Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstapek och Adeln, pä derom af Herr LandtMarstalken gjord proposition, akk stedan Ridderstapet och Adeln inhämtat Underrättelse, att bade Bdndeoch Borgare-Gränden beflutik, det bemälte serstilda Utskotts memorial skulle hwila till afgörande wid Nästa Riksdag, och ehuru Ridderflapet och Adeln detsamma bifallit', Preste-Ständets återstående beslut, icke kunde leda till annat kesultak - Den r4 Augusti. 709 xesultat, ari upskof, borde äfwen besia frågor nu hwila, och ingen ätgärd derwid nu äga rum. Föredrogs ä nyo Srats-Utskottets, den 12 ststledne pä bordet lagda, utlätande, i anledning af Högloft. Ridderskapet och AdelnS äkerremisi i frägan örn tillökning i arfwodet. för. Riksens S-tänders Deputerade kill deltagande i öfwer - revisionen af krigsräkenskaperna. I sammanhang härmed föredrogs äfwen Friherre ak Mkanton8 förledne gärdag, i anledning af betra ämne, upläste yttrande. Friherre Lrael von hollstein upläste ett sä lydande: Wördsamt Memorial! Om det är en wäscntelig del af friheten, akt sfelf fä beskatta sig, sä är det också en oskiljaktig rättighet, alt fä redo huru medlen äro anwände; att blott fä sammanskjuta och repartera det som ästas, Mäler äfwen en fiende, folket i ett inkräktadt land; det har således wäckt min yttersta förundran, atx Riksens Ständer warit sä litet angelägnq att warda denna rättighet, sokn jag anser wara den hufwudsakcligaste, svin äterstar; dä nu
Helylle BamTäStar • l duss. Vackra KläuliflgSlil » i duss. Pina sammetssclialar » i duss. st. vegasclialar.fyrk.o.afl. » j duss. BamHaMngar,heiyUe - jduss. Etsade Glas, passande till presenter, hos Aiifr. Ovanligt 1 sparmärken. porto, i fall paketet Vackra BailMtOr » stora Lime-HorddnKar » Hellinne SerVlGtter » Alb. S. Jonsson,kaBrottllilM. 3,75 l duss. DUN 189Ö mura 239 ombesörjer genom fullt kompetenta personer u p p k ö p i alla möjliga branscher åt Iduns abonnenter o c h för uppdrag åt andra m o t en obetydlig saker skickas mot efterkraf gratis ersättning. och få returneras (dock genast) m o t Alla fraktkostnaden. Säsong 1 juni — början af sept. Läge invid Nybro köping och järnvägsstation i Kalmar län i en sund och vacker trakt, rik på barrskog. Fullständig vattenkur. Insjöbad. Brunnskur. Behandling med elektricitet, massage, gymnastik och hypnotism. Magsköljning och dietkurer. Särskild inhalationsanstalt för behandling af lungsot och kron. lungkatarrer. Billiga afgifter, hyror och lefnadskostnader. God restauration. Platsen lämpar sig väl som rekreationsort. Intendent och läkare: D:r Th. Brorström. Biträdande läkare: Med. kand. CLagerlöf. Upplysningar och program erhållas genom läkaren och direktören J. G. Blomdell, som äfven anskaffar rum. [1906] Ännu finnas några få p S r i T l c I P kvar till I d u n 1 8 8 9, dels i rödt och guld, dels i blått och guld. Priset är endast 1 kr. 2 5 öre, som torde insändas i förskott medels postanvisning eller i sparmärken För (ej M och t i g t för våren! Franska Modellliattar samt vackra Ylleklädningar, dito lösa dito lösa Iduns fr. 2 kr. af ylle, plycherade dito fr. 3 kr. frimärken!)
