Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan klass ar den som handlar med vederbörligt tillstånd, eller de egentliga landthandlande, hvilka, på de grunder Kongl. Handels-Ordningen den 22 December 184-6 bestämmer, till en sådan handels bedrifvande blifvit antagne och hvilkas antal blifvit mera inskränkt, sedan genom Kongl. Kungörelsen den 18 Januari 1850 kommunerna blifvit tillåtet att öfver antagningen sig yttra, och hvilken nådiga författning haft till följd att en och annan socken, hvars invånare önskat att bibehålla enkelhet i seder och lefnadssätt, samt aflägsna en skadlig lyx, afstyrkl bifall om ansökningar till handelsrättighet, hvilket dock icke afskräckt sökande att besvära sig öfver det, i följd af ett sådant afstyr - 70 kande erhållna afslag, då de således velat påtruga allmogen sig och sina varor. Handelsrättighet på landet har under sistförflutna qvinqvennium blifvit meddelad: År 1847 åt 41 personer » 1848 åt 17 » » 1849 åt 16 » » 1850 åt 9 » således tillsammans 83 personer; och under samma tid har funnits följande antal handlande, som i öppna bodar på landet försälja de i Handelsordningen uppräknade inoch utländska varor och derför erlagt bevillning: 0 År. Handlande. Betjening. Bevillnin cr C* 1846 1847 33 6 10!- — 1848 39 8 354 1849 49 2 4581 - — 1850 43 5 475| - — men jemför man detta antal med bevillningslängderna, blifver förhållandet mvcket olika, ty dessa visa en vida högre handelspersonal, såsom till exempel år 1850, då samma längder upptaga: Handlande. Bevillnin cr 0* I Medelpad 8 101 _ I Södra Ångermanland
Ärfda Balken, att Broder och Systrar kunde efter landsrätt ärfw» lika, 384. — med äterremist ä Stats-Utffottcts utlätande öfwer dispositionen af Hof-Stall-ängarne, ;84« ^ om en stor Deputation till Kron-Prinsen, 384. — rörande Lag-Utskottets utlätande öfwer det yrkande, att Enka altid borde wara omyndig till dest hon uppnätt ljuguett är, ?85- — med erinran till Statsoch Banco,Utskotten att afgifwa förslag till Instruction för Revisorerne öfwer Stats-, Banco-och Riksgälds - Werten, samt särskild anmodan till Stats - Utskottet att inlemna ett förslag till Instruktion för Fullmägtige i Riksgäldö-Contoiret, 385. — rörande Lag-Utffottcts Betänkande om förpantningar af fast egendom samt iL2 Register. VM fralse »räntas förwärfwande, K4Y. — med ätcrremist ä Lag»Utffottets Betänkande om inffränkning i friheten att göra FideUCommistcr, 649. med äterremist ä Lag-Utffottets
St. återremittera ett sådant förslag lill Utsk., med förständigande alt, med fullständigt 174 Den 25 Januari f. m. förslag till redaktion, ånyo till R. St. inkomma. Jag tror likväl, alt del är mindre lämpligt att antaga ett så beskaffadi grundlagsförändrings-förslag, som i de flesta fall skall föranleda ålcrremisser till Utsk., för alt bereda mål fullständig behandling, neli denna omständighet utgör för mig ett hinder, att tillstyrka antagandet afifrågavar. förslag. Meli härförutan linnes en annan omständighet, hvarå jag torde la lästa upmärksamhelen, nemi. på stadgandet i 49 § 1 inom., hvilket jag icke kan godkänna. Otvifvelaktig! är, att en mängd motioner väckas, hvilka aldrig borde framställas, men deraf följer likväl icke, att man får taga sig anledn. att gå till en motsatt ytterlighet eller att undertrycka ganska mänga, om icke alla förslag, som framställas och af den för tillfället bttfinllisra majoriteten anses misshaglige, hvilket ofelbart skulle inträffa örn 49 § 1 mom. anlnges sådant, Const.Ulsk. föreslagit det. Enl. samma mom. mäste ett förslag, såvida det skall kunna lill Utsk. remitteras, af 4 ledamöter inom Ståndet understödjas. Det skulle således kunna inträffa, alt hvarje Stånd efter godtfinnande kan undertrycka ett förslag, äfven om delsammas antagande medförde den största nytta. Jag kan således icke bifalla Const.UtsIcs nu under öfverläggning varande förslag, emellan jag finner detsamma hvarken nödigt eller nyttigt. Frih. Palmstjerna, Cail Ollo: Jag anhåller, att Ståndet ville bemärka, all det förslag, sorn en motionär afgifver i fråga om lagförändringar, icke behöfver fullständigt utarbetas, utan endast i bestämda ordalag affattas. Hvaremot LagUlslt. åligger ali afgifva fullständiga skäl för dess lilleller afstyrkande, och jag får bekänna, alt, i händelse Const.Ulsk:s förslag antages, jag ingalunda befarar de följder, Hr Cederschiöld oss förespeglat.
