Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kasernbyggnad för Svea Artilleri-regemente. Vid besvarande af E. K. Maj:ts till Rikets sist församlade Ständer gjorda framställning om anslag till uppförande af kasernbyggnader för Svea Artilleriregemente, hvilka beräknats till en kostnad af 880,570 R:dr, deraf för de första tre åren äskades halfva summan eller 440,285 R:dr, förklarade Rikets Ständor att de, ehuru erkännande vigten af de skäl, som blifvit till stöd för E. K. Maj:t.s framställning andragna, likväl, i betraktande af de anslag, som vid dåvarande riksmöte tagit Statens tillgångar i anspråk, funnit sig förhindrade att berörda förslag då bifalla; hvarförutan i den underdåniga skrifvelsen anfördes, hurusom Rikets Ständers uppmärksamhet fästats vid den plats eller den s. k. artilleriplanen, der byggnaderna voro afsedda att uppföras. Såsom belägen invid nuvarande artillerigård och i närheten af åtskilliga andra lokaler, hvilka antingen tillhöra eller blifvit till begagnande upplåtna åt Svea Artilleri-regemente, syntes visserligen denna plats lämplig för bildande af ett sammanhängande militär etablissement, men Rikets Ständer funno afseende äfven böra fästas på den trafik, som redan förefanns i denna trakt af hufvudstaden och hvilken sannolikt komme att än ytterligare ökas, hvarförutom icke heller borde förbises, att, enligt uppgjordt förslag, en bred strandgata skulle invid ofvanberörda plan anläggas, samt att denna anläggning möjligen icke blefve utan allt inflytande på frågan om kasernbyggnaden. Enligt hvad nu är i Statsråds-protokollet meddeladt, blifva byggnadsplatscrna i denna stadsdel mer och mer upptagna för uppförande af större byggnader och i samma mån ökas svårigheterna att erhålla lämpliga lokaler för artilleri truppens inqvartering; och då hinder ansetts möta för begagnande af artilleriplanen till plats för ifrågavarande kasernbyggnader, hade vederbörande erhållit befallning att till E. K.
I mit Hjerte er himmelsk Ro.« Han vandrar vidare och uppsöker hvar älskad vrå. Bygdens ungdom samlas och omgifva den gamla sångaren, «glädjens och ungdomens vän.« De bedja honom med sina toner försköna deras fest, «Thi Vaaren er død og dens Fryd, Uden Sange og Harpers Lyd.« Den gamle svarar: «J Unge! udslukt er min Ild! Min Dæmring er kjølig, dog mild, Min Ungdoms lycksalige Minde, I eders muntre Sange jeg finde! Beklager mig ej! Jeg er dog saa fro, I mit Hjerte er Himmelens Ro.« Och nu uppbjuder han skogens sångare, blommorna, ungdomen, alla naturens och lifvets älskeliga föremål att glädjas åt lifvet och prisa dess skapare. Alla väsens skönhet och glädje äro kransen på hans silfverhår, och tacksam och lycklig, beundrande och låfsjungande sjunker han stilla i naturens moderliga famn.« Alette tystnade, en mild rörelse darrade i hennes röst under de sista orden och glänste i hennes behagliga ansigte. Fru Astrids tårar runno, hennes händer sammanknötos krampaktigt, i det hon sade: «o! att så få känna innan man dör, och – så få dö!« Hon drog Alette med en slags häftighet till sig, kysste henne och grät sedan stilla, lutad mot hennes axel. Äfven Harald var upprörd, men tycktes kufva sina känslor, och såg med allvarsamma, tårfyllda ögon på gruppen framför honom. Tyst och obemärkt smög sig Susanna ur rummet. Hon kände ett styng i hjertat, en orm vred sig i hennes bröst. Drifven af en namnlös, qvalfull oro, skyndade hon ut i det fria, och gick nästan utan att veta det sjelf, med häftiga steg på den branta gångstigen uppföre ett berg, hvarifrån hon mången gång, i lugnare stunder, hade beundrat den sköna utsigten. Stora och sköna scener hade under det föregående samtalet uppstigit för hennes blickar – hon kände sig så ringa, så fattig bredvid dem. Ack! hon kunde ej en gång tala om det stora och sköna, ty tungan var bunden. Hon kände så varmt och kunde dock ej värma någon! Den lyckliga
Man uppför med ringa kostnad en helt liten kasematt hvar sorn helst, — eller har jag alt tillbjuda kostnadsfritt en sådan vid mitt styckebruk, hvilken lokal äfven är den tjenligasle för försök, då små förändringar, hvartill försöken kunna föranleda, der lättast verkställas. Vidare har Hr Gr. Gyldenstolpe klagat öfver bristande patriotism ä min sida. — Jag tror tvertom, att jag visat den tillräckligt i fråga om egna uppoffringar, då jag tillbjudit Staten en kanon lill prof, värd öfver 1000 r:dr b:co, med vilkor att icke fordra betalning derföre om den icke visade sig ändamålsenlig. Då jag ansvarade för piecens duglighet var det Statens intresse, som behöfver kanoner, att försöka denna, och då resultaterne af försöken här i Stockholm, på kanonslup, på Waxholm och i Carlskrona, visat fördelarne af kanonen, jemförelsevis lill andra, och jag, på grund häraf, fått min betalning derföre, kunde försöket egentligen redan då anses sluladt ocb lyckadt; men om så hade varit, skulle man väl ej hafva åsidolagt piecen utan all vidare uppmärksamhet å ämnet. För tillvägabringande af systemets utförande hade jag under 3:ne år användt tid, omtanka och betydliga kostnader för flere försökspiecers anskaffande och försöks verkställande; gjort 2:ne resor öfver Continenten och besökt en gång England, allt för uppfinningens skull. Jag har vidare verkställt hvad jag aldrig åtagit mig, nemi. att anskaffa 2:ne nya modeller till lavetter för mina piecer, hvarigenom fördelarne af systemet fördubblats. Jag har, år 1845, upplåtit till Stålens begagnande kostnadsfritt, för försök, en 24 f?:dig kanon med lavett, som, med föregående egna försök, slår mig till minst 2000 r:dr b:co. Men jag hemställer till Ståndet, om det ej, i allt fall, ligger mera patriotism i utförandet af en till artilleriets fördelar i högsta måtto inverkande idé, ån uti bekostandet af några 1000 r:dr? Hr Gr. Gyldenstolpe har frågat, hvarföre utlänningen icke redan antagit systemet.
Nedanstående uppgift upptager, dels ansvarighets-summan vid hvarje redogörelseårs slut, dels den afgift, hvarmed delägarne under hvarje år fått ersätta limade brandskador: Ar. Ansvarighets-summa. Med helsovården inom Länet måtte i äldre tider stätt illa till. 1 slutet af sjuttonde århundradet hegärde Magistraten i Hernösand att en skicklig och förfaren fältskär måtte, med lön af stadens medel, få antagas för staden och landet deromkring; men sådant afslogs genom Kongl, brefvet den 8 Januari 1700, såsom ”en novitet och något nytt”, ulan borde en sällan betjent ”söka af sitt handtverk sig att ernära”. För hela Wester-Norrlands Län fanns först endast en provincial-läkare anställd med station i Hernösand och denne var tillika Lektor vid gymnasium derstädes, men 1783 erhöll provincial-läkaren sin station i Sundsvall, der landshöfdinge-residenset då var. Derefter anställdes en särskild provincial-läkare i Nätra 1818, hvilken 1850 förflyttades till Örnsköldsvik, en i Sollefteå 1826, en i Hernösand 1830 och en Torp 1843, så att Länet nu har fem provincial-läkare med hvar sitt di - 7LJ strikt; hvarförutan finnes en stadsläkare i hvardera staden och eli lazarettsoch kurhus-läkare vid hvardera af dessa sjuk vårdsanstalter, varande lazarettsläkaren i Hernösand tillika läkare vid Cential-hospilalet derstädes. Apotek tinnes ett jnom hvarje distrikt. Det är emedlertid här, sorn på många andra ställen, att allmogen icke anlitar läkaren oftare, än högsta nöden så fordrar och icke sällan när läkarehjelpen för sent påkallas. Deremot tinnes en och annan qvacksalfvare, sorn mera ofta anlitas och lika ofta förvärrar det onda. På sådant sätt hade en torparehustru i Norra Ångermanland länge njutit anseende för sina kurer och ofta haft ett betydligt antal patienter, men sedan en strängare räfst med denna qvacksalfvande qvinna förlidet år hållits, har hon nu afllyttat från orten.
Extra medel och uppbörder > påräknade vid meranämnde Stats-reglering till 17,000 R:dr, kunna, då denna inkomst är mycket obestämd, samt medium af behållne beloppet af densamma för åren 1828 med 1831 allenast uppgår till något öfver 14,000 R:dr, icke högre än till sistberörde summa beräknas 29:0 Tnteresse-medel upptogos vid oftanämnde Stats 1, 000 R:dr såsom ingående å T]ackjernsBergslagernes lånemedel; men enär slutliga capital-afbetalningarne å berörde låne-medel nu mera inträffat, och någon ränta å desamma, hvilka till Riksgälds-Contoret a Aemnäs i den raon de inflyta, icke vidare är att förvänta, anser Utskottet, lika med Kongl. Stats-Contoret, att interessemedel kunna uteslutas ifrån beräkningen af Stats-Verkels inkomster. reglering med 5o,ooo; — 2 5,ooo: 8,000: i4>ooo: Summa R:dr 3,774,608: — 6. Extra Ordinarie eller Bevillnings-Inkomster. Det tillhör visserligen Bevillnings-Utskottel att afgifva förslag tillberäkning af dessa inkomst-titlar, men Utskottet har emedlertid ansett sig böra för Slats-Utshottets Utlåtande JV.-o 54- 9 för Rikets Ständer i sammanhang med beräkningen af öfrige Stats-inkomster äfven öfverlemna en uppgift på de summor, hvilka under namn af Extraordinarie inkomster förmodas vara att påräkna, i den händelse Rikets Ständer vid denna Riksdag icke fatta sådana beslut, sorn betydligt förändra de för desse
Han törstade och hungrade. Han såg karavaner draga sin mörka rand genom ökensanden. Han uppsökte dem ej. Han vågade ej söka främlingar. Den, som bär konungens bref, måste gå ensam. Han såg om kvällen herdars hvita tält. Han lockades som af sin hustrus leende bostad. Han trodde sig se hvita slöjor vinka honom. Han vek af från tälten ut i ensamheten. Ve, om de stulit hans konungs bref! Vacklande går han, då han ser de spanande röfvarna jaga efter sig. Han tänker på konungens bref. Han läser det för att sedan förstöra det. Han läser det och får nytt mod. Stå upp, krigare af Juda! Han förstör ej brefvet. Han ger sig ej för röfvarna. Han kämpar och segrar. Och så vidare, vidare. Han för sin dödsdom med sig genom tusen faror Det är så Guds vilja skall lydas intill blods, intill döds. Medan Wik talade, stod hans frånskilda hustru och hörde på honom. Hon hade gått ut i skogen på morgonen, nöjd och strålande vid mannens arm, högst matronlik, respektabel i hvarje klut. Dottern och gesällen buro matkorgen. Pigan följde efter med det yngsta barnet. Allt hade varit nöje, lycka, lugn. Sedan hade de legat borta i ett skogssnår. De hade ätit och druckit, bjudit och bjudits, lekt och skrattat. Aldrig en tanke på gångna tider! Samvetet teg som ett mättadt barn. Förr, då den förste mannen slunkit halft försupen förbi hennes fönster, hade hon känt en tagg i själen. Sedan hade hon hört, att han blifvit frälsningsarméns idol. Hon hade därför fullt lugn. Nu hade hon kommit att höra honom. Och hon förstod honom. Han talade ej om Uria. Han berättade om sig själf. Han vred sig under tanken på sitt eget offer. Han ref stycken ur sitt eget hjärta och kastade ut bland folket. Hon kände denne ökenryttare, denne röfvarnas besegrare. Och detta ostillade kval stirrade mot henne som en öppen graf. Det blef natt. Skogen blef tom på människor. Farväl grönska och blommor! Vida himmel, ett långt farväl! Ormarna började kräla kring tufvorna. Paddorna kröpo upp på vägarna. Skogen blef ful.
Prebendehemman, angående undersökning oin tillkomsten af de s. k., samt jordar oell hni-tiills]ins, sorn äro anstagne åt \issa lärare vid äldre elementarläroverk i anledning af ålerremiss . Premier för utmärklare djur, se Djur. Prest, om tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman till upprätthållande af gudstjenst i orter, som från församlingens kyrka äro mera aflägsna 1 anledning af återremiss . Prestbetyg för straffad person, om vilkorligt förhud mot undergången hestra Höines omförrnälande i, se Frejdebetyg. » angående åtgärder till försvårande af förfalskning af Prest bildning, angående anslag och åtgärder till befrämjande af . Pr cl st bni, om användande af dess skog till kyrkobyggnad Prestboställe, om ersättning för öfverbyggnad å Prester, angående förslag till författning rörande åtal mot Prester i s. k. »religionsmål» Prcsterlig tjensteärsberäkning för lärare vid högre folkskola, se Folkskola. Presterliga examina, om afliiggande på en gång vid akademien före ordinationen af alla erforderliga, se Pastoralexamen. 51 - 2 ~ "K U) r3. y o <T “ 2 N:o k y *? -• o* CCr Ö 5' . g S° 3 § N:0 n?. 137 n?. 183 Bg. 169 P. 23. Se Se b. 1 Aug a. a. 29Sept, b. 18 Fehr Åttonde Skogs Borga feStandet. lionde Slåndet. co ? N:0 b. 21 Febr. a. a. 14 Mars å. 5 Aug. a. a. 30 Sept b. 21 Febr. Hufvudlagsti ftning b. 25 Fihr. i.a. 14 Mars b. 1 Aug. a. a. 30 Sept b. 25 Febr Titeln. Riksdags-Beslut. 99 2 ”* T? 03 TT 2. y ^ r ^ ' “• o re 03 - o cp r0 ® o 03 SS > & 2 2. o rT ST: ^ Riks-Ståndens Beslut.
Illeetorerne k>öra» vid samma tillfälle, dä do dustitias-Omkudsmannen utse, ooli ^)ä enalianda sätt, välja en inan ak de e^enska^er, som i,os denne Ilmketsman erfordras, att lionom efterträda, i lall lian, innan den nästföljande I>-r§/r'mK ldiksdaZen, skulle ined döden al^ä. I liandelse ete. ivo §. dustitiae-Omliudsmannen äli§Z« alt, vid ti varje l.a§t/ma kiksdaF ete. io3 §. Vid livarje I.a^krmcr fliksdaA skola ldiksens 8tänder ete. io5. §. kiksens 8tänders Lonstitutiovs-IItskott eZe att, i>r'd /koar/s ^.r Zska de Vrotocoll ete. i v8 §. Vill Vr^ekl, ilietens värd skola Riksens 8tänder vid livarje kiksda^ förordna ete. >c>9 §- I3j iLä /a§r/mkr ?dksd.iA längre räeka än — kortlare den kärre LevillninAen intill nästa IliksdaA, e/, ?//,/,« /',-o/?a^d/o/r derom X^ontt/i^e/r, v/k/ me//a?dcomma»ds ///-röna //dc^dcr^, o,mor/u/rds Xr äter Levillnin»ens liela loelopp loetämdt, rnen ujijizöra oell utfärda. //rt/ma /id.idttH' mä a/" Xontt/r^e/r /rär ^om ^e/^t r^v/?/ö/a§ oc/i n^i /iöre Ae/ra^t, om ////ki-da^ derorder r/rtrd^dr.
Det första tror sig kommissionen icke böra anbefalla, emedan dervid kunde uppkomma ett opåräknadt och skadligt intrång i näringsfriheten. Hvad den andra punkten angår, anser kommissionen det icke vara osannolikt, att bränvin med fördel kunde utskeppas till länder, der dess införande icke är förbjudet, isynnerhet om omdestillering deraf blefve frigifven, hvarigenom det finge större renhet och styrka, och i detta hänseende är det mycket som talar för, att, för att utförandet deraf må underlättas, antingen återbetalning afdenerlagda produktions-afgiften (drawback) må beviljas, eller också en bestämd premie. För att förebygga missbruk, måste en sådan drawback eller premie först dä utbetalas, när attest lemnäs, att det utförda bränvinet verkligen är infördt i fremmande hamn och der aflemnadt. När kontrollen häröfver tillhör tullväsendet, så att denna sak hufvudsakligen bör ordnas uti tullagstiftningen, har kommissionen här endast velat omnämna densamma. 52 Norska Kommiss. Betänk, äng. Bran vin sbränning en. Vtjtast till lag angående liränvinsbränning. § 4. Uti städerna (Kjöboch Lade-städerna) är hvar och cn som äger Borgerskap, samt på landet hvar och en, som äger eller brukar skattelagd jord, berättigad, att under nedan anförda'vilkor, från den -14 Okt. tili den 44 April, tillverka bränvin utaf råämnen för detsamma, likasom att omdestillera redan lillverkadt bränvin. Härifrån undantagas emellertid Amtman, Fogdar, Sörcnskrifvare, Prester och Länsman, för såvidt de icke rödån kunde vara i besittning af något i enlighet med denna lags stadgande tillåtet bränvinsbränneri, eller hafva del i sådant, då de i sådant fall äfven äga rätt att drifva bränneriet eller deltaga i dess bedrifvande. § 2.
N:o 37, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å böters förvandling; N:o 54, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 38, öfver väckta motioner om ändringar i konkurslagen; N:o 55, i ani. af väckta motioner om ändring af lagens stadganden ang:de borgen för annan mans gäld; N:o 56, i ani. af väckt motion om ett lagstadgande ang:de belåning af varor, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän inrättning i förvar upplagda: och N:o 57, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de panträtt i lös egendom. Sedan ett prot.-utdrag rörande Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Meni. N:o 3, blifvit justeradt, åtskiljdes 11. o. Ad. kl. 12 middagen ln fidem, O. Brakel. Maj f. m. 461 Lördalen den 26 Maj 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 23 dennes. Upplästes följande af Hr Flach, Johan Fredrik Filip, inlemnade mern.: Underrättad att Högloft. Ridderskapets och Adelns Hrr Elektorer behagat utse mig till suppleant i Bevilln.- Utsk:t, får jag, med den rätt 23 § Riddarh.-Ordmn i sådant afseende lemnar, ödmjukl. afsäga mig berörde uppdrag. Hr Gr. o. Landtm, anmodade R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att utse en suppleant i Bevilln.-Utsk:t efter Hr Flach. Upplästes en från Kgl. Svenska Akademiens Sekreterare till Hr Gr. o. Landtm, aftåten skrifvelse af följande innehåll:
St. äga lätt att efterskänka sina fordringsanspråk hos enskilda personer, och vill minnas, alt denna rätt ofta vid föregående riksdagar blifvit begagnad. Jag kan således icke sälta denna fråga uli parite' med de förut discuterade, och anhåller derföre om bifall på detta betänk., synnerligen som det torde vara allmänt kändt, huru olycklig Hr Krutmejer varit. Jag kan alldeles icke neka, alt domstolarne hafva förfarit rätt, men Hr Krutmejer har i alla fall lidit en olycka, hvilken han icke sjelf förvållat, och jag Deli 3o Maj f. ra. tror icke det vore ovärdigt R. St. ali bevilja den lindring, som han liar begärt. Hr Anckarsvärd: Jag ber mycket om ursägl, att jag ännu en gång upptager R. o. Ad:s tid i denna fråga, isynnerhet som hvad jag ämnar yttra blott rörer mig sjelf personligen. Jag har af Frih. Roye fått emottaga en slags antydan, alt jag yttrat mig tvetydigt om hans person i del loford, jag ansåg mig af känsla och tacksamhet för hans yttrande verkligen böra och kunna yttra. Då ordet tvetydig är anticonstitutionelt för min constilution eller känsla, emedan jag anser, att tvetydighet är det sämsta, som finnes i naturen, anhåller jag att bestämdt få yttra hvad jag menar. Jag ber Frih:n derföre vara öfvertygad, att hvad jag nu yttrade, det menade jag äfven, ulan någon slags underförstådd tvetydighet; inen om jag skulle hafva begagnat något tvetydigt uttryck, när jag förklarade Frib:n den tacksamhet jag ansåg hans yttrande från min sida påkalla, så ber jag honom vara öfvertygaxi, att jag icke dessmiudre menat fullkomligt uppriktigt. Frih. Gederström, Jacob: Jag är uppkallad al t yttra mig i anledti. af Frih. Boyes yttrande. Frih. Boye har tillagt mig inconseqvens uti tillämpningen af grundlagarna och lagen om förvaltningen af Kronans {lägenheter.
Bokförläggare Bo Cavefors har samtyckt till att en del av upplagan skall ingå i Skrifter utgivna av Lunds universitetsbibliotek. Ny följd. Lund i januari 1978. Rolf Arvidsson INLEDNING På Lunds Universitetsbibliotek förvaras fyra bruna kontorsböcker i folioformat. Tre av dem är fullskrivna med en prydlig upprättstående handstil, i den fjärde slutar anteckningarna på sid. 112, resten av bladen är tomma. Det är Victoria Benedictssons dagböcker – de så kallade Stora böckerna eller Stora boken. Namnet gav hon dem själv, hon använde det i singularis. Tillsammans med ett antal gula pappersremsor som till tid och innehåll nära ansluter sig till den sista delen av Stora boken omfattar dagboksmaterialet upp emot 900 fullskrivna foliosidor. Av dessa har uppskattningsvis drygt en tredjedel hittills givits ut i tryck. Den rikhaltiga forskning som bedrivits kring Victoria Benedictssons liv och författarskap har givetvis redan i stor utsträckning använt sig av Stora bokens enastående material, men man har länge efterlyst en oavkortad edition av detta märkliga självbiografiska verk, som skulle göra det tillgängligt för en större läsekrets. Den nu planerade utgåvan kommer att omfatta tre volymer. Det var på våren 1882 som Victoria Benedictsson började föra mera regelbundna anteckningar i Stora boken. Hon var då nyss fyllda 32 år. Dagboksskrivandet fortsatte hon med fram till någon månad före sin död i juli 1888. Anteckningarna spänner alltså över drygt 6 år av 1880-talet, och omfattar den tid då Victoria Benedictsson skriver merparten av sina verk och slår igenom som författare under pseudonymen Ernst Ahlgren. På 1800-talet var det vanligt att kvinnliga författare uppträdde under mansnamn, bl. a. därför att de inte ville bli annorlunda bedömda än sina manliga kolleger. Parallellt med Stora boken noterar Victoria Benedictsson viktigare händelser, resor, sammanträffanden m. m. i årliga almanackor, som tidvis är mycket detaljerade, och som ofta är till stor hjälp vid identifikationen av personer och händelser som omtalas i Stora boken. Stora boken är en dagbok som först så småningom finner sin form och blir en bekännelseskrift.
Då du betog, med ditt behag, ditt snille, Din talegåfva, äfven fria män; Då du, med mindre magt, hvad helst du ville Förmådde mer, än med ditt envåld sen! Scheffer. Då, på Europas throner, blott Cathrina I statsklok blick med dig jemförlig var; Då, lik Augustus, du kring dig såg skina Hvad konsten skönt, hvad äran upphöjdt har. Hermanson. Augustus var det ju, som slöt sin bana Med detta utrop: Se, hur väl jag spelt. Gustaf. Vår muntra Hermanson har än sin vana, Att visa med en nål, hvad ej är helt. Nordin. Den nålens udd kan rifva ock det hela. De samma orden kunde Titus sagt. Vi ha ju hvar och en vår rol att spela; Och allt går väl, när hvar på sin ger akt. Gustaf. Här måste sanningen af alla tålas; Ty allas tankar genomskina här. Här ofvan molnen, hur de än bestrålas, Vi se, hur tomt i dem det inre är. Dock hvad mitt syfte var ännu mig gläder, Ehur jag misstog många steg dertill. Den Svenska äran, ärfd af stora Fäder, Mig ledde äfven då, när jag for vill. Schröderheim. Att den förvara, att dess minnen sprida, Invigde du, sjelf invigd, det förbund, Som knöt, från lärdomsvrån och thronens sida, Hvad ädlast var, i samma sköna rund. Adlerbeth. Och det förbundet står, ehuru tiden, Ej blott i bragdens, men i tankens verld, Med storm sig vändt. Det står med vinst af striden, Och samlar byte utan draget svärd. Leopold. Hvad! skulle då de nya stora orden Förkrossat henne, som ej föll den dag, Då vid sin skyddsväns död, en enka vorden, Hon fick från magiens höjd ett åskeslag? Kellgren. Det som är skönt, blir skönt i alla tider, Hur modet än må skifta ton och färg; Och stjernan för det rätta aldrig skrider Så ned, att hon ej ses från snillets berg. Gyllenborg. Hvad stormen icke släcker, plär han lifva; Och efter floden, hur den härjat än,
M. alt bestämma hvilka jernvägar skola byggas, eller om R. St. sjelfva deröfver böra yttra sig. Jag får i detta fall förklara, att jag för ingen del vill instämma med siste värde talaren derutinnan, att man bör öfverlemna till K. M. alt afgöra, hvilkendera banan som bör företrädesvis företagas, enär en af Konungens Rådgifvare redan har uttalat sin bestämda mening derom, alt det bör vara Köping-Hultsbanan som forlsättes, och jag kan icke föreställa mig, att han talar emot sina kollegers åsigter. Jag kan icke heller föreställa mig, att Regeringen skulle komma att besluta annorlunda än K. M. i Sin Propos. denna Riksdag har för R. St. tillkännagifvit. Jag anser att R. St. böra bestämdt uttala sin mening i detta afseende, och får för min del instämma med Hr Bildt uti den önskan, att R. o. Ad. Den 23 September e. m. 253 ville bifalla 7:de punkten i Utsk:s förslag, utan alt dermed hafva uttryckt den åsigt, att icke Götheborg bör genom jernväg förbindas med Stockholm. Frågan är nu endast hvilken eller hvilka banor först böra byggas. Det vore beklagligt om de båda olika intressena, iDtresset för den Skånska och del för Westgötha-banan, skulle lägga hinder i vägen för frågans framgång. Jag vill anse samhället såsom en familj och i detta afseende torde vi väl få erkänna, alt en familjs värde och lycka hero derpå, att den ena ledamoten i familjen understödjer den andra och att de icke slitas om rofvel. Frågan är, sade jag, hvilken af dessa banor skola R. St. tillstyrka? Jag vill fästa mig vid frågan om den Skånska banan. Deremot har Hr Hildi lifligast af talare -på f. m. sig opponerat. Jag ber alt få uptaga några af Hr Bildls argumenter deremot. Hr Bildt säger nemi., alt man bör i främsta rummet anlägga jernväg der den icke blott f. n. utan äfven för framtiden ger inkomst.