Jag anser att denna lag om qvinnaris myndighet icke kommer att utöfva något direkt inflytande på hennes uppfostran. Denna rättar sig nemi, hufvudsakligen efter tidsförhållanderna i allmänhet, och beror, efter mitt förmenande, ingalunda på myndigheten. Lagen åter måste rätta sig efter tidsandan. Vid den ståndpunkt af industriel utveckling, på hvilken vi nu befinna oss, börjar man mer och mer tillerkänna qvinnan åtskilliga rättigheter, såsom att idka näringar, ja! till och med att utöfva vissa tjenster; och det blir deraf nästan ett korollarium att förklara qvinnan myndig. Jag tillåter mig jemväl fästa uppmärksamheten deruppå, att den nu ifrågavide lagen icke skulle träda i verksamhet förr än den I Januari 18G5. Det blir då 7 år, sedan lagstiftningen tog lörsta steget på denria bana; och nyssberörda tid anser jag hafva varit tillräcklig, för att så mycket fästa qvinnans upp - 394 Den 28 Mars e. m. märksamhet på denna förändring, att steget numera kan tagas fullt ut. Min afsigt med detta öfvergångsstadgande har endast varit, att detta steg icke på en gång skulle uttagas, så att icke qvinnan oberedd skulle komma från sitt förutvrde omyndighetstillstånd till en fullkomlig myndighet. Jag har ansett att det borde bero på qvinnan sjelf, att aktgifva häruppå, samt att hon ungefärligen borde sjelf sålunda få veta, vid hvad tidpunkt det nya förhållandet för henne inträffade. Nu är min öfvertygelse, att denna fråga blifvit så länge och mångsidigt diskuterad, att man icke bör kunna förutsätta, det någon qvinna om frågan saknar kännedom, samt att man således bör, utan några betänkligheter, kunna gå i författning om ett stadgande i detta hänseende, hvilket om ett par år härefter kan träda uti verk samhet. Hr Fahnehjelm: T)å jag förra gången hade ordet, an förde jag, — såsom en synnerlig anledning för R. o. Ad. att bifalla Utsk:ts förev:de Betänk., — den omständighet, att Bonde-St. enhälligt instämt uti de motioner, hvilka i ämnet blifvit afgifna.
Åkerhjelm för sin åsigt i afseende på denna punkt velat hemta stöd derifrån, att K. M. företagit reglering af åtskilliga embetsverk, och Hr Frih. påmint, att denna reglering varit af R. St. begärd, anhåller jag få erinra, ehuru jag icke känner StatsUtsk:s motiver, att det gifves andra motiver än dessa, hvilka måhända äro mera talande. Det har nemi. handt, icke längre sedan, än att man kan hafva det i minnet, att K. M. utan R. St:s hörande inrättat en ny Hofrätt; att K. M., tvärtemot R. St:s beslut vid sista riksdag, anvisat en betydlig summa till löneförhöjning för Gardesreg:ternas officerscorpser; det har händ t, D e n a6 Maj f. m. rii handt, att en särskild Raketcorps blifvit uppsatt. Huru långt detta i framtiden kan sträcka sig, kan nian ej förutse, om ej R. St. i god tid fatta beslut deremot. Jag tror således, att från dessa händelser hemtas de starkaste skäl för det beslut, som StatsUtsk. tillstyrkt. Det är en sanning, på sätt Frih. Åkerhjelm upplyst, att R. St. anhållit om en ny organisation af embetsverken; men R. St. hafva i deras und. skrifvelse uttryckt den önskan, att em hetsman 11a personalen måtte inskränkas. Jag finnér det naturligt, att en ändamålsenlig organisation af en mängd embetsverk, som varit i behof af löneförbättringar, icke kan ske utan någon kostnad. Jag går så långt i billighet, som rättvisan fordrar, då jag medgifver, att straxt vid organisationens inträdande nya ökade kostnader måste uppstå, enär några öfverflödiga tjenstemän, som flyttas på indragningsstal, ej kunna mista sina löner; och om så tillgått, skulle jag icke haft något att yttra deremot.
