Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru Svensson stängde dörren och tog vägen öfver vinden till det andra gästrummet. Der knackade hon endast på dörren och ropade utanför: »Kräftor till frukost!» Hon visste af erfarenhet, att den trollformeln verkade. Kandidat Alfred Ling lade borstarne ner i sin necessär och trädde ut. Han var en ung man med ett sydländskt yttre: brun hy, bruna ögon, ömsom smäktande, ömsom skadeglada, och ett par svarta mustascher. Men det var inga mustascher af dussintypen, snodda och tvinnade. Dessa tvinnades aldrig; de borstades blott. Det var en kokett och tillgjord liten mustasch, föga längre än näsans bredd, en ramsvart liten tofs ofvanpå öfverläppen; utmanande och originell verkade den som två korta, kraftiga penseldrag. Det troddes allmänt bland kamraterna att Lingens oemotståndlighet för universitetsstadens Delilor hade sina rötter i dessa mustascher liksom Simsons styrka satt i hans hufvudhår. Och många hade sökt imitera dem, men utan framgång. De hade alltid gått segerrikt ur täflingskampen, och de tycktes för hvarje gång kröka sig alltmer hånfullt upp mot den välformade näsan. Med ett sådant yttre förledes en ung man lätt till att göra qvinnonaturen till sitt specialstudium; och Alfred Ling hade så gjort. Med damer konverserade han, med damer korresponderade han, och när intet annat hjelpte, slog han sig ut. Oftast måste han anlita denna senare utväg; men detta satte honom ingalunda i förlägenhet. Han höll på individens frihet, och när han hos en dam märkte en viss lust att träda i korrespondens med honom sjelf eller hans ögon, förbjödo honom hans grundsatser att lägga henne hinder i vägen. Men olik många andra unga män af samma typ var han i det fallet, att qvinnonaturen icke var hans enda studium. Han var tillika ästetiker, och detta också på fullaste allvar. Han läste med kläm och han höll sig med åsigter. Han svärmade för sanning och frihet, och så ofta han lät den sidan af sin natur komma fram – hvilket i allmänhet brukade hända då han icke hade någon att kurtisera – tvingade han sin omgifning att anse honom för en klok och intelligent ung man. Detta var t. ex. just nu händelsen.
Det förefaller mig som skulle förevarande motion om Smålands husar-regementes afsittning grunda sig på 3:ne särskildta momenter : Den 7 Januari. 11 l:o ortens olämplighet, för hästafvel; 2:o rustnings-hemmanens högst klena beskaffenhet; 3:o provinsens oförmåga att inom sig kunna anskaffa dugliga remonter. Att provinsen Småland skulle vara olämplig för hästafvel är för mig alldeles förvånande. Det är hvar och en bekant, att denna provins från urminnes tider varit måhända det enda af Sveriges landskap, hvilket gjort till siri folknäring — husdjursskötsel, — och då man vet, att nötkreaturen och hästar uppfödas med ungefär samma slags föda, och en sådan folknäring förutsätter en god tillgång på goda och vidsträckta betesmarker, finnér jag intet skäl vara för handen, att ju icke denna provins är för hästafvel särdeles lämplig, hvartill dess bergiga natur och kuperade mark verksamt bidrager, genom att kunna uppföda en hästrace med mera senfull benbyggnad och utvecklad muskelkraft än slätt byggden, hvilket äfven bevisar sig deraf, att i fordna dagar en stor hästkännare och kavallerist, Wallenstein, ansett särdeles gynnsamt för unghästar att uppfödas i bergstrakter, hvarföre han lärer i Böhmen förlaggt sina stuterier. Hvad vidkommer svårigheten att anskaffa dugliga remonter inom provinsen, så har nyss en talare upplyst, på grund af uppgifter från chefen vid regementet, att för närvarande |:delar af årets remonter äro inom provinsen anskaffade, och jag kan dessutom, i anledning af uppgifter från befälet vid regementet, hafva äran upplysa att detta husar-regementes hästar måhända äro de mest härdige inom Svenska kavalleriet, hvilket bevisas deraf, att de ofta under regementets befälsmöten, hvilka inerändels inträffa tidigt om våren, stå bundna vid sina krubbstreck under bar himmel, då andra kavalleri-regementen, under dessa möten, hafva sina hästar förlagde i kantoneringsqvarter, ett företräde, som beror på vana och naturliga förhållanden, men som icke derför är mindre afundsvärdt.
