Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På den tid skola Riksdagsmännen, sedan Gudstjenst med dem hållen är, sammankomma på Rikssalen, der Konungen eller, då Han så för godt finner, någon af Statsministrarna förer ordet. Vid detta tillfälle låter Konungen meddela Lagtima Riksdag berättelse om hvad i Rikets Styrelse sedan nästföregående Lagtima Riksdags sammantfäde sig tilldragit, äfvensom till Riksdagen i två exemplar, deraf ett tillställes hvardera Kammaren, öfverlemna Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, innefattande äfven förslag rörande sättet att genom bevill ningar fylla hvad Staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar; men om Riksdagen Urtima är, kungöres för densamma anledningen till dess sammankallande och aflemnas de förslag och framställningar, hvilka skola blifva föremål för Kamrarnas öfverläggningar; Konungen dock obetaget att sedermera äfven andra förslag framställa. Då Konungen, på sätt nu är sagdt, Riksdag öppnat, framföre, vid samma tillfälle, Kamrarnas Talmän till Konungen, i Kamrarnas namn, deras under sätta vördnad. § 35 Hvardera Kammaren eger utse och förordna sin Sekreterare. Den betjening, som hvardera Kammaren i öfrigt för sig under Riksdagen anser nödig, till sättes af Talmannen och några utaf Kammaren dertill utsedda ledamöter, efter samråd med Sekreteraren. § 36. Vill Konungen, med upplösande af Riksdag, förordna om nya val i hela Riket till båda Kamrarna eller den ena af dem, '■kall Konungens beslut derom, sedan Han låtit till Rikssalen kalla Riksdagen, densamma derstädes meddelas. Då Riksdag skall afslutas, infinna sig, på Konungens kallelse och efter förrättad Gudstjenst, Riksdagsmännen på Rikssalen och framföra genom Talmännen sina välönskningar. Derefter uppläses riksdagsbeslutet, hvaruppå Konungen, Sjelf eller genom någon af Statsministrarna, förklarar Riksdagen vara afslutad. Konslitutions-Utskoltets Memorial JW 2.
Någon vinst för fakulteterna kan icke ligga deruti; ty lärarne vid dessa måste genom denna examens uteslutande förläggande till fakulteterna få ökadt arbete och ökadt ansvar i motsats till Institutets ofvannämnde lärare, hvilka få sin verksamhet inskränkt. Någon vinst för medicinska undervisningen erhålles icke heller, tvärtom vållas deraf en positiv skada, ty ju mera ämnen hopas på få händer, desto fullständigare måste undervisningen blifva i hvartdera ämnet. Vid granskning af denna åtgärd framgår således ganska tydligt, att densamma, långt ifrån att medföra något godt för undervisning, lärjungar eller lärare tvärtom måste inverka hämmande på den medicinska undervisningen inom landet, då densamma beröfver det fullständigaste medicinska läroverk vi ega, möjligheten att, såsom det eljest kunnat, gagna det allmänna med samtlige sine af Staten aflönade lärare. En sådan åtgärd, som den af regeringen vidtagna, har icke heller blifvit af någon enda auktoritet föreslagen, såsom ofvan blifvit anmärkt, och står i strid med Rikets -Ständers förut uttalade åsigter om Carolinska Institutets verksamhet och bestämmelse. Hvad regeringen i Brefvet till Kongl. Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 yttrar om: »de tre nuvarande medicinska läroverkens förening till enig och ordnad samverkan, » synes mig icke heller genom Kongl, beslutet af samma dag, hafva blifvit verkliggjordt, ty någon bättre samverkan kan väl det icke kallas, att Medicine kandidatexamen blott får afläggas vid Universiteterna och Licentiat-examen afläggas vid hvart och ett läroverk, oberoende af det andra. Det enda sambandet ligger deruti, att Institutet vid sina kliniker undervisar alla till Licentiat-examen; men detta »samband» har existerat de jure sedan Institutets uppkomst, de facto sedan 1840. Det är förnämligast med anledning af den, som mig synes, i hög grad skadliga åtgärd, att första examen — den theoretiska, motsvarande Medicine kandidat-examen blifvit från Institutet borttagen, som jag gjort denna framställning och det är hufvud sakligen deruti, som jag ville uppmana Rikets Ständer att söka skaffa rättelse. Man torde kanske anmärka, att Institutet, i stället för denna förlust, gjort en vinst 168 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Ständers upplysta pröfning och Bedömande, hvarjemte uti Protocolls Ut-> drag åtfölja någre Ledamöters enskildt gjorde reservationer. Stockholm den io Octoher 1823, Trensum t af Protocollet, hållet med Riksens Höglofl. Ständers Stats-, Banco samt Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Utskott den 10 October 1823. S. D. Uti frågan om Allmänna Spannmåls-Inrältningen hafva följande Reservationer Blifvit afgifne, nemligen: KO Af Herr Doctor Almqvist ”Vigteu och nyttan af de Sockneeller Stut s-Ut skuttets Ba tanka u dej). Districl-Magaziner, Sorn af Höglo!]. Utskotten vid förra öfverläggningen förkastades, men nu genom votering blifvit föresiagne att inrättas och biträdas medelst erhållande Spaunemåls-Låu af Magazins-Direclionens förråder, anser jag för min del ganska problematisk. Jag sökte förra gången, genom ett anförande till protoeollet, ådagalägga, att uppförandet af Sockne eller District-Magaziner på mångå skoglösa orter icke aflöper utan dryg kostnad, att deras förvaltning allestädes är brydsam, och att deras tillvaro merendels förleder den obemedlade Jordbrukaren till misshushållning och sådan skuldsättning, som annars kunnat undvikas. Jag tror , att man med bästa välmening gör allmänheten verkelfgen en otjenst jned den tjenstfärdighet, man vis;ir att bereda alltför lättade Låneliilgångar. Jag hunnar derhän, om Inrättningen af Socknemagaziner kan i de Norra örterna vara gagnelig. Der är tilläfventyrs ett särskildt förhållande. Men hvad jag med min röst icke kan gilla, det är, att 26,000 Tunnor-skola upplåtas i Låneväg, lill uppmuntran för Sockne-Magazins-In rälln Ingar i Rikets Sodra Landskaper, der rle af nödvändigheten icke påkallas, i anseende till dessa orters närbelägenhet antingen till Sjöstäder, eller andra Sädesrika provincer.
"Underlåter något universitet, prosteri, stad, bruksdi - 5ia Den 36 Mars c. m, strid eller härad att ställa — den omkostnad, sönt ett annat ochjemlikt Universitetetj prosteri, stad, hrukscli strict éller härad -— —* Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att detta förslag blifvit hvilanöe hos BorgareSt. och bifallet afBondeSlåndet. Uppå derefter framställd propoä. blef det bifallet äfven af R. o. Ad. igtde punkten. Förslag till re d actio fl sä n d ri n g, med afseende å cessionant® obehörighet till riksdagsmannakallet. 18 §:n Riksdagsordningen, lia perioden. Till riksdagsman må ej — under förmynderskap; ej den, som, efter gjord cession och utfärdadt proclama, icke, på sätt lag förmår, visa gitter, att han från sina borgenärers kraf fri är, icke elier den, hvilken till straff skyldig. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att både Borgareoch RondeStln bifallit detta förslag. Enahanda beslut blef nu äfven af R. o. Ad. fattadt. Då tiden nu var långt framliden, fann R. o. Ad., på derom af Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan, lämpligt att nu afbryta föredragningen af de sedan sista riksdag hvilatide grundlagsändrings-förslag, hvilken föredragning i början af nästa plenum skulle fortsättas. Upplästes StatsUtsk;s naem. N:o 3o, innefattande anmälan om en anledning lill anmärkning emot Statsrådet och Föredraganderne för kammarsamt handelsoch financeärenden. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkning tomine att till Const.Utsk. remitteras.
Fem procent årlig ränta, intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. 7:o För den händelse, att den för jernvägs-anläggningen fastställda arbetsplanen icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägs-arbetet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger Kongl. Majit låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låneunderstödet samt återfordra, hvad deraf utbekommits, att, på en gång eller successivt, till Riksgälds-kontoret inbetalas inom den tid, Kongl. Majit finner för godt i nåder bestämma. Skulle åter jernvägs-anläggningen under arbetstiden öfvergifvas, eller jernvägen, efter dess fullbordande, icke sä underhållas, att den framgent kan begagnas, eller om betalnings-skyldigheten för det erhållna länet icke skulle kunna af bolaget fullgöras, kommer jernvägen att hemfalla till Staten, utan rättighet för aktie-egarne att, till större eller mindre del, utaf det allmänna erhålla, ersättning för de tillskott til! detta företag, sora dessförinnan blifvit af dem utgjorda. 810 Under byggnads-åren, skall bolagets Direktion, inom den tid och till den embetsmyndighet, Kongl. Majt behagar i nåder föreskrifva, årligen afgifva berättelse om väganläggnings-arbetets fortgång under det näst föregångna året; börande ej mindre förvaltningen af bolagets angelägenheter, än de afslutade räkenskaperna, vid årligen anställande revisioner, grandas; uti hvilka revisioner Staten bör ega att genom ett af Kongl. Majit utsedt ombud deltaga, intilldess det, af allmänna medel erhållna låneunderstödet blifvit återbetaldt. 9:o I den mån jernvägen varder fullbordad och till allmänt begagnande upplåten, skall bolaget vara skyldigt att, emot den ersättning, som Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, pröfvar skäligt bestämma, på densamma fortskaffa trupper och allmänna posten samt ombesörja alla andra för Kronans eller det allmännas räkning ifrågakommande personaloch varu-transporter.
Denna upfattning synes fortfarande göra sig gällande hos mina motståndare, då deremot det system, sorn jag förfäktar, har till ändamål just motsatsen, eller att man snart måtte komma till en upgörelse, att tillgångarne måtte realiseras och utdelas till borgenärerne, så vida icke ackord genast kan erhållas. Det är obarmhertigt att hålla en gäldenär stängd från arbete och verksamhet i 5 å 6 år; det är då mycket bättre att, såsom detta förslag afser, görapinan kort, och låta honom under 4 å 5 månader förblifva i en mindre gynnsam ställning, för att sedan kunna börja en ny verksamhet och rörelse. Vid ett besök i Berlin gjorde jag mig uuderrättad om den verkan, som den nya lagstiftningen der åstadkommit, och då erfor jag, att af 350 konkurser, sorn 1857 efter krisen der inträffade, voro efter 10 månader endast 50 qvar oafgjorda. Det är en sådan sakernas ställning jag här åsyftar, och som blir möjlig derigenom, att, såsom föreslaget är, domaren skall kunna förklara konkursen afslutad, så snart sista utdelningen skett, H. VIII. 6 89 Den 18 Joll. utan afseende på upstående processer, sorn sedan må särskildt afgöras. Att gäldenär under konkurs icke bör få inlåta sig i nya affärer, är dessutom så mycket tydligare, som äfven efter nuv.-de lag han icke ens får gå på börsen. Den siste värde talaren yttrade: »Utsk:t har sjelft sagt, att konkurs är en liqvidationsåtgärd,» och han hade deruti fullkomligt rätt; men så tilläde han ur egen fatabur: »nemligen af de tillgångar, som blifvit afträdda.» Får man göra sådana tillägg, så är det icke svårt att bevisa hvad som helst. Om nu en person anmäler, att han icke kan betala sina skulder, och derföre anhåller att någon måtte förordnas för att taga hand om hans bo och med befintliga tillgångar liqvidera dessa, är det rimligt och naturligt, att denne administratör skulle vara inskränt till dispositionen af endast de tillgångar, gäldenären egde vid det tillfälle då anmälan gjordes? Är det icke enklast och naturligast, att han inträder i gäldenärens rättigheter, och böra icke lagarne alltid vara ett uttryck af det naturliga?
Då sålunda sig visat, att Bergslags-privilegier kunnat i längre tider åtnjutas, utan att menigheterne i ringaste måtto uppfyllt de skyldigheter, som vid nämnde frihet varit fästade såsom vilkor, samt E. K. M. och Kronan alltså gått i mistning af sin tillständiga rätt, få R. St. jemväl i underdånighet anhålla, det måtte vederbörande förständigas tillse, huruvida enahanda fall kan i andra orter hafva inträffat, på det dylika missförhållanden, i händelse de förefinnas, icke vidare må fortfara , till inskränkning i Kronans inkomster och till förlängning af en ojemnhet i beskattning, som borde och kunde vara undanröjd. Vidkommande derefter Skinnskattebergs Socken, hvarest Tackjernsblåsning år 1686 idkats med 18 hyttor, och tillverkningen uppgått till 4.882 Skepp, i3 Lisp., men hvars hela Tack jerns - Éxp. Utsk. Förslag till und.
Och till sist blef alltsammans till ett sådant trött, slappt nonsens; hvilket som var rätt, spelade ju icke den minsta roll – hon hade att lefva på, hvad som nu en gång fanns. Att nå något, hvad menades med det? Man nådde det man en gång var, intet annat. Ingen vilja i världen kunde förändra det innersta jagets vilja. Hon var en sammansatt natur, en produkt af en gammal tänkande och viljande släkts många tankar och viljor, och därtill hade hon lagt sin egen moderna människas många hugskott ... detta var hvad hon var, och hon måste lefva på det ... Och som hade hela denna tankegång skakat hennes väsen, brast hon ut i förfärlig gråt, som småningom saktade af. Då var det som om hela världen i ett nu sjunkit likt en sol nedom hennes synrand, som om alla ljus slocknat utom det ena, hvilket brann med allt större, allt högre låga ... Nästan skyggt länkade sig den underligt afbrutna kärleken till barnet åter samman. Barnet skulle kanske kunnat förvandla henne till en enkel, hel kvinna ... Ja, just så. Men nu var allt slut, hon var jagad utom himlens port, nu hade hon att irra kring bäst hon kunde ... Hvarför i all världen kom detta barn till? När det ringde till middagen, släpade hon sig, trött af gråt och starka känslor, fram till spegeln och såg mekaniskt in i sitt ansikte. Det var magert men med något nytt delikat, förfinadt i linier och färgvalörer. Hon fördjupade sig allt mer uppmärksamt i anblicken – ännu var icke allt slut. Om hon blefve stark ... finge det bra, så ... af denna föryngring vore något att göra ... Hon kved under skammen af dessa dubbeltankar men de höllo henne fast och göto långsamt balsam i hennes sår. Som hon frisknar till nu, känner hon hvar morgon hon vaknar, en lifsglädje, en fart i fantasien om detta lif, som måste komma, en hisnande stor förhoppning likt i kärlekstidens gryning. Lifvet älskar sig in i hela hennes varelse, hon har oupphörligt denna lust till jättesprång in i stora lefvande stämningar, som liksom måste föda af sig verklighet.
Af Professoren Doctor Thomander: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut, så vidt det i detta mål åt till Rikets Ständers Fullmägtige i Riks - 16 Stats-Utskottets Utlåtande, 2V:o 52. gälds-Contoret uppdrager Postförvaltningens åliggande att på enskilde fall tillämpa Postförfattningarne.” Häruti instämde Herr von Rosen och Doctor Stenhammar. Af Herr Virgin: ”Mot Utskottets beslut uti ifrågavarande ämne får jag mig reservera, så vidt detsamma afser, att Riksgälds-Contoret skulle tillhandahålla vederbörande de medel, som från Post-Verket nu anses dit böra ingå. Jag finner nemligen ej med Grundlagsenlig ordning öfverensstämmande, att ett Rikets Ständers Verk erhåller afgörande i frågor, som röra enskilde individers rätt, eller kommer att tillämpa författningar, utfärdade för Embetsverk, som af Styrelsen controlleras. Något vädjande från ett Riksgälds-Contorets beslut kunde ej vinnas annorlunda, än att hänskjuta frågan till Rikets Ständer; och jag hemställer till hvar och en, huru administrationen i landet slutligen skulle komma att se ut, 0111 den princip, sorn i detta fall söker göra sig gällande, skulle vidare och i andra likartade mål vinna tillämpning. Jag får derföre tillstyrka, att ifrågavarande summa ingår till Riksgälds-Contoret såsom Statsmedel; lärande det i öfrigt vara gifvet, att Kongl. Post-Verket ej saknar utvägar att betacka de anspråk å oftanämnde medel, som, efter i laga ordning skedd pröfning, möjligen skulle för en eller annan individ godkännas.” N:o 52. Ank. till Exp.-Utsk. .d. 24 Oct-, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om eftergift af den hemmanet Rannäs Holstagården påförde ränta. [1. A.) Sedan i anledning af den hos Rikets sednast församlade Ständer gjorde framställning om någon ersättning till Forssheda, Rredaryds och Torskinge socknar i Jönköpings
Maj:t vill denna underdåniga ansökning till Rikets Ständers Statsutskott i Nåder öfverlemna till det afseende ämnet kan finnas forijeaa. Stockkolms Slott d. 0 Juni *815. På Nådigste Befallning A. G. Mörner. Sedan jag den 4 November nästlidet år till Eders Kongl. Majus och Rikets Stats-Contoir insändt Reqvisitions'Förslag på Mantals-Skri fvareProvisionen för år 1813, utgörande 233 Rid. • 17 sk. 3 rist.; så har Kongl. Stats-Contoiret under den 7 sistlidne April lemnat till svar, att aom berörde medel icke blifvit req virerade inom den uti Eders Kongl. Majits Nådiga Kungörelse af den 9 December 1812 bestämda tid, eller den 1 Juli 1814, kunde Kongl.
Öppet för herrar 7 — 10 och 2 — Vaö; för damer 11 — 1. Behandlingen fortgår till 15 maj. Gymnastikafgifter: 20 kr. pr månad; 50 kr. för 3 månader, 60 kr. för hela vårterminen. Föreståndare: D R EMIL ZANDER. Träffas för herrar kl. V28-V2IO oeh 2 - 4; för damer kl. 11 — 1. PICKLES, Liktornslösningsmedel. Detta utmärkta medel, hvarigenom de svå- raste liktornar inom trenne dagar upplösas och borttagas, försälj es ä 1 kr. pr sats i Stockholm ENDAST HOS C. F DUFVA, DROTTNINGGATAN 4), Göteborg A. E. Wallerius &amp; Gro, Upsala Victor Söderberg Kungsängsgatan 1, Gäfle O. A. Johansson &amp; C:o. Mot 1 kr. 20 öre i frimärken expedieras medlet till landsorten af agenten M. Malmström, Upsala. Upptäckten af detta medel har med förord anmälts i Svenska läkaresällskapet af dess dåvarande ordförande herr medicinalrådet och förste stadsläkaren i Stockholm A. G. Carlsson, som äfven med särdeles välvilja och nit befordrat detsammas tillgodogörande för allmänheten. Bland den stora mängd inty^g öfver dess värde meddelas endast nedanstående: Fabrikör A. W. Möller har här i hospitalet gjort experiment med användning af en honom egen metod att upplösa och borttaga liktornar. Då det fabrikat, som han därtill använde, visade sig frambringa den åsyftade verkan, får jag härmed meddela honom mitt vittnesbörd om metodens goda resultater. Det Kongelige Frederiks Hospital, Bantzen, Öfverkirurg. Herr A. W. Möller har å kirurgiska atdel ningen af K. allmänna Garnisonssjukhuset med ett af honom uppfunnet lösningsmedel, utan smärta för patienten, fullständigt borttagit ett större antal liktornar, hvilket härmed på begäran intygas. Axel Sjöberg, tillförordnad sjukhusläkare. Herr A. W.
Pro vins af åtskilliga Kronohemman uppbära, under namn af .Landt”gille, dels hela, dels viss del af Jordeboks”räntan, hvilket gifvit dem, som bevaka Kyr”kornes rätt, anledning att öfver Hemmanen ”disponera, hvarföre denna disposition ock”så berott af deras större eller mindre omhanka och Krono-betjeningens efterlåtenhet ”att tillse Kronans rätt: att åtskillige Lägen”heter hade såsom åboledige blifvit, enligt ”Kongl. Brefven af den y
Utaf Commissariernes i RiksgäldsContoiret afgifne Utlåtande, som finnes intaget uti H:rr Fullmäktiges Protocoll för d. i3 Januarii 1825, har Utskottet inhemtat, att den ifrågavarande Fordringen grundar sig pä 2.:ne st. af K. LiquidationsCommissionen utfärdade och d. 29 Mars 1727 till betalning godkände LiquidationsRäkningar, enligt hvilka, Fordringen hos K. M:t och Kronan innehades af ÖfversteLieuten. Eric Drakenberg å 54o D:Ir 17 öre 4f P8,-> och af Lieutenanten, sedermera Ryttmästaren Eric Drakenberg å Go5 D:lr 29 öre 21^ pgr. Sant; att uti R. St:rs Kungörelse af d. 7 April 1744) ang:de deras legitimerande, som sjelfve ej äro fordrande hos Kronan, utan vilja för hvarjehanda på R. St:rs Contoir anviste Kronans Skulder, å andras vägnar, uppbära betalning stadgas och förordnas, att, enär arf efter någon gifves, som under en eller annan Titel haft hos Kronan att fordra, Arfvingarnes Fullmakt till penningarnes uppbärande af någonderas Syssloman i Stockholm, på det sätt bör vara beskaffad, innan den må antagas, att Domaren i orten, om alla den dödes efterlemnade Arfvingar samt hvars och ens uti KronoFordringen, efter Betänkande n. 35^ Lag, ägande del dess vittnesbörd meddela, pä det hvar och en sedan uti Contoiret vederbörlig rätt ske måtte och till, ingens förfång några steg göras, som, genomen ofullkomlig underrättelse om de i Riket varande åtskilige Slägter eljest lätteligen sig skulle kunna tilldraga. Det af fordringsbevisens innehafvare företedde Utdrag af Arfskiftet efter afl.
Vid förnyad föredragning af Stats-Vtskottets den 18 och 21 dennes på bordet lagde utlåtande, N:o 164, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående låneunderstöd för anläggning af Jernväg emellan städerna Orebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne, bifölls Utskottets utlåtande, med den förändring, att, uti momentet litt. F af de föreslagna villkoren, orden: ”samt anslagssumman, i mån af arbetets fortgång, utbetalas,” utbyttes emot följande ord: ”samt anslagssumman utbetalas, på sätt Kongl. Majit, i mån af arbetets fortgång, bestämmer;” hvarjemte beslöts, att de öfrige Riks-stånden, genom utdrag af protokollet skulle vänligen inbjudas, att, i afseende på denna förändring, sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Vtskottets den 18 och 21 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 165, angående extra anslag till föremål, tillhörande Finans-departementets handläggning, bifölls hvad Utskottet i lista punkten, rörande ombyggnaden af Tranebergs bro, tillstyrkt och föreslagit; hvaremot 2:dra punkten, angående utgifterna för kolonien S:t Barthelemy, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterades. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 18 och 21 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 166, angående extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-departementets handläggning, bifölls detta utlåtande, med undantag af 5:te punkten, rörande det för Svenska 310 Prot.-Utdrag den 26 Juni 1851. Nykterhets-säTlskapet ånyo äskade anslag, i fråga hvarom gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda till nämnde punkts återremitterande. Från Högv. Pr este-Ståndet.
Jag vill blott erinra, att han, likasom jag, måste vara nöjd med den fatabur, som blifvit oss beskärd; äfvensom jag vill påminna derom, att jag för min del icke tager några inslructioner från tidningsskrifvare. Hr Munck af Rosenschöld: Den siste värde talaren tyckes hafva blifvit förnärmad deraf, att jag nämnde ordet fatabur. Jag får då tillkännagifva, att orsaken dertill valden, att jag tyckte mig någonstädes, om jag rätt minnes, uti Svenska Biet hafva sett något dylikt, som han yttrade. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: Om jag rätt förstått Hr Munck af Rosenschölds långa anförande, så innefattade det en ny motion ang:de något, som skulle sättas i verket ett sekel härefter; och som vi då hafva god tid att tänka derpå, så anhåller jag att motionen emedlertid må hvila pä bordet. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Hvad Hr Munck af Rosenschöld behagat yttra, lemnar jag gerna åt sitt eget värde; det påkallar ej något svar, förr än då, mot förmodan, delta yttrande skulle finna sympathier inom R. o. Ad. Uti hufvudsaken förenar jag mig med hvad Hrr Printzensköld och af Dalström anfört. Då Hr Rydins motion forsta gången förevar i Ekon.- TJtsk., afslyrkte Utsk. motionens antagande. Detta afstyrkande vill jag ej klandra, emedan Utsk:s majoritet trodde, alt motionen vore stridande mot grundlagarna och mot det, enligt förstärkta Const.Utsk:s beslut, nu hvilande förslag till förändring af representationssättet, vid hvilket förslags uppgörande Utsk. dessutom ej kände R. St:s rådande opinion i detta afseende.