Men den förlorade jemnvigten kan icke återställas med mindre, än att R. o. Ad. vill antaga antingen BondeSt:s inbjudning eller Frih. Palmstjernas förslag. I den händelse, att R. o. Ad. nu icke finnér för godt att antaga BondeStrs inbjudning, för att icke alldeles borttaga uppsägningsrätten från räntetagaren, så länge uppsägningsrätten qvarstår hos läntegifvaren, hoppas jag likväl, att intet hinder möter för antagandet af Frih. Palmstjernas förslag, på det att uppsägningsrätten å ömse sidor må inskränkas blott så mycket, som nödvändigt fordras, derest den antagna methoden för markegångsprisens bestämmande efter medelpris skall kunna bestå. Frih. Palmstjernas förslag är för närvar, mer antagligt än Utskts, såsom en öfvergångsåtgärd, tills dess tid och förhållanden i öfrigt medgifva en fullkomligare förbättring i dessa delar af beskattningsväsendet, emedan, då man antager, att markegångspriset bestämmes efter ett medelpris, en rubbning måste uppstå i hittills varande förhållanden; men denna rubbning blir mindre märkbar och lättare verkställd genom Frih. Palmstjernas än genom Utsk:s förslag, och äfven, om man antager, att räntetagaren icke blifver lidande genom uppliäfvandet af hans uppsägningsrätt, på sätt Utsk. föreslagit, har likväl föreställningen derom vunnit så stort insteg både hos R. o. Ad. samt hos PresteSt., att man ej kan hoppas få Utsk:s förslag i denna del antaget. Deremot har Frih. Palmstjernas förslag icke den minsta skymt af orättvisa, hvarken emot räntegifvaren eller emot räntetagaren, och bör således icke röna något motstånd af dem, som antagit och vilja bibehålla den föreslagna methoden för markegångssättningarna. Att remittera Frih. Palmstjernas förslag till StatsUtsk., såsom här blifvit yrkadt, skulle, så vidt jag kan förstå, endast inveckla saken och förorsaka onödig tidspillan, hvilket redan är bevisadt af Gr. Gyldenstolpe; och dä Frih.
Då omsorgen för Svenska Folkets frihet fordrade, att en ansvarighet inför Stånderne fåstades vid Ministeriella platserne; så var det väl också en båds naturlig och skyldig omtanka, att hindra, det ändamålet tillintetgjordes, genom ett öfverlågset inflytande af Ministéren, på Ståndernes UH skott, i sjelfva de frågor, der ansvarigheten kunde äga rum eller på valet till Utskotten. Då nu Grundlagsbudet icke blifvit, genom något Konungens och Ståndernes gemensamma beslut ändradt, så måste det val, också äga qvar sin ful* ]a kraft; men jag besvär Högloflige Ridderskapet och Adeln att, ifrån striden om Lagbudets förstånd, återgå till det mycket simplare af sjelfva motionen. Jag har med uppmärksamhet åhördt Grefve von Schwerins anförande, och finner icke att han begärt, hvarken någon ny lag, eller förklaring på den sorn existerar, eller ens något yttrande om dess förstånd: Han har blott begärt att 4i §. af Riksdagsordningen må upplåsas. Nå, väl! är det för mycket Den 24 Januarii, begärt? Det öfriga af Motionen utgör ert Utveckling af hans begrepp om Lagbudets fordran, till ledning för dem som skulle åhöra dess upplåsande; och var han icke berättigad till denna framställning, då han lemnade verkan deraf till hvar och ens eget Samvete öch egna Vilja? Eller detta förfarande, innebår det våt något nytt? För min del tror jag icke, att hvarken remiss till Utskott, eller proposition till bifall behöfs. Jag förstår icke hvarifrån •vårman i denna öfverläggning hårrör: och be,j går blott, att Lagbudet må blifva Upplåst hvar.; efter hvar och en afgör inom sig sjelf huru han Vill vålja. Må håuda Uppfattade jag Friherrö Sparres yttrande icke rått; men som mig syn* tes nårmade sig slutet deraf till Grefve Vört Sehwerins mening. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf’. De flå-* ste af de Herrar som yttrat sig i detta ämne hafva bestridt afgörandet af Grefve von Schwein ns motion, emedan de trott att den åsyftade en ändring uti RiddarhusOrdningen.
