Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär det såväl för statsregleringens uppgörande, som ock för bestämmandet af tullen å bränvin är af vigt, att afgiften för bränvins tillverkning så fort som möjligt varder fastställd, har Utskottet ansett nödigt att, utan afvaktande af tiden, då Utskottet blifver i tillfälle ånyo behandla öfriga delar af sitt förra betänkande, särskildt företaga frågan om beloppet af nämnda afgift; Och som Utskottets förslag, att afgiften för bränvins tillverkning skulle fortfarande utgå med 60 öre för kannan, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkändt, men Preste-Ståndet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, förhöjt afgiften till 75 öre, får Utskottet inbjuda Preste-Ståndet att, med frånträdande af sitt förra beslut, förena sig med de öfriga Riks-Stånden om afgiftens bestämmande till 60 öre för hvarje kanna, bränvinet beräknadt till 50 procent styrka vid 15 graders värme efter Celsii thermometer, allt i medeltal under termin räknadt. För den händelse att denna inbjudning icke skulle antagas, får Utskottet, då denna fråga är af bevillnings natur och således vid skiljaktighet måste genom votering i Förstärkt Utskott afgöras, föreslå följande voteringsproposition : “Den, som godkänner Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekondmi-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden gillade förslag, att afgiften för bränvins tillverkning skall utgå med 60 öre för hvarje kanna, bränvinet beräknadt till 50 procent styrka vid 15 Bih. till Ii. St. Prof. 1865 §/■ 1866. 5 Sami. 2 Afd. 4 Haft. 2 Sammans. B wilin.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 3. graders värme efter Celsii thermometer, allt i medeltal under termin räknadt, röstar Ja y
N:o 81. — ~ Motion N:o 173, angående dels sammanförande i en enda landtmäteri förordning, dels ock vissa förändriugar af de gällande föreskrifter, som innehållas i Skiftes-stadgan och andra dermed gemenskap egande författningar. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Beronius, W. M. Motion N:o 116, om eftergift, till förmån för Falu slöjdskola för flickor, af kronans rätt till dana-arf efter ogifta Charlotta Christina Nyman. Stats-Utsk. Utlåt. Besvär till Hofrätt ingifna, angående kommunikation af. Se Kommunikation. Bevillning å fastighet, om jemnlik i hela riket. Motion N:o 63. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3 och Utlåt. N:o 9. för enskild bank med sedelutgifningsrätt, om dess fördelning äfven på bankens afdelningsoch kommissionskontor, i förhållande till inkomsten. Motion N:o 60. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N;o 13. R. St. underdån. Skrifv. 3 Bevillning af bankbolag, om tillägg i Bevillningsstadgan af vissa föreskrifter rörande. Motion N:o 83. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3, Utlåt. N:o 9 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 94. af skeppare och andre sjömän, angående det tillägg i Bevillningsstad gan att dem skall påföras bevillning af kapital eller arbete, der de äro mantalskrifna. Motion N:o 23. Bevilln.-Utsk. Betänk. Bevärings-exercis, om befrielse under visst vilkor för elever vid folkskolelärareseminarierna från första årets. Motion N:o 123. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Blanche, August. Motion N:o 4, om anslag och annat understöd från Statens sida för Skarpskytteföreningarna i riket. Stats-Utsk.
Uppbörderna i Stockholm borde förblifva äfvensom uti alla Städer i Riket sker, utanKronans gravation , och att Magistraten derföre borde vara ansvarig. Och då denna sak vidare på 17 34 års Riksdag förehades , håfve Vi uppå Riksens Ständers underdåniga tillstyrkande den 26 Juni 1735, Utfärdat Nådig Befallning , att desse Uppbörds* Cora® Den 11 Juli. 1081 Commissarier intet kunde af Stockholms Stads enskilta wedel aflönas, samt att Stockholms Stads 8 Uppbörds Commissarie!- måtte tillhopa njuta 1.600 Dal. Strut årligen, på det sättet, att enar qvantum uppgifves på alla de extra ordinarie Uppbörder, hvilka i Stockholm komma att indrifvas, bör proportionaliter af hvarje Uppbördssumma utsättas så manga proCent. sorn till dessa 1.600 Dal, S:mt kunna vara till racki! ge, af hvilka proCent medel Uppbörds-Commissarierne 11 k väl intet mera undfå borde än af denna summa belöper, som de verkeligen indrifva, så att , om den uppgifna summan riktigt af dem upbäras, hade de tillsammans att tillfullo undfå sina 1.600 E:dr S:mt, men örn något deraf blefve innestående, skulle af dessa 1,600 .Dal. S:mt in* nehållas så mycket, sorn på den innestående summan belöper, på hvilket sätt Riksens Ständer då förmodat Uppbörds Gorrimmissarierne kunna upmuntras, att med sa mycket större drift förrätta Uppbörden, som deras , egen förmån derunder berodde. Ytterligare håfven J, år 174-1,; hos Oss i underdånighet anmält en lika ansökning, af Magistraten med den , som nu hos Riksens Ständer blifvit ingifven , hvarpå Vi den 30 Juli samma år, i Nåder förklarat , att som Riksens Ständer på 1734 års Riksdag sjelfve utsatt 1,600 Dal.
Hvad dernäst angår Eric Janssons, Sven Isacssons, m. fl. hcmställanden om nödvändigheten af rotejemnkningar, och sarnmanflyttning af sins emellan aflägse stamoch strö-rotar j så ehurii Utskotten icke förbisett de stora olägenheter, hvilka så väl Rotehållare som Båtsmän få vidkännas derigenom, att hemman, som, vid indelningens upprättande, blifvit till ett roterings-nummer anslagne, finnas ofta på betydligt afstånd från hvarandra belägna, och det således vore önskligt, att andelar i en och samma rote kunde varda förlagde i en och samma tragt; likväl och sorn Kongl. Maj:t, uti Circulair-bref af den 3o Maj 1826 i Nåder förordnat, ”att alla anmärkningar ”örn utbyte af från stam-rotarne aflägsna hjelp-rotar, samt om rote-flyttningar i ”allmänhet, böra ske hos Konungens Befallningshafvande i Länet, hvilken, efter att ”så väl den Rotehållare, med hvilken roteflyttningen är i fråga, som äfven soldaten »'eller Båtsmannen, då någondera numern icke är vacant, hörde blifvit, samt ve - 6 Stats' samt Allm. Besvoch Elson. Utskottens Betänkande, N:o i3. 'filerbörande Regementseller Corps Chef jemväl i ämnet yttrande afgifvit, eger att, ''efter förekommande omständigheter oell gällande Författningar, i anledning deraf med’’dela Utslag, hvilket dock bör Kammar-Collegii pröfning underställas;’’ hvarförutan Kongl. Majit, genom lemnade föreskrifter i detta afseende, uti Dess Nådiga Bref till Landshöfdingarne af den 2 Nov. 1833, äfvenledes sökt att ifrågavarande olägenheter afhjelpa ; alltså finna Utskotten, att de af motionärerne nu väckta Rote jemnkningsoch utbytes-frågor, för hvilkas behandling i form-väg tydlig anvisning såluuda är meddcld, böra förfalla.
Ridder skag et och Adeln. S. D. Företogs val af Två Revisorer för innevarande års granskning af Stats-, Bankooch Riksgälds-verkens tillstånd, styrelse och förvaltning, i stället för Grefve af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig, och Herr Trolle, Carl Axel, hvilka anmält sig vara hindrade att sådan befattning emottaga; och befunnos, vid val-förrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig, Ryttmästare, Herr Törnebladh, Gustaf, Öfverste-löjtnant, R. S. O. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Bevillnings-Ulskottets den 8 dennes på bordet lagda Memorial N:o 16, i anledning af återremiss från Preste-Ståndet af Utskottets i Betänkandet N:o 10 framställda förslag om upphörande såsom särskilda beskaltnings-tillar af afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden och den vissa stapelstäder tillkommande - Prot.-Vtdrag den 12 Arnjusli 1857. 481 kommande tolag, emot ersättning af tullmedlen, samt dessa afgifters inberäknande uti den tullsats, som för varors ineller utförsel genom taxan bestämmes. S. D. Vid föredragning af från Vällofliga Borgare-Ståndet, medelst Protokolls-utdrag N:o 515, och från Hedervärda Bonde-Ståndet, medelst Protokollsutdrag N:o 350, ankomne inbjudningar till instämmande uti af bemälda Riks-Stånd fattade beslut i afseende på vissa delar af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlets Betänkande N:o 27, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande bemmans-klyfning och jord-alsöndring, beslöt Ridderskapet oell Adeln att, med vidblilvande af sina vid pröfningen af nämnde Betänkande fattade beslut, lägga förevarande inbjudningar till handlingarne. Vrån Högv. Preste-Stdndet. S. i). Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskotlets nedannämnde Utlåtanden.
Hon hade ej gjort ett enda försök att fly, utan legat kvar på sin plats i orubbligt hjältemod, stirrande med röda, brinnande ögon på den hjärtlöse mördaren. Förtjänade då icke denne en liten stund af ängslan? Petter Nord ville se honom komma dödsblek ut från kontoret och börja söka efter femtikronan. Han ville se samma ångest i hans vattenklara ögon, som han sett i den hvita råttans granatröda. Handelsmannen skulle få söka, han skulle få vända upp och ned på hela boden, innan Petter Nord lät honom finna sedeln. Men femtikronan fick ligga på sitt gömställe hela dagen, utan att någon frågade efter den. Den var helt ny, mångfärgad och lysande och hade stora femtital i alla hörnen. När Petter Nord var ensam i boden, reste han en stege mot hyllorna och klef upp till domestikpacken. Så tog han fram femtikronan, vecklade ut den och beundrade dess skönhet. Midt under den ifrigaste handeln kunde han bli ängslig öfver att något skulle ha händt femtikronan. Då låtsade han söka något på hyllan och famlade in under domestikpacken, tills han kände den glatta sedeln frasa under sina fingrar. Den sedeln hade med ens fått en öfvernaturlig makt öfver honom. Månne det inte var något lefvande i den? De af breda ringar omgifna femtitalen voro som sugande ögon. Gossen kysste dem alla och hviskade: »Sådana som du ville jag ha många, förfärligt många. Han började göra sig allehanda tankar om sedeln, och därom att Halfvorson ej frågade efter den. Kanske den ej var Halfvorsons? Kanske den legat långa tider i kramboden? Kanske den ej längre hade någon ägare? Tankar smitta. – Vid kvällsbordet hade Halfvorson börjat tala om penningar och penningmänniskor. Han berättade för Petter Nord om alla de fattiga pojkar, som samlat sig rikedom. Han började med Whittington och slutade med Astor och Jay Gould. Halfvorson kände allas deras historia, han visste hur de sträfvat och försakat, hvad de uppfunnit och vågat. Han blef vältalig, då han kom in på sådant. Han genomlefde de unga penningmänniskornas lidanden, han följde dem i framgången, han jublade vid deras seger.
Domstolen böra komma i betraktande: att, enligt Lagens grund, det mindre ansvaret icke kan anses inbegripet i det större, utom i det fall att det större är det högsta, som Lagen bestämmer, såsom der den brottslige gjort sig skyldig att mista lifvet eller undergå högsta kroppsstraff, och således icke kan lämpas till förevarande händelse, der förbrytelsen kan med penninge-böter försonas: att den, som begår brott å helgedag, är enligt Lag skyldig till särskildt ansvar för Sabbatsbrott: att den, som är drucken å Söknedag under Gudstjenst, är förfallen att böta Daler; och att, om den, som beträdes med enahanda förbrytelse å Helgedag, pliktade endast nyssnämnde summa, skulle förbrytaren i sådant fall icke komma att vidkännas något ansvar för ohelgande af Sabbaten, som Lagen likväl särskildt bestraffar; Och ansåg Högste Domstolen sig allt derföre böra i underdånighet hemställa, att i öfverensstämmelse härmed en förklaring måtte utgå, så att de i 6 §.3 Cap. Missgernings-Balken föreskrifne böter för Söndagens ohelgande må ådömmas den som begår de i 4 §, nyssnämnde Capitel och Balk omtalte förbrytelser å Sönellcr Högtidsdagar. Ex Protocollo A. H. Hellman. Om den Allmänna Fångvården. l8f N:O 49. Kongl. May.ts Nådiga Proposition till Rikets Stander, om den allmänna Fångvården. Gifven Stockholms Slott den 31 Julii 182.3- Sedan Kongl. Majit funnit nödigt förordna en Committé, som hade att föreslå hvilka förbättringar uri Fångvården i allmänhet kunde ega rum, så har bemälde Committé uti afgifvet betänkande i underdånighet hemställt bland annat, att till förekommande af ds våldsamheter och djerfva rymmngs-företag, som i synnerhet i senare tider blifvit af fångar föröfvade, Vaktkarl eller fångförare, som har en fånge under sin vård, i den händelse han söker be. reda sig tillfälle att rymma och, efter erhållen anmaning, icke afstår ifrån försöket, må lemnäs rättighet att skjuta å honom.
Jag har i mångå punkter varit af skiljaktig tanke, fastän denna skiljaktighet icke finnes i betänk, omnämnd ; men majoritetens mening i bufvudsaken har jag delat och med min röst biträdt. Jag har dock aldrig glömt eller förlorat ur sigte den utväg StatsUtsk. har att, så fort Utsk. finner garantier för ett nalionelt statsskick, föreslå alla de behofs fyllande, som kunna vara förenliga med nationens bästa och af dess vinning billigas Jag ber jemväl att för R. o. Ad. få förklara, att då jag fortfar att vara ledamot af StatsUtsk. och kommer att handlägga Ståndets återremiss, jag alldeles icke, i likhet med hvad en värd ledamot velat framställa såsom det rätta, anser mig böra åsidosätta allt hvad de öfriga Stånden opinerat. Jag tror det vara en skyldighet för hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter i Utsk., att icke blott hafva afseende pä hvad inom detta Stånd blifvit anmärkt, utan äfven noga begrunda hvad i de öfriga Stånden är anfördt. Icke bör en adelsman afse endast hvad en adelsman yttrat, eller en bonde blott hvad inom hans Stånd är framstäldt. Jag tror det vara Ulsk:s pligt alt göra afseende på hvad inom samtliga RiksSt:n före - D«u 5 Maj f. ni. kommit, och jag*skall icke söka usurpera ilen makt inom StatsUtsk. att jag skulle tillåta mig att, med åberopande af ett Stånds majoritet, tillstyrka förslag, sora skulle stå i strid mot den öfvervägande opinionen hos It. St., som äfven Utsk. delar. Frih. Sprengtporten: Då jag begärde ordet, var det egentligen för att besvara Hr Lagerhjelms anmärkn., att hvarje StatsUtskts betänk, var oriktigt i formen, då det slutades med tillstyrkan af en underd. hemställan. Gr. Horn har i detta fall gått mig i förväg med svarets afgifvande.
St:r hysa den öfvertygelse, att med de nu ”beviljade anslagen för den indelta Armeen en fullstän”dig reglering af lönerne fördess Befäl bör kunna äga ”rum; och anhålla underdånigst, att K. Mit täckes, ”på det sätt K. M:t lämpligast finner och i den mohn ”dertill anvista tillgångar blifva disponible, låta verkställa en sådan lönereglering, som, uti närmaste öfverensstämmelse med Indelningsverket, bringar löne”vilkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid ”hvarje Regemente eller Corps.” 9:0 hafva R. St:r, som icke allenast insett den ekonomiska nyttan deraf, att Officerare vid Indeldta Armeen uppmuntras att idka Landtmäteri, hvarigenom äfven kan afbjelpas brist på Landtmätare i Otterne, utan ock trott det medföra en nyttig sysselsättning fölunge Militairer, till vinnande af nödige kunskaper, beslutit: alt hos K. M:t göra underd. hemställan, att Indeldta Arme'ens Officerare ej mindre må erhålla tillstånd, att, efter undergången behörig examen, idka Landtmäteri, Betan Landen, N:o 335. 6q än äfven dertill uppmuntras, dock utan att sådant må , i befordringsväg, leda till förfång för LandtmäteriStatens Tjenstemän. 10:0 Med det nya anslag af 275 T:r Spannemål, R. St:r, till fyllnad i de för Artillerihästars underhåll, af Rusthållare vid afsutne Cavalleriet, erforderlige 2,865 T:r, beviljat, hafva R. Sl:r tillagt det beslut: alt hvad af sistberörde hela Spannemåls-anslag Lan öfverblifva, sedan så många Contracter sorn möjligt, om desse för Exercitiemöten behöflige hästar, blifvit tillvägabragte, må till Artillerihästars anskaffande på annat sätt få användas, såsom K, M:t i Aåder finner lämpligt. 11:0 Till Fourageringen för värfvade Cavalleriels och Artilleriets Hästar hafva R.
Propositionen, vill jag nu icke 458 Den 9 December. längre taga R. o. Ad:ns uppmärksamhet i anspråk, utan anhåller endast om remiss af detta mitt anförande till Stats-Utsk:t, jemte den ifrågavarande Nådiga Propositionen. Hr von Koch, Nils Samuel: Efter de yttranden, som blifvit i frågan afgifne, och då jag icke förr än nu varit i tillfälle att taga del af K. M:ts Propos., inskränker jag mig till att anhålla att en annan gång få uttala mina åsigter i ämnet och att få dem för Stats-Utsk:t framlagde. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Jag hvarken kan eller vill yttra mig i fråga om fördelaktigaste rigtningen af den nordvestra stambanan, men jag anser mig böra nämna något med afseende å anslagen till denna bana. Vi veta, att närvarande tid ingalunda är fördelaktig för penningars anskaffande. Under sådana förhållanden tror jag, att vi vid innevarande riksdag böra så mycket som möjligt inskränka anslagen till jernvägsanläggningar. Visserligen medger jag, att den nordvestra stambanan är vigtig, emedan den bringar oss i närmare beröring med brödralandet, men om man med dess fullbordande dröjer ett eller annat år, tror jag det icke skall medföra någon synnerlig olägenhet. Det är i betraktande häraf jag vill fästa Stats-Utsk:ts uppmärksamhet på nödvändigheten af att vid denna riksdag förorda anslag endast till jernvägen från riksgränsen till Arvika, hvilken bandel icke är underkastad någon tvist med afseende å rigtningen. Vi veta, att enligt det vigtiga beslut, som i dessa dagar blifvit fattadt, riksdagen kommer att sammanträda den 15 Jan. 1867, således icke stort mer än ett år härefter, och till dess torde väl de intressen, som så ifrigt yrka på den nordvestra stambanans påskyndande, kunna vänta. Jag anhåller, att dessa ord må åtfölja remissen till StatsUtsk:t. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag är hufvudsakligen före kommen af Frih. Tersmeden. Vår financiella ställning är för närvarande icke sådan, att den synnerligen mycket kan ansträngas.
Den, som till contraproposition i den hufvudsakliga voteringen antager Ridderskapets och Adelns beslut, alt de två första raderna uti den å sidan 3 i Be änkandet N:o 35 befintlige tabell skola sammanslås till en, af lydelse; Handlingar, som inlemnas elier utffvas, och zifierbestämmelserna till denna rad blifva sådane, som forsta raden dem innehåller, samt i följd deraf stadgandena i 4 i morn. pag. 6, 7 och 8 i nu gällande ChartaeSigillatae-Förordning erhålla följande redaction och bestämmelser, nemligen : Vid dessa nu uppräknade Verk, Embetsstullen och Mjndigheter skola alla handlingar, under hvad benämning som helst, och hvilka ej finnas här nedan eller serskildt i denna Forordning omförmäldej charteras som följer: l:shi AFe:dra AfSalje Af4:de Af5: te AfG:le Afdelnit 10*011. delningen. delningen. d elningen. delningen lelnin^en. Handlingar som inlemnas R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. .t:dr sk. eller ut ii Ivas .
M. äskade anslag af 2,000,000 r:dr, i ändamål att användas lill anskaffning af felande krigsmateriel och hvad för öfrigt till försvarsverkets ställande på krigsfot hörer, med den förklaring derjemte, att R. St. äro villige alt underkasta sig alla de uppoffringar, som äro nödvändige för vikmakthållande af de förenade rikenas säkerhet och sjelfständighet. I öfrigt förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff i anhållan om återremiss. Hr von Hartmansdorff: H. Ex. Statsministern för utrikes ärendena har sagt, om jag riktigt uppfattade hans yttrande, att de anslagna medlen endast skulle användas till försvar för de Danska arfländerna, men att Sverige deremot icke skulle inblanda sig i den Schleswig-FIolsteinska frågan. Chefen för krigsdepart. Hr von Hohenhausen, har sagt, att de 2,000,000 r:dr äro ämnade icke endast till en demonstration inom rikets gränsor. Således innebära dessa rådgifvares yttrande, att fråga är derom, att Svenska arméen skall föras utom rikets gränsor, och inblandas uti krigets äfventyr. Jag bar redan anmärkt, alt den K. skrifvelsen föranleder till ett yttrande af R. St., huruvida de vilja underkasta sig följderne af ett krig; och det torde vara nödigt, att jag uppläser sjelfva ordalagen, på det att en hvar af eder mine Hrr! hvilka icke erhållit StatsUlsk:s ifrågavar. betänk., må veta huru samma skrifvelse hufvudsakligen lyder: ”Då oaktadt K.
Af denna anledning få Riksens Ständer,’ med öfverlemnande af nämnde Betänkande och med. åberopande af deri anförda hufvudgrunder, hos E. X. M. i underd. anhålla, det E. I{. M. må täckas till verkställighet befordra de delar af samma Förslag, E. K. M. finner leda till Styrelsens förenkling och till, inskränkning i Embeismännens antal; hvarförutan, och då i detta Förslag förekomma några i högst åberopade Nådiga Skrifvelse omförmälda ändringar i Rikets Grundlagar, äfvensom i AU - 318 Underdåniga manna Lagens Stadganden, få Riksens Ständer i underdånighet tillkännagifva, att de förra, enligt Grund-Lagens föreskrift blifvit behandlade, och att, hvad de senare eller Lagförändringarne angår, Riksens Ständer, för deras del, beslutit, att nedannäinnde Lagrum borde erhålla sådan lydelse: 27 Cap. 9 §.• Byggninga.Balken: ' Nu nöjes man ej åt Härads-Rättens slut I desse mål, fullfölje hos Domaren sin klagan, som i Rättegångs-Balken om Laga Vad sägs”: 35 Cap. 8 §. samma Bälk i * ”Menar någon, att vid förrättad Vägdelning honom för när skedt; söke då ändring deri genom instämning till behörig Domstol, som i JEtät^ tegångs-Balken sagdt är.” 10 Cap. 16 §. Riittegangs-Balktn: '”Tvista Kronohemman, ett eller-flerai ära jord eller Bya-skiilnad; lagge dem Härads-Rätt e» mellan. Gränsar till desse Allmänning, vare Lag samma; och förordne Konungens Befallningshafvande någon, som, å Embetets vägnar, när är, då Kronan del i saken häfver. Döme ock HäradsRätt om åverkan a krono-jord. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser, 339 N:o 459.'
Detta torde vara ett tillräckligen upplysande exempel på det mägtiga inflytande, „ Diseontförvaltningarne hafva på Rikets allmänna penningeställning, och .om BaricöUtskottets för», slag för Götha CanalDiscont vinner bifall, skall det i framtiden blifva ännu svårare, om icke alldeles omöjligt alt lossa de band, hvarunder jag anser vanhedrande för fria Svenska män att fjättras. På dessa skäl kan jag icke annat än högtidligen protestera ein. t hvarje tillställning att föröka ett välde, det jag redan tillförene bevisat vara Riksfördeifligt, och hvilket ingalunda kan förenäs med de af oss -''besvurna grundlagar, sorn tillägga Konungen ensamt den verkställande, och Riksens Ständer den Lagstiftande Magten. Kan någon neka att Discontrörelsen mycket bidragit till försämring af BancoSedeimyntet, genom den mängd Assignationer och 3 ProCentsSedlar, sorn autoriserade att galla lika med BancoSedlar öfversvämmat Landet? Kan någon bestrida att de lätta tillgångar af Lån, sorn Disconterna beredt, haft betydligaste del i den '548 Den 31 Juli e. m. öfvervigt handeln nied utländska öfverflödsvaror tagit öfver de inhemska nyttiga näringarna, att de mycket bidragit till de uppstegrade priserna å egendomar samt äfven till de alldeles orimligt uppjagade accorder för Statens Embeten och Tjenster? Och slutligen må jag väl billigt fråga om någon kan vederlägga, att icke Discontutlåningarne i en hög grad förorsakat det yppiga och vekliga lefnadssätt, sorn är lika skadligt för det allmänna, som oförenligt med den redbarhet och tarfiiga lefnad, som fordom utgjorde en prydnad hos Nordens kraftfulla och härdade Söner? Dessa skäl emot utvidgade Discontrörelser torde icke vara så lätta att omkullkasta. Men likväl hör jag framställas den tanka, att nu icke är rätta tiden att börja förmindska Discontutlåningarna. När skall då denna lyckliga tidpunkt inträffa? I min tanka är den nu för handen, sedan Riksens Ständer under detta Riksmöte heredt betydliga tillgångar för erhållande af stående Dan, hvaraf de producerande inhemska näringarne kunna draga verkeliga fördelar, då