Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den händelse Utskottet icke skulle finna antagi gt hvad jag föreslagit i anseende till de tvenne oberoende Fiscalers tillsättande såsom controll öfver Police Kammaren, sä föreslår jag, det tvenne Ledamöter som Assessorer böra jemte Ordföranden, Police-Mästaren, utgöra Police-Nämnden, och då desse tvenne Ledamöter med hvarandra instämma, böra der?s vota afgöra Police Malen; men i sådant fall Qrdföranden erhåller en af desse Ledamöter, beil ag April, §23 Som instämmer tned dess beslut, varde beslutet gällande j dock likväl icke obetagit för den andra Ledamoten ätt Sig deremot reservera ■, derest han skulle finnå beslutet vara stridande emot Lag och Författningar-, och således Ordförandens (Police-MäStarens) enSamma yttrande icke artses gällandek Härigenom skulle deri fördelen vinnas, att sä väl de emellan 70 å 80,000 i Stockholm varande Personer, sorn äfVen den mängd af trafiquerande Landtboet, idke vör# beroende och underkastade tn ensam och efter godtycko förfarande Persons (Police Mästarens) egenmäktiga ompröfvande. (En händelse torde härvid förtjent änföraS, att under innevarande Riksdag* en Bonde Från Landet äfVert blifvit tracterad med Prygel i Rådstuguhäcket på Policens befallning, hvarå facta kan företes)'k jag anhåller ödmjukast att detta Anförande äfven må till Lag-Utskottet blifva renritterat, Såsom i Sammahhang med de af mig förut öfver Utskottets Betänkande gjorde anmärk^ ningar.
Då Utskottet omöjligen kunnat gå bägge desse åsigter till mötes, har Utskottet trott sig göra rättast uti att vidblifva hvad redan i denna del blifvit föreslaget. Frukter och Bär: af Herr Hjerta, att utförseln deraf borde vara fri. Då förlusten för Staten af den tull, som erlägges för utförde frukter, synes böra blifva obetydlig, torde erfarenheten, huruvida uppbäfvandet deraf förmår uppmuntra trädgård s-skötseln inom landet, kunna med denna ringa uppoffring köpas; hvadan Utskottet, med frånträdande af dess förra förslag tillstyrker, att Frukter och Bär må vara lill utförsel frie. Frö: jemväl af Herr Hjerta, alt alla slag deraf måtte vara frie till utförsel. Äfven detta Herr Hjertås förslag har Utskottet så till vida velat Bevillu.-Utskottets Utlåtande N.-o 4$- 2 i understödja, att Frö , Hö- oell alla andra slag ej specificerade må vara till utförsel frie; men hvad beträffar Hamp-, Lin och Rof-frö, så anser Utskottet den ringa qvantitet, som af dessa slag frö inom landet produceras, på långt när ej tillräcklig för våra Oljeslageriet hvarföre Utskottet vidblifver den utförsel-tull, som för dem är föreslagen. Färger: Musselfärger i Lådor: af Herr af Billbergh , att, då färger i mindre bilar ofta inkomma i lådor, och dessa lådor äro betydligt dyrare än de, som innehålla färger i musselskal, vore det nödigt, att tull äfven för sådane färger i lådor bestämdes. På det alt ej någon tvekan om tullbehandlingen af sådane slag färger, som Herr af Billbergh omnämnt, måtte uppstå, har Utskottet ansett bäst, att rubriken Musselfärger i Lådor underart. Färger må utgå, då så väl desse som andra färger i Lådor komma att draga den tull, som för Färger ej specificerade finnes stadgad. Gardiner:
Utlåtande, i anledning; af Kongl. Maj-.ts Nådiga proposition, angående afsöndring af jord frän Ultuna kungsladugård och kro o noparken Asen, till utvidgning af Upsala Central-hospitals anträde. (I. A.) Sedan hos Kongl. Maj:t Kongl. Serafimcr-Ordens-Gillet jemte förmälan, hurusom, elter hvad erfarenheten ådagalagt, sysselsättning med trädgårds-skötsel och andia arbeten i fria luften i väsendtlig mån bidraga till vansinniga personers återställande till förnuft och helsa, tillika, enär de jordrymder af dels 7 tunne6 l kappeland från kronoparken Asen och dels 6 tunne28 i kappeland från Ultuna kungsladugårds egor, hvilka, med Rikets Ständers samtycke, blifvit, jemlikt Kongl. Brefvet den 5 September 1840, åt Upsala Central-hospital npplåtne, sedermera, efter det antalet af patienter derstädes betydligare ökats, icke lemnade tillräckligt utrymme för de vansinniges, sysselsättande på omförinälda sätt, helst berörde jordrvmder varit afsedde att användas jemväl för anläggande af en begrafnings-plats samt för inrättande framdeles, då Hospitalets tillgångar sådant medgåfvo, af en särskild kur-anstalt för vansinniga personer af den bildade klassen, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer giira Nådig framställning derom, att den mark, som för berörde ändamål ytterligare erfordrades och hvilken, upptagen under n:ris 25 och 26 å on genom Kongl. Öeralimcr-Ordens-Gillcts försorg öfver hospitalets jord jemte Slale-Ulekoftrts Ullal ande, A’:* 2G9.