Prest-Stän Adelns wägnar, dets magnar, ^ok. kk. O^llenbor^. /i. L1k8ber§. Pä. Wällofl. Borgare. Pä Hcderw. Bonde Ständets magnar, Ständ, magnar, I.. SctrvvLN. Olok Brutin. Uppläsk hos Ridd. och Adeln den 22 Junii. PrestStåndet den 22 Bvrgorc-Stäiidct den 22 Bonde - Ständek den 22 - « N)ärdsamt Memorial! Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Economie - Utstött har fran det Hederwärda Bonde-Stander under den 2Z:de sisti. Maji ett Memorial blifwic reuritterat af Riksdags - Fullmagtigen Pehr Olsson Hallander fran Halland, deri Riksdagsmannen Bengt Persson och Per Persson fran samma Län ftg förenat, hwarutinnan Hallander lill Riksens Ständer framställer den enstan, att Kongl. Majit Nadigst räckes upphänva de Författningar, som tillåta Städse Auction pa Korko-Hemman i allmänhet, samt att Kongl. Maj:t wille i Räder göra det afseende pa Hedcrwarda Bonde - Ståndets Allmänna Beswär wid 1809 arS Riksdag, alt de Äboer, af sa kallade Domkyrko, KyrkoScholeAcademieoch Annep, med flere s6 stios usus anftagna Hemman, hwilka wäl häfdat sine aboende Heminan, med 0- rubbat åtnjutande af deras åborätt äfwen »nätte fa lösa sadane Heinman til! Skatte, i likhet »ned hwad vm Krono-Hemman i allmänhet är förordnat. Såsom stal härtill har Riksdags-Fullmägtigen andragit: Att sadane Aborr, hwilka efter sine Föräldrar eller Swärföräldrar emsttagit Hemmansbruket, oftast derwid förbundit sig, att försörja sine åldrige Föräldrar och kanhända äfwen minderårige eller wanföre Syston:
Kungörelsen af den 3 December 1810, angående hvad som vid Kungs-och Kungs-ladugårdarnes bortarrenderande dädanefter iakttagas bör, ålägger dem, som utgjort krono-dagsverken till Kungsoch Kungs-ladugårdar, att, efter deras bortarrenderande, lösa dem med betalning till Kronan efter ortens årliga markegång, likväl och med afseende på de för Wisingsö-hemmanen, efter hvad ofvan är nämndt, förekommande serskilde bevekande skäl, får Utskottet föreslå, att sökanderne må bibehållas vid rättigheten alt utgöra desse dagsverken in natura, samt att, då Kronan finner sig deraf ej vara i behof, utan lösen i penningar för dem skall erläggas, denna må bestämmas till i:del af hvad den årliga markegången för dränge-dagsverken i Länet utsätter. Genom hvad Utskottet sålunda yttrat och tillstyrkt, i anledning af hemmansegarnes på Wisingsö ifrågavarande underdåniga ansökning, anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat den hos Bonde-Ståndet af Peter Jönsson från Jönköpings Län, i alldeles enahanda syftning med den underdåniga ansökningen, väckta och till Stats-Utskottet remitterade motion. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Ankom till Exp.-Utsk. d. 29 Mars kl. 8 eft. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Ptnposition, angående försälj ning till skatte af de till Ekeplantering anslagne Bispmotala Kungsgård och 2 :ne under TVisingsborgs Kungsgård lydande hemman, samt om inköp för Ekeplantering af jord å kPisingsö. Under den lg:de nästlidne Januarii har Kongl. Majit behagat till Stats Utskottet aflåta en så lydande Nådig Proposition; (är införd i lia Samlingens lia Afdelning under Nio 16) Och, som den Nådiga Propositionen fullständigt upptager hvad handlingarne innehålla, öfvergår Utskottet genast till meddelandet af dess yttrande i ämnet.