Med afseende härå och då dessutom Kongl. Maj:t vid innevarande riksmöte af Rikets Ständer äskat anslag till förstärkning af Waxholms fästningsmurar, lärer Revisorernes förevarande framställning icke erfordra någon särskild åtgärd. Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärendena. § 10. (1863 års Rev.-ber. pag. 97.) Sedan i anledning af 1860 års Revisorers anmärkning att, vid utleverering af proviant från Kongl. Flottans i Carlskrona förråd, proviantuppbördsmannen tillgodofördes större afskrifning, än honom, jemlikt afskrifningsreglementet den 11 Augusti 1812, rätteligen Rllkomme samt att denna högre procentberäkning föranledts utaf ovissheten om rätta tydningen af berörda reglemente, Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 26 Mars 1863 hos Kongl. Maj:t anhållit om utfärdande af ett nytt, fullständigt och tidsenligt afskrifningsreglemente, så har Kongl. Maj:t, enligt hvad Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 11 Utskottet inkemtat, genom nådigt Bref den 6 November samma år anbefallt Kongl. Krigs-kollegium, Förvaltningen af Sjöärendena ocb Stats-kontoret att samfäldt uppgöra ocb till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt förslag till ett sådant reglemente; hvilket Utskottet, i anledning af hvad derom uti 1863 års revisionsberättelse förekommer, ansett sig böra bos Kikets Ständer anmäla. § 11. (1863 års Itev.-ber. pag. 98. — Utlåt. pag. 324.)
Att en sådan rättighet icke tillkommer Exped.Utsk. visar sig tydligen dä man genomläser 28:de § Riksd.Ordn. der de Utsk. som hafva att bereda ärenderna finnas upräknade, men der Exped.Utsk. icke finnes uptaget. Uti 34 § Riksd.Ordn. heter det: "tilja It. St. heldre än alt tillsättaflera Utsk., remittera sådana mål, sorn till visst Utsk. icke höra, antingen till Besv.- o. Ekon.Utsk., eller till något af de öfriga förut tillsatta Utsk., vore samina Utsk. pligtigt alt med dess Utlåt, i enlighet med erhållen remiss inkomma, och bestämma sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utsk. i allmänhet updragna befattning, huruledes ett mål i enlighet med B. St: rs deröfver tillhöriga 38 Den 11 April f. m. beslutande-rätt bör afgöras.” Delta stadgande har ej afseende pä Exped.Utsk. sora först omnämnes, i 36 § der äfven bestämmes hvad dess åliggande är, nemi. alt upsätta R. Stras expeditioner och anmäla dem till justering inora RiksStånden; dertill inskränker sig Exped.Utsk:s makt. Om således någon betänklighet skulle upstå huruvida R. St. egde rättighet att utsätta någon tidigare dag än d. 15 Nov., så är det klart att det icke tillkommer Exped.Utsk. utan Const.Ulsk. att sig deröfver utlåta. Nu stadgar ,2:dra § Riksd.- Ordn., såsom förut är nämnt, att: "R. St:r skola i kraft af Rikets antagna Reg:sForm, hvart tredje är s a m m a rik o m ma.'' Då nu Grundlagarne skola efter deras ordalydelse tillämpas, så lärer häraf uppenbart följa, att dä R. St. sammankommit är 1853, så skola de enl. Grundlagens föreskrift år 1856 åter sammankomma. Men uti nyss nämnde § stadgas vidare: ”Uti hvarje Riksdagsbeslut bestämma R.