Tvärtom yrkade jag, att, om Herr Hjerta afstod från sitt bestridande af Herr Crusenstolpes motion, hvad jag föreslagit, måtte blifva Conlraproposition till berörde motion; jag ämnar aldrig bifalla Herr Cru - Den i3 Oetober. senstolpes motion, men Herr Hjerta liar alltid sin rätt öppen att låta sin särskilda mening beledsaga inbjudningen, ehvad det blir den Herr Crusenstolpe, eller den jag föreslagit. I anledning af hvad Herr Ribbing yttrat om mitt förslag till Contraproposition rörande LandtStaternes reglering i Andra HufvudTiteln, får jag erindra, att den värde Ledamoten torde hafva glömt, att den var nödvändig för undanrödjandet af den proposition, som begärdes till afslag å ett ännu odiscuteradt ämne. Följden blef ock den, att efter arne voteringar bifölls StatsUtskottets Betänkande med tillägg af anslaget åt LänsNotarierne. Samma värde Ledamot bar äfven sagt, att han har mycket att invända emot den af mig föreslagna inbjudning, i fall den nu vöre under öfverläggning; och jag uppmanar honom att yttra sina tankar derom, säker att de lätteligen kunna vederläggas, då min afsigt endast är att förkorta Riksdagsgöromålen, och åstadkomma, att man, då medel finnas, icke afslår verkliga behof, och derigenom bildar ändamålslösa öfverskoLter. Om min inbjudning antages, blifva Stånden derigenom underrättade, att StatsUtskottet icke beräknat alla befmteliga tillgångar, och att den tid, som på Riksdagen derigenom besparas, åtminstone gör sex veckor. Då Kongl. Majrts proposition icke innehåller något ord om användandet af de befintlige öfverskotten, bar Ridderskapet och Adeln varit berättiI 10 Den i3 October. gad att disponera dem, och har äfvenledes nu full rättighet att inbjuda sina respective Med Stan der att med sig instämma; hvarje Ständs Ledamots rätt, att låta sin särskilda mening åtfölja inbjudningen, dock oförkränkt. Herr Crusenstolpe:
R:dr gr h. jamt i Halland och Bohus Län 2 Rtdr 28 ^ ester helt mantal beräknade, och i proportion derefter för mindre Hemmansdelar. För Rä och Rörs samt Insockne Hemman be. talas hälften dcre-sot med förbehåll ej mindre för des« se än för Utsockne Hemman om lika afdrag som för Frälsehemman osman sagt ar, i händelse af rustning, och utgöres för de hemman hwilka blifwit förmedlade, förestående afgift ester Hemmanets förmedling. Post-och sots.Bönder, som förderas innehafwande hemman njuta frihet för Rotering och Krono,stjutöningar, betala serskildt derföre efter Hemmanets storlek, nemligen i Iudr i6st.förctt he!t mantal, och i förhållande derefter för ds mindre, men da friheten jcke mer an endast för Kronoskjuts»ingar ager rum, minstas afgisten till hälften. De Hemman för öfrigt, hwilka öro fullkomligen fris frän Rotering emot Hemman as lika natur i samma ort, och ej arv enligt Förfaktningorne med dermot fwarande andre mstylder beswärade, eller af den natur, att de Rotering icke kunna äläggas, böra för Rotestiheten betala ätta Riksdaler, undantagandes i Skane, Halland, Blekingen och Bohus Län, jemte de hemman som list Prestbord äro anflagne, samt alla andra Boställen; afivensom ds Hemman, hwilka alttingen för dylik Rotenngs frihet förur betala eller hafwa Lmok 26c> Den s Januaris. emot Noteringen till någon del smarande tunga, i mohn deraf fran förenämde afgift marda befriade. Da någon af dem som öga akt sjelfwe elier genom Drängar Gårdfarihandel idka, tar Past till Norrige, skall han i Vcwillning betala feni Riksdaler, nien da jadant erhalleS kill någon annan utrikes ort, go N:dr, och bör wederbörligt bewis företes samt aflsmnaö till Landshöjdingen, innan Paster meddelas akt förestående afgift bliswit erlagd.