Län motion, att Länsmän må anses behörige att, på eget ansvar, verkställa utmätning. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet'. l:o Pehr Pehrssons från Örebro Län motion, om ändring i Kongl. Förordningen den 17 Maj 1814, angående rättighet för bergsbetjening och jernvräkare, att med qvarstad belägga tackjern, som ej är tydligen stämpladt m. m.; 2:o Fredric von Zweigbergks från Skaraborgs Län motion, att direction öfver Danviks Hospital må indragas, och detsamma ställas under Serafimer-Ordens-Gillets förvaltning; 3:o Pehr Haraldssons från Elfsborgs Län motion, om ändring i Författningarne, angående presterskapets aflöning; 4:o Jöns Månssons från Malmöhus Län motion, om rättighet för Rusthållare vid Skånska Dragon-Regementet alt åt samma Regemente hålla hästar af hvad färg som helst; 5;o Samuel Samuelssons från Östergöthlands Län motion om ändring i Kongl. Förordningen af den 8 Februari 1681, angående Comministrars och klockares aflöning; 6:0 Anders Johan Sajidstedts från Jönköpings Lån motion om upphörande af Kammar-Rättens anmärknings-rätt vid Taxeringsoch Pröf. 11 i 11 gs - Co m i t ee r n es åtgärder, hvarigenom utfattige befrias från bevillning; 7:o Carl Fredric Huss’ från Wester-Norrlands Län motion, att de åt Kyrkoherd arne anslagne Mensaloch Stomhemman må till Comministrarne öfverlåtas; 8:0 Ett af Sven Isacsson från Calmar Län afgifvet skriftligt anförande, i anledning af Carl Fredric Huss’ från Wester-Norrlands Län förut väckta och till Utskottet remitterade motion om inrättande af en öfverstyrelse för Rikets Presterskap m. m; Prot.-Utd.ra 101 9:o Anders JoJum Sundstedts från Jönköpings Län motion om anläggande af en köping vid Wrigstads gästgifvaregård i Jönköpings Län; 10:o Anders Sundhohns från Stockholms
Fördelen af utgång från 6:te klassen är endast att komma tidigare in vid Carlberg, och att desto fortare derifrån gå ut. Hvad böjligheten beträffar, och att vid en tidigare ålder förr den militära andan skulle kunna innötas, så får jag förklara, det jag tror lika mycket som någon af eder, Mine Hrr, på böjligheten hos ynglingar; men jag tror icke, att det är någon så himmelsvid skillnad mellan böjligheten, som finnesvid 17 år och den vid 19. Jag tror dessutom icke att det är så nödvändigt, för bibehållande af hans bildning, att han skall läsa den 7:de klassens humaniora vid krigsakademien. Ar det så säkert att jag glömmer hvad jag förut lärt, efter att hafva 2 år sysselsatt mig med miltär-undervisning, så är det lika säkert att jag efter 2 år glömt hvad jag lärt i tillämpningsskolan. Hvad beträffar det nyttiga att uppspäda de militära ämnena med humaniora, som man anfört, så kan jag ej inse, hvari denna nytta består. Det må nu vara möjligt, men äfven efter mitt förslag, som jag vidhåller, finnes en sådan uppspädning, nemi. den humanistiska bildning, hvilken, såsom fortsättning på skolstudierna, skall utgöra en applicering på tillämpningsskolan, men endast en sådan uppspädning anser jag vara lämplig. Jag kan således icke finna annat än att både böjlighet och kontinuitet i den humanistiska bildningen äro lika väl bevarade, antingen ynglingen utgår från den 7:de eller den Gite af elementarskolans klasser. Man bör äfven ihågakomma att K. M. helt nyligen fattat ett beslut, hvarigenom skälet för att så länge stanna qvar i militärskolan förfaller till viss grad, enär ynglingen redan i den tidigaste skolåldern skall vänja sig vid den militäriska ordning, som kan belöpa sig på skolan. Jag tror mig nu hafva visat skälen till min mot Utskits Betänk, afgifna reservation, och ber jag att blott få tillägga några ord med anledning af hvad den siste värde talaren yttrat. Han börjar med att säga att en skrifvelses afgång från R. St:r vore ett klander mot regeringen.