Kammar-Rätten redovisa, voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kommer denna punkt att bifallas, med vilkor, alt de i samma punkt anslagne medel skola, efter upprättande Stater, insändas till Eandt-Ränterien samt derifrån utdelas. 22:0 För afhjelpandet af de oundgängligaste materiela hehofven vid Academierne, hade Utskottet uti Betänkandet N:o 221 tillstyrkt uppförande å Stat af 4ooo Rdr för hvardera Åcademien att intill nästa Riksdag utgå; Oeh är detta tillstyrkande bifallet af Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet, hvarjemte Borgare-Ståndet för samma ändamål, beviljat halfva samman eller 2000 Rdr för hvardera Åcademien, Ett årligt anslag af minst 2000 Rdr kommer således, till följd af 3:ne Stånds beslut, att utgå till hvardera A«a - Sta t s-Ut slottets Memorial N:o s5o. domien; men om detta anslags bestämmande, till 2000 eller 4ooo Rdr, bör, såvida icke, hvilket Utskottet först får föreslå, Borgare-Ståndet äfven skulle vilja antaga det senare, redan af aine Riks-Stånd godkände alternativet, omröstning i Förstärkt Stats-Utskott anställas, hvarvid propositionen torde blifva: Den, som bifaller ett anslag af ^000 Rdr för hvartdera af Rikets Universitet alt, för afhjelpande af de oundgängligaste materiela hehofven vid Universiteten, å Stat uppföras, att intill nästa Riksdag utgå, röstar Ja; Den det cj vill, Nej; Vinner Nej, kommer blott en summa af 2000 Rdr att för samma ändamål, intill nästa Riksdag, beviljas. a3:o
HofRätten, medelst Utslag den 18 Mars sistlidna år, sig yttrat, att hvad anginge Sköllersta HäradsPiätts beslut om förvandling af Kongl. Maj:ts och Kronans andel uti de Stina Cajsa Gustafsdotter, för oloflig bran vinsförsäljning, ådömda böter; så emedan 66 §. af Kongl. Förordningen den 25 Juni i83o, hvilken Författning var gällande vid den tid, Stina Cajsa Gustafsdotter för omförmälda förseelse sakfälldes, stadgade, att, om ock den sakfällde ej ägde tillgång att gälda Kongl. Maj:ts och Kronans andel uti de, enligt nämnde Författning, ådömda böter, vederbörande målsägande i allt fall vore berättigad att, så långt den sakfälldes egendom räckte, för sin andel i böterna erhålla godtgörelse, funne Kongl, HofRätten, vid jemförelse af hvad Kongl. Brefven den 5 Februari 1768 och den 27 Oktober 1820 innehöllo, och då hos HäradsRätten icke blifvit väckt fråga, huruvida åklagaren ägt rätt, att örn sina tvåtredjedelar i ofvanberörde Stina Cajsa Gustafsdotter ådömda böter, förlikas, utan till förvandling blott anmälts Kongl. Maj:ts och Kronans andel eller en tredjedel af samma böter, hvilkas hela belopp, 40 Riksdaler, jemlikt stadganderne uti nyssåberopade Kongl. Förordning, motsvarat tre veckors fängelse, skäligt förklara, att den hos HäradsRätten till förvandling anmälda en tredjedel af samma bötesbelopp bordt anses motsvara en tredjedel af omförmälda fängelsestraff samt således förvandlas till den i högstberörde Kongl. Förordning stadgade lägsta bestraffning af en veckas fängelse med arbete, och att följaktligen HäradsRättens beslut, hvarigenom Stina Cajsa Gustafsdotter för nämnde bötesandel ådömts två veckors enahanda fängelse, varit oriktigt, men att likväl, med afseende å målets beskaffenhet, Häradshöfdingen icke kunde för samma beslut till ansvar fällas. 36 R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1S40.
Efter sakens fullföljande hos Kongl. Maj:t utfärdades nådig Dom den 13 Dec. 1853, deruti förklarades, att som ostridigt vore, att i fråga varande köpeafhandling haft för ändamål att uti den försålda lösegendomen bereda köparen tillgång för infriande af en del utaf de borgensförbindelser, som köparen för säljaren iklädt sig, i öfverensstämmelse hvarmed afhandlingen ock innehölle, att den betingade köpesumman vore de aftalande imellan i räkning godtgjord; alltså och då en sådan afhandling icke innefattade något olagligt eller svekfullt, samt den omständighet, att köparen, då dess egendom afträddes till borgenärers förnöjande, icke infriat borgensförbindelser för säljaren till ett mot köpeskillingen för lösegendomen svarande belopp, ej heller kunde leda till återgång af köpet, pröfvade Kongl. Maj:t som ansåge frågan, huruvida Förordn. den 20 Nov. 1845 vöre tillämplig endast vid utmätning, vara utan inflytande på saken, rättvist fastställa Hofrättens domslut, hvarigenom det af säljarens konkursmassa nu anställda käromål om köpeafhandlingens upphäfvande blifvit ogilladt. Denna sakens utgång innebär, att om de sålda varorna icke vore af köparen betalta, dennes borgenärer likväl skulle erhålla dem, utan annan liqvid, än den som redan möjligen var gjord. Hafva nu säljarens borgenärer, eller ock han sjelf, icke bevakat de fordringar, som kunna hafva genom köpslutet uppstått; så blir ej ens någon utdelning att erhålla från köparens konkursmassa, men i allt fall ingen annan betalning att tillgå, än som från denna massa kan bekommas. Hade åter den andra meningen segrat, hvilken antogs af Häradsrätten och gillades af en bland Högsta Domstolens ledamöter; så hade följden deraf blifvit, att all II. St. Jusi. Ombudsm. limh.-Berättelse till 1856 års riksdag. 14 den betalning, som af köparen kunde vara erlagd eller genom borgensförbindelser åtagen, gått förlorad för köparens borgenärer, så vidt icke större eller mindre del deraf kunnat, i följd af bevakning uti säljarens konkurs, nämnde borgenärer tillfalla.
