Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
~ Hennes öfverfiödande deltagande skydde inga svkrigheter. Hon bistod icke blott meningsfränder utan ock s&amp;- dana hvilkas lifsuppfattning icke var hennes egen. # f Från riksdagen. - g ' fter den vanliga hvilan under pkskhelgen, sedan riksdags-. arbetet åter upptagits, hafva flera ärenden varit före, som böra vara af intresse for Dagnys lasekrete. Bland dem m&amp; nämnas det ökade anslaget till Nordiska museet. Som stiftande ledamöter, samlariniior och gifvarinnor hafva kvin-. nor städse tagit liflig del i arbetet för denna fosterländska. inrättning, och på m h g a sätt öfverallt i landet sökt bidraga till dess framghg. Det ständigt ökade arbetet vid ordnandet och vården af samlingarna har ocksa i väsendtlig inan varit anförtrodt &amp; t kvinliga föresttinderskor och biträden. Genom enskilda motionärer hade föreslagits att det begärda anslaget skulle höjas till 26,000 kr. Bifallet härtill vanns i första. kammaren med den ringa öfvervigten af tv&amp; röster, men i den andra vor0 sympatierna varmare och ' majoriteten vida större. Under diskussionen bemöttes bland annat det ofta hörda inkastet att det samlas för mycket, likt och olikt eller, som det stundom rentut säges, skräp. " Men skräp ärn, förklarade en talare, " sådant som icke finnes på sin rätta plats, när det kommer dit upphör det att vara skräp. " Äfven på- pekades vigten af mhngfaldiga lika eller likartade exemplar, dels sksom materiel för den komparativa forskningen, dels äfven såsom bytesmedel. - Till folkskoleseminarier hafva anslagen ökats för höjning af löner i vissa grader samt f ö r befrämjande af undervisning i slöjd, säkerligen bLde viilkommet och välbehöfligt. Båda kamrarna hafva likas&amp; enats om inrattande af en ny professur i slaviska språk vid inriiversitetet i Upsala. Harigenom skulle fyllas ett alltmera k h d t behof ' att möjliggöra och underlätta studiet af det språk som talas i vårt så nära liggande stora östra grannland.
Irene hade i flera dagars tid ämnat att af fadren begära lof att besöka pastor Ortman, men antingen hon nu så fruktade denne far eller hade en dunkel aning om att anledningen till hennes lust att besöka sin andlige lärare kunde vara någon annan, än den hon medgaf, nog af, hon hade ännu icke vågat fram med sin anhållan, och hon hade länge mödat sin hjerna med att utfinna ett rätt lämpligt tillfälle dertill. Mången har i sin värma för tonernas konst kanske till följe af egenkärlek gått så långt, att påstå det menniskor djupt intagna af musik och toner, måste, oaktadt möjliga på ytan liggande fel, i grunden vara milda, goda och ädla. I denna sin åsigt fara de, gunås så visst, ganska villse. Kanske att det är det första gudomliga fröet, som träffadt af toner sätter själen i en ljuf rörelse, men om nu detta frö är helt och hållet förqväfdt af passioner och brott och aldrig eljest gör sig gällande än vid samklang med toner, dess syskon, så kan man icke mera kalla dess ägare mild, god och ädel. Låt vara att Achilles, på hvars vilda sinne tonerna verkade ljuft, i grunden var, hvad skaldefadren Homerus ofta kallar honom, otadelig; låt vara att de röfvarhöfdingar, (hvilkas öden vi med sådan förtjusning genomgingo i vår barndom), då de strängade sin mandolin och djupt upptinade deraf och smälte i tårar verkeligen voro hvad vi äfven älskade att anse dem, fallna englar, af ett oblidt öde drifna till ett rysligt handtverk; säkert är i alla fall, att äfven de nedrigaste och svartaste karaktärer, på hvilkas hjertas botten finnes intet godt, stundom äro mycket intagna af musik. Det är kanske den enda hyllning de gifva åt det gudomliga, men sjelfva äro de ändå dåliga, nedriga och svarta; det goda fröet, som kanske fanns till i ett aflägset fordom, är ändå förqväfdt. Musikens godhet och värde skämmes dock icke derigenom, att några dess älskare kunna vara sådana; fastmera bevisar hon sin mångsidighet och fullkomliga oberoende af hjertats godhet.