Sedan Kongl. Maj:t, genom nådigt bref af den 3 April 1848, befallt, att Carlstens och Waxholms fästningar skulle försättas i försvarsskick, samt i sådant ändamål utgått, för den förra fästningen 11,206 R-.dr 40 sk. 7 rst., och för den sednare 21,543 R:dr 47 sk. 6 rst.; så har Kongl. Majit, den 21 December 1849, i nåder föreskrifva, att sammanlagda kostnaden, 32,750 R:dr 40 sk. 1 rst., borde godtgöras af krigsrustningsmedlen, hvarigenom alltså inträffat, att nämnde fästningar fått tillgodonjuta dessa summor utöfver de statsanslag, som vid 1847 och 1848 års riksdag blifvit för fästningsbyggoaderna beviljade §. 3. Likaledes hafva följande utgifter blifvit af krigsrustningsmedlen bestridda, nemligen: för 14,000 st. gevärs med flintlås förändring till slagkrutsantändning 35,000: „ 500 gevär af 1815 års modell, förändrade till tigegevär med slagkrutsantändning, - 2,300: „ anskaffande af 8,000 st. sido-infanterigevär 18,666: 32. — samt för anskaffning af handvapen till flottan . Under titel garnisons förstärk ning i hufvud,staden år 1848, är i räkenskaperna å krigsrustningsmedlen affördt, ett belopp af 74,783 R:dr 17 sk. 9 rst. Af räkenskaperna inhemtas emellertid, att de trupper, som utgjort förstärkningen, egentligen blifvit inkallade för att ersätta Svea och Andra Lifgardes-regementenas fältbataljoner, hvilka under samma tid voro kommenderade med den armécorps, som då fanns sammandragen i Skåne och på Fyen.
Härefter följer i ordningen att tillse, huruvida -åtalet bör fortsättas jemväl i hvad det omfattar angifvelsen, att Ola Månsson skall hafva genom egennytta felat äfven mot 2:dra § Ansvarighetslagen. Denne § innehåller efter ordalydelsen: »Beträdes en eller flere af Direktörerne att af egennytta eller väld hafva ett slikt underlåtande, öfverskridande eller afvikande från Reglementet, Fullmägtiges i Banken eller Revisorernes föreskrifter sig tillåtit, skall den eller de sålunda brottslige, utom de i näst föregående § stadgade påföljder, förklaras förlustige så väl Rikets Ständers, som annat allmänt medborgerligt förtroende.» I detta hänseende finnes uti förevarande mål erkändt, att Ola Månsson under loppet af ett halft år tagit enskild befattning med icke långt ifrån hundra låneansökmngar å ett sammanlagdt belopp vida öfverstigande 200,000 rdr, och för denna sin befattning, i de flesta fall, tillgodonjuta dels en half procent, dels ock oftare tre fjerdedel procent af lånesumman, — sålunda sammanlagdt 4 000 till 1500 rdr nämnde mynt. Vöre denna summa så obetydlig, att den kunde anses icke hafva ingått såsom bevekelsegrund för det af Ola Månsson utöfvade Kommissionärskap, så hade jag måhända kunnat undgå att fullfölja ansvarspåståendet i denna del; men enär provisionen bestigit sig på ett halft år till nära nog fika mycket, som Direktörsarfvodet för hela året, och varit beräknad i procent högre än hvad andre Kommissionärer för Diskontlån sig tillgodoföra; och detta oaktadt de låntagare, för hvilka Ola Månsson varit ombud, måst till den fmd, ur hvilken lånen erhållits, betala ränta, som med icke mindre än 3 procent öfverstiger den för diskontlån vanliga; så lärer det åtalade handlingssättet svårligen kunna annorlunda än såsom egennyttigt bedömas. Man har velat påstå, att egennytta här icke skulle kunna omtalas, om icke i förening med någon Banken tillskyndad skada. Lagens ord berättiga likväl ej till en sådan fri tydning.
