Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lavs B.idas Minnes styrelse hrsr bland andra besliatzt utdela fOljsnde anslag: Till grundplAt för en ny stipendiefond for kvinnor, som studera medicin kr. Till understöd At en arbetsstuga för barn inom Klara församling. kr. 500. at foresthdarinnan for blrvarande sömmerskeförening fröken Anna ByEdfl sAsom understöd för att i Kapenhamn narmare studera organisationen af dervarande sömmerskeförening. kr. För en undervisningskurs i matlagning vid Stockholms folkskolor. kr. A~bettdugor f t i ~ barfi. En sorts undervisningsoch besgisningsanstalter för barn har under de senare &amp; ren under namn af " arbetsstugor för barn " uppriittats i StockPiolm, Göteborg och Upsala. Hufvudsakligen genom anderstod fr8n kars Biertas minne Bafvla redan 7 af dessa i hög grad nyttiga inrlttningar kunnat i hufvudstaden underb&amp;llas. Hvarje arbetsstuga har sin styrelse; men dessutom bildades förra Aret en centralkomit6, hvars ordfabrmde, fru Anna HiertaRetzius, liufvudsakligast arbetat för planens utförande. I arbetsstugorna hafva under senaste gret varit inskrifna 403 barn, som der fAtt undervisning 6 tim. i veckan, 2 timmar hvarannm dag för hvarje barn. De hafva varit utvalda bland de allra fattigaste af folkskolans elever. Ile hafve förfardigat 7,500 arbeten och förtärt 24,742 inaltider. Detta a r den materiella sidan och den &amp; r icke ringa, n&amp;r man tanker sig 403 utsvultna, utmesglade barn. Men den moraliska och uppfostrande betydelsen Or s l l dock af ilnnu större varde, dA dessa ofta vanvhrdade smh stackare f&amp; se vanlighet, renlighet, ordning och framför allt f&amp; lara sig att alska arbetet. För den som narrnare vill göra sig underrattad om saken finnes i bokhandeln för 25 öre tillganglig en liten broschyr med redogörelse för planen i dess helhet.
Jag vill icke göra några tillvitelser, men en följd af Noriges sjelfständighetskänsla, sorn någon gång gatt till öfverdrift, är att ett visst — tyranni utöfvas och att möjligen inom Norige, med afseende på den Storthinget tillkommande peusioneringsrätt, Konungen skulle kunna få svårt att till detta höga embete finna uågon lämplig Norrman med på en gång den ställning och den sympati för unionen, som skulle erfordras. Tillfälle kan förekomma, då det vore af vigt för Konungen att i detta hänseende välja en Svensk, och med all aktning för andras öfvertygelse, tror jag, att om Konungen anbefalde en Svensk man att begifva sig till Norige, skulle han tryggt upbära den förebråelsen af Frih. Raab att han vore en äfventyrare, ty jag tror det vore haus pligt alf följa sin Konungs befallning, och hans mod förtjenar icke en sådan benämning. Men då man erfarit, att institutioner) är förhatlig i Norige, så må det vara skäl uti att den icke bibehfilles, och jag har i det afseendet suspenderat min mening; men säkert är, att ora man äfven bör göra detta eftergifvande, så bör det ske i sammanhang med sådana garantier, sora trygga föreningen. Härmed har jag i korthet uttalat min åsigt i ämnet.
Allmogen bor bättre än förr, har i rummen tryckta tapeter och betsade möbler, nyttjar till sina drägter ofta fabrikskläde och siden samt framsätter vid gästabud stundom flera sorter vin. Ölands Södra Mot. Bildningen synes till följd af folkundervisningen vara i tilltagande. Hvad allmän sedlighet och Gudsfruktan angår, synes folket stå på samma punkt som under nästföregående period. Under dessa fem åren hafva inalles ett hundra per - 9 söner blifvit sakfällde för oloflig bränvinsminutering. Denna brottsliga industri har dock numera nästan upphört. Lyx och vällefnad tilltaga i betydlig mån, ej blott hos den besutna allmogen, utan äfven inom tjenstehjonsklassen. Vid forskandet efter de yttre tecken, som angifva förhållandet med den allmänna sedligheten hos en orts befolkning, kan man icke undgå alt företrädesvis fästa sig vid antalet af de, samma ort tillhörande, personer, hvilka för brott eller Iagöfverträdelser varit beröfvade deras frihet. Sednaste underdåniga berättelsen utvisar, att fångantalet i härvarande länshäkte utgjort år 1848 1,279 personer, » 1849 942 » och » 1850 808 » eller i medeltal för hvarje år omkring 1,010 personer. Det uppgick år 1851 tili 948 personer, » 1852 » 868 » » 1853 » 1,059 » » 1854 » 826 » och » 1855 » 611 » som gör i medeltal endast 862 personer årligen. Under dessa fem år hafva ifrågavarande fångar varit häktade för: Vid närmare granskning af förestående tabellariska uppgift, befinnes den talrikaste numerären under rubriken »mindre förbrytelser». Största delen af de under denna rubrik upptagne fångar har utgjorts af sådane, som undergått enkelt fängelse i saknad af tillgång till ådömde vitesoch ensaksböter.
Jo, att discontrörelsen, 470 Den 38 December f. m. sä, som den nu är ordnad, icke uppfyller sitt ursprungliga ändamål: att lemna län på kortare tider. Hvad som vid inrättandet af disconten ansågs såsom undanlag: rättigheten att göra omsättning, har numera blifvit regel; missbruket har blifvit bruk. Det hade således, i min tanka, ålegat Utsk. att föreslå discontrörelsens ordnande efter mera bankmässiga grunder, men ej söka att blifva densamma qvitt, genom en blott öfverflyttning på Riksg.- cont. Olyckligtvis lärer den Svenska nationen lämpligast böra fördelas i tvenne stora classer: de mycket skuldsattes och de som äro öfver sina affärer. De förstnämnde äro vanligen alltid de mest verksamme, och att de lyckats inom Utsk. göra sina anspråk gällande, skönjes, ej blott af discontrörelsens föreslagna öfverflyttning, hvarigenom man haft i perspectiv alt gifva lånen en ännu mera stående karakter, utan äfven genom den betydliga förökning i läneoch creditivsummor, som Utsk. eljest föreslagit. Man påstår äfven, att discontrörelsen för Banken medfört ansenliga förluster. I detta afseende hänvisar jag till det utdrag utur Bancodiscontens räkenskaper för åren 1816—1843, som blifvit till samtliga RiksSt. aflemnad, och som gifver vid handen, alt med en sammanlagd utlåningssumma för dessa år af mer än 156 millioner r:dr b:co, hafva afskrifne lån endast utgjort fr proc., och inom linien förda, osäkra, ungefär £ proc. af utlåningsbeloppet, då deremot Bankens årliga räntevinst uppgått till 4| proc.
Riksförsamlingen välje ock, vid hvarje lagtima riksdag, hvar afdelning för sig, de revisorer som i 82 § omtalas. Af dessa revisorer hvilka till antalet skola vara sexton, utser Landstinget sex och Folktinget tio. § 144. Vid samma tillfälle, som fullmägtige och revisorer väljas, efter hvad i föregående §§ sagdt är, skola på enahanda sätt suppleanter utses, att träda i de förras ställe, om desse blifva af laga förfall hindrade att de dem uppdragne befattningar emottaga octi utöfva. § 145. Till fullmägtig, revisor eller suppleant må ingen väljas, sorn icke till Riksdagsman och Ulskotts-ledamot valbar är; ej heller någon, sorn vid något verk, hvilket skall förvaltas eller granskas, är redovisande eller löntagande. § 146. Alla i denna Regeringsform föreskrifne val, de undantagande, om hvilka i 138 § stadgas, skola verkställas genom öppen omröstning, derest icke minst en tre djedel af de röstande sluten omröstning yrka. Sådant yrkande må dock icke ega rum vid val till ledamöter i Landstinget. Vid sluten omröstning gälle inga andra sedlar, än de som äro enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria såväl från all tvetydighet i anseende till personernas namn, som från origtighet i anseende till deras antal. År genom likhet i röstetal valfråga oafgjord, skall mellan dem, som lika röster erhållit, genom lottning skiljas. Börjad valförrättning må icke uppskjutas, utan fullföljes, till dess den fulländad är. § 147. Vid sådant val, för hvars giltighet fordras, att minst hälften af de afgifna rösterna skola sammanstämma, skal! hvarje väljande först rösta på så många, som väljas skola. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på en eller flera, vare han eller de behörigen valde.
Utskottet har tagit motionärens berörde framställning i öfvervägande; och, hvad först vidkommer den begärda förhöjningen i underhållet för Gottlands national-beväring under exercis-tiden, finnér Utskottet densamma vara grundad på billighet och rättvisa; och får Wtskottet af sådan orsak tillstyrka Rikets Ständer att genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att vid beväringsmanskapets öfningar på Gottland de beväringsskyldige derstädes måtte ålnjuta ett underhåll motsvarande det 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 36. som beväringsmanskapet uti Rikets öfriga provinser under vapenöfningarne undfå. Beträffande åter beklädnadsersätlningen, så, enär skyldighet att vara försedd med uniform icke åligger de beväringsskyldige, samt synnerlig slitning af beklädnaden ej synes kunna ifrågakomma hvarken under de få dagar vapenöfningarne pågå eller under de i allmänhet korta marcherna till och ifrån mötet, anser Utskottet någon åtgärd för della ändamål icke böra af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 7 Februari 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1851 kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition i fråga om ersättning till Handelsoch Sjöfartsfonden för förskjutna medel lill slafvarnes friköpande å S:l Barthelemy. (v. A.) Sedan Kongl. Majit uti nådig skrifvelse till Rikets sednast församlade Ständers Statsutskott af den 31 Mars 1848, jemte meddelande af de åtgärder, som blifvit i och för friköpandet af slafvarna å ön S:t Barthelemy vidtagna, til!
I samma mån ansvarlghetssummari ökas, minskas den säkerhet, som en ansvarig förvaltares vederhäftighet erbjuder och öfverhufvud taget torde derföre de många enskilde förmyndarnes tillgångar utgöra en bättre garanti för deras 'myndlingars medel, än några få kommunalnämndsledamölers sammanlagda förmögenhet för samtlige omyndige morn kommunen. Dessutom kan en enskild förmyndare, vid hvilkens tillsättande hans redbarhet och vederhäftighet af domstolen tages i öfvervägande, vid förekommande tvifvel om dessa egenskaper, på anmälan af gode männen, den omyndige sjelf eller hans anförvandter, entledigas af domstolen, hvaremot ledamöter i kommunalnämnd väljas af kommunen, ofta med afseende på helt andra egenskaper än deras vederhäftighet. I sitt ofvanberörda till Utskottet remitterade yttrande har Sven Hansson förordat den modifikation af Forssbecks förslag, att förmyndareförvaltningen icke skulle tillkomma kommunalstyrelsen, utan en särskild bestyrelse, —att kommunen skulle vara myndlingarne, och bestyrelsens ledamöter kommunen ansvarige för förmyndaremedlen, — samt att fader eller moder skulle vara sina barns förmyndare under förmyndarebeslyrelsens kontroll, men, der begge föräldrarne voro döda, bestyrelsen omedelbart utöfva förmyndarevården. Delta förslag undviker väl åtskilliga af de brister, som ofvan blifvit anmärkta emot Fahlanders och Forssbecks förslag, och kommunens ansvarighet vore onekligen en fördel för myndlingarne, men, å en annan sida, torde deruti ligga en våda för kommunens samtliga medlemmar, som i och för sig gör förslaget oantagligt. 4 Lag-(Jtskottets Betänkande N:o 34. Så väl för att icke afvika från den bana, hvilken, på sätt ofvan förmäles, blifvit på sednare tider inom denna del af lagstiftningen beträdd, som till följd af de särskilda brister hos de framställda förslagen, hvilka ofvan blifvit anmärkta, får Utskottet vördsamt tillstyrka: 4:0 att Fatilanders och Forssbecks motioner må lemnäs utan vidare afseende. Kongl. Förordningen den 24 September 4 864 innehåller endast de allmänna grunddragen af det system för förmyndareväsendet, som blifvit af lagstiftningen antaget.
Förslag till jämkningar i vissa delar af Riks-Ståndens skiljaktiga Beslut, rörande utredningen af Götha CanalBolags-, Malmö- och Götheborgs Disconter. efter erhållen del af samtlige respective Jtiks-Ståndens fattade Beslut, i anledning af förenade Statsoch Banco - Utskottens senaste under den 25 nästledne April afgifne Utlåtande, rörande utredningen af Götha Canal BolagsMalmö- och Götheborgs Disconter, förenade Utskotten erfarit, att desse Beslut i vissa delar äro mer och mindre skiljaktige samt påkalla samrnanjemkning, hafva Förenade Utskotten, i följd af 73, uti Riksdags - Ordningen, härmedelst skolat, jemte utmärkande af sådane skiljaktigheter, tillika föreslå den sammanjämkning, sorn , till stadgande eller åtminstone till förberedande af ett helt Rikets Höglofl. Ständers Beslut, synes blifva ovillkorligen nödvändig. 3.dje Punkten. Genom denna punkt var af förenade Utskotten föreslaget, att. alla af Directionerne öfver Götha Canal Bolagsoch Malmö Disconter på Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Statsoch Banko Utskottens Betänkanden. 18431 allmänheten utelöpande Assignationer skulle, vid ytopvisandet , till fulla beloppet med Banco-Sedlar inlösas, så snart kungörelse härom blifvit utfärdad. Samtlige respective Riks Stånden hafva val instämt deruti, att Assignationerne borde till iulia belonpet med Contant inlösas; men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet hafva förklarat, att denna inlösen borde ske med Bancoeller deremot svarande Riksgälds-Selli ar.
Ack, hvarför kunde inte jag fått gått i grafven före honom, jag gamla utlefvade människan, som ingenting hade att lefva för utom för honom! Kunde inte jag fått dött i stället, och han fått lefvat, han som hade så mycket att lefva för! Hå, hå!» Hon torkade bort de frambrytande tårarna med förklädessnibben. »Ja, ja! Jo,» sade hon efter en paus, »jag vet att doktaren och han voro goda bekanta, för han talte så tidt om, hur roligt I haden haft ihop, när doktaren var här på trakten och I kommen ihop på kalas och eljes med. Och det är därför, jag ville så gärna tala med honom om min son Chronschough, för det är nånting, som gäller honom och hans minne, som jag gärna skulle vilja fråga doktaren till råds om.» Min nyfikenhet väkste alltjämt. Hon såg det godt och fortsatte: »Jo, doktaren vet, att han var en sådan mästare i allt, hvad han tog sig för. Ifrån det han var lille pågen, så var det då ingen på långa håll, som var god för att läsa och skrifva och räkna som han. Ja, han skref så grant, så hvart ord var ända, som om det hade varit tryckt i en förskrift. Och så som han kunde sätta upp hvad skrift som hälst och rimtera ut allting. Jag är säker på, att doktaren hörde honom mer än en gång läsa upp sina granne värsar både på bröllop och barndop och begrafningar, eller hur?» Jo – jag erinrade mig mycket väl hans värsar, men hade aldrig funnit något särskildt märkvärdigt med dem. »Ja,» sade hon, »det är la bäst jag säger ifrån på en gång, hvad jag menar, för inte doktaren ska bli pinad längre af nyfikenhet. Se, min son Chronschough har satt upp sin egen lefvernesbeskrifning.
Då den beviljades var det visserligen icke Ridderskapets och Adelns tanka, att frågan Den 27 Maji /. mi \ 68f om publiciteten skulle Riksens Ständers pröfning underställas, och sådant sannolikt af det skäl, att Ridderskapet och Adeln ansåg afgörandet af denna fråga, i hvad den rörer det Högloflige Ståndet sjelft, vara dess ensak. Om Regeringen emellertid skulle finna att ett Riksstånd icke kan för sig antaga publiciteten, utan att dertill hafva erhållit Kongl. Maj.ts bifall, så är detta en sak som man torde böra underkasta sig, ehuru jag för min del tror målet helt och hållet böra ensamt bero af Ståndet sjelf. Vi ha sett i andra frågor af samma ari och natur, såsom den om Notariernes tillsättande hos BondeStåndet, huruledes Ministéren förklarat saken höra till Regeringens afgörande. BondeStåndet har i sistnämnde-ämne äskat ConstitutionsUtskottets utlåtande, och vid denna Riksdag har det blifvit tillräckligen upplyst, att Notariernes utnämnande är Ståndets ensak. Så torde ock i denna fråga, vill Gud! till en annan Riksdag, andra råd och upplysningar gifvas. Det beror af Riksens Ständer, att låta den förevarande frågan hvila, då Konungen anser dess höga rätt vara, att tillåta eller vägra verkställigheten af deras beslut, men deraf följer ej, att Riksens Ständer böra frånkänna sig en rättighet, som min känsla säger mig tillhör dem. Det är derföre jag anhåller få till Protocollet förklara, att, efter mitt begrepp, den beviljade remissen af Kongl. Majits skrifvelse, icke kan afse annat än ett Lagstadgande, i händelse publicitet framdeles komme att hos RjksStånden införas, men alldeles icke åsyfta att underkasta Ridderskapet och Adeln 688 Den 27 Maji e. m. de öfrige Ståndens beslut om publiciteten liär skall äga rum eller icke. Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta föredragning af ett annat mål. Ropades Ja.
N:o 153. __ — om rättighet för dem, som uppbära lön efter gamla staten, att vid af skedstagande! få åtnjuta samma vilkor, som före 1856—1858 årens Riksdag voro dem förunnade. Motion N:o 24. Stats-Utsk. Utlät. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. angående löneförhöjning för. Utlåt. N:o 139. R. St. underdän. Skrifv. Lårarepersonalangående tillökning i den vid Christianstads elementar-läroverk. Se Christianstad. angående förökning af, vid läroverket i Falun. Se Falun. angående tillökning i den vid Hernösands elementar-läroverk. Se Hernösand. om förökning af, vid elementar-läroverket i Jönköping. Se Jönköping. Läroverksstadga 1859 års. örn nödiga förändringar i dess läseordning och strafflagar. Motion N:o 44. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Lönetur. Se Lektor. 14 M. Maltdrycker, Kaffe och The saint andra icke sprithaltiga drycker, om behofvet af en författning angående försäljning af. Motion N:o 97. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Mandelgren, om understöd af allmänna medel åt Artisten N. Motion N:o 65. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Mantalsoch Skattskrifning, otn ändringar och tillägg i Kongl, förordningen den 20 Juli 1861, angående förrättande af. Motion N:o 8. Bevilln.-Utsk. Utlåt. Marks härad, om anslag till understöd åt de utfattiga inom. Se Borås. Mariestad och Töreboda, om anslag till väganläggning mellan. Se Töreboda. Mellquist. Lars Niklas. Motion N:o 134, om anvisande af anslag eller lån för bäroverksbyggnad i Halmstad. Stats-Utsk.
Anekdoter, Äfventyr och Historier, berättelser af och om svenske Jägare och Fiskare, till trefnad under raststunderna, återberättade och utgifne af förf. till “Den praktiske Insjöfiskaren“, “Skrattar bäst som skrattar sist“, 1 kr. Illustrerade Spegelbilder ur Fruntimmerslifvet eller Åtta af Damernas svaga sidor, blottade för sjuttiofem öre. En symamsells hemlighet. 2. Soldaten i knipa. 3. Scen vid en badort, eller Fruntimren äro aldrig nyfikna. 4. En lycklig äkta man. 5. En modern Paris. 6. Öfverraskande anspråkslöshet. 7. Uppehållsväder och vackra utsigter. 8. Under-bart. Pris 75 öre. Ny samling af Svenska Anekdoter: 3:dje häft. 388 Skol-, Gymnasii-, Akademie-, Husförhörs-, Tjuf-, Lögn-, Läkareoch Rättegångshistorier, 1:25. Bondhistorier, Ordlekar och Infall, 1 kr. Tillfällighetstalaren: 150 gratulationer och tal å födelseoch namnsdagar, samt vid förlofningar, lysningar, bröllop, barndop, silfveroch guldbröllop, kalaser, bortresa och återkomst m. fl. tillfällen af B. U. Pettersson, förf. till “Den svenske Handsekreteraren“, Pris: 1:50. Menniskokännaren eller konsten att vid första anblicken ofelbart bedöma de personers karaktärer, böjelser, lefnadsvanor o. s. v., med hvilka man under lifvet kan komma i beröring; en i våra tider allt mera oumbärlig handbok för alla, som från det yttre af menniskan vilja sluta till hennes inre, af D:r Robert Cunning, öfversättning, 50 öre. Vald samling af 700 Svenska Sångstycken, utgifven af Axel I. Ståhl. Ny genomsedd upplaga.
Denna person kan ju vara en qvinna, sorn uppnått myndighetsåren, men icke begärt att blifva myndig. Om lion eger fallenhet för och förmåga att idka handel, samt förmyndaren till henne hyser förtroende, kari jag icke inse, hvarför lagen skulle förvägra förmyndaren att gifva henne tillstånd till att på detta sätt bereda sin utkomst. Då jag icke kan finna, att det ifrågavale stadgandet skulle föranleda något bedrägeri, utan synes mig fastmera särdeles lämpligt, får jag anhålla om bifall till detsamma. Gr. Hamilton, Gustaf: I öfverensstämmelse med de åsigter, jag på förmiddagen uttalade, kan jag icke finna, att ett sådant stadgande, som det ifrågav:de, är ett lämpligt föremål för handelslagstiftningen, utan det borde hänföras till den allmänna civil-lagen. Såsom det här är formuleradt, kan jag ej annat än dela Gr. Mörners betänkligheter. Det är gifvet, att en förmyndare på detta sätt skulle kunna inleda sin myndling i hvilka handelsspekulationer som helst. Detta anser jag icke vara lämpligt och på denna grund får jag anhålla om afslag på Utsk:ts hemställan. Frih. Armfelt, Magnus: Jag instämmer till alla delar i Gr. Hamiltons åsigt, och får i afseende på Frih. Cederströms yttrande tillägga, att här icke finnes mer än 2 stag af omyndiga, de som äro det till följe af sin ålder och de som äro det derför att de icke kunna öfver sig och sitt gods råda. De förra kunna mycket väl vänta tills de uppnått den i lagen föreskrifne ålder och de sednare kunna gerna äfven i al^eende på handeln stå under det förmynderskap, hvarunder de blifvit satta. Jag får således förena mig med dem, som yrkat afslag å Utsk:ts hemställan.
I öfrigt och som det är allmänt kändt, att anslaget till Drottningholms och Svartsjö slott icke varit tillräckligt ens för underhållet af Drottningholm, utan betydliga bidrag dertill, blifvit af Hans Majit Konungens egna tillgångar anvisade, har Utskottet, äfven under förutsättning att några utgifter hädanefter icke ifrågakomma för Svartsjö slott, ej kunnat fästa afseende på motionärens önskan om nedsättning i berörde anslag. Då emellertid genom flere sammanstämmande uppgifter är vitsordadt, att slottsbyggnaden vid Svartsjö, på sätt motionären aufört, sedan läng tid tillbaka befinnes uti ett ganska bristfälligt tillstånd, och föga sannolikt är, att densamma hädanefter kan blifva återställd i ett sådant skick, som motsvarar nutidens anspråk pä ett Kongl, lustslott, samt denna byggnad följaktligen, derest ej särskilda åtgärder vidtagas, kunde komma att, åt sig sjelf öfverlemnad, småningom förfalla till en ruin, hvilket skulle vittna mindre fördelaktigt om det sätt, hvarpå Statens egendom förvaltas, har Utskottet, i anledning af förevarande motion, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, så vida det icke anses nödigt eller lämpligt, att Svartsjö slott framgent bibehålies. Kongl. Majit täcktes efter utredning af förhållandena, meddela Rikets Ständer nådig framställning angående de åtgärder, som för byggnadens borttagande må finnas mest ändamålsenliga. Stockholm den 20 Januari 1860. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 41. lies er v ut ion <’»•; mot 3:ilje punkten, moni. a. al Herrar Cedergren, Hierta, Björck, Berg, Berger, Hammar och Wahlström äfvensom Riksdags-fullmägtäge Lars Rasmusson från Göteborgs och Bohus län, G. Hultsman från Örebro län, Eric Ersson från Gefleborgs län, Per Nilsson från Malmöhus län.
Sedan emedlertid CanalBolagets än vidare förnyade begäran 0111 uppskof med inbetalningen genom Kongl. Brefven af den 23 September och den i5 November sisth åv blifvit afslagen och Kongl. CorninerceCollegium tillika genom sistnämnde Bref i Nåder anbefaldt att i afseende på lånets indrifvande vidtaga de åtgärder, som på Kongl. Kollegium ankommo och med Fondens säkerhet funnos förenliga, har Kongl. Collegium genom dess AdvocatFisealsEmbete låtit hos Kongl. Majrts Befallningshafvande i Östergöthlands Län lagsöka Bolaget såväl för ofvanberörde före i833 års utgång förfallna 22,166 Rrdr 3a sk., som för hvad år 1834 ytterligare hade bort å lånet afhetalas, eller 13,333 Rrdr 16 sk., hvarförutan forlagsjnteckning uti Motala Mechaniska Verkstads inventarier, verktyg och rudi materier blifvit lagen ej allenast för de redan förfall - ( >5 J na delarna af lånet, utan äfven för återstoden R:clr 5 st. 4 r-> sora bör erläggas under åren 1835 och iQ36- Enligt de Revisorerne meddelade upplysningar hafva af ofvanbevörde, vid 1834 &rs otgåug obetalda 3p,6i i R:dr 5 sk. 4 runder innevarande är influtit 17,500 R:dr, så att CanalBolagets skuld till Förlagslånefonden, obéräknadt upplupna räntor, numera endast utgör 22,111 R:dr 5 sk. 4 r.; och då Motala Verkstads t.