Största delen deraf har med understöd af Staten blifvit till odling beredd och någon del jemväl, på sätt ofvanberördt är, odlad, men, sedan statsbidragen för sådant ändamål upphört, öfverstiga kostnaderna för dylika större arbeten förmågan hos den fattigare delen af länets befolkning, så att vid flera till odling tjenliga lägenheter sådana förberedande åtgärder icke kunna företagas, än mindre desamma bringas till fruktbarhet, och odlingshågen finner sig åter 6 inskränkt till de mindre, med enskilde, ohemedlade jordbrukares förmåga öfverensstämmande odlings-arbeten, som med odaljordens häfd stå i ett mera omedelbart sammanhang. De vidsträcktaste myrodlingarne förefinnas uti Nås och Jerna socknar i Vesterdalarne, Mora socken i Österdalarne, samt stora Schedvi och Vika socknar i Kopparbergs fögderi, och de vigtigaste sjösänkningarne äro företagne med Toftan i Sundborns och Svärdsjö socknar af sistnämnde fögderi, samt Svärdsjön i sistnämnde socken. Bergen innehålla i länets nedra och vestra delar åtskilliga metaller, deraf jernet mest förekommer, dernäst koppar och så bly, med mer eller mindre silfverhalt, samt obetydligt guld. På flera ställen finnas kalk, sandsten till slipoch qvarnstenar, samt en stenart, tjenlig till murning af bröst i masugnar, och i sednare tider har tillgodogörande af zinkoch nic kelmalm äfven ifrågakommit. De vidsträckta skogarne, som äro af högst olika beskaffenhet, bestå till det mesta af tall. Granen förekommer nästan endast på mera fruktbärande jord samt aflägset från de större flod-dalarne. Af löfträd är björken allmännast, men äfven förekommer mycket den så kallade grå-alen, äfvensom aspen i de nedre och sälgen i de öfre delarne af länet. Rönnen är jemväl i vissa trakter allmän. §.
Icke destomindre ställes detsamma i cathegorie med creditiv åt enskilde personer och Bolag, hvarest förenämnde egna förhållanden icke inträffa, under det, utan uppgift hvarföre den antagna principen blifvit frånträdd, ovilkorlig rättighet på bestämde summor i crediliv-väg, till nästa Riksdag, blifvit tillstyrkt för Jern-Contoret, Manufactur-Disconten, Fahlu Bergslag, Stockholms Brandförsäkrings-Conlor, samt Stockholms och Götheborgs Spar-Banker, änskönt dessa inrättningar, med allt det afseende deras stöd och uppmuntran kunna förtjena, enligt min öfvertygelse, böra stå tillbaka, jemförelsevis med Staten, vid fråga om creditiv-rättighet lill afhjelpande af påträngande behof, enär nemligen ej minsta äfventyr är alt befara, hvilket, hvad Riksgälds-Contorets ifrågavarande creditiv angår, Utskottet, såsom sagdt, medgifvit vara förhållandet. Riksgälds-Contoret är icke belåtet med eventuela anslag eller creditiv. Det måste bestämdt känna, hvad det har för sina utgifters bestridande alt påräkna, och ett när som helst uppsägbart creditiv är en osäker tillgång, som alldeles icke uppfyller det åsyftade ändamålet. Då den för Riksgälds-Contoret ifrågasatte restriction icke skulle blifva allmän, utan deremot, såsom anmärkt är, vissa creditiv, af mera enskild natur, förklaras ouppsägbara, synes sådant vilja utvisa, huru mycket det enskilda interesset förmår göra sig gällande framför det allmännas.
Den lämpligaste formen för en sådan ersättning torde vara en förhöjning af det redan sedan längre tid tillbaka till Sällskapet utgående statsanslag. Sällskapet skulle ock derigenom sättas i tillfälle att än vidare utsträcka sin verksamhet, hvilken enligt Direktionens hos Eders Kongl. Maj:t gjorda anmälan numera, med en utsträckning af dess syfte till befrämjande af folkbildningen i allmänhet, oberoende af någon viss undervisningsmethod, företrädesvis skulle afse att gagna Folkskoleväsendet dels genom underhållandet af en profskola, dels genom beredande af tillfälle till undervisning och öfning åt sådane unge män, som antingen önska inträda vid statens Seminarier eller ämna egna sig åt lärarekallet vid de mindre skolor, der examinerade lärare icke erfordras, dels äfven genom att förlägga och utgifva läroböcker och annan undervisningsmateriel. Jag får derföre i underdånighet hemställa, att Eders Kongl Maj:t täcktes föreslå, det Rikets Ständer ville medgifva, att det till nämnda Sällskap utgående anslag höjdes med ett belopp af 1,500 R:dr. Bland de lärare, som vid de utvidgade Folkskolelärare-Seminarierna blifvit anställde, befinnas tvenne, nemligen t. f. Föreståndaren för Seminariet i Lund C. L. Wåhlin och t. f. Hufvudläraren vid Linköpings Seminarium, K. W. Kastman, hvilka tillförene tjenstgjort såsom lärare vid Elementarläroverket och på grund deraf förvärfvat rättighet till upp - Anslag till Sällskapet för Vexelundervisningens befrämjande. Angående lönetur för två Seminarielärare. 46 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. flyttning i högre lönegrad.
