Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-St:s ang:de denna punkt fattade beslut, som lydde sålunda: »Utsk:ts tillstyrkande ang:de förändrad lydelse af § 58 bifölls, med undantag af stadgandet i punkten A), som ändrades till denna lydelse: för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal satt eller ej, påföres en fyrk för bevillning till belopp af 1 t. o. m. 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 t. o. m. 10 öre; 3 fyrk för bevillning utöfver 10 t. o. m. 15 örs o. s. v.; samt» Deu 22 Maj e. m. 463 Frih. Cederström, Rudolf: Frånvarande i Utsk:t dä detta ärende behandlades, har jag icke kunnat undgå att finna ett betyligt framsteg i Utsk:ts förslag vid jemnförelsen med nu gällande stadganden. Men då det förslag, Frih. Alströmer förordat, och som af ett annat Riks-Stånd hlifvet antaget, icke allenast går i samma riktning, utan i ännu storrå grad afhjelper de öfverklagade olägenheterne, så förenar jag mig med den adle Frihm och anhåller, att R. o. Ad. ville antaga den af Preste-St. beslutade förändringen, hvarå jag således får anhålla om Hr Gr:s o. Landtnäs propos. Gr. Sparre, Erik: Det är mer än bedröfligt och vittnar icke särdeles godt om ifrågav:de författning, att man redan första riksdagen efter dess tillkomst funnit skäl att vidtaga förändringar i densamma, och ännu mer, då det är i en så vigtig del som sjelfva beskattningeu. Jag tror att detta bevisar, huru nödigt det varit att man vid sista riksdagen tagit frågan i ett närmare öfvervägande, ty man måste erkänna att det icke kan ingifva förtroende, att man, som jag nyss sade, redan vid första riksdagen efter dess antagande funnit nödigt att förändra sjelfva grundvalen, hvarpå den hvilar, nemi. fyrktalet.
Konungens Nådiga Proposition, angåen-| Vidare föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 17 dennes på bordet lagda Betänkande, rörande Städernes rätt till Gerningsören af Socknehandtverkare; hvarjemte föredrogs ett redan den 19 dennes hos Ridderskapet och Adeln uppläst BorgareStåndets ProtocollsUtdrag, af den 17 nästföregående, uti hvilket Ståndet förmäler sig, jemte Konungens Nådiga Propositon om en närmare reglering af den under namn af Gerningsören kända afgift, till Statssamt OeconomieUtskotten hafva öfverlemnat ofvanberörde OeconomieUtskottets Betänkande, Den 24 April, Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel, hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse tjenligt, antingen instämma uti BorgareStåndets tillägg, rörande delta Betänkande, eller ock, för sammanhangets skull, låta det sistnämnda hvila, intilldess utlåtande hade hunnit inkomma öfver Konungens Nådiga Proposition rörande Gerningsöre^ Friherre Cederström, Siacob, yttrade, att, som till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens åtgärd flera motioner rande en allmän Näringsfrihet blifvit remitterade, och frågan om Gerningsören dermed stöde i sammanhang, ansåg han OeconomieUtskottets förevarande Betänkande icke förr böra afgöras, än saken i hela dess vidd företages; då först vore man i tillfälle att domina om frågan hel och hållen. I anledning hvaraf Friherre Cederström önskade, att förevarande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande matte förblifva hvilande, tills Lagsamt OeconomieUtskottcn med deras Utlåtande öfver frågan om en allmän Näringsfrihet till RiksStånden inkommit. Uppå derom af Herr LandtMarskalken gjord proposition, blef Friherre Cederströms hemställan af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Någon omgång för dem, som skulle köpa kort, uppstode väl derigenom; men jag tror, att controllen vore nära nog fullkomlig, och besväret, likasom kostnaden, drabbade endast spelaren. Jag yrkar jemväl återremiss af betänkandet. Frih. Raab, Adam Christ.: Jemte det jag instämmer med Hr af Billbergh och Gr. Cronhjelm i afseende å de åtgärder, som äro nödiga för att controllera stadgandena ang:de kortstämplingen, samt anser mig skyldig vitsorda Gr. Cronhjelms uppgift, ang:de lurendrejeri med kort, såsom öfverensstämmande med hvad jag hört omtalas i sjöstäder, der jag varit och handterat kort, får jag likväl förklara, att jag anser en stämpelafgift af 12 sk. b:co för hvarje spel varu alltför hög, för att icke alla controller emot lurendrejareus sålunda retade vinningslystnad blelve förgäfves. Den 4 Augusti f. m. 85 Hr af Billbergh: Då jag sista gången hade ordet, urat t lä t jag att yrka, det den af Utsk. pag. 4 föreslagna underd. skrifvelse till K. M. måtte, i utbyte emot den af mig proponerade, inställas. Om de af mig uppgifna controller antoges, tror jag, att den af Utsk. tillstyrkta skrifvelse blefve fullkomligt öfverflödig. Frih. Boye, Fredi’.: Jag vill icke ingå i undersökning, huruvida 6 sk:s stämpelafgift å kort må anses för hög eller icke. Jag spelar sällan eller aldrig och har således icke något särskildt interesse i saken; men jag ber att få fästa mig vid de af Hr af Billbergh föreslagna controller. Jag har då ingenting emot, att en pligt af 5o r:dr bestämmes såväl för den, som säljer, som den, som tillverkar och utlemnar ostämplade kort; men jag motsätter mig på det högsta, att den, som spelar med ostämplade kort, skall plikta 25 r:dr.
Ständet trodde det wara tjcnligast att till Kongl. Maj:tS eget höga bepröfwande i underdänighet bfwerlemna, huruwida och i hwilken ordning nägot understöd af de allmänna medlen mä kunna det till branten af deH nndcrgäng bragta Westerbotten anstäs; och skulle de Respcctive Med-Ständen genom Utdrag af Pro, tvcollet wdrdsamt och. wänligcn härom underrättas, lupr». Lx krotocoUo Lric ^Zrell. Urdrag af Prvtocollet, HZllet hos Högwördige Prcste-Standet den IZ September r8«9. G. D. Hwad Riksens Högloflig? Ständers GtakS-urffott uti scrskilta nu uplästa Protocolls-Ukdrag af förlcdne gärdag anfört, nemligen: iro Att ett lfrän Höglofl. Ribderskapet och Adeln till Utskottet remitterat Memorial af Herr Fris herre knäbeck om ätskilliga förändringar uti im gällande Författningar, angäende Husbehvfs-Bränwinsbränningen, icke tillhörde Utskottets ätgärd» 2:0 Att ett ifrän Wällofl. Borgare r Ständet kill Utskottet remitterat Memoria! af Herr Grohhandlaren ö. i>k 8snte8fon, angäende nägre omständigheter och förändringar, som han ansett nödige och hemställ, mätte widtagaö wid de för Kronans räkning skeurde försäljnings-uphandlings - och arrenbe-auclionkr, Morn Trevie Banv. LO, Lr. wa - 626 Den 19 September. waranbe ett Cconomie-mäl icke hörde till Utskottetkr» fattning. Z:o Att hwad Herr Advocak-Fisealcn ?nlkmsns Hos Wällvfl.
Som material-förslaget utsätter, att 3 a 4 läster hvit-kalk erfordras, och det upplystes, att Storhögens hemmansegare med säkerhet skulle kunna densamma anskaffa, samt de förut tillkännagifvit sig vilja sjelfva bränna den dem ålöpande kalken, så beslöts att deras anskaffade kalk skulle dertill ämnas och följaktligen å särskildt ställe förvaras. § 7. Till lättande af det för kyrkobyggnaden nödiga vattnets framskaffande, beslöts att, såsom localen medgifver dess ledande från ett kärr norrom så kallade Klockarhägnen, allt intill kyrkoplatsen, skulle rännor anskaffas, och förmodade man att socknens torpare, hälst de är befriade från materialiers utgörande, skulle godvilligt åtaga sig att göra dessa vatten-rännor, då på hvar och en ålöper sig en längd af 22 alnar, och hvarom de, såsom ej nu närvarande skulle tillfrågas, men skulle de, mot förmodan, neka till detta biträde, förbundo sig bönderna att dem göra och framskaffa, då på hvarje rök skulle fordras en längd af 9 alnar. § 8. Tillkännagafs, att som det af tit. Geting gifna material förslag, inga bräder voro upptagna till golf och innanredningen i kyrkan, skulle socknemännen ytterligare få uppgift å hvad som dertill fordras. Häggenås sockenstuga ut supra. In fidem N. Feltström 1835 d. 20 december upplästes detta protocoll i allmän sockenstämma och erkändes, på församlingens vägnar intyga: Nathanael Ersson i Stafsgård Erik Salomonsson i Häggesta Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Vid vederbörligen utlyst sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 31 januari 1836 anmälte sig följande hafva tillverkat saltpetter förl. år nemligen Bonden Olof Hindriksson i Grötom 11 lisp. Jöns Ersson i Andersgård 9 d:o Erik Larsson i Jonsgård 4 15 pund Olof Jonsson i Lassgård 6 5 Anders Andersson i Andersgård 3 3 Torp. Olof Andersson Lithander i Halasjön 7 Bevis om saltpetterns inhämska tilverkning meddelades genast af undertecknad och socknemännen. In fidem
Tunnan, ansågo Rikets Ständer det blifva ledande till mera redighet och enkelhet uti Räkenskaperna, sorn den dädanefter och för framtiden beräknades endast efter det, vid i8loårs Stats-reglering för Öfverskotts-Spannmålen, på Förslag , i Staten upptagne pris af 4 R.-dlr Tunnan; dock skulle detta stadgande likväl icke med - Den 14 Juli, I309 medföra någon förändring i beräknings-sättet af Kronans indelta spannmål, som uti Staten upptages till ett värderings pris af 36 sk. Tunnan. Det är väl icke utan , att ju några af SiatsVerkets så Ordinarie, som Extra Ordinarie Inkomster, under dessa sista åren, till en icke så alldeles obetydlig del, öfverstiga det belopp, hvartill de uti Riks-Staten förslagsvis blifvit påräknade ; men häraf synes likväl någon anledning sig icke förete till en förändrad eller högre beräkning deraf för närvarande. Denna på en del Rente-Titlar tillkomne tillökning härrör hufvudsakligast och egenteligen från ovanligt höga Markegårtgspris och andra , under denna tid , inträffade särskilta och tillfälliga omständigheter. Efter återvunnen allmän fred, då Näringar och Rörelser icke mera lida utaf det allmänna krigstillståndet, utan Författningar kunna vidtagas ej mindre till Jordbrukets, Handelns och Näringarnas förkofran, än till förbättrande och1 stadgande af Myntoch Penninge-värdet, synes det vara att förmoda , det de höga varuprisen , och, i förening med dem, de höga Markegångarne, skola, i betydelig mån, af sig sjelfva nedsättas.
Det är likväl just detta, som man yrkar icke mera skall äga rum; det är åt ett måfå, åt slum pen, man vill anförtro publika och enskilda byggnaders bestånd; det är på ett hazardspel, man vill sätta hela brandförsäkringens tillgångar, och genom muroch byggmästareembetenas upphäfvande beröfva denna så nödvändiga och nyttiga inrättning det förtroende, hvaraf den hittills gjort sig sä väl förtjent. Om det skulle fordras bevis på vigten af den practiska skickligheten vid byggnaders uppförande, och följaktligen af profs afläggande derpå, torde det vara nog att anföra den icke längesedan timade händelsen, att ett för Kronans räkning på Ridön nybygdt kruthus nedramlade i samma ögonblick, taket sattes derpå, hvarigenom staten tillskyndas en skada af icke mindre än 7 å 8000 r:dr b:co, och det endast derföre, att constructören, såsom icke varande mureller byggmästare, saknade practisk kännedom uti byggnadsyrket, ehuru lian väl möjligen kunde uppgöra en ritning till byggnaden. I Preussen, der man i allmänhet (om till gagn eller skada vill jag icke afgöra) upphäft skråförfattningarna, haiman likväl till sin kraft och verkan bibehållit dem, somröra muroch byggmästarehandtverken, emedan Regeringen derstädes icke kunnat underlåta att inse vigten af deras fort* farande. Utan att påstå, det Preussen i allt bör vara ett *4 Den a Juni e. m. föredöme för Sverige, tror jag likväl, att nian icke här bör vara mindre klok och förutseende än der, hvarest näringsfriheten redan vunnit den största utsträckning. Sjelfva K. CommerceColkm, som annars alltid uppträder såsom gynnare af oinskränkt näringsfrihet, förklarade redan i ettåriöu till K. M. afgifvet underd. betänk., att det ansåg nödvändigt, att prof på skicklighet skulle afläggas af dem, sorn ville vinna rättighet att utöfva muroch byggmästareyrkena. Genom upphäfvande af ifrågavar. handtverksembeten skulle staten äfven komma i saknad af all garanti för utgörandet af kronoutskylderna för de många arbetare, som i hufvudstaden tillhöra dessa handtverk.
Hör nu: sittande i aftons inne hos min älskade mor, och med henne samspråkande om min forestående resa, vår ömsesidiga saknad, hennes fröjd vid den väntades ankomst o.s.v., afbrytas vi plötsligen genom C s inträdande. Han syntes synbart förlägen, som jag förmodar i följd af sina alltför täta visiter, och kunde, tvärtemot hvad hans eljest så lätta umgängessätt föranledt, i början af afton ej riktigt komma sig före. Snart skingrade dock Friherrinnans uppmuntrande vänlighet denna iråkade olust, och nu hördes han åter; enligt sin älskvärda liflighet, genom qvicka samtal och infall, i dubbelt mått godtgöra sin första tröghet; som vanligt förde Friherrinnan samtalet på sin Gustaf, bjöd redan på forhand med hjertlighet Baronen alldagligen blifva hennes gäst, under den tid, som för hennes sons hemmavaro blefve bestämd, tilläggande med en uttrycksfull blick på mig, huruledes instrumentet, oaktadt Mathildas långa frånvaro, dock ingalunda torde komma att förrosta, då tvenne så ifrige musikälskare funnes i dess närhet. Hon hade knappt uttalat denna sista mening, då Baronen, hvilken härunder muntert snurrat om med sitt lilla spansk röö, bandlöst lät det nedfalla, och, häftigt uppstigande från sin plats nalkades mig, i det han med stammande läppar upprepade: "Er frånvaro! tänker ni då verkeligen lemna oss, och när har väl nägot sådant blilvit beslutadt?" Friherrinnan underrättade honom nu, om min redan dagen derpå inträffande afresa; beskref skälmskt, huru "den väl ej syntes mig så alldeles välkommen, emedan vanan att med tålamod bära mitt kors, redan gjort hennes sällskap mig till ett oundvikligt behof; huru Friherrinnan likväl vore öfvertygad om den trefnad det af mig så älskade landet skulle skänka mig; huru välgörande dess milda klimat skulle inverka, så väl på mitt lynne som hälsa, samt bereda hvardera mod och styrka, att åter kunna underkastas stadslifvets pinsamma tvång."
Då de täta sammanträden, som således äro påbjudna, äro öfverflödiga, derest ärendena ej dertill föranleda, då det i allmänhet bör få bero på domkapitlets ledamöter, att, med hänsigt till ärendenas omfång och beskaffenhet, bestämma när sammanträde bör ske, ehuru sådant ej alltför länge må uppskjutas, i händelse någon skulle vilja göra särskildt andragande inför kapitlet; och då en förändring af förenämnde stadgande dessutom 5r behöfligt, derest personer utom stiftsstaden kunna väljas till ledamöter i kapitlet, helst dessa, så vidt ske kan, böra besparas från besväret att alltför ofta sig der inställa, har Utskottet ansett den förändring i förevarande hänseende, som innefattas i 6 § af Utskottets förslag, våra ända - 6 Lag-Utskottets Betänkande JVJ 66. målsenlig; och emedan i fråga om expedilionssättet i domkapitel, det synes vara tillfyllest om kapitlets utgående expeditioner, likasom andra verks, underskrifvas af ord föranden och kontrasigneras af expeditions-hafvanden, har Utskottet föreslagit en dermed öfverensstämmande förändring af stadgandet i ofvan åberopade Kongl, förordning, att »alla konsistorial-saker, som utur kapitlen utfärdas, skola underskrifvas af biskopen och samtlige consistorialibus», en förändring, som likaledes påkallas af den föreslagna organisationen, aldenstund det skulle kunna leda till hinder och dröjsmål om aflägset boende ledamöters underskrift å expeditioner erfordrades. Någon vidare förändring af hvad till rättegångs-ordningen i domkapitel hörer synes deremot med anledning af samma organisation icke vara behöflig.
Södertelge Canal, oagtadt de betydligare utgifter, som under Byggnadsären egt rum, nu mera upphört, likwäl, i anseende till desi belägenhet i en lös och sandig jordman, ännu under en längre tid, och intill desi Canalwäggarne hunnit efter hand befästas, synes med wiffhet kräfwa drpgare kostnader, till ett erforderligt hastigt isiändsattandc af de under tiden inträffande ras och utflytningar, sä wida ej fcglationen stall hindras, men en till den grad lifwad rörelse ä samma Canal, att de dertill nödiga dryga underhälls-kostnader skulle kunna genom Canalafgifterne betäckas, för det närwarande, af de flere utaf Directionen anförde stäk, icke kan päräknas; hafwa Utskotten, öfwertygade om fördelarne af denna Canal för allmänna rörelsen, till undwikande af de swära olägenheter, det skulle »nedföra, om efter de ä Bolagets sida gjorde stora uppoffringar, detsamma skulle finna sig urständsatt, att bestrida de under första ärcn oundwiklige underhälls-kostnader, samt till följd deraf läta Carlestén förfalla, ansett sig böra härmedelst föreslä R. St:r: att nu, i ett för allt, bewilja 3o,noo R:dr, att af Riksgälds-Contoiret till Södertelge Canal-Bolag utbetalas, under wilker, att häraf icke nägon utdelning fär ste till Actie-ägarne, utan att denna summa stall afsättas säsom fond för Canalcns underhäll, samt Bo - Betänk anden, N.o 25. I.VH laget derjemte sig förbinda, att Canalen allt framgent underhälla, och oförstingradt bibehälla de för Canalfarten nödige inventarier. Nägre Ledamöters särstilde meningar bifogas. Reservationer. Af Herr Grefwe v. 8clnveiin, U.; I händelse R.
Baur innestående medel 225,825: 66. Summa B:dr Silfver i Rmt 14,491,504: 99. Likmätigt Bariko-Reglementets 117 § får Sedelstocken derutöfver högst utgöra 30,000,000: — Summa Rmt 44,491,504: 99. För att Banko^Ulskottets Memorial N:o 2. För att visa, hurusom under åren 1856—1858, förminskningen, af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser förhållit sig till metalliska kassans för minskning, meddelas följande jemförelse: Den 31 December 1855 uppgick metalliska kassan till . R:mt 52,000,031: — och samma dag 1858 till 22,454,303: — Förminskning alltså under ifrågavarande tre år R:mt 29,545,728: — Förstberörde dag utgjorde Sedelskulden, eller utelöpande sedlar och invisningar m. m R:mt 59,207,780: — och Depositions skulden, eller behållningen, tillhörande allmänna verk och inrättningar, bolag och enskilde personer, postremissmedels-räkningens deri inbegripen 15,262,318: — Sgr 74,470,0987 ~" hvarifrån dock, såsom egande motsvarighet i dels hos Lånekontoren inneliggande Riksbanks-sedlar för af Banken infriade postanvisningar och i dels behållningar å berörde postremissmedels-räkning, bör afräknas förskottet till sistnämnde räkning 600,000: — Sedeloch Depositions-skuld 73,870,098: — Den 31 December 1858 hade Sedelskulden nedgått till 40,259,417: — och Depositions-skulden till 7,642,530:
Herr 'Cederschjöld : I anledning af Herr Hjertås anmärkning , som skulle ingen Allmoge vara så enfalIdig, att den ej kunde granska Kyrkans räkenskaper, får jag, med all oskrymtad aktning för Svenska Allmogen, förklara, aft jag i mitt yttrande endast bedömt den efter mig sjelf, då jag mer än en gång har sett så invecklade räkenskaper, att jag icke förstått dem, samt till och med såsom förläggare erhållit från Bokhandlare så konstiga räkningar, att jag helhe åtnöjt mig med Saldo på god tro, än velat spilla min tid med den obetydliga räkningens utredande. Herr Lagerhjelm: Då det blifvit åbero padt , att Svenska Allmogen sjelf kan granska sina räkenskaper, får jag deremot erinra , att Svenska Allmogen nu för tiden är icke densamma , sorn den förr har varit, att den mer och mer invecklar sig i penningebehof, samt att någon bom måste sättas deremot. Om då Cassorna lemnades till Svenska Allmogens disposition , så skulle de troligen endast begagnas i låneväg, o:h urarta till Disconter, hvilket icke är deras egentliga natur. Förvaltninningen blef då helt annan än de afsett, som grundläde dessa cassör. Derföre hemställer jag, att den utväg må begagnas, som Herr Den lo December e. m. 5.7 Ribbing föreslagit , nemligen att församlingarne icke blott må äga tillstånd , utan äfven åläggas att granska , men att räkenskaperne sedan må ingå till Kammar-Rätten , för att iakttaga Statens rätt, som är obestridlig. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde Proposition till bifall af Lagoch Oecononiie-Utskottens förevarande Utlåtande. Ropades J a och Nej. Hvarefter Herr Grefven och L,andt-Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade afstå berörde Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Ribbing: Jag anhåller om Proposition på den serskildta mening, hvilken jag yttrat. Herr Hjerta:
Det i Tolö socken befintliga skolhus har numera blifvit försåldt och skolan upphört. I Fjärås socken är deremot inrättad en skola och lärare antagen med bestämd lön. Lancasterskolorne i Weinge och Skummeslöf fortfara ännu, och hafva under dessa feni åren 440 barn njutit undervisning i den förra och 470 barn i den sednare skolan. För öfrigt, är undervisningen ambulatorisk. Hälsovården besörjes nu som förut af 2:ne Provincial-läkare, den ena stationerad i Kungsbacka och den andra i Halmstad, samt 2:ne Lazarettsoch 2:ne Stadsläkare. Lazaretten här och i Warberg hafva under denna period blifvit satte i förbättradt och mera ändamålsenligt skick, hvarigenom allmogens förtroende till dem betydligen ökats. Vaccinatörer och examinerade Barnmorskor finnas att tillgå i alla släder och några landtförsamlingar. Derigenom att flere af Possessionaterna åtagit sig årligen sammanskjuta en viss summa, utom den lön, staten består, häfver en Djurläkare för södra delen af Länet kunnat antagas, med station i Halmstad. Fattigvården är på flera ställen ej så ordnad den borde vara och blir allt mera betungande, derigenom att under goda år en mängd folk, utan annan utväg till bergning än sin arbetskraft, obetänksamt ingå äktenskap, och hvilka sedan under missväxtår, då arbete ej så lätt erhålles och betalningen dessutom ej betäcker lefnadskostnaden, falla fattigvården till last. Äfvenledes besväras de, som vid allmänna landsvägarne äro boende, utaf sjömän, gesäller och annat löst folk, hvilka stryka omkring hela riket, under föregifvande, att söka arbete, hvartill de vanligen sakna både förmåga och vilja. Uti Gästgifveriernas antal har ingen förändring inträffat. De tider af året, då allmogen ej behöfver vid jordbruket använda sina hästar, är den, synnerligast i norra delen af Länet, angelägen att få skjutsa samt upptager resande under vägen före ankomsten til) Gästgifvaregården. Sparbankernas i Halmstad och Warberg verksamhet har fortgått och förtroendet till desse välgörande inrättningar allt mer och mer rotfästat sig.
I anledning häraf, jemte Pehr Pehrssons för öfrigt yttrade tanka, det nödigt vore, att bestämda stadganden meddelas om de inkomster, hvilka höra tillfalla hvardera utaf ofvanuämnde Krigsmanshus-Cassor, får Utskottet upplysa, alt genom de Författningar, som blifvit utfärdade, rörande dessa vid slutet af i6oo:de-ta!et inrättade Cassör till afskedade ålderstegne elier blesserade Krigsmäns understödjande, linnes bestämdt, huruledes och hvilke särskildte afgifter skola, till den ena eller andra Cassan, ingå i och för hvarderas föremål och omfattning, samt att de ytterligare bidrag, som genom Kongl. Förordningen den 23 Januarii 1811 faststäldes att tillsvidare erläggas, egentligen hade afseende på beliofvet af högre inkomst för Wadstena Krigsmanshus-Cassa, till underhålls utdelande åt den i sednare tid, i större förhållande än Sjömagten, ökade Landt-Arméen; men hvarvid likväl, enligt 3:dje och 6:te puncterne i högstberörde författning, Amiralitets Krigsmanhus-Cassan förbehölls den rättighet, sorn i följd af Kongl. Förordningen den i i Maji 1696, jemte senare stadganden, den - Stats-Utskottets Betänkan den. 4°7 samma tillkommer till de ifrågavarande eller motsvarande afgifters uppbärande af Cassans delägare eller uti visse orter. Vid desse förhållanden, och då nu icke eller är fråga om någon ny eller ökad algifts anslående, utan endast om fördelningen emellan Cassorne af redan fastställde inkomster, hvilken fördelning, såsom innefattande tillämpningen af gifne Författningar , beror på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, anser Stats-Utskottet förevarande framställning icke föranleda till någon Riksens Ständers åtgärd. Hvilket vördsamt lu 111- ställes lill Riksens Ständers bepröfvande. Slockholm den. ey Marlii 1823. NtO 74. Ankom ilen i April 1S23.