Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolens ledamöter befarade såsom möjliga följder af den bristfälliga redaktionen. Icke heller tror jag att mången' nu på allvar skulle önska saken ogjord och få det gamla bandet på räntan återupplifvadt. Att döma efter de frågor, som vid denna riksdag blifvit väckta, skulle man mera önska att få lossa på de band, som ännu återstå. Reservationernas öfriga punkter angå mera speciella fall, och då ingen här nu fästat sig vid dem, vill jag icke trötta Ståndet med alt upptaga dem till vederläggning. De af mig omnämnda beröra en af de vigtigaste sidorna i det al Regeringen följda system. Jag liar endast sökt, att i de anmärkta delarna försvara det sätt, hvarpå Regeringen tillämpat detta sitt system. Att försvara systemet i sin helhet, under en diskussion sådan som denna, bekänner jag ligga utom min förmåga. Hvar och en torde ock deröfver inom sig redan hafva fällt sin dom. Lika med Frih. Klinckowström beklagar jag, om det icke nu står R. St:r öppet att uttala sin; och ingen kunde högre än jag önska, att om denna dom utfölle ogillande, R. St:r ville, utan alla konsiderationer, göra den anmälan, hvartill 107 § R. F. gifver anledning. Ty näst det att till allmän båtnad och belåtenhet få genomföra det system, man anser vara det rätta, känner jag ingen större lycka för en konstitutionell rådgifvare, än den att sjelf få falla på samma gäng som systemet. Deremot är det en sorglig lott att stadna qvar, om man är oviss, huruvida man eger annat val än emellan att antingen söka genomdrifva sina egna åsigter emot landets och representationens vilja eller att tillämpa grundsatser, sorn strida emot ens egen uppfattning af hvad som befrämjar landets välgång. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande at plenum kl. 6 e. m. 34 Den 4 April f. m. Hr Åke finan, Fredrik: ! det Betänk, som utgör föremål för R, o. Ad:ns öfverläggning, förekommer äfven den mycket omordade frågan om K.
Så långt jag minnes tillbaka, har man ansett det straff, som kallas fängelse vid vatten och bröd, af ringa betydenhet, ehuru lagligen ulfördt det, enligt läkares intyg, i sig sjelf är så svårt och plågsamt att det t. o. m. kan vara farligt för Iifvet. Om under 30-åriga omsorger för brottmålsoch straff-lagstiftningen, hvars resultat Konungen nu i nåder framlagt, och deruti vattenoch bröd-slraffet är borttaget, man liksom bortglömt att låta lagligen verkställa detta straff, eller om man tyckt del icke löna mödan, i anseende till de gamla fängelsernes ofullkomlighet, så har emellertid den ordning som iakttagits vid de nya lärl, att vissa förfoganden kunna äga rum, som äro oberoende af fängelsets byggnad och inredning, ledande lill alt hindra missbruken vid verkställigheten af vattenoch brödstraffet. Hade det nya lagförslaget i sin helhet kommit ali antagas, som K. M. vid denna riksdag i nåder förordat, så hade man kanske kunnat lemna å sido de gamla straffsälten och deras missbruk, men då Regeringens främste ledamot och enskildte riksdagsmän bär förklarat benägenhet för att åter upptaga vattenoch bröd-slraffet och då i delta straff, sedan år 1841, man lagt nästan allt hvad som skolat motväga och afskräcka från brott, emedan spöstraffet för det mesta dä borttogs och vattenoch brödstraffet sattes i stället; så synes i sanning tiden vara inne att, till skydd för en allt för mycket aflagen allmän säkerhet, skaffa tillsyn derå att vattenoch bröd-straffet med kraft och efter lag verkställes. Det är bekant alt de som inträdt i fängelse, för alt spisas endast med vatten och bröd, i sina kläder inkokat eller insytt hvarjehanda salta ämnen för att dermed uppblanda sin föda. Detta missbruk undanrödjes, om, såsom nu sker, före inträdet i cellen, fången rengöres och omklädes i fångkläder, och då lång tid ännu lärer åtgå innan nya fängelser öfver allt kunna komma till stånd, så föreslår jag att denna ordning ändock öfver allt med straffångar, som skola undergå vatten och bröd, så fort ske kan vidtages. 400 Den t) Februari e. ni.
Nådiga skrifvelse till Riksens Stan• der 0111 ändring uti 5 Cap. 1 §, MissgerniiigsBalken. Till Riksens Höglofl. Ständer har Kongl, Maj:t täckts aflåta följande Nådiga skrif® velse: Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer angående en förändring i 5 Cap. i §• MissgärningsBalken | gifven Stockholms Slott den 5 Martil 1825. Oagtadtden tillförordnade Lag-Commttténs arbeten blifvit med all verksamhet och nit utförde, har likväl förslaget till den nya Lag-Roken, som, i anseende till sia vigt, xner än något annat fordrar en mogen öfverläggning , grundad, så val på theorinus upplysningar, som de beräkningar erfaren* 180 Lag VtskottitsBetänkandeti, heten bjuder, icke kunnat understallas Riksens Ständers granskning vid innevarande Riksmöte. Då sjelfva CriminalLagen ännu icke hunnit författas, har Kongl. Majit trott sig bora i förväg kalla Riksens Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten, att, vid bestämdt sådane brotts bestraffning, som i 5 Cap. 1 §. MisgerningsBalken i nu gällande Lag finnas upptagne, följa mildare åsigter, än de förra Lagstiftarne. Ledd af sitt hjertås ingifvelse oöh af ett rättvist förtroende till Folkets tillgifvenhet och kärlek; vill Kongl. Majit, för att sätta ofvanåberopade Lagrum i öfverensstämmelse med grundsatserne för en mildare Lagstiftning, härmedelst uppmana Rikets Ständer, att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag , till en förändring af 1 $. 5 Cap. MisgerningsBalken, hvarigenom, jemte vissa bestraffningsgraders upprättande, det nu stadgade dödsstraffet i detta fall må alldeles uphäfvas. Kongl, Majit hade, i kraft af 87 §. r Regeringsformen, kunnat till Riksens Ständer låta öfverlemna ett formeligt förslag, rörande detta ämne; men då frågan angår helgden af dess Konungavärdighet och Majestät, har Konungen heldre velat yttra den ön. skan, att Rikets
Med 1840-talets sista år inträder det nordiska romarlifvet i ett nytt skede. De politiska stormarna trängde sig in i den fridsamma Tiberdalen. Konstnärerna arbetade mycket litet denna tid, men hade desto mera att se och reflektera öfver. Det fanns bland svenskarne de, som funno dessa år mera intressanta än någon tid, de förut upplefvat — - » litet emellan voro vi visserligen utsatta för bomber och flyttade från det ena stället till det andra » — men för andra af de arbetshågade var lugnet stördt och månad gick efter månad utan resultat. Man var tvungen att tjänstgöra i borgargardet — » Guardia civica di Roma », 10,000 man starkt, stiftadt före Pio IX: s flykt med uppgift att uppehålla ordningen i staden — att posta med musköt på axeln och att lyda reglementet. Bland borgargardisterna voro » signor Egron Luigi », signor Plagemann och Palm. Den sistnämnde var ifrig republikan, daterade vid denna tid sina bref » republiken Rom », undertecknade » G. W. Palm, citadero Romano », var ohöflig mot fransmännen, som bröto in i landet för att återföra » påfve, jesuiter och inkvisition ». » Nu stå gallerna på Monte Mario, just där vi en gång i november spiste en god middag » — skrifver han den 1 juni 1849 till Molin. — » Där ha de ställt upp sina belägringsbatterier midt för romarnes näsa, är det ej impertinent? » Plagemann skref in sig i republikanska gardets mobila afdelning, som förbundit sig att, om så behöfdes, deltaga i stadens försvar. Han steg i graderna till sergeant, men hans deltagande i striden var knappast annat än passivt. Han och hans kompani voro hufvudsakligast upptagna af att bevaka de vatikanska trädgårdarne och ingångarne till palatset med dess museer. Om Palm säger traditionen, att han som en tapper artillerist skjutit med kanon på fransmännen, och en sägen har till och med att förkunna, att han — något döf som han var — ej hört reträttsignalen, utan blifvit stående lugn vid sin kanon långt efter sedan vapenkamraterna begifvit sig därifrån.
Spens, Carl Gustaf; — i979> » Brakel, Gustaf Anton. 1 H. 5 Den 4 Februarii f. m. Stats-Utskottet: 220. Frih.Palmstjerna, Carl Otto; 283. Silfverskjöld, Carl; 338. „ Tersmeden, Wilhelm Fredrik; 302. Hr Hjulhammar; Fullm. Hr von Post, Adolph Ludvig; 814. „ Gyllenhaal, Lars Herman; ig36. von Stockenström, Erik; 2176. „ Linderskjöld; Fullm. Gr. Hamilton, Gu staf Wathier; 2178. „ Edelsvärd; Fullm. Hr Lagerheim, Gustaf; 2297. „ Tamm, Pehr Adolph. Bevillnings-Utskottet: 3. Gr. De la Gardie, Axel Gabriel; 90. von Hermansson, Carl; 20. -Frih.Bonde; Fullm. Gr. von Fersen, Hans; 99. „ Hamilton af Hageby, Hugo Adolph; 34.8. „ von Strokirch, Johan Herman; 376. „ Kaatzou, Johan Albert; 4g4- Hr Croneborg, Carl Johan Didrik Ulrik; 862. „ Gyllenkrok, Göran; 2i5o. , von Hohenhausen, Michael Silvius; 223o. „ Hagströmer, Jacob Wilhelm; 2287. „ af Role'n, Johan Samuel; 23oo. Sandelhjelm, Paul. Banco-Utskottet; 319. Frih.af Nordin, Carl Johan; 377. Reuterskjöld, Axel Didrik; io33. Hr Hammarhjelm, Carl Fredrik; i43o. „ Gyllengahm; Fullm. Hr von Troil, Emil; 1736. „ Hallenborg, Carl Johan; 1798. Bruncrona, Gustaf Adolph; 1985. „ Nordenankar, Fredrik Wilhelm; 220g. „ af Harmens, Henrik Otto; 2275. „ Lefren, Johan Pehr. Lag-Utskottet; 170.
Det är denna ytterliga olikhet och ännu mera denna vexling och denna benägenhet att förtynga, som efter min tanke utgör skjutsbesvärets värsta olägenhet och som följaktligen i främsta rummet bör afhjelpas eller mildras. Jag tror att en utväg dertill finnes, utan Statens öfverdrifna betungande, om det bestämmes, att de skjutsskyldige öro skyldige att uppehålla entreprenaden, när afgiften ej öfverstiger ett visst belopp, t. ex. 10 rdr pr hemman, men att Staten, om högre afgift fordras, deltager i skillnaden emellan hvad de skjuts-skyldige högst skola ensamma betala och hvad som skall utgöras, med en viss del t. ex. 2/i. Väl skulle större jemnhet vinnas, om maximialgiften sattes högre och Staten öfvertog hela skilnaden, men då det otvifvelaktig), är af vigt att de skjuts-skyldige under alla förhållanden hafva ett intresse uti afgifternas nedtvingande, har jag trott nyssnämnde, af andra talare jemväl förordade fördelning böra föredragas. Det synes mig äfven att man på sådana ställen, der entreprenad ej erhålles utan mycket hög afgift, skulle kunna minska Statens och de skjuts-skyldiges bidrag genom förhöjande af skjutslegau till visst belopp och uti en eller två grader. Skjutslegau är f. n. olik i städerne och på landet, äfvensom vid gästgifvaregårdar med och gästgifvaregårdar utan entreprenad, att ej tala om den högre lega, som Stockholm och vissa andra städer åtnjuta, och olägenheten häraf skulle ej märkbart ökas, öm skjutslega!) i följd af entreprenadkostnaden vid ett mindre antal gästgifvaregårdar vore högre än den allmänna. Jag förenar mig med de Hrr, som yrkat återremiss. IBS Don * Juni f. m. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Oin man betraktar de följder.
Såsom ofvan omfönnäldt är, redovisas dessa medel, från och med år 1847, uti Kongl. Krigs-kollegii Arlilleri-afdelnings hufvudbok för extra anslagen. JFortiiikattoiis-itfdelniiigeii. (Ordinarie stats-anslayet). Räkenskaperna hafva för båda åren blifvit utan anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten. Förhållandet med inkomster och utgifter är följande: år 1846. år 1847. Debet. Uppbörd: Af stats-anslaget för försvarsverket i allmänhet 50,000 Arrende-, jordskylds-, tomtöreoch hyresmedel . 2,169 Försäljningsmedel 133 Observationsdito 23 Kongl. Lifgardes-regementernas bidrag till bestridande af kostnaderna för reparationer å kasernsamt stallbyggnader m. m 5,411: 43. 2. 4,313: 44. 8. Balans från föregående uret: Utgifter: Afskrifning 400: 36. — _ —- Balans till påföljande året: Å den i förra Revisions-berättelsen omförmälda skuld till Kongl. Stats-kontoret för, under åren 1835 till och med 1843, från Kronans förråder utlemnadt bröd till arbetsoch hetäcknings-kommenderingar å Carlstens fästning, utgörande vid 1845 års slut (>,801 Rdr 1 sk. 11 rst., hafva, under loppet af år 1847, blifvit afbctalda 3,000 Rdr. § 2. Sedan, efter verkställd utredning af aflidne Gränse-posterings-befälbafvaren i Haparanda, Majoren G. A. Bergenstråles konkursmassa, sig visal, att någon tillgång till gäldande af bemälle Majors, från längre tid tillbaka balanserade, skuld, 400 Rdr 36 sk., icke funnits, bär detta belopp, på grund af Kongl. Krigs-kollegii beslut den 18 December 1846, blifvit i samma års hufvudbok utskrifvet. § 3.
Under - Stäthällaren, ^ som förrattar OfwerStäthäliare - Embetet, dä Öfwer-Stäthällaren äe sjuk eller af förfall hindrad, har en gansta »vigtig och trägen tjenstgöring, hwartill, jemte det honom äligger wara Ordförande i Slotts-Nätten och Taxerings, Committöerna, hörer äfwen uppsigten ä bewakningen och wärdén wid de i Stockholm warande fängelser, samt att wid timande eldswädor i Hufwudstaden wara narwarande, såsom Befälhafware öfwer eldsiäcknings, anstalterna; och dä UnderStäthällaren för sädana befattningar är nödsakad hälla sig hästar till sin fortkomst, hwilket hans »vederlikar vice Presidenterne i Kongl. Hof-Rätterne, med hwilka han i öfrigt njuter lika Lön, utom ,c>o R:dlr i hushyra, icke behöfwa; hafwa RiksénStänder tillagt Under-Stäthällaren den ersättning 1892 Den 2i Julli. af hwad till twanne hästars underhäll algar, med 420 N-dlr ärligen. Eders Kongl. Maj:ts Fogat bestas för närwa, rande pä Stat blott z66 R dlr Z2 ss., jemte 66 R:dlr 32 §. såsom hushyra, ehuru han aoer lika wärdighet med Akessorerne i Kongl. Hos-Rätterne, som med den bcwiljade Löne'tillökningen af zz§ procent innehafwa rzz R:dlr r6 ss., utom hwad dem dessutom af Revisions-stillingar, som ga til! delning, tillfaller.
Densammes om ändring af allmänna Lagens stadgande, rörande de mål, som skola underställas Öfver-Rälts pröfning; 18:o Herr Sandelhjelms, Pauly om pröfning vid innevarande Riksdag af Lag-Comitéens förslag till ny Byggninga-Balk; S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades nedannämnde den 4 och 7 dennes på bordet lagda motioner, nemligen: l:o Herr von Roséns, Georgy om förändring i stadgandena, angående fattigvården, samt utarbetande i sammanhang dermed af en Comrnunal-iag; 2:o Friherre FlemingSy Herman ReinholcLy om inskränkning i Melhodistiska kyrkans utöfning af sin Gudstjenst i Sverige, jemte de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 3:o Herr Dalmansy Wilhelm FredriCy om Ilussar-uniformernes förändring till likhet med Skånska Dragon-Regementets; 4:o Herr HjertaSy Larsy om ulgifvande af en samling af alla Polis-författningar; 5:o DensammeSy om förändring af Krigs-Academien vid Carlberg till ett Polytechniskt Institut, jemte de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 6:0 DensammeSy om en underdånig anhållan, i afseende på beviljandet af Caracters-fullmagter utan åtföljande tjenst; 7:o Herr af Grubbens, Nils Willielm, om inskränkning i utländske Läkares rätt att i Sverige practicera. S. D. Till Stats-Utskoltet remitterades Herr af Ekenstams, Israel,denBih. till R. St. Utdr. d. 18 Mars 18/fe. 11a dag afgifne yttranden, i anledning af nedan nämnde förut till Utskottet remitterade motioner nemligen: l:o Herrar Dalmans och von Troils, rörande landsvägarnes omläggning, saint inrättande af ett serskildt verk för land och vatten-communicationer; 2:o Herr af Ekenstams, rörande försäljning af Kungsgårdar.
Maj:t för vinnande af detta ändamål föreslagna åtgärder synts Rikets Ständer ändamålsenliga, hafva Rikets Ständer utaf de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontorel innestäende medel anvisat ett belopp af Sextiotusen Riksdaler, att, på sätt och i den ordning E. K. Maj:t föreslagit, användas till beredande af arbetsförtjenst åt de behöfvande inom Orby, Thorestorps, Surteby, Berghems, Sätila och Seglora pastorater af Marks härad ; dervid Rikets Ständer velat åt E. K. Maj:t öfverlemna att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels användande, som kunna finnas erforderliga och ledande lill det åsyftade ändamålets vinnande. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 Uppläst och godkåndt hos Ridd. och Adeln den 9 Maj 186.x. Presle-Slåndet den 9 BorgareStåndet den 9 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för ajböjande af der befarad hungersnöd. (Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 96.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Maj:t uti nådig Proposition af den 17 i förliden månad gifvit Rikets Ständer tillkänna, har E. K. Majrts Befallningshafvande i Norrbottens län uti skrifvelse den 12 sistlidne Mars hos E. K. Majit gjort underdånig framställning om medels anvisande för utförande af en föreslagen väganläggning emellan Skrölelfven och Gellivara kyrkoplats. För detta arbetsföretag, hvarmed afsåges att från Skröfvens by, der Skrölelfven, en bigren till Kalix eif, upphör att vara med båt farbar, erhålla Expeditions-Utskottets -Förslag till underd.
Det är en väl bevittnad sanning, att så länge intet tvång var lagdt på Utländningars handel och sjöfart till Sverige, så inkommo flere slags främmande penningar i Riket, å hvilka, jemförelsevis emot Svenska myntet, en Tariff var utsatt, och kunde Resande af Mäklare betje nas med förvexling af präglade utländska Myntsorter ; men sedan utrikes handeln blifvit inskränkt och mer förvandlad till en.commissionshandel, dependerande af utländska Köpmäns gifna Ordres, så har allt utländskt Mynt hos oss bill vit osynligt, och den merendels förök» Den 21 Maji. 93 fa Tullen blifvit med en för Sverige oftast desavantageuse Vexel liqviderad. Då till följe af produciplacatet, Utländingar icke heller fin» go hitföra andra varor, än egna Froducter, så försvårades för dem hitfärden , genom et» både vid in-1 och utlastningen kostsam och onyttig barlast. Det är då icke under, att directe handeln med Utländningar skulle minskas och att all afsättning af Landets egna Producter måste ske genom inhemska ombud. Då ock andra handlande Riken, i repressalier emot vårså kallade activa handel, ålagt Svenska varor en hög ingående Tull, så blef vinsten för Svenska tillverkaren så mycket ringare. Hvad nu isynnerhet afkomsten af våra vidlyftiga Skogar beträffar, så har en högag» tad Ledamot, som tillika är den förste kännaren af Rikets handelsinteresse, uppdagadt visat, att hvarken enskilt man eller Publicum, till Exportens förökning samt dermed förenade Pen» ningeverkets förbättring, kan af Trädvaruhandeln draga någon märkelig vinst, så länge utförseln deraf icke blir lika tilåten med utländska, som med inhemska Fartyg, och icke heller högre utgående Tull kräfves af utländsk, än infödd man, och hvilken sednare afgift nu skall vara för främmande i jemförelse triplerad. Jag instämmer således till fullo uti välbemälte Ledamots afgifna Yttrande. Grefvé de la Gardie, Jacob:
Onsdagen den 31 stor middag hos svenske ministern och på aftonen samma dag skandinavisk fest i Freemason Hall, der glädjen efter gammal nordisk sed stod högt i taket. Vi afreste natten mot den 1 april till Paris. Vägen togs öfver Boulogne-sur-mer, hvars handelskammare bjudit oss på en fest till firande af Vega-männens första landstigning på Frankrikes jord efter fullbordad nordostpassage. Mottagandet blef mycket hjertligt. Flere af stadens myndigheter och en delegerad för geografiska sällskapet i Paris, dr Hamy, voro oss till mötes i stationshusets väntsal. Här hade man anordnat en frukost, under hvilken vi förestäldes för en mängd framstående personer på platsen, med hvilka vi sedermera på det angenämaste sätt tillbragte större delen af dagen. Sedan derpå några utfärder blifvit gjorda i stadens omgifningar och nödiga officiella besök aflagda, intogs en af municipalrådet anordnad festmiddag. Härifrån reste vi under natten till Paris, dit vi ankommo den 2 april kl. 7 f. m. Oaktadt den tidiga morgontimmen blefvo vi här vid bangården festligt mottagna af svensk-norske ministern och legationspersonalen, en delegation af geografiska sällskapet i Paris samt ett betydande antal medlemmar af den skandinaviska kolonien i Frankrikes hufvudstad. Den berömde Madagaskar-resanden Grandidier, president för geografiska sällskapets centralkomité, helsade oss välkomna under lifliga bifallsyttringar från den kringstående folkmassan. Vi blefvo inbjudna att under vistelsen i staden gästa hos vår landsman A. Nobel i en honom tillhörig, synnerligen komfortabelt inrättad villa, Rue Malakoff n:o 53, och jag kan ej nog prisa det storartade sätt på hvilket han här uppfylde en värds åligganden och för oss underlättade vår mycket angenäma och hedrande, men ytterst ansträngande Pariser-vistelse. Mottagandet i Paris blef storartadt, och det tycktes som om verldsstaden ville genom det sätt, på hvilket den hyllade en fredlig sjöbragd, visa att den ej utan skäl förer ett af svallande böljor omgifvet fartyg i sitt vapen.
Majit genom nådigt Utslag den 14 sistliden Mars funnit skäl icke vara anfördt, som i Kongl. Ilofrättens utslag kunde verka ändring; så har återförvisningsbeslutet gått i verkställighet och Rådst.rätten, efter företagen utredning, genom utslag den 11 sisth Maj sig utlåtit, att som upplyst vore, det gäldenären vid den tid, då fordringsägaren sökte utmätning för sin fordran hos honom,' ägde en tillgång af 75 R:dr 2 sk. Riksgäldssedlar, samt denna summa sålunda bordt i mät tagas och fordringsägaren godtgöras; ansåge Rådst.rätten Borgmästaren vara pligtig att ofvannämnde summa sjuttiofem R:dr 2 sk. Riksgäldssedlar genast till den nu mera aderina fordringsägarens sterbhusdelägare emot qvitto utbetala samt gälda desse sistnämndes kostnader uti målet med sex Riksdaler 32 sk. Banko. Efter Borgmästarens begäran om hänvisning att öfver detta utslag klaga, har Rådst.rätten förklarat, att sedan frågan om ansvar för olaga tjensteförfarande i denna sak blifvit af Kongl. Majit i nåder afgjord, detta mål nu mera utgjorde en ren ersättningstvist, i följd hvaraf Svaranden (Borgmästaren) hade att genom laga vad bana sig väg till ändring af utslaget. Men vad har antingen icke blifvit erlagdt eller icke fullföljdt, och ej heller besvär anförda, så att Rådst. rättens utslag har vunnit laga kraft, och troligen fordringsägarens sterbhus omsider kommit i besittning af den ringa ersättningen. Under handläggning af ett vid Stockholms Rådstufvurätt anhängig! inål har käranden till vittne åberopat en person, hvilken var af sjukdom hindrad från inställelse, samt anhållit, det Rådst.rätten måtte låta å Provisoriska sjukhuset förhör med detta vittne anställa, för hvilket ändamål Käranden hos Rådst.rätten företett läkarebetyg, att vittnet i anseende till ett svårt bensår icke kunde gå samt vore intagen å Provisoriska sjukhuset, dock icke liggande bland koppsjuka.
Jag skall vara opartisk och billig; och får således erkänna, att den, som ej i sin helhet betraktar, hvad som är i fråga, utan Den 26 October f. in. 9' med missnöje för principen, med sjelfförtroende tili egna opinioner, förblandar hufvudsak med småsak, och blindt förkastar upplysningar, stödjande sig på sanningens oomkullstötliga grund, den söker och måste finna: anledning till klander; hvaremot den fördomsfrie åskådaren, af inga förutfattade intryck missledd, efter < en med lugn verkställd granskning säkert skall finna Styrelsen oförtjent af rle bittra och oblida lillmälen, som i och för denna sak med så ringa sparsamhet utdelats. Att nu i detail bemöta alla de omständliga anföranden, som förevarande ämne framkallat, skulle, efter min tanka, för mycket anlita Ridderskapets och Adelns tid. Jag skall således, blott med afseende å hufvud sa k liga föremålet för öfverläggningen, eller hvad beträffar Passevolancen, söka att i all korthet, så enkelt som möjligt, framställa och utreda frågan och hvad dermed egenteligen gemenskap äger, så väl i afseende å de gjorde anmärkningarne, som i hvad det angår systemet i sin helhet. Man har med mycken utförlighet upprepat innehållet af de gamle KneckteContracten_, för att, på grund af de deri införde stadganden, aflägsna skyldigheten för Rustoch Rotehållare att utgöra bidraget till Ryttarens och Soldatens underhåll under vapenöfningarne. Oberäknadt att karlens inträdande i tjenst beror mindre af det äldre KneckteContractet, än Den 26 O e t o b e r f. m. uf dess enskildta betinganden med rolen, och alt sagde Contract i alla fall ingalunda kan verka ändring i de öfverenskommelser, som för närvarande äro gällande Soldater och Roten emellan, må det tillåtas mig anföra åtskilligt, som, enligt min tanka, i berörde citationer förbisetts. Under slutet af 1680 och början af 1690-talet afslutades KneckteContracten för nästan hela Armeen.