Enligt min åsigt kan berörde § mycket väl antagas, med uteslutande af hvad deri förekommer om sättet för utöfvandet af Konungens pröfningsrält, sä alt efter orden ”begären Konungens stadfästelse på bolagets ordning”, genast kunde följa: ”Finnér Konungen skäl att den sökta stadfästelsen meddela, etc”. På grund af dessa mina aumärkn:r, anhåller jag om ålerremiss å betänk. Hr Akerman: Den siste värde talaren, Gr. Lagerbjelke, synes endast hafva fästat sig vid första delen af milt yttrande, med förbigående af den sednare delen. Jag yttrade visserligen i början af mitt förra anförande, att ett så beskaffadt stadgande, som det reservanterne föreslagit, kunde vara nyttigt i så målto, som det undanröjde en möjlig tvetydighet. Men jag sade tillika i slutet af samma anförande, att ett dylikt stadgande dock icke behöfde intagas uti ifrågakomne lag om aktiebolag, såsom icke dermed ägande något oskiljaktigt samband. Jag fortfar sä mycket hellre vid den äsigten, eller att ett dylikt stadgande icke är ovilkorligen nödigt, som vi redan hafva ett stadgande i vår nuvar. lag, som, om det ock icke bestämdt bar afseende på det anmärkta fallet, likväl lemnar en tydlig ledning för domaren vid bedömandet deraf. Detta stadgande återfinnes uti 15 cap. Handels-balken och går ut på ett förbud för bolagsmans enskilde borgenär all utbryta hans lott i bolaget. Detta synes mig vara tillräckligt till förekommande deraf, att bolagets fasta egendom icke måtte försäljas eller lagas i mät för bolagsmans enskilda gäld, eller att inteckning deri må af domstol beviljas. Men jag upprepar derföre ännu en gäng, alt äfven om ett mera tydligt stadgande i delta afseende skulle anses behöflig!, så hörer det dock icke lill den ifråga var. lagen, ulan till lagen om inteckning i allmänhet. Fråga derom kan således särskildt väckas och handläggas. Hr Gr. Lagerbjelke bar särskildt fästat sig vid det af mig fällda yttrande, att man bör undvika att genom tillägg till K:s nåd. propos., lägga hinder i vägen för dess antagande vid denna riksd. såsom lag.
Jag tror, att det vore så godt att taga steget fullt ut, så att man vet hvad man röstar öfver; ty att votera öfver blott den abstracta meningen attingen reservfond skall bildas i banken, synes mig involvera en votering, hvarigenom man kan komma till resultatet att egentligen hafva ingenting beslutat. jag anhåller derföre, r.it ja-propos:o måtte upptaga, att ca reservfond af en million r:dr skall bildas för banken, samt att öfverskottet af bankens vinstmedel skall öfverlemnas lill statsverket, och att contra-propos:n måtte blifva i öfverensstämmelse med den siste värde talarens och Hr von Hartmaösdorffs förslag. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad ja-propos:n anginge, så kunde den icke blifva annorlunda än den af Hr Landtm, blifvit framställd, och hvarpå R. o. Ad. svarat; den vore huruvida' R. o. Ad. bifaller Utsk:s förslag att af den reserverade vinsten och capital-öfverskottet skall först bildas en reservfond af en million r:dr b:co. Nu vore således blott fråga om contra-proposm. Hr Printzensköld, Carl: Jag måste bestrida antagandet utaf någon af de contra-propos:r, som af Gr. Frölich och Frih. Stjernstedt blifvit yrkade, derföre alt jag an - D e n ai November e. m. >35 ser R. o. Ad. icke böra binda händerna genom beslut i afseende på bancovinstens användande. Äfven anser jag Hr Lagei hjelms föreslagna contra-propos. icke bestämdt uttrycka den mening, som den bör innebära, enär den blott innefattar ofslag på Utsk:s förslag, hvilket kunde tydas så, alt, genom bifall till en sådan propos., Ståndet väl hade afslagit att en million skulle nfsättas lill reservfond, men derföre ingalunda beslutat alt icke en half million eller någon annan summa skulle i sådant ändamål afkältas. Jag anhåller derföre, att eontra-propos:n måtte blifva sådan som Frih. Cederström föreslagit, nemi.:
Maj:t uti ifrågavarande hänseende äskade belopp, tillhopa 1,400 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas. 95:o. Uti särskilda inom Riks-Stånden väckta, till Utskottet remitterade motioner hafva Herr Lilliehöök, C. B., (under N:o 109), Riksarkivarien Nordström (un der N:o 84) och Herr A. Blanche, (under N:o 110) anfört, hurusom inom Riksmuseum en gren af naturhistorisk vetenskap, nemligen Palceontologien, läran om de förgångna organismerna, det organiska lifvets historia, ännu icke vore särskildt representerad, ehuru denna vetenskap numera i alla civiliserade länder sysselsätter talrika forskare och genom de lysande resultater hon vid geologiens sida vunnit, i hög grad ådragit sig den bildade allmänhetens uppmärksamhet. Behofvet af en särskild afdelning för palaeontologi med egen intendent hade länge varit insedt, men så länge museets trånga lokal ej en gång medgifvit alt på ett tillfredsställande sätt ordna de afdelningar, som redan funnes, hade för paheontologien intet annat kunnat göras, än att begagna de tillfällen, som erbjudit sig att anskaffa goda samlingar af försteningar, särdeles från Sveriges egna formationer och att tillsvidare förvara dem i förråden. I musei nya byggnad vore emellertid en passande lokal för palaeontologien afsedd; och hafva alltså motionärerne — med anmälan alt på det Naturhistoriska Riksmusei stat för närvarande lunnes upptagne 5 intcndentslöner, deraf 2 å 4,000 Bih. Ull B. St.
Förédrogos å nyo och gillades följande frårt nedannämde Utskott inkomne samt den 15 dennes på bordet lagde Utlåtanden: 1:0 Från j!.5Ya/iUtskottet af den 12 deni hes, angående tryckning af Allmänna Indragnings; Staten samt Specielle Staterne. 2:o Från iSYn/rUtskottet af den 12 den nes, i anledning af Riksdagsmannen Olof Olssons från Vermland Memoria! om kostnadens bestridande vid undersökning, rörande upprensning af fclara Eif. 3:0 Från A/nAUtskottet af den i? den nes, öfver Kongl. Majits Nådiga Remiss i fråga bin fortfarande af StatsAnslaget för Fattigvårds^ Inrättningen i Carlscrona. 4:0 Från ZbgUtskottet af den 17 sisth December, angående ett närmare bestämmande af beskaffenheten utaf Afvittrings betyg; om hvilket allt de öfrige Respect. RiksStånden skulle Vänligen underrättås. Från Högv. PrestStandet. S. D. Vid ytterligare föredragning af Högloft. StatsUtskottets nästl. gårdag på Bordet lagdi iletänkanden: i;° I 52 Fröt. Utdrag cl. 20 Jan. 1818. l-o i anledning af Prosten Fornandee Me* morial, om kostnaden för en undersökning, huruvida Stenkol finnas på Oland; 2:o angående RiksdagsFullmägtigen Sven Månssons från Calmars Län förslag om upprensning af Stångån, samt, i förening dermed, en Ca* nal-anläggning; 3:0 om Lån af Allmänna Medel för anläggningar i Carlscrona; 4:0 1 anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om eftergift af en Statens fordran i Landshöfdingen rn. m. von Echstedts Sterbhus, och 5:0 angående Professor Forssells Memorial, om kostnaders bestridande för tryckning af Landsr höfdingeEmbetenas Kungöre'ser , blefvo dessa Betänkanden af PrestStåndet bifallne. Från Vållojl.
– Vet Irene, jag blef hastigt så illa till mods här i denna dystra park, men straxt jag såg Irene, så blåste allt sådant bort. Hvad det var roligt att du mötte oss. Huru råkade du komma hit just nu? – Jag var beredd på, att j skullen komma; jag hörde det i middags af Ha ... af magister Thalberg. Derföre satt jag här i bersån och väntade. – Det der är säkert din egen berså, och du är der ofta. Erik skola vi gå att sitta dit på en stund. Visst skulle det varit rättare att först bege sig upp och helsa på baronen, men Erik kunde ju ej neka Stella en så oskyldig bön. Visst hade det äfven varit rättare af Irene, och artigare, att obligera sitt fremmande att stiga upp, men nu dröjde hon så gerna med sina vänner i bersån. Det var en sorts instinkt, som gjorde henne skygg för att visa sin far för Stella, och Stella för honom. Eller väntade hon, att Harald, likasom hon, skulle komma i parken för att möta dem han visste skulle komma. Inträffade detta, så kunde ju de på fyra man hand först ha några trefliga minuter i bersån, innan de gåfvo sig åstad till den högtidliga och stela salongen. Men ingen Harald hördes af och det var Erik, som påminnte om att man redan suttit här en tredjedels timme och att det således började bli tid att visa sig för värden på stället. Man gaf sig således af. Då Stella gick uppför trapporna blef hon helt blek och darrade märkbart. – Ack hvad jag mår illa – sade hon – låt oss litet stadna här. Se jag darrar. Erik och Irene betraktade henne med en öm förundran och med lifligt deltagande. Stella hemtade sig dock snart smålog och sade: – Det är första gången Stella gör en visit; hvad är det under om jag darrar. Derpå sprang hon lätt och obesväradt uppföre de öfriga trappstegen och man kom i salongen. Baronen var icke der, men ljuden af steg förde honom snart ifrån sina rum till salongen. Eriks helsning besvarade han ganska artigt, men då Erik tog Stella i sin hand, för att presentera sin pupill för baronen, ... då skulle man sett, huru baronen tog sig ut.
Om man jem^ för våra Tidningar med Utländska, så skall nian lätt finna, att ett Svenskt Blad på långt 36 Bil. till Bevilln. Utskot. Betänk. Nto 15, när icke tål samma beskattning, som t. éx. ett Engelskt, hvilket har tio gånger flera läsare, 20 gånger högre Prenumerationspris , och 30 gånger högre annoncepris. Våra Tidningar äro ännu icke annat, än Drifhusväxter ; som ej tåla mången vindflägt, och man borde kanske hellre uppmuntra, än nedtrycka dem. Gerna erkänner jag, att de icke i god-J het äro hvad de borde vara; men vi kunna vara säkre, att de aldrig blifva goda förr,än deras utgifvande blifver ett säkert och lönande yrke. Då först lockas män af verkligt värde och talang, att befatta sig dermed; den låga tonen och smädelsen föraktas och försvinna. Goda Tidningar hafva visat sig vara ett mägtigt, ja numera ett oundgängligt, vilkor för utbildningen af ett folks tänkesätt och kunskaper, Mig synes derföre, att man, vid sådant förhållande, borde snarare lätta deras utgifvande, än försvåra det, genom en i vårt beskattnings-system i allmänhet obegagnad Bevillning.*’ ”Den sattsen, att stämplingen skall ersatta Postporto, tror jag icke vara så alldeles rig-' tig; ty då skulle de Tidningar och Periodiska Skrifter, som icke afgå med Posten, utan stanna inom productions-orten, på det sättet betala för något, som de icke erhålla, och jag tror, att, efter framdragandet af detta skäl, slutsatsen utan undantag bordt blifva, attén - Bil, till B mila, Utskot. Betiink, N:o 15. 37 'däst de exemplar, sorn afgä med Posten, böra stämplas.
Propos. N.o 13. Utdrag af Protocollet öfver Kammarärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Biidet pä Stockholms Slott den i3 November 1828. Närvarande: Justitia; Stats-Ministerll H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancclleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Dankvardt. Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, författade förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, angående någon jemnkning i grunderna för Recognitions-Skogarnes Skattläggning. Hans Excellence Stats-Rådet Hr Grefve Mörner, såsom delegare i Stjernforss Bruk i Nerike, samt Stats-Rådet Friherre af Nordin, såsom delegare i Forssbacka Bruk i Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o tJf. jg Gefleborgs Län, hvilka Bruk hade sig Recognitions-skogar anslagne, anmälte sig vara i detta mål jäfvige, och afträdde derföre under öfver läggningen derom. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla nämnda Förslag, sådant det vid Protocollet finnes hilagdt, och befäl Itc, att Nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer i vanlig ordning öfver lemnäs. Ex Protocollo Knut von Troil. N:o 14- KONGL. MALTS Nådiga. Proposition till Pikets Ständer om anslag af medel till Navigations-Schöl or s inrättande; Gifven Stockholms Slott den ig November 1828.
På grund af dessa skäl, och då det icke torde behöfvas att upprepa hvad hvar och en sannolikt inser, angående den stora nyttan och betydelsen i flera hänseenden af att få sjöfarten med utlandet så betydligt förkortad, som det genom den ifrågasatta upprensningen kunde åstadkommas, så vågar jag hoppas att Rikets Ständer, olika med Stats-Utskottet, täckas bifalla motionen och föreslår således vördsamt: att Rikets Ständer måtte, till åstadkommande af en upprensning af farleden genom det s. k. södra Stäket till 50 fots bredd och 9 fots djup, bevilja ett anslag utan återbet.alningsskyldighet af Trehundra tusen R:dr, under förbehåll att Stockholms stad åtager sig att bekosta det återstående af företaget.1* Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. 87 Emot 41:sta punkten litt. a), angående anvisande af fond till my rut dikning ar i de 6 nordligaste länen: af Riksdagsfullmägtigcn G. Bjerkander från Skaraborgs län: “Emot sjelfva summan, 300,000 Efcdr, till fond för myrodlingar inom de sex nordliga länen, har jag icke någon anmärkning, utan skulle tvärtom hafva unnat dem ännu mer, ehuru Kongl. Maj:t icke föreslagit mer än halfva detta belopp, men det är endast emot den form, hvarunder det skall utgå, som jag anmäler reservation. Jag tror nemligen att det i orternas eget välförstådda intresse hade varit bättre om man beviljat lån i stället för anslag, ty nu blifver det endast possessionater, eller, med andra ord, mägtiga personer, som förstå att hålla sig framme och förskaffa sig inflytande, som sätta sig i besittning af denna present, men don egentliga allmogen blir utan; detta är åtminstone ganska troligt.
Utdrag af protokollet öfver Landtförsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Slats-Jiådet på Stockholms Slott den 17 Januari 1851. Närvarande: Hans Excellens Justitiae-Stats-Ministern Herr Grefve Sparre. Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Landtförsvars-Departementet, Stats-Rådet von Hohenhausen, föredrog i underdånighet handlingarne rörande inqvarteriugsskyldigheten i Stockholm, hvaraf inhemtades: Kongl. Majus Nåd. Proposition, J\s 58. 3 Uppå Stats-Rådets öfrige Ledamöters underdåniga tillstyrkan täcktes Kongl. Maj:t i Nåder bifalla hvad Departernents-Chefen sålunda härvid i underdånighet föreslagit. Härefter uppläste Departements-Chefen till justering ett i öfverensstämmelse med nu i förevarande ämne fattade beslut uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, hvilket förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, Kongl. Majit äfven behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga hemställan, i Nåder gilla, samt befalla att, i enlighet dermed, Nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex prolocollo F. L. Tillander. Ant. till Exp.-Utsk. d. ä6 Jan. ISSI, kl. lä mldd. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stander; angående upplåtelse åt staden Jonköping af plats till Skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark; Gifven Stockholms Slott den 17 Januari 1851.
Höör nästpåföljande årets höst, att från Malmö utgått 9,209 skjutshä- skjuisåujånstar år 1856, 6,141 år 1857, men blott 4,086 år 1858; att från Malmö ffentill Lund år 1856 begagnats 2,954 och år 1858 endast 910 skjutshästar; att uppbörden af skjutslegan vid gästgifveriet i Lund utgjort år 1856: 14,412 Hulr, år 1857: 10,728 R:dr och år 1858, oaktadt den tillkomna förhöjningen i legan, endast 7,500 R:dr, allt Runt; att skjutsåtgången vid landtgästgifverierna utmed jernvägen i allmänhet betydligen aftagit och att resande emellan Lund och Christianstad, efter jernbanans upplåtande, för det mesta begagnat vägen om Höör, i följd hvaraf skjutsningen der ökats, men äter vid skjutsvägen emellan sistnämnde städer så aftagit, att, då tillförene under November månad i allmänhet utgått vid Hörby mer än 400 och vid Hurfva mer än 360 skjutshästar, utgångna hästantalet under November månad år 1858 utgjort vid Hörby endast 89 och vid Hurfva blott 35. Rörande den inflytelse vestra jernvägsstambanans begagnande från Göteborg tili Alingsås utöfvat på skjutsåtgången der i orten, är upplyst: att skjutsningen från Göteborg åt Alingsås nästan alldeles upphört och att jernvägen nu mera allmännast begagnas ej mindre för den betydliga trafiken emellan Göteborg och Borås, än ock för resor emellan Göteborg och de flesta öfriga städerna i Westergötland; att, efter jernvägens öppnande, antalet af de från Alingsås dagligen utgångna skjutshästar öfver hufvud blifvit minskadt frän 20 till 1; samt att skjutsåtgången vid de fleste inom Kullings härad, i grannskapet af jernvägen belägna gästgifverier jemväl blifvit minskad med omkring fern sjettedelar. 12
A denna länga soni ivid vfwanberörde Brandförsäkringswärdcrinq wor-dcn anlcdd till 586 R:dr ic> f. finnes nu en stor del af Takpannorne sönder, sä att loft och wäggar genom takdropp finnas ffadaoe; Äfwcnsom stolpar och dörrposter tagit förruttnelse och sjelfwa sten i wäggarne, genom fuktighet till en del förderfwade, sä att den ei, utan en större kostnad kan förbättras, och dä denna Byggnads läge tillika är sädant, att den wid inträffande Byggnad as Caractershus, husarö den, utaf Kongl. Mant i Näder fastställa ritning förewistes, mäste nedrifwas: sä fanc Kärads Svne-Ratten skäligt densamma utdömma, och upptages gamla Timret och ös-l rige Martcrialicr nu förcsundne' warde till zic> R:dr. Blifwandes dock harwid anmärkt, atp berörde vr rs ^ r-l Den i; Julii Bnggnad ei får ncdrifwas esser deri warandp materialieranwändaS, eller fLrberörde Suinma beräknas innan högwederbörligt utlåtande derom wordet utwerkat: dock utfores ofwannamndc Försäkrings Iväcde - Hfnga Bvggnnder. N:o r. Ett grundmuradt Grästenshusas!? och en half alns längd 20 och trefiepdcdelS aln bred och 7 och en half aln hög. samt 11 alnar pä gaflarne, indelt tiss 4 st. Förstugor, y st. scrstilta rum, jemte Kök pch Brygghus.
Uti 3 Kapitlet Missgernings-Balken, hvarest 1 § stadgar fyratio dalers böter eller fängelse vid vatten och bröd för den som utbrister i Eder och Svordom vid Gudsljensten; 3 § innehåller att den som gör förakt af Allmänna Gudsljensten så att han sällan kommer till kyrka på Söndagar och Högtidsdagar, skall, der han jemlikt ltyrko-ordningcn blifvit derföre varnad, böta tio daler; och vare lag samma om någon såsom sagdt är håller sitt husfolk från kyrkan; 4 § bestämmer 25 daler böter för den som kommer drucken i kyrka eller der Gudstjenst hålles eller eljest gör oljud och förargelse; och enligt Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1738 skall detta bötesbelopp utgå för fylleriet i kyrkan särskildt och för oljud och förargelse särskildt, med tillsammans 50 daler, äfvensom jemlikt Kongl. Förklaringen den 29 November 1823 samt Kongl. Förordningen den 16 November 1841 de allmänna Sabbathsbrottsoch fylleri-bölerne dervid tillika böra tillämpas; 6 § stadgar böter af tio daler för den som begär något brott på Söndagar eller Högtidsdagar mellan klockan 4 på morgonen och 9 pä aftonen; 7 § förmår att den som idkar arbete eller handtverk på dessa dagar böter tio daler för Sabbatsbrott, utan det sker till egen eller annors nödtorft, som ej uppskof tåla kan; 8 § stadgar att kramlådor eller andra bodar skola på Söndagar och Högtidsdagar ej öppnas till salu; men mat och dricka må säljas till nödtorft sedan Gudsljensten är förbi. Ingen bafve makt på dessa dagar att köpslaga i skepp eller andra farkoster. Bryter någor i dessa fall, bote för Sabbatsbrott som sagdt är. Samma bot vare der snan företager sig någon resa till lands eller sjös i staden eller å landet förr än Gudsljensten är ändad. Hvar som häst dertill utleger, böle fem daler. Är någon på resa stadd, ställe sig in till Gudstjenst i den kyrka som vid vägen ligger. — Kongl.