Men Svenska Folkets större eller mindre uppoffringar, mer eller mindre lidan - Den 18 Julli e. in. elen, intilldess lyckligare tider för nationen ingå, och erfarenheten om friare samhällslära ttningars fördelar öfverflytta sig från de lyckligare folken till oss; med ett ord: det lugn, den trefnad, hvarunder Svenska Folket skulle kunna afvakta afgörandet af dess öde; detta beror till en stor del af det sätt, hvarpå Ridderskapets och Adelns Majoritet, vid afgörandet af ifrågavarande ämnen, bedömer sin ställning till Styrelsen och sina medborgare. De a:ne Ståndens redan fattade beslut betyder i det fallet föga eller intet. Det gifver väl en aritlimetisk vigt åt 4 Stånds röstberäkning, men det har intet moraliskt inflytande på en Styrelses handlingssätt, som jag ej bor tro kunna till den grad glömma sin egen fördel och sin säkerhet, att den ej inser skilnaden emellan allmänna opinionens fordringar, och det öfverseende, hvarmed dessa Stånd vid detta tillfälle behandlat samhällets vigtigaste angelägenhet.
Nådiga privilegium försedda, Hypotheks-föreningarne mellan jordegare inom Upsala, Stockholms, Westmanlands, Södermanlands och Örebro län samt på Gottland. 188 §, angående uppsägning eller försäljning af de räntebärande obligationer, som för Riksgälds-kontorets räkning blifvit uppköpta, eger samma lydelse, sorn nu gällande Reglementes 166 §■; anseende sig Utskottet, hvad innehållet af denna jemte nästföregående § beträffar, böra upplysningsvis erinra, att Rikets Ständer, genom gillandet af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 291, afslagit en under innevarande Riksdag väckt motion, angående förändring eller förklaring af de, i fråga om Hypotheks-föreningarnes obligationers uppköpande och försäljning af Riksgälds-kontoret, förut meddelade föreskrifter. 189 §, angående meranämnde obligationers belåning, är lika lydande med 167 § af 1851 års Reglemente. 190 §, angående det för Riksgälds-kontoret medgifna särskilda kreditiv å Rikets Ständers Bank, motsvarar samma Reglementes 168 §, och innehåller enahanda stadganden; varande dock, bland föremålen för kreditivet, liqviderandet af statsfyllnads-summan uteslutet, emedan någon sådan utbetal - 6 Slals-Ulskittets Memorial, N:o 377. ning för de kommande åren, enligt den nu verkställda stats-regleringen, icke blifvit Riksgälds-kontoret ålagd. 191 §, angående tillfällig upplåning af de medel, som derigenom måste anskaf fas för bestridandet af Riksgälds-kontorets utgifter, svarar emot 169 § af hittills gällande Reglemente.
— Hur j a g går, kommer jag bara till cirkelns rand, min nytta, min glädje — jag, jag, jag» Hon våndades i flere timmar, och när den kalla, gnistrande vintergryningen bröt in, tyckte hon att hon icke längre ville se ljuset och lifvet. T y det finns en och annan, som tager de inre spörsmålen på allvar, och hon förstod, att kärleken och lifvet höra ihop, och att den människa, som tviflar på kärleken, hon tviflar också på ljuset och lifvet. På morgonen k o m ett telegram. Krisen hade inträffat. Naturen hade segrat öfver sjukdomen. Gärtrud var bättre. Men oaktadt den glädje hon kände vid detta telegram, var det liksom en grå halfdager omgifvit henne. Hon tänkte på brefven, på julgåfvorna, på besöken, på att allt skulle bli som förr, men hvad var det så mera? Själen och anden hade flugit sin kos från alltsammans — det återstod bara några pappersblad, en ask, en järnväg. Och hvad var det för ett lager af mögel, som låg öfver allting, hvart hon såg? Hvarför var allting så torrt och saftlöst? » Hvad vi skola ha till middagen? » Ja, det kan j u göra detsamma, antingen det blir färskt eller salt, kallt eller varmt. V i äta och bli mätta, och snart skola vi dö. » Det är en herre därute som söker frun. » » Ack, det är nog herrn, som farbror skulle skicka hit. Pengarne ja — och just i dag. » » Bed herrn stiga in. » Det var en lång och mager medelålders man, som inträdde. Han hade glasögon, och håret, som var svart och gråsprängdt, låg på ett gammalmodigt sätt framkammadt vid tinningarne. » Asessor Hans Sylvén har bedt mig resa hit ut, » sade han med något visst tafatt i hållningen. » Mitt namn är Ringstedt — hm — kamrer. » » Var så g o d och sitt, » sade hon. » Farbror Hans har nog nämnt för er, att det är en liten summa, som jag ärft, och som min man inte vill befatta sig med. Det får bli nålpengar, » tillade hon småleende.
