Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter med rösträttighet äro: fyra Stats-Råd , som väljas af samtlige ”ledamöter i Stats-Piådet, samt tvänne ordinarie ledamöter af Svea '”ilof-Rätt, två af Götha IIof>Rätt, en af ilof-Rätten öfver Skåne Constitulions-Utslottcts Memorial, N:o 87. ”och Blekinge, oell en af livart oell ett bland Rikets CoPegier, ”eller 1 deras ställe inrättade Verk. Den eller de, sorn Iran tia”got af dessa Embetsverk inträda i Riks-rätten, skola livar lör ”sig väljas af det Embetsverkets samtlige ordinarie ledamöter. ”öti den Riks-rätt, som 106 §. (124 § ) anbefaller, äro enahanda Ordförande och Ledamöter, dock alt, i stället för Statsråd, fyra Justitiae-Råd der säte taga, sedan de af samtlige Hög”sta Domstolens ledamöter blifvit genom val utsedde.” ”Pröfvas Svea Hof-rätts President jäfvig, föres ordet, med bi”behållen rösträttighet, af den i tjensten äldsta Stats-Räd eller Jn’’stitise-Håd, som i Riks-rätten ledamot är, till dess, för den Riksrätt, deruti Stats-Råd deltaga, Konungen, och för den deruti Ju ? O ' O 7 ”stitise-Råd säte tagit, Högste Domstolen (örordnat den embetsman, ''som i stället för ofvannämnde Hof-Rätts-Presideut skall utan .rösträttighet föra ordet.” ”Pröfvas Riks-rätts-ledamot jäfvig, välje de, som honom ut’’sett, en annan i bans ställe. Pröfvas härvid, att ibland de väljande antalet af dem, hvilka till inträde i Riks-rätten ojäfvige äro, ”icke är dubbelt så stort, som antalet af dem, hvilka väljas skola, ”då må de väljande tilläggas rättigheten att välja annan ordinarie ”embetsman i Rikets tjeust bland dem, som icke i denna Grundlags 35 §. omförmälas.” ”Jäf emot dc väljande eger icke runi.”
Till undanrödjande förframtidenafsådana, flera gånger förut och sednast vid 1812 års Riksdag inträffade händelser, och på det detta, för Landet angelägna, Verks Emhetsoch Tjenstemän icke må blifva förbigångne, då andra erhålla förbättrade löne.inkomster, synes säkraste utvägen vara, om på en gång förordnadt blef, ej allenast hurudant förhållandet vara bör emellan de Större Verkens Embets. och Tjenstemän samt LandtmateriContoirets, utan äfven att desse alltid skola åtnjuta lika löner med dem, som anses vara deras vederlikar pä andra ställen. 12 2 Den 5 Maj. Kongl. Brefvet af den l9:de Januari 1802 tillkännagifvcr , att QlverDirecteurcn vid Controll-Verket äro lika med LandtmäteriÖfverDirecteuren, sorn följaktligen äger samma värdighet med Kongl. HofRät. ternes Assessorer, och med dem har han jemväl nn lika lön, 6Sb| R:dr; men denna värdighet synes nog ringa för en embetsman med så vidsträckt detail, som styrelsen af Rikets Landtmäteri. Vid de Militaire Ingenieursoch Sjö* mätningsCorpserna, hvarunder lyda ett mindre antal embelsoch tjenstemän, hafva Cheferne bade högre värdighet och större löner, än Chefen för Civila Landtmäteriet , som likväl har under sin uppsigt 500 personer, försedde med Kongl. Maj:ts nådigste fullmagter , och omkring 200 Extra Landtmätare och Auscultanter , som honom åligger stationera till tjenstgöring i Rikets provinser. Konung Gustaf den IILdje insåg nyt* tan och nödvändigheten af ÖfverDirecteurens närvaro i Kongl.
Med afseende likväl derpå, att det årliga hehotvet af salpeter för tillverkningen af krigskrut endast utgör omkring 10,000 Lisp., samt att den inhemska salpeter, som derutöfver äfven levereras, kunde till enskilda konsumenter föryttras och försäljningsmedlen ingå till salpeter-fonden, för att till förefallande utgifter användas, har Kongl. Maj:t, under det af Salpeter-komitén förutsatta vilkor om salpeter-fondens orubbade bibehållande, i nåder föreslagit att anslaget till salpeter-uppköp måtte minskas mod 100,000 R:dr. Angående denna fråga har, uti ofvannämnda inom Borgare-Ståndet afgifna anförande, Herr Björck yttrat den åsigt, att, sedan en förändrad hushållning i afseende på kruthandeln numera blifvit tillvägabragt, salpeterfonden kunde indragas och dess tillgångar öfverlemnas till Riksgälds-kontorct, emot det att erforderliga medel för upphandling af salpeter klefve af Rikets Ständer särskildt anvisade; — men då Utskottet af ofvanherörda Stats-råds-protokoll inhemtat, att Komitén tor Salpeter-ärendena undfått nådig befallning att till Kongl. Maj:t afgifva förslag till de af omständigheterna påkallade åtgärder, hvarigenom Statens nuvarande kostnader för erhållande af behöflig salpeter må skäligen kunna inskränkas, synes det icke vara lämpligt, att någon åtgärd i den utaf Herr Björck antydda syftning varder vidtagen, förräii fullständig utredning i nyssnämnda hänseende erhållits; och anser Utskottet, att med vidtagandet af en dylik reglering kan utan någon olägenhet anstå till en kommande riksdag. Beträffande åter det anslag, som nu hör till uppköp af salpeter anvisas, har Utskottet funnit anledning att föreslå detsamma till lägre belopp än Kongl. Majit för ändamålet äskat.
Framför soffan står ett tomt divansbord med en hvit duk. Hemväfda mattor ligga i kors öfver golfvet. LOUISE klädd i bomullsklädning; sitter vid ena fönstret med armbågarne i karmen och ser ut. BOTILDA kommer från köket med kaffekoppar på en bricka; hon ordnar dem omständligt och symmetriskt på bordet. LOUISE utan att vända sig om. Regnar det såhär alltid? 105 - BOTILDA. gör. Det regnar alltid, när höet står ute. LOUISE. Kära grynet, det må hon väl veta, att det jag kom hem. Inte en enda dag har gatan sett annorlunda ut, än nu. Det har inte varit solsken en enda dag, sen BOTILDA. ut som vanligt. Nej, hur skulle den väl se ut? Den ser ju LOUISE. Som vanligt Ja, det är just det BOTILDA. att bli missnöjd med allt, en har, så kunde en lika gerna stanna hemma. Om en inte skulle resa bort för annat, än LOUISE. hemma. Reser sig. Hvad är det för en dag i dag? BOTILDA. Det är sant, Botilda. Man borde alltid stanna delsedag. Kors så hon frågar! Det är ju hennes fö- LOUISE. Ja, men dagen i veckan? 106 - BOTILDA. är ju torgdag i dag. Det vet hon väl, att det är Onsdag. Det LOUISE. dagar, som jag varit hemma. Jag kom ju en Onsdag? Onsdag inte mer. Tänk bara fjorton BOTILDA. Ja. frånvarande. LOUISE stå stilla och dö och dammet lägga sig som ett täcke öfver allt. Det är som om allting skulle somna Fjorton dar! De ha varit som fjorton år. BOTILDA. ifrån sig! Jesses, dammet måtte en väl kunna hålla sjunker ned i soffan, lägger armarne på bordet och brister i gråt. BOTILDA. LOUISE duken! Slätar ut den med sitt förkläde. LOUISE Men kära barn, tänk på hvad hon gör! Rena reser sig och går af och an på golfvet; torkar sina ögon, men utan att kunna hålla tårarne tillbaka. 107 - BOTILDA står och ser på henne. hon kom från det olycksaliga Pariset.
Thaulows tredje bild gör ej så omedelbart poetiskt intryck som de båda andra, men visar mycken talang och känsla i återgifvandet af det fina i luft och stamning, som kan bjudas af det gamla Hamburg en mulen vinterdag. Frankrikes natur börjar man också blifva (på afstånd) bekant med. Men här gäller dock mindre formen, de allmänna dragen, äu vissa drag i detalj och derjemte färgen,belysningen, de tillfälliga stamningarnas spel öfVer naturens anlete. Bidrag till ökad kännedom saknas ej heller nu. Anmärkningsvärd är i synnerhet Nordströms » Blommande per-siketräd i en vinodling ». Både för den egendomliga vackra fargställningen (skära persiketräd, varm rödgul sand, korsad af blåaktiga skuggor, ljus vårvegetation i bakgrunden) som för den konstnärliga säkerheten och känslan i behandlingen. Panlis » Ruifierna » har jag redan omnämnt Josephsons » svalka » utmärker sig för kraft och poetisk stämning tillika — men en landskapsbild som jag vågar kalla fulländad, är Nordströms » Höst ». Fulländad i sin enkelhet, sin gripande natursanning, sitt lugn och sitt vemod. Det är ej oflba man ser en så öfverlägsen .teknik verka så enkelt, en så tilltalande stämning återgifven så hel. Bland andra tolkare af fransk natur vill jag blott omnämna en ny förmåga — Trägårdh — och hans ljusa vårbilder, lifligt påverkade af impressionism. Utpräglad impressionism träffa vi i ett par bilder från Italien af Kolstö. Mindre impressionism i afseende på behandlingen, än hvad uppfattningen angår, men sträfvan att återge det ögonblickliga intrycket. Det kan ej nekas, och bekräftas äfven här, att man derigenom kan lyckas fa starkt fram en eller annan sanning — på alla de andras bekostuad. Från Danmark ha vi ett par dugtiga bilder af Zaclioy ' en präktig ekstudie och en bokskogsinteriör af förvånande ljus verkan. Marinen — målningen af hafvet med dess salta skum och förtrollande luft, dansande vågor och skiftande skuggor
Angelägenheterna angå dessutom dem, af hvilka en dömdes att vara den förnämsta bland de utvalda, efter en tillfällig tvist dessa sednare emellan, om den som skulle hafva främsta rummet. Flera anmärkn:r deröfver, att Utskm i 3:dje §:n gide inom. yttrat, att prés ten icke borde vara skollärare , hafva blifvit framställda; men icke går det an, att t. ex. kyrkoherden med sin lön förenar äfven skollärarens och bestrider hans befattning; och icke heller lärer adjuncten, som ej vet hvad dag han kan ordineras till biträde vid pastoralvården inom en annan församling, kunna åtaga sig en ordinarie skolläraretjenst, hvarken på år, eller någon annan bestämd tid; men för tillfälliga händelser hafva likväl Utskm blott yttrat, att presterne ej borde i allmänhet till ordinarie lärare i folkskolorna användas. Två eller sex sk.-afgiften af hvarje mantalsskrifven tror jag böra bibehållas enligt Utsklns förslag, såsom en väckelse för hvar och en inom en församling att vara liksom redofordrande af lärare och lärjungar, huru de lill nytta användt det lilla pund, som från hvarje samhällsmedlem dem an för t rotts. Hvad inträdesafgiften angår, beliöfver man icke stöta sig vid sjelfva ordet, då det af Utskm blifvit förbehållet för vederbör, skolstyrelse alt först vid terminens slut och afträdd ur skolan utkräfva densamma. Man har ansett orätt att för någon församlings skola lemna statsbidrag; men om detta är ett nödvändigt villkor för den sednares inrättning, så anser jag bidraget väl använda Kyrkosången har man velat utesluta från de stycken, hvari undervisning borde lill visst mått äga rum, emedan åtskillige af lärjungarna skulle kunna sakna gehör; med samma skäl, eller åtminstone likartad!, skulle man kunna utesluta innanläsningen , emedan det kan finnas de som hafva brist i taloch hörselförmågan. Det är ju gifvet, alt föreskriften gäller endast der den kan gälla, och förmågan alt kun - D £ n ij Juli f. m. na sjunga en psalm lemnar kanske tröst oell förnöjelse sedan både hörsel och syn aflagit.
40 infattad, väges med infattningen och förtullas såsom den. Bildthuggeri-arbeten af träd och Architektoniska arbeten . 100 Rdr v. 15 — Bleckslagare-arbelen, ej specificerade: 1 skålp. 15 delar af artificiella blommor 1 skålp. 0 12 Bly: 1 skepp :d oarbctadt, i tackor eller rullar 1 6 arbetadt, ej spccificeradt: 1 skålp. omaladt och olackeradt —.— 1 0 måladt eller lackerad t 1 skålp. Hampoch Lin1 skepp :d 2 24 — Bläck: Skrif1 kanna 24 Bläckpulver eller Substans 1 skålp. 6 Bokstaf sstämplar samt Boktryck eller Stilar 1 skålp. 3 — Bokoch Kopp ar sticks-svärta 1 skålp. 3 Blauholtz; se Färglräd. Blyglete; se Glete. Blomster, torkade, hänföras under Apotheksvaror. Bokguld; se Guld. Blonder; se Spetsar. lloksilfver; se Silfver. 4 - Qvantitet för tull - lnfdrselstull. banko. beräkningen. lt:dr sk. r:st Bokbindare-cloth 1 skalp. 24 Burax 1 skalp. 2 Borstar 1 skalp. 24 Bouillon de pocke 1 skalp. 20 Broderade arbeten : af guld eller silfver 1 lod andra slag, draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af; 20 procent för broderadt alngods, såsom Gardinslyger, Klädningstyger m. m.5 samt 50 procent för fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf, såsom Kragar, Slö- jor, Manchetter, färdiggjorda eller i väder tillklyppta Klädningar m. m. Broder duk, Marle och Stramalj: af silke 1 skalp. 4 af silke med tillsats af annat material 1 skalp. 2 — af ull 1 skalp. 1 af andra slag, enkla eller blandade 1 skalp. 32 *• af papper 1 skalp.
Nio dagars fängelse vid vatten och bröd, men att emellertid genom bristande uppmärksamhet å hans sida, vid Dombokens uppsättning, som verkstälts af annan person, oriktigt beslut om böternes förvandling deruti influtit, samt att, enär detta beslut varit stridande emot det i Domstolen afsagda, och Domboken borde troget återgifva hvad vid Domstolen förekommit, tillförordnade Domhafvanden ansett sig berättigad och förbunden att rätta misstaget, då det af honom upptäcktes, hvilket dock, i anseende dertill, att han, öfverhopad af göromål, måst i viss grad begagna andras bidräde, skedde först efter det Domboken blifvit utskrifven. I anledning af denna förklaring hade Advokatfiskals-Embetet uti ytterligare Memorial andragit, bland annat, att om det än icke kunde bestämdt påstås, att tillförordnade Domhafvanden med sitt nyssomförmälda förfarande haft annan afsigt, än den af honom uppgifna, eller att i förevarande hänseende bringa Domboken i öfverensstämmelse med HäradsRättens beslut, sådant detta enligt tillförordnade Domhafvandens öfvertygelse blifvit i Rätten afsagdt, han dock, genom anmärkta förändringen, såsom verkstäld uti ett redan expedieradt och följaktligen äfven justeradt beslut, svårt förgripit sig mot helgden af en Rättens Dombok, desto mera straffvärdt, i samma mån större insigter och omdömesförmåga jemte en i allmänhet mera utbildad rättskänsla bort föra till besinning af handlingens rälta beskaffenhet och sålunda förhindra dess verkställande; i anseende hvartill Advokat-fiskals-Embetet yrkade, att tillförordnade Domhafvanden, som i anförda måtto uppenbarligen och på ett högst betänkligt sätt vårdslösat sin pligt såsom Domare och vårdare af Rätteus handlingar, samt jemväl vore ansvarig för den ifrågakomna felaktiga resolution, på grund hvaraf den deri omförmälda förseelse fått umgällas med lindrigare straff, än lag medgåfve, måtte för hvad i detta mål kommit honom till last, enligt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, dömas att böta beloppet af de Häradshöfding tillkommande löneförmåner för två månader, eller minst Fem hundra Riksdaler Riksmynt. Kongl.
Till bestridande af kostnaden för afritning af qvarvarande sigiller vid originalhandlingar, som i Svenskt Diplomatarium blifvit tryckta, har, för åren 1855, 1856 och 1857, ett, till Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademiens disposition stäldt, årligt anslag af 200 R:dr blifvit af Rikets Ständer beviljadt; hvilket anslag, under sagde år, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits Nådiga föreskrift, bör af Riksgälds-kontoret utbetalas med tillsammans Sexhundra R:dr. § 128. För utgifvande från trycket af äldre, i statens eller enskildes samlingar befintliga och för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigliga, skrifter och handlingar, hafva Rikets Ständer anvisat en summa af Sextusen R:dr, att, under åren 1855, 1856 och 1857. af Riksgälds-kontoret utbetalas med 2,000 R:dr årligen; börande utbetalningen häraf verkställas på sätt Kongl. Majit lärer i Nåder föreskrifva. § 129. I öfverensstämmelse med Kongl. Majits derom gjorda Nådiga framställning, är, för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket, en summa af Tiotusen Ridr utaf Rikets Ständer anslagen, att till Kongl. Svenska Akademien utgå med 2,500 Ridr, under hvart och ett af åren 1854, 1855, 1856 och 1857; hvadan denna anslags-summa alltså bör, uppå skeende vederbörlig reqvisition, under samma år af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 130. För att användas till inköp af den äldre litteratur, som saknas uti Kongl. Bibliotheket här i Stockholm eller Universitets-bibliothekerna i Upsala och Lund, har 24 Stals-Ulskoltets Memorial, M 547. ett årligt anslag af 5,000 R:dr under åren 1855, 1856 och 1857, oller tillsammans Femlontusen R:dr, blifvit till Kongl.
StatsUtkottets Utlåtande deröfver, IV 1. s 25i—253, bif. af BorgareStåndet, ix s 75, af Adeln, IX s 77, af PresteStåndet, ix s 81, af BondeStåndet, ix s 86. Underd. Skrifvelse, X 1. s 168, 169. 243 Richert, ExpeditionsSecreterarert, vald till Justitiae Ombudsmannens Suppleant, hvadan Exped. Utskottet borde för honom utfärda Constitutorial; Adelns beslut, IX s 635, PresteStåndets, IX s 64p, BorgareStåndets, IX s 651, BondeStåndets, IX s om insättande af, i Justitias Ombudsmans-ämbetet. Statsoch BancoUtskottens Memorial, IV L\. s 632 — 658, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 1029, af PresteStåndet, ix s 1040, af Adeln, IX s 1047. > afsagt sig förtroendet; Statsoch BancoUtskottens Memorial, derom, IV 4- s 824 — 828, 1 anledning hvaraf, Adelns beslut, IX s 1047, PresteStåndets, IX s io53, BorgareStåndets, IX s ioSp, BondeStåndets, IX s 1061. RiddarhusOrdningen, om, Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse lemnad till RiddarhusUtskottet, II s 1372. Riksdagens början må räknas från den 31 Januarii, enligt Ståndens sammanstämmande beslut, IX s 16, 41. — förlängande på en månad, anhållan om, besluten af Adeln, IX s 117, af PresteStåndet, IX s 118, af BondeStåndet, IX s 122. Underd. Skrifvelse X 1. s 66.
Xigra passagerare medfölja DB deii langa färden, ocli l i h e t ombord ar iskädligt. friskt och lifligt framställrlt. Xaturligtris saknas icke den mörkare bakgriiiideii af en löinsk och brottslig rnatros, icke Iieller ljuspunkten af en uiig flicka, lika intagande som modig, och en hurtig iing styrman, af livilka badit blifver ett par, sedan alla vedermödor lyckligt äro öfverstanaiia. 3Ieii såväl dessa soni den originelle amerikanen, den manhaftiga gan il: ^ damen och negern, Siiowball, som härsk: ir i kabyssen, äro teckna.de sa a t t inan f %r intresse för dem alla. Stilen ar i allinänhet god, med icke alltför kriiiglig: ~ specifika sjöteriner, och öfversättningeii tycks vara tiiiiiligeii fritt h i l l ~ i i 1ivilkt.t, ingalunda skadar i ett dylikt arbete. Blott här och dar fötb~koiiiiiiii uttryck, hvilka, tydii på oegentligheter. X a n sages icke: zE4~ail knudt! det då vara fatt? * icke heller E koiiin~i~ öfvpr », i saliima betydelse soin: komina ut med; liksoin uttrycket, att en engelsk sjöofficer: last fast sin pension i afosikt a t t bosätta sig p5 Sya Zeelarida, icke fullt klargör meningen. Atskilliga mindre kosrektiwfel hade ock kunnat undvikas, men de # ro dess bättre icke missledande ocli förtaga skunda icke nöjet vid läsningen för de fjoitomiiiriagar, hos hvilka Xmcy Bell torde blif va mest välkommen. - Sjöinanstifventyr. Sainlade och utgifna af A. Bagge Pris l,:, o. Denna volym utgör N: o 2 af » Gossarlies afventyrsböclter », en samling, soin började utgifvas förlidet år. neri icke,.niycket omfrlngsrika bokeri inneli51ler ej mindre iin 28 äfventyr, Iivilka af förf.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., i afseende på sjelfva redaclionen af tullbeslämmelserne för brändt eller malet caffe samt caffesurrogat, som nu, enligt derom gjordt förbehåll, skulle afgöras, yttrade att R. o. Ad., sedan för malet caffe blifva antaget samma tull som för caffesurrogat, torde finna lämpligt att redactionen blefve densamma som i 1845 års taxa, hördes R. o. Ad. häruti instämma. 15:de punkten, ang:de artikeln filar. Hr Printzensköld: 1845 års tulltaxa är för mig här ej att tillgå, men om mitt minne icke felar, är den nu gällande tullen något högre än den Utsk. nu föreslagit. Jag tror likväl, att ingen anledn. till nedsättning deraf är för handen. Hr von Hartmansdorff: Uti 1845 års tulltaxa är å filar tullvärdet bestämdt till 1 r:dr 12 sk. och tullen till 6 sk., hvaremot, på sätt nyss blifvit upplåst, nuvar:de förslag upptager tullvärdet lill 36 sk. och tullen lill 4 sk. Jag bör nämna, att den nedsättning, K. M. föreslagit, medför en minskad inkomst för Staten af 480 r:dr, men mitt hufvudsakliga skäl mot denna nedsättning är det som fabrikanter och förläggare i Eskilstuna anfört deremot uti deras tryckta och af mig furut åberopade skrift, deruti de säga: ”Dessa tariffer (öfver Eskilstuna-fabrikanternes tillverkningspris, hvilka under riksdagen blifvit lill Bevilln.Utsk. ingifne) upptaga filar tillverkade i Eskilstuna af icke mindre än 20 särskildta slag, dimensioner och qualileter, varierande i pris från 19 sk. pr få lill 5 r:dr 16 sk. pr få, och i vigt från 7 Si 16 lod pr dussin lill 6 lod pr dussin. En och samma tullsats i nu 20* 308 Den 2 Juni e. m. gällande taxa, 6 sk. pr hvilken, för den förra sorten, utgör 33-y:dels procent af värdet, uppgår således för den sednare, icke ens lill 3 procent.”
Detta är den enda fördel, bergslagen och grufvan nu mera drager af den lill enskilt egendom öfvergängna bergsfrälsejorden, om man undantager en högst obestämd och aldrig begagnad skyldighet för denna, att vid olyckstillfällen komma till biträde, ehuru frälsefriheten ursprungligen varit gifven för bergsbrukets skull, och denna inkomst mer än motväges deraf, att bergslagen erlägger 15 Skg' koppar årligen till kyrkoherden i Stora kopparbergs församling, som deremot icke erhåller någon tionde af de inom densamma belägna bergsfrälsehemman. 4:o lärn 16 Februari e. m, 545 4:0 Kronans deltagande med 1.1 Sk t? i den s. k. prostekopparn (egentligen liondefriliet för ofvannäinde 15 Sk#). 5:o KäUigheten att begagna den s. k. afradskassan, tillkommen genom afsättning af af den uppfordrade kopparmalmen, dock med vissa vilkor och , emot åtagande af vissa skyldigheter, såsom t. ex. alt utbetala 1,200 r:dr, löneanslag åt föreståndaren för bergsskolan i Fahlun. 6:o Afradsfrihet för den koppartillverkning, sorn åstadkommes, antingen af malm frän åtskilliga nyare grufvor utom Slota kopparberget eller genom slaggsmältning. Denna frihet har förr varit af mycken vigt, men är numera af mindre betydenhet sedan de rikaste slagghögarne blifvit begagnade. Dessutom dä denna frihet är lemnad utan allt vilkor af den gamla grufvans mer eller mindre kraftfulla bedrifvande eller ens att drifva den alls, sä kan ej åtnjutandet af ifrågavar. afradsfrihet anses gifva någon slags uppmuntran för att fortfara med arbetet i den gamla grufvan, utan afseende pä, om afkastningen kan bära den närvar, dryga beskattningen. Vidare anser jag mig böra upplysa, alt ingen skogspark finnes donerad för grufdriften vid Fahlun. Utsk. förklarar sig icke kunna tillstyrka bifall å K.
Af hvem skulle hon mottaga hushållspengarna, för hvem skulle hon aflägga räkenskap och till hvem skulle hon gå efter instruktioner? Hon hade en lång och orolig öfverläggning med sig sjelf om detta, framkallad af den trängande nödvändigheten att begära penningar till groft salt. Börje satt i sitt rum och skref, då det lilla fruntimret kom traskande in på sina anilinblå ullsockor. Hon hade en liten röd flamma på hvar kind af lutter sinnesrörelse. »Jag skulle fråga herrn hvar jag nu skall begära hushållspengar?» frågade hon med en röst som var dimmig af bara själsoro. Börje såg upp. Han hade i ett ögonblick fattat situationen. »Det var bra jungfrun kom», sade han i sin lugna, vänliga ton, »jag önskade just tala med jungfrun.» Han dröjde ett litet tag och tänkte efter. »Ser jungfrun, min hustru är ju uppfostrad i staden och har icke alls varit på landet. Det skulle bara besvära henne, om jungfrun skulle gå till henne, det är bäst att det blir som det varit. Jag kan lemna ut pengarne, och om det är någonting, så kom till mig.» »Men du min tid! Hvar skall jag fråga om maten?» utbrast jungfrun med förfäran. Börje drog gladlynt på munnen. »Jungfrun har ju inte haft någon att fråga förut.» »Nej, men när det fins fru i huset!» »Det gör ingen skilnad; hon ser helst att hon slipper det der.» Jungfrun stod och gned i fönsterkarmen med sitt ena pekfinger. Hon hade så mycket på hjertat hon ville säga, men det kunde icke komma fram nu. Börje förstod att för henne skulle detta sätt att taga sina husmoderliga pligter vara någonting ytterligt afvita, nästan föraktligt. »Min hustru är klen, hon tål inte vid att befatta sig med sådana saker», sade han nästan barskt för att med ens afklippa alla förklaringar. Jungfrun blef förskräckt, ty hon hade stor respekt för sin unge husbonde, och i största hast fick hon penningarne till saltet och lemnade rummet. Efter den dagen var Marianne befriad från hushållsfrågor, hon fick följa sin smak och gå som ett slags inackordering i sin mans hem. Marianne sade till Börje att han var hennes första kärlek.