Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har yrkandet, att ifrågavarande medel måtte ställas till landstingens förfogande, synts Utskottet företrädesvis förtjent af uppmärksamhet; ty om landstinget skall kunna verksamt bidraga till jordbrukets och näringarnas utveckling, till befordrande af kommunikationsväsendet, helsovården, undervisningen och mera dylikt, så måste ock nämnda inrättning förses med härtill erforderliga medel. Att för sådant ändamål uttaxera betydligare afgifter kunde från början verka till mindre belåtenhet med denna nya inrättning. Utskottet har derföre ansett ändamålsenligt att af ifrågavarande afgifter, så väl de som inflyta från städerna som landet, till landstinget anslå någon mindre del, den kommunerna utan allt för kännbar olägenhet kunde undvara. I följd häraf hemställer Utskottet, som anser Hushållnings-sällskaperna böra fortfarande uppbära den andel af ifrågavarande afgifter, hvilken de hitintills åtnjutit, att af de afgifter, som inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, utom den femtedel, som för närvarande tillfaller Hushållnings-sällskaperna, ytterligare en femtedel må insättas i landtränteriet för landstingets räkning; dock att i Stockholm hädanefter, som hitintills, hela afgiften må tillfalla staden. 12 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Bcsv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. § 25. Utskottet har ansett, att på samma grund som bränvinsminutering och utskänkning blifvit förbjuden å landet vid auktioner, marknader och andra tillfällen, då större folksamlingar ega rum, dylik försäljning äfven bör förbjudas å så kallade torgdagar på landet eller sådana dagar, då på af Konungens Befallningshafvande bestämda ställen uppköp och försäljning af hvarjehanda produkter eger rum.
Det enda ting, som kan bära saniliällsordningens tunga börda och foga sig efter förändringar och nya kraf, a r den oförstörbart fasta inen spänstiga styrkan hos kärleken,. Evolutionens främsta bestyr blef a t t ansa den och bortsopa hindren för dess tillväxt. Från ett innerligare samlif och umgänge mellan insn och kvinna måste alltmer » dessa heliga och lyckliga hem utgå, livilka äro de sakraste garantierna för en nations nioraliska framHtskridaudes. O m detta problem icke löses, är det sliit med världens högre iitveckling. » Om lifvet hädanefter skall for@ alls, inåste det vara ett bättre lif, ett mera iilskande Iif, ett ylmigare, rikare lif; - och denna karlekens belöiiing betyder, a t t evoliitionen hädanefter tager en etisk riktnings. * * * Sh 18ngt Driimmond. Inga koinmentaiier beliöfvas till iitläggning af evolutionsliirans kraf och lärdomar med afseende pk förhallandet mellan könen. Oförtydbart ådagalägges och framhh,lles, shii1 högheten af de institiitioner: äktenskap, familjelif och lie~ii, som kröna ei.oliitionsarbetets stora byggnad, som ock byggnadens iiiinu befintliga brister och ofullkoinligheter. För a t t fullända verket \ kräfves af samoch framtid en lika oafbruten] och ihärdig, men mera planmässig och inedveten rerksanilict än den under forna tider utförda. Lika ovedersägligt ä r idagalagdt, a t t arbetet hädanefter maste vara förnämligast af etisk natur, och a t t utvecklingens m %l a r af andlig a r t och har till hufviidsyfte a t t fiillkoinna persoiiliglietens högsta egenskap: förmågan af kärlek. a f v e n äro de hinder tydligt pipekade, soin motverka ocli Iörsena uppnåendet af evolutionens höga mal.
Men som dessa, äfven sins emellan öfverensstämmande anmärkningar tydligen åsyfta och innebära omedelbart förkastande af Utskottets förslag, hvaröfver det först tillhör nästkommande Ständer att definitivt besluta, finner Utskottet samma anmärkningar ej kunna emot 56 och 8i §§. Regerings-Formen, föranleda någon pröfnings-eller jemknings-åtgärd. Stockholm den 20 Nov. 1834- STOCKHOLM, H, G. ConslUulions-Vtshotlels Memorial IV-is 65 och 66* t K;o 65. Ankom till Exp.-Utskottet den 4 Dec, Memorial till Borgare-St ände t, angående dess remiss å en af Herr Petre, 1 höre, emot Herr Stats-Secreteraren Skogman framställd anniärknings-anledning. Vid pröfningen af Herr Petres, Thore, i Borgare-Ståndet anmälda, oeh derifrån under den io dennes remitterade anledning lill anmärkning mot Herr Stats-Secreteraren Skogman, har Constitutions-Utskotlet, inför Ii vilket samma anledning af Motionairen serskildt uppgifvits, funnit sig föranlåtet alt, på grund af 106 §. Regerings-Formen, ställa vederbörande under tilltal, af Rikets Ständers Herr Justiliae-Ombudsman inför RiksRätt; hvarom Utskottet trott sig böra meddela Borgare-Ståndet behörig kännedom. Ankom till Exp.-Utskottet den 4 Dec, Memorial, med förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Bergsbrukens representation. Med förmälan om de flere hinder och olägenheter, som redan uppstått och äfven framgent mäste inträffa vid tillämpningen och verkställigheten af Riksdags-Ordningens nu gällande föreskrifter, angående Bergsbrukens representationsrätt, hafva till Coristitutions-Utskottet Herrar Claes Fries och Mauritz Sahlin, Ledamöter af Borgare-Ståndet, ingifvit serskilda motioner, hvarigenom förnämligast åsyftas, dels valbarhetens inskränkning och närmare bestämmande, dels vallängdernas tidigare upprättande och fastställelse, dels ock Bruks-distvictens uttryckliga förpligtande att välja och sända representanter. Dih.
Efter att hafva läst denna öppna bekännelse, och liuru prinsen slutligen förklarar att, » om detta rike skulle länge försöka att strida med egna krafter, då vore dess undergång viss », kan man icke utan harm och löje läsa Sörensens af hr W. med kursiv stil återgifna ord: » Carl Johan såg framför sig ett långt allvarligt krig, hvilket han dessutom ej kunde föra igenom med egna trupper, och hjelptrupperna voro ännu ej på väg. » Detta snack upprepar hr \ V., för bättre minnes skull, ännu en gång, sid. 33. * Biskop Pavel skref den 18 aug. 1814:: &gt; Måhända har de norske anforarnes feghet och obeslutsamhet blott för ögonblicket påskyndat katastrofen och den var ett redskap att rädda många menniskors lif, som eljest skulle blifvit gagnlöst uppoffrade för en idé, som aldrig skulle, aldrig kunde realiseras ». Sch. B. IX. 37.Lika sanningslöät är deras påstående: » Då beslöt lian sig för första gången att — utan att beröra Kieltrakfcaten — erbjuda vapenhvila och försoning å grundlaget af Norges erkännande såsom en sjelfständig och med Sverige lika berättigad (? ) stat ». Detta grundlösa påstående sammanhänger med det, som hr Winter-Hjelm sökt använda till hufvudargument för sin dumdristiga sats, att äfven svenskarne skulle varit » nödde och tvungne » att ingå på de n. v. föreningsvilkoren. Han menar att Bernadottes samtal med Orlow den 21 juli bevisar att svenskarne då afböjde hvad de den 7 augusti antogo, hvilket skulle härrört af något slags förtviflan om omöjligheten att kufva Norge, en för-tviflan som är fullkomligt uppdiktad, men deremot på norska sidan var verklig, såsom en af deras mest sakkunnige män i oktober 1814 vitnade. Ordföranden i den för undersökning af Norges tillstånd af 1814 års urtima storting nedsatta komité, kapten Motzfeldt, skrifver den 16 okt. i sin dagbok: » Komitén arbetade i dag på att undersöka rikets tillstånd. Det är i det hela mycket dåligt.
Skeppens beskaffenhet och kostnaden för deras utredning, derom hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, samt att, sedan Kongl. Maj:t då i Nåder befallt Herr General-Amiralen, Chefen för Förvaltningen af Sjö-ärendena och General - Adjutanten för Flottan sammanträda, för att gemensamt yttra sig, huruvida det vore för Riket nyttigt att försälja större och mindre, öfver 25 år gamla, Krigs-skepp, och derigenom erhålla medel lill nybyggnadr och desse Comité - Constitutions-TJtskottets Memorial. N.-o 36. 5 rade äfven i ämnet afgifvit underdånigt utlåtande och förslag, Stats-Secrcteraren och Stats-Rådet i underdånighet tillstyrkt, den 2 Mars, emottagandet af anbud på Linieskeppen Tapperheten och Manligheten, samt Fregatterna af Chapman och Euridice, — den 8 Mars, uppdragandet åt Herr General-Amiralen alt, på fastställda grunder, afsluta contract med Handelshuset Michaelson & Benedicks om försäljning af Linie-skeppet Tapperheten, vid hvilka håda tillfällen Herr Stats-Rådet Grefve Löwenhjelm varit frånvarande, — d. 22 Mars, gillandet af samma köpe-öfverenskommelse, jemte förordnandet om Skeppets behöriga afleverering genom Förvaltningen af Sjö-ärendena, — och den 19 April, uppdrag åt Herr General-Amiralen att bortsluta Fregatten af Chapman, om hvars inköpande Handelshuset ytterligare gjort anhållan, den Herr Stats-Rådet Grefve Cederström under sistnämnde dag sjelf anmält. Härvid skulle kunna, icke ulan allt fog, invändas: att första handelstransactionen, utförd efter den princip, att Krigsskepp, öfver 25 år gamla, borde försäljas, samt medlen disponeras lill nybyggnad af Örlogs-fartyg, ovedersägligen instämt med Rikets presumtiva nylla; alt Konungens Rådgifvare tillstyrkt Herr General-Amira - 6 Constitutions-Utskottets Memorial.
Den, som kanner omständigheterna vid diskonternes fall 1817, skall icke ogilla en sådan omtanka, ej misskänna den uppmärksamhet, som derigenom egnas åt bibehållandet af lugn och förtroende, äfven uti den inre rörelsen, man och man emellan. Oron och misstroendet med sina följeslagare, låga värden på landtmannens varor samt uppsägning af stående lån, höra ej till rörelsens helsotillstånd. Ifrågavarande § är likväl utan tillämpning, emedan våra privatbankers oktroj icke upphör före nästa riksdag. Om åter en eller annan privatbank af annan orsak upphörde, då blir § ej eller användbar till följd af ordalydelsen. Emedlertid bör detta ämne icke lemnäs utan all uppmärksamhet. Den brist på rörelsemedel, som uti en ort uppkommer, skall otvifvelaktig! vända dess innevånare till andra banker. Men penningebrist medför lätt misstroende, hvarigenom den redbare bringas att draga in sina fordringar förr än vanligt. Det belopp af varuvärde, som under rörelsens lugna tillstånd står i räkning, man och man emellan, och således icke representeras af mynt, utan af förtroende; detta värdesbelopp minskas, hvaraf åter ett nytt behof af mynt alstras. Man må ej tro att detta varuvärde i löpande räkning är någon obetydlighet. Tvertom, myntqvantiteten är en obetydlighet emot värdet af de varor, hvilka byta egare utah behof af mynt. Ej ens Riksbanken är oberoende af förtroende. Hade nu en eller annan privatbank upphört, vore bankodiskontens lånefond disponerad och de återstående privatbankerne ej heller hade penningar att låna ut, så skulle penningebristen sprida sig från den ena orten till den andra, tillika med sin följeslagare misstroendet, och allmänna rörelsen antaga en så betänklig ställning, att Rikets Ständers mellankomst, lika såväl som 1817, blefve af nöden. Vill man undvika en urtima riksdag för ett sådant fall, så borde hjelpen läggas i bankofullmäktiges händer. Den behöfde visst icke vara af så stort belopp, som 224 § bestämmer, måhända hälften.
Vill man nu förskaffa dem en utväg, att genom allmänna understöd erhålla uppfostran , så synes mig lämpligare att anslå stipendier, för-att förmå Adeliga Ynglingar att, som sig bör, gå i Statens tjenst, än att inlocka dem i Näringarne, dit de endast må vända sig i nödfall. En Ven 1.1 Q cl nhtr /, m En värd Ledamot har sagt att Adeln skulla föregå sina medborgare I dygd och försakelse» Detta gör Adelsmannen just genom det att han tjenar Staten , att han blottställer sitt lif i den raska striden mot Rikets Render, eller låter helsa och krafter långsammare föistöras i lagskipningens eller statsförvaltningens trägna värf. Det ar det offenteliga eller tjenstemanna-lifvet, soiri är det oegennyttiga, emedan Staters tjenst skall gå framför allt. Det är Näringsidkarens lif, sorn är det egennyttiga, 'emedan förmögenhets förvärfvande är hans syftemål» . Man har sagtj det vara angeläget att bilda sig till det offentliga lifvet genom Coopvardife fart, m. fl. näringsyrken» Det må vara , och jag har ej något att invända deremot, ty dessa yrken tjena då blott till medel för Adelsmannen att blifva hvad han bcir. Man har åberopat att det gifves Pairers söner i England , som sysselsätta sig med näringar oell handtverk. Här är icke eller något förbud, som hindrar en Friherres eller en Grefves söner, att göra detsamma. Men jag frågar, om stipendier i England äro anslagna, för att förmå Pairerne» Söner till sådane steg, på sätt man här vill göra; och det är blott denna åtgärd, som jag och flere med mig bestrida. Ar det, såsom en vard Le. damot påstått, endast behöflig! att befordra vetenskaplig bildning hos den blifvande Näringsidkaren , så kan han ju gå till våra allmänna Lä* roverk och der såsom studerande erhålla understöd af stipendier. Det beror dock sedermera af honom sjelf att, efter lärotidens slut, välja hvad yrke han behagar. Ridd. o. Ad.
G9 läggas, dervid, under fortsatt tillämpning af handelsfrihetens grundsatser, torde böra iakttagas, icke blott att författningen ina vinna erforderlig formel enkelhet och tydlighet till lättnad och säkerhet vid tillämpningen, utan jemväl att införseltullarne för fabriksoch handtverksvaror, hvilka utgöra föremål för tillverkning inom landet, må i de fall, der det finnes erforderligt, med aktgifvande på hithörande förhållanden, så nedjemkas, att dessa förbrukningsartiklar icke varda öfver hufvan fördyrade. Stockholm den 23 April 1863. Jemte det att Herr Grefve. Ehrensvärd, A., och Herr Doktor Falck anmält, den förre, att han deltagit endast uti vissa delar af frågan om tullbevillningen, och Herr Doktor Falck att han varit frånvarande under hela dess behandling inom Utskottet, hafva följande Reservationer mot detta betänkande blifvit anförde, nemligen: l:o af Herr Grefve Posse, A. F:son: »Ehuru Utskottets förslag till tulltaxa, enligt mitt förmenande, icke innebär fullt tillfredsställande tillämpning af de friare grundsatser, hvilka, enligt hvad theorien länge erkänt och sednare tiders erfarenhet bestyrkt, bäst befordra handelns och näringarnes utveckling, så enär Utskottet hemställt att Rikets Ständer måtte hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes under fortsatt tillämpning af handelsfrihetens grundsatser låta utarbeta fullständigt förslag till ny tulltaxa att Rikets näst sammanträdande Ständer föreläggas, anser jag mig böra anmäla reservation endast emot Utskottets beslut att uppföra ost bland tullpligtiga artiklar. Till stöd för denna min reservation åberopar jag de talande skäl, Herr Fåhraeus i dess reservation anfört.» Uti denna reservation instämde: Herr von Kraemer, A. R., Herr vice Talmannen P. Marén, Herrar S. Renström, J. Ödmansson, J. E. Bäcklin, S. Tragårdh, G. Hammar, K.
Creditiver till Sparbanker 26,600: 3,500,000 2,508,727 13 7 55,533 27 5 6,500,000 6,031,977 39 80,000 50,780 40 2 500.000 437.000 — 9,000,000 9,059,801 9 3,500,000 3,556,476 12 300,000 131,656 24 6 1,200.000 600(000 Creditiver till Hypotheks-Föreningar samt Associationer och Pri vat-Banker för Spanmåls belåning Nu utgående sådanc Creditiver Häraf visar sig, att efter afdrag af minskningen uti en del Lånegrenar Ökningen af Bankens Låneoeh Creditiv rörelse på det hela kan komma att Minskning. 55,538 59,801 56,476 27 12 Ökning. 991,272 468,022 29,219 63,000 168,343 23 600,000 — 34 10 S:gr | 171,8111 — | 5 utgöra 2,319,857 171,811 26 R:dr| 2,148,0461261 4 C* CO ■ . ■■ 1 . • : f . , c f • M Banco-Utskottets _ Utlåtandej N:o 44' 47 Utskottet tillstyrkte i 3^ punkten, att de inom Riks-Slånden väckta motioner, angående rättighet för enskilde personer och Bolag, att i Banken undfå Cassa Creditiv, må lemnäs utan allt ajseende.
Hvad mig beträffar, så anser jag tillmålet verkligen icke så farligt som det låter; då jag gerna skulle vilja taga mig friheten fråga, om den ädlare menniskan, eller om någon, personligheten tagen i sin allmännelighet, kan med handen på hjertat frikalla sig ifrån begäret att snarare vinna sina medborgares bifall, än deras klander? Och hvad annat är det väl man fördömmer, när man idkeligen upprepar popularitetsjagt såsom en last hos dem, som handla, som tänka och tro i öfverensstämmelse med folket; eller i motsats till dem, sorn föreställa sig vara folket så mycket öfverlägsna, alt de akta det för intet. Med en särdeles tillfredsställelse har jag afhört ett anförande 2 H. 7 50 Den 28 Augusti. af en ledamot i Const.Ulsk., som åtminstone lemnar mig, som ifrigt önskar reformen, någon anledn. till förhoppning, att, oaktadt det nn ifrågavar. förslaget kommer att falla, detta Ulsk. möjligen kan komma att lemna ett förslag, och ingen kan litligare än jag deråt önska en större framgång, än det fallna rönt, särdeles inom detta Hus. Hvad beträffar 1840 års Const.Ulsk., så tröstar jag mig åtminstone öfver den motgången, att se förslaget falla, på den grund, att jag är innerligen öfvertygad, att ingen med någon verldskännedom har kunnat eller bort sträcka sina förhoppningar längre, än att detta förslag skulle göra sin tjenst i sakens första stadium. Det har åtminstone ä bane bragt några stora grundsatser, som aldrig komma att utdö, förr än de utkämpats till ett nöjaktigt resultat. Dessa grundsatser hafva tiden till sin bundsförvandt, och den är mäktigare än allt. Det ligger i mensklig» naturens otålighet att föreställa sig, att hvad som icke under en menniskovarelses lefnadseller åtminstone verksamhetstid t ill vägabringas, aldrig skall komma att inträffa. Man anser denna tid som en oändlighet, och detta ligger i vår natur, inom hvilken oron utgör drifkraflen för alla vära handlingar.
Den garantie af Banken, som, jemlikt Regerings-Formens 72 Rikets Ständer tillhör, skall förstås på sätt som följer: 1:0 Ordningar, Stadgar och Reglementen för Bankens förvaltning, dem Rikets Ständer, i deras egenskap af Bank-Bolag, hafva att allena uppgöra och meddela , skola vara grundade på och öfverensstämmande med de Lagar, som af Statsmagterne gemensamt, till ordnande af Landets penningförhållanden och betryggande af hvars och ens äganderätt, antagna blifvit, och hvilka icke måga dymedelst förnärmas eller göras kraftlösa; på grund hvaraf, och 0111 under Ständernes sammanvaro, uti förhandlingarne och de vidtagne besluten, ett eller annat af motstridig syftning skulle förekomma, Konungen vare, enligt Regerings-Formens 16 oförhindrad att sådant då till behörig rättelse anmärka. 2:0 För det i Banklagens 2:dra §. upptagna oväntade fall, att Banken, under den från nästföregångna Riksmöte förflutna tid skulle hafva vägrat att någon dess sedel inlösa, och denna vägran härrört från Bankens oförmåga att sina förbindelser genast uppfylla, skola Rikets Ständer vara, såsom Ombud för Svenska Folket, förbundna att, genast eiler det ett slikt förhållande blifvit hos dem anmäldt, återförsätta Banken i det skick BankLagens 1 §. antyder, medelst uppdrag åt Riksgälds-Contoret alt, för hvad dertill behöfligt är och icke genast tillgängligt, utställa skuldförbindelser med löpande ränta , och medelst bestämmande i samband dermed af sådan tillökning å den för Statsbehofven i öfrigt erforderliga Bevillning, att till ränta och amortissement för en sådan Statens skuldsättning nödiga medel beredas och anvisas. 3:o Ej må Rikets Ständer gemensamt eller något Riks-Stånd serskildt kunna frånträda egenskapen af Bank-Bolag och garantien för Banken, innan samtlige sedel-innehafvare blifvit efter i83o års Bank-Lag lill fullo förnöjda.
I de nyssnämnde hufvudfrågorne, rörande jemlikhet i arfsrätten och Lag-Utskottets Betänkande N.-o 122. giftorätten för bägge könen, har Utskottet icke mycket att tillägga till den utveckling af dessa ämnen, hvilken uti motiven till Lag-Comiteens förslag igenfinnes. Till en del blifver således Utskottets yttrande ett upprepande af hvad samma motiv innehålla. Uti det genom äktenskapet uppkomna bolag förena hägge makarne sina krafter, i ändamål alt med gemensam omsorg arbeta för gemensamt väl. De dela med hvarandra ljuft och ledt; och då förbindelserne äro lika och bördorne bäras gemensamt, synes en fördelning af inbördes rättigheter, hvilande på en annan grund, icke stå att förena med äktenskapets väsende och de vilkor, som deruti innefattas. Det är mannens pligt att anskaffa hvad som fordras för makarnes och barnens underhåll, och hustruns, att det med sparsamhet och klokhet använda. Hos den jordbrukande classen af ett folk hafva vanan och behofvet gifvit hennes skyldigheter en ännu större vidd. Det är icke nog dermed, att hon ensam mäste sörja för barnens skötsel och uppfostran i deras spädare år och en sam besörja den inre hushållningen; hon måste äfven deltaga i den yttre, och med sitt arbete bidraga att förvärfva det nödvändiga. När uti samhällsclasser, der denna senare pligt praesumeras sällan eller aldrig inträffa, hustrun eger lika giftorätt med mannen, finner man lätteligen, huru li tet det sammanstår med den reciprocitet, som för äktenskapet ligger till grund, och med rättvisans kraf, att neka henne denna rätt, uti ett stånd, der ännu större förbindelser henne åligga. Vid äktenskapets ingående uppdrager hustrun åt mannen att förvalta all den egendom hon har, och afkomsten af hennes ärfda och förvärfda jord ingår odelad i boet.
Äfwen böra alla de serskllde skyldigheter som Arre, datorerne utom arrendesumman warit underkastade, säsom att hälla en mälfyllig felfri hingst af witz älder, att inrätta och underhälla antingen Stuteri, Schäferi eller Holländeri med dermed ätföljan, de förbindelse, samt att tillöka och förbättra de ä Kungsgärdarne warande Träd. och Hum. legärdar, att anlägga Trävscholor och att deraf plantera Alleer och Häckar, skulle kunna wid framdeles till upprättande Arrende. Eontracter ifrän arrendewilkoren uteslutas, hälst de dermed äsyftade ändamäl föga lärer hafwa wunnits, hwaremot genom undanrövjandet af deHa förbindelser, Arrendatoren ä sin sida fäe ftlare händer, att den arrenderade lägenheten efter Den 17 October. 318 efter desi beskaffenhet till sin fördel nyttja och bruka, samt Kronan ä sin sida stall ärkomma en högre arrendea i gift. De Krono Dagsverken, som warit Kungsoch Kungs Ladugärdarne anslagne, stola icke wid nya arrenden under nägot wilkor till Arrendatorerne betingas, utan fä af Hemmans, ägarnej sjefwe lösas och till Kronan betalas ef ter ärliga markeaängen. Den Arrendatoren tillagdt förmonen, att fä gärdenS tillhörige afwel, äker och körredstäp m. m. emottaga, och sig deraf under arrende tiden begagna, förswmner och böra detze inwentarier i ställetdä nu warande arrenden upphöra, för Kronans räkning genom Auction försäljas. Som Riksens Ständer bestutit att all oroterad jord med wisie undantag, ber i händelse af Krig uppställa Roterings-manstap, sä bör äfwen detta allmänna onus tillhöra Arrendatorer af Kungsgärdarne. I händelse Kungsgärd styckas, stola de blifvande Arrendatorerna af de nya Kungs, gärds Hemman wara pliqtige att efter allmän