Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De erbjödo derföre gerna ett tillskott, en påökning i de förut bestämda hamnafgifter, för att blifva bättre accommoderade; detta kallas på deras språk, platt - 33 Den n April. tyskan: ene Tolag. Då jag är född i en trakt af norra Tyskland, der detta språk af skeppare och allmogen allmänt talas, är jag i tillfälle genom exempel upplysa, att språkbruket ännu begagnar detta uttryck; inan säger: ick will ju ene Tolag geben, — ick will so väl t oläggen; hvarigenom man tillkännager sig vilja gifva en ökad afgift, ett tillskott af del förut bestående eller öfverenskomna. Som dessa öfverenskommelse!' emellan Hanseskepparne och städerna gjordes efter olika åsigter, har tolagen derigenom blifvit olika för hvarje local; och för rein del kan jag häraf icke draga den slutsats, att tolagen grundar sig på eller utgör något Borgerskapets privilegium. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Af opasslighet hindrad att öfvervara början af detta plenum, har jag sedermera fått höra, att R. o. Ad. redan bifallit Exped.Utsk:s memorial om ökad betjening till correcturläsning; och som denna af Exped. Utsk. föreslagna åtgärd, hvilken blifvit vidtagen utan allt afseende å min till Utsk. remitterade motion rörande detta ämne, otvifvelaktigt skall medföra större kostnader för tryckningen af bihanget till RiksSt. protocoll, än det entreprenad-anbud, som förut blifvit afslaget, måste jag reservera mig emot R. o. Ad:s beslut. Jag beklagar, om någon enskild förtrytelse öfver afslaget å det förra betänkandet föranledt Utsk. till en åtgärd, som uppenbart leder till större kostnader. Jag skall emedlertid icke underlåta att genom en ytterligare motion göra framställning om det sätt, hvarpå Exped.Utsk. för framtiden bör bete sig för att verkställa tryckningen med minsta kostnaden; men jag har på förhand velat afgifva denna förklaring, på det man ej måtte tro, att mitt förslag förorsakat de större kostnader, som nu komma att äga rum.
Intetdera är af Utskottet ådagalagdt. Dessutom kan ej all nyare lagstiftning åberopas såsom stöd för hvad här är föreslaget. Att den Baijerska och Sachsiska kan i detta afseende framhållas medgifves; men redan förut är offentligen anmärkt att åtskilliga Stater i Nordamerika på sednare tider uppställt sina lagar efter en helt annan grundsats, och om vårt brödrarike Norges strafflag al år 1842 medgifver Utskottet sjelft detsamma, ehuru under tillägg att landets rättslärde alltmera kommit till insigt om behofvet af ändring i hvad sålunda stadgadt är. Med all aktning för de rättslärde torde dock böra medgifvas att deras åsigt ej alltid inträffar med det, som är i praktiskt hänseende det bästa. Det hade åtminstone varit af större betydelse, om upplysas kunnat, hurudan Norska folkets uppfattning är af dess nuvarande lagstiftnings lämplighet i detta hänseende. Såsom mig är berättadt lärer från den sidan ingen missbelåtenhet hafva gjort sig gällande. Att en del missbruk af laglig rätt varit hos oss lemnade och måste af hvarje lands lagar lemnäs utan direkt påföljd af straffbeslämmclse, medgifves gerna. Detta har sin tydliga grund i omöjligheten att bestämma när det lagliga bruket upphör och missbruket inträder, och till bevis härpå tjena just de anförda exemplen af slöseri och girighet. Men deraf att ingen kan yrka straffbestämmelse för dem, såsom sådana, följer icke obehörigheten att yrka straffbestämmelse för den otukt, som uppenbarar sig i lönskaläge. Denna är icke något missbruk af laglig rätt, utan en obestridlig rättslöshet och laglöshet, ända ifrån dess första början uppsprungen ur så vådliga förutsättningar att, om de finge ohindradt göra sig gällande, deraf skulle följa upplösning af allt ordnadt samhällslif. — Erkännes detta, så är ock dermed tillika det skäl undanröjdt, som hemtas af omöjligheten att genom bestämmelser i en strafflag väsendtligen verka bjertelagets eller den inre sedlighetens befrämjande.
Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 1 R:dr. 4 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Be nsten: infattad med guld eller silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den; infattad med andra ämnen, tullhehandlas såsom Bijouterivaror. Bijoutcrivaror af annat ämne än guld och silfver, enl<la eller sammansatta, såsom armband, bröstnålar, kedjor, kors, ringar, sigiller, spännen, urhakar, m. m. 1 skalp. — 35 Anni. Afdrag i vigten göres ej för fodraler, hvari Bijouterivaror inkomma, eller för kartor, hvarå de äro uppfästade. Bildhuggerioch Arkitektoniska arbeten, som utgöra konstnärsarbeten — Fria. andra slag bildhuggerioch arkitektoniska arbeten: af trä • . — Fria. af annat ämne, hvilket, såsom arbetadt, ej är i taxan specificeradt 1 skålp. — 25 Bin i kupor — Fria. Biscuit, arbeten deraf; hänföras till Porslin, äkta: hvitt eller enfärgadt. Bister; se Bensvart. Is Ian ilo liz: hänföres till Färgträd. Bleckslagarearbeten, ej specificerade: olackerade 1 skalp. — 10 lackerade 1 skålp. — 115 Blod, kreaturs-, alla slag — Fritt. Blodiglar — Fria Blommor, naturliga — Fria konstgjorda, af tvg, papper eller halm i skålp. 5 — delar af konstgjorda blommor 1 skålp. 2 — Inni. Med »delar af konstgjorda blommor» förstås endast blad i handlar, ax för sig, knoppar för sig o. s. v. utan tillsatser eller sammanbindning. Blomster, torkade Fr a. Blomsterlökar — Fria. Blonder; se Spetsar. | Förslag till Tulltaxa. 5 Qvantitet för Införselstullberäktull ningen. Riksmynt. R:dr öre.
Serskildt ansvar bör väl ock ega rum för den, som visas hafva vid Uppbördsliqviden förtegat sin försäljning till högre pris, än det fastställda. 7 '§• Egare eller brukare af Hemman eller Lägenheter, de der innehafva flere sådane egendomar eller egendoms - andelar, hvilka med deras både folk och dragare skötas och drifvas och äro belägne inom högst en mils afstånd ifrån den ort, hvarest egaren eller brukaren är boende, eller mantalsskrifven, vare berättigåde att för sådane egendomar tillsammans utöfva, blott å ett af dessa ställen, bränvinstillverkningen med så stor panna, som svarar emot egendomarnes sarnmanslagne värde* gf) Bil.t. BevillriBagoch Oec.-Utsk, Bet, N:ö 6. M o t i v 7 §• Denna föreskrift öfv erensstämmer nied stadgandet härom i i Art. 6 §. af nuvarande förordning. 8 §. Intiäffar under bran vinsbränningstiden sadan bevislig olyckshändelse å egendom, der hränvinstillverkning till afsalu utöfvas, att egaren eller brukaren förthy ej ser sig Kunna tillverkningen fortsätta, må sådant genast hos vederbörande Kronobetjent anmälas, för att inberättas till Konungens Befallningshafvande, som då eger att förordna om afskrifning af den belöpande pannerymds-afgiften för den tid bränvinsbrännings-råttigheten ej kan begagnas. Motiv. 8 §• Detta stadgande är af billigheten påkalladt. Att vidare eller utöfver hvad som under ofvan föieslagne Artiklar är sammanfat. tadt Bil. t. Hevilla,. Lagfich Oecilsk. Het. Nid 6. 97 tadt och innehaller de buFvudsakligaste delar af ämnet, eller sjelfva grundfrågorne, inlåta mig, innan desse blifvit ventilerade, i utför* ligt upptagande af alla öfrige till en bränvinsförfättning hörande föreskrifter, har jag ej utan skäl ansett vara för tidigt.
Härigenom har åter framkallats ett franskt nationalhat mot Tyskland och tanken på en » revanche », ett återtagande med väpnad hand af de förlorade provinserna. Trots oförrätter af så ffcrskt datum, synes dock å fransk sida förmågan af ett rättvist bedömande af motståndaren och af ett rättvist erkännande af hvad man qjelf fordom förbrutit vara större än på den motsatta sidan. Intressant är det i detta hänseende att jemföra det olika sätt, hvarpå franska och tyska skolböcker yttra sig om de båda folkens forna strider. Om häij-ningarna i Pfalz under Ludvig XIV säges i Fleury s läsebok för barn (3: dje upplagan, Paris, 1878): » Under vintern 1668 — 1669 utbredde sig på Louvois ’ order en grym och systematisk ödeläggelse, hvafrs motstycke man icke ens sett i tretioåriga kriget, öfver Pfalz och de andlige kurfurstar nes områden (Trier, Mainz och Köln). Man fftlde träden. Man ryckte upp vinrankorna. Palatsen, klostren, hospitalen och kyrkorna skonades icke. En mängd olyckliga menniskor, nära att dö af hunger och köld, släpade sig fram på vägarne och förbannade fransmännen. Heidelberg — Pfalz ’ hufvudstad — och Mannheim, Worms och Speier företedde nu endast grushögar. Domkyrkan i Speier inneslöt åtta kqjsares grafvar. Dessa grafvar förstördes, och kejsarnes aska ströddes för vindarne. De engelska karrikatyrbladen kallade från denna stund Ludvig XIV endast den allra kristligaste turken, härmed anspelande på hans grymhet, som öfvergick osmanernas, hans bundsförvandters. » Man jemföre den opartiska, rent objektiva framställning, den franska läsebokens författare sålunda gifver af sin egen nations forna missdåd, med det sätt, hvarpå samma sak omtalas i en tysk läsebok för barn af F. Otto (3: dje uppl., Leipzig &amp; Berlin 1883). Här heter det: » Må enhvar sopa ijent för sin egen dörr!
1691 tagas, anser Utskottet ändamålet kunna vinnas, utan att någon sårskild Commitee, för detta Ärendets förberedande handläggning, varder förordnad; Och kan Utskottet, på grund häraf, icke understödja Herr Rosenblads, i förevarande hänseende, gjorde framställning, hvilket Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande vördsammeligen hemstålles. Stockholm den 3 Julii 1823. Utlåtande i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets yttrande , i fråga om förändring af de hittills följde grunder för Skattelösen af hemman uti Hallands Lån JlLnår Höglofl, Ridderskapet och Adeln, Högvördige Pråste-Ståndet, samt Vallöf!. Borgare-Ståndet, under deu 25 i sistl. Maji månad, bifallit Stats Utskottets yttrande i anledning af Riksdagsfullmågtige Pehr Bengtssons och Petter Anderssons Memorial, angående förändring af de hitills inom Hallands Lån följde grunder för Kono-hemmans Lösen, till Skatte, har Stats-Utskottet funnit sig icke jG<)2 StaisUtskottets Betänkanden. kunna till åtgärd upptaga den inom Hedervärda Bonde-Ståndet framstålde anmärkning, vid Utskottets åberopade yttrande, utan kommer frågan, likmätigt 69 §. i RegeringsFormen, att anses afgjord, hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Ankom den 10 Julii 1823. Utlåtande, I anledning af våckt fråga, om förändring af Andrarums Alun-Verks rått till inköp af Skogs-Eifecter m. m. Hos Riksens Högloft. Ständer får Stats-Ut skottet härmedelst vördsammeligen anmäla, © « att Kongl. Maj:t, under den 1 8 sisth Januarii, täcktg tili Stats-Utskottet i Nåder aflåta följande Proposition, jemte tillhörande Handlingar» angående ifrågaståld förändring af den Andrarums Alun-Verk tillagde rättighet till uppköp af Skogs-Eftecter för Brukets drift. ”Uti underdånig Ansökning framställde Fullmågtige vid 180g års
a a a Förfin har utgitt f r h den satsen, att det icke ar könet i och för sig, utan d e olika förhållanden, under hvilka de båda könen lefva - qvinnorna skyddade inom familjen, mannen utsatta för frestelserna af det offentliga lifvet som väsentligen orsaka den fem h sex gånger större brottslighetsfreqveiisen bland de senare an bland de förra. Låtom oss s e till, i hvilken mån verkligheten bestyrker denna sats. På de oniiaden af det offentliga lifvet, från hvilka qviniian ar helt och hället utesluten, d. a. det politiska och i allmänhet det medborgerliga lifvei, ar det tydligt att, sasom förfm sagt, frestelserna drabba endast mannen. Vidare galler förfins sats för den högre bördsoch penningaristokratien, der qvinnorna röra sig nästan uteslutande inom familjen och sallskapslifvet. Men inom de l h g t talrikare klasser. der alla, utom i basta fall familjemodern, måste arbeta för att inbringa peiiningar till sitt eget eller anhörigas uppehalle, der ar skillnaden i lefnadslage mellan qvinnor och män numera ringa. Så t. ex. inom - 195 bildade familjer utan förmögenhet. För bada könen sker arbctet till stor del utom hus ocli ar esoniofhst föreiiadt med pcnniiigansvar. Uiiderliillet af fattiga anhöriga åliggcr lika ofta den arhctande qviiinan som den arbetande manncii. Hcrnics kraftcr blifva minst lika medtagna ocli Iicnncs natur krafvcr uppmuntran och förströelse lika val som lians. Kort sagdt: frestclscn att med olofliga medel förbättra sin stallning, hjelpa sina närniaste, cller vinna en kort tids glöniska af arbctslifvcts börda, ligger hcnnc lika nara soni hononi.
Jag, åsyftade att af Hr Frih. o. Landtm, erhålla propos. till R, o. Ad., huruvida R. o. Ad. anser 4[ §:n Riksd.Ordn. ligga till grund för bänkm:s-fördelningen inom Riddarhuset, och huruvida R. o. Ad. på denna grund anser, att från bänkm:s-fördelningen må uteslutas de i 4' §:n nämnde personer, hvilka, enligt denna §, äro förnekade att deltaga i val till Utskott. Hr Frih. o. Landtm, anbefallde undert. Ridd.Secret. att för R. o. Ad. uppläsa denna Gr. Anckarsvärd* framställning, hvilket skedde. Hr Le frön: Om det är meningen, att hvad som nu upplästes skall blifva propos., så får jag anmärka, att den innefattar 2:ne väsendtligen skiljda delar. Till den första skulle jag böra svara ja, och till den sednare måste jag, i följd af min förut yttrade åsigt, svara nej. Den ena delen skulle innehålla, huruvida 4* §:n skall tjena till grund för R. o. Ad:s åtgärd, eller icke. Dertill måste jag svara ja. Men det är en helt annan fråga, huruvida de ifrågavar. pel sonerne från bänkm:s-valet böra uteslutas, och dertill kati jag ej svara annat än nej. Jag anser således, att denna pro» ! H. 4 aö Den 20 Januari. pos, tom innefattar 2!ne hvarandra motsägande delar, icke rimligen kan framställas; ty den lemnar icke de olika opinionerna tillfälle att uttrycka sig vid densammas besvarande. Gr. Anckarsvärd: Jag kan icke inse, att, enl. min åsigt, svaret på förevar, propos. skulle utfalla, dels med ja och dels med nej. Jag beklagar rätt mycket, att våra tankar äro så olika; men uti den propos. jag begärt, har slutsatsen nödvändigt bort vara i öfverensstämmelse med försatsen, och det är, på grund af denna jag kommit till resultatet; äfvensom jag icke tror, att någon inconseqvens i delta afseende linnes uti proposm. Hr von Troil:
Beslöts att af fattigcassan skulle tilldelas nedanskrifne utfattiga följande belopp: nemligen till Hans Persson i Backegård 1 r.d. Ingeborg Pärsdotter i Storgård 32 Måns Wikholm i Munkflohögen 1 Hans Snygg i Österåsen 1 16 Maria Ersdotter i d:o 32 Maria Mathsd:r i d:o 32 Olof Jönsson i Storhögen 32 Brita Jonsd:r i Kougsta 32 Lars Grans barn i Österåsen 32 Carin Knutsd:r i Häggesta 32 Maria Anderd:r i d:o 1 Brita Nathanaëlsd:r i Kyrkbyn 1 Kerstin Larsdr i Kougsta 32 S:a 10 b:co 32 § 3. Som gästgifvare Johan Grund i Österåsen och bonden Nathanael Ersson i Stafsgård begärt afsked från deras befattning såsom föreståndare af socken-magazinet, hvilket afsked dem beviljades, så valdes nu i deras ställe bönderna Olof Johansson i Österåsen och Olof Håkansson i Huse till sockenmagazinsföreståndare mot förr bestämt arfvode: 2 t:r korn årligen tillsammans eller 1 t:a hvardera. § 4. Till sexmän valdes bönderna Nils Nilsson i Backegård, Lars Pärsson i Österåsen och Jonas Salomonsson i Kougsta i stället för bönderna Pehr Håkansson i Backegård, Olof Nilsson i Kougsta och Matts Moberg i Österåsen, hvilka sistnämnde afsagt sig sexmansbefattningen. § 5. Såvida flere af socknens torpare och inhyseshjon tagit sig det sjelfsvåld att undandraga sig kyrkans skurning och rengörande, hvarigenom inträffat, såsom händelsen är detta år, att föga mera än halfva kyrkan blifvit skurad; så, till förekommande af sådant oskick, bestämdes nu ett vite af 12 s:r banco till socknens fattige, hvartill den eller de göra sig förfallne, som, utan verkligt laga förfall, icke hädanefter infinna sig till nämnde arbetes förrättande på den tid, de dertill blifvit genom pålysning tillsagde, och dessutom att den uteblifvande skulle gifva en skälig ersättning till den, som arbetet i dess ställe förrättat.
D e t var på öppna fältet, ingen station i närheten. Långt fram på banan såg Georg ett rödt sken, s o m af nå- gon osynlig hand hastigt sattes i cn svängande rörelse. Han hörde bromsarne gnissla m o t hjulen, allt långsammare gick tåget, o c h ängsliga .röster läto höra sig. Ingen svarade h o - nom. Längst där framme hörde han en rå stämma svärja, så pep lokomotivet, en rasslande ryckning genom raden af vagnar, o c h tåget satte sig åter i rörelse. Skakande på hufvudet, stängde G e o r g fönstret o c h vände åter till sin plats. D e andra passagerarne hade blifvit uppiggade o c h samtalade några minuter o m, hvad väl egentligen kunde ha förorsakat detta plötsliga uppehåll. vårsäsongen hos Hildur Andersson, Stockholm f o r 12 Hötorget 12 Filial: 4 Södermalmstorg Biksoch Allm. DUN 1895 han satt inkrupen i sitt hörn o c h stirrade ut i rymden. Händerna darrade ofrivilligt efter den häftiga förskräckelsen. Han hade nog ändå gjort bättre, o m han stannat hos sin hustru och sina barn — tänkte han nu. D e t var j u möjligt, att en allvarsam fara hade hotat dem. o c h då skulle de ha varit ensamma, skyddslösa, öfvergifna. Men G u d vare l o f! H v a d som i första ögonblicket hade sammanpressat hans hjärta som med järnhand. det hade blott varit falskt allarm. H a n log o c h slöt ögonen. Långsamt svepte en blytung trötthet öfver hans lemmar. Men han kämpade m o t sömnen, han tänkte på sin hustru, sina barn. han såg den skumma kupén, såg dc täcka, rosiga anletena skymta genom den blåa halfdagcrn, han hörde den unga moderns lätta, lugna andedrag. o c h under honom rasslade o c h stötte hjulen i stampande takt. Då, plötsligt. åter samma hvissling, tre gånger upprepad, kort och gäll. P å nytt störtade Georg till fönstret, åter såg han det röda skenet. men nu ville tåget icke stanna.
Hans Wetenskapliga förtjenster njöto äfven en rättvis belöning då Svea Pikets Ständer år 1756 till tryckning af hans Glossarium Svio-Gothicum beviljade ett förskott af 10,000 Daler Silfvermynt, emot vilkor att deraf blott 7,000 skulle efter 5 ars förlopp till StatsWerket återbetalas. —- Meia StatsUtskottets Betäniandeti. 327 oaktadt han med skäl anses för sin tids störste Språkkännare, har dock Isländaren John Olafssen, under namn af Supplementer till Ihre, författat ett nästan lika stort arbete, hvari han äfven rättat ätski 11 i ge af den förre begängne misstag. Det är genom Herrar Hammarskölds och Rothliebs anföranden jag blifvit nödgad, att med en vidlyftighet, som annars kunnat undvikas, bevisa min öfvertygelse, att det företag Herr Adlerbeth yrkat, icke utan förfång för vär National-ära kunde försummas, att detta företag äger en för stor vidd för att såsom bi-syssla öfverlemnas åt män, som innehafva en annan mödosam tjenstebefattning, och att det är förenadt med svårigheter, som endast af en infödd Isländare kunna öfvervinnas. Att Svenske Litteratörer måste medverka för ändamålet, är ostridigt; men om detta skall medföra en önskad framgång, måste en insigtsfull stå i spetsen för företaget. I annat fall bli våra Nordiske HandskriftsSamlingar, framdeles såsom hittills, glömde och oläste. Beloppet af det årliga arfvode Herr Adler, beth föreslagit, synes mig tåla någon minskning. Det är nog om den gumma, Riksens Ständer för detta ändamål kunna anslå, försätter en' sådan Wettenskapsldkare i såciane vilkor att han, ostörd i bekymren om dagligt bröd, kan odeladt egna sig åt sitt yrke.
Öfverlåtelse på Handelsoch Närings-Diskonten (Låne-Kontoret) af Vexel eller Invisning, hvarå diskontering sökes, skall icke äga rum, förr än penningarne utfalla. §. 10. Innehafvare af Vexel eller Invisning, som åslundar sådan hos Diskont-Verket (Låne-Kontoret) diskonterad, äger att derom göra anmälan hos Verkets (Kontorets) Kamererare å de för lånehandlingars emottagande bestämda dagar från kl. 9 till 1, medelst aflemnande af berörde Vexel eller Invisning, åtföljd af särskild anmälnings-sedel, hvarå upplages: Vid ifrågaställd diskontering af Vexel: Vexel-gifvarens, God kännarens samt Sökandens föroch tillnamn, yrken och adresser, äfvensom förut befintliga Öfverlåtare® namn, jemte Vexelns datum, summa och förfallotid samt antalet dagar derintill, hvarå diskonteringen åstundas, från Thorsdagen räknadt eller, om helgedag då inträffar, från nästa dag derefter. 61 Vid diskontering af Invisning. Invisningsgifvarens och Godkännarens löroch tillnamn, yrken och adresser, invisningens belopp samt tiden då den blifvit utställd och är till betalning förfallen; skolande anmulningssedel för ‘diskontering af så väl Vexel som Invisning af sökanden egenhändigt underskrifvas. §. 11. Den å Vexeleller Invisningssumman förskottsvis afgående räntan uträknas och kontrolleras af Diskontverkets (Lånekontorets) tjenstemän.” Varande öfver 8 §. den förklaring af Fullmägtige meddelad, att invisning, för att hos Handelsoch Närings-diskonten samt Lånekontoren kunna lill diskontering antagas, skall vara ställd till viss man eller ordres.
V 40 reningar ,, ,, 6 1 93 10-14 a. a 40 b. A 40 b. y 40 Svar på återremiss ,,,, , , 6 1 116 5 a. a. ,3, 40 a. a. A 40 a. a. A 40 a. a. j-f 40 9 9 om sådant åt Pri va t-Bank er ,,,, 6 1 94 14-16 b. V 40 b. A 40 b. A 40 b. V' 40 V om sådant för Stockholms stads Drätselb. v 40 ' 1 Commission , , , , , , , , , , , , , , , 38 G 1 96 20 å n 4o b. A 40 b. y 40 Svar bå återremiss ,,, , , , , 6 1 116 5 a. a. 40 a. a. A 40 a. a. A 40 a. a. ;}- 40 183 J om ett räntebärande för Arméens Pen> sions-cassa 39 6 1 97 21 a. fj 401 a. ps 40 b. A 40 b. y 40 4 ) Svar på återremiss , , ,,,, G 1 130 7-12 V 41 51 40 a a. V 41 i, a. [4 40 (330 Underrättelse om Stånden* beslut , 6 1 149 8,9 g. v 41 å. 4 40 b. 4 41 a. ». 4 41 ( Svar pä återremiss ,,,,, G i 165 1 a. a. y 4$ a, a, V 41 a. a. i 41 3. a. y 41 ) 1,) } om skyndsam verkställighet af besluitt om förhöjning i Manufactur-Disconteus Creditiv ,,,,,,, 6 1 153 1, 2 g} 41 b. V 41 a. a. J 41 a. a. y 41 Irönhand, C. G., Revisor, om rättighet för honom att förflyttas på Bankens Pensionseller Surncomeraire-stat 6| 1 42 1-5 b. V 40 b. y 40 b. V 40 b. V 40 :k> ronstedtj Amiral, om hans löneförmoner; Be Anmälan 38.
vidare-bevisa anspråkets giltighet oelr att detsamma vore i behörig lid bevakad t, deröfver Kongl, Kumjnar-Collegii yttrande jemnväl inlordrades oell dea i4 derpå följde Mars afgals. hvaruti Collegium, med åberopande al hvad förut andraget och u tiedt blifvit, förklarade sig icke kunna anse denna fordran hvarken i norn föreskrifven Lid uppgifven heller styrkt; Vid föredragningen hvaraf Kongl. Majit den 2.6 April 18o.>, hade funnit frågan, huruvida lalalierne voro förlorade, såsom genom Rådets förutnämnde beslut 1 en Rättegångsak, afgjord, icke kunna ändras, eller i sådant afseende komma under öfverläggning; och hvad åter beträffade rosnings-ausökningen, hvaröfver Aen emedlertid inrättade llögste Domstolen borde,sig yttra, så ock efter det dess Ledamöter pä deri grund, alt sadane förfall, orsaker och skäl lili den 'förguline lidens återställande icke voro af Gy 11 e ns t j e r n ske Arfvingarne förebragte, som dertill kunde föranleda, enhälligt tillstyrkt att ansökningen måtte alslås, Jaar Kongl. Maj: b enligt SLUs-Fuidets 5i6 Stats-Utskottets Betänkandern Prolocoll den 20 Julii 1809, i Nåder bifallit hvad Högste Domstolen härutinnan tillstyrkte, Då förevarande fordringsfråga sålunda blifvit behandlad på sätt ej mindre äldre författningar rörande liqvider om Kronofordringar stadga, än ock Riksens Ständer sedermera till efterrättelse i dylike ämnen lörordnat uti det för deras Riksgälds-Contoir utfärdade Reglemente, som uti 7 Art. 2 §. i afseende på sådan Liqvid, fäster det vilkor, alt fordringen skall vara i Laglig ordning och inom föreskrifven tid bevakad, på sådan grund laglig pröfvad och af Kongl. Majit i Nåder, efter det Fullmägtige derstädes liörde blifvit, fastställd; så och enär deremot, enligt hvad Kongl.