Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Det gör mig så ondt, — så ondt om dig!» svarade hon, »men jag kämpar verkligen emot så länge jag kan.» »Men hvarför är du egentligen dålig?» fortsatte han lika otåligt och satte sig, medan han oupphörligt slog med sin tunna promenadkäpp på halmmattan på golfvet. »Då vi gifte oss, var du alltid så frisk och blomstrande.» »Ja, det var då!» kom det nästan som en suck. »Och hvad har sedan händt, som så alldeles har tagit allt mod och all kraft ifrån dig?» frågade han och vände sig om emot henne. »Har du egentligen slitit eller släpat något vidare för min skull?» »Henrik!» bad hon. »Ja, jag förstår det verkligen inte», fortfor han häftigare. »Du har ju i allt haft din fria vilja, kunnat göra och låta bli hvad du önskade, — och jag, jag har då väl egentligen inte misshandlat dig?» Intet svar. »Får jag fråga dig, kan du på ditt samvete säga, att jag inte har varit god emot dig? — Nå, så svara mig då!» ropade han häftigt och steg upp. »Du håller inte af mig mer», kom det igen som en qväfd suck. Han gick fram och tillbaka på golfvet med händerna på ryggen och stannade slutligen framför henne. »Jag ville önska, att du en gång för alla ville upphöra med de der klagovisorna», sade han hårdt. »Jag håller af dig, som man håller af en god och präktig menniska, men ingen råder öfver sitt hjerta, och jag kan inte hjelpa, att jag inte älskar dig längre. Du sjelf måtte väl för länge sedan ha upptäckt, att vi två inte passa för hvarandra.» Hon betäckte hastigt sitt ansigte med båda händerna, som om hon fått ett slag, och utstötte ett svagt skri. Han gick bort och tog med hård hand hennes händer från ansigtet. »Inga scener, om jag får lof att be dig. — Jag vet ingenting obehagligare än hysteriska qvinnor. I ett nu hade hon hejdat tårarna. Hon satte sig upp med händerna i knäet, likblek i ansigtet. »Ser du, du kunde mycket väl beherska dig! Det behöfdes bara en liten viljeansträngning», sade han.
Men jag fritager mig sjelf från allt åliggande och all rätt att ingå i något bedömmande, antingen af ett Stånds eller en ledamots förfarande, och då jag ser saken från en sådan synpunkt, så hemställer jag till R. o. Ad., oni icke allt annat, utom Hr Silfvcrstolpes yttrande till prof., Den 7 Maj. f. m. 387 är helt och hållet öfverflödigt, oell om det icke vore lämpligt, att,^ nied undantag af detta yttrande, låta hela denna discussion utgå ur R. o. Adis prot. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilh.: Jag an haIler hlott att fa i prot. intaget, att jag instämmer i den protest, som Hr Silfverstolpe anfört. Gr. Mörner: Det är endast i anledning af den utaf Hr Riddh.secret. afgifna förklaring, som jag måste anhålla att ytterligare få tillägga några ord. Jag kan icke finna den nöjaktig; n|<Ju innan jag ingår i någon ytterligare undersökning derom, får jag först anhålla, alt Ridd.Secret. behagade upplysa, huruvida Hr Silfvcrstolpes yttrande blifvit anslaget till genomseende. Jag skulle icke tro att sådant plägar ske förr än alla yttranden, som blifvit afgifna i samma plenum, äro färdiga att anslås, oell det yttrande jag haft, har åtminstone ej ännu varit anslaget. Undert. RIdd.secret. upplyste, att något anslag icke skett derom att ifrågavar. yttrande, hvilket tillhörde ett till största delen ännu ouppsatt protocoll, hade blifvit uppsatt, utan dylika anslag gjordes först då ett prot. i sin helhet vöre färdigt lill justering. Gr. Mörner: Då alla yttranden på en gång anslås och linnas till genomseende, äga alla ledamöter, hvilka tagit del uti discussionen, tillfälle att af dessa yttranden erhålla kännedom. R. o. Adis ledamöter kunna då controllera huruvida samina yllrauden öfverensstämma med den uppfattning af de fällda orden, som hvarje ledamot särskildt gjort, så alt repliken står i något sammanhang med det, sorn derigenom skulle besvaras.
I sådan händelse får jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla, att desamma må varda upplästa, 1 anledning häraf upplästes Högvördige PresleStåndets och Välloflige JBorgareStåndets ProtocollsIJtdrag af den 10 och sistiidne Julii, hvaraf inharntades, att bemäjte Stånd beslutat, att hos Kongl. Maj.t borde i underdånighet hemställas,' det terminen för .Civile Embetsoch Tjenstemäns rätt, att Jaga afcked med bibehållande af sine Eone-förmåner oafkortade, måtte nedsättas från 70 till 65' års ålder, då, efter vid pass 40 års tjenstgöring, lagligt Bakarebetyg styrker deras sjukliga eller försvagade helsotillstånd. Herr Davchivardt, Magnus Georg: Jag anser det vara alldeles öfverflödigt, att ingå uti någon lång öfverläggning och bevisning om den allmänna nyttan och den ehskildta billigheten deraf, att såsom Presteoch BorgareStånden beslutit, Civile Embetsman efter 40 års tjenstgöring vid uppnådde 65 ars ålder, då deras sjuklighet elier försvagade helsotillstånd sätter dem ur tillfälle att besörja och sköta sina tjenSter, berättigas, att derifrån erhålla afsked med tillgodonjutande af sina löner såsom pension för deras öfriga lifstid; helst jag är Den 30 September e, m. 477 fullkomligt öfvertygad , att Ridderskapet och Adeln i detta beslut instämmer. Det är egenteligen i afseende på ordalagen uti de tvenne Ståndens beslut, jag anhåller få framställa en anmärkning. Enligt Protocolls-Utdragen hafva nemligen berriälte Stånd beslutat, det hos Kongl. skulle i underdånighet anjiållas, att Civile Embetsman vid 65 års ålder måtte få från tjensten afgå med bibehållande af full lön.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV:o 31. 7 aktiv medlem af frivillig skarpskytte-förening och företer skriftligt intyg af Öfverbefälhafvaren för den korps han tillhör, derom att den beväringsskyldige eger nödig färdighet i vapenföring, marsch och manöver m. m. samt förvärfvat den skjutfärdighet, som är bestämd i målskjutnings-instruktion för att rekryt i arméen skall kunna såsom soldat approberas, sådan beväringskarl må befrias från deltagande i första årets vapenöfningar, samt att enahanda befrielse må från andra årets bevärings-exercis ega rum, då den beväringsskyldige i behörig tid tili vederbörande Magistrat eller Kronobetjening ingifver
Föredrogos och lades till handlingarne SlatsUtskrs den 27 dennes på bordet lagda Utlåttn: JV2 330, i anledn. af återremiss å Betänk:l Jt? 301, ang:de väckt fråga om anslag till Baggens-Stäkets uprensning; och JY2 331, i anledn. af återremiss å Belänk:t A? 300, ang;de väckt fråga om anslag lill lazarettet i Lund. Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s den 27 dennes på bordet lagda Utlåt. J\l 332, i anledn. af väckte motioner om belöning åt Kapiten-mekanikus Sasse, för en af honom upfunnen vattendeslillerings-apparat. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, nedannämnde den 27 dennes på bordet lagde Utlåt, och Mern., nemi. från Stats-Utskottet: M 333, i anledn. af erhållne återremisser å Betänktt M 273, angtde dels K. M:s Nåd. Propos. i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckte motioner rörtde sättet för dylika anläggningars åstadkommande; M 334, i anledn. af återremisser å Utlåt. JVS 274, ang:de väckte motioner om slals-bidrag för jernvägs-anläggningar; Banko-Utskottet: M 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af RiksSttns beslut, i anledn. af Betänka JH 61, angtde förändrad organisation af Banko-verket. Den 31 Oktober. 1C9 Föredrogs ånyo BankoUlskts den 27 dennes på bordet lagda Mern. 75, i anledn. af erhållen återremiss af Utskts Mern. jn 62. Härvid förekom först och lades till handlingarne Utskts yltrande derom, att 4:de mom:t af dess förslag, i hvad angår 4:de klassens räkniogshafvare, hade förfallit.
I byggnadssättet hafva förändringar, som verkat till skogshesparing, icke blifvit i allmänhet vidtagne, utan har tvertom allmogens tilltagande håg att hygga högre och rymligare boningshus, som på vissa orter bestå af tvänne våningar, snarare bidragit att öka skogsåtgången, äfvensom den måste hafva blifvit ökad i och för årligen tillkomna nya bostäder. Nästan aila hus på landsbygden och de flesta i städerne byggas för öfrigt ännu vanligen af träd; dock har en början blifvit gjord med andra byggnadsämnens användande, nemligen slen, brändt och obrändt tegel samt kalkbruk, i Borås och synnerligast i Wenersborg, hvilket byggnadssätt vunnit efterföljd på ett eller annat ställe å landet och torde ytterligare sprida sig derstädes, sedan det blifvit medgifvet, att soldattorp och äfven byggnader å mililiag-bosläilen få af slika skogsbesparande malerialier uppföras. Stängseln verkställes ännu i allmänhet på skogens bekostnad; dock har bruket af stenmur omkring egorne, äfvensom något af jordvallar, i senare tider tilltagit och jemväl bland allmogen vunnit efterföljare. Någon ingripande reform i dessa afseenden lärer icke kunna förväntas, innan bristen på skogseffekter blifvit så tryckande, att den dertill tvingar. d) Bergsrörelse. Större och rikhaltiga jernmalmsgrufvor finnas icke inom Elfsborgs Län; men på Dahlsland fortfara Billingsforss Bruksegare att för masugnen derstädes begagna malmfyndighelerne i kringliggande orter, hvilka dock icke äro Ijeniiga för tackjernsblåsning utan tillsatts af annan bättre malm. — Vid denna, den enda masugn i Länet, har blifvit tillverkadt: Femar s-ber iiltelse frän Elfsborgs Län. 3 18 Tackjern. Gjutgods.
Män, har säker anledning förwänta åtskilliga wiatiga Resultater, som ofelbart komma att sördelagtigt werka till en ymnigare Saltbitter-fangst, genom jordens behöriga wahl och tillblandning, Saltbikter, Ladornas förmånligare inrättningar, och Sim deri - förrättningens ordenteligare behandlingssätt, samt, såsom en fölgd deraf, äfwen leda till besparing af bade tid, arbete och bränsle af flere handa stag, tror Utffottet att denna handtering icke allenast bör såsom en pligt aläggas, utan äfwen uppmuntras, synnerligen i stort, Häradseller Socknewis, genom antingen Jnnewanarnes astvciationer, eller ock genom enskiltas anläggningar under Entreprenad och med full. ansvarighet samt säkerhet för fullgörandet Den is Julik. >82; af de Corporationers lefwereringsstyldighet, som med Entreprenören contraheras. Med godkännande af den ej bestridde grundfatts, att alla Medborgare aga lika rätt till förswar, följer äfwen den Reciproqua förbindelse för alla Medboras-Closter, att gemensamt bidraga dertill, pch da Utffottet icke kunnat winna någon upplysning, akt Stadernes Jnnewanare genom särstilte eller allmänna Privilegier eller Resolutioner warit eller aro mera än Landtmänncn sritagne fran den allmänna skyldigheten att bidraga till erhållande af RiketS Saltbitter-behof, utan det twärtom ar i mannaminne, det Saltbitter Sjuderi blifwit utöfwadt i åtskilligt Rikets Städer och Jorden under Uthusen i deste Städer dertill anwänd, har Utffottet icke funnit något hinder, att ju Städernes Jnnewanare jemwäl k någon mohn böra bidraga till delta ändamål.
I denna tariff har jag icke föreslagit någon förhöjning af bevillningen för de minsta enkla redskapen, som i allmänhet begagnas endast till husbehof. Ehuru det rätta vore att ålägga lika bevillning för all enkel redskap från och med 23 till 90 kannor, har jag, som icke vågat påräkna bifall till ett sådant förslag, progressivt höjt bevillningen vid hvarje högre kannerum intill 30 kannors panna. Beskattningen efter denna min tariff skulle då utgöra för hvarje kanna bränvin, som kan tillverkas med en 10 k:rs panna knappt 1V2 r:st.; med en 20 k:rs dito 3 r:st.; en 30 k:rs dito cirka 6 r:st., och slutligen med en 30 k:rs panna 1 sk. b:ko, under förutsättning, att en enkel panna icke skulle medhinna mer, än 16 gånger sin rymd i månaden, hvilket bestämdt är mindre, än med sådan redskap kan afverkas. Då redskap, större än 30 kannor, iiro oemotsägligen mindre fördelaktiga, har jag icke funnit något skäl att progressivt öka bevillnings-afgiften för den. För redskap i 2:dra klassen för eld, har jag uträknat afgiften lika med den, som skulle erläggas för 33Va procent större enkel redskap, och detta är redan väl högt. För redskap, som drifves med ånga, är, med afseende åden afverkning, som för närvarande med dem öfver hufvud medhinnes, afgiften beräknad till 1 sk. 4 r:st. kannan af det bränvin med dem tillverkas. Öfver hufvud, säger jag, ty det är bekant att åtskilliga redskap redan finnas, med hvilka en högre afverkning åstadkommes; men deremot torde med de flesta afverkningen stanna vid ett lägre belopp. 3:te klassens redskap är ett oting, för hvilket numera ingen lärer anmäla Bcvillnings-, Lagsami Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Ullålande, Ar:o 2. 23 sig att erlägga skatt. Den borde utgå ur tariffen; men då dess qvarstående ej skadar någon, har jag såsom gärd åt fördomen äfven trott mig böra upp taga den.
Med anledning af öfverskriften kunde » gubben vinter » lätt bli ' misstänkt för att ha ' lagt embargo på de flesta af mina älsklingar, och det vill jag visst icke att någon skall tro, ty — med få undantag hafva de alla förblifvit vid lif. Å andra sidan torde förUr notisboken * ' Kronprinsessan afreste, enligt hvad ett från Venedig ingånget telegram meddelar, i tisdags till Pallauza vid Lago Maggiore för att som i dag inträffa i Karlsruhe. Kronprinsessans hälsotillstånd är fortfarande godt. * Primus-spiseln. Den för sitt världsberömda fotogenkök » Primus » väl kända firman B. A. Hjorth &amp; G:o har i dagarne utsläppt i marknaden en s. k. » Primus » - spisel, hvilken torde blifva en välkommen nyhet för hvarje sparsam husmoder, i synnerhet nu då fotogenen stigit så betydligt i pris, ty medels användande af denna spis kan, med begagnande af endast ett » Primus » - kök o c h utan ökad fotogenförbrukning, ' kokning samtidigt företagas i 3 kärl. * » Våra dåliga tänder » utgöra förvisso elt tema, som ofta är ägnadt att inge bekymmer, icke minst hos damerna. Af synnerligt intresse bör det därför vara för vår vidsträckta läsekrets att taga del af den lilla broschyr i den icke oviktiga frågan, som medföljer detta nummer af Idun, o c h hvilken vi så mycket hellre kunna rekommendera till genomläsande o c h efterföljd, som densamma har till författare en så erfaren fackman som tandläkaren d:r A. Lenhardtson. Det nyaste tålamodsspelet heter » Hjärlats hemlighet » o c h torde bli ett lämpligt tidsfördrif under sommaren. IDUN 1895 Teater och. musik. Kungl. operan. Det tredje partiet, hvari hr Götse uppträdde som gäst härstädes, var som Faust i Gouuods opera af samma namn, hvilken uppfördes i måndags. Delta uppträdande var egentligen som helhet betraktadt hvarken bättre elller sämre än de båda föregående. Visserligen lyckades sångaran ganska bra i första akten samt med fjärde aktens dryckesvisa och i trion mellan Faust, Mefistofeles och Valentin, hufvudsakligen på de ställen, där han fick forcera sin röst.
maj:t två gånger lämnat understöd åt författarinnor, hvardera gången med 500 kronor, nämligen dels 1888 åt fru Victoria Benedictsson, född Bruzelius (signatur: » Ernst Ahlgren ») och dels 1891 åt fru Josephine Wettergrund, född Kjellberg (signatur: » Lea »). Den förras förtidiga och sorgliga bortgång, som bröt en ovanligt lofvande författarebana redan året efter det akademiens utmärkelse hunnit henne, minnas alltför väl alla vännerna af » Fru Mari arine. » Äfven där satte akademien, men nu utan att ana det, » en ros vid grafvens rand ». Fru Wettergrund, allas vår Lea, af hvars täcka och glada penna vi senast denna jul sett några nya prof, vore värd sitt eget kapitel; men det är ju redan af annan haDd skrifvet i Idun. * * * » Nlå, är detta allt? » utropar nu kanske en läsarinna. » Skulle akademien ha förbigått det största kvinnliga snille, som lefvat i vårt land efter 1786, hon, hvars dikter vi ännu i dag läsa med samma förtjusning, som våra mormödrar läste dem för hundra år sedan — vår odödliga Anna Maria Lenngren? » Nej, visserligen icke. Men som hon ej faller under någon af de angifna kategorierna — pristagerskornas eller de utom täflingen prisbelöntas — så hafva vi ej ännu fått tillfälle omtala henne. Ty det är alldeles särskilda hedersbetygelser, akademien ägnat henne — hedersbetygelser, som icke sammanfalla med dem, någon annan författarinna åtnjutit från samma håll. Att vår snillrikaste skaldinna också var vår blygsammaste, känna vi af literaturhistorien. Bland de täflande i akademien syntes hon ej; sina bästa dikter, dessa mästerstycken af bestående värde, har hon skrifvit anonymt i den af hennes man redigerade tidningen » Stockholmsposten », och till att samla och utgifva dessa dikter kunde hon aldrig förmås. Först efter hennes död utkommo de under den anspråkslösa titeln » skaldeförsök ».
För det fot-artilleri som organiseras, är bättre att artilleri-regttena, så väl för årliga exercisen, som för faltcommenderiog, lemna befäl, än att särskildt befäl derför inom orten utses; emedan befälet behöfver en öfning och kännedom af vapnets framsteg m. m., sorn endast vid artilleri-reg:te vanligen i längden blir föråldrad t. Att yngre befäl ur infanteriet, sorn för yrket äga håg och fallenhet, tjenst 1 r" 1 .:ii 5 1 |„ sorn endast vid artilleri-regrtena kan vinnas, och emedan befälet vid små corpser löråldradt. Att yngre befäl ur infanteriet, sorn lö ^ göra vid fot-artilleriets årliga ökningar, är nödvändigt, på det befS] ej må ^knas. och Fot-artilleri borde inom vore det väl om geViie-trupper äfven danades, hållas *). districten snarligen organiseras, samt ^‘.iV stöUeri, der större läger böra hållas *). hvilket allt lätteligen kunde ske, atmin*. ^ ‘ . j emedan hästar för dem borde anskaffas. 3:o. Extra roterls-nummer, 3,38b, a* ' o Då karlar antagas, ingå de till ökande af bataljon n „ 1 a. *) Anm. Vår armée är för närvar. i ,lnad af -enieeller ingenieur-trnpper, pontnnnierer sapörer och minorer. Dessa . 1 saKnau s — .t r e .o ... Un vore fullkornheen r.f - «■ iui iiarvar, i saivnau «> „ , trupper mäste nödvändigt danas i fredstid; åtminstone borde en mindre stam deraf finnas, hvilken vore fullkomligen öfvad i alla dessa corpser tillhörande befattningar. Denna slam horde varn värfvad, och i fredstid tjenstgöra vid fäslningsbyggnaderna, hvilka derigenom alltid hade tillgång på val öfvnde arbetare och förgångsman, mindre kostsamma än de private arbetare, som nu måste antagas.
Jag tillstyrker således, att pannorna mätas till halsens början, med afdrag af det i nu gällande författningar bestämda kokrum, äfven oberäknadt, hvad som inrymmes uti urtappnings-röret; ty hvarföre skall man åläggas betala för det kannerum man icke utan förlust kan begagna; — man bör åsyfta att förekomma missbruken, menick* betunga det loiliga och rigtiga.” ”Jag har äfven tillstyrkt, att mäskvärmaren icke må öfverstiga mer än femtedelen af pannans rymd, och aldrig af eld beröras.” ”Jag har uti mitt, till Höglofl. Utskotten, ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adelil, remitterade memorial, begärt ett förtydligande af ordet Bolstad, hvad dermed menas; ty om en by innehåller t. ex. 8 hela hemman, klufna t. ex. uti \ mantal, med serskild åbo på hvarje, så vore en sådan by berättigad, att på hvar £ begagna en panna af t. ex. 15 kannor, sorn gör på liela byen 48° kannor. — Men om det förslag, som Utskotten uppgifvit, skulle antagas, finge icke på hela bolstaden begagnas mer än go kannors pannerymd, hvilket icke kan vara meningen, och hvilket har vållat, enligt nu gällande författningar, mycket bråk och oreda.— Jag anhåller således att delta blir förtydligadt.” 3o Bevilln.- och Occon.~Utsk. Betänkande N.o 3. ”Utskotten hafva föreslagit, att 1834 års taxeringsvärde å jorden skulle ligga till grund för rättigheten att utöfva bränvins-Kränningen.— Jag bestrider delta, och får vördsamt påminna, alt, uti de provincer, som hafva ett lörmonligt läge, relativt lill nästan enda afsättningsorten Stockholm, egendomsegare uppdrifvit egendomarnes värde, vid taxeringarne, till det allra högsta möjliga, och till den grad, att det ofta är ganska svårt att få sälja dem till taxerings-värdet.—•
Deremot kan jag lätt inse, hvarför Utskottet ej fordrat skrifoch räknekonst af allmogen, som eger eller innehafver största delen af den »särskildt skattlagda jorden» samt de flesta småbrännerierna. Slutligen torde vid granskning af detta moments redaktion ej böra lemnäs alldeles oanmärkt: dels, att, om deri nyttjade ord: »på landet och i stad», till komne egentligen med afseende å äldre lagstiftningen, hade kunnat, utan att sådant orsakat missförstånd, gerna uteslutas, enär tillverkningen måste ske antingen »på landet eller i stad», och icke något onödigt ord bör sättas i lagtext, hvars prydnad och kraft bestå i korthet och noggrannhet: dels ock, att, om ordalydelsen skulle strängt (strictissime) följas, någon kunde ifrågasätta, huruvida man »är, enligt Fabriksoch Ilandtverks-Ordningen af deri 22 December 1846, till fabriksröreises idkande berättigade, innan man erhållit ett af de två i den författningens 24 § omförmälda bevis, med tillstånd att idka någon i nämnda paragraf åsyftad rörelse. Bil. M 2 lill Särsk. (Jtsk. Bet. M 8. Och en skämtsam granskare skulle alltså kunna påstå, att endast den, som redan fått tillstånd att idka annan fabriksrörelse, vore behörig söka tillåtelse att bränvin tillverka, utan att ega eller innehafva särskildt skattlagd jord. Utskottet hade genom provisoriskt beslut från rättigheten att tillverka bränvin uteslutit nalia civila, ecklesiastika och militära embetsoch tjenstemän, städernas betjente» etc.
(Dels ändring af 5 §. 8 mom. io och n pp., dels nytt förslag.) 2:0 Justitieombudsmannen äge, efter erhållen underrättelse att sådant mål till öfverläggning i Högsta Domstolen förekommer, dervid ti 1 Istiidesvara; hvarefter han bör Högsta Domstolens Protocoll och Utslag i qvar stadsmålet - Bil, till (jöftilitrUlsiiS Memorial, fhö 5t, ^3 Stadsmålet genast till trycket befordra, på allmän bekostnad, i händelse enskilt förläggare ej erhållas skulle. (Se 5 §. 8 mörn. x3 p.J §• 22!. i:o Angripes, i tryckt Skr ift, enskilt person, och det ej skei’ i öch för hans Embete, derå må éj amian än ratter målsägande kära, ej heller allmän Åklagare sådant någonsin i sitt käromål uptaga. Målsägandéh vare likväl öppet att hos Justitias-Canzlern begära biträde i rättegången af Kronans Ombud, och ankomme dét på Justitiae-Canzlerhs eget ompröfvandé att härtill bifall lemna; Men icke må sådaht Ombuds frånvaro uppehålla målets laglikmäliga handläggning. (Se 5 §, ii rnoin. i och 2 fp.) 2:0 Enskilt persons åklagan behandlas, i alla delar, efter det Rättegångssätt denna och allmän Lag föreskrifva; Dock äge Under-Rätt, vid sådana enskilta tvister, att, utan inhemtadt yttrande af Hof-Canzlern eller hans Ombud, qvarstadsfrågor uptaga och deri meddela Utslag, hvaröfver Parterna lcunna i laga ordning hos Hof-Rätt anföra besvär, i hvilket fall qvarstaden ej må verkställas; Men rättegången fortsattes oafbrutet, Bi/t, till H,~St, Pr o t. 1828 Och 1829, 3 Sami. 2%;dra fiiift 5 34 Bil. till 'Constit.-'Utslits Memorial, N:o 5i, oell ranSakliingen varde, så fort den hunnit afslutas, lii! Iiof-Rätten insänd.