Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häradsoch Rådhus-Rätter ankommande mål, utan följden klefve den, att man måste antingen organisera lika många nya Hof-Rätter, som de nuvarande Lagmans-Rätteiyeller ock öka de nuvarandes personal: till ett' motsvarande antal, och detta skulle ©tvifvelaktigt öka Statsutgifteine med en, ganska betydlig summa., Män invänder ock, att efter Lagmans-Rätternes indragning: skulle, i anseende till’det svårare rättegångssätt, sorn, för’ fullföljande af mål: i Hof-Rätterna , i Lag är föreskrifvet, och de dermed förenade större kostnader, mångå mål derifrån uteblifva; jag medger detta > men månne icke detta vöre en orättvisa emot fattige rättsökande, månne icke erfarenheten har visat, att mången rättsökande, som i sjelfva verket haft, rätt, men, icke, förstått i läglig ordning söka eller bevisa, och utveckla sin. sak, liar tappat den vid Under-Rätten, som icke för sannt ocli; rätt kan, antaga annat än det; som, på sätt Lagen bjuder, blifvit bevist vara. sådant; mern då, Undér-Rättens Utslag i sådant fall underrättar parten om: hvad: sorn bör iakttagas för att; bringa saken i öfverensstämmelse med den, Lag;, han, vill hafva tillämpad, så kommer lian i tillfälle att vid Lagmans-Rälten med obetydlig: kostnad utföra och bevisa sin sak och göra sin. rätt gällande;; skulle nu en, sådan, medelst ett: försvåradt rättegångssätt, , vara, urståndsatt att göra sin, rätt gällande', så, frågar jag ännu, en gång, om. detta vore rätt? För öfrigt synes nu häraf uppenbart;, att dén åsyftade besparing af lid och Statsutgifter alldeles icke kan vinnas genom, Lagmans-Rätternes afskäffändé, utan; tvärtom visar sig för mig en mångdubbel tillökning.
Rikets Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit; och då, enligt Rikets Ständers tanka, det hvarken är princip-enligt eller med ordning och ledighet öfverensstämmande, att uti oftaberörde fond, hvilken i enlighet med sin benämning egentligen beslår uti medel, tillgänglige för de utbetalningar, till hvilkas bestridande den bör hållas i reserv, och som således i sjelfva verket utgör ett rörelse-capital för Statsverket, inräknas sådane fastigheter, inventarier, med mera dylikt, som långt ifrån att kunna realiseras - Expeditions-Utskollcts Förslag till und. Skrifvelsej N.-o 1S6. ras för bestridande af löpande Stats-utgifter, äro oundgängliga för det allmännas materiella och bestämda behof, och hvilket i alla fall blott utgör en ringa del af hvad Stats-Verket eger, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underdånighet anhålla om Nådig befallning till Stats - Contoret att, för vinnande af en hastig och klar öfversigt, låta i Riks-Hufvud-Boken för år 1844 och de följande åren inrätta ett serskildt conto, deruti upptagas de delar af reserv-fonden, hvilka utgöra ett verkligt förlags-capital för StatsVerket, såsom contanta behållningar, spanmål, innestående uppbörd, tu. m., hvaremot den icke rörliga delen, t. ex. fastigheter, inventarier ro. m., må uteslutas. I sammanhang härmed, och ehuru det gifves en mängd Kronans tillhörigheter, t. ex. skepp, förråder, utredningspersedlar o. s. v., å hvilka värdena med deras förändring genom afgång och tillkomst svårligen kunna med full tillförlitlighet redovisas; likväl enär, enligt gällande föreskrifter, värden å de under hvarje Verks vård hörande fastigheter m. m. uti dess räkenskaper skola upptagas, och det skulle både i statistiskt och annat hänseende vara af serdeles vigt att hafva någon kännedem om allt hvad Kronan verkligen eger, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underdånighet hemställa, alt, så framt E. K.
Hwilket skulle de öfrige Re pcctiwe Standen samt Stats Utskottet wördsamt och wänligen meddelas, vt lu^rs. Lx ?ro!oco!!ci. st. O. ^lirmvilt. S. D. I likhet med hwad Wästoft. Borga ees Ständer, enligt nu söretedt Proiocollö-Utdrag af den 4 dennes, influtit, fann Preste.Sta-ldet skäligt, att at Riksens Hoglaft. Ständers Lag, Utskott uppdraga utarbetandet af förslag lill Lag, hwaresler Fullmägiige i Riksgälds - Conkoiret för underlåtenhet och förseelser i deras anförtrodde befattning böra dömmas; blisivames ä,wen Hög!oft. Stats - Utskottet anmsdadt att decmrd med manliga uppchsninZar biträda; härom - Den z Januari». 55 om skulls de Rsspsctkwe Med s Standen samt bemal» te Urffokl wördsamt och wansigcn underrättas. bit lu^ra. klx krolocolio. bl. ^Im^vist. S. D. Prästs. Sröndek instämde uti Wällofl Bor, gare - SkändctS igenom ProkocsiiS-Ukdrag af den 4 r denna manad meddelke bi fluk, otc kill winnande af upplysning uri den hos Riksens Ständer förcwarande frägan om Riksgälds Conroircrs förwaltning, styrelse och behof, erhålla del af den för Herrar Fullmägkigs utfärdade Jnstruction, hwilken Rlksens Höglofl Skan, ders Skarö Utfkorc alltsä skulle anmodas art inlämna, bit fuprq. kix ?rc>toco!Io. f. bl. ^Iiuc^vist. S. D. Riksens Höglofl. Ständers Stats, Utskotts urlakande i anledning af Riksdagsmannen Eric Bruses, ifrån Wermeland, Memorial, angaen, de Hans Ercellence m. m.
N:o 14 9, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till statsregleringeu hörande frågor, BondeSt. enhälligt förklarat sin mening vara, att der två eller flere olika meningar och beslut i RiksStm upstått, utan att tre Stånd uti fullt sammanstämmande beslut sig förenat, icke något RiksStånds beslut må undertryckas, utan, på sätt 69:de § Beg:sF:n efter dels delse innehåller, komma under omröstning i Förstärkt StatsUtsk., och i följd deraf återremitterat voter:s-propos:na under N:is 2, 3, 4. 5, 8, 9, 13, 16, 17, 19, 20, 25, 26, 39 och 40; samt derjemte beslutat inbjuda de öfriga RiksStin att, med gillande af den åsigt om allmänna grunder och tolkning af Grundlagen, BondeSt. uttalat, jemväl återremittera Mern. i de delar Utsk:s förslag, med denna åsigt af lagtolkning, icke instämmer, pä det att nya votens* propos:r må kunna af Utsk. i behörig ordning upsättas. 740 Den 25 November f. m. Frih. Cederström, Rud.: Det skulle utan tvifvel vara R. o. Ad. kärt, om B. o. Ad. i denna fråga kunde gå BondeSt:s önskningar till mötes, synnerligen då nämnde Stånd genom sin deputation visat, hvilken vigt det fäster vid denna inbjudning; men, enl. min tanke, låter det sig svårligen göra. Frågan var hos 11. o. Ad. redan afgjord innan BondeSt. utfärdade sin inbjudning, och detta icke genom något förhastande, utan efter en lugn och noggrann pröfning, hvarvid Gr. Lagerbjelke på ett öfvertygande sätt ådagalade, att den i 69:de § lteg:sF:n vid denna Riksdag företagna ändring ingalunda bör föranleda någon ändring i den praxis, som vid sådana frågor, som denna, hittills varit iakttagen.
Emot antagandet af denna § förekommer den omständighet, att den, bland annat, förutsätter, det skulle i vissa fall jord och lägenhet böra afstås förr än ersättningen blifvit bestämd och erlagd, hvilket, enligt Rikets Ständers redan tillkännagifna omdöme, icke i allmänhet bör ega rum. Vidare hafva Rikets Ständer ansett, att de i denna § förekommande orden: ”eller och, så framt berörde yrkande nedlägges, härom, inom sex veckor ”ifrån det Nämndens beslut meddelades, men inom afträdestiden, derest den ”förr infaller, gifva vederparten bevislig underrättelse,” böra utur författningen utgå. Enligt Rikets Ständers tanka, bör nemligen afträdessökanden icke ega alt, sedan ersättningsbeloppet blifvit bestämdt, nedlägga sitt yrkande, ulan att en sudan fördel motsvaras af någon annan å vederparlens Si6 Expedilions-Utskoltets Förslag, till tind. Skrifvelse, IV.o /pa - sida, enär stadgandet möjligen skulle kunna medföra olägenhet för den sistnämnde; hvarförutan omförmälda föreskrift synes mindre behöflig, då i betraktande tages, att Konungen pröfvat angelägenheten af det ändamål, för hvilket afträdandet blifvit beslutadt. Ilai förutan har det synts Rikets Ständer, som skulle det lända till den största säkerhet och ordning, ora ersättningsskyldig ålades att, derest den ifrågaställa jorden eller lägenheten är med inteckning besvärad, ovillkorligen nedsätta beloppet hos Konungens Befallningshafvande, som borde med inteckningshafvaren uppgöra liqvid och derefter utbetala återstoden till jordens eller lägenhetens egare, till hvilken den ersältuingskyldige, i annat fall, omedelbart kunde erlägga ersättningen.
Det är visserligen särdeles glädjande för Christinehamn att hafva upfört denna monumentala byggnad; men jag kan icke föreställa mig, att, om ett samhälle vill företaga sig sådane, u‘an att rådfråga Staten, det bör ske på annat än samhällets bekostnad. Vilja de företaga sådane byggnader med Statens hjelp, bör väl Slaten rådfrågas om ritningarne och vara med om sjelfva byggtiadsplanens upgörande. Ett enda skäl till bifall vore, att man kati åberopa präejlidikat af domkyrkorna. Hvad dem vidkommer, äro de dock Statens egendom och på många ställen ojemförligt mycket större, än att de kunna underhållas af det lilla samhälle, hvarest de befinnas. Det H. VII. 10 ne Dan i) Ju lif f. ib. ar icke långt från Stockholm en stad, som skulle förete en domkyrka i ruin, såvida icke Staten varit till hands att hjelpa den samma. Som sairdt är, domkyrkorna ii ro Statens egendom, och böra derföre af Staten underhållas, men så ar icke förhållandet med Christinehamns kyrka. Jag vill visst icke neka, att man mången gång understödt domkyrkorna, men om prejudikatet är vanskligt, må man stadna vid domkyrkorna och ej utsträcka sig till andra kyrkor. Någon gång har äfven understöd lemnats andra kyrkor, men då har det alltid skett till följd af helt särskilda förhållanden. Så t. ex. lemnades understöd till Knäröds kyrka i Halland, derföre att, sedan församlingen på egen bekostnad fullbordat sin tornbyggnad, på grund afen utaf OfverlnteudentsEmbetet godkänd ritning, och densamma byggnaden ramlade, man ansåg, att det var en olycka, sorn drabbade församlingen utan dess ringaste förskyllan, samt att Staten, genom att godkänna den felaktiga ritningen, borde få vidkännas ersättningen. Ytterligare har understöd lemnats till Vallentuna kyrka, hvilken genom åskeld blef förstörd. Sålunda har det åtminstone då varit särskilda förhållanden, hvilka icke kunna tillämpas på Christinehamns kyrka. ] ett läll är Christinehamns kyrka ett undantag.
S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 31, i anledning af väckt motion om rättelse i den tullafgift, sorn Kongl. Danska Regeringen uppbär för fartyg, hvilka passera Öresund, blef samma Utlåtande återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo följande Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Propositioner och Skrifvelse, hvilka blifvit nästlidne gårdag bordlagde: l:o Kongl. Proposition af den 26 sistlidne Maj, angående fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allmänna Ärenders Beredning. 302 Prot. Utdr. d. 4 Juni 1840. Denna Kongl. Proposition, jemte hvad, i anledning deraf, inom Ståndet yttradt blifvit, remitterades lili Stats-Utskottet. 2:o Kongl. Proposition af den 19 sisllidne Maj, angående anslag till pensioner för f. d. Stats-Råden, Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härd. Denna Kongl. Proposition, tillika med hvad flere Ståndets ledamöter, i anledning deraf, yttrat, remitterades till Stlts-UIskottet. 3:o Kongl. Proposition, af den 14 si tlidne Maj, i fråga 0111 utbyte emot ett årligt anslag af tullmedlen af den sä kallade fölingen till hemkommande fartygs besättningar. Denna Kongl. Proposition, jemte flera Ståndets ledamöters i ämnet afgifna yttranden, remitterades till Stats-Utskottet. och 4:o Kongl. Skrifvelse af den 19 sistlidne Maj, angående uppförande å Indragnings-stat af löne-ersättning åt f. d. Stats-S^creterarne Grip och von Hartmansdorff. Denna Kongl. Skrifvelse, tillika med ett af Herr Petre'j i anledning deraf, lemnadt yttrande, remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Upplästes ett meddeladt utdrag af Högloft.
Åtminstone för Gottland vore denna grund den mest användbara och vore derstädes i allmänhet följd uti gällande byordningar, uti hvilka, i enlighet med det i denna landsort urgamla bruk, öfverenskommits, att all hägnadsskyIdighet grannar emellan fördelas lill hälften på hvardera i mån af egolotlerne; men då sådana öfverenskommelser icke voro bindande för andre delegare, än dem, som desamma ingått, enär byordningar, då yrkande derom af annan i byalaget tillkom - Lagsaint Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulskollens Betänkande, M 49. 5 men jordegare framställes, måste af domstolen rättas till enlighet med hvad lag i detta hänseende stadgar, kunde ät sådana öfverenskommelser säkerhet icke beredas. Ett sådant stadgande vore dock beböfligt, i anseende till den på Gottland brukliga fördelning af jorden, enär i allmänhet hemmanen ega jordlotter på många vidt åtskiljda ställen, så väl inom, som utom den socken, der jordegaren hade sin bostad, och stundom på flere mils afstånd derifrån. Motionären har, af sådan anledning, hemställt om icke allmänna lagens samt 1802 ars förordnings stadganden, angående stängselskyldigheten, kunde förklaras icke vara gällande för Gottland, och i stället förordnas, att byordningarnes ofvannämnde föreskrifter böra gälla såsom lag. Dessa memorial och anföranden, för hvilkas behandling Lag-Utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit i öfvervägande, och få Utskotten utlåtande öfver desamma nu afgifva.
Det synes mig således, att man åtminstone borde utsätta tn tid al t. ex. 8 dagar, eller förloppet af 3 plenidagar, under hvilken man utan tillåtelse finge resa ur Staden. Vidare ber jag att få anmärka något emot sjelfva principen. Stadgandet är mycket passande för de Stånd, hvilkas Ledamöter hafva ari voden, men vi måste hålla oss sjelfva, och dertill förslår sannerligen i Stockholm 310 Riksdaler icke länge. Detta skulle kunna leda till den följd, att en aflägse boende Landtman icke skulle komma till den Riksdag, som han ej ansåg vara af alltför stor vigt, endast af dea orsak, att han i händelse omständigheter, hvilka icke blefvo ansedde såsom laga förfall, tvungo honom, att resa hem , lätt kunde få se sin represenrationsrätt för nästa Riksdag för, tärd, på samma gång som dess 310 Riksdaler, Detf är väl ett ( orrectiv föreslaget, nemligen att vid slutet af Riksdagen Ståndet skulle yttra sig, om de Riksdagsmän, som felat, derföre skulle straffas eller ej. Vid en barmhertig Riksdag skulle detta troligtvis leda dertill, att hela stadgandet blcf utan följd5 men vid en annan, Den 22 Junti e. m. då parti_«ndan vore liflig, skull? det kunna -gifva ett mycket menligare resultat Då, efter min tanka, man troligen ska’1 Kunna göra ami märkningar af denna att emot nästan hvar Riksdagsman, emedan ingen lär finnas, som under loppet af en lång Riksdag ej någon gång låckats utom tullen utan tillåtelse, ser jag häruti en anledning till möjlighet för det i sista dagarne af Riksdagen rådande partiet, att, då få äro uppe, utesluta sina förr.ämsta motståndaie från nästa Riksdag, och detta synes mig till och med högst b. tänkeligt. Sista pmgraphen omtalar Bänkmännen. Öf ver sjelfva saken kan jag ej yttra mig, såsom den der har föga Riksdags-mrfarenhet, Och blott af ett slags val ätt, men då man vid törra Riksdagen antog, att Bänkmännen skulle borttagas, synes man först b ira föisöka frukten af detta beslut, innan man flux griper sig an med att ändra det.
silfverservis som Lagmannen tog af Er i arvode för den falska bouppteckningen; Silfret blef något svart under hans orena