Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fins något i min karaktär af undantagsmenniska, trycker jag den prägeln på dig, skall den icke svara mot den ställning ditt eget lif bereder dig, det skall då vara någonting falskt pålappadt, som endast skall göra dig half, oduglig och olycklig. Förstår du mig?” Ja, hon förstod. Men det var egendomligt med det vi sedan talade om religion. Hennes begär att tränga fram, att utforska min ställning. Alltid äro fruntimmer på det sättet! Och så min fruktan att taga något ifrån henne, som hon kunde ha behof af på sin ståndpunkt. Hörby d. 18 Mars 86. Herr G -g N.283 Tack för ert bref. Jag vill ej att det skall ligga obesvaradt då ni reser på er italienska tur, men aldrig har jag skrifvit till er med så liten håg som nu. Felet är mitt, jag skyndar att säga er det, och så fort jag afsändt mitt sista fatala bref till er, visste jag att jag begått den dumheten att slå dörren igen midt för näsan på en för mig mycket angenäm bekantskap. Så mycket kände jag mig sjelf. Jag hade varit allt för uppriktig, krupit allt för långt fram ur mitt skal; den nödvändiga reaktionen måste nu bli, att jag dubbelt hårdt krymper mig in i det igen. Det pinar mig på ett alldeles egendomligt sätt, men – que faire? Det sagda kan icke bli osagdt, och jag har talat för mycket om mina personliga förhållanden för att kunna slå in i den allmänt literära tonen, och vår bekantskap är allt för allmänt literär för att jag skall kunna slå in i en öppet personlig ton. Ni är psykolog, derför förstår ni ju detta, och tror icke att det ligger något annat under? Det är mitt eget bref till er, icke ert till mig, som kastat mig in i denna stämning. Men nu, när jag ännu en gång läser igenom ert bref, måste jag svara på ett par af dess punkter, som äro allt för intressanta att helt hoppas öfver.
Någon pligt alt försörja hädangångna Furstliga personers efterlemnade hofbetjening kan aldrig tillhöra Slaten. StalsUlsk. har också sjelf uttryckligen erkänt sanningen af denna grundsats, som härflyler af sakens egen natur. Pension är en vedergällning, men begreppet om vedergällning förutsätter Ijeitster, dels såsom gjorda, dels såsom mottagna. Om således en rättighet (vare sig juridisk eller moralisk) finnes, att utöfver de fördelar, som tjenslen under sin utöfning medför, någon ytterligare godtgörelse bör lemnäs, så är del äfven ganska klart hvar den motsvarande skyldigheten måste sökas. Det förevar, ämnet sönderfaller således naturligen oell enkelt i följande frågor: Hvem har åtnjutit de tjenster, för hvilka pensioner begäras? är det Staten? Hvem har bestämt antalet af de tjenstemän, för hvilka pensioner begäras? iir det Staten? Hvem har bestämt beloppet af de löneförmåner, hvarefter de begärda pensionerna beräknats? är det Staten? Den som för sig besvarat dessa frågor, kommer lätt till ett omdöme i hufvudsaken, oell della omdöme bar hos mig icke fört lill samma resultat, som hos StalsUlsk. .hvilket erkänner grundsatsen, men förnekar tillämpningen. Hvad som vidare mäste tagas i betraktande, är beloppet och fördelningen af de begärda pensionerna. Oaktadt jag bär afhälter mig ifrån att närmare motivera min mening, mäste jag likviil öppet förklara, att denna reglering icke synes mig fullt öfverensstämma, hvarken med nödig sparsamhet, eller med de uppgifna grunderna. Jag bör dock tillägga, ali. denna åsigt grundar sig pä uppgifter, som möjligen kunna vara oriktiga, enär StatsUtsk. icke behagat meddela de aulhentika handlingarna. Denna uraktlåtenhet å Utsk:s sida, som lemmar saken i eli alldeles ofullständigt och outredt skick, utgör mitt tredje skäl att ogilla förslaget.
Utskottet behagade nu härmed jämföra andan af det Förslag jag upgifwit til en sä kallad Riksens Ständers och Husbällnrnkrs-Serednlnc;: jag förmodar at den stall finnas aldeles enlig med mitt längesedan i tryck kungjorda yttrande, och wägar hoppas, at detta yttrande angifwer de mest lösliga, och icke ens pä något sätt bakstuga afsigter. Jag har upgifwit hufwud-ändamälet wara allmänna opinionsn.8 uplysande och beredande. Jag tror at hwgrje ofullkomlig Stats-inrättning mäste pä et revolutionLirt sätt sönderbrytas, om den ej fär smäningom förbättras. Dä en olycklig erfarenhet alltid nog känbart meddelar kunskapen om bristerna, tror jag ock at Statens wäl fordrar Medborgarnes beständiga upmärksamhet pä sättet at afhjelpa besia brister: det fordrar at hjelpsmed len bertil uptäckas och upgifwas: och det fordrar mer, at Nationen genom egen pröfning sär öfwertygelse om besia hjelpemedels nytta och riktighet. Sä danas et allmänt tänkesätt, och endast detta allmänna tankesätt werkställer förbättringarne, utan sönderbrytande af Staten. Gä en motsatt wäg; lät ingen upmärksamhet spännas pä Statens Grund - 364 Den 2 Junk. Författningar: eller lät äfwen et litet antal Wise monopolist betrakta och uttänka förbättringsmedlen: bjud sedan dessa, äfwen högst fullkomligt uttänkta medel, helt twärt til Nationens antagande; Hon stall afflä dem: wälj äter at päföra Nationen dem genom öfwerrumpling eller wäld; Hon stall blifwa förbättringarnas uppenbara fiende. Jag anser säledes de allmänna tänkesättens oafbrutna uplysande för den förnämsta trollkraften til Stats - Författningars uprätthällande och forb^itii^g. den fullkomligaste stulle thi) förutan ej bära sig: och den bristfällige stulle nodwändigt blifwa det ännu mer.
Småland~, alla föga afvikande från den öfverlemning som ofvan meddelas. I en af dem saknas inledningen, huru styf-modern satte sina döttrar på brunns-karet att spinna; i den andra förbigås de prof, hvilka mat-modern föresatte sina ladugårds-pigor; i den tredje omtalas tvänne skrin, ett svart och ett rödt, och när kattorna följa käring-dottern uppå loftet, ropa de ideligen: »Tag det röda! Tag det röda!» o. s. v. Slutet är som ofvan. 2. I en femte uppteckning ifrån ~S. Småland~ inledes sagan med en berättelse, huru styf-dottern hela långa vintern fick sitta ute på brunns-karet, och litet kläder hade hon, så att hon frös och grät. Då hände sig en dag, att en klar tår tillrade ned i brunnen. Straxt kom der upp en gädda, och frågade hvarföre hon grät så. Flickan förtäljde allt som det var. Då sade gäddan: »om du vill följa mig, skall du få det bättre.» Flickan gick så ned i brunnen, erhöll tjenst i undre verlden, och kom slutligen hem med det svarta skrinet fullt af dyrbarheter. Nu skulle käringens dotter ut och spinna på brunns-karet; men hon hade varma kläder, att hon slapp frysa; också hade hon rätt svårt att ändteligen tvinga fram en tår. Straxt kom gäddan åter upp i vatten-brynet, och förde flickan med sig till undre verlden, hvarest hon fick tjenst. Men käring-dottern var lika elak som styf-dottern varit god och beskedlig, och kom slutligen hem med det röda skrinet, hvarutur flög eld, som brände upp hela gården. Enligt en uppteckning ifrån ~Skåne~, var den elaka styfmodern en drottning som kallades »drottning Resi». När styfdottern blifvit skuffad i brunnen, kom hon först till en grind. Då bad grinden: »kära jungfru, slå inte hårdt i mig gamla grind!» Dernäst kom hon till kon. Sedan till apeln. Tätt invid apeln porlade en liten källa fram i gräset.
» Saxon », Norrlänningens redaktör J. Lindström, hade skurit sitt skägg och hår hyfsadt nog sedan sist, men var lika vattenhaltig, jargon-radikal och gladlynt som någonsin. Och nämna vi nu den flärdfrie hr Axelsson från Norrköpings Tidningar, den korrekt engelskt stele, ståtlige hr Hoflund från Helsingborgs Dagblad, hr Hjalmar Pettersson, välmående och treflig redaktör för Barometern, allas vår vän » Puck » i Smålands Allehanda, den godmodige, fine och behaglige R. Björkman, samt hr Struve från Sundsvall, hvilkens nu af sjukdom något mattade, glänsande vältalighet och egendomliga idealist-radikalism vi hafva i kärt minne från stockholmsmötet, så torde vi hafva för våra läsare efter förmåga presenterat de af landsortens tidningsmän, hvilka i ett eller annat afseende intogo de mera bemärkta platserna vid 10: de allmänna publicistmötet i Göteborg. Om stockholmarnes personligheter yttra vi oss icke. Vi äro för goda vänner för att vilja säga något elakt och att bara skrifva artigheter lämpar sig icke för vår naturel. Gunnar Hagersto / pe.Köpenhamnska kapplöpningar. Vid Köpenhamn hällas tvä slags kapplöpningar, till traf-sportens främjande flere gänger om året och till den ttdla hlst-afvelns främjande en gång om året. Af dessa syften omfatta » trafsportens befordrande icke med någon förkärlek af det finare publikum, och dess tftflingar anses hvarken fashionabla eller roande. Det första derför, att som bekant det i hela verlden icke mmes så fashionabelt att se en häst trafva som att se den springa i karriére, det andra derför, att det heller icke är roligt att alltid se samma hä9tar trafva, och på Köpenhamns trafbana trafra aldrig andra än de samma. Fastän det sålunda under årens lopp måste sy oas temligen afgjordt, hvilka af desaa outtröttliga djur som trafva bäst, komma likväl deras kuskar hvarenda gång i lufven på hvarandra om priset, privata nachspiel, som göra obehagligt intryck på församlingen, som väntar på sina Odds och vill hem.
Förordningsr, ne, den i z Junii i8»s och den 28:de Zunii 1798, §. ro ina winna större fullständighet, är den ytterligare forcikrift btstmen, akt om någon, som under förpantning innehafwer, fast Egendom, till hwars inlösen wiff tid ej ar i Pantebrefwet utsatt, anniäler h.s Domstolen, hwarunder Egendomen lyder, att Pant-agaren eller hans rätts innehafware, ever doras wistelse-vtt ej aro af honom kände, stall Do, ma. en aga förordna, om en sadan anmälans införande wenne sänger, sä wal i Rikets Allmänna, som Hamomger Tidning, med föreläggande alt em sälden ej inom ett är, ester den sista i berörde Tid, nin - Den 6 Julik. re ningar införde Kungörelse betalas, kommer Egendomen att nppbjudaS och dermed förfaras pä fält os, wannämnde Lagens rum och Kongl. Förordningar utstaka; Hwaremot känd Pant ägare bör, enligt åberopade förra Stadgande», tillsägas, och este? derom företedt bervie, Lagfarten för sig ga, i händelse Egendomen ej blifwit inlöst. Af desie Stadgande» synes böra följa, att all förpantning af fast Egendom ester Maji mänad i8lc> är afstaffad; Men sä will man ej uti allmänhet taga meningen, af den orsak, all uti Niksdags, Befluket, ej är nämndt Tillen Pant som uti i Cap. i tz. Jorda-Balken »ämnes, der frägan är om Laga Fäng ä Jord, Hus och Grund a Landet och ! Staden, hwaruti äfwen stär anfördt. Femte äp Pant, om den lagligen pantsatt och förstånden är. Jag önstar, alt denna omständighet blefwe förklarad , sä alt ef nägon kunde mistaga sig pä rätta meningen deraf.
Beträffande beskaffenheten af krono-arbetskarlars och fångars sysselsättning, gifva Fångvårds-styrelsens berättelser vid handeni; att under revisions-åren, likasom under föregående år, af Krono-arbets-korpsen lista kompaniet varit, emot stadgad ersättning, sysselsatt med arbete vid Strömsholms nya kanal, 2:dra, 3:dje och 4:de kompanierna, utan ersättning, med fästnings-byggnads-arbete vid Carlsborg, 5:te kompaniet dels, utan ersättning, med fortifikations-arbete å Kungsholms fästning, dels, emot dagsverks-afgift, med arbete å Flottans varf i Carlskrona, samt 9:de och 10:de kompanierna, utan afgift, med arbete å Waxholms fästnings-byggnad, hvarförutom, emot slutet af år 1853, ett krono-arbets-kompani blifvit uppsatt å Enholmen, utanför Slitö på Gottland, för att der sysselsättas med befästnings-arbeten; att åter för fångarne i länsoch krono-fängelserna någon bestämd och ordnad sysselsättning ej kunnat införas; men att deremot vid straff-och arbets-fängelserna på Långholmen, i Malmö, Warberg och Landskrona, å Norrmalm i hufvudstaden samt i Norrköping och Götheborg fångarne sysselsatts dels, och hufvudsakligen, med tillverkning af de för fångvårdens behof erforderliga beklädnadsoch sängklädes-persedlar samt materialier, dels ock med stenhuggning, sömnadsoch väfnads-arbeten för offentliga myndigheters och enskilda personers räkning, samt att fångarne uti straff-fängelset i Carlskrona varit sysselsatte vid Flottans varf derstädes och fångarne uti straff-fängelserna å Carlsten, i Christianstad och å Nv-Fllfsborg haft arbete, för så vidt sådant varit att tillgå, för Fortifikationens, Artilleriets och Kommendantskapets räkning å dessa ställen.
Göta eif, som genomskär en del af Inlands och Göteborgs fögderier och som två mil ofvanför utloppet bildar tvenne, ön Hisingen omgifvande, grenar, hvaraf den ena utlöper vid Ny-Elfsborg i Riföfjorden, och den andra, kallad Nordre eif, i Elfvefjorden; Mölndals ström och Säfve-än, som, med upprinnelse från Elfsborgs län, leda sig, den förra öfver Mölndal, der den bildar ett större fall, genom Göteborgs stad, och den senare genom Partilleds socken, samt begge utfalla i Göta eif; Uddevalla-än eller, såsom den vid lånegränsen kallas, Ris-ån, som har sin upprinnelse inom Forshälla socken, afleder Örsjöns vatten och utfaller vid Uddevalla; örekils-elfven, som, kommande från Dalsland, genomlöper Sunnervikens fögderi och nedanom Qvistrum utfaller i Gullmarsfj orden; Wettelandaeller Kollekinds-än, som upprinner ur en mängd små sjöar och mossar på Löfveråsoch Tormåseröds-fjellen samt har sitt utlopp genom Strömstadsvattnet vid Strömstad; Kynne-elf, som gifver utlopp åt de på Dalslandsgränsen belägne Kornsjöarne och, efter en sänkning af omkring 140 fot på en mil, utfaller i Bullaresjön; Idejloden, som till en del genomskär Norrvikens fögderi och utlöper i hafvet norr om Strömstad; — äfvensom följande insjöar, nemligen: Landvetter ssjön, Rådasjön, Stensjön och Dillsjön, belägne i Göteborgs fögderi; Stora Hällungen om 1,270 tunnland och Örsjön om 2,300 tunnland, i Inlands fögderi; Grindbys, Kollungeröds och Röds sjöar, af omkring 1 mils längd hvardera, i Oroust och Tjörns fögderi' Kärnsjön, med en vidd af 1,400 tunnland i Sunnervikens fögderi; samt Norra och Södra Bullaresjöarne, den förra vid pass 1,386 och den senare 2,310 tunnland, i Norrvikensfögderi.
Ytterligare Utlåtande, IV 5. s i3o — i35, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1088, af PresteStåndet, IX s 1095, förkast, och ett eget beslut fattadt af BorgareStåndet, IX s 1097, biträdt af BondeStåndet, IX s 1121. Anmälan om RiksStåndens olika beslut, IV 5. s 889 — 895, bif. af PresteStåndet, IX 3. s i3o. BondeSlåndets beslut, IX 3. 167» bitr. af BorgareStåndet, IX 3. Anmälan gillad af Adeln, IX 3. s 210. Memorial med hänskjutning af frågan till Constit. Utskottets afgörande, IV 6. s 228, 229, bif. af Adeln, IX 3. s 229, af BondeStåndet, IX 3. s 241, af PresteStåndet, IX 3. Constit. Utskottets Betänkande, III s 34i, 342» lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 4io, af BorgareStåndet, IX 3. s 427- Brefvet, angående yrkad ändring af Kongl., den i4 April 1791, om Landtmätare. Lagocli Ekon. Utskottens Betänkande, VII 2. s 1102—1106, bif. af PresteStåndet, IX s 928, återrem. af BondeStåndet, IX s 989. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 1. s 228, 229, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3. Underd. Brister i Rikets StatsFörvaltning, XI s 19 — 21. Bro-afgifter. Se Parm-afgifter, om upphörande af. — om uppförande j å allmän bekostuad af en, vid Sigtuna. StalsUtskottets Betänkande, IY i.
KöiMeteorologiska Observasärskilda orter inom Ui Vitlerliets-, Historieoell Antiqvi Nuvärande anslaget T i 1 i k 0 111111 e r: Lönelillökning åt Riks-antiFör samlingarnes ökande . För samling, ordnande o, vård At Vaktbeljeningen Fria Konsternas Akademi. Nuvarande beloppet hvaraf till utrikes rese-sti8, 000 R:dr Rant. ReserT i I I k 0 in m e r : Till Löneförbättringar 111. m. deinien o inköp af Svenska, i rådet bosatte konstnärers Musikaliska Akademien. Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning. Naturhistoriska Riks-Museum. Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning; Institutet för Blinda och Döf Nuvarande anslaget Tillkommer: Förhöjning . Fattigvården i Stockholm och Nuvarande anslaget: Penningar: olorändradt. Indelta Räntor efter markeförstag. Värde, enligt 1855 års Förhöjning i detta värde. Hör lill Slats-Ulsk:s, år 1857, Uti. IV:o 168. 25 Transport 3,900: — Ikoners anställande å ki‘t 0,000: — tets-Akadeinien. Förslag tili blifvande Riks-Stat. Penningar, i Riksmynt, i Indelta Räntor, enligt markegång i på förslag. ! Matt. S p a n in å I. Indelt, på förslag. R:dr. 569,663 Qindell. Mått. | Värde förj slagsvis å j 2 R:dr kub. foten. Summa. Riksmynt. Kuli. f. 24,592 k.! St. Hör till Stats-Utsk;s, år 1851, Uti. Riksmynt. T.pt 1 miella Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n in A I. Indelt, på förslag. Oindell. Mått. Värde ä I 10 R:d r I T unna n j (0,3 kuli. f.)| Mått. Riksipyiit.
Bref_ Brefkuverter, som med afseende å det på dem nedlagda arbete nu kuverter. finnas åsatte 2 öres högre tull pr skålpund än den för papper utgående högsta afgift, synas skäligen böra bibehållas vid denna tilläggstull, och nedsättningen jemväl öfvergångsvis inträda, hvarföre komiterade hemställer om sådan förmedling af den utaf de Svenske komissarierne till 12 öre och af de Franske till 6 öre skålpundet ifrågasatta tullafgift, att denna, som för närvarande utgör 20 öre, må nedsättas år 1865 till 15, åren 1866 och 1867 utgöra 12, samt år 1868 nedgå till 10 öre pr skålpund. Pappoch Uti nu varande tullsatser å Pappoch Pappersarbeten, nemligen 40 Arbeten öre för olackerade samt 65 öre för de lackerade slagen, har nedsättning 47 blifvit å Svenska sidan föreslagen till respektive 20 och 30 öre, men å den Franska erbjuden med endast 8 öre skålpundet för begge sorterna. Då de lackerade arbetena ega ett väsendtligen högre värde än de olackerade, anse komiterade dem, utan afseende derå, att de, enligt såväl Tyska Tullföreningssom Italienska konventionen med Frankrike, draga lika tull, utgörande enligt den förra 3 och den sednare endast 2 öre skålpundet, böra olika tullbeskattas. Ett passande förhållande till de föreslagna tullsatserna å papper fordrar äfven, att afgifterna å arbeten deraf bestämmas i närmare likhet med de Svenska än de Franska komissariernes siffror, och, med hänsigt äfven till varuvärdet, att de icke böra understiga respektive 15 och 25 öre pr skålpund, men till hvilka belopp komiterade anse dem successive å sednast uppgifne terminer böra nedgå, de olackerade med 25, 20 och 15, samt de lackerade med 35, 30 och 25 öre pr skålpund. Den nu varande tullen å Papperstapeter och Border, 40 öre pr skålpund, har af de Svenske fullmäktige ansetts kunna nedsättas till 12 öre pr skålpund.
Herr Hofjunkare» Keulerdjelin anförde, emot mit nägon tid förut upläste och pä bordet lagde andragande, rörande af mig tilstprkt äteruplifwande, af den är i788 började men är 17^3 uphörde Krono Spanmälö-Magazins inrättning: sä anser jag mig destomera föranläten, at, med swar, bemöta bemälte rvärda Ledamots förberörde päminnelser, som de finnas grundade, pä et 0- rätt fattadt begrepp, om werkeliga innehället af mit i frägawarande förftag. Säsom hufwudsakeligt stäl, hrvarföre Herr I^eutc-rbjelm icke kunnat, för desi del, godkänna oftanämde mit förftag, til en utwidgad Spanmäls-Magazins inrättning, har han anfört, at de, af Riksens Ständer, för den med är i788, började Magazins - inrättnings behof, ansiagne femtie tunnor guld, stola blifwit förlorade: att denne förlust förökades med en lika stor Ränte-Summa pä berörde Capital, samt at detta oaktadt, wid inrättningens uphörande är i79Z Spanmäls-Magazinerne warit toma. Huru och utaf hwilken Herr keuwrlst«stni erhällit npfi anförde uplysningar eller underrättelser, lcnmar jag derhän: Men, ehuru ock dermed wara mä, sä fär jag härmed icke allenast förklara, at stikå underrättelser äro aldeles Andra Landet. l77:o 1Z4,15?. 0' 1066 Den 1Z Augusti. origtige, utan ock tilkännagifwa, at mitifrägawarande Forsing icke.pä minsta satt gifwer anledning tlt förderörde förlust pä framfarne tiders Magasins.mrarrning.
Rättvisa anmärkningar öfver då och då förekommande minst sagdt egendomliga frågor böra dock ej falla så- som klander på redaktionen, som anser sig böra, så långt möjligt, öppna sina spalter för alla, som vilja fråga; utan må frågarinnorna själfva stå för hvad de begära infördt i Idun. Men då nu intresset för dessa frågor och svar är så stort, och man dock bör antaga, att de med nöje äfven läsas af de flesta och ej endast af kontrahenterna, hvilka åtminstone svaren närmast angå, så tillåter jag mig härmed påpeka ett litet missförhållande, som ganska lätt kunde afhjälpas. Vid mången af frågorna, som man genomögnar, tänker man: » det skulie du också bra gärna vilja veta » — eller » det skall bli roligt att läsa svaren på denna intressanta fråga » och då nästa nummer utkommer, slukar man svarafdelningen för att rikta sitt vetande. Men, med detsamma man tackar dem, som så beredvilligt offra sin tid och besvära sig med frågornas besvarande, kan man ej undgå att förvåna sig öfver, hvarför svaren i de flesta fall äro affattade så » enskildt », d. v. s. hvarför därvid endast hänvisas till frågans siffra (som ju mycket lätt kan feltryckas) och ej alls eller dock ej nog tydligt vidröres frågans innebörd. Och ändock skulle det bespara läsaren så mycket hufvudbry genom gissning eller besvär med att framleta frågans innehåll i något af föregående numren, om hvar och en i sitt svar ville inflicka, hvarom det är fråga! Utrymmet behöfver ju därför ej ökas, men vår tidning skulle blott vinna därigenom, och hundratals läsarinnor komme att instämma i undertecknads stora tack, om alla svarande medsystrar ville för framtiden behjärta detta upprop. Stenia. Till Daniel Fallström. Säg, skald, hur kommer det sig att du lyran strängat om? Du är ju dyster som en natt, förr var det dock tvärt om. Du sjöng som lifvet varit blott en glad och sorglös dröm — nu längtar du få sjunka ned från allt i tidens ström.
Stats-Utskottet liar ansett sig i anledning häraf böra erinra om det stadgande t som innefattas uti 5 Mom. 3 §. a Art. af Be_ i32 Stats-Utskottets villnings-Förordningen elen i5 Julii 1818, att nemligen, då ali i Riket befintlig, Rotering underkastad jord, af Kronoskatte och Frelse natur, enligt Riksens Ständers beslut, borde vara till Knekteoch Båtsmanshåll indeldt, men Hemmanen eller Hemmansdelar likväl gifvas, som ännu ej kommit att vidkännas ett sådant onus , utan att något motsvarande dem ålagdt vore, skola desse för en sådan Rotefrihet, så länge de den åtnjuta, årligen betala 12 R:dr för helt Hemman och i lika förhållande för mindre delar, äfvensom Regements-Oflicers-Stabs-Bostälien så länge de ej utgöra Extra Rotering, skola i krigstid vidkännas en lika afgift, hvaremot Säterier, Rå och Rörs samt öfrige priviligierade Hemman och Lägenheter, så väl som Mili taire och andre Boställen, som åtagit sig Extra Rotering, från ofvanstående Bevillning under fredstid frikändes. Och som detta tydligen ådagalägger, att ifrågavarande afgift är för Bevillning att anse och följaktligen frågan om dess förändring eller upphörande tillhörer Bevillnings—Utskottets handla gg»ing, så anser Stats-Utskottet berörde Motioner icke föranleda till någon dess åtgärd; hvilket Utskottet skolat vördsainiigen anmäla. Utlåtande, i anledning af RiksdägsFullmägfigen Rutbergs Memorial, angående ersättning för förlorade Ängar m. m. vid Gränslinien emot Ryssland. Uu Protocolls-Utdrag af den 7 sistl.