Hvarken februarirevolutionen, tio år derefber, eller kommunen i Paris, 1871, hade någon sådan till följd. Den förra inskränkte sig till utbrott, som kunde tyckas vara ganska hotande, t. ex. de blodigt undertryckta junida-game, men var dock till större delen af temligt oskyldig art ooh mycket mera politisk än social. Kommunen 1871 var mera lokal, än hvad man velat göra den till, endast ett helt litet parisiskt ven * tilhål för den socialistiska ångpannan, som fortfarande ligger och fräser på djupet, der eldare och de ständigt vexlande maskinisterne vänta på att sätta sig i spetsen för det stora iltåget eller också låta pannan explodera. Men derför att ännu intet väsentligt inträffat, - som kunnat bevisa riktigheten af förutsägelsen för femtio år sedan, hivilken åter haft sina föregångare, är icke sagdt, att farhågorna varit öfverdrifna eller att faran är öfverstånden. Det är snarare att frukta, att ju längre man vägrar att ” läsa upp dörren ”, dess förfärligare varder den kraft som slår in den. Tills vidare nöjer man sig med att kritisera det närvarande samhället. ” Tidens sträfvande är till stor del blott negativt ännu ”, sade Almqvist, ” det består i ett oafvisligt, ett afgjordt ogillande af vissa menniskovidriga förhållande^. Tidens män märka ganska väl ångan af den starka protesten emot en gängse sedlighet, som ingen sedlighet är. Men de märka vanligen blott det negativa. Det vill säga de upphäfva sig med stor talang, och åtföljda af hundratusen klappande hjertan, emot det förvridna i namnsedligheten och namn-ordningen. De beklaga den någon gång i satser, men ännu mer i poemer, romaner och konstverk. Icke nog härmed. Desse män » som ingå i tidens kamp endast negativt, medföra dessutom ett stort politiskt innehåll för enskild räkning; och hurudant är stundom det? Ej alltid af det slag, som tidens ande sjelf skulle erkänna för sitt. De der männen nedrifva — i tidens anda; och detta déras negativa göromål är ett arbete för seklets rakning. Men derjemte uppbygga de något annat, som tillhör dem tyelfva. De svage.
Men om det sålunda vore svårt gifva dem någon öfning såsom sappörer, så blefve det än svårare, och nära omöjligt, såsom pontonierer, hvilket dock är det slags ingeniör-trupper, hvaraf behofvet är mest kännbart. Truppens årliga dragande till Stockholm, eller det der förlagda kompaniets och materielens förflyttande till Wermland, möta båda delarne lika stora svårigheter. Icke heller skulle dén angelägna närmare personliga bekantskapen emellan truppen och det ledande ingeniör-befälet kunna i önskvärd mån ernås, då de under hela tiden emellan öfningarne aldrig sågo hvarandra, och manskapet, i afseende på sin ekonomi och administration, hade ett annat befäl att hålla sig till. Följden blefve således endast, att under öfvergångstiden Kongl. Maj:t finge en sämre infanteri-trupp, utan att få en duglig ingeniör-trupp. Det synes således vara vida lämpligare, att gora öfvergången endast i mån af manskapets och befälets afgång vid Wermlands fältjägare. Disponerades dervid tillgångarne till pontonier-bataljonen, så tjenade det nu befintliga kompaniet till stam för de nya kompanierna, hvilka skulle uppsättas allt efter som medel från Wermlands fältjägare blefve tillgängliga, och hvarvid kostnaden för första uppsättningen af hvarje helt eller halft kompani alltid bestreds af första årets anslag till dess underhåll. Som vid Wermlands fältjägare manskapet i allmänhet kapitulerar på 6 år, så skulle efter en sådan tid hela den för truppen och dess öfningar nu utgående kostnad, utgörande 53,000 Rdr om året, vara disponibel. Denna summa, tillsammans med hvad, som genom tillfällig afgång bland befälet blefve tillgängligt, vore tillräcklig till uppsättning af 1V2 kompani pontonierer till befäl och manskap, hvarefter det återstående halfva kompaniet jemte de öfriga behofven finge fyllas i mån som det qvarstående befälet vid Wermlands fältjägare regemente afginge.
