Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen borde , med åsidosättande af alla öfriga ärenden under, ti • den, handlägga de (ä mål, som bär äro i fråga och fordra en skyndsammare åtgärd. Kammar-colhm brukar också behöfva Jång tid för vissa mål ; men detta verk skyndar sig med de mål, som mäste inom viss lid vara afgjord», och Kammarrätten samt Högsta Domstolen kunde få samma föreskrift. Jag har velat nämna detta endast till svar på Frih. Cederströms yttrande; men för öfrigt, och då jag icke har någon utväg att hos Const.Utsk. göra denna tanke gällande, inskränker jag mig till alt förena mig med Hr von Hartmansdorff om den anmärka., som R. o. Ad. kunde finna för godt att förklara för sin gemensamma tanke i målet. Gr. Frölich, David: Det låter ganska väl och vackert att önska lagbestämmelser och tala om deras uppfyllande vid domstolarna i ett samhälle, som skall kallas ordnadt; men man bör komma ihåg, att domstolar, utan någon lag att tillämpa , är ett oting. Det är i sådana förhållanden, som detta, just svårigheten att utfinna sjelfva lagbestämmelserna. Der snarare hvad som måste bestämmas, skall bestämmas genom en lex in casu, en lag för tillfället, der tjenar det lill intet att hafva en aldrig så fullkomlig domstols-organisation, enär icke villkoren för pröfningen äro gifna, eller med andra ord, när ingen lag finnes. Af dessa orsaker kan jag icke annat än motsätta mig det förslag till R. o. Ad:s gemensamma lanke, som Hr von Hartmansdorff framställt, emedan del efter mitt begrepp i sig sjelft icke innebär något, hvaremot jag helt och hållet förenar mig med hvad Gr. Spens i denna fråga yttrat. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att under discussionen först den mening blifvit framställd, att förslaget till ändring i 75 (jin Reg.Ftn vore onyttigt.
Vidare bör hågkommas att hela driftoch rörelsekapitalet vid ett jordbruk icke alls tages i beräkning vid egendomens taxering och beskattning, lika litet som all den personliga verksamhet egaren deraf med sin familj på densamma utvecklar. Helt annat är förhållandet med egare till andra fastigheter; de taxeras särskildt för allt hvad de göra. Att 3 öre på 100 R:dr taxeringsvärde är alldeles för litet, kan man för öfrigt af mänga andia förhållanden finna. Redan den omständigheten att alla Sveriges jordbrukare tillsammans, ehuru de obestridligen innehafva landets utan all jemförelse största modernäring, blott betala 27 procent af bevillningen efter 2:dra Art., eller precis detsamma som ensamt städerna Stockholm, Göteborg och Norrköping tillsammans också erlägga, antyder uppenbart att ett fel är begånget. Gör man jemförel.serna i detalj, blir detta ännu mera märkbart. En person, taxerad till 2,000 R:dr inkomst för kapital eller arbete, intager sannerligen icke någon lysande ekonomisk ställning; men mäste dock betala i bevillning och komunalskatter absolut lika mycket som en jordbrukare, hvars egendom är upptaxerad till 66,666 j R:dr. Skulle vidare Bevillnings-förordningen strängt och rigtigt tillämpas, mäste hvarje gerningsman och torpare, ja sjelfva statdrängen, taxeras till 400 R:dr inkomst och således betala i Kalr i bevillning under det egaren till ett hemman på 3,000 R:dr blott betalar 90 öre. Här kan således det bakvända förhållande inträffa, att tjenaren får större utskylder än sjelfva husbonden. — Det är icke flir att tillskansa fastighetsegare icke tillhörande jordbruket någon lindring, ännu mindre för att tillskynda landtbrukaren någon förhöjd börda, jag påyrkar förändringen. Både lindringen och förhöjningen äro i och för sig sjelfva så obetydliga, att ingen kan fästa sig dervid. Men förändringen är nödvändig för genomförandet af en rigtig princip, sorn redan nu utöfvar ett stort inflytande på kommunalskatterna. Annu nödvändigare blir deri, om bevillningsprocenten af en eller annan anledning som lätt kan inträffa, skulle komma att höjas.
Inbjudningarne i dessa delar afslogos, och voterings-propositionerna, N:ris 84—154, godkändes, med rättelse i den 143, att i contra-propositionen afses rätteligen införsel-tull för vin i fastager, och ej, såsom der heter, utförsel-tull, äfvensom Ståndet gillade, hvad Utskottet i öfrigt hemställt i serskilda nu föredragna punkter af memorialet, med undantag af yttrandet å dess sista sida, i fråga om införselförbuds borttagande eller bibehållande i Tull-Taxan, hvilken punkt bordlädes att hvila till nästa plenum. Derefter företogs den ifrån förmiddagens sammanträde uppskjutna pröfning af memorialet, N:o 30, l:o, i hvad det angick artikeln: Böcker, i hvilken del framställd inbjudning afslogs, samt 22 och 23 voteringspropositionerna godkändes; och 2:o, i hvad det omfattade artikeln: Hängslen, i hvilken punkt memorialet, JY:o 3o, gillades. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets på bordet hvilandc memorial, N-.o 3o, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Tullbevill - Prot.-Utdragj den 5 April 7845. 769 Tullbevillningen, beslöt Ståndet, i fråga om utförsel-tullen å artikeln "Brunsten”, att, med frånträdande af sitt förra beslut, antaga det beslut, Högloft. Ridderskapet och Adeln i ämnet fattat; oell skulle Högv Prestesamt Yälloll. Borgare-Stånden vänligen inbjudas att i berörde beslut sig förena. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ulskottets memorial, -N:o 3o_, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, angående Tull-beviilningen, beslöt Ståndet, att, med frånträdande af deras förra beslut, rörande utförseltull å artikeln Brunsten, biträda det beslut, Högloft.
»Låtom oss bida vår tid», sade konung Gerröd; »måhända den uppenbarar sig till sist, som kan gifva oss besked härom.» Därpå fortsatte man att dricka; och tvänne nya horn blefvo inburna i salen. Dessa ägdes af Agde jarl; de voro väldiga och kallades Hvitingarne. Två alnar mätte de i höjd, och de voro gullbeslagna. Konungen lät dessa horn gå längs hvar sin bänk. Och skulle enhvar dricka ut dem i ett drag. Den, som ej orkade detta, hade att till munskänken betala ett öre i silfver. Glad drack man sedan, så länge dagen räckte, och när aftonen kom, gick man till hvila. Gudmund tackade då sin vän Torsten för det bistånd, han ånyo lämnat, och på hans fråga, när ett slut kunde väntas på detta gästabud, lydde svaret: »I morgon skola mina män rida sin väg; och jag vet, att konungen nu låter göra stora anstalter för morgondagen. In skall han låta bära det väldiga horn, som kallas Grim hin gode, en ypperlig klenod, full af trolldom och smyckad med guld. Ett manshufvud med hår och hull sitter på dess spets, och det äger talande tunga. Det förutsäger ännu icke timade händelser, och det vet, när ofrid kan väntas. Och varder det vår bane, ifall konungen af Grim får veta, att en kristen man dväljes ibland oss.» Torsten försäkrade, att Grim ej skulle komma att säga mera än hvad konung Olof tillät. »Men konung Gerröd tror jag vara nära döden», sade han, »och är det allt bäst, att I hädanefter följen mina råd. I morgon ärnar jag visa upp mig för honom.» Detta funno de vara ett farligt tilltag. »Nej», sade han, »Gerröd vill eder död — hvad har du mera att förkunna om Grim hin gode?» »Om det hornet är att berätta», svarade Gudmund, »att en medelstor man kan stå rak under dess svängning. I mynningen är det en alen bredt; och är den, som dricker mynningen klar, den största dryckeskämpen. Dock förmår konungen själf tömma hela hornet i ett enda drag.»
Möllers ansökning om förhöjd. IV. B. 209 V. 62 10 A. 81. — för framlidne Landshöfdingen Friherre Hampus Mörners efterlemnade Enka och oförsörjda döttrar. I. 405, 454- 11. 455- X. B. 79, 117, 134. A. 140- XI. E. 401. — om anslående af en årlig efter afskedstagandet åt Salpetersjuderi Direktören vid de Norra länen Assessorn och Eiddaren C. F. Plageman. I. 206. R. 207. X. B. 79. 117, 134, 171. A. 176. XI. U. 4. A. 7. U. 120. 129. E. 401. — om anslående af en årlig ät Direktören vid Kongl. LandtbruksAkademien Gabriel Poppii tvenne efterlemnade oförsörjda döttrar. I. E. 177. X. B. 79, 117, 134. A. 140. XI, E. 401. — åt skolläraren Jonas Reuter, angående. II. 393, 570. R. 571. X. B. 79, 1 17, 134. A. 170- XI. E. 401- åt framlidne Lif-Medikus F. J. Rossi efterlemnade oförsörjda dotter Elisa Rossi, angående. X. B. 79, 117. 134. 197- A. 203- — å Allmänna Indragningsstaten åt Justit.ie-Rådet John Roy, angående. X. B. 79, 117, 134. A. 153. XI. E. 401. — om beviljande af sådan åt Grefve Thorsten Rudenskjöld. L 325. R. 326. VTH. B. 388, 413.
Under vnttilationen derom talade en Ledamot af ett Ständ , itifft deremot, men när det kom till votering, föllo SiändetS röster u^gnimtför. Derföre är voterin-' gen med flutna sedlar gansta nyttig. Det sista förslaget, att när rösterne stadna i paria vota, bägge alternakrvcrne hoS Riksens Ständer böra anmälas, gär ej alFid an. Wi hade för nägon tid sedan i BewillningsUkstoktet före en Konungens proposition om utländska bress franguering. Meningarne wörö delade, och om de stadna t i p-vus vota, skulle wi dä till Konungen hafwa aflemna t ett dubbelt swar. Detta bewisar atk en utwäg bör utfinnas att bestämt afgöra. Herr von ZcsiulAenkeim, Daviel: *Wid de mänga revisioner och Utstött, som jag, mine Herrar, pä Eder befallning säsom Ledamot biträd!, har jag erfarit stadliga följder af det StändSwis brukliga voteringssättet, och deremot funnit att sanningen eller dm goda saken hade wunnit mera framgäng, om rösterne blifwit beräknade man för man, eller hwad man kallar per c-pit». Dä omröstningen ster med lyckta sedlar, som är det enda förnuftiga och oberoende sättet, sä undwiker en wältänkande Ständs-Ledamot, att antastas af Elgens medbröder för underläten parti-samhällighet, eller sä kallad ölprit äs Lorps; enär nemligen alla Ständs Ledamöters afgifne sedlar samman blan - Den 20 October. 447Z blandas. Mig tyckes att wi tillräckligen rönt olycka, liga följder af Ständs partialitet ock af mMdd för, mänsrätt; och alt det nu är tid antaga mer pooulai» ra samhälls» principer.
SD. Då nu å nyo föredrogs BanccUfc* skottets den 6 dennes afgifne, samt dea 9 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteS;åndet gjorde Anmäi kningar vid Utskottets den 26 sistlidne Martii meddelte Betänkande, angående specificerade Förteckningars insändande öfver Assignaiioner , som på Banquen utfärdas, beslöt Högloflige Redderskåpet och Adeln , att v d nu gällande Författa ningar om Assignering på Banquen, äfven hädanefter borde, utan al förändring, förblifva. Ut supra. S. D. I anledning af derom väckt Motion, beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln, det skulle en Deputation af 12 Ledamöter eller trenne af hvarje Riksstånd utses , hvilka borde afresa till Dronthjem i Norrige, för att deltaga i Norrska Folkets allmänna glädje, vid Hans Maj:t Konungens Höga Kröning därstädes; och skulle så väl ExpedLlonsUtskotteC anmodas uppsätta Förslag till en Adresse, hvilken Deputerade borde medföra, som äfven StatsUtskottet'uppdragas, föreslå nödiga Medel, till bestridande af de i och för denna resa uppkommande kostnader; om hvilket Beslut de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. 42S Den 16 Maji. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUt: skottets, så väl den 25 sistlidne Februarii meddelte Betänkande, rörande inskränkning i beloppet, hvarunder enskilte Personer icke må vara tillåtet, att utfärda löpande Invisningar, som ock af Utskottets den 22 sistlidne April afgifne, samt den 9 dennes på borde-t lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet 'och Adeln samt BorgareStåndet, vid Utskottets förra Betänkande, gjorde Anmärkningar, blefvo berörde tvänne Utlåtanden af Ridderskapet och A* deln afslagne. Ut supra.
I Bergsordn. pag. 008 är infördt under 1721 d. 13 Apr. ett dylikt contract med Nora, Lindes, Grythytte, Philipsstads, 3 II. 31 242 Den 23 October f. m. Carlsskoga, Leke oell Lerbäcks bergslager med 3:nc fri eller kalldygn, sedan bälgen slappes till gång. Uppbördslängden för år 1607 innehåller bland annat: Elfvert Halfvardssons räkning för Nedre Bergslagen ni. fl. i Westmanland år 1(507. Arliga Buntan. Andre Upbörder. Håfve Bergsmennerne som bruto uthi Wijka och Jönewijcks ierngrufve ulbgiordt i tijende Jernmalm 142 i Lass. Dito Bukning för år 1(509. Andre Upbörder Tijende Järnedt 1609 rentade efther Presternes förseglade längdh Tackjern 293 Sk# 9 L#. Stångjern 2 , 12 , 1608 års räkenskaper finnas icke i Kammarcoll. Desamma innehålla föreskrifter i detta afseende, men sjelfva rescriplet har, såsom jag nämnde, icke kunnat igenfinnas.
Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N;o 218, i anledning af erhållen Aterremiss å Betänkandet Nm 84, angående regleringen; af utgifterne under BiksSlalens Sjelte Hufvud-Titel; Ståndet, sorn bifallit 1, 2, 3, och 5 [punkterne af Betänkandet j>j;o 84, gillade nu beräkningen i. Utlåtandet N:o 218, 2 punkten, af den årliga ersiiltningsumma till Ämiralitets-Krigsmanseassan för GentonaLmedel, lann denna punkts senare moment i sistnämnde Utlåtande icke erfordra någon åtgärd, biföll samma Utlåtandes 4;c*e punkt) samt lade dess 1, 3 och. 5;te punkter, till liandlingarne. S. Di Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 21 o, , i anledning af erhållen återremiss å. Betänkandet JNJso 86, rörande regleringen; af Riks-Statens Åttonde llufvudTitel. 'För sta* punkten: Betänkandet N;o 86 och Ullåtandet N:o 219 Uiföllos; Andra, Tredje, Fjerde, Femte, Sjette, Sjunde, Åttonde och Ni onde punkterne: Ståndet, som bifallit dessa punkter i Betänkandet N;o 86, lade desamma i Utlåtandet N;o 219 till liandlingarne; Tionde punkten: Betänkandet N:o 8fr, med den. rättelse, som uti Utlåtandet IV;o 219;, förekommer, gillades. Utdr, d. ii dug. 1834. S„ D. Vid förnyad föredragning, Indes tili handlinjgarne Stats-XJtskotttat» Memoria.] fj:o 250, i anledning af erhållen ålerrerniss på S.tåls-Utskottets Utlåtande $ho 8,7« S. D.
IFattigvårds-afgift R:d 9,219. 2. ro. saint Convoy-afgift med uppgäld derå B:d 294,857. 7.1. tillsammans K:d 380,019. 6.^5. då derifrån afgår afkortningar, omkostningar, och utestående behållningar med R:d 17,775- 5. g. återstår deraf en summa af R:d 362,244. — 8 r. I sammanhang med hvad nu anfördt är, synes deraf, att hela den uppbörd af alla fonder, sorn influtit år l8ijj vid samtliga Sjö Grän - (Bill. 6;tc Band Sid. 4oi) Calcul öfver Sjö-Tulh*- Uppbörden för är 181$, sorn efter af slutad Hufvud* Bok blifvit afgifven■ till Kongl.- Genera1*Tull-Directi0nen af undertecknad. Hela den influtne uppbörden af alla Fonder upptages till - 3,og4’,358- 44. 2, Utgörande i Tull — - rNederlags Recognition '■Nederlags-Renta - J Coursförhöjning å Tull Tullförhöjning Bränvins-Tull Transito-Afgift Båkoch Lots-Afgift Summa R:d Af g Sr.- Diverse afkortningar och omkosthingar samt behållningar till aflöningj andra utgifter af alla förstnämnde Nio-fonder - Dito af de sednare 5 Fonder - 46o,i 87. 4-7. 6. »7»77s5- 9- Återstående af förstnämnde Summa1 eller1 contant behållning Kovo Conto.- Utr denåterstående Summan » Följande Fonder:- Lefveren ngar Till Kongl. Rente-Kammaren1 Tull-Medel i Banco — - Dito i Vexlar - — “ ~ Transito Afgift
M:s nådiga propos. ang:de den s. k. kurhus-afgiften; Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskollel: N:o 68, i anledn. af väckt motion om ändring i Kongl. Förordn. om sockenstämmor i Stockholms stad af d. 16 Mars 1847; samt N:o 69, i anledn. af väckte motioner om ändringar och förklaring af Kongl. Förordn. om sockenstämmor i riket af d. 29 Augusti 1843. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 5 April 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prol.utdr. för d. 2 dennes samt pleni prot:n för d. 12 sisth Mars f. och e. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf alt bland Hrr Elektorer upstått 3 ledigheter, samt anmodade Hrr Bänkmän, att sammanträda till dessa ledigheters återbesättande. Äfvenledes tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att bland Hrr Bänkmän upstått en ledighet för hvardera af 1, 4, 5, 6, 9 och 22 Bänkm:s-afd:ne, samt att val af en Bänkman inom hvar och en af dessa Bänkm:s-afde:r komme att företagas nästa Onsdag d. 9 dennes vid början af plenum. Föredrogs ånyo Bevilln. samt Allm. Besv. o. Ekon.Utsktns d. 29 sisth Mars och d. 2 dennes på bordet lagda betänk. n:o2, i anledning af väckte motioner om bestämmande af medelporto samt införande, i sammanhang dermed, af åtskilliga andra förändringar i afseende å, inrikes brefvexlingen. Den 5 April. 251 Uplästes ett af Hr von Hartmansdorff, Aug., inlemnadt sålydande anförande:
Deremot har jag icke kunnat dela den åsigt, sorn inom StatsUtsk. gjort sig gällande, alt del goda ändamålet skal! uppskjutas i anleda, deraf ali Stånden vid denna riksdag begärt, att Konungen läcktes för nästa Ständer framlägga en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet, innan särskildta anslag till detta och likartade behof anvisas. Det är denna sats jag ofta bekämpat, derföre att jag ej tror på del antagligt statsekonomiska 1 att uppskjuta hvad man anser vara nyttigt, derföre att man vill se planen för del hela. Det kan ju Ilända, sedan man väl fått denna plan , att man säger, att den icke passar in på förhållandena, all den är för stor eller för inskränkt, m. e. o. att man ej gillar den, och emedlerlid kommer det sorn man är ense om alt vara nyttigt alt än vidare uppskjutas till skada för fäderneslandet. Jag tillstyrker således anslaget, oell det är derföre rätt att R. o. Ad. ställer sitt beslut i conformitet med PresteStls, hvarigenom 2 Stånd vore ense om alt 3i,ooo r.dr skulle utgå i 4 år; men då jag betänker att denna summa för 4 år tillsammans utgör 124,000 r:dr ytterligare tillökning i statsutgifterna, så är jag rädd att en så stor summa skall afskräcka ifrån bifall, och att man genom försöket alt få allt hazarderar att få intet, derföre att man begär för mycket. Derföre torde det rättaste vara att gå en medelväg oell tillstyrka hälften af hvad Konungen hegart, hvilket likväl för de löpande liren gör en summa af 62,000 r:dr. Jag tror alt, för så litet splendidä inrättningar, som inslruclions-compagnier böra Den 20 Mars e. m. vara, skulle man äfven ined denna sednare summa kunna uträtta ganska mycket, och hemställer till Hr Lefre'n, om han ej ville härom förena sig med mig, samt att PresteSt. inbjöds att i ett sådant beslut deltaga. jag skulle ej göra denna framställning, om jag trodde alt den högre summan skulle bifallas i förstärkt StatsUtsk. Hr von Rosen, Georg:
E n Imiiskada, som hon sj2tlf trodde föranledd af en stöt, utvecklades p&amp; varen 188 1 till en farlig Akomma, som tri. Ar band henne vid sjukbadden, ' fiirst i HtJrby, sedan i Lund och lXalni6. Hon utliardride under dessa hr mera af fysiska plagor $n da flesta andra genomg6 under ett helt lif. GAng p&amp; ghng underkastades hon de smartsammaste operationer; Iskaren tillrhdde klosoformering, men hon ville - p&amp; grund af en viss idiosynkrasi emot konstlade bedöfningsmedel - aldrig tillhta det; och medan lznifven förrattade sitt arbete lig hon stilla, med sammanbitna tander, utan en klagan. G h g g&amp; gkng bragte febern henne i dödens narhet, .meu hon bibehöll s m m a lugn infar det stora mysteriet, som sedermera, under den langa konvalescensen, gaf hennes lynne sin grundton af undergifvcnhet och jamnmod. E ' ör dem, som ej der last Axel 1,undegiri.d~ uppsats, meddelas hiir i störste korthet n&amp;gm fakta: Ernst Ahlgrens fiksta skizzer trycktes i skanska landsortstidningar; frln Sniillpostens redaktör, doktor Herslow korn den forsta aldrig förgätna uppmuntran. Ued Edvard Biickström, till hvilken författarinnan a ~ o n y m t liiinvande sig, litbedjanide sig hans omdöme om en insänd längre, berättelse (" Fidelio ") stod hon ' sedermera i brefvexling; men idealistens intresse för nybörjarinnan upphörde i och med detsamma som hon sökte följa d: r Herelom råd och teckna bilder ur det verkliga lifvet. Efter oräkneliga afslag frfin olika Ii&amp;ll Blef en ny skizz tryckt i N y III. Tidning, 1ivaiBs davarande redaktör Ernst Beckman ock&amp; visade blick for det lofvande författayskspet.
Jag anhällcr ödmjukast om Herr GrefwenS och LandtMarskalkens proposition, och att detta mitt Memorial Mätte communiceras med de öfrige Riks-Ständen. Begärdes pä bordet. Herr Grefwen och Ordföranden, proponcräds akt het »nätte Herr liLerbsclm efter hans begäran tillätas, , att sch Ad. pv»t, 6:te Land. -Ma Ud. N-s sz» 354 Den ri April. att fä kommunicera sitt Dictamen med de öfrige Nespec tive Standen. Bifölls. Friherre Osterström, strcob, och Herr Zilverstolpe, kretric Zsmuel, erindhade att det» ta Dictamen innehölle en ny motion, hwilken enligt Riks» dags-Ordningcn förmodeligcn icke mera kunde uptagak. Herr Grefwen och Ordföranden, förmälte sig för sin del wisierligcn wara af samma tanka och erin drahe, att han ej heller annat proponcrat, än ett Communications tillständ för Herr 1>Leidgelm, hwilket Ridderstam pet och Adeln funnit sig icke kunna honom förwägra. Herr sk XlintsderZ, v/ildslm, anförde strifteligen till protokollet följande: Högloft. Ridderffapet och Adeln torde benägit Mäta mig att fä fasta dest upmärkfamhct ä den härstädes för nägra Lagar sedan ventilerade frägan, om förhällandet med den af Konungen utöfwadL Dispence-rätt i 2 §. 19 Cap. Ärfda - Balken för Mö , som söker, att blifwa för» klarad myndig. Dä detta motiverade ämne blcfaf Lag-Utstottck granstadt, föreslogs i stället för Difpence - rättighetens fortfarande den utwäg, att Domstolarne skulle äga utläta sig öfwer myndighets Ansökningen.
M. kan icke gerna annat än fastställa hvad dess Kammar-colltm i sådana fall tillstyrker; åtminstone skulle jag önska, att Kammar-colltm alltid vore så orgauiseradt och hade det förtroende af K. M., alt motsatsen icke inträffade; men då K. M. funnit skäl att lill R St. hemställa, huruvida R. St., oberoende af hvad sorn kan anses vara formenligt rätt, skulle finna billigheten fordra att skatten borttages, så mätte det vara Ständerna öppet att derom besluta, efter pröfning af de anledntr, som tala för skattens afskaffande. Af sakkunnige personer är ådagalagdt hvad äfven styrkes af chaitse-beskrifning, att Öland mycket lidit genom ifrågavar. skatteläggning; att hemmanen, långt ifrån fördel af utmarken, haft förlust deraf, i följd af den höga skatten; att då från allmänningen blifvit borttagen all skog och odlingsbar mark, blott den kala Alfvaren återstod, utgörande tili största delen ett kalklager och en obrukbar sandhed, der skog hvarken finnes eller kan vexa. I stället för hemmansbrukare, utgöra dessa trakters innebyggare icke annat än colonier af liggare, som öfversvämma ön, och osäkerheten är blifven så stor, att man ej vågar färdas der utan att vara beväpnad. Innevånarne nödgas hemta vedbrand och öfriga förnödenheter från fasta landet; de äga icke mera de rättigheter, som varit dem förunnade och sednast medgifna af Konung Gustaf IV Adolph; med ett ord, Öländningarne hafva tid efter annan erhållit rättigheter, som, med afseende på deras hemmans svaga beskaffenhet, varit oundgängligen behöfliga, såvida ordinarie skatten skäligen skulle kunna utfordras; men de förlorade dessa rättigheter genom den skattläggning, som öfvergålt den mark, på hvars erhållande de sålunda gjort Den 20 Ma j e. m. 119 förlust i stället för vinst, oell hvilken förlust är så mycket större, som vinsten af utmarken icke ens motsvarar förlusten af de rättigheter de förut ägde, ännu mindre den ökade tungan af 864 tunnor spanmåls ränta. Jag kan således icke finna skäl att bibehålla denna skatt och tillstyrker derföre bifall till betänkandet.