Ånyo föredrogs Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms d. 1 och 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 8, i anledn. af väckt motion om framställande af und. anhållan om nåd. propos. vid nästa riksdag, med förslag till nödiga ändringar i afseende å såväl tullbevakningen, som de i tulltaxan stadgade förbud och tullafgifter. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Min afsigt kan icke vara, att bär ingå i något försök ali utreda den frågan, hvilkeldera tullsy - 470 Den 7 Mars. stemet, antingen det liberala eller det proliibitiva, som för näringarna i ett land kan vara det lämpligaste; men hvilket system man än må hylla, så mäste väl hvar och en önska, att det må kunna noggrannt vidmakthållas, i st. f. att, såsom erfarenheten nogsamt visar, de Svenska tull-lagarna endast tyckas vara lill för att öfverträdas. Såsom ett exempel ber jag endast att få anföra, att oaktadt artikeln kläde är till införsel förbjuden, en stor del af Sveriges innebyggare likväl äro klädda i utifrån inkommet kläde. Sådant kan väl icke vara lämpligt. Min afsigt med den ifrågavar. motionen har endast varit att få denna brist på tillämpning af stadganderna i tull-lagstiftningen afhjelpt. Anledningarna till denna brist äro i min tanka tvenne. För det första är sjelfva bevakningen i många fall bristfällig. Utsk. har visserligen i sitt betänk, anfört, att nuvar. författningar äro utfärdade af offentliga embetsroyndigheter. Detta är visserligen sant, och det är en grund för att anse dem i många afseenden vara goda, men att de äro så förträffliga alt de icke skulle behöfva någon förbättring, är dermed ingalunda bevisadl. Äfvenledes har blifvit anfördt, att Bevilln.-, Lagoch Ekon.Clskm vid innevarande riksdag ingått lill R. St. med förslag uti ifrågavar. ämne.
För lånekontoret i Malmö: bokhållaren 666: 32. — vaktmästaren 250: hvarjemte, och för den händelse, Rikets S änder, i öfverensstämmelse med Utskottets derom gjorda framställning, besluta tillsättandet vid lånekontoret i Götheborg af en kanslist till ombudsmannens biträde, uti staten för nämnde lånekontor uppföras: 11» en kanslist, lön 400: Derest Rikets Ständer bifalla Utskottets i utlåtandet N:o 78 algifna försl»» till föiändrade grunder för banko-ombudens rätt till befordringar inom. banko-veiket, lärer uti 97 §, näst efter mom. 4, lå intagas följande moment: 12:0 Person utom banko-verket, eller extra ordinarie tjensteman i banken, som förordnas till banko-ombud, må, efter 8 års tjenstgöring i i nämnde egenskap, vara berättigad till tur såsom kontorsskrifvare; vidare, efter 4 års förlopp, uppflyttas i bokhållare-graden, och, efter ylterligere 4 års tjenstetid, erhålla tur såsom kamererare, allt likväl med vilkor, att banko-ombudet fullkomligt motsvarat det honom lemnade förtroende, samt under liden icke blifvit från sin befattning återkallad; egande den af verkets ordinarie tjenstemän, åt hvilken ett dylikt förordnande meddelas, att beräkna sig till godo den tid, han dessförinnan såsom ordinarie i banken tjenat, så att, om banko ombudet vid utnämningen redan under 3:ne år i verket innehaft kontorsskrifvareeller bokhållare-syssla, endast 1 års tjenstetid i egenskap af ombud må erfordras för erhållande af tur, i förra fallet inom bokhållareoch i det sednare inom kamererare» graden. För biii ko-om bud, som vid utnämningen dertill innehar, eller sedermera får lur i kamererare-grad, bör turberäkningen inom gra - <$ Banko-Utskottets Memorial, .\.o q4- den på vanligt sätt fortgå. Men ombud, som, på grund af ansökning, befordras till syssla inom högsta tjenstegraden, vare skyldig alt densamma genast tillträda.
