneförbättring åt det ordinarie presterskapet; motion af Herr Pehr Jakob von Ehrenheim: se Motioner.
Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen i Stats-Rådet ., ä Stockholms Slott den 4-'de Oct. tSÖf Närvarande: Hans Excellence Juslitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad Hans Excellence Stats-Miuistern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af IVetter stedt; Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Fri - Kongl. Mnj-js Nådiga Skrifvelse N:o 67. 1> Friherre Åkerhjelm , Poppius,. Hof-Ca reelle ren, Friherre von Schulzenheim Sta ts-Secrete ra re n Skogman. Stats-Seereteraren Skogman föredrog i underdånighet: 1:0 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 18 sist!. Augusti, med tSllk*nnagifvandé, det de funnit deras vid sista Riksdag fattade beslut, om upptagande för Statens räkning af ett lån å högst 2,000,000 R; Ir Svenskt Specie till förmon för Fastighetsegare, böta förfalla på de skäl, alt sacimi beslut ännu icke kommit till verkställighet, och alt med säkerhet kundeantagas, det ett utländskt lån blefve så kostsamt, att de, till hvilkas förmon upplåningen skedde, svårligen skulle finna deras räkning vid att anlita de härigenom beredda tillgångar, derest Riksgälds-Contoret skulle hållas skadeslöst för förlust på låne-operationen ; att Statens skuldsättning utrikes, till förmon för enskilda, 1 allmänhet icke sjmtes vara nyttig, utan skadlig, och endast böra ifrågakomma, då ett större ondt derigenom kunde undvikas, samt att Rikets allmänna förhållanden under nuvarande tidpunkt dessutom icke påkallade någon dylik åtgärd. Yid öfvervägande häraf fann Kongl. Majit, enligt Stats-Secretérärens och Stats-Rådens yttrade mening, Sig pligtig meddela Rikets Ständer, att Kongl.
Efter någon öfverläggning sammanstämde Beredningen i den mening, att det af Herr Silverstolpe sålunda uppgifna förslag skulle till Utskottet anmälas, såsom öfverensstämmande med Utskottets fattade beslut och, efter Beredningens tanka, tjenligast att uttrycka Utskottets mening. I afseende på de anmärkningar, Utskottet gjort öfver saknade data i Protocoll och svårigheter vid läsningen, uppkomna genom bristande titlar öfver ämnena, trodde Beredningen sig böra tillstyrka, att dessa brister väl antecknades i Utskottets Protocoll och Ordföranden anmodades att derom göra en sådan anmälan till HofCanzleren, att i afseende på bägge anmärkningarne Utskottet nu ej villo sådant hos Ständerna anmäla, hälst de anginge en mindre uppmärksamhet hos Protocollisterna och ingen försummelse af Stats-Rådet, men att Utskottet önskade, att sådant för en framtid må rättas. Bilaga N lill Mein. Utdrag af Frotocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 27 Junii 1815. Föredrogos de i Utskottets Beredning den 23 och 26 sisth hållna Protocoll. Herr Silverstolpe uppläste sjelf det Dictamen, han till Beredningen hade inlemnat, och hvilket Beredningen 952 Riksdagen 1815. tillstyrkt böra blifva grunden för Utskottets AnmärkningsMemorial till Riksens Ständer i anledning af granskningen af Stats-Rådets Protocoller. Under öfverläggningen härom befunnos Utskottets Ledamöter vara af mycket skiljaktiga meningar.