Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De frågor, hvilka föreligga den Riksdag, som nu går att börjas, äro af mer än vanligt djup betydelse. Hvilken utgången deraf må blifva, tillkommer icke mig att söka förutsäga; det vet jag dock för visso, att hvilka beslut uti dessa frågor R. o. Ad. kommer att fatta, blir grunden för desamma öfvertygelsen om hvad som är rätt och för Fosterlandet nyttigt. Den önskan må det dock vara mig tillåtet ett framställa, en önskan boende i hvarje Svenskt hjerta, att det blifvande Riksdagsbeslutet måtte lända till Fäderneslandets sanna väl. Med dessa förhoppningar, och under en vördnadsfull anhållan, att i Ståndets vänskap och förtroende få vara innesluten, förklarar jag härmed R. o. Ad:s sammanträden under denna Riksdag för började. Hr Gr. o. Landtm, lät härefter uppläsa stadgan till ordnings vinnande vid R. o. Ad:s sammankomster med dertill hörande tillägg. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det, enligt 39:de §:n Riddarh. -Ordn., tillkomme R. o. Ad. att besluta, huruvida främmande åhörare skulle få bevista Ståndets öfverläggningar; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade medgifva, att läktaren i Riddarhussalen finge under innev:de Riksdag upplåtas åt främmande åhörare samt med utdelningen af biljetter till densamma tills vidare förhållas på förut öfiigt sätt. Ropades ja. Sedermera tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att genom Riddarh. -Direkt:ns försorg en klubb för R. o. Ad:ns medlemmar blifvit inrättad i f. d. Sekreta-Utsk:s-rummen här å Riddarhuset, samt hemställde, om R. o. Ad. behagade tillåta, att denna klubb bibehölles på sätt den redan blifvit ordnad; hvilket äfven bifölls. Frih. Cederström, Rudolf:
Till hvad Herr Riben yttrat, skall jag anhålla alt (å tillägga, att af Lotsoch Båk-afgifterne utgå, dä Lots begagnas, hälften af Lots-pengarne, och då Lots icke påkallas, endast en 4-del af desse pengar. — När nu Utskotten tillstyrkt, att Ångfartyg endast skall betala denna afgift med hälften emot hvad andrs fartyg erlägga, så är det ju klart, att Ångfartyg, enär de begagnar sig af Lots, skall i Lots-pengar utgifva en 4:c^ men då det icke påkallar Lots, endast en 8:del. Herr Nordensköld: Jag är väl på vist sätt jäfvig, att yttra mig i detta ämne , emedan jag är delägare i Ångfartyget sorn går emellan Stockholm och Carlscrona; raen jag shall anhålla att få nämna några ord. Det är en stor skillnad emellan Lots och Båk afgifter samt Lots-peningar. Hvarje fartyg nödgas, att betala Lots-peningar då Lots begagnas samt dubbla Lots och Båk afgiter då Lots ej begagnas, och nu är här föreslaget att Ångfartyg skola endast betala hälften mot andra Fartyg. När jag biföll Betänkandet i Utskotten trodde jag, att Ångfartyget bättre skulle bära sig, än de göra, men då jag kommit i erfarenhet'deraf, att det ÅngFartyg, deruti jag är delägare, icke gifvifc D n 17 November e. m1 1x7 mera än 8 högst 10 procents behållning på den summa tiel hostat alt förfärdiga, men det fordras 18 minst 20 procent emedan hvart 4 eiler 5 år, dels Machineriet af slitning tarf/ar reparation, och Pannan alt om göras, dels sjelfva fartyget behöfver repareras, så finner jag att en större lindring uti ifrågavarande afgifter, än den Utskotten nu sednast tillstyrkt, bör Ångfarlygs-Agare bevilljas, hälst jag tror, att allt hvad man gör för Ångfartyg bör vara så, att det ancouragerar personer att ingå i dylika entrepriser emedan de äro landet till mycken nytta och fördel, samt enskilte
Cederström ansett vara formenligast, inbjuda de öfriga Stånden att i detta beslut deltaga. För min del tror jag detta i alla afseenden vara lämpligast, och jag får dessutom till prot. anhålla, att, innan vi åtskiljas i afton, prot.utdr. i ämnet må blifva justeradt, på det de öfriga Stånden i nä - Den 29 Januari c. m. sGj sta plenum må derom kunna besluta, och Constit.Utsk. snart må erhålla del af beslutet. Hr Cederschjöld: Då jag i Constit.Utsk. icke tillhör den majoritet, sorn ifrar för bibehållandet af en sjelftagen myndighet hos detta Utsk. öfver B.. St., anser jag mig pligtig att göra rättvisa åt mina motståndares förhållande inom. Utsk. i så måtto, att jag får intyga, det beslutet i tryckfr.- frågan redan längesedan derstädes fattades och uppsattes; men Utsk. beslöt, att expeditionen borde uppehållas, tills Utsk. afgjort en motion 0111 ändring af 56 och 81 §§ Reg.F., rörtde behandlingssättet af grundlagsfrågor. Denna motion liar upptagit mycken tid, nemi. icke mindre än hela verldens skapelse, eller 6 dagar; men nu är den afgjord, och betänk, om tryckfriheten har redan för flera dagar sedan afgått till Exped.Utsk. för att tryckas. Jag får derföre vördsamt hemställa, om icke hvad som redan inom detta bus blifvit ytlradt kan vara nog för sitt ändamål, nemi. såsom en opinionsyttring; ty jag skulle tro, att man ej behöfver besvära de öfriga Stånden med en åtgärd, som är öfverflödig, då det ej kan dröja iner än några få dagar, innan betänk, från Exped.Utsk. inkommer. Gr. Horn: Man blir ogerna narrad två gånger, då man kan undvika det, och det har en gång händt 111ig, att jag, af skyldigt afseende på Frih. Cederströms uppgift, afstått från det yrkande, som nu är i fråga, och jag kan derföre ej göra det för andra gången.
S* Hvarjemte Committerade i underdånighet förmält,’ huruledes de förfallne Byggnaderne blifvit försålde för 322 R:d 8 sk. utom Köksbyggnaden, för hvilken Arrendatorn af Kungs - Ladugården, erbudit, med vissa villkor, 300 R:d. X afseende ä reparations-kostnaden å berörde Byggnader, har Kongl. Majrt sedermera infordrat underdånigt utlåtande af den i Nåder förordnade Stats-Beredningen, som andiagit, att då, enligt hvad Committerade uppgifvit, Kongl-Majrt 1 Nåder funnit de medel, hvilka kunde inflyta för de på Auction föryttrade husen, kunna användas till ifrågavarande reparationskostnad; så voro Den 8 Juni» 353 vöre alltså för behofvet att påräkna, dels dé 322 R:d 8 sk.. som för ile afyttrade husén erhållits, dels de för Köks-Byggnaden erbtidne 300 R:d, eller tillsammans 62* R:d 8 sk., med afdrag hvarutaf uppå den föreslagna reparations-summatt 333G Banco; men då det för Kungsöhrs
Hvartill det då skall tjena, att i en sådan småsak ytterligare lagstifta, kan jag för min del ej begripa, hvarföre jag anhåller om afslag å Betänk:t. Hr Carleson, Edvard Henr.: Till en del är jag redan förekommen genom Gr. Lagerbjelkes yttrande. Blänga af B. o. Ad:s ledamöter torde anse den nu förevar:de frågan vara af föga eller ingen vigt; men om så är förhållandet bör just denna omständighet för dem innefatta ett hufvudsakligt skäl för afslag å Betänk. I håfven, mine Hrr, utan tvifvel mera än en gång funnit, att, i anseende till menniskospråkets ofullkomlighet, det icke altid är möjligt att uttrycka en tanke i så bestämda ordalag, att icke en eller annan derå kan finna någonting otydligt eller ofullständigt. Att företaga sig att uti en lag förändra eller rätta allt, som kan synas någon vara mindre tydligt och fullständigt uttryckt, skulle vara ett arbete, föga bättre, än Danaidernes att ösa vatten i såll. Den omständighet, att en eller annan tycker något lagrum vara otydligt kan icke utgöra giltigt skäl till dess förändring, så vida den förmenta otydligheten icke åstadkommit någon olägenhet, eller för öfrigt är större, än att lagen det oaktadt lika förstås och lika tillämpas af alla dem, som det åligger att i tvistiga fall uttyda och tillämpa densamma. Det är mindre välbetänkt af lagstiftaren att sysselsätta sig med försök att förbättra lagarnes språk, så länge det ännu återstår något att förbättra, i afseende å deras innehåll. Den lag-paragraf, hvars förändring Utsk. nu föreslagit, eller 4 § i 1 kap. Gifterm.-Balken, är af följande lydelse: rNu varder tvist om giftomannarätt, eller synes rätte giftoman ej vara thertill fallen, Den 7 Februari. 323 eller välviljande, så förordne tlierom domaren, som han, efter bästa förstånd och samvete, skjåligt pröfvar.» De nästföregående §§:ne i samma kap., eller 2:dra och 3:dje §§, angifva hvilken sorn är den rätta giftotnannen.
13 öfwerenefommelfer, forn blifmit af $ongl. £föaj:t titt efterrättelfe tt»ib frambeleé ffeeitbe rifébagétnannawal fajlfiättba. Uppå beröm af 0?ifetö ©tanber framftälbt förflag bär Äongl. drfättning , titt mittnen för »Dcaj:t, mebelft nabtg fungörelfe ben 23 marö 1858, meb änbrtng af inpneife i brottmål. fimgörelfen ben 20 Stouember 1845, ftabgat, att ben genom fiftnämnbe författning mittnen i gröfre brottmål titterfänba erfättning af allmänna mebel bör utgå titt mittne, forn inftättt ftg wib bomftol, belägen på minft en milé affMnb från wittneté fyemwift. 2>e af 9tifeté febnaft förfamlabe ©tänber framftättba förflag titt inbringar i allmän lag änbringar i allmän lag ocp fprfolag, öfwer Ijmtlfa Äongl. Swajit tele od) troing, funnat före ©tänbernaé åtffiljanbe fatta ©itt beflut, l)ar Äongl. Sllajit febermera, i ben orbning 87 § 9t. Sbjntber, tagit imber öfwetwägan Sifalebeé f)ar Äongl. 9Raj:t, meb bifall titt bet beflut Slifetö ©tän 3De af 3Ufetö ©tanber i öfrigt beflutabe lagföränbringar Rafina berentot icfe blifiott af Äongl. Majit gobfänba af flät, fnoitfa litt färs ffilb berättetfe tomma att OJifeté ©tänber ntebbelaö. flnungcn ®el)ofioet af en förbättrab Ärigélagfliftning t)ar tänge marit ins febt.
Utsk. ickesjeift hafva haft så mycket förtroende för denna method, att icke Utsk. till eri ganska betydlig del modifierat densamma, och genast efter tillstyrkandet af principens antagande, afstyrkt dess tillämpning i afseende å charteriug af bouppteckningar, som till våra domstolar ingifvas, samt i afseende pä chartering af skuldebref. Afven har Utsk. föreslagit, att denna controll skall tillämpas uti köpe-, gåfvo-, bytesoch fastebref etc. För min del kan jag likväl icke dela Utsk:s här framställda mening, titan anser, på sätt i ett föregående plenum har blifvit yttradt, den enda rälta och säkra controllen vara, att chartan finnes vid handlingen, så vidt som den skall vara charlerad. Då likväl manga svårigheter dervid befunnits, och äfven många exempel finnas derpå, att denna controll i dess nuvar. skick icke varit tillfyllestgörande, så är jag af den öfvertygelse, att den bästa methoden för charlaseller stämpelafgifts erläggande för köpe-, gåfvo-, bytesoch fastebref etc., som till underdomstolarne ingifvas hr den, som i Frih. Oxensljernas reservation ar anförd, nemi. att stämpelafgiftcn erlägges till vederbör, uppbördsman i orten, d. v. s. till kronofogden; att kronofogden lemnar bevis derpå, och att den handling, som med stämpelafgift skall beläggas, icke vinner laga kraft, förr än bevis att afgiften blifvit erlagd blifvit inför domstolen företedt. Hvad för öfrigt angår Utsk:s förslag, att köpeafhandlingar af lösören skola på det sätt redovisas, att chartoebeloppet upptages på domarens förteckning och att chartan åtföljer samma förteckning, så kan detta icke låta sig verkställa med sådana afhandlingar om lösören, som blott företes för kronofogden eller Konungens Bef:h:de. Om deremot Den 8 Januari e. m. 109 den method antoges, som i Frih.
Den är till sin idé, det hufvudsakligaste medel till så väl befrämjande af det goda, som förekommande af det onda i vår tid. Huruvida den i allmänhet inom fäderneslandet realiserat denna idé, må andra afgöra; de omdömen om saken man gemenligen får höra, äro emedlertid i detta afseende ej särdeles lugnande. Inom min hembygd, Westergöthland, vägar jag likväl försäkra, alt åtminstone ett ställe finnes, der, såvidt menniskor kunna döma, sådant lyckats. Med den innerligaste öfvertygelses värma, och utan att sky någon upoffring af det, som vanligen plägar räknas till denna verldens högsta goda, har en man 222 Den 29 December - derstädes redan i åtskilliga år, arbetat på utfinnandet af sättet huru denna idé möjligen må kunna realiseras, och Folkskolan dermed upfylla sin höga bestämmelse. Med full säkerhet kan endast framliden döma, huruvida han härvid fullkomligt lyckats; men säkert är, att ingen, sorn sett Gr. Thorsten Rudenschölds handhafvande af folkskolan inom Otterstads församling på Kållands ö af Skaraborgs län, skall kunna neka, alt om folkskole-inrättningen för vårt land skulle kunna hära några välsignelserika frukter, så måste den så skötas, som under Gr. Rudenschölds vård derstädes sker. De för vårt land egna förhållanden, beroende på dess hårda klimat, dess glesa befolkning, denna befolknings torftighet, m. fl. omständigheter, hvilka utgöra lika många i allmänhet såsom oöfvervinnerlige ansedde svårigheter för folkskole-idéens genomförande, äro i Gr. Rudenschölds folkskoleplan dels lyckligen öfvervunne, dels betydligen lindrade,' och detta genom medel, som alla äro praktiskt bepröfvade och befunne användbara. De fördelaktigaste vittnesbörd äro äfven häröfver afgifna. Enskilde män hvilka dels af eget nit för saken, dels ock af Skara Domkapitel härtill förordnade, på ort och ställe tagit den i betraktande, hafva meddelat sådana vitsord, så i tal som skrift. Biskop och Konsistorium i Skara stift har tillika hos K. M. förordat Gr. Rudenschölds underd. ansökan om anslag, af allmänna medel för att fortsätta sin skolverksamhet.
Hvarje morgon gick hon därför ut i »sin täppa» och plockade blommor, som hon ordnade i vaser, krukor och glas, några andra husmoderliga bestyr kunde hon ej finna på, och till mycket annat dugde hon ej heller. Det där bestyret med blommorna upptog en god stund — men sedan. Jo, hon skref ett bref hem hvar dag. Så tog hon en bok och läste — gäspade — drifhusluft är mycket sökande — och ibland hände det till och med, att hon somnade ifrån boken, där hon satt i den lilla låga soffan, som hon dragit fram mellan de vidöppna glasdörrarna. Det var så tyst och stilla i trädgården, blommorna doftade starkt, de mångskiftande fjärilarna flögo omkring mellan buskarna och bina surrade. — Så vaknade hon lika hastigt, som hon slumrat in, och såg på klockan. Bara elfva eller half tolf, således en evighet, tills Robert skulle komma ut till henne vid half tvåtiden, just lagom till lunchen. Hon gick in på tåspetsarna för att se om han sof. Vanligtvis gjorde han det, och då smög hon sig ut igen, sedan hon sakta kysst hans hand, som låg utanför täcket; hon kunde göra det flera gånger, utan att han vaknade. Ibland var han vaken och låg och läste, och da satte hon sig på sängkanten och pratade med honom, tills äfven hon blef sömnig af stillheten i rummet och skymningen där inne och lade ner sitt hufvud bredvid hans på kudden och somnade in. — Stackars lilla Maja, det är inte mycket lifligt för dig, sade han som oftast. Jag önskar du hade några bekanta. Kan du inte skaffa dig någon? Den där lilla vackra skotskan har ju varit så vänlig mot dig, och den ena af fröknarna Kronenkrans talade ju med dig i går, det är bestämdt en söt flicka. — Nej, låt mig slippa, Robert, så är du snäll! Förmiddagarna gå ju snart nog, och jag har så mycket roligare på eftermiddagen och aftnarna. Jag tycker redan, att du är bättre, och när du blir alldeles frisk, så kunna vi göra långa promenader till fots, och innan dess åka eller ro vi. Hur låter programmet för i afton? — Jag skulle verkligen bli mycket glad, om du gjorde några bekantskaper, upprepade han, riktigt glad.
Första Inrättningen af de göromål som nu tillhöra Fältmätnings, Csrosenchasom äswen om saktet huru detze görom«l bestrivves innan denna Corps inrättning är l8o§. Jag finner mig derföre skyldig, såsom den hwilken warit kjenstgöiande ifrän början, wjd den sörsta Topograsiika inrättning i Swerige, i egenskap af särjkilt reglerad Corps, att kil! Högloft. Riddcrjkapcl och Adela lämna följande uplysningar, bwaraf torde kunna bes dömmas om den af Stars-Urf?ottct föreftagne indragning af Fälrinäkningö-Corpsen kan för Riker wara gagnande eller jkadelig. Alt sedan Fälnnätningeus föremal gatt utom Gränsen af fielfwa den Geomerrii^a Mätningen, och sträckt fig till ämnen som i synnerhet fordra Tactiska kunffaper, har man hos alla Nationer lorn tänkt vä ecösnngar eller förswarökrig, funnit nödwändigheten att lämna i särfkilta händer err yrke, nog widsträckt att ensamt fordra anwändandet af en Mennj-ffas hnfmudsakliga bemödande och som har närmare gcmenftkap med Härförarens än FäfinmgSbyggarens Verkningskrets. A^t närmare uplysa delta, torde tillakaS mig att för dem som icke äga eller vehött äga nägon knEa» i detza äniuen, framställa en kott öiwe,stgt af Fälrmätkarens y ke. A en Fältmätare fordras, u om mätningen af L andeis widd, äk>v.' n w.inan alk mililia och genom ett bcstämdl och lydigt rikningssätt uttrycka Landels hclägcnhtt höjnu-gar och sänkningar jante alla större och minore hinder för Douppers framkvinst af olika W ren, äfwensoiu bäitre och sämre posiiioner. med alik det sörmänliga eller osördclagtiga, foa! markens olika besk ff nhct scsmställer för krigS-opa-ationer.
Då likväl denna kostnad vore ganska kännbar för nybygges-sökande, som vanligen äro af den fattigare classen, har Riksdagsfullmägtigen Rutberg föreslagit det tillägg i Afvittrings-Stadgan, att alla syner, som ske i och för nyhemmans anläggning, måtte af Staten bekostas, i likhet med hvad uti berörde Stadga föreskrifves, i afseende på den vid afvittringen uppgående kostnad, då deremot, om någon sökande förevisade så beskaffade egor, att nytt hemman deraf ej kunde anläggas, lian sjelf borde ersätta den onyttiga kostnad en sådan syn medfört. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 128. Då, genom afvitlringarnes fortgång, det af Motionairen afsedde ändamål efter hand kommer att vinnas, och hans nu framställde förslag således endast afser nybygges-anläggningar i de trakter, till hvilka afvittringsförrättningarne ännu icke hunnit utsträckas, men genom bifall till samma förslag, Kronan skulle få vidkännas dubbla kostnader, nemligen först vid utsyningen af de nyhemman, som kunna begäras, och sedan vid afvittringsverkets förflyttande till samma trakter; så och då de nybyggare, hvilka, utan att afvakta afviltrings-förrättningen, vilja hafva hemman utsynte, äfven billigtvis böra vidkännas den dermed förknippade kostnad, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Riksdagsfullmägtigen Rutbergs ofvanberörde motion. Slockholm den 23 Maji i83/{. N:o 128., Ankom, till Exp.-Utsk. den 23 Maji kl. 5 e. nr Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Kronan må bekosta handtlangning vid Kronohemmans och Nybyggens afvittring. (U. A.) Uti memorial, som ifrån Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet blifvit remitteradt, har Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg ifrån Norrbottens
Mine herrar! det är högst maktpåliggande att ej åsidosätta formerna, och det är betydelsefullt, att grundlagens högste väktare inom detta Stånd icke, efter min tanka, iakttagit dem. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande; Den 7 Mars, således innan motionstidens slut, väckte jäg, såsom prot., hållet hos H. R. o. Ad. samma dag, utvisar, en så lydande motion; ”Då jag tror mig derigenom uttala, ”ej blott en hela nationens önskan, utan ock det hopp, som ”hvarje Svensk, som nationerna hysa till 1840 års representanter, vågar jag göra följande motion. Jag vågar föreslå, ”att R. St. ville ingå till K, M. med den und. önskan, det Den i April. *9 ”K. M. täcktes i nåder upphäfva deni tryckfrihetsmål Öfver ”Hr Assessor Crusenstolpe fällda, i hvarje Svensks ögon ”förhatliga dom.” Motionen bordlädes och föredrogs ånyo den 20 Mars, då jag, vid discussionen öfver densamma, antog den af Hr Rosenqvist af Akershult föreslagna ord förändring i samma min motion, alldenstund denna ej förändrade motionens innehåll, utan blott i mera juridiska termer uttryckte min i densamma framställda önskan, eller alt Crusenstolpe genom af Ständerna utverkad K. nåd måtte återfå siD frihet. Till följe af denna ordförändring, och då min redan afgifna motion förklarades, oaktadt min protest, för en ny väckt, i enlighet med 56 §:n Riksd.Ordn., blef den så lydande: ”JPå ”sätt dagens protocoll utvisar, antager jag fullkomligt det af Hr ”Rosenqvist af Akershult, Fredr. Leonii., föreslagna amendement i min motion, rörtde Hr Assessor Crusenstolpes fri”gifvande, och väcker den motion, att R. St. hos K. M. ”ville framställa und. önskan, det K. M. af gunst och nåd ”ville gifva den fångne Hr Assessor Crusenstolpe sin fri”het.”
Tackjerns-vigterna, å hvilka siffrorna, som utmärka vigteh, skola vara anbragta å sidan, jemkas, medelst i lödjan helt och hållet instöpt bly, till sin rätta tyngd, hvarpå kronomärket och vigten, jemte justerarens namn, äfvensom årtalet då justeringen skedde, i blyet instämplas. Å messingseller bronsvigterna, som icke få hafva något ingjutet bly, anbringas ofvannämnda justerings-stämplar i sjelfva messingen eller bronsen. Vigter under 1 skålpund skola ovilkorligen förfärdigas af messing eller brons. bj Yigtlödjor skola förfärdigas, justeras och krönas till följande värden: 1 centner och de mullipler deraf, som behofvet kan påkalla. 50, 3», 20, 10, gy, 5, 3, 2 och 1 50, 30, 20, 10 5, 3, 2 och 1 50, 30, 20, 10 5, 3, 2 och 1 Ort; Korn. §. 9. aj Vid uppmätning af torra varor skall, så länge varans mängd del medgifver, det största målkärlet alltid begagnas, efter den i §. 6 anförda ordning. bj Vid mätning af sådana varor, som genom olika ifylhiingssätt blifva meleher mindre packade, såsom spanmål, salt, in. m., skall den, som förrättar ifyllningen, stå helt nära målkärlet, dock utan att under ilyllningen vidröra detsamma, och närmast öfver kärlets brädd inösa från skofvelbladets ända så mycket som skofveln rymn|er, utan någon slags kastning eller skofvelns högre upplyftande, samt utan alt kärlet på något sätt skakas. När målkärlet på detta sätt blifvit öfverfyfdt, får icke någon strykning, än mindre tillpackning, ske med skofveln eller på annat sätt, utan strykes innehållet jemnt med ett strykbräde, som är tillräckligt högt att hindra rågans återfall.
Med underdånig anmälan att det nuvarande antalet af nio Landtbruksingeniörer syntes Akademien åtminstone tills vidare vara tillräckligt, samt hemställan att de löneförhöjningar, som med 1,500 Rfdr årligen för hvardera af de två äldste Ingeniörerne Kempff och Akerman blifvit intill slutet af innevarande statsregleringsperiod i nåder beviljade, måtte varda å ordinarie stat uppförde, hade Akademien tillika, uppå anförda skäl, i underdånighet föreslagit: dels att för de öfriga Landlbruksingeniörerne, äfvensom för dem, hvilka framdeles kunna vinna sådan anställning, måtte bestämmas en i likhet med hvad som blifvit för lärarne vid elementar-läroverken stadgadt, fortgående lönetillökning, så att deras lön hädanefter, såsom hittills, till en början utgående med . 1,500 R:dr. komme alt förhöjas: efter fem års vitsordad berömlig tjenstgöring med 500 » efter ytterligare fem års d:o d:o d:o 500 » efter d:o d:o d:o d:o d:o d:o 500 » så att, efter 15 års berömlig tjenstgöring, aflöningen uppginge till . 3,000 R:dr. eller det belopp, ofvanbemälde två Landlbruksingeniörer nu åtnjuta och hvilket skulle utgöra högsta för dylika Ingeniörer utgående årliga lönebelopp; dels ock att, i stället för det. nu med tillsammans 1,575 R:dr till stipendier för 3 s. k. agronom-elever utgående årliga anslag, en summa af 2,000 R:dr måtte å stat uppföras, för att tilldelas minst 5 Landlbruks-stipendiater, som med samma förmåner och skyldigheter i öfrigt, hvilka tillkommit Agronom-eleverna, skulle åtfölja Landtbruksingeniörerne samt af dem åtnjuta undervisning och utbildas till att antingen, allt efter som ingeniörsplatser kunde blifva lediga, inträda i statens tjenst såsom sådane, eller ock såsom enskilde praktiske agronomer blifva till nytta och gagn vid egna eller andras jordbruk. 9:o. angående pris-utdelningar vid allmänna landtbruksmöten.