Ad. skulle, för att undvika slumpens inflytande eller den osäkerhet, som ligger i fullmagters utfärdande åt personer, hos hvilka någon större vilja eller förmåga att bevara R. o. Ad:s rätt på förhand icke kan beräknas, i stället utse ett visst antal medlemmar biand sig att vårda sina angelägenheter. Det torde väl vara obestridligt, att det ligger en större garanti för att R. o. Ad:s fördelar noggrannt bevakas genom af R. o. Ad. i sin helhet tillsatta fullmägtige, än genom de ombud, som, enligt det nuvarande fullmagtsväsendet, kunna af enskilda medlemmar förordnas. Om man icke inser detta, utgör det endast ett ytterligare bevis derpå, att man icke begriper hvad man icke vill begripa, och det förefaller mig vara mindre välbetänkt, att envist vägra att taga en tanka i öfvervägande derföre, att man sjelf icke kommit att ledas på densamma. Det är lära värdt, att, om R. o.Ad.icke noga uppskattar de få rättigheter, som R. o. Ad. ännu besitter, och försummar detta tillfälle att undanrödja de obestridliga vådor, sorn åtfölja fullmagtsväsendet, R. o. Ad. snart skall få se sina få återstående rättigheter gå sig ur händerna Jag önskar för min del, att fullmagtsväsendet måtte alskalfas, men, om R. o. Ad:s majoritet beslutar annorlunda, fogar jag mig naturligtvis derefter. Den 7 April e. ni. 119 Frih. Palmstjerna, Hjalmar: Jag tillåter mig att åter komma till Gr. Mörners förslag eller att vården af R. o. Ad:s ekonomiska angelägenheter skulle lämpligast kunna uppdragas åt af R. o. Ad. valda fullmägtige. 1 detta afseende har jag föreslagit, att en val-lista skulle af hvarje ätt uppsändas till Riddarh.-Direkt:n, och får, för bepröfvande af detta mitt förslag, anhålla om propos. på återremiss af de 3 första niomina af den 7:de §:n. Gr. Mörner, Carl Göran:
Jag tår dessutom erinra, att Discontens tillgångar och skulder rätteligen böra mätas efter det förhållande, sorn nu är, och att ibland nu varande tillgångar således icke kunna räknas de 497*12.2 R>Jr, hvilka i den bifo3 206 Den 17 Martil, e. in. gade Calculen Lit. A. äro upptagne såsom Rän; tor upplöpande pä de fordringar, hvilka innom 5 år skola inflyta; att sä framt man nu genast, ville uppgöra Liqvide med Disconternes Borgenärer och lemna dem hela deras fordran, eller ock i 5 år gifva dem full Ränta på deras återstående, denna tillgång försvunne eller blef qvittad, samt att följagteligetl den nu varande bristen icke allenast, på sätt några varda Talare uppgifvit, består afdeiCaU culen upptagne 526,60S R.dr , utan att först, nämnde Summa ock bör dertill läggas. Denna brist uppgår således öfver t Million, och om man nu dertill räknar den minskning i tillgångarna, som ofelbart uppkommer genom osäkra Låntagare, så blir Resultatet, att äfven med beräkning af det belopp af Discontens fordran hos CanalArbetet , som möjeligen kunde realiseras, en verkelig brist likafullt skulle uppkomma. Jag anser det således icke tvifvelaktigt, att äfven Fordringsägarne i Götha Canal-Discont, genom det af Utskotten föreslagne Liq vidations» sätt, få större utdelning, än de rimligen kunde påräkna , om de finge Disconterne sjelfve utreda. Det vore derföre äfven destomindre billigt att göra någon åtskillnad emellan Ägare af TreprocentsFordringarne i oftanämnde bägge Disconter, sorn Resultatet af utredningen icke kan på förhand med visshet bestämmas; och då de genom Statens mellankomst och eftergift f» Den 17 Martii, e. m. 207 bättre vilkor ärt de annars erhållit» kunna de icke med skäl sins emellan hålla läkning öfver den mer eller mindre förmon, som tillfallit den ena Discontens Fordringsägare i förhållande till den andrar.
— Denna min anmärkning har Utskottet i samma Utlåtande tillstyrkt, samt Ridderskapet och Adeln sedan gillat. Således har Ridderskapet och Adeln redan fattat det beslut, att af anslagen till KrigsAkademien ej något får afgå till de öfrige Läroverken. Herr von Hartmansdorff? yrkade tillägg innefattar följaktligen ett bestämdt upprifvande af ett utaf Ridderskapet och Adeln i denna omständighet redan fattadt beslut. Grefve af Ugglas: Sedan Friherre af Nordin utredt, att Ridderskapet och Adeln verkligen redan fattat ett beslut, som ej kan 44 H. 25 386 Den 8 O c t o b e r e. in. häfvas, tror jag mig böra upplysa, att om några besparingar uppkomma vid KrigsAkademien, äro de blott temporära. Men detta nya anslag* som skall utspisas till alla Läroverk, bör äfven komma KrigsAkademien till godo; och då Committeen tillstyrkt detsamma, samt Statsoch Ekonomiutskotten äfven i sådan mening afgifvit deras Betänkande, är det nödvändigt, alt ett sådant tillägg, som Herr Skogman föreslagit, nu göres. Herr von Hartmansdorff: Jag vill blott hemställa, om en sådan öfverflyltning från en Titel lill en annan är riktig; men skall i öfrigt ej vidare derom disputera, utan endast förbehålla mig att, då proposition å Herr Skogmans tillägg framställes, mig äfven måtte tillåtas, att uppgifva förslag till Contra-proposition. Herr Lefrén: Nu är fråga om att uppföra 60,000 R:dr på /[ide HufvudTiteln ; det återstår således att afgöra, om detta beviljade anslag verkligen bör slå på 4;de HufvudTiteln; hvilket helt och hållit beror af Ritlderskapet och Adeln. Mig synes, alt man lämpligen kunde låta anslaget stå på /[ide HufvudTiteln, men ändock använda en del deraf till ett annat ändamål, i hvilket afseende det tillägg Grefve af Ugglas tillstyrkt, likväl är nödvändigt. Friherre Cederström:
Montgomerys enka och oförsörjda barn; 6o Samme ledamots, JM 73, om årlig pension åt framlidne Post-inspektoreu i Umeå, A. F. Tinnerholms enka; 7:o Samme ledamots, JM 74, om ytterligare låneunderstöd af allmänna medel till fullbordande af brobyggnaden öfver Umeå eif; 8:o Kyrkoherden Ternströms, JM 76, om anslag af statsmedel tilf utvidgande af läroverksbvggnaden i Christianstad; 9:o Doktor Wcnsjoes, JM 78, angående förhöjdt löneanslag för Rektorerna vid de fyra femklassiga elementar-läroverken i hufvudstaden; och 10:o Doktor Björkmans. JM 79, om utvidgande af elementar-läroverket i Norrtelje från två till tre-klassigt. S. D. Remitterades till Bevillnings—Utskottet: Motion, JM 71, af Doktor Runstén, om ändring af 2 och 6 §§ i nu gällande Bevillnings-förordning; och Motion, JM 77, af Doktor Säve, angående till 76 öre förhöjd tillverkningsskatl för bränvin samt om ulskänkningsställenas tillslutning under sönoch helgedagar. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Doktor Landgren nu väckt motion, JM 76, om aflålande till Kongl, Majit af underdånig skrifvelse rörande omläggning af vägen från Enånger upp genom Westernorrlands län. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats Utskottet nedannämnda motioner: Doktor Emanuelssons, JM 80, om årlig pension lill Skolläraren S. A. Dahls efterlemnade enka; Doktor Almqvists, JM 82, angående rotermgsfrihet för pedagog-bostället Wrigsta Månsgård i Jönköpings län; och Riks-archivarien Nordströms.