Eric af Wetterstedt. Högv. Prest-Ståndets Bedamöter Ludvig Mörner. Bryn. Flesselgren. Vallöf!. Borgare-Ståndets Bedamöter And. tredin. Jac. Linström. Hederv. Bonde-Ståndets Bedamöter Johan Olsson Longberg, Nils Månssoni C. Klintberg. Trcmsmnt af Vrotocollet, hållet uti Riksens Håglöf. Ständers Allmänna Besvärs - och Oeconomie - Utskotts Vieman den 6 Juli IB15 - S. D. Upplästes ett af Särskildta Utskottet författadt och med Oeconomie-Utskottet communiceradt Project till Betänkande uti ett af Utskotten gemensamt förehafdt mål, angående Nederlags-friheten. Herr Handelsman Ekman hemstäl.lte, att emot förhöjning af Tullen för de Vestra Städerna borde tillåtas att hafva Spannmål på Nederlag, enär Norrige till äfventyrs kunde behöfva Spannmåls understöd från Sverige, och trodde att ^Lurendrägeri af Spannmål så mycket mindre vöre att befara, som ingen lärer vilja exponera sig för följderna deraf. Ut supra. Ex Protr-collo M. M. Rosbeck. Transumt af Vrotocollet, hållet uti Riksens Håglöf. Ständers Allmänna Besvärs - och Oeconomie - Utskotts Vlenum den 8 Juli 1815 - S. D. "Vidkommande det Beslut, Utskottet fattat uti förehafde frågan angående Nederlags friheten ; i8g4 Den 3 o Juli. heten; sa upplästes det i anledning deraf författade Protocolls-Utdrag , som skulle Piksens Höglofl. Ständers Särskildta Utskott ineddelas, och gjordes dervid åtskilliga anmärkningar samt inlemnades af Herr Prosten Fellenius ett skrifteligt anförande, som Herr Prosten begärde måtte, då frågan blifver sluteligen afgjord, med Betänkandet till Riksens Höglofl.
Apr. 60g. 644. 7lg. 7g6. 818. 842. — angående erinran till allmänheten om hwad wid Bouppteckningar iakttagas bör. Febr. n. 873- — om stadgande af nägon Lag i afseende pä tiden inom hwilken häcktade personer böra stallas för Nätta, Febr. 20. Cap. st. §. Giftcrmäls BÄkn, om wiste i afseende pä äktenstavs ingäende förbudne Swagerlags-leder, Febr. ;6. 7;5. — angäende en ny och förbättrad Kyrko-Handbok, Febr. 629. 86i. — om stället hwarest auction mä förrättas pä fastighet ä landet, som för gäld blifwit i mät tagen, Febe. 157;. Lpr. - 297. - ^52. 673. 775. 847. 862. till Stats-Utffottet; se Stats - Utskottets Memorial, proske-tunnan, som af Contracts-Prostarne uppbärcs, om indragning deraf 2lug. 687. Olov. 276. gzl. protscsll, hällct^inför H. K. H. Riksföreständaren: pä Stocksolms Slott den 7 Maji 1829, i pärmaro af Hr. Landt-Marffalkcn, Talemänncn och nägre Ledamöter af hwarjc Ständ, dä Hans Kongl. Höghet lätit för dem nppgifwa
För mig visar sig hela den föreslagna åtgärden endast åsyfta en öfverflyltning af den större bränvinsbrännarens förtjenst tili de mindre, hvilka härigenom hoppas på en större vinst, ehuru jag tilltror mig kunna förespå dem blott möjligheten af en ökad tillverkning, hvarigenom priset alltid bibehålies vid sin låga ståndpunkt. Den 14 September f. m. 21 r Hade man vid frågans behandling haft för verklig afsigt, alt i möjlig målto mota den svåraste af vid bran vinsbränningen förenade olägenheter, så hade raan helt säkert sökt, och utan tvifvel funnit, en annan väg till vinnande af målet. Man hade då utan tvifvel, i egenskap af Lagstiftare, sökt att frånskilja sig allt enskildt intresse, likasom all passion, vare sig af hat till lasten, eller förtrytelse mot missbruket, för att lugnt och uteslutande sysselsätta sig med en noggran tankevägning, i anseende till möjligheten att stadga ^tt correctif emot ett ondt, som inom samhället onekligen förefinnes. Jag föreställer mig, att man som följd häraf skulle kommit till en undersökning af den egenteliga husbehofsbränningens natur och egenskaper, och jag tviflar ej, alt man snart inom den skulle funnit det mest förderfliga af alla bränvins-tillverkningen åtföljande olägenheter. Man skulle härvid säkerligen icke förbisedd huru den mindre Jordbrukarens bränvinsbränning är en verklig, och ej obetydlig, Statsförlust, genom det ringa utbyte af produkt, som erhålles på det sätt, och med den kunskap, hvarmed handteringen uti bondstugan bedrifves. Man skulle härvid icke kunnat undgå att upptäcka, huru denna lägsta och egentligaste grad af 41 H. 111 Den i4 September f. ni. husbehofsbränning å sjelfva Ladugårdsskötseln öfvar föga eller intet inflytande, då den drank, hvilken en 25 kannors lyftpanna vid en afverkning af oftast mindre än 5o Lisp. säd för hela året lernnar, är högst obetydlig; och man skulle som moralist icke kunnat undgå, att finna bränvinsbränningen , såsom en det lilla hushållets industrigren, vara den vådligaste och minst ändamålsenliga af alla.
S. D. Vid förnyad föredragning af Rerillnings-Utskottets den 20 sistlidne Mars på bordet lagde Memorial, N:o Ai, i anledning af RiksStåndens olika beslut, angående Tullbevillninges, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: iso Med ogillande af Utjkcttets yttrande era förbuds-frjgornas behandling samt de votei ings-propositioner, Utskottet i följd deraf föreslagit, föreläde Ridderskapet och Adeln Utskottet att till Stånden inkomma med utredning af hvad i denna del är, cå vidt på Rikets Ständer beror, afgjordt, samt sned förslag till förändrade voterings-propositioner, der sådana kunna vara ef nöden; i följd af hvilket beslut Ridderskapet och Adeln fann sig böra förbigå att serskildt yttra sig Öfver 28, 2g, 3o, 3i 82, 83, 84, 85j 128, 129, i3o, i3i, i3a, i34, 135, i36, i3g, 140, i5o 3io Prot. Utdr. d. 5 April 184 !• i53, i56, i6r, i63, i64, 171, >73, i83, 190, 191, 244• 24^> 266, ■276, 3ao, 3ai, 3a3, 3a4, 327, 33o, 332, 336, 33c), 341 och 342: Ira votarings-propositionerna; 2:0
Cederström här omförmält, utan det finnes äfven en ångbäts-kommunikalion emellan Eskilstuna och Thorshälla. Det finnes äfven en sådan kommunikation ifrån Thorshälla på Mälaren. Hvad är det då man begär? Jo en kanal-anläggning af 5 mil, ingenting annat, och derföre skall Staten lemna 100,000 R:dr b:ko. Denna fråga har i öfrigt icke blifvit fullt utredd. K. Bef:h:de i Länet, som torde vara närmast att bedömma förhållandet inom landet, har icke blifvit hörd öfver nyttan och behofvet af den föreslagna anläggningen. Om så hade tillgått, hade det säkerligen blifvit upplyst alt möjligen ett ökadt anslag kunde blifva behöfligt för alt ersätta de qvarnverk, hvilka ligga när mast till Thorshälla och som kanske kunde skadas på ett sätt att egarne deraf komme att fordra ersättning. Denna ersättnings-summa kommer troligen att upgå till ganska betydligt belopp, och jag har hört personer, som hafva mycken kännedom om värdena af dessa verk, säga, att det kan bli fråga om en ersältningssumma af när - Den 20 Juni e. m. 565 mare 80,000 R:dr. Jag tror den frågan bordt hafva blifvit belyst och utredd, innan R. St. kastade sig in på sjelfva frågan om kanalens gräfning. Jag har visserligen varit af den tanken, att Hjelmarens sänkning skulle möjligen vara menlig för denna kanal-anläggning och äfven tillförene yttrat mig i denna riktning, men sedan har jag rådfrågat sakkunnig person, som sagt mig, att efter all anledning för denna vattenkommunikation, äfven om Hjelmaren kommer att sänkas, icke någon fara skulle upstå, hvilket jag nämner eftersom en föreg:de talare, som yttrat att denna vatten-kommunikation, i händelse af Hjelmarens sänkning, skulle blifva obegagnelig, måhända just med anledning af mitt enskildt honom lemnade yttrande derom blifvit föranledd att framkomma med denna upgift. Hr von Hartmansdorff: Man har sagt att vägen emellan Eskilstuna och Mälaren är ganska kort.
Liljencrantz kunnat finna någon egenkärlek deri att jag försvarat mina åsigter. Det är i Den 4 November e. m. 405 sanning under sådana discussioner sorn denna sora man skall få höra sådana förebråelser. En talare har frågat mig om den lagliga formen för antagande af en ny handbok och kathekes. Derpå får jag svara, att det just var derföre att jag icke är rätt säker på huru dermed skall gå till, som jag inom Utsk., i likhet med pluraliteten, tillstyrkte införandet af' ett kyrkomöte. Vår Grundlag töreskrifver icke någon form för antagandet af ny handbok eller kathekes. Praxis har varit den att PresteSt. i sådant afs:de blifvit hördt, men med mycket skäl har jag hört flera personer yttra en tvekan, huruvida Konungen egde rätt att utan att hafva hort någon annan auktoritet än PresteSt., utfärda nya sådana böcker. För att nu åstadkomma en auktoritet, hvars omdöme i detta fall kunde tjena K. M. till ledning, har jag, i likhet med pluraliteten inom Utsk., ansett lämpligt att tillstyrka införandet af ett kyrkomöte, och jag har redan tagit mig friheten yttra, att jag lika med pluraliteten icke ansåg mig kunna utesluta presterna. Jag tyckte tvertom att de med skäl borde inrymmas plats vid kyrkomötet. Det går mycket väl för sig att gifva mötet motions-rätf, men det är fara värdt att många, sorn skulle vilja bifalla inrättandet af ett kyrkomöte med den begränsade verksamhet som Utsk. föreslagit, skulle vägra sitt bifall till hela förslaget, om mötets verksamhet blefve så utsträckt att hvarje ledamot af detsamma finge motions-rätt. Det är ur denna synpunkt som jag — såvida R. o. Ad. icke anser det otillständigt af mig att begagna detta ord — anser det vara lämpligast att bifalla Utsk:s Förslag, men jag uprepar ännu en gång, att jag icke ämnar motsätta mig en återremiss, om R. o. Ad. anser sådant gagneligt. Hr Hjerta: