Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr 8tj arnstolp s ^sonss, Xänxnus.hs» de inlämnadr ert Memorial hwilket uplästes sä lyda», de: Word - 5iF Den 8 December, Wördsamt Memorial f Med fullkomligt mitzkroende till min oförmågaoch Med Vet hopp om öfwerseende godhet, som manligen litwar den oölwade »y.'egy!maren, wägade jag härstä* hes yttra mina tankar öfwer förr» Projectet trl! Tryckfri* hets Förordning. Någon som mg hända want intretzerad för berörde PeojeckS framgång, har behagat sinna mina tankar orättwisa, till och med fiendtliga, och har derföre gjort sig b.» niödan aik widlaftigt, samt pä ert Uflder* tvistande sälr inför Allmänheten lwedcrlägga dem, Det är ej fruktan, och lika sa litet en hos mig genom den länga wede: läggningen alstrad öswerrygelse, akt förra Projccttl war oäfwerlraffeligk, som afhällit mig if'än ett sivar; jag har trott alt Riksens Ständers omdöme skulle wara tillräckeliat och pä den grunden h r jag ansett det ösrverflodigt att börja strid med en R-tt»scnt, lvm ibland annat pastor, att en TryckfrihctsFörordning är en Crimim.i Lag. Om fåken sä för häl* ler sig om Lagstiftaren i stället tor att betrakta det wältsö"a>ide dek n^cciela af Tryck rihetens ikäak ät en Natron, för sin melancholicka inbillning blott framkallar alla mörka bild r af denna frihets missbruk, dä torde wara käst, att utan widare öfwerläggnma göra Tryckfrihetsförordningen tili ell Bihang af Mtsigcrnings Balken. Jag hemställer till alla uplysta och ädelt länkande, tist alla inom delta Ständ, om man egcnreligcn hav något akt befara af Tryckfriheten?
Ridd. och Adeln i ämnet förekommit; hvarförutan Utskottet anmodat Direktionen att, såvidt ske kunde, förskaffa Utskottet uppgift på den ungefärliga summa, Ridd. och Adelns ledamöter årligen betala i bevillning å innehafvande löne-inkomster. Jemte det Direktionen i sistnämnde hänseende meddelat Utskottet den från Kongl. Kammar-Rätten erhållna underrättelse, att tjenstemän uti Ofver-Revisions-Departementet åtagit sig att, mot ersättning af omkring 250 R:dr B:ko, gå i författning om anskaffandet af den önskade uppgiften rörande summan af Ridd. och R i d dar hu s-Ut s k o t tet s Utlåtande N:o 20. 3 Adelns bevillning enligt 2 Art. Bevillnings-förordningen, hvartill likväl erfordrades en tid af minst 2 månader, har Direktionen låtit af Riddarhus-Kontoret upprätta oell till Utskottet öfverlemnat icke allenast en promemoria, som utvisar, att ltiddarhus-reparations-fondens behållning enligt 1856 års bokslut utgjorde ett belopp af 38,494 R:dr, hvaremot och då Ridd. och Adeln beslutat att den Wadstena Adliga .Tungfru-stift-kassa genom stöld år 1850 tillskyndade förlust 2,573 R:dr 42 sk. 8 r:st. B:ko skulle af reparations-fonden ersättas, någon behållning å samma fond för innevarande år icke torde vara att påräkna; utan ock en kalkyl öfver Riddarhus-kassans inkomster och utgifter för innevarande år, hvaraf synes att samma kassas öfverskott för detta år uppgår endast till 1,219 R:dr 42 sk. 11 nst.
Broman vid en ålder af nära 68 år, af hvilka, enligt bilagde tjensteförteckning (bilagan Litt. A.), öfver 52 oafbrutet tillbragte vid olikartade befattningar inom postverket och deraf 20 vid nu innehafvande tjenst — ej eger annan utväg för sig öppen, när ännu högre ålder och sjuklighet gör honom oförmögen som sig borde bestrida sin mödosamma och ansvarsfulla syssla, än att nödgas tillita Postförvaltarnes sedvanliga sätt, att år efter år söka tjenstledighet; merendels ej till fromma för de korresponderande, vid tjenster, der sportlerne äro hufvudsak och lönerna bisak. Nu eger likväl Postdirektören Broman tillika, utkom ordinarie lönen, en å Kongl. Postverkets indragnings-stat honom personelt tillagd ersättning för frångången sportelinkomst till belopp af 2,581 R:dr 50 öre R:mt och tillkommen på sätt Kongl. Generalpost-styrelsens Kammar-kontors härjemte bilagde intyg (bilagan Litt. B.) närmare utvisar. Beträffande denna personela ersättning i satttmanhang med en år 1849 verkställd lönereglering för poststaten, dervid samtlige rekomniändations-afgifterne till Kongl. Postverket indrogos, må, ehuru ej direkt inverkande på hvad nu är i fråga, omnämnas, att samtlige Postförvaltare ända till år 1857 voro tillförsäkrade att oförryckte få bibehålla alla sina extra-inkomster; upphörde någon af sportlerne erhölls alltid motsvarande ersättning. Ett motsatt förhållande vidtog först sistnämnde år, då Kongl. Majit, på General - poststyrelsens gjorda hemställan, i nådigt Bref den 17 Mars 1857 (bilagan Litt. C.), förordnade: att i de nådiga fullmagter hvilka hädanefter förpost förvaltare utfärdades skulle föreskrift införas om den utnämndes skyldighet att underkasta sig den reglering af tjensten åtföljande löneoch öfrige inkomster, som Kongl. Maj:t kunde finna godt framdeles besluta.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Konstilulions-Utskollets Memorial N:o 4, med utlåtande angående Talmannens i Borgare-Ståndet vägran af proposition på en inom Ståndet framställd anmärkning emot en ledamots behörighet att vara Riksdagsman. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 25, i anledning af väckt motion om befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet alt årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantileter salt; N:o 26, i anledning af väckt motion om tillämpning af decimal-systemet vid indelning och uppmätning af landsvägarnc i riket; och N:o 2 7, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera ynglingar till universiteten. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets Betänkanden: N:o 4 5, angående den så kallade Kurhus-afgiften; och N:o 16, i anledning af väckt förslag om förändring i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854, angående kortstämplingens verkställande. Prot.-Utdrag den 8 Februari 1860. 227 Frän Vällofl. Borgare-Sldndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet» Betänkanden: N:o 25, i anledning af motion om befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet alt årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt. Första yttrandet, pag. 3, afslogs och Ståndet biföll, att Rikets Ständer må, för sin del, besluta, att, med upphäfvande af föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 7 April i841, samt andra i sammanhang dermed varande stadganden, åliggandet för rikets stapelstäder att årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt må för framtiden upphöra; i följd af hvilket beslut andra och tredje yttrandena förföllo. N:o 26, i anledning af motion om tillämpning af decimal-systemet, vid indelning och uppmätning af landsvägarne i riket.
Bjerkander: att sedan den af honom föreslagna klassifikation af pastoraterne blifvit verkställd, allia pastorsoch komministers-boställen samt stomhemman oell således all den jord, som af Presterne nu innehafves, skulle utarrenderas på minst 30 år, endast med den inskränkning, att indelningshafvaren, mot behörigt afdrag å lönen egde att begagna bostad och trädgård å bostället, äfvensom derstädes hafva födde de för hans hushåll erforderhge kor och hästar för resor i tjensten; hvaremot hvad som i enlighet med det af Bjerkander förut uppgifna aflöningsförslag utöfver nyssomförmälde förmåner af bostad m. m. erfordrades till det för pastoratet bestämda normal-belopp, borde af församlingen utgöras. Pehr Nilsson i Espö: »Prestgårdarne skola fortfarande af vederbörande Pastorer innehalvas, dock böra de upptagas till livad de skäligen kunna gifva i arrende, hvilket belopp bör afgå från den för Pastor bestämda löne-spanmålen.» Beträffande den af Kongl. Majit sålunda föreslagna punkt har Departementschefen erinrat, att på den deruti meddelade föreskrift läge så mycket större vigt, som den utgör vilkoret för all skälig jemkning i aflöningen mellan Pastorer och Komministrar, äfvensom för afgörandet huruvida de statsbidrag, som tid efter annan blifvit vissa församlingar lill Presterskapets aflöning meddelade, må kunna åter derifrån skiljas. Det vöre derföre en stor olägenhet alt man i allmänhet öfver Presterskapets boställen saknar behörigen upprättade kartor, hvilkas anskaffande emellertid skulle medföra en högst betydlig kostnad, till hvars bestridande tillgång icke förefinnes. Ät en blifvande Kommitté torde således böra öfverlemnas att afgifva förslag huru den öfverklagade bristen skulle komma i sammanhang med socken-karteverket eller annorledes, utan Statens särskilda betungande, afhjelpas. Deremot har Bjerkander, å sin sida, till stöd för det af honom föreslagna stadgande, anfört att genom detsamma skulle många anledningar till obehagliga tvister emellan församlingen och dess själasörjare vara undanröjde och rättvisa vinnas så nära som möjligt.
Varuforsling ingår icke såsom näringsgren för detta läns innevånare i vidsträcktare mån, än som blifvit omförmäldt i sammanhang med berättelsen om länets binäringar, hvarföre ock nu hänvisas till de upplysningar, som härutinnan redan blifvit meddelade. B) Sjökommunikationer. Sjöfart vid länets Östersjökust drifves endast af mindre seglande fartyg och hufvudsakligen för utförande af de i länets norra del belägna jernbrukens tillverkningar. Någon egentlig kusthamn finnes icke, utan endast för brukens räkning vid kusten anlagde lastageplatsen, hvilka utgöras af Skutskärs i Elfkarleby socken, Snatrabodarna i Wesslands socken, Lötens i Löfsta socken och Ängskärs lastageplats i Hållnäs socken. Under perioden har å Björns klippor i skärgården utanför Hållens by i Hållnäs socken uppförts ett nytt fyrtorn. De hufvudsakligaste trafildinierna för sjökommunikationen äro: 1) Från Upsala stad, genom Fyrisån till dess utlopp i en vik af Mälaren, kallad Ekoln, f mil från staden, samt vidare öfver Mälaren till Stockholm, å hvilken trafiklinie, som beräknas innefatta en längd af omkring 12 sjömil, och der fartyg lastade till högst 8 fots djup få framgå, under femårsperioden gjorts regelbundna turer dagligen af tre ångfartyg, »Carl von Linné» och »Prins Gustaf», hvardera om 60 hästars kraft, och »Upland» om 32 hästars kraft, hvilket sistnämnda fartyg år 1860 utbytts mot ett nytt »Upsala» om 30 hästars kraft. Dessa ångfartyg, som varit afsedda för såväl personsom varutrafik, hafva under åren 1856 —1860 i medeltal gjort 454 ordinarie resor årligen, dervid i medeltal 27,845 passagerare medföljt; och utgjorde år 1860 passagerare-afgifterna 71,015 R:dr 50 öre och afgifterna för fraktgods 32,186
Vt sk.Uti. N:o33. 15 Hvad slutligen vidkommer den af åtski lii ge Ledamöter af det Hedervärda BondeStåndet gjorda begäran, att de lindrigare vil* kor för undsä(tnings*spannmålens liqviderande till Statsverket, hvilka af de mest ömande anledningar blifvit för Skaraborgs Län af Local-Styrelsen begärda och af Kongl. Majit i Nåder underställda Rikets Ständers pröfning, jemväl måtte till Elfsborgs, Hallands och Stora Kopparbergs Län, i lika afseende, få utsträckas; så och då Kongl. Maj:t uti l.sta Momentet af Dess till Stats-Utskottet den i5 Februarii innevarande åraflåtne Nådiga Proposition, angående afskrifning af förre Magazins-fondens äldre fordringar för undsättnings-spannmål, bland grunderne för indrifvandet af de nu hos invånarne i flere Län utestående fordringar, tillhörande dels förra allmännaMagazins-fonden, dels det till anskaffande af säd efter 1826 års missväxt begagnade Creditiv, föreslagit: >’att, till besvarande af det allmännas fördel i möjliga’’ste förening med Låntagames, det må af ’’Kongl. Maj:t bero, att, då spannmåls-lånen i ”vissa Socknar eller orter icke kunna , utan ”Låntagarnes obestånd, på redan bestämda ti”der, gäldas, efter pröfning af de i hvarje ',fal 1 förekommande omständigheter och vederbörande Kongl. Majlts Befallningshaf”vandes hörande, bevilja räntefritt anstånd !’med återbetalningen på lämpeliga terminer, i 6 Statssamt Allm. Besv■ o. Oec.
Hvad sålunda förekommit, har Utskottet i behörigt öfvervägande tagit; och då beviljandet af den för Slitö hamn sökta transitooch nederlagsrätt måste tillskynda handeln och skeppsfarten betydliga fördelar, har Utskottet, med afseende derå, att vederbörande auktoriteter, under vitsordande häraf, i ämnet afgifvit tillstyrkande utlåtanden, ansett sig böra föreslå Rikets Ständer att ånyo hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, del Kongl. Majit täcktes, på de af Kommers kollegium utvecklade grunder och vilkor, nådigst bevilja Slitö hamn transitooch nederlagsrätt. Stockholm den 'J8 Januari 1848, STOCKHOLM, elmek & granbergs thvcklri, 1848. Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande, N:o 22. t N:o 22. Ank. till E*p. Utsk. den 29 Januari, kl. 11 f. m. " Betänkande, i anledning af väckt motion om förbud emot ut ländska. ords begagnande uti svenska skrif'na eller tryckta handlingar. Uli en lill Hederv. Bondeståndet inleninad motion, hvilken nämnde stånd till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterat, har Riksdagsfullmäkligen Pehr Haraldsson från Elfsborgs län anhållit, det Rikets Ständer måtte lill Kongl. Majit i underdånighet hemställa, att en författning blefve utfärdad, som förbjuder hvarje svensk undersåte att, så vida sådant kan, genom begagnande af landels språk, undvikas, uti på svenska språket skrifna eller tryckta officiella handlingar eller tidningar uttrycka den åsyftade meningen med något från främmande språk iånadt ord, sorn' på svenska kan öfversättäs eller förstås. Såsom skäl härtill har motionären anfört, att olärdare personer, serdeles bland allmogen, när utländska ord begagnas, vare sig vid muntliga föredrag eller i skrifne handlingar, till och med vid riksdagar och domstolar, ofta blifva okunnige om rälla meningen, samt att svenska språket så lunda af samhällets egna medlemmar förfalskas.
Sedan likväl hufvudstadens Borgerskap och Herrar Femtio Äldste numera, under den 4 Mars sisth år, beslutit, att den ifrågavar:de brobyggnaden öfver Norrström borde sträcka sig från Tegelbacken till Riddarhusgränden, med bredd af 30 fot, men genom ett sednare beslut, d. S:de derpå följande Nov., på förslag af Drätselkommissionen, förordnat, alt bredden å samma bro skall ökas till 44 fot, deraf 30 farbana, svarande mot den smalaste delen af Riddarhusgränden, som på begge sidor skullé omgifvas' af trottoirer till 7 fots bredd hvardera, förefaller det icke osannolikt, att, såvida tillfälle dertill erbjuder sig, hufvudstadens styrelse, med afseende å den alltför trånga och i flera hänseenden mindre lämpliga passagen genom Riddarhusgränden, jemväl skulle önska att i någon mån förändra brons riktning, så att den på södra sidan finge sitt landfäste å en rymligare öppen plats. I detta hänseende och derest de å Riddarhusgården befintliga byggnader borttoges, torde svårligen någon lämpligare erbjudas, än Den 2 Augusti. 17 än å Riddarhusets sjötomt, midt framför Riddarhuset, hvarigenom icke allenast en rymligare öppen plats erhölles för passagen lill bron, utan ock Riddarhuset komme att stå mera fritt, hvilket både skulle förhöja intrycket af denna i arkitektoniskt hänseende serdeles vackra byggnad och, genom anblicken från norra sidan, åt hufvudstaden bereda en betydlig försköning. Af sådan anledn. och dä de å Riddarhusets tomt 1111 befintliga byggnader äro i hög grad vanprydliga och genom deras uthyrning, på sätt som svårligen kan undvikas, åt Riddarhusgården gifva ett högst skräpigt utseende — för att ej tala om den eldfara, som är förenad dermed, att dessa lägenheter begagnas lill stall, foderskullar och vagnshus, — har inom Utsk. förslag blifvit väckt örn framställning till H. R. 0. Ad., ang:de borttagande af omförmälda byggnader och Riddarhnsgårdens planering samt uplätelse för ofvanberörda allmänna ändamål. Ofver della förslag har Utsk. inhemlat Riddarh.Direktms Utlåt.
Domstolen låtit trycka en skrift, undertecknad med sitt namn, jemte följande tillägg: ”Detta har jag skrifvit, icke i egenskap af Just.- Ombudsm., utan såsom enskild Svensk medborgare,” så skulle ju hela Svenska allmänheten hafva skrattat deråt, eller snarare ät den lagstiftning, som genom sina stadganden föranledt honom att på detta sätt begagna tryckfriheten. Att Just.-Ombudsm. borde ställa Högsta Domstolen under tilltal inför Riks-Rätt hvarje gång han ansåge sig hafva anledning alt mot dennes beslut göra någon anmärkning af mindre betydenhet, lärer man ej kunna påstå, utan att lian skulle äfventyra beskyllning för en ännu större småaktighet, än den man redan hos honom klandrat. ”Det är för stora fall som blixten måste sparas”. Denna regel gäller för Just.-Ombudsm., likasom för hvar och en, hvilken innehar en sådan makt. Att Just.-Ombudsm. af LagUtsk. ansetts befogad att granska Högsta Domstolens åtgärder, har Hr Cederschiöld korteligen omförmält. Han har dock icke upläst ordalagen, men jag skall göra det, på det att något tvifvel derom ej må kunna ega rum. De lyda, som följer: ”Till det af Utsk. nu afgifna Utlåt, får Utsk. foga en framställning, i anledn. af det i Just.-Ombudsm:s tredje berättelse (pag. 150) förekommande yttrande, att föreskriften i 100:de §:n af Reg.F., det Just.- Ombudsm. skall anmärka lagars och författningars brister och upgifva förslag till deras förbättring, antydde en pligt, som vore bland de vigtigaste af älla, men tillika den svåraste att upfylla.” ”Erkännande riktigheten af hvad Just.-Ombudsmrn sålunda anmärkt, tror Utsk. sig böra fästa upmärksamhet på ett sätt att befrämja det med nämnde föreskrift åsyftade ändamål.
Mörner, Otto Gabr., inlemnade reservation. Emot det af H. R. o. Ad. denna dag fattade beslut, hvarigenom StatsUlsk:s mern. N:o 329 blifvit, såsom obefogadt, lagdt till handlingarne, får jag anmäla mitt ogillande under åberopande af Gr. Lagerbjelkes anförande vid discussionen. Frih. Alströmer, Jonas, uppläste följande: Som jag efter den riksgäldssedlarnes inlösen bestämda tidens förlopp, uti min salig fars sterbhus blifvit innehafvare af 56 R:dr 16 sk. riksgäldssedel-; får jag, med anledning af nedan bifallne dylika ansökningar, hos R. H. St:r vördsamt anhålla att nämnde 56 R:dr 16 sk. R:gs få af riksgälds-kontoret inlösas, hvarföre jag får härjemte bifoga så väl sedlarne som förteckning derå. „ „ 1 20: — 13 St. „ -y » eller å tillsammans R:dr 56: tö. Vid härstädes anställd granskning befunnits riktige, hvadan nämnde sedlar, derest desamma blifvit i rätt tid företedde, ovilkorligen bordt af riksgälds-kontoret inlösas varder härmed intygadt. Stockholm och Riksgälskontorets Commissariat den 7 October 1848. Oscar Arehn. C. Hedberg. F. Tingberg. Specification å 41 st. Riksgälds-Sedlar: 2 st. R. St. Denna motion med åtföljande sedlar och förteckning samt betyg af riksgälds-kont:s commissariat, att sedlarne, derest desamma blifvit i rätt tid företeddda, ovilkorligen bordt af riksgälds-kont. inlösas, remitterades till StatsUtsk. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j till 1 e. ra. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdagen den 10 Oktober 1848. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdr. för d. 7 dennes samt pleni-prot:n för d. 31 sistl.
Den stora salningen till inköp af 15 kannor kail icke i någon mån inskränkas med mindre man bestämmer ett vida högre försäljnings-minimum. Prosten Palmlund föreslår 30 kannor. I ett bref från Grisslehamn klagas högljudt öfver denna uppenbara lagöfverträdelse och brefskrifvaren anser det böra sättas till 100 kannor. Jag vill vördsamt föreslå detta minimum till 50 kannon 2:o. Vidare synes mig att grosshandlaren med bränvin ingalunda bör vara befriad från särskild beskattning för denna handel; och då allt hvad som rörer bränvinshandter.ingen, till följd af varans beskaffenhet, alltid varit och måste vara föremål för en undantags-lagstiftning, så vågar jag föreslå äfven för parti-handlaren med bränvin en lindrig försäljnings-afgift af 15 öre för kannan, utom den bevillning af inkomsten på rörelsen, sorn lian i enlighet med bevillnings-förordningen likasom andra näringsidkare är skyldig att erlägga. 3:o. Ännu ömkligare och afsky värdare är förhållandet med den lilla salningen En kall vinter-morgon får man se några illa klädda och utsvultna menniskogestalter i en portgång nära den rike bränvins-minuthandlarens hus, hvilka afbida den efterlängtade stunden då dörren öppnas till bränvinsboden. De hafva en liten flaska och några skillingar hvardera. Chefen för sällskapet emottager styfrarne och försedd mod ett något större käril, inträder han i bränvinsmagasinet, köper minimum af det tillåtna försäljningsbeloppet, återvänder till sina trasiga kamrater i portgången, der hvar och en får sin lilla portion, som stundom smakas på stället, men vanligen medföres till ett uselt hem, hvarest oftast både mat, värme och kläder saknas. Den som en gång sett sådant och betänker att detta ömkliga skådespel upprepas snart sagdt hvai-je dag året igenom, blir rent af tvingad att göra alla möjliga, försök att hämma ett sådant elände, äfven om man vet på förhand att de äro fruktlösa. Det af Prosten Palmlund framställda förslag att minsta försäljnings-beloppet skulle höjas ifrån en half till en hel kanna, skulle väl i någon mån försvåra detta vederstyggliga missbruk.
Lagerbjelkes försök att bevisa, det Pröfnings-komiléen skulle bättre än Taxerings-komitéen vara i tillfälle, att utöfva den jemkningsåtgärd, som ifrågavar. § 400 Den 14 Maj f. m. åsyftar, så tror jag att motsatsen snarare inträffar, emedan Pröfningskomitéen icke kan ega lika mycken sakkännedom som Taxeringskomitéen, af det skäl, att Taxerings-komitéerna såsom omfattande mindre distrikter naturligen mäste der kunna känna egendomarnes värden; att dessa komitéer äro biträdde både af Häradsskrifvaren och Kronofogden inom fögderiet, de der äro pliktige att, i allt hvad beskattningen inom fögderiet beträffar förskaffa sig den största möjliga sakkännedom, och af hvilka tjenstemän, Taxerings-komitéerna således hafva tillfälle att inhemha långt tillförlitligare underrättelser vid bedömandet af hemmanens jemförliga värde, än förhållandet kan blifva med Pröfnings-komitéen, som i detta hänsseende icke har någon annan att för uplysningars meddelande tillgå, än Lands-kamreraren, hvilken åter omöjligen kan lika väl som samtliga Häradsskrifvare och Kronofogdar känna beskaffenheten af alla hemman inom länet. Man har således, långt ifrån att förbättra Bevillnrs-förordn. genom borttagandet af denna slutmening från 50:de § 2:dra mom. och inflyttande af några deremot svarande stadganden i 112:te § af den föreslagna Bevillms-förordn., tvertom försämrat densamma. Jag yrkar således lika med Hr von Hartmansdorff återremiss af ifrågavar. § samt att Utsk. måtte åt den gifva en sådan redaktion, hvarigenom det åtminstone blefve någon möjlighet, både för Taxeringsoch Pröfnings-komitéerna samt Kammarrätten att kunna med någorlunda rättvisa förfara, då fråga upstår alt höja eller nedsätta hemmans taxeringsvärden.