Försäljning genom HUSQVARNA DEP0TER samt genom de flesta större Järnhandlare i Skandinavien och Finland. Priskurant gratis och franko Ett aptitgifvande, magstärkande vin, afsedt för konvalescenter och svaga personer i allmänhet. Rekommenderadt af många hrr läkare. Pris p r butelj k r. 3,50 hos Högstedt &amp; Co. Regeringsgatan Tanto r) iti \ ross (H u s h å l l s - S o c k e r) finnes till salu hos de flesta Stockholm och Landsorten. Herrar Specerihandlande i (s. T. A. 61760) Enda åkta engelska Aktiebolaget Per Perssons Väfo. Stickmaskin, Drottninggatan 21 B, Stockholm. Wt^gyW Omsorgsfullaste arbete. P " g Största användbarhet. «LÄ__ Billigaste pris. i£^ Köpare erhålla undervisning gratis. £efityr! Ett antal äldre årgångar realiseras till betydligt nedsatta priser och erbjuda för dem, som förut ej äga desamma, en billig, omväxlande och lärorik lektyr. Mot insändande af nedannämnda belopp till Expeditionen af Idun, Stockholm, erhälles inom Sverige p o r t o f r i t t: p r ö f v a d o c h gfodltänöl af suxicirietejcollegium. 2) Verkar förträffligt vid alla halssjukdomar m. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvern, magen och tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstötningar och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi.
Detta gifver äfven en upphöjelse och en uppmuntran åt de studerande sjelfva, hvilka i en hufvudstad äro allt för mycket nedsatta. — Under min academiska tid, påminner jag mig, att Studenter af Stockholms nation i allmänhet ansågos för att vara bland de minst kunniga, då deremot Norrländningar, Dalkarlar och Vermländningar gingo längre i studier, synnerligen af hårdlästa ämnen. Hvad var väl orsaken om icke den, att Stockholmarnes bog redan från barndomen blifvit för mycket vänd åt det practiska lifvet och hufvudstadens förströelser, samt tvärtom i afseende på ynglingarne från rikets aflägsnare landskap. Man bör dessutom betänka det sedeförderf, som merendels råder i större städer, den förföriska drägt, hvari lasterna der kläda sig, och de frestelser, för hvilka ungdomen följagteligen utsättes der, mera än annorstädes. Sluteligen bör jag i Piidderskapets Den 18 Decemben oell Adelns minne återkalla en omständighet, som jag förut vid ett annat tillfälle anmärkt, den nemligen, att Universitetens befintlighet i hufvudstäderna, synnerligen i grundlagliga samfund, indrager den studerande Ungdomen i dagens politiska strider, till skada för den enskildtes bildning, som bör vara oväldig, och till men för Statens tjenst, som fordrar opartiska embetsman, hvilka ej redan, såsom studenter, blifvit besmittade af agg och ensidiga åsigter. Jag har på nära håll i Christiania sett hufvudstadens inflytande i detta afseende på studenterna; Tidningarne underrätta oss om Student-uppträdena i Frankrike och Tyskland. Äfven i Köpenhamn visar liufvudstaden sin, såsom mig synes, skadliga verkan på de studerande. Herr Hjerta har satt i fråga, om icke Universiteten i Upsala och Lund borde sammanslås till ett. I alla andra fall, der det är fråga om begreppens utveckling och berigligande, plägar man anse täflan mellan flere vara vigtig för framstegens skuld; och jag tror, att det vore skada om man borttoge den, som äger rum mellan de bägge Universiteten.