St:r, såsom vilkor för det nuvarande Anslagets fortfarande, må Betänkanden, N:o 438. 625 begära, att Inventarium öfver närvarande beliållningarne jemte fortgående uppgifter öfver tillkomst och afgång å förrberörde Inventarii-persedlar, varda K:gl. KammarRätten meddelade, för att framgent vara tillgänglige ej mindre för dess än för R. St:rs Revisorer samt Statsutskott. Vid beviljandet af remiss å förrberörde Motion, har Hr Hjerta > Gustafa yttrat, det han ansåge den föreslagna inventeringen af Meubler och Husgeråd å K. Slottet ej vara passande, och att han vore öfvertygad, det all nödig eftersyn och controll i detta hänseende ägde rum. Utskottet, som i detta ämne sökt förskaffa sig nödiga upplysningar, har inhemtat: att ifrån och med 1816, eller det år då det serskilta anslaget för möblers inköp och reparation vidtog, till K. K arn ma rRättens granskning till ziffran årligen aflemnats en serskilt Cassa-räkning öfver anslagets användande samt dessutom redogörelse för derför inköpte nya meubler eller materialier dertill, m. m.; att denna granskning likväl sedermera upphört till följd af K. Br. den 27 Januari 1825, hvarigenom K. M:t, i sammanhang med pröfningen af en utaf vederbörande RevisionsContoir gjord anmärkning dervid, att någon redogörelse för de genom försäljning af gamla inventarier influtne medel icke på flera år aflemnats, rörande framtida förvaltningen af det till meublers underhållande vid K. Slotten uppförde Anslag i Nåder förordnat, att Hr RiksMarskalken, till hvars disposition anslaget utbetalas, borde vid hvarje års slut till K. M:t öfverlemna 626 Stats-Utskottets Förtekning på de under loppet af året för anslagssumman inköpta meubler och inventarier samt kostnaderne dervid, jemte uppgift om det belopp, sorn till reparationer åtgått; att K.
M:S fnttbe belöper ooo Dfbr, Inut lfa, enligt cttapattba förtuattbliitgågruub, ittctjtuara ett Kapital af ooo 9i;bt, bliftuer SBetutlltttitgen fe Sft:e 1. t£a£e»:mg0*g.ängt>, t?u>aniti upptecEnas imietfafivare af ^»etninati, &«tjenf?em*, IPetE od? jnrdtrmnefar, af btvilEa egcmfcerdtte.-afgifc crldggee i 17. n. ©otfc» foc år 18 * » ©en <3PattfCpfbt.qeé 9bamn od> ©aracter. 53 Remman, gägen&eter, SBerf, inrättningar m. m. .©emman. 13 Saliig&etgwärbe. hjarti (gunima. 95ennllntng efter 2:bra SCrt. Slnmärfningat gumma ©tifnmb: gumma. å XroS 9i:br för Xitfenfcet utaf 5a Sr gfattffrifmen i 9b. 9b. ?än. 9tn märt ning: Sör alla ©emmansroärbeti eller afgift ter, forn t>oS $röfningg ©ommittéen un bergätt någon föränbring, antetfnaö: ©e prJfningo.-Commitröene länctb. (11) Xiii lyor fBemillning^Sörorbningen issi. förtaga titt J Puöfmng6 Remman, Sägenbeter, 2Berf, inrättningar m. m. Remman. Xaperings Afgift. XiUfommer. Säff Sgeuboms roärbe. Afgift. Säff (FgenbomS rnärbe. afgift. ■é P 'S* 5 ar ö © 5 ar © i ?
Hvad Kongl. Maj:t sålunda i nåder framställt, har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Stats-verkets för närvarande obetydliga tillgångar icke lemna utväg för meddelandet af ifrågaslällde låneunderstöd, har Utskottet funnit sig föranlåtet att till Kongl. Maj:ts nådiga proposition i dessa delar afstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 29 Maj 1848. M 198 Ank. till E*p.-Utsk. den 31 Maj, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om låneunderstöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping. (U. A. Från Preste-ståndet har Stats-ulskottet erhållit remiss å en af Herr Stats-Vtslcottets Utlåtande, N:o 198. 3 doktor Laurenius väckt, af åtskilliga bland Ståndets ledamöter biträdd, motion, deruti blifvit hemstäldt, att ett lån af 20,000 rd:r b:ko, fördeladt på tre år med en tredjedel under hvartdera, målle af allmänna medel beviljas till reparation af Linköpings domkyrka, mot förbindelse alt, efter reparationstidens slut, årligen erlades tre procents ränta och två procents amortissement; varande, till stöd för motionen, i öfrigt anfördt, att domkyrkans hufvudsakliga inkomst, 197 tunnor kronotionde, icke, i anseende till kyrkans storlek och byggnadssätt samt deraf följande dryga underhållskostnad.
Och har Kongl. Bergs-Col leg'u ra, enär lute resse 11 Lern c, vid deni gjorde föreställningar och förslag, icke kunnat förmås att med andre vilkor lemna förläningarne, på anförde skäl, och förnämligast med afseende derå, att genom dea föreslagna Öfverenskommelsen vunnes, att viss tjenstbarhet af allmogen till Verket så val som väntefriheLenför Löfås gård kunde upphöra och indragas, så snart som orsaken till beviljandet deraf, genom innehafvarnes frikallande från skyldigheten alt underhålla Silfververkels drift, försvinner, ansett sig böra Kongl. Majrts Nådiga pröfning underställa, huruvida, till vinnande af det ändamål Rikets Ständer åsyftat, och på det att åtminstone en gräns måtte sättas för Siats-Verkets hittills under längre tid gjorde betydliga uppoffringar för Löfås Silfververk, Kongl. Maj;t skulle i Nåder täckas antaga de utaf Verkets Interessenier nu erbjudna vilkor och förbehåll, emot hvilka de förklarat sig villige, att deras eljest egande anspråk på förlän jugarnes ständiga bibehållande, så länge Silfver-verket af 4 Stais• Ulikaltets UildCanate Är:& aji. ilena behörigen underhålles, för framtiden sig afsäga; tilläggande Kgl. Bergscollegium, att, om Kongl.
Maj:t till ändring och uteslutande föreslagne §§ varade till kl. 7, då Utskottet åtskildes, utan att hafva fattat något till förslag ledande beslut. 516 Riksdagen 1812. Bilaga E till Mera. Protocoll hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Vtskott den 12 Augusti 1812. Företogs till afgörande de ändringar i Grundlagen, hvilka Kongl. Majit, i Dess Nådiga Proposition af den 7 dennes, föreslagit. 4 § upplästes och jemfördes, samt faststäldes med tillägg af orden: Frälse eller Ofrälse efter ordet »Svenske». 5 § upplästes, hvarefter Herr Regerings-Rådet 1{lilienstjerna skrifteligen anförde: Hvad den nya inrättningen af 6 Stats-Ministrar, Stats-Råd och föredragande angår, förefaller det under en så kort tidrymd att taga detta angelägna ämne under öfvervägande och med så få källor för underrättelser i detaillerna deraf svårt att afgifva ett säkert och förnöjande utlåtande. Att krigsoch försvars-anstalterne tarfva en särskilt Stats-Minister, som i sin person förenar och sammanhåller alla krafter i beredandet och verkställigheten deraf, anser jag tillräckligen upplyst, men att densamme kunde under sig förena både landsoch sjö-ärenderne, anser jag möjligt, och således en särskild Stats-Minister för hvardera försvarsgrenen undvikas. Inrikes-ärendernes förvaltning fordrar väl icke denna concentration och hastiga gång, så vida lagar och författningar föreskrifva nödvändiga former i deras behandling, men förenad med kammaroch drätsel-verk et, åkerbruket, bergsrörelsen, handeln och näringarne, ehuru de alltid merendels förut i långliga tider varit under en föredragning, torde likväl för ett bättre sammanhållande och anseendets skull tarfva en särskilt Stats-Minister. Deremot kan jag icke finna behofvet af en StatsMinister för blotta financen, om dermed förstås redogörelsen för Statens inkomst och utgift och de anslagne medlens användande.
Han har sagt, att Svenska oberoendet kraftigare blifvit vitsordadt genom handling på Tysklands fält och vid Noriges fjellar, än genom toma ordformler. Jag vill ej invända något deremot} men då Svenska oberoendet Den 3i Januarii e. m. verkeligen vunnit så mycket, vet jag ej hvarföre ett lagbud skall qvarstå, som är i rak strid med dessa handlingar. Hvad åter den föreslagne ändringen vidkommer; eller att något utländskt sändebud numera ej äger rättighet att begära en skrifts indragning, så anser jag likväl förhållandet ännu vara detsamma, ty det lärer varä svårt för HofCanzlern att pröfva, hvad missnöje en skrift kan väcka, då den ej blir lagligen åtalad; och om ett sändebud skrifver till HofCanzlern och säger, att den eller den skriften misshagar, måste HofCanzlern underställa saken Kongl. Majit. Jag kan således ej annat finna, än att de utländske sändebuden äga samma rätt som förut. Då de dessutom hitintills ej gjort bruk af denna rättighet, skola de säkerligen ej fästa stort afseende på uteslutandet af densamma, helst Konungens egna sändebud vid andra Hof ej lära hafva samma rättighet, hvarom jag dessutom anhåller att af Grefve Wetterstedt få någon upplysning. Jag tror, att man i detta fall ej bör gå längre, än till reciprocitet, om det ej skall få utseende af vasallskap. Herr Hjerta: Jag lemnar visserligen allt värde åt Herr von Troils framställning, och instämmer äfven till någon del deruti; men jag önskar dock, att man må bibehålla det stadgande, som i detta afseende funnits, särdeles som alla lagstadganden böra qvarstå, intilldess erfarenheten visat be-i 382 Den 31 J a n u a r i i e. m. hofvet af deras ändring. Dä detta stadgande i 20 år ej haft någon menlig följd, kan jag ej anse det såsom opassande.
Jag vågar slutligen hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla om en förklaring, huruvida icke Herr Grefven och LandtMarskalken ännu skulle finna möjligt, att, på förut öfligt sätt, inom Talmansconclaven tillvägabringa någon ändring i de öfrige Ståndens beslut, hvarigenom Ridderskapet och Adeln således kunde undgå att nu afgöra frågan. Jag föreställer mig, att de öfrige Stånden och deras Talmän lätteligen skulle finnas benägne för en sådan åtgärd, då de erfara att frågan bär blifvit betraktad från den vigtiga synpunkt, hvarifrån de sjelfve icke förut sett densamma. Men om Herr Grefven och LandtMarskalken icke skulle finna en sådan framställning förenlig, antingen med formen, eller med dess egen ställning i conclaven, såsom Ordförande för det enda Stånd, sorn ännu icke tagit något beslut, så anhåller jag om den proposition Grefve Frölich föreslagit, eller att tiden för nästa Riksdag må bestämmas till den 5 November i833. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt, hvad angick
Då ifrån ofvannämnde brutto-inkomst drages: 1:o utbetalde räntor på depositioner, reservfonden och aktie ägarnes ofvannämnde insättningar „ » . 25,351: 28. 2:0 omkostnader 30,183: 42. Tillsammans 55,535: 22. återstår såsom netto-behållning 94,877: 45. hvaraf till aktiedelägarne utdelats 82,550 svarande emot 3 R:dr 16 sk. för hvarje lott, och till reservfonden blifvit lagde 12,327: 45 denna fond har derigenom uppgått till 92,198: 3 Diskonteringen på sex månader utan omsättning har uppgått: vid hufvudkontoret i Westerås till 762,890 vid afdelningskontoret i Upsala till 220,850 vid d:o i Nyköping till , 161,320 Kreditiver voro vid bankårets slut beviljade: vid kontoret i Westerås . 519,200 R:dr. Upsala 353,000 » Nyköping . 371,300 » Arboga 288,100 » Hernösand . 307,100 » Berättelse öfver Westmanlands Län för åren 1851—1855. 42 vid kontoret i Gefle 229/100 R:dr. Söderhamn '131,000 » A beviljade kreditiver' hafva under bankårets lopp blifvit lyftade: vid kontoret i Westerås 2,787.610 Upsala 2,067,400 Nyköping 1,659,630 Arboga 1,134,100 Hernösand 803,000 Gefle 779,700 Söderhamn 205,100 Tillsammans 9,436,540 R:dr. Utom de vid bankårets början innestående depositioner: vid kontoret i Westerås 75,520: — Upsala 152,010: