Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulder: Rikets Ständers Banks så kallade Kreditivfordran 1,524,026 1 9 Bankens fordran hos Diskont-utredningen för begagnade förskotter under utredningstiden 913 909 39 11 Förra Diskontdirektionens utelöpande assignationer på Banken 843,849 30 2 j Utelöpande Assignationer på Diskont-utredningens räkning i Banken _ . 62 24 Dito Bankoattester å insatte medel på förra Diskontdirektionens räkning med derå beräknad ränta 1,600 Dito dito på Diskontutredningens räkning 8 31 4 Upptagna lån emot hypothek af så kallade Läne-banko-kapitaler 70,427 15 6 _ Outtagna medel, innestående på den så kallade afskrifningsräkningen, med derå beräknad 3 procents ränta 1,449,083 29 7 __ _ Utelöpande 3 procents reverser, med derå beräknad ränta 886,105 47 11 Deponerade medel till framdeles liqvid på framlidne Majoren Ekermanns hypothek för erhållna lån 7,694 3 _ , _ 1 Räkenskapsförarens fordran för bestridda kontorscxpenser . 17 29 3 j Summa R:dr 14,782,786 31 11 913,998 28 6 med denna Diskonts balanserade Skulder och Tillgångar d. 1 Okt. 1S18 samt d. 3i Dec. 1847• Till gångar: Fordringar för utgifna Diskontlån 3,095,241 36 5 48,324 18 10 Särskild fordran hos Low, Smith et Comp. för protesterade vexlar under förra Direktionens förvaltningstid 2,S93 9 Dito dito af Handlanden P. Bergs konkursmassa 12,903 32 — Behållning i Däne-banko-kapitaler 77,272 21 2 Kassabehållning vid Diskontens öfverlemnande till Riksgäldskontoret 616,861 45 7 Förra Diskont-direktionens i Rikets Ständers Bank innestå- ende och på
S:t Olof, S:t Olof, gamle viking, S:t Göran, S:t Göran, gamle drakedödare, dånet af edra bragder är då dödt, underverkens gloria utslocknad! Men det var väl så, att de helige ej ville bruka våld mot förstörarna. Eftersom Svartsjö bönder ej längre ville bestå färg till deras rockar och förgyllning till deras kronor, tilläto de, att grefve Dohna bar dem ut och sänkte dem i Löfvens bottenlösa djup. De ville ej längre stå där och vanpryda Guds hus. O, de hjälplöse, mindes de den tid, då böner och knäfall hemburos dem? Jag tänkte på denna båt med sin last af helgon, som gled fram öfver Löfvens yta en stilla sommarkväll i augusti. Karlen, som rodde, tog långsamma årtag och kastade skygga blickar på de sällsamma passagerare, som lågo i fören och aktern; men grefve Dohna, som också var med, var ej rädd. Han tog dem en och en med högstegna händer och kastade dem i vattnet. Hans panna var klar, och han andades djupt. Han kände sig som en kämpe för den rena evangeliska läran. Och det skedde intet under till de gamla helgonens ära. Tysta och modlösa nedsjönko de i förintelsen. Men nästa söndags morgon stod Svartsjö kyrka skinande hvit. Inga bilder störde mer den inre betraktelsens ro. Endast med själens ögon skola de fromma skåda himmelens härlighet och de heligas anleten. Människors böner skola på egna starka vingar nå den Högste. Ej mer skola de haka sig fast vid helgonens klädafåll. Ack, grön är jorden, människans älskade boning, blå är himlen, hennes längtans mål. Världen strålar af färger. Hvarför är kyrkan hvit? Hvit som vintern, naken som fattigdomen, blek som ångesten! Den glittrar ej af rimfrost som en vintrig skog. Den strålar ej i pärlor och spetsar som en hvit brud. Kyrkan står i hvit, kall limfärg, utan en bild, utan en tafla. Den söndagen satt grefve Dohna i en blomsterprydd länstol i koret för att ses och prisas af hvarje man.
Slutligen stannade mötet vid det beslutet att det anser att » under nuvarande förhållanden ingen annan än den som har ledningen af en tidning eller dess egare bör vara dess ansvarige utgifvare, enär det af en och annan tidningsförläggare begagnade sättet att uppdraga den juridiska ansvarigheten åt någon person utan förmåga och utan makt att granska eller bestämma bladets innehåll har ledt till missbruk, hvilka äro skadliga för pressens anseende och allmänt väl. » Denna resolution, som för öfrigt var nästan ordagrant såsom motionären hade föreslagit, fattades med 25 röster mot 13. Det bör dock anmärkas att minoritetsmedlemmarne med några få undantag icke ville hålla på ansvaringarne, men omfattade ett af Hedin framstäldt amendement, hvari-genonj skulle skarpare betonas, att under närvarande förhållanden ansvaringar icke borde användas, men att det funnits en tid, då de varit nödvändiga, och att sådana förhållanden möjligen åter skulle kunna inträda. Derefter antog mötet enhälligt resolutionen att namnet på den, som är redaktör och ansvarig utgifvare för en tidning, bör stå angifvet på hvarje deraf utkommande nummer — en anordning, som ju numera nästan utan undantag till-lämpas inom den svenska tidningspressen. Meningen med dessa uttalanden var, efter hvad af diskussionen framgick, ingalunda att yrka eller befrämja några förändringar i tryckfrihetslagen, utan att utöfva en sådan moralisk påtryckning, som skulle omöjliggöra användandet af ansvaringar. En bland de märkligaste och för framtiden mest betydelsefulla motionerna vid första svenska tidningsmannamötet * Äfven en annan af mötets deltagare hade satt denna fråga på öfver-läggmngsprogrammet, hr Chr. Kallenberg från Malmö: » Ar afskaffandet af det 8. k. ansvarighetssystemet ändamålsenligt och önskvärdt? » Ur Dagens Krönika. 41var den som hr Biilow framstält om önskvärdheten att landets publicister måtte bilda en kassa, från hvilken obemedlade och talangfulla författare kunde erhålla understöd. Detta förslag väckte, som ju väl var att emotse, allmänna sympatier och man tillsatte en komité, bestående af A. L. Björck, A. Hedin och E. O. A. Lodin för att utarbeta ett förslag i detta hänseende.
En förste kanslist och registrator 1,200 En andre Kanslist600 En Vaktmästare 450 5 Distrikt-Chefer, å 1,200 Rdr 6,000 6 Biträden eller Adjutanter i distrikten, å 600 Rdr 3,600 Summa Rdr 27,550: i underdånighet anfört, att, med afseende derå att giiromålen för Kanslitjenstemännen vid Styrelsens byrå betydligen ökats, samt att, hvad beträffade Distrikt-Cheferne och Distrikt-Adjutanterne, tillfälle till extra lörtjenster för dem minskades i den mån inspektionsförrättningar och granskningar af planer och arbetsförslag årligen ökades, 72 Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:t Nåd. Prop. N.'o 1, om Statsverke! 1862. hvadan de aflöningsbelopp, som staten hittills bestått desse tjenstemän, numera ingalunda motsvarade den tjenstgöring, som af dem måste fordras, Styrelsen funnit sig föranlåten i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle anse skäligt föreslå Rikets Ständer att höja årliga aflöningsanslaget för Styrelsen och dess biträden till 33,000 Rdr för hvartdera af åren 1864—1866, jemlikt följande förslag till förändrad aflöningsstat: En Öfver-Direktör, hvilken tillika är Chef för Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen 6,000: En Byrå-Chef för tekniska detaljer, tillika Öfverste-Löjtnant i nämnde Corps 4,500: En Kamererare och Kansliledamot Tekniska biträden vid Styrelsens byrå: En a • « . 1,200: En å . En förste Kanslist och Registrator 2,000: En andre Kanslist 1,000:
Den sats, som Utsk. angifvit, att de skjutslag, som icke vilja ingå uti entreprenaderna, skola qvarblifva vid skjutslagen, biträder jag helt och hållet, af det skäl jag redan anfört, oell gör det så mycket hellre, som jag tror, alt man derigenom lättast vinner det ändamål man åsyftar, nemi. skjutsbesvärets fullkomliga lyftande från allmogen. Någon obillighet inträffar då ej, enär de, som anse sig belåtne med närvar, skjutsskyldighet, kunna utan förändring dervid qvarblifva. Någon missbelåtenhet kan väl uppstå, men den grundar sig då icke på orättvisa. Jag skulle visserligen hafva ett och annat att erinra vid Utskts utlåt, öfver förslaget till forvagnsinrättningar och diligencer, men då detta är mera såsom ett önskningsmål fratnstäldt, utan några positiva stadganden, så afstår jag derifrån. Det är likväl en omständighet uli Utskts betänk., hvaröfver jag vill yttra mig i händelse af återremiss, som jag förmodar sker, nemi. den, att Utsk. tillstyrkt, att landshöfdingarne skola besörja sådana forvagnsanstalter, som den, hvilken redan finnes för vägen emellan Stockholm och Upsala, d. v. s., att del skulle finnas forvagnsinrättningar, som öfver - Den 10 J u n i c. m. •1)9 taga skjutsskyldigheten, ly derpå grundar sig denna inrättning; men Utsk afstyrker längre fram, att de skola få ingå lili elt sådant öfverlagande af .skjulsbesväret, oell jag tror, att Utsk. gör det välbetänkt, när man på de grunder, sorn Utsk. uppgifvit, vill inrätta entreprenader; ly jag anser verkligen, att när dessa grunder antagas, så kunna icke enskildta diligenee-bolag ingå i ett sådant öfvertagande af skjutsskyldigbeten. I händelse af återremiss anhåller jag, alt dessa anmärknrr måtte få medfölja. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.:
Bogeman, Johan Ludvig Kristoffer, dess yttrande: I. 431. Bokhållaren vid Tumba brnk, J. F. Asp, angående årligt understöd åt honom: B. 1. 414, 464, A. 464. Boktryckerier, angående ändring i åtskilliga delar af TryckfrihetsFörordningen, för vinnande al större frihet att anlägga —: B. IV. 272, 360; V. 33, A. 36, B. 76, 130, 133, A. 134. Bolaget för Borås’ jernväg, om medgifvande af tre års räntefrihet för det åt nämnde bolag beviljade låneunderstöd; motion af Grefve Erik Sparre: se Motioner. Bolmen, om beviljande af ett anslag å 150,000 Riksdaler för anläggning af en väg emellan nämnde sjö och Wieslanda jernvägsstation; motion af Herr Carl Gustaf Danckwardt: se Motioner. Bonde, Friherre Carl Jedward, dess yttrande: I. 439. Bonde, Grefve Gustaf, dess yttrande: I. 441. Bonde, Friherre Knut, dess yttrande: I. 125. Bonde, Knut, dess yttrande: I. 481. Bonde-Ståndets Helsnings-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens början: 1. 9. — Afskeds-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens slut: V. 709. — Protokolls-Utdrag: se Protokolls-Utdrag. Borgare-Ståndets Helsnings-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens början: I. 11. — Afskeds-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens slut: V. 710. — Protokolls-Utdrag: se Protokolls-Utdrag.
Nej, kominer någon anvisning angående sättet för medlens användning af Riksgälds-kontoret icke att meddelas. Stockholm den 30 Juni 1863. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1863. Banko-Utskottets Utlåtande JW 43. 1 JVS 43. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juli 1863, kl. 1 e. ni. Utlåtande, i anledning af erhållen ålerremiss af åtskilliga punkter i Betänkandet N:o 35, angående låneoch kreditiv-rörelsen. Sedan Utskottet numera erhållit del af de öfverläggningar inom Borgareoch Bonde-Stånden, sorn föregått besluten om återremiss af 15:de, 16:de, 17:de och 28:de punkterna i Betänkandet N:o 35, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, får Utskottet, under åberopande af Memorialet N:o 42, deri upplysning meddelas om Rikets Ständers beslut, angående såväl berörde, sorn öfriga punkter af samma betänkande, nu afgifva det utlåtande, hvartill samma återremiss föranleder.
Följden deraf skulle ofelbart hl ifva, alt i de händelser , då Direcfionens omdöme grundar sig blott på egen kännedom och in» herntade enskilde upplysningar om en del lånsölande, men ej stödjer sig på lagligen bestyrkte facta , Verkets säkerhet ofta nog inåste åsidosättas , för att undvika obehagliga tvister eller till och med rättegångar; men att under andra omständigheter åter , mången välkänd och tilläfventyrs på det hela vederhäftig persons enskilda Credit blifva rubbad eller helt och hållet förstörd .genom uppdagande af tillfälliga'förhållanden, sorn Jdand allmänheten varit obekanta, men inom Di» äscont-styrelsen äro kändt?, och bevisliga. På desse grunder kan Utskottet ej undgå, att aldeles afstyrka den föreslagna anstalten , att Discont» Directionen skulle åläggas i Proteeoll eller på Amnälningssedlar uppgifva de skäl, hvarpå dess beslut till afslag å sökte lån sig stödja, samt deraf lemna klaganden del ; utan finner Utskottet den jrättighet, sojna alltid tillförene varit tili dyr - Bnnco-UtskoTicis Betänltand&rim 105 lika administrationer öfverlemnad , att efter inhemtande af alla tillgängelige, så val officiella, som enskilda upplysningar pä egen kännedom , öfvertygelse och opinion grunda deras beslut, bor äfven hädanefter vid Banco-Discontens styrelse bibehållas.
Den 28 April f. m. sådan; men jag tror, att äfven med den inskränkning i Svenska folkets beskattningsrätt, sorn talaren velat göra , då han påstått, att de ordinarie inkomsterna derunder icke kunna inbegripas, skulle Ständerna likväl, ulan något binder af grundlagarna, kunna visa, att deras beskattningsrätt består i annat, än att öka folkets skatter, enär det icke lärer kunna bestlidas, att Ständerna, om de så för godt finna, kunde vägra åtminstone all bevillning; och ehuru jag visserligen ej vill tänka inig utöfningen af en sådan rätt, tror jag likväl , att den farligaste inledning till en sådan olycka just vore den att alltför obilligt sätta rättigheten dertill i fråga. Talaren har åberopat 16 §. Reg.F. och derifrån velat sluta till Konungens rätt till delaktighet i beslut, angrde förändringar i ordinarie skatterna, emedan han förmodat, att enskildas rätt genom en sådan förändring kunde förnärmas. Jag förstår icke, hur enskildas äganderätt här kan komma i fråga. n4 §. Reg.F. kunde då snarare gifva anledning till den cmisideration, talaren påyrkat i detta fall; men äfven denna §. kan icke i närvarande fall åberopas, ty grundlagens ord äro i 5y §. alltför tydliga. Deremot kan jag icke neka, att Ständerna äro oberättigade att utan Konungens bifall fråntaga ett eller flera Stånd deras privilegier, iben ingalunda att borttaga eller förändra en eller annan s. k. ordinarie skatt, hvilken grundlagen på intet ställe tillerkänner mera helgd, än hvarje annan afgäld. Talaren har vidare sagt, att om de ordinarie skatterna under en riksdag af R. St. afskaffades, och riksdagen droge så långt ut, att Konungen ansåge sig nödsakad åtskilja R. St., samt den förra bevillningen altså komme att oförändradt fortfara till näst påföljande riksdag, skulle, sedan ordinarie inkomsterna voro afskaflade, bevillningen nödvändigt blifva otillräcklig till bestridande af statsverkets oundgängliga behof. Jag kan icke så uppfatta grundlagens mening. Jag tror, att om Konungen, på sätt Frih. v.
Propos. belägger med ansvar utspridandet af lärosatser, som strida mot den evangeliska läran, då deremot i Utskits förslag, vid sista riksdagen, endast talades om sådana föredrag, som strida mot evangeliska lärans grundsanningar. Obestämdheten af ordet grundsanning, torde dock genast falla i ögonen. Den anmärktes äfven, då förslaget granskades i II. Domstolen, och denna anmärkn. bemötes i statsrådsprot. sålunda, att man med detta ord ansett sig kunna benämna sådana sanningar, om hvilka icke något tvifvel är, att lärarne äro ense. Jag hemställer hvad vinst eller hvilken större frihet med en sådan tolkning skulle uppstå genom detta ords tilläggande, och någon annan tolkning har jag icke hört uppgifvas. Det är vidare sagdt, att K. Mits Propos. är strängare än nu gällande lagstiftning, i det hänseende, att nu är föreskrifvet, det straffbestämmelserna för ifrågavide förbrytelse icke skola tillämpas förrän varningar 310 Den 19 Maj e. m. egt rum; hvaremot sådana varningar icke behöfva föregå, enligt K Men just för att införa något eqvivalent med denna varning, är det som K. M:t föreslaget i sin Propos., att sådant åtal icke må anställas med mindre än att vederb:de domkapitel tillåter det. Samma makt, som sålunda domkapitlet hittills egt att förhindra åtal för villfarande mening derigenom, att det underlåter gifva de formella varningsgrader, som äro föreskrifne, samma makt skulle nu tilldelas domkapitlet derigenom, att det egde undertrycka sådana åtal, som åklagaren skulle vilja anställa. Det har nemi. icke, såsom en talare här framställde, om jag fattade rätt, hittills berott på justitiekanslern att undertrycka åtal för villfarande meningar, utan det var endast i fråga om olaga sammankomster, der icke villfarande läror utspridas, som justitie-kansleren, enligt det gamla konventikel-plakatet, egde denna pröfning. Och de få åtal, som hittills blifvit anställde, torde sål. i främsta rummet böra tillskrifvas den omständighet, att domkapitel och själasörjare icke velat väcka sådana, och derför underlåtit att gifva officiella varningar.
De till indragning förut stälde Commisstons-Landtmätare-löner tillhopa 1,173 iH Landtmätare - Lönen i Drottningholms och Swarrsjö Att med detta ar uphöra och försvinna, ätfkillige löner och utgifter till ett sammanfagdl belopp af 1,209 n 10 Hwilka hufwndsakeligast bestå deruti, alt StatkUtffettct, pä goda grunder, trott sig. Uti SkarsWerketS närwarande belägenhet» bade böra och kunna minska de till Skogsafwitkringen i Wästerbotten, sann till Refoch Skatlläggttingö-kostnader, förut bestädde Summor. Iägeri - Staten. 80g ärs Ordinarie Stat uplager: Stak nptager: Jndeldl 1,255 2i 4 Oindeldt 1,107 Z - -^-2,422 2 k 7 Skillnaden bestar deruti, att pä Allmänna Indragnings - Staten bliswit flyttade till indragning och besparing wiv JunehqfwarenaS afgänq. Djur-Waktaren och desi Dräng wid Drottningholm och Swarrsfö , : 27 6 fl Djuroch Skogs-Waktaren pä Wisingsö: Jnveldt Z iZ lo Omdeldt y 21 is ; Hejderidare t östergöthlands Län 60 i Jägeri.Fiscal i Skaraborgs Län 16 52 __ Rdr 11 z 12 6 Hnrnwida denne Stat hel och hällen mä kunna indragas eller ock fortfara, derom är särkildt utlåtande afgifwit. Num - iZl4 Den 22 November. Nummer - Lotteriet.
Bonde-Ståndet fann för godt, antaga Välloflige Borgare-Ståndets inbjudning, medelst Prolocolls-Utdrag af för lid ne gårdag, att anmoda Rvpeditions-Vtskottet, all skyndsamt Besörja' Expedition af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med förslag lill Vexel-Lag, äfvensom att, under den återstående tiden af Riksdagen, föranstalta, att sist inom 3:dje dagen efter den, då förslag lill Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse blifvit Iros Riks-Stånden justerade, dessa skrifvelser, vederbörligen underskrifne, lill Kongl. Majit expedieras,. S. D„ Vid föredragning af Ilögloflige Ridderskapets och Adelns inbjudning, medelst Prolocolls-Utdrag af denna dag, fann Bonde-Ståndet för godt, att, med inbjudningens antagande, instämma i de få delar af Ridderskapets och Adelns, i anledning af ej mindre Stats-Utskottets Memorial, N:o 4:i4> förtydligande af Rikets Ständers beslut, angående garantie för Hypotheks-Föreningar, jemte förslag till hufvudgrunder för sådane Föreningar, än ock samma Utskotts i delta ämne afgifne Utlåtande, N:o 447, fattade beslut, i hvilka Bonde-Ståndet varit från Ridderskapet och Adelis; skiljaktigt.. 72 Trot. Från Högloft, liioi>ekskait.t och Adeln. S. D. Å nyo föredrogs och bifölls Banco Ut kottets elen a3 sisllidne April på bordet lagde Memorial, N:o i32, med hemställan, att Rikets Ständer, före deras åtskiljande, måtte lill Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna Stadgar och Reglemente för Bankens rörelse och förvaltning. S. D.
Stad dess en gång i laglig ordning vundna försäkran om åtnjutande hädanefter desamma bidrag af Landshöfdinge-Residence-huset, som delta i förre ägarens hand utgjort, och hvilken ei kunde sälja, likasom K. M:t och Kronan ej köpa det, med bättre rätt än han innehaft det; så måste jag reservera min från Höglofl. Utskottets fattade beslut i så måtto skiljaktiga tanka, sorn jig anser det rätta hade varit, att, efter denna speciella saks närmare utredande nu än vid förra Riksdagen, Höglo(l. Utskottet till R. H. St:r hemställt, alt i underd. skrifvelse till K. M:t förklara, det meningen af senaste R. Stus beslut ej kunde vara, att frånhända Nyköpings Stad en redan ägande rättighet, hvadan R. St:r äfven uti StatsRegleringen denna gång ville observera att medel till de utgifter häraf biefve en följd, ej skulle saknas. Hvad sedan angår den senare delen af Herr Löfvenii motion, eller om rättighet för Städerne i allmänhet att af Statsverket för Kronans i Stad egande Hus och Lägenheter erhålla bidrag till de af Fastigheter utgörande afgifter till Staden, så medgifver jag väl, att denna motion må anses ej vidare eller fullständigare utredd af motionairen än hvad de uti Motionens förra del förekomne nog utredde omständigheter dock synes något när vägleda; men ehuru Höglofl. Utskot - 96 Stats-Utskottets tet härmed ingalunda afsett att utestänga frågans framdeles upptagande och närmare utredande, hade jag dock önskat, att Höglofl. Utskottet, inom hvilket jag, under den längre discussion detta ämne föranledt, ej sport någon olik öfvertygelse om, mindre någon anmärkning emot, billigheten utaf den principe, att samfäldt a fördelar böra samfäldt bekostas j med några ord behagat uttrycka detta; likasom, enär utredningen af en sådan allmän fråga fordrar en närmare undersökning, än den som någon enskild Riksdagsman eller R. H. St:r äro i tillfälle lemna deråt, att Höglofl.
Utskottet finner det visserligen i allmänhet innebära en afvikelse från behörig form, att Konungens Nådiga Befallningar utfärdas på ett sätt, som kunde betaga dem gällande verkan till åtlydnad; Men l8o Constitutions-TJtskottets Betänkandert. dä ofvannämnde Handbref icke innefattar några nya stadganden i ämnet, utan blott en erinran om efterlefnaden i allmänhet af Kongl. Förordningen den 19 Februarii I811 samt om ännu subsisterande, redan förut, till förmån för vissa Makters undersåter, medgifna dispenser från samma Förordning, och då för öfrigt Hans Excellence Herr Grefve von Engeström härvid icke handlat i offentlig charactére af StatsMinister för Utrikes Ärendena, till hvars Departementmål af denna egenskap icke heller synas höra, saknar Utskottet tillräckliga skäl för Anmärknings-anledningens godkännande Stockholm den 21 Junii 1823. Ankom den 1 Julii 1Ö23* Memorial till Riksens Ständer, med hemställan om anslag af Tractamente för en Waktmästare. När åt ConstitutionsUtskottet, för dess sessioner, uppläts en del af KammarCollegii Rum, antog äfven Utskottet till sin uppa?- ning tvenne Collegii Vaktbetjenter. Då ConstitutionsUtskottets Betänkanden. 181 emedlertid blott en af dem blifvit till Riksdagstractamente anmäld och uppförd, men begge icke allenast förrättat verklig tjenst, utan ock befunnits hittills oumbärlige, får Utskottet vördsamligen hemställa att, för deras disposition, ett ytterligare Vaktmästare-tractamente måtte beviljas och anslås, från och med den 1 sistlidne Februarii till och med denna dag eller innevarande månads slut, hvarefter Utskottet hoppas blifva belåtet med en enda Vaktbetjent. Stockholm den 30 Junii 1823. Ankom den 16 Julii iQ25* Memorial till Riksens Ständer, med föresluende af ett nytt Moment vid slu~ tet af 68 Jf. Regerings Formen.
Qvinnorna pjunka för småsaker, kokettera med tårar och svimningar, äro ofta sentimentala och nervösa i hvardagslag, men huru ofta blifva icke dessa tårmilda, lättrörda varelser vid verkliga lidanden, vid grymma sorger hjeltinnor af mod och moralisk styrka, som med uppoffrande hänförelse visa en energi och en motståndskraft, hvilka uppehålla den prisade, starka mannens ofta vid första motgång svigtande mod. Astley var vek och fantastisk som en qvinna, men han egde icke qvinnans seghet och spänstighet, dess uthållighet och kraft. Med ett ord, han var ingenting mindre än en hjelte, vi hafva sagt det förr en gång, hvarken i romanen eller verkligheten. Han egde visserligen i hög grad detta skolpojkmod, som vågar lifvet för en förlorad boll eller ett äpple, men han saknade deremot det mod, som beherrskar och gör oss oberoende af verlden. Med sitt köns vanliga förtjenster och fel, förgylda af en viss lyftning i själen, en medfödd smak för det ädla och sköna, tillräcklig att göra honom älskvärd, men icke nog kraftig att bibehålla honom ren, var Astley kanhända för mycket inkonseqvent för att väcka ett djupare interesse, men man har tecknat honom sådan hans bild framstår på de gamla, gulnade blad, hvarifrån denna berättelse är hemtad. Det var nära middagen, då Astley kom tillbaka till byn, och han förvånades att se en mängd folk samlad framför värdshuset. Det var imellertid troligt, att den händelse, som satt hela slottets personal i bestörtning och oreda, äfven här verkat en naturlig uppståndelse. Han hade också knappt hunnit komma inom synhåll, innan han fick erfara, att mrs Banks’ naturliga misstankar spridt sig och gjort sig gällande; ty ljudet af hans eget namn, upprepadt med bönfallande röst af den lilla hr Meyerkopf, som midt i folkhopen skrek och pratade på en oredig blandning af engelska och tyska, nådde hans öra.