Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I staden åter, der i detta fall skilnad emellan ärfda och förvärfda fastigheter icke eger rum, kunna under liden stora förbättringar och tillbyggnader eller ock vanvård eller pris-omvexlingar hafva förändrat fastighets-värdet, då omsider lagfart kommer i fråga. Förvirring i lerminerne för gällandegörelse af bördsoch lösningsanspråk, stridigheter emellan pretendenter, sorn härleda sin rätt från olika egare, och ändtiigen invecklade tvister om värdet och beskaffenheten af kostnader och förbättringar å dylika fastigheter, mäste oundvikligen uppkomma, derest del tvång till lagfart, som nu, ehuru icke alltid Verksamt, likväl finnes i Lagarne, skulle upphöra att factiskt existera, hvilket jag fruktar skola blifva föijden, i händelse genom Lagstadgades, att lagfart å köp, skifte eller gåfva icke får vägras derföre, att föregående öfverlåtelser icke blifvit serskildt lagfarne. Detta tvång ligger dock mindre uti stadgandet om böter å fördröjd lagfart, enär åtal å sådan försummelse i allmänhet inträffar först, då lagfarten sökes, än uti den hittills gällande föreställning, att rättigheten till full disposition af en genom köp, gåfva eller skifte förvärfvad fastighet, icke af lagen erkännes med mindre åtkomsten är, genom lagfart, offentliggjord. Lagfart och fasta hindra väl ej klander å annans åtkomst till fast egendom; men omisskänneligt är det dock, att, genom den indirecta lillå - 4 Lag-Utskottets Betänkande, JF.o it g. telsen att obehindradt till tredje eller fjerde raan föryttra en fastighet, hvartill afhändarens åtkomst ej blifvit lag föl jd , försvinner en af de säkraste anledningar eller maningar att efterse lagligheten af åtgärder, hvarigenom fastighet öfvergått i annans ego. Äfven gällandegörelse af undanlagslörmoner sättes härigenom i osäkerhet.
m:t, som uppvaktas af hoffröken Martha Eketrä och kammarherren von Stockenström, åtföljes af prins Oscar och fröken Ebba Munck. För reseturen redogjorde vi i förra numret. Riksdagen har åter sammanträdt, och sedan nu genom högsta domstolens utslag 2 2 protektionister blifvit insatte på Stockholmsbänken, ter sig denna riksdag öfvervägande protektionistisk. Följden häraf blir antagligen, att det hittills följda s. k. frihandelssystemet kommer att utbytas mot ett genomfördt tullskyddssystem, särskildt hvad angår tull å spanmål, i främsta rummet råg. Den Themptanderska ministären har som bekant redan för någon tid sedan inlemnat sin afskedsansökan och hittills qvarstått mera som en s. k. expeditionsministär. Hvilken som skall träda i spetsen för den nya, den protektionistiska ministären, är, då detta skrifves, ännu ej kändt, men man tager för gifvet, att det blir ingen mindre än h. högv. erkebiskop Anton Niklas Sundberg. Må hända är detta redan afgjordt, då detta nummer kommer i våra ärade läsarinnors händer. I alla händelser motses naturligtvis resultatet af denna riksdag med stort intresse. I korta notiser skola vi meddela våra läsarinnor det allra vigtigaste af hvad som vid den samma kan komma att tilldraga sig. D o k t o r M. Salin, den kände och framstående läkaren, ämnar företaga en några veckors studieresa till England och Skotland. Han afreser i dag måndag, inbjuden af h. m:t drottningen att åtfölja det extratåg, hvarmed hon afreser till utlandet. Nordiska museet. Till förmon för Nordiska museets byggnadsfond kommer inom kort att anordnas en storartad bazar, i sammanhang med hvilken d:r Hazelius lär ärna utgifva en ny publikation af samma slag som » Saga ». Den nya publikationen, hvars n amn blir » Runa », har att mote bidrag från flere bland nordens mest framstående skalder och förfat tion ske å närmaste postanstait. — Bidrag från alla områden f ö r qvinilg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör tare, bl.
