Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadgade straff och ansvar bör jämkas. Art I Om ansvar för lurendrejeri och tullförsnillning. § 1 Den som inför eller utför förbjudna varor förbryter sig mot lurendrejeri lagen. Den som försnillar kronans tull på gods har förverkat varan. § 2 Den som första gången beträds med lurendrejeri eller tullförsnillning och varuvärdet inte uppgår till 50 riksdaler kan bli förskonad för böter. Är värdet mellan 50 - 200 riksdaler bötar förbrytaren godsets värde. Är varans värde 200 - 400 riksdaler pliktar man varans dubbla värde. Uppgår värdet till över 400 riksdaler skall den brottslige hållas i allmänt arbete och anses inte värdig att delta i val, som beror av medborgerligt förtroende. § 3 Straff för dem som återfaller. § 4 Har någon blivit dömd två eller flera gånger skall han hållas i arbete till varans dubbla böter. Är värdet över 400 riksdaler skärps straffet och förbrytaren ställs för en påle på torg i två timmar. § 5 Döms någon för brott av beskaffenheten urbota ansvar skall allmänheten få kännedom om förbrytarens namn och straff genom kungörelse i Inrikes Tidningar. § 6 Om någon råder eller hjälper, att utföra brottet döms han, som om han förövat det. § 7 Har flera del i brottet straffas var och en. § 8 Fiskal eller kronobetjänt som antingen själv försnillar eller hjälper någon, mister tjänsten. § 9 Ämbetsoch tjänsteman som begår brott skall mista tjänsten, vara ärelös och arbeta på kronans fästning minst 3 år eller livstid beroende på brottets beskaffenhet. § 10 Ansvar för olovlig utförsel av mynt bestraffas efter särskild förordning. § 11 Utländsk man som förbryter sig förvisas från riket på 3 år. Återkommer han efter denna tid och beträds med nya lurendrejerieller försnillningsbrott skall han utvisas för alltid. Den av judiska nationen som ej vunnit svensk borgarrätt skall, även om han är född i Sverige utvisas för alltid, om värdet är 400 riksdaler. Den som inte vunnit burskap på handel, har förverkat sin rätt till det, om han beträds med brott mot denna förordning.
Direktion hesörjde ledningen af mcranämnda skolas verksamhet och disponerade de till skolan anslagna allmänna medel, jemte dess öfriga tillgångar, icke kunde med säkerhet antagas komma att fortfarande ega bestånd, utan möjligen inom en längre eller kortare tidrymd komme att upplösas, samt då i allt fall det nu ifrågaställda statsanslagets betydenhet i jemförelse med det från Slöjdföreningen till skolan ingående bidrag, hvilket sistnämnda under de sednast förflutna tio åren icke uppgått till högre belopp än nära 1,300 R:dr Riksmynt i medeltal för året, syntes påkalla en tillförlitligare kontroll å de för slöjdskolan anvisade statsmedels användande på fullt ändamålsenligt sätt, än som allenast genom den åt Kommers-kollegium hittills uppdragna allmänna tillsyn å skolans angelägenheter kunde beredas, ansåge Kollegium det statsanslag, om hvars äskande Svenska Slöjdföreningens Direktion nu gjort underdånig ansökning, höra icke ställas till Slöjdföreningens eller dess Direktions förfogande, utan anvisas att utgå till understöd för den af Föreningen i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola under dervid fästadt vilkor, att skolans verksamhet ordnades samt förvaltningen af dertill anslagna statsmedel och skolans öfriga tillgångar besörjdes i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som Kongl. Maj:t kunde finna godt i nåder meddela. Slutligen hade Kollegium, med afseende å det af Rikets Ständer vid statsanslagets beviljande för ifrågavarande söndagsoch afton-skola fästade vilkor, att Stockholms stad skall för skolan tillhandahålla tjenlig lokal, i underdånighet anfört: att de hyresbidrag, som till följd häraf blifvit uthetalde dels från Stadens Drätselkommission och dels från Borgerskapets Bemedlingskommission, enligt hvad Direktionens för Svenska Slöjdföreningens årsberättelse för 1858 utvisade, samma år uppgått till ett belopp af 5,400 R:dr Riksmynt; att i afseende härå visserligen förekomme, att vid anvisandet af statsanslag såväl för de allmänna navigations - Bil.
Nidderskapcts och Adelns ensak att detta ärende afgöra, men anser sig sä mycket heldre böra tillstyrka den föreslagna inskränkningen, som densamma ej allenast leder till en tör hända länge önstad eonformite emellan Ständen, utan ock yppar möjligheten att genom fastställande af ett udda antal för hwarje Ständs Ledamöter i Utskotten förekomma den tillförene ej sällan sörsporda och efter Clahomröstningens upphäfwande alltid nödwändiga följd af Högloft. Nidderskapcts och Adelns Ledamöters dubbla och säledes jemna antal i Utskotten, att detta Ständ ivid omröstningar förblifwer utan röst, fä ofta mcningarnc äro emellan deh Ledamöter lika delade. Utskottet, som för det närwarande systelsättcs med utarbetande af en Riksdagsordning, anhällcr wördsammast, att, sä fort sig göra läter, undfä del af Högloft. Nidderskapcts och Adelns beslut i detta ämne, pä det antalet af Ständcns Ledamöter i Utskotten, hwilket, i händelse af Högloft. Riddcrskapets och Adelns bifall till den wäckta frägan, lärer böra undergä en nödig förändring, mä derefter kunna lämpas och bestämmas. Stockholm den 4 Julii 1809. U. Nannorlroim. ck. Lilvorsparra. O. Zilvörstolpk. 8. v. 8tovll6N8tröm. U. 8Irjö1ä6dranä. 0. v. Uosonstsin. Öar! 6l. bordin. 8von ^Vijkman O.son. Vanisl Uborstoin. 6ari Onstak Uroms. Näts Uslrrsson. ilon ckonsson. 90 Expeditioner till Riks-StLnden. Bilaga till Mem. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskotts Protocoll den 4 Zulii 1809. S. D. Wid öfwerläggningeu om det frän Högloft.
Vi känna icke denna benämning annorlunda än såsom från fordna tider i högsta måtto menligt inverkande på samhällets trefnad och belåtenhet; men efter parti tyckes vara anlaget på den ena sidan, såsom betecknande dem, hvilka i fr a t för antagandet af Const.Utsk:s förslag, så tager jag mig friheten att derifrån leda mig till den slutsats, att det äfven är ett parti, utgörande majoriteten inom delta Hus, hvilket sökt undertrycka detta förslag, och i sådan händelse kan benämningen vara lika god på den ena sidan, som på den andia. Det kommer slutligen att visa sig hvilketdera af dessa partier har sin rot uti opinionen hos den stora pluraliteten af Svenska folket. Jag nödgas beklaga, att jag äfven mot en annan talare bär måste yttra mig, för att tillbakavisa de tillmålen, som lian tillåtit sig emot sina politiska motståndare. Jag skulle trott att Öfverdirecteuren Grewesmöhlen, förhatlig i åminnelse, hade lärt Frih. Boye alt med mera sans behandla sina politiska motståndare, och att icke tillmäta dem att hafva handlat emot ära och tro, att hafva framburit osanningar, ord, hvilka Hr Frilen tillåtit sig emot Const.Utskottet. Jag får högtidligen förklara, att om Frih. Boye begär någon aktning för sig lill följe af sin höga ålder och mångsidiga erfarenhet, så grundar sig dock della anspråk endast på den aktning, som han lemnar åt andra, och jag beklagar att en så beskaffad tvist skall behöfva äga rum, som den, hvilken nu yppat sig emellan så pass gamla personer, sorn en 70- årig och en 60-årig, hvilka inom denna församling til 1 brag t åtminstone 6 eller 7 riksmöten tillsammans; men jag får också förklara, att hvarken af Frih. Boye eiler af någon annan låter jag utan gensvar sådana lillmälen riklas emot mig eller mina kamrater i det Utsk., hvaraf jag är medlem. Ingen hade högre än jag önskat att Ständerne vid sista riksdagen hos K. M. anhållit om Dess tillgöranden för alt åstadkomma förberedande åtgärder till en representationsförändring.
Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den g sistlidne December under N:o no afgifne, och den 23 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshållet Rikets Städer emellan. Herr Hjerta, Gustaf, Grefve Horn, Claes Fredrik, och Herr Tham, Wollrath, anhöllo, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf Hans Excellencé Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde Utlåtande skulle, enligt 49 §. Riksdagsordningen, ytterligare blifva hvilande. Den it J a n u a r i i e. m. 3i Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 3 sistlidne December under N:o 7 i afgifne, oell den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 54 förut meddeldte Betänkande, rörande ändringar och rättelser eller tillägg, så väl uti Kongl. Maj:ts Nådiga Legostadga för Husbönder och Tjenstehjon, den i5 Maji i8o5, som uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, angående flyttningstiden för tjenstehjon den 22 April 181g. Grefve Cronhjelm, Otto August, oell Herr Printzenskjöld, Axel, anhöllo, att detta Utlåtande matte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf detsamma, tillföljd af 49 §• Riksdagsordningen, skulle ytterligare hvila. Föredrogs ånyo StatsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den g sistlidne December under N:o 109 afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse om åtgärders vidtagande till Fårskötselns och Uilproduetionens befrämjande i Riket, jemte flere Riksdagsmäns anföranden i samma ämne.
K* O s “sll 5- c» p t» 1 s O Q 3 5? p Riks-Ståndens Beslut. r Q< d03 Cfq CO A. 5* o re » s re zL. r* F* • oa S5° H B S B S öp2 re p B 3 3* CT5 c 5* oq 2. ** oa' oa B C Oj Oj re re u Cf> — re —. • oq w re N:0 N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o § Apotheks-privilegierna, om upphö- rande af de s. k — Bd. 482 4 2 44 — b. 29 Sept. b. 29 Sept. b. 30 Sept. b. 30 Sept. Arbetare, angående reseunderstöd för, se Fabriksarbetare. » om böter för mottagande i arbete af främmande person, som saknar betyg öfver ledighet till arbete , Bd. 391 7 2 2 — Se Le gostadga. Arbeten, allmänna, om anslag till undersökningar, inspektionskostnader och expenser för . 1 4 1 99 114 Se Sjette HufvudTiteln. Arell, om befrielse från lifgifvande af observations-procent och anmärkningsmedel för enkan efter Fältkamereraren Ph. A. 23 __ — 4 1 49 — b. 25 Fehr. b. 25 Fehr. b. 25 Febr. b. 28 Febr. 50 21 Arfvejord, angående tiden för beståndet af arrende-kontrakter om, se Arrendetid. Arfskifte, om antagande af ett lagstadgande rörande klander å . — A. 99 » om förrättande af, se ArfdaBalken. » om stadgande af skyldighet att inom viss tid till domstol ingifva — Bd. 125 7 1 17 — b. 21 Jan. b. 21 Jan. å. 21 Jan. b. 21 Jan.
Diverse donationers och fonders dito 17,460: 54, Magnat-stipendie-fondernas dito 225: — Utgifter: Akademiens egna medel: Löner, pensioner, arfvoden m. m. 195,995: 96. Byggnader och reparationer 31,733: 48. Kronoutskylder, landtmäteriförrätt ningar m. m 19,616: 52. Af besparingsoch reservfondei na 17,407: 76. Köpeskilling för em hemmansdel 111. m. 3,176: 7. Afforing till nya pensionsfonden 7,276: 25. Balans till år få60: Tillgångar: Akademiens egna medel ^i,ooz. in». Till någon erinran i Revisorerne* sida har denna räkenskap icke föranleda / Lunds Kongl. Universitet. Årets räkenskap, som ännu icke blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, upptager förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Akademiens egna medel 224,181: 67. Diverse donationers och fonders dito 28,69b: oo. 302,844: 9®' Balans till år 1860: Skuld: Akademiens egna medel 36,031: 62. Reservfondens dito “ Magnat-stipendie-fondernas dito "I»: 54. Balans från år 1858: Utgifter Akademiens egna medel 214,170: 48. Balans till år 1860: Tillgångar: Akademiens ögna medel 347,191: 88.
Det synes mig derföre önskligt, om man kunde stanna vid det som är bestämdt, nemi. vägen till Arvika, och lemna det andra åt framtiden. då noggrannare undersökningar kunde ske. En utväg härtill är genom Bonde-Sfis inbjudning öppnad. Huruvida genom de tre Ståndens beslut votering i förstärkt Stats-Utsk. kan undvikas, lernnar jag derhän, då anslaget icke är Levil jarit för samma ändamål. Man vinner obetydligt i tid genom frågans afgörande vid denna riksdag, då endast 100,000 rdr af de 500,000 rdr äro afsedda för sjelfva arbetet. Med anledning af frågans 322 I ten 28 Mai». outredda skick, anser jag derföre det af Bonde-St. fattade beslut vara det klokaste. Hr Uggla, Uarl Gustaf: Utan att ingå i det formelia af frågan, ber jag att få afstyrka antagande af Bonde-St:s inbjudning. Ehuru varm anhängare af den södra banan, skulle jag heldre vilja antaga den norra sträckningen, än att frågan nu ytterligare skulle uppskjutas, hvarigenom i det förr så eniga Wermland den olyckliga splittringen och striden, som vanligen uppkommer af jern vägsfrågor, skulle komma att längre fortfara, och alla val inom provinsen till första kammaren vid nästa Riksdag skulle komma att ske endast med afseende på denna jernvägsfråga. Jag afstvrker på det lifligasfe inbjudningens antagande. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Innan jag framför hvad jag ämnar yttra, anhåller jag, att Bonde-St:s ingjudning måtte uppläsas. Sedan den begärda uppläsningen egt rum, yltrade Hr Nordenfelt: Hvad angår det formella af frågan, så instämmer jag med Frih. Tersmeden deruti, att då tre Stånd väl fattat beslut om anslag, men icke för samma ändamål, synes mig detta icke lägga hinder i vägen för inbjudningens antagande. då frågan eljest måste gå till förstärkt Stats-Utsk. Afven i sjelfva saken instämmer jag med Frih. Tersmeden.
Sirs medverkan för dess realiserande, säkerligen skall stadna vid blotta önskningar ; så må det äfven tillåtas mig, att härpå fästa Rikets nu församlade Ständers uppmärksamhet. Besinna vi förmånerna af denna sak, så skall dess dyrhet ej skrämma oss, vi skola då inse, att dess kostnad är ett i landet nedlagdt kapital, som, om det ej genast lemnar skörden af vinstgifvande penningeräntor, obestridligen skall lemna rika skördar, som en gång ej skola med penningar kunna uppvägas, när landets uppodling, lif - Den 23 December e. m. 435 vad industri, lättad afsättning, kapitalernas hastiga omsättning, med mycket mera, som dels kan, dels icke kan beräknas, kanhända försatt Sverige i tillfälle alt äga en fördubblad population och våra efterkommande, oaktadt denna fördubbling, i ett välstånd, hvartill de aldrig skola komma, om vi ej följa med vår tid och tillegna oss dess uppfinningar. Detta tillegnande tillhörer oss, så vida det är oss kärt att ej våra efterkommande, — hvilka jag här vill kalla våra barn, på det vi må ihågkomma att de ej äro utan anspråk på vår omtanka — en gång för vår skull skola stå med blygsel bakom andra nationer, när dessa med allt större steg rycka fram pä civilisationens bana. Tillegnandet tillhörer oss, om det än vore dyrt, del är vårt utsäde för kommande lider, hvaraf skörden här tillhörer vära barn; ty utsäde och skörd har aldrig ännu följt omedelbarligen på hvarandra, utan allt fordrar sin lid bär i verlden. Bonden svälter sig sjelf, för det dyra utsäde som gifver brödet åt hans barn. Bland sednare liders uppfinningar, finnes väl knappast någon sorn hastigare och kraftigare lemnar lösningen på den stora uppgiften för nationernas täflan, som ligger i detta enda ordet framåt, än jernvägen. Den ingifver idéer, den lifvar lanken, den påskyndar handlingen, den påpekar kapitaler, som öfverallt för dess halfslumrande ägare ligga döda; ja! den sätter lif och rörelse i allt.
R:dr 82 öre, som under året influtit till följd af embetsmännens i Serafimerordens-gillet åtgärder eller anmärkningar, har blifvit utanordnad till ett belopp af 134 R:dr 20 öre. hvilka blifvit fördelade emellan verkets Sekreterare, Kamererare och Revisor pä det sätt, att de tvänne förstnämnde fått uppbära 5 % hvardera och den sistnämnde iö % af de anmärkta medlen; men då dylika observationsmedel i Kongl. Kammar-rätten, på sätt ofvan uti berättelsen angående Tullverket finnes omförmäldt, numera, jemlikt Kongl, brefvet den 5 Mars 1858, icke utgå med högre belopp än tillhopa 15 %, hvilka komma endast anmärkningsförfattaren till godo, hafva Revisorerne ansett sig böra anmärka berörda olikhet i beräkningen och fördelningen af dessa medel. Uti inventarie-upphandlingsräkningen för Upsala Central-hospital finnes upptagen en utgiftspost å 20 R:dr 80 öre för träskedar, enligt frenne bilagde räkningar, hvilkas summa endast uppgår till 16 R:dr 80 öre. Vid Lazarettets räkenskaper, hvilkas granskning i Kongl. Kammar-rätten föranledt anmärkningar, hafva Revisorerne ej haft något att erinra. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: § 3. Kongl. Lazar etts-direktionen. Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Kortstämplingsafgift Inskrifningsafgifter .. Transport: 57,402: 6. 849,899: 47. — 185 — Societetsafgift Burskapsafgift Stockholms stads bidrag Kongl. Theaterns » Bötesmedel Begrafningskostnad Kör likvagnens begagnande » aflidnes kläder Räntemedel Gåfvomedel Diverse inkomster Transport: Balans till år 1864: Skulder. Skulder K r e d i t. Balans från år 1862: r Sjukvårdskostnad Aflöning Egendomens underhåll » onera Begrafningskostnad Understöd till fattiga . Lifräntor Balans till år 1864: Tillgångar: Utlånta medel jemte upplupna räntor 810,971: 41.
Läge efter behofvet kunna användas för Yeterinair-Inrättningen, så snart de icke mera behöfdes för dess förra ändamål; och detta motsäges ej heller af det Betänkande om Magazins-Inrättningens upplösning, som Riksens Höglofl. Ständer gilladt, deruti tillstyrkes, att Inrättningens enskildt tillhörige Fastigheter i Hufvud-Staden, hvaribland Ladugårdslands Bränneri äfven begripes, böra på öppen auction försäljas, likväl med iakttagande att förut må utrönas, huruvida dessa egendomar finnas begagneliga för Stats-Verket eller andre publika behof, 318 Stats-Utskottets Betätikanden. Stats-Verket i sadan händelse har sig förbehållit att inlösa Fastigheterne efter ett skäligt, genom ordentlig värdering stadgadt^ pris. I anledning häraf och då Utskottet icke af någon framställning härom ifrån Kongl. Maj:t blifvit satt i tillfälle att känna huru många och hvilka af Ladugårdslands Bränneri-Byggnader kunna för VeterinairInrättningen erfordras, anser Utskottet någon åtgärd af motionen icke uppkomma utan lärer det bero af Kongl. Maj:t att, efter pröfning af behofvet, i Nåder bestämma hvilka Byggnader, och till huru stor del af de Lägenheter, som hittills varit begagnade för Ladugårdslands Bränneri, kunna för Veterinair-lnrättningen erfordras och måga dertill upplåtas, utöfver hvad som redan blifvit denna Inrättning tilldeldt. Dock öfverlemnas detta vördsamligen till Riksens Högloft. Ständers eget bepröfvande. Stockholm d. 21 Nov. 1823. Ankom Jen 3o Nov. 1823. Riksens Höglofl. Stånders Statssamt Allmänna Besvårsoch StatsUtskottets B etunkanden. 31 q KS Ekonomi-Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 592 afgifne Betänkande, rörande Kongl. Maj-ts Nådiga Proposition, om inrättande af ett Allmänt Arbetsoch Corrections-Hus hår i Staden.
Allm. Bitr. e. Qtt. t/dl. Uti. N:e 5ö. men genom Lagstiftning på ett sätt,' sorn står tillsammans med medborgerliga värdigheten och som här äfven träffar brottslingen , men dervid fredar den oskyldiges hem ifrån dylika besök och derigenom ifrån smädelser. Gripe man i och vid hamnar, på vägar och under jagt ända intill busen, hvad som förbrutet träffas ; men vare forskningen i laglig väg icke vidare tillåten. Begränsningen för hus och tomt anser jag vara en helig gräns, den ingen brottslig, dit jag räknat ofvannämnde forskare, må, utan strängt ansvar, öfverträda. Jag bekänner mig höra till dem, sorn försvara Engelsmannens grundsalts: ”my house ’’is my castle.’* Jag beklagar en sådan Lagförfattning , som skulle tillåta, på ena sidan, möjligen högsta förolämpande, utan att, åden andra, medgifva rättigheten att för sådant oskyldigt förolämpande söka upprättelse och den ofredandes alfvarsamma bestraffning efter Lagen, då ingen Lag kan eller bör tillita, att en dylik fribytare eller husfridsbrytar© på stället, i dylikt fall, får exemplariter näpsas och afvisas.” Af Herr Landegren: ^Jemte det jig hufvudsakligen instämmer uti den reservation, Herr Grefve von Fersen afgif vit , emot BeviltningsLagoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, N;o 18, angående väckta moiioper Bil. t< Ber.- L*gt.Allm. Bi st. e. Otc. Vitk.
Hr Stråle, Nils Wilh., hade inlemnat ettsålydandemern.: Det torde vara Lagstiftarens pligt, alt tillse, att, om någon blifver af en annan förfördelad eller förolämpad, den anfallne må äga i Lag stadgad utväg, att få saken af domstol pröfvad och erhålla den uprättelse, hvartill han må vara berättigad. Ett förhållande har likväl synts mig nu mera hafva upstått, hvarigenom motsatsen äger rum och jag har trott mig böra derå fästa upmärksamhet. Enl. gällande Lag är hvar -och en, som inför Domstol angifvet' eller tilltalar en annan för brott eller lagöfverlrädelse, skyldig att stå i ansvar för angifvelsen och, i fall den finnes obefogad, gifva den tilltalade uprättelse. Denna skyldighet åligger äfven alla Allmänna Åklagare och sträcker sig jemväl lill de högsta, Konungens Justitne-cantzler och R. Sirs Justitise-ombudsman, i afseende på de åtal, som de anställa eller låta utföra. Men det har visat sig, att äfven i andra fall, der icke åtal inför domstol ägt rum, fråga upstått huruvida desse embetsman, i utöfning af sine åligganden, gjort hvar man rätt. För 32 år sedan inkom till Konungens Högste Domstol klagomål emot den då varrde Justitie-cantzleren, hvilkens utlåt, infordrades. Justitie-cantzleren invände då, alt hail icke lydde under Högste Domstolen utan vore Konungen allena ansvarig för utöfningen af sitt embete. Ärendet anmältes inför Konungen i Stals-rådet och, efter mycken öfverläggning, blef Konungens beslut, att då klagomål emot Justitie-cantzleren inkomma, sådant bör anmälas hos Konungen, som förklarar, huruvida lian sjelf vill uti Högste Domstolen deltaga i ärendets behandling eller icke, och i alla fall förordnar någon person att å Juslitie-cautzlersembetels vägnar ärendet i Högste Domstolen öfvervara.
Han visste det ej; men han fördjupade sig i de två stora grå ögonen; och den unga flickans bild aftecknade sig i hans kärleks allraheligaste upptill de andra, förra bilderna, och minnet af henne frambragte i honom den smärtsamt ljufva vibration som är kärleken, vare sig den fortvarar och lefver en dag bara eller ett helt lif. Den följande dagen gick kotteriet ur fogarne. Det brukade alltid gå så den andra gaskdagen: disciplinen slappades, och den enes vägar voro icke den andres vägar. Man kom och gick utan sammanhållning i duschen i Tordenskjoldsgade och till kaffet eller «Spejlæggene» hos à Porta. Derpå samlades man visserligen igen vid det ungerska vinet hos Bauer; men så gick allting ohjelpligt i sönder; den ene åkte promenera å Langelinie, den andre på «förmiddagsvisit», den tredje och fjerde slogo sig samman till sitt geschäft. Icke ens den aftalade gemensamma middagen i privatrum å Skydebanen öfverhölls ordentligt; och efter kaffet och avec’et infunno sig återigen de centrifugala tendenserna. Truls och domhafvanden ströko långsamt upp mot Vesterbro till. Det hade varit en guldimmig dag, ljum och stilla; gaslyktorna lyste glåmigt. När de båda vännerna hunnit ned till Tivoli, funno de sig begge vara trötta; domhafvanden hade lust till ett stilla deux à deux vid en enda halfbutelj Caloric och tyckte de kunde gå in på «Kisten». Det var ännu på blanka eftermiddagen, långt före tiden, der var tomt och halftändt i salen, allenast direktören och pianisten sutto stumma och melankoliska i den senares hörn uppe vid scenen. Domhafvanden vädjade till gammal bekantskap; och direktörenvisdiktaren med sitt jovialiska toddyansigte tog emot invitationen till punsch. Det blef ett hyggligt och allvarligt samtal. «Hvis jeg kunde begribe, hvor Svenskerne ta’r deres Penge fra,» undrade direktören. Domhafvanden såg skälmsk ut. «Bruger vi da saa mange Penge?» sade han.