Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från denna plats hade han begifvit sig åt nordvest, hade arbetat på några farmer och i en grufva i Colorado samt hade slutligen efter flera månader hamnat uppe i Wyoming, och fått plats vid en såg, där förut några andra finnar arbetade. När det sedan blef vinter och sågen stannade, drog han i väg inåt skogarna på stockbygge och där hade han till en början tyckt sig trifvas ganska bra. Men så hade förmannen för laget blifvit sjuk och måst lämna arbetet, och då en ny förman kom ut var det ingen annan än samma stockjunkare, för hvars skull flickan från granntorpet blifvit olycklig. Det tog mig så underligt i bröstet, när jag såg honom, sade min stackars vän, men först då han fick ögonen på mig och grinade och frågade om Anni skickat hälsningar till honom, visste jag, att det nu var bestämdt, att jag skulle slå ihjäl honom. Först tänkte jag göra det genast, men så tyckte jag, att jag borde tala med honom först för att vara riktigt säker, och därför väntade jag tills vi slutat arbetet och kommit tillbaka till lägret. Här tystnade han ett ögonblick och jag väntade utan att göra några frågor för att inte störa det lugn, som syntes ha efterträdt den första upphetsningen vid åsynen af mig. Han stirrade rätt framför sig ut i rummet, som om han sökt noga påminna sig alt som händt, men föreföll så stillsam och redig som om hans sinne aldrig varit i minsta mån omtöcknadt, och efter en minut eller så fortsatte han i samma lugna och jämna ton som förut: Jag gick in till honom i hans rum och sade, att jag kommit för att tala om Anni, eftersom han frågat efter henne, men han sade, att han visste huru det gått och inte brydde sig om att höra något mera. Då frågade jag, om han tänkte göra någonting, när hennes tid i fängelset vore ute, då det ju i alla fall var hans fel att hon kommit dit, men han bad mig tiga och inte blanda mig i så'nt, som inte angick mig. "Du kan ju själf gifta dig med henne", sade han, "när hon slipper ut. Nog lär hon duga åt dig, om det också gått litet på sned för henne förut".
Stats-ministern för utrikes ärendena, Riddaren och Kommendören af E. K. M:s Orden 111. m. Hans Exellens herr Friherre G. JV. A. A. 110 Expeclitions-Utskollets Förslag till und. Skrifvelse j N.o 6 g. Stjerneldj, sami; till Stats-råcl, Öfversten och Riddaren af E. K. M:s Svärdsorden J F. Ehrenstam; så hafva, i deras ställe, till ledamöter i det af E. K. M. äskade Hemliga Utskott blifvit utsedde f. d. Ryttmästaren, Riddaren af E. K. M:s Nordstjerne-orden Friherre TV. F. Tersmeden , samt General-löjtnanten, t. f. Presidenten i Krigs-kollegium, Kommendören med stora korset sii' E. K. M:S Svärds-orden m. m. J P. Lefrén. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, framhärdande &c. Stockholm den 19 April 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ii Maj 1848. Preste-ståndet den |3 1'orgare-slåndet den i5 Bonde-ståndet den i5 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, angående options rätt vid utarrendering af militice-boställen. (Stats-utsk. Uti., N:o 113). S. A. K.
Anledningarna till den vexation, som ägt rum emellan enskilda löntagare och räntegifvare, och hvilken alltid haft till följd, att räntegifvaren, isynnerhet under missväxtår, blifvit tvungen att betala sina räntepersedlar högre än markegångspriset, skola då alldeles försvinna, eller (om man vill strängt tillämpa calculen) förminskas i förhållande som antalet af enskilda löntagare till ?, hvilken enhet skulle utgöras af indelta Armeens befäls samfälda Jöningsfond. Detta, säger jag, är min enskilda öfvertygelse; andra kunna dock linnas, hvilka ej tro på denna 68 Den 8 Mars f. m. verkan af milt förslag. Men just emot dessa kan jag framdraga den citation Hr Liljenstolpe gjort, hvarigenom bevises, att alla de natura-persedlar, som utgå från bortarrenderade boställen och hvilka framdeles komma att utgöra den betydligaste delen af löningsfonden, icke komma att ligga Kronans uppbördsman till last, och att den citerade författningen således underlättar Statsverkets inblandande i liqvidationen. Jag tackar Hr Liljenstolpe, som gifvit mig anledning att fästa uppmärksamheten på detta förhållande. För det tredje åberopas StatsTJtsk:s vid sista Riksdag afgifna betänkande, i anledning af K. M:s Nåd. Propos., af enahanda hufvudsaklig syftning med mitt nu afgifna förslag, ehuru af större utsträckning i afseende på tillämpningen; och den värde talaren tillägger, att, under de 4?sedan förflutna åren, inga sådana förändringar ägt rum, sorn skäligen kunna verka till ett annat beslut. Detta sednare förhållande kan ej i hufvudsaken bestridas,— ehuru visserligen en och annan ökad erfarenhet i detaillerna under denna tid vunnits, som likväl föga inverkar på sjelfva hufvudfrågan. Bien, mina Herrar! just nu äro vi sysselsatta med att besluta en förändring, som icke blott upphäfver StatsUtskrs första och vigligaste skäl, utan vänder det helt och hållet, så som det då motiverades, till fördel för den motion, jag gjort; jag menar realisationen. StatsUtsk. yttrade:
Kommitté anbefalldes att utreda och uppgifva det i militäriskt och ekonomiskt afseende lämpligaste sätt, på hvilket det vore möjligt att inom kortaste tid nedsätta LifgardesRegementenas, jemlikt 1831 års Interimsstater, hittills åtnjutna aflöningsanslag till hvad Riksslaten består. Sedan Kommittéen sitt betänkande i ämnet afgifvit samt GeneralBefälhafvaren i 4:de MilitärDistriktet, KrigsKollegium och StatsKonloret sig deröfver utlåtit, föredrogs detta ärende ånyo i StatsRådet den 10 Juni 1841; hvarvid, för att inskränka LifgardesRegementenas aflöningssummor så nära lill de af Rikets Ständer före år 1831 för dessa Regementen beviljade anslag, som, utan försvagande af Regementenas tjenstbarhet, ske kunde, i nåder beslöts, dels indragning af åtskilliga Officersoch Underofficers platser jemte en del af Regementenas musikpersonal samt af tio hästar vid Lifgardet till häst, dels ock nedsättning af det högre befälets och stabernas löner, men med bibehållande af Subalternoch Underbefälets och manskapets vilkor oförminskade, genom hvilken reglering den dittills utgående aflöningskostnaden för LifgardesRegementena komme att minskas med tillhopa 12,335 R:dr, som borde Statsverket successive, eller i den mån afgång genom dödsfall, afsked eller befordran inträffade, besparas, och emedlertid skulle från 1841 års början utbetalas af besparingarne å 3:dje Hufvudtileln till så stoit belopp, som, under den tid indragningen fortginge, för hvarje år kunde erfordras. Skillnaden åter på det hela emellan anslagen å Riksstaten och Interimsstaterna, utgörande 18,568 R:dr 27 sk. 6 rst., skulle godtgöras af: Bih. tilt R. St. Prof. 7844■ 2 Sami. ^ 18 Bil. till R. St. Just.
Uti dessa tvenne rubrikers nu skedda sammanslagning till en, under gemensam tullsats af ä sk. per skålpund, är dock ett tillförlitligare skydd lemnadt åt de inhemska sockerraffinaderierne, än om tullsatsen å den första klassen hade blifvit 6 sk., men å den andra endast S sk. eller derunder. 6:o Af de i Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse anförda skäl hade den föreslagna tullsatsen å strumpor, andra slag, 36 sk. per skålpund, bordt antagas; genom förhöjningen till 1 r:dr å de i andra slag inbegripne redgarns-strumpor är tullen stegrad med 8 sk. utöfver i nu gällande taxa. 7:o Då genom den å väfnader, ylle-, ovalkade, åsätta införseltullen af 36 sk. per skålpund, en tullförhöjning af 12 sk. blifvit bestämd å dit hänförliga ylleväfnader, hvilka, enligt nuvaraude tulltaxa, under rubriken ylle, alngods, alla andra slag, införtullas efter 24 sk. per skålpund, och då vissa af dessa väfnader icke hafva mer än högst 2 r;drs värde per skålpund, så skall denna tullstegring leda till 76 B e nilin i n gs - Ut s holtet s Utlåtande, N:o 13. ökad oloflig införsel, hvarföre jag finner mig böra densamma bestrida. 8:0 De hittills förbudna väfnader ylle-, valkade, så väl tvdskäftade, sorn fler skäftade, anser jag lämpligast hafva kunnat och bordt sammanföras under en ge mensam tullsats af 2 r:dr per skålpund. 9:o
Han önskade sig dö- den, ty han kände, att m e d detta brustna vänskapsband var den sista länk, som hållit honom fast vid lifvet afsliten. Men tack vare sin elev Gutmanns vård tillfrisknade han ånyo och reste om våren 1848 till London. Sitt svårmod kunde han emellertid ej förjaga; det tilltog mer och mer. Minnet af George Sand förgiftade hans dagar, hans smärta förvandlades i bitterhet. Då han återvändt till sitt af violernas doft ständigt genomströmmade hem i Paris, började hans lefnadssol snabbt sjunka. Men äfven nu slösade ädla kvinnor sin kärlek och omsorg på honom. Hans syster, fru Luise Jedrzejewiez, skyndade från Warschau till hans sjukbädd, och furstinnan Czartoriska understödde henne i att vårda honom; från Nizza k o m grefvinnan Potocka för att närvara vid hans dödsläger. Hon tedde sig för honom i sin hvita dräkt och m e d det vackra, af tårar fuktade ansiktet som en himmelsk uppenbarelse. På hans önskan sjöng hon en hymn till madonnan, som enligt sägnen skall ha räddat Stradellas lif. Chopin mumlade: » Min Gud, hvad det är vackert 1. Ä n en gång. än en gång! » Och under det att de andra sjönko ned vid hans bädd, blandade sig grefvinnans stämma i en högtidlig psalm af Marcello med deras snyftningar. Nästa dags eftermiddag, den 17 oktober 1849, afled han efter att ha undfått dödssakramentet. Kärleksfulla kvinnohänder lade hans stoft i kistan, som de smyckade m e d hans älsklingsblommor, violer. Han begrofs på pariser-kyrkogården Pére-Lachaise, men hans hjärta fördes till Helgeands-kyrkan i Warschau, inom hvars murar det fortfarande finnes. (Möderne Kunst.) IDUN 1899. han en klar inblick i handel och ' industri, hvilken bar rika frukter, när han 1822 blef ägare af Fiskars bruk. Och genom hans energiska verksamhet blef Fiskars snart ett af Finlands förFISKARS ETT BRUK, OFRE FINSKT SVENSKT disponent är Albert von Julin, yngre broder till den förut nämnde.
Revisorerna yttra i anledning häraf, att Banko-reglementets 174 §, i hvad den innefattar föreskrifter om användandet af Bankens reservfond, visserligen icke angåfve någon bestämd ordning, uti hvilken de i reservfonden tillgängliga medel böra anvisas att utgå till de särskilda föremål, hvarför fonden då varder anslagen och ibland hvilka föremål försträckningar till Filial-banker främst uppräknas, men att om med berörde föreskrifter jemfördes det i åberopade § förut meddelade stadgande, att från Handelsoch Närings-diskontfonden borde, efter hand och i den mån allmänna rörelsen medgåfve, återtagas och till reservfonden öfverföras medel, som vid sednaste riksdag blifvit såsom förstärkning åt förstnämnde fond anvisade; och om vidare toges i betraktande, att hela det belopp af dylika förstärkningsmedel, som vid samma riksdag öfverlemnades till Banko-diskontverket i Stockholm, redan under år 1858 blifvit derifrån ålerlevererade och på reservfonden insalta, så ville det synas Revisorerna, som hade vid ofvanberörde tillfälle, den 12 nasti.
», Hult, Kristinehamn. Nu rullas köttet hårdt tillsammans och ombindes stadigt med ett snöre samt stekes vackert brunt i / kilo smör jämte lök. När det på alla sidor har en vacker färg, slås vatten öfver eller buljong, detsamma hvarpå det kokas långsamt tillsammans med några nejlikor och lagerbärsblad. Ungefär / timme före serveringen blandar man 2 matskedar mjöl i en /. liter vin och / liter sur grädde, slår detta öfver köttet och låter det koka däri. Äfven om detta kött serveras kallt, uppskuret i tunna skifvor, är det en särdeles smaklig rätt. Nytt och MIM för våren! 2 dito lösa kj o lar, [1855J 1 J 4 Bomullsklädningar, Ella. Hugeråd af tenn. Denna metall låter sig icke blott lätt arbetas i konstnärliga former, utan erbjuder äfven gravering och teckning fritt spelrum för en konstnärlig utstyrsel. Tennet är tillräckligt hårdt för att motstå ett ganska hårdhändt bruk, men fogar sig likväl lätt efter hvarje tecknisk behandling. Dess ädla, naturliga glans gör ett artificielt anbragt ytterlager öfverQödigt och ger tennet genom sin äkthet företräde framföralla kompositioner, hvilkas artificiella glans af ädel metall allt för snart försvinner. Visserligen är det ej antagligt, att vi någonsin skola återvända till den fordom ytterst omfångsrika användningen af tennföremål i hushållet, då j u porslinets och stengodsets fördelar äro alltför öfvervägande, men vi tro likväl att bruket af tennhusgeråd skulle vä- sendtligt understödja vår sträfvan att bereda konsten ett större fält äfven inorn hvardagslifvets område. Tennets jämförelsevis låga pris gör det möjligt äfven för mera obemedlade att omgifva sig med smakfulla, konstnärliga föremål. Det är glädjande, att konstskickligheten börjat understödja oss i denna riktning, men för att tennindustrien skall tränga till djupare lager, måste äfven yrkesmessigheten mera än förut sysselsätta sig därmed. Många föremål af dålig komposition och utan synnerligt smakfull utstyrsel köpas, men de skulle likväl, ' förfärdigade af tenn i ädlare former icke blott bli mera omtyckta, utan äfven kunna erhållas billigare.
«Staten det är jag«, hviskade i Gustafs öra de trängande behofven och de jettestora svårigheterna att få dem fyllda. «Jag det är staten,« genljöd äran i Gustafs bröst, – och Barthelemy blef SVERIGES. De tvänne stora konstnärer, som från norden beledsagade det konungsliga snillet till södern, hafva af denna resa efterlemnat varaktiga, dem och Sverige och dess dåvarande monark värdiga, hågkomster. Under Gustafs vistande i Rom upptäcktes i Hadriani villa vid Tivoli den herrliga bildstoden «Endymion«, uti liggande ställning och naturlig storlek. Mythen innehåller, att månan sänkte denne sköna yngling i en evig sömn på berget Latmos för att få för sig allena behålla och ostörd betrakta honom, hvilken, enligt en grekisk skald, var älskad äfven af sömnens Gud, som, för att alltid hafva nöjet att se hans vackra ögon, lät honom sofva med dem öppna. Sergel var den förste som insåg bildstodens oskattbara värde och vid dess anblick ropade: «Se, han lefver!« Sergel tillstyrkte Gustaf, att begära påfvens tillåtelse att köpa denna bildstod, som tillhör grekiska skolans gyldene ålder. Pius VI samtyckte. Konungen betalte 2000 dukater. Endymion tillika med fyra präktiga pelare af atheniensisk marmor, som Hadrianus låtit föra till Rom, förflyttades nu till Stockholm, i hvars museum denna bildstod utgör förnämsta prydnaden. Gustaf hade ärnat uppställa denna och öfriga af honom inköpta bildstoder i ett galleri af utsökta fornlemningar, hvarmed han ville smycka det förtrollande slott, han tänkte låta uppföra i Haga park, och till hvilket han sjelf gjort upp ritningen 102. Hvilket sällsamt öde med denne Endymion! Hvilka ödets sammanställningar: Rom och Stockholm – Hadrianus och Gustaf III – Antinous och Armfelt! I Paris sammansatte Kraus, på Gustafs befallning, Intermederne till Molieres Amphitryon 103. Den 3 Augusti 1784 återsåg konungen af Sverige sin hufvudstad. TJUGUÅTTONDE KAPITLET.
Jo, i ingenting annat än eftergift till Ridd.-Kamereraren för hvad som bortstulits, emedan R. o. Ad. icke har någon makt att förklara honom skyldig att ersätta förlusten. Således finner jag för min del att, för att få frågan tillbörligen utredd utan att gå till domstol, dels äfven för att få den inskränkt så till sägandes inom R. o. Ad:s egna murar, densamma lämpligen bör kunna afgöras genom utsedde goda män, likväl med det förbehåll som jag förut gjort, alt Ridd.-Kamereraren såväl som R. o. Ad. skulle förklara, att de ville åtnöjas med Compromissens dom. Att det skäl Hr Kraemer anfört ang:de Wadstena Adliga Jungfru-stifts-kassa, skulle utgöra hinder för R. o. Ad. att besluta en Den 22 M a r s. 145 en kompromiss, kan jag för min del icke inse, (y jag tvekar icke att förklara del jag icke ett ögonblick kan misstänka R. o. Ad. för så liten rättskänsla, att R. o. Ad. skulle vilja, i händelse Ridd.Kamereraren varder ålagd, men R. o. Ad. efterskänker ersättningsskyldigheten, belasta Wadstena Atil. Jungfru-Stifls-kassa med en förlust, hvilken icke vore hvarken riktig eller rimlig, utan att R. o. Ad. i sådant fall öfverflytta!- förlusten på den kassa hvaröfver Ståndet eger ensam dispositionsrätt, och jag är jemväl öfverlygad att, i händelse Ridd.Kamereraren varder från betalningsskyldighet frikänd af kompromissen, skulle R. o. Ad., sin rättskänsla likmätigt, från Ridd.Kassan öfverflytta så stort belopp lill Jungfru-Stiftets kassa, som erfordras för att betäcka den förlust, som sistnämde kassa fått vidkännas.
Föredrogs Vällofl. Bergare-Ståndets, i meddeladt prolocollsutdrag af den 18 dennes, till Med-Stånden gjorda inbjudning att instämma i Borgare-Ståndets, vid föredragning af B anco-Ut skottets utlåtande 3\‘:o 51, i anledning af väckt fråga örn åstadkommande af prof på ett förbältradt sedelmynt, fattade beslut, alt Gravören Akerberg må till inköp af nödiga machiner, m. m., erhålla 1,000 fbdr samt dessutom ett månadlligl underhåll al 120 R:dr allt Banco räknadt från och med den tid, då Rikets Ständers beslut i ämnet fattas, till innevarande års utgång, för att, under de controller Banco-Fullmäglige kunna finna lämpliga, ulan att hindra tillverkningen eller röja methoden, åstadkomma och till Fullmäglige aflemna fullständiga prof på ett bättre sedelmynt, än det närvarande, jemte uppgift på sättet, huru samma prof blifvit verkstäldt samt de dervid begagnade materialier och verktyg, hvilka till Banken hemfalla; hvarförutan åt Banco-Fullmägtige öfverlemnas alt, i anledning af de prof Åkerberg eller, med Banco-fulimägtiges begifvande, någon annan kan komma att aflemna, utgifva ett premium af 8,000 R:dr Banco för det prof, som innan 1846 års utgång anses emot efterapning bäst betryggande; Preste-Slåndet fann för godt att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogs Ilederv. Bonde-Ståndets, i meddeladt protocollsutdrag af den 19 dennes, till Med-Stånden gjorda inbjudning att instämma i Hederv. Bonde-Ståndets, vid föredragning af Lag-Utskottets utlåtande IV:o 95, i anledning af förekomne anmärkningar vid Utskottets betänkande N.o 60, öfver väckt motion, angående upphäfvande af 3 och 4 i Kongl.
— 1 3 — 8 — Tryck-, limmadt och olimmadt, Koncept-och Tapet1 skålp. —- 2 6 15 — Imperial-, Regal-, Median-, Olifant-, Skrifoch alla andra slags hvitt, ej specificeradt 1 skålp. — 3 20 — Post-, alla slag 1 skålp. — 4 20 — Färgadt, pressadt, tryckt, Cgureradt, försilfradt eller förgyldt 1 skålp. — 5 — 16 — Press1 skålp. i2 1 16 — Papperstapeter och Border 1 skålp. — 16 — Paraplyer och Parasoller: 5 af siden eller halfsiden, utan afseende i sednare fallet på silkets större eller mindre qvantitet 1 stycke i 2 24 — andra slag 1 stycke — 24 — Delar deraf: ■ — 32 — Ställningar 1 skålp. — 8 Öfvertyg, tillskurne eller sydde, förtullas lika med det väfnadsslag, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Fodraler: 1 16 — af läder, lösa eller påsatte . 1 skålp. 16 — af tyger, lösa, förtullas lika med väfnaden, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. 1 Pennor, skrif-, alla slag, utom af stål eller andra metaller 1 skålp. — 8 — 36 — Penslar 1 dussin 9 16 — Peppar, alla slag 1 skålp. — 3 Perlemor, arbetad: 8 16 — oinfattad 1 skålp. __ 40 — infattad, väges med infattningen och förtullas såsom den. Paradiskorn, hänföres under Apothcksvaror. Pastell-Kritor; se Färger, andra slag, ej specificerade. Pelsverk; se Hudar och Skinn. Pennor; Blyerts-; se Blyertspennor. Pércal; se Väfnader, bomulls-. Pergamentsskinn; se Hudar och Skinn. Perlgryn; se Gryn. 336 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, A’:o i36. Tultvärde.
Derjemte liar från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Stals-Uiskottet remitterad en af Per Jansson och Sven Isacsson från Öland väckt motion, hvaruti föreslagils, att, då Öland, ehuru egande en folknummer af 3o,682 personer, saknade en allmän Skol-inrättning, och öns invånare icke kunde bekosta en sådan, som motsvarade behofvet, och hvilken likväl vore för ön högst nödviindig, en Apologist-Skola matie inrättas i Borgholm, så att Öland icke mer än andra landskap skulle sakna en tjenlig undervisnings-anstalt. Sedan Stats-Utskottet sammanträdt med Ekonomi-Utskottet för frågans behandling, hafva Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande ej allenast hvad, på sätt ofvanberördt är, blifvit anfördt och föreslaget, utan äfven de yttranden, som, vid remiss af Herr Prosten Alilqvists motion, afgifvits af Herr Biskopen Heurlin, Herr Biskopen af Kullberg, Herr Prosten Sandberg och Herr Prosten Ahlqvist. I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer uti ofvanotnförmälda underdåniga skrifvelse yttrat, få Utskotten äfven nu fästa uppmärksamheten dervid, att Öland befmnes i saknad af någon allmän Skol-inrättning, och att detta förhållande är desto menligare för ön, som del tidtals är med svårigheter och fara förenadt att besöka fasta landet, hvarigenom invånarne ofta varda uturståndsatte att under en del af året låta sina barn begagna de der befintlige undervisnings-anstalter. Med afseende härå, och då Öland innehar en folkmängd af öfver 3o,000 invånare, hafva Utskotten ansett en ändamålsenlig Skola böra derstädes inrättas och förläggas i staden Borgholm, hvilken, belägen i medlersta delen af Öland, efter Utskottens tanka, skulle vara dertill tjenligasl, så mycket heldre, som stadens Borgerskap redan skall gått i författning om uppbyggandet af ett Skolhus derstädes. Då likväl
och Jaasanja, Saphans son, stod också ibland dem; och hvardera hade sitt rökverk i handene, och ett tjockt damb gick upp af rökverket. Och han sade till mig: Du menniskobarn, ser du hvad de äldste af Israels hus göra i mörkrena, hvar och en i sin skönasta kammar? Ty de säga: Herren ser oss intet, utan Herren hafver öfvergifvit landet. Och han sade till mig: Du skall ännu se större styggelser, som de göra. Och han hade mig intill den porten på Herrans hus, som nordantill är, och si, der såta qvinnor, som begreto Thammus. Och han sade till mig: Du menniskobarn, ser du detta? Men du skall ännu större styggelser se, än desse äro. Och han hade mig in uti inra gården åt Herrans hus; och si, för dörrene åt Herrans tempel, emellan förhuset och altaret, voro fem och tjugu män, som hade vändt sin rygg åt Herrans tempel, och ansigtet österut, och tillbådo emot solenes uppgång. Och han sade till mig: Du menniskobarn, ser du detta? Är detta Juda huse en ringa ting, att de här all sådana styggelser göra, efter de dock eljest öfver allt landet öfvervåld och orätt bedrifva, och fara till och reta mig; och si, de hålla en löfqvist för näsone. Derföre skall jag ock handla emot dem med grymhet, och mitt öga skall hvarken skona dem, eller öfverse med dem; och om de än ropa med höga röst för min öron, så vill jag dock intet höra dem. Och han ropade med höga röst för min öron, och sade: Det är för handene, att staden skall hemsökt varda, och hvar och en hafve ett mordvapen i sine hand. Och si, der kommo sex män på vägen ifrå öfra portenom, som norrut är, och hvar och en hade ett skadeligit vapen i sine hand; men der var en ibland dem, som hade linnkläder uppå, och ett skriftyg vid sina sido, och de gingo in, och trädde intill kopparaltaret.