Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar en tredskande och förfallolös uleblifven svarande, så äfventyrar han, enligt ofvanstående lagbud: att böta för uppropsförsummelse två och för utebbfvande fyra daler; att saken, oaktadt hans utebbfvande, afdömes, efter ty, som sanning deri utletas kan, att, om han är när vid RådslufvuRätten, då saken der först företages, men uleblifver med svar, då saken andra gången förekommer, eller han då kommer oberedd, böta fyra daler och att, om han tredje gången jemväl blifrer ute, saken på kärandens inlaga varder afdömd, dock att han i allt fall må muntligen höras, om ban det förut begärer; att, om han söker uppskof, honom förelägges viss tid och vite. Hvad härvid utan tvifvel först faller i ögonen, såsom en brist, är ringheten af de stadgade böterna för uppenbar ohörsamhet emot lagen och missaktning emöt domstolens värdighet. För fyra daler, det är, Två Riksdaler Riksmynt, köper sig den tredskande rättighet att offentligen trotsa domstolens kallelse och alt på da orter, der endast ett ting om året hålles, undandraga sig under ett helt års tid det mest befogade rättsanspråk, så vida detta ej är ett sådant, som tredskovis kan afgöras, och det är troligen allmänt kunnigt, huru varsamme domstolarne äro att afgöra saker på denna summariska väg. Men äf - m ven, der rättegångstillfäilena icke äro så sällsynta, ja, detde till och med en gång i veckan återkomma, kan nämnda trots, öfverallt lika straffvärdt, vara, i följd af tvistemålens angelägna och brådskande natur, lika skadebringande.
Prof), till Ii. \. på högra ögat af svagsinthet, samt, i följd häraf saknar erforderlig förmåga att utöfva sina, med historisk forskning i rikets äldre, svårlästa handlingar förenade tjenslepligter, Expeditions-sekreteraren Forsalund må, jemlikt hans yttrade önskan, berättigas att vid afskedstagandet få på allmänna indragningsstaten bibehålla samma löneinkomst 1,200: med under lönen inbegripne 37 tunnor spanmål, som Forsslund nu innehar, hvarigenom aktuarielönen vid riks-arkivet blefve ledig alt tilldelas någon person med full tjenstbarhet och för befattningen i öfrigt behöfliga egenskaper; alt, till årlig aflöning åt klockaren i den kapellförsamling, som under namn af Lekvattnet kommer att bildas i nordvestra delen af Fryksände socken inom Wermlands finnmark och utgöras af hemmansdelar från denna och Östmarks socken må anvisas 50: att på indragnings-stat utgå intill dess nuvarande klockarne i Fryksände och Östmarks socknar lemnat dessa tjensler; att för kyrkovaktaren i Lekvattnets kapell likaledes må å denna stat anvisas 16: 32.— att utgå intill dess kyrkovaklarne i nyssnämnde socknar afgått; att amanuensen vid Konsistorium Ecklesiastikum i Upsala, Axel Johan Almqvist, hvilken, efter undergången Hofrälts-examen och sedan han åren 1802—1809 i förenämnde egenskap tjenstgjort, år 1810 blifvit till nämnda befattning utnämnd och deri från samma lid oafbrutet arbetat med ovanlig flit, ordning och noggrannhet, men, vid nu snart upphunnen 67 års ålder och tilltagande sjuklighet, ej längre kan bära tjenstens Transport R:dr 1,966: 32.— 73,366: 7. 1. 86 Kongl. Maj:U Nåd. Pro/J. till It.
Hufvudsakliga grunden för detta anslags otillräcktfghet under åren 1839 oc^ 1840 igenfinnes således uti det, jemförelsevis mot hvad förr ägt rum, betydligt större antal Bevärings ynglingar, hvilka under sagde år varit till vapenöfning sammandragne; hvartill äfven kommer den förökade kostnad, som härflutit från stegradt pris å proviant-förnödenheter m. m. Till undvikande af särskild anvisning för de år, då ofvannämnde anslag kunde finnas för ändamålet otillräckligt, samt med afseende å den tillväxt Beväringsmanskapet, i följd af en stigande befolkning, erhåller, hafva sednast församlade Ständer, för Beväringens exercis, uppfört en summa af 80,000 R:dr, att, såsom förslags-anslag, utgå från och med 1841. Enligt hvad ofvanstående Tabell utvisar, hafva kostnaderna för Beväringens vapenöfningar, äfven under sistberörde år, medtagit ett, den kalkylerade förslagssumman med omkring 25,000 R:dr öfverskjulande belopp; hvilket förhållande likaledes tillkommit genom ett större antal i vapen öfvade Bevärings-ynglingar, utgörande, på sätt den erhållna uppgiften visar, tillsammans 16,066 man. Gfarnisonsförstärkningen å Carlstens Fästning. {RiksStatens 8:de Ilufvudtitel.') Räkenskaperna, hvilka undergått granskning i Kongl. KammarRätten för båda åren utan anmärkning, framställa följande förhållande : Debet. _ år 1840. år 1841. Balans från föregående året: Behållning och Fordringar 395: 2. 9. 1,663: 182 Uppbär dt Statsanslag å 8:de Hufvudtiteln, Fångars skjuts och underhåll . Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Skulder • 9,107:32. 8. 10,41 o: 32. io„ Utgifter: Aflöningskostnader 3,n3:42. — 3,5ii:23. Balans till påföljande året:
— Äfven tror jag, att, genom en sådan åtgärd, det hufvudsakliga goda skulle vinnas, att Gäl* denärer Förmås till mera accuratesse, att på förfallotiderne infria silla lån; ty om löftesmännen få veta deras oordningar, blifva de misstänksamme, och derigenom varnade att åt en sådan Gäldenär lemna sin borgen; och förlust kan derigenom besparas både för Banken och förekommas för Löftesmännen, hvarjemte det goda ändamål åstadkommes, att, genom lånens skyndsammare inbetalning, en hastigare omsättning af Låne-fonden vinnes, och den derigenom blifver mera tillräcklig för det Allmänna. Den kostnad dessa aiimaningsbref medföra torde anses mindre betydlig, då ett godt ändamål dermed vinnes. — Bankens vinst å Discont-rörelsen är i alla fall betydlig, och hvad Disconten förlorar i postporto, vinner Staten genom en lika ökad intrad af postverket. STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinil* Boktryckeriet, 1809. Bancö-Utskottets Uthltcmde N.-o 64- t N:o 64; Ankom till Exp.-Utsk. d. i5 Julii 1829. Utlåtande, med anledning af gjorda 'anmärkningar vid Utskottets Memorial} N:o 33 om antagande på Bankens Stat af en i Byggnads-jrket erfaren person , i afseende d Banco-husens underhåll och vård. m. m.\ T)ct ifrågavarande Memorialet är, under den 21 och 14 April, bifallet af Höglofl. Riddérskapet oeh Adeln samt Högvördige PresteStåndet, den i3 April afslaget af Hedervärda Bonde-Ståndet, och den 31 April från Vällofl. Borgare-Ståndet, med anmärkningar, återremitteradt. Enligt det från Vällofl. Borgare-Ståndet åtföljande Protocoll, har en Ledamot (Herr Santesson) yttrat sig finna besynnerligt, att Bih. till Riks. St.
Man har här sagt, att det till och med är möjligt, att fastställelsen af inteckningen ej blifver känd på den ort, der inteckningen skulle bifallits; men det är i min tanke en ren omöjlighet, ty först och främst är sjelfva ansökningen ingifven till intecknings-domaren, och för det andra så skall, sedan konkursansökan är inlemnad och derest ej öfverenskommelse kan träffas, gäldenärens egendom å konkursauktion eller på annat sätt försäljas af borgenärerne, hvaribland den ifrågavar:de är en. Och då vet den sednare nogsamt, om inteckningen blifvit af konkursdomaren fastställd, eller om han fått sin dividend för den summa, hvarom inteckning blifvit begärd. Utfärdar inteckningsdomaren ett gravationsbevis, så står i hans inteckningsprot. sjelfva ansökningen; och ingenting kan hindra att sjelfva inteckningens verkan varder af konkursdomaren pröfvad. Det är sålunda just för att bibehålla enheten i lagskipningen, i st. f. att såsom LagUtsk. vilja splittra densamma, som jag tillstyrker afslag å denna punkt. Jag vill med ett exempel visa förhållandet. Här i Stockholm har en inteckning blifvit sökt vid ett tillfälle, då det var tvifvelaktigt, huruvida gäldenären var i konkurstillstånd eller ej; men innan målet hann att pröfvas, gjorde gäldenären konkurs, och då öfverlemnades naturligtvis åt konkursdomaren att pröfva hvad verkan inteckningen skulle ega, och dermed måste borgenären låta sig nöja, så vida han ej i högre rätt fick ändring. Om nu deremot detta lagförslag varit gällande, så hade inteckningsdomaren skolat pröfva inteckningen, och konkursdomaren redan hafva sagt, att den inteckningen ej dugde till någonting, emedan, fastän alla handlingar, såsom rigtiga, väl berättigade i öfrigt till inteckning, domaren likväl ej varit berättigade att den lemna, åren 476 Den 5 Juli f. m. 17 kap. H.B:n förbjuder beviljande af inteckning, då gäldenärs obestånd allmänt kunnigt är.
Betänkande•, i anledning af vackt motion (J\s 35) om upphdfvande af 84 § i Kongl. Förordningen den 6 September 1842, angående truppers och persedlars fortskaffande. Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnad motion, har Herr Prosten Sondén anfört, att, dä syftet med de af Rikets Ständer förordade och af Kongl. Majit den 2i Mars innevarande år utfärdade kommunalförfattningar otvifvelaktig! vore att framkalla och underhålla en verksam kommunalanda, och svårligen något kunde vara mera hinderligt för en gagnande verksamhet, än att krafterna togos i anspråk för sådant, som vore af ringa eller ingen nytta, syntes skäl vara för handen att un danrödja sådane obetydligheter, som hittills tillhört sockenstämma, och, derest stadganden derom qvarstodo, skulle komma till kommunalstämmas handläggning. Enligt motionärens tanke vore ett sådant alldeles onyttigt besvär ålagdt socknestämma genom 84 § i Kongl. Förordningen den 6 September 1842, der det föreskrifves, att, efter verkställd kronoskjuts, förteckning öfver de skjutsande m. m. skall å socknestämma granskas och sedermera biläggas Kronofogdens redogörelse. Föreskrifterna uti denna vidlyftiga § skulle afse kontroll öfver Kronofogdens redogörelse. Dock syntes denna kontroll kunna utan fara umbäras, då 78 § i samma författning för berörda ändamål innehölle tillräckliga stadganden. Då något annat än att liqvid för kronoskjutsen blifvit vederbörligen erlagd, ej behöfde styrkas, samt onyttigt besvär sä väl för kommunal-stämma som kronobetjening och onödig tidsutdrägt för de skjutsandes liqvid borde undvikas, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att 84 g af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om truppers och persedlars fortskaffande af den 6 September 1842 må till all kraft och verkan upphäfvas. Bih. till R. St. De ofvanåberopade §§ i 1842 års Kongl. Förordning hafva följande lydelse: § 78.
Lärjunge, som önskar afgångsbetyg, måste fullständigt ha genomgått någon af de särskilda kurserna. * * * * * * Utom denna så att säga förberedande tekniska skola upptager läroverket en högre konstindustriel skola för män och kvinnor. I en särskild afdelning af denna skola meddelas undervisning åt personer, som vilja utbilda sig till lärare eller lärarinnor i teckning. Skolan har dessutom fyra fackafdelningar: för mönsterritning, för dekorationsmålning, för modellering samt för skärning i trä, cicelering och gravering. Läroåret börjar 1 sept. och slutar 31 maj, inskrifning börjar 25 aug. och fortgår till månadens slut. Inträdesfordringarna äro för afdelningen för teckningslärare: god frejd, hafva fyllt 18 år samt äga ett kunskapsmått motsvarande femte klassens, äfvensom skicklighet i teckning. För de öfriga fackafdelningarna: att hafva god frejd, ha fyllt 15 år samt rimliga skolkunskaper. Årliga afgiften varierar för de olika facken mellan 16 kronor och 8 kronor samt är i afdelningen för teckningslärare 20 kr. Extra läroämnen äro konstsömnad, stil-lära och omameniik samt fotografi. * * * Tekniska skolan för kvinnliga lärjungar räknade under läroåret 1 8 8 9 — 9 0 icke mindre än 264 lärjungar, af hvilka 32 redan inträdt i tekniskt yrke. A f dessa 32 voro 7 lärarinnor i teckning och slöjd, 6 skulptörer, 5 gravörer, och 14 tillhörde andra yrken. Från Stockholm voro 128 lärjungar och från landsorten 125. Resten voro utländingar från Finland, Danmark, Ryssland, Belgien, Italien, ja till och ned från Amerika. Den högre konstindustriela skolan hade under samma tid 64 kvinnliga lärjungar. Skolan i sin helhet — i alla dess olika afdelningar — räknade 309 kvinnliga elever. De kvinnor, som vilja ägna sig åt yrkena, ha sålunda ett utmärkt tillfälle att grundligt och så godt som gratis tillägna sig nödig underbyggnad — något som också behöfves, om de vilja framgångsrikt täfla med männen. I medgång och i motgång. sKRjjedgångens dygd är återhållsamhet; motgångens dygd är tålamod. — Medgången saknar icke bekymmer och obehag; och motgången saknar ej tröst och förhoppningar.
Notpacken var nu färdig; fröken Rosalba tog den under armen och följde sin beskyddarinna. Då de voro i trappan, ropade herr Halvorsen efter dem: » Men for Guds Skyld, Frue, giv endelig Fr0ken torre Lagen, saa hun ikke blir hses til i Morgen Aften. » » Hvarför kunde ni inte ha låtit herr Halvorsen själf ta hand om noterna? » frågade Elsa, då de gingo öfver kyrkogården; hon såg, att den väldiga bokpacken var mycket för tung för den lilla spensliga varelsen, hvars öfve. kropp den drog alldeles sned. r » Det gör han aldrig, » svarade fröken Rosalba i föraktfull ton och med stark skånsk brytning, » den gamle gubbkraken orkar knappast med sig själf. Nej, det är alltid jag, som får bära noterna pä landsvägen. ibland ligger kyrkan en half mil från stationen, och dä knakar det i ryggbastet, ska frun tro. Från början löfte han naturligtvis, att jag alltid skulle få åka, men det har inte händt mer än de första veckorna, så länge vi uppehöllo oss i Skåne; han var väl rädd, att jag skulle bryta kontraktet och kvista hem till Malmö igen. Men se ' n vi väl kom öfver skånska gränsen, har jag inte suttit i vagn oftare än någon barmhärtig själ har bjudit oss på åka. » Den lilla sångerskan lät ogen3radt tungan löpa, medan hon med raska steg följde kyrko IDUN 1893 herdefrun nedåt den långa allén, som ledde ned till prästgården. Elsa betraktade henne från sidan med en hälft nyfiken, halfc deltagande bliek och erbjöd sig att bära några af notböckerna. Det hade fröken Rosalba ingenting emot; hon lämnade genast ifrån sig ett par af de tyngsta. » Jaså, fröken är från Malmö? » frågade Elsa. » Ja, det är visst det enda sanna ord, som står på programmet, » svarade den andra med ett hest och sprucket skratt. » Jag heter egentligen Jenny Olsson, den andra grannlåten är bara mitt konstnärsnamn. Den flickan, som reste med Halvorseu förra sommaren, hette Bolla Bjurström, och henne kallade han Cornelia Salviati. gentilt skall det vara.
Hvad Räkenskaperne beträffar, har dervid någon annan erinran icke egt rum, än att Yerificationerne för Allmänna Fonden och En - C i37 ) skildta Enkeoch Pupill-Fonden funnits sammanblandade; hvilket för framtiden torde böra rättas, och yerifieationerne biläggas de serskildta räkenskaper, hvartill de höra. Cassans lånehandlingar hafva befunnits i noggrann ordning förvarade, så att Delegarnes säkerhet derutinnan synts vara behörigen betryggad. Af de vid 1827 års Revisions-forrättning anmärkta 4 lån, för hvilka inteckningssäkerhet ej blifvit afgifven, hafva, sedan den tiden, 3 blifvit inbetaide samt det 4;de äfven funnits till betalning uppsagdt. Arméens Pensions-Cassa. Direction af nämnde Cassa har, såsom anmäldt blifvit, aflemnat Räkenskaper, med åtföljde Handlingar, rörande användandet af de på RiksStatens 7:de HufvudTitel till Pensionerande af Militaire Embetsoclr Tjenstemäns samt UnderOfficerares med vederlikars i fattigdom efterlemnade Enkor och Barn, anvisade andel. I följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande den 23 Januarii 1828 har Directionen ifrån och med samma år öfvertagit förvaltningen af berörde anslag, 16,000 R:dr årligen, hvilken dittills ålegat Kongl. StatsContoiret. Enligt upprättadt GeneralSammandrag af de verificerade redogörelserne ej mindre fördetta anslag, än för serskildt af Kongl. Maj:t anvisade 2,811 R:dr 26 sk. 8 r. till Nådegåfvor för år 1828 åt Expectanter och dem, som, enligt serskilde Nådiga Förordnanden, borde af Besparingarne undfå fullt Pensions-belopp, hafva, med iakttagande af Befordrings-afgift och Centonal som till Wadstena Krigsmanshus-Cassa blifvit lefvererade, af förstnämnde anslag utgått. ; så att till redovisning påföljande år återstått „ 2,408.
Denna grad kan mycket väl borttagas och i stället stadgas att ”om en tjenare felar al lättja, vårdslöshet eller olydnad i tjensten, eller eljest förer ett oordentligt och straffbart lelnadssätl, husbonden skall ega att med varningar och föreställningar, först enskildt och, om de ej hjelpa, med allvarsam tillrättavisning, i två goda mäus närvaro, söka sådant rätta, samt alt, om tjenstehjon icke deraf sig bättrar, det må kunna ur tjensten skiljas.” Detta är hela den omarbetning, som behöfs. Man har utdömt spö- och ris-straffen för grofva brottslingar, man påyrkar upphäfvandet af prygelstraffet, som dock ulölvas efter undersökning och under vederbörlig kontroll, men man vill bibehålla en rå och obildad husbonde, hans inspektörer och hans rättare vid rättigheten att efter godtycke ända till lamhet och lylthel misshandla menriskor, som anklagas, dömas och straffas al samma person Sådant synes mig ej kunna försvaras, särdeles som man måste medgifva att delta våld icke är behöfligt. På dessa grunder vågar jag alltså vördsamt hemställa, att rättigheten lill husaga mätte upphöra och att Betänkandet måtte till det förenade Utskottet återförvisas för utarbetande af den förändring i lego-stadgan, som deraf blifver en följd af Herr Kistner, som ansåg all Utskottet hade bort föreslå del den så kallade husagan skulle helt och hållet afsk a (fas; Bilt. till B. St. Lagsami Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulskoltels Bet. N:o 42. af Herr Odmansson, sorn instämde med Herr Hasselrot; af Eric Ersson från Gefleborgs län, som instämde i Herr Hasselrols reservation ; af Sven Ersson (rån Stora Kopparbergs län: “Jemte det jag instämmer i Herr Hasselrots reservation i (råga om husagans a Iska Hände helt och hållet, reserverar jag mig särskildt emot
Majit, med afseende på hans långa, snart ett halft sekel omfattande tjensleniannabana, derunder han bevistat 1806, 1807, 1808 och 1809 samt 1813, 1814 och 1815 årens krigståg, måtte i nåder bereda honom tillfälle, att på Indragningsstat få åtnjuta lika pensionsförmån, som skulle hafva honom tillfallit, derest han nämnde Regemenlsläkaretjenst på stat innehaft, helst det ringa pensionsbelopp al endast 600 Ridr, honom, vid frånträdande af nu innehalvande förordnanden, lillkomme, icke vore tillräckligt för hans uppehälle på ålderdomen och hans talrika familjs utkomst, till hvilken underdåniga ansökning bifall blifvit tillstyrkt såväl af Regementschefen som af Sundhels-kollegium, hvilka embelsmyndigbeter vitsordat sökandens utmärkta duglighet samt det nit, hvarmed han städse skölt sina tjensteåligganden; och har E. K. Majit, med afseende ä hvad sålunda i ämnet förekommit, gjort den nådiga framställning lill Rikets Ständer, alt Doktor Mtillern måtte berättigas ali, efter erhållet afsked från sin innehalvande befattning såsom tillförordnad Regementsläkare vid Hussarregemenlet Konung Carl XV, komma i åtnjutande af pension från allmänna lndragningsslalen i likhet med Regementsläkare på stat, enligt de för pensioneringen af Arméens läkare nu gällande föreskrifter. Efter tagen kännedom af de till dessa nådiga Propositioner hörande handlingar hafva Rikets Ständer funnit sådane omständigheter i afseende å hvardera af omlör mälde tjenstemän vara för handen, att, på sätt E. K.
Uti ett den '10 November '1854, till Kongl. Hofrätten ingifvet Memorial, tilltalade bemälda Embete Borgmästaren för hans ofvannämnda förfarande; samt, då Borgmästaren ditintills icke yttrat sig om den frågan, med hvad laglig rätt han fordrat förskott af lösen samt af penningar till stämpladt papper för bouppteckningsinstrumentet, till en början anhöll, att Kongl. Hofrätten, i anledning deraf, ville infordra Borgmästarens förklaring. I denna förklaring yttrade Borgmästaren, att anmärkningen, det han skulle af enkan Hasselberg i förskott uttagit lösen för ifrågavarande bouppteckning, grundade sig helt och hållet på ett misstag, enär, efter det Borgmästaren, med biträde af en Badman, upprättat bouppteckningen, densamma blifvit af enkan Hasselberg löst, och att den sistnämnda sedermera, i enskild väg, till Borgmästaren ‘aflemnat omförmälda bouppteckning för att intagas i Rådstufvurättens Protokoll. I slutpåstående den 26 Februari 1855 har Advokat-Fiskalen, — jemte det han upplyst att, enligt hvad Rådstufvurättens i Lindesberg till Kongl.
Af liela arealen. Af odlad jord. Tunni. Tunnor. Tunnor. Redvägs härad Kölaby, Humla, Hössna, Gullereds, Timmelheds, Brunns och Wists s:r 19302 5,1 9,9 0,5 d:o d:o Solberga, Dalums, Knätte, Strängsereds och Liareds s:r 33329 3,3 11,8 0,4 Åhs härad : Areal fast mark. Deraf odlad jord. På hvarje person belöper Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen. Af hela arealen. Af odlad jord. Tunnland. °/o Tunni. Tunni. Tunnor. Tunnor. Ale härac : Starrkärrs och Kilanda s:r 19687 17,5 7,5 1,3 © © Frökinds härad 30239 7,9 8,8 0,7 . Wartofta d:o Åsaka, Näs, Skörstorps, Hångsdala,Hvalstads, Härja, Fröjereds, Dimbo, Hvarfs, Åsleds, Mularps, Tiarps, Luttra, Slöta och Karleby s:r 66145 30,2 7,5 2,5 20000 30 1 Län och Distrikter. Areal fast mark. Deraf odlad jord. På hvarje person belöper Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen. a? CD _ O CT> P os > Tunni. Tunnor. Tunnor. Wartofta härad : Kjelfveneds, Kymbo, Suntaks, Korsberga, Fridenes, Agnetorps, Acklinga och Kungslena s.r . 59271 20,0 8,2 1,7 4000 d:o d:o Wistorps, Gerums. Wättaks,Habo, Gustaf Adolfs, Velinge, Baltaks, Ottrafva och Hömbs s.r . 75985 12.1 10.7 1,5 3000 d:o d:o Yllestads, Bjurbäcks, Bottnaryds.
Härvid bör dock anmärkas, att dä anläggningarne vid Söderköping ej genast kunna blifva färdiga, och deremot nu flera inrättningar för skärgårdsflottan äro här i Stockholm, så borde de tills vidare begagnas men ej utvidgas, hälst, efter min tanka, för skärgårdsflotta blir den bästa uträkning, att alltid väl bevara hvad, sorn är färdigt, men sällan företaga nybyggnader af de mindre fartygen under fredstider, deremot förse sig ganska väl med alla Den 2 Mars f. m. 99 möjliga förråder och materialier, uti dertill 'veil af passade och väl belägna magazinerj så att hastigt en betydlig mängd nybyggnader kunna företagas Här är således en skrift i rak motsatts emot den, sorn var ämnad att leda opinionen. De äro så rakt motsatte hvarandra, att i den ena framställes stora flottan som oumbärlig; den skall, kosta hvad det vill, upbringas till styrka; i den andra, der stora vapnet ändteligen lenast omtalas, heter det: oumbärlig kan jag ej finna den. Men hvarföre för opinionen ovänligt framställa ett vapen före perioden af 1809, som ännu då fanns så oumbärligt? Och i hvilkendera af dessa skrifter hör man anse tankarne rigtigast framstälde? Jag vågar tro och vill bjuda till att visa, att det ej är i den sista, men jag vågar derjemte hoppas, och detta hopp är för mig glädjande, att då dagens paroxysm blåst öfver, intet annat skall qvarstå, hvad stora flottan rörer, än ett fruktlöst bemödande, att med förbiseende af ungdomens och mannaålderns alla ädlare förbindelser, hafva velat skada redan afledne eller än lefvande vänner till minnen, till ryckten eller känslor. Hvarföre har Herr Grefven så mycket förändrat sina åsigter, detta är man berättigad att undersöka. Jag tror att det är i och för Götha Canal, och ehuru obehagligt det är för mig att IOO Den 2 Mars f. xn. komma in på detta ämne, anser jag det likväl nödvändigt.