» Han tror, att fadern är rik, fastän det ej lär vara så mycket att bygga på, och han har kanske kommit under fund med, att det ej är så lätt att lefva af hvad man förtjänar. Dessutom är han j u kär i flickan, och så själfrådig s o m han är, kan man j u vänta sig allt. » » Men, Blenda. » » Ja, han har j u nu varit i de där krelsarne så länge, att han nog alldeles glömt bort, hvad en grefve Måneskiöld i forna dagar ansågs vara skyldig såväl sig själf s o m sin gamla släkt. Men att ni här allesammans icke endast fördraga denna nesa, utan rent af tyckas glädja er däröfver, det är mig alldeles oförklarligt. Noblesse obllge insatte det gamla riksdrottet i vårt vapen, men det borde nu raderas ut. Om. » » Blenda, mitt barn, du glömmer, till hvem du talar, » sade grefvinnan allvarligt. Så väl hon som Elsa hade med en förvåning, som gränsade till häpnad, iakttagit detta häftiga utbrott af den annars så lugna flickan. Blenda reste sig hastigt från bordet och aflägsnade sig, utan alt tillägga ett ord. » Men hvad är det med henne? » utropade Elsa, sedan systern försvunnit. » Nog har hon alltid varit stolt öfver vårt gamla stamträd, men det här stöter på tokeri. Om det vore mamma eller Sten, ginge det väl an, men en af döttrarna i huset, det är j u för galet. » » Jag vet inte, » sade grefvinnan tankfull, i det hon med Elsa äfven lemnade matsalen och åter satte sig vid sin knyppling, » jag vet inte, hvad jag skall tänka. Jag fruktar, att detta förhållande hos henne upprifvit ett sår, s o m j a g trodde vara läkt för länge sedan. Du var på den tiden ett barn, och förstod ej något af den strid, s o m då utkämpades mellan pappa och Blenda, men hon tyckes verkligen ej hafva glömt sin korta kärleksdröm. Hon gör nu jämförelser och. ja, ja, det är nog detta, s o m ligger på djupet. Men låt oss nu tänka efter, huru vi skola ställa till trefligt åt Isabella.
Stats-Utskottet, som vid riksdagens början, i likhet med hvad under de sednaste riksmötena egt rum, antagit extra Kanslister att vid förefallande behof biträda med kansligöromålen, har funnit nödigt redan till tjenstgöring inkalla några af bemälde extra Kanslister; i anledning hvaraf och då Utskottet förutser att dessutom någon tillökning af kanslipersonalen kommer att under loppet af denna, likasom de föregående riksdagarne, erfordras, Utskottet får till Rikets Ständer hemställa, att ytterligare trenne kanslistarfvoden måtte ställas till Statsutskottets disposition, att i mån af behof användas, och att dessa arfvoden måtte få beräknas och utgå från och med de dagar, extra Kanslisterne inträdt i tjenstgöring. Stockholm den 5 Januari 1866. Bih. till R. St. Ark. till Exp.-Utsk. den 9 Jan. 1866, kl. 6 e m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af f. d. Piparebostället Bränn Arby vid Södermanlands regemente, för uppförande af skolhus åt Wansö församling. (I. A.) På sätt ofvanberörda nådiga Proposition, införd under N:o 2 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, innehåller, hade Wansö församling i Åkers härad och Södermanlands län hos Kongl.
Hvad beträffar den af Utsk. föreslagne förhöjde utförseltull på ben, äfven på de arbetade och krossade, eller s. k. benmjöl, så kan jag icke instämma deruti. Jag inser visserligen, att benmjöl är en för landtbruket ganska vigtig produkt, och som med stor fördel kau begagnas, men den eger äfven i landtbruket för oss lika mycket värde, som den kan äga för utläudningen och således bör det här i landet kunna finnas de, som vilja begagna benmjöl till sitt jordbruk och betala det lika högt som utländningen betalar detsamma, hvadan ingen högre utförseltull derpå, i min tanka, behöfver läggas. När dertill kommer att hopsamlingen af ben, sådane som här äro i fråga, utgöra en näringsgren för den fattigare delen af befolkningen, och att man således snarare än alt lägga någon tunga på denna näring borde uppmuntra den, så är det ej skäl att höja utförseltullen. Innan efterfrågan utomlands blef så stark, som den förut varit på så beskaffade ben som dessa, så gällde denna råvara så godt som intet bär i landet. Den förtjenst för den fattigare delen af befolkningen, som sedermera uppkom genom bensamling, existerade icke då. När det lyckliga förhållandet inträffat, att man nu fått riktigt begrepp om den förmån vi ega af denna produkt, så väl i allmänhet till arbetsförtjenst som särskildt i afseende på alstringsförmåga, så anser jag att det icke är skäl att förändra de förhållanden, som bibringat oss detta begrepp, utan låta det fortfara, såsom det under sednare åren visat sig, ganska välgörande. Förtjenslen för den fattigare delen af folket har fortfarit. Mången jordbrukare har begagnat benmjöl till förbättring af sin åker, och då under sådane omständigheter det nuvarande förhållandet uppstått, tror jag icke att någon förändring deri bör äga rum. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Frih. Palmstjerna har vitsordat, att benmjöl är nyttigt gödningsämne, och jag instämmer häruti. Användandet af ben, i detta afseende, har först i sednare tider blifvit kändt hos oss. Hvarföre ock detta gödningsämne, blifvit för det mesta såldt till England.
Ty ditt förödda, förstörda och förderfvade land skall då varda dig allt för trångt till att bo uti, när dine förderfvare långt ifrå dig komma; Så att dins ofruktsamhets barn skola ännu säga för din öron: Rummet är mig för trångt; sitt åt dig, att jag må bo när dig. Men du skall säga i ditt hjerta: Ho hafver mig dessa födt? Jag är ofruktsam, ensam, fördrifven och utskjuten; ho hafver mig dessa uppfödt? Si, jag var ensam öfvergifven; hvar voro då desse? Så säger Herren Herren: Si, jag vill upplyfta min hand till Hedningarna, och uppresa mitt baner till folken, så skola de bära dina söner fram på armarna, och draga dina döttrar på axlarna. Och Konungar skola vara dine skaffare, och deras Förstinnor dina ammor. De skola för dig nederfalla till jordena på ansigtet, och sleka dina fötters stoft. Då skall du förnimma, att jag är Herren, på hvilkom ingen till skam varder, som hoppas uppå mig. Kan man ock taga enom kämpa hans rof bort, eller kan man lösgöra ens rättfärdigs fångar? Ty så säger Herren: Nu skola de fångar kämpanom borttagne varda, och dess starkas rof löst varda, och jag skall träta med dina trätare, och hjelpa dina barn. Och jag skall spisa dina plågare med deras eget kött, och de skola druckne varda af sitt eget blod, såsom af sött vin; och allt kött skall förnimma, att jag är Herren din Frälsare, och din förlossare, den mägtige i Jacob. Så säger Herren: Hvar är edors moders skiljobref, med hvilko jag eder öfvergifvit hafver? Eller ho är min ockrare, dem jag eder sålt hafver? Si, I ären för edra synders skull sålde, och edor moder är, för edor öfverträdelses skull, öfvergifven. Hvi kom jag, och der var ingen? Jag ropade, och ingen svarade. Är min hand nu så kort vorden, att hon intet förlossa kan, eller är med mig ingen kraft till att frälsa?
Cederström begått i fråga varande misstag af uppsåt, vårdslöshet eller oförstånd, utan af mindre försigtighet vid tillämpning af General-Adjutants-Instructionen den 19 Junii i8iö, hvil - Revisorers Berättelse. 1019 len dock funnits så tvåtydig, att, i anledning af denna händelse, fråga blifvit väckt om ett noggrannare bestämmande af gränsen emellan Civila och Militaire myndigheter; fann Riks-Rätten något vidsträcktare ansvar icke kunna Herr General-Adjutanten åläggas, än att lian förklarades skyldig ersätta all kostnad och skada, som blifvit förorsakad genom den öfver kla gade uppbringningen till Landskrona af ett Handelshuset Skotte & Son tillhörigt Skepp, hvarom här endast varit fråga; men om närmare bestämmande hvaraf vidare utlåtande komme att förfalla, sedan Skeppsegaren anmält, att han för skadan blifvit förnöjd. Slutligen har ock Riks-Rätten funnit de mot mig anmärkte omständigheter af Herr Friherre Cederström, rörande olyckshändelser, som icke inträffat, innefatta ämnen, hvilka hvarken tillhörde Actors bedömande1, eller Riks-Rättens pröfning. Riksdags-Fullmägtige af Bonde-Ståndet ifrån Westeroch Norrbottens Län, Joli. L. Wiklund, O. P. Wikström, J.
Ilos Högloft. Ridderskap*!t och Adeln: Herr Friherre Boye, Fredric, sorn trott, att tillåtelsen att anlägga enskilda Theatrar i hufvudstaden, långt ifrån att vara menlig för Theaterns bestånd, tvertom vore för den af stor vigt, enär Kongl. Theatern derigenom blefve i tillfälle att, sedan dess Skola för elever upphört, ändock erhålla skicklige sujetter; äfvensom Herr von Moltzer, som föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att inga hinder från Kongl. Theaterns sida hädanefter måtte läggas för enskilde och bolag att i hufvudstaden Theatrar inrätta Hos Högvördige Preste-Ståndet: Herr Komministern Dahlgren, hvilken förenat sig med Herr Prosten Lindmark, i afseende på den yrkade friheten att i hufvudstaden få inrätta Theatrar. Hos Yällofl. Borgare-Ståndet: af Herrar Lagergren och Ekholm, hvilka förenat sig med Herr Bagge, så ridt hans motion angick utländska Theater-trupper; och hos Hedervärda Bonde-Ståndet: Anders Nilsson från Östergöthlands Län, Olof Olofsson från Westerås Län, Henrik Andersson och Per Persson frua Örebro Län, Jonas Johansson från Jönköpings Län, Sven Pehrsson från Skåne, Johan Persson från Upsala Län och Johannes Christofersson från Kronobergs Län, hvilka alla hufvudsakligen instämt med Petter Persson från Jönköpings Län. Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet i betragtande tagit; och finner de väckte förslagen omfatta följande frågor, nemligen: l:o om den Kongl. Theatern må indragas och utarrenderas åt enskilde samt om det för densamma varande Stats-anslag skall upphöra eller fortfara. 2:o huruvida enskilda Theatrar må i hufvudstaden tillåtas. 3:o om tillstånd att i landsorterne anlägga enskilde Theatrar och derå uppföra skådespel må meddelas. 4:o om den censur, som bör ega rum å de pjecer, som å de enskilda Theatrnrne uppföras.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då a:ne af Ståndets ledamöter begärt propos, å betänk, i sin helhet, och ingen yrkat dess föredragning punktvis, Hr Landtm, ansåg sig böra till Ståndet hemställa, om Ståndet behagade bifalla StatsTJtsk:s utlåt. N:o 79, jemte det deruti åberopade utlåt. Ropades ja. a31 Dea 5 Maj e. m. Företogs till pröfning StatsUtskts den a5 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o • anledn. af motion om aflöningsersättning för adjungerade ledamöter uti K.Götha Hofrätt. Frih. Leijonhufvnd, Abraham: Jag har under loppet af 16 år varit arbetande uti alla 3 Rikets Hofrätler, och äger således någon erfarenhet i frågan, hvarom nu tvistas; och det är kanske då en skyldighet, att vid detta tillfälle icke förtiga den öfvertygelse, jag hyser uti delta ganska vigtiga ämne. Götha Hofrätt är i det afseende styfmoderligt behandladt, att dess fyra divisioner icke hafva iner än 5 ledamöter på hvardera, då Svea Hofrätt har 6 och i Hofi ätten öfver Skåne och Blekinge finnas 7 ledamöter. Jag tror, att det ligger en stor inconseqvens deruti, att man af en domstol, sådan som en Hofrätt, dömmes i Jönköping af 5, i Stockholm af 6 och i Christianstad af 7 ledamöter. Jag tror visserligen icke, att folkets rätt förbises genom det mindre antalet; men conseqvensen fordrar, att antalet är lika stort i alla Hofrätterna. Genom ett misstag har det händt, att ledamöternes antal på hvardera divisionen i Götha Hofrätt blifvit reduceradt till 5 personer. I anseende till ärendenas tilltagande mängd för 16 år sedan, fann Hofrätten nödigt att sätta sig på 4 divisioner. Man fruktade då, att hinder skulle möta för erhållande af ökad personal och minskade derföre antalet af ledamöterna på de 3 divisionerna, som då funnos, och vann derigenom ändamålet att kunna arbeta på 4 divisioner. Sedermera har en juridisk obetydlighet tillkommit, som gör detta förhållande mera märkbart.
Hö gm.: Joh. 5: 19—21. Då svarade Jesus och sade till Judarne — vill. Altons.: Jag vänter visserliga eder. 17 Sänd. e. Trin. Högm.: Och till Jesum församlades menniskona. Aftons.: Gal. 5: 1—14 Så sjelf. 18 Sond. e. Trin. Högm.: Och då Jesus dädan — möjelig. Aftons.: 1 Joh. 2: 7—23. Bröder Fadren. Bih. till E. St. Skrifvelse N:o 69. 't9 Sond. e. Trin. Hö gm.: Och Jesus lärde *— honom. Jag känner stark. 20 Stind. c. Trin. Högin.: Math. 21: 35—46. Jesus sade till de Ofverste Prés terna och de Äldste i folket: Hörer Prophet. Aftons.: Ebr. 10: 19—51. Efter händer. 21 Sond. e. Trin. Högm.: Och när landet. Aftons.: Col. 1: 24—2: 7. Nu fröjdar tacksamme. 22 Sond. e. Trin. Hög m.: Jesus sade till folket: Intet — häfver. Aftons.: 1 Thess. 5: 14—23. Men vi tillkommelse. 23 Sond, e. Trin. Hö gm.: Och när Jesus och hans lärjungar kommo dig. Hvar tillhörer. 24 Sond. e. Trin. Högm.: Då gingo någre fram till Jesum honom. Aftons.: 2 Cor. 5: i—io. Men ondt. 25 Sond. e. Trin. Högm.: Jesus sade: Himmel kommandes. Aftons.: 1 Thess. 5: l—10. Men honom. 26 Sund. e. Trin. Högm.: Jesus sade: Åter tandagnisslan. Och — . sjön. 27 Sond. e. Trin. Högin.: Ty — tandagnisslan. Och han amen. Ky n de Is vi ess o da g en. Hö gm.: Jesus sade:
Då sålunda 3:ne Riks-stånd sammanstämmande beslutat, att den ifrån 1845 års början upplupna banko-vinst icke erfordras för Bankens consoliderande, och alt berörde vinst, beräknad till 2,862,000 r:dr banko, skall under hvartdera åren 1848, 1849 och 1850, med. en tredjedel eller 954,000 r:dr årligen ifrån Banken, i och for Statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas; så lärer, i följd af 49 § 3 mom. i Riksdags-ordningen, Bonde-ståndets återremiss icke erfordra någon åtgärd från Utskottets sida. Men enär, i afseende på tiden för vinstens aflemnande från Banken, 2:ne Riks-stånd ansett delta böra ske för innevarande år genast och vid början af åren 1849 och 1850; Borgare-ståndet deremot förklarat, att berörde aflemnande skall verkställas vid slutet af hvardera åren 1848, 1849 och 1850 samt Bonde-ståndet härutinnan icke fattat något beslut; får Utskottet härigenom inbjuda sistbemälde 2:ne stånd, att med Högl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Presteståndet sig förena. Stockholm den 25 Februari 1848. Reservationer: Af herr doktor Sandberg: Såsom ledamot i Banko-utskottet anser jag mig böra företrädesvis fästa afseende på Bankens säkerhet och bästa: och fördenskull syntes mig råd ligast att Banken behållit ? af sin vinst och blott aflemnat | till Statsverket. Af samma skäl anser jag nu, då efter 3:ne Riksstånds beslut hela bankovinsten måste frångå Banken, att aflemnandet deraf bör ske på elt sådant sätt, att det icke för Banken medförer ytterligare förluster. Banko-utskottets pluralitet föreslog uti Mern. 19, som blifvit återremitteradt, att hela bankovinsten kunde aflemnas till Statens behof med i om Banko-Utskottets Memorial, 2f;o 3j. 5 året vid slutet af åren 1848, 49 och 50.
Det inträffar, att byggnader blifvit vid en egendom uppförda för att t. ex. slå några 100,000 tegel, och att denna fabrikation sedermera nedgår till 1/l0 af detta belopp. Är nu taxeringsvärdet å dessa byggnader åsatt, så bör väl dock taxeringsvärdet kunna sänkas, äfven om byggnaderna äro brandförsäkrade, under brandförsäkringsvärdet. Men det är äfven möjligt att hela denna näring upphör och byggnaderna stå qvar; jag har t. ex. nära mitt bruk en masugn, som tillika med sitt kolhus måste särskildt taxeras; denna masugn har likväl icke mer än 6 månader sedan 1830 varit begagnad, och sål. icke tillika med näringen gifvit mig den ringaste inkomst. Ett sådant föreh:de är väl orimligt. Dertill kommer, att äfven då dessa byggnader användas, jag trotsar någon att kunna uppge, hvilka af dem som tillhöra en sådan näring på landet. I ett bruk är klart att hammare och kolhus, som endast anläggas för lietta ändamål, tillhöra näringen; sedermera har jag bostäder; i dessa bo om hvarandra mina smeder och arbetare; huru skall då taxeringen af dessa byggnader ega rum ? Min tanke är sålunda att hela denna särskilda slags taxering utaf dessa byggnader bör utgå. På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jag om bifall till nu föredragne lista punkt, äfvensom till punkten 2, med den förändring att 4 öre sättes i stället för 5, äfvensom i afseende på 4 § att Deli 9 Maj e. m. 49 Talaren afbröts bär utaf Hr Grin o. Landtm., som erinrade att 4 § i Stadgan nu icke utgjorde färemål för öfverläggningen. Gr. af Ugglas: Jag inskränker mig då till yrkande af bifall till lista punkten och äfven till den 2:dra, med den skilnad att 4 öre sättes i stället för 5; samt anhåller jag att hvardera delen af Utskis förslag måtte blifva föremål för särskild propos. Hr Palmcrantz, Johan Mauritz: Den förevide frågan är otvifvelaktigt en af de vigtigaste, som It. Stir behandla, emedan den djupt ingriper i ganska många bestående förhiden.
På de skäl, som i Utskottens förra Betänkande blifvit anförde, och utan att borttaga tiden med deras upprepande, anhåller jag om Proposition på afslag af det senare, och bifall till det förra Betänkandet. Herr von Hartmansdorff; August: Vid öfverläggningen om Utskottens förra Betänkande, Iivari Utskotten tillstyrkt ett understöd åt Södertelge Canal af 3o,ooo R:dr, talade jag icke deremot, emedan det då syntes som tillgångarne skulle räcka till äfven för detta anslag. Men StatsUtskottet bar sedermera funnit, att för Riksdagskostnaderne erfordras åtminstone 90,000 R:dr utöfver hvad som förut blifvit beräknadt, och att brist uppstår i stället för öfverskott. Jag tillstyrker således bifall å Utskottens senare Utlåtande, som icke medgifver något anslag åt Södertelge Canal. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Fullkomligt delande Utskottens åsigt i senare Utlåtandet, anhåller jag om Proposition till bifall derå. Jag begagnar härvid samma skäl, som den värde talaren, hvilken först yttrat sig i ämnet, nemligen att jag, för att ej upptaga tiden, icke vill upprepa de skäl emot Utskottens förra Betänkande, som vid återremissen anfördes. Herr Hjerta, Gustaf: Jag kan icke nog beklaga, att Statsoch BancoUts,kotten, ef - Den 19 Februarii f. ro. ter ett års pröfningstid, behagat inkorama med tvänne rakt emot hvarandra stridande Betänkanden öfver ifrågavarande ämne, nemligen först med ett, som tillstyrker bifall till Södertelge CanalBolags ansökning om understöd af Allmänna medel, och sedermera med. ett annat, som omtalar brist i Utskottens beräkningar och tillstyrker afslag på ansökningen. Men då frågan är om en inrättning, som befinner sig i det brytningsskick, att dess bestånd beror derpå, att Rikets Ständer nu underlätta utvägarne för dess underhållande, kan jag ej annat än förena mig med Herr Rosenblad iden begäran, att Ridderskapet och Adeln ville bifalla Utskottens första Betänkande.
Vid de88a körkällanden oell dä 8tat8-klädet an8äg mindre lämpligt, att nnder8tödet kör vägen8 underkällande kom me att, 8L8OM 8t^rel8en kör -/Kilmanna Vägoell VattenMggnader köre8lagit, med vi88t kelopp pd en utgä, Ilvarigenom roleken 8värigliet oell 08äker1let 8ku11e nppkomma, i ak86ende ä medlen8 körvaltning oell dera8 tillkandakällande i all kramtid kör det dermed ä^ktade ändamäl, llem8tä11de 8tat8-kädet i anledning deraf, oell med 1län8igt till livad i förevarande ämne klikvit i underdänigket uppl^8t oell tilDt^rkt, att Kongl. Naj:t, jemte de kör Ö8tvarp8l»ron i Nora 8oeken 8amt kroar oell kakvelkroar ä Kärköle-vägen okvanupptagne till8amman8 2,/joo R:dr, livilka korde utgä kör en gäng, oell 8älede8 upptaga8 kland de an8lag ak 8ädan l>e8kalkenllet eller kör vi38a är, ll vilka 8er8kildt komma att ak Kiket8 8tänder 1legära8, mä i i^äder alläta Dropo8ition derom, att ett kelopp, 8varande mot 5 proeent8 ränta om äret ä den 8nmma ak 2^,900 li:dr, 80m tor vägen, ntom i Dju8dal8 ling8lag, keräknat8 ak okvannämnde 8nmmor, linge 8ä8om ärligt 8tat8an8lag kör ikrägavarande vägkällning päräkns8 att till vederdörande vägkällning88M1dig6, i -mon ak det kör kvarje 1ing8lag, utöfver kerörde krok^ggnad8ko8tnad, ak 8t^rel8en kör allmänna Vägoell Vattenk^ggnader liär okvan köre8lagna understöd med i,2/j5 K:dr ärligen ntgä till8 vidare oell intillde88, i köljd ak ökade l>08ättningar oell likligare rörel86, annorlunda kan klifva körordnadt, 8amt att de88utom kör den del ak vägen, 8om genomlöper Dju8dal8 ling8lag, mä an8lä8 5i5 k:dr 3o 8k. llaneo, att under okvannämnde villkor ärligen utgä; i kLndel86 ak kikall kvartill, an8laget under förevarande litel, nu utgörande 8,000 Il:dr, lärer köra öka8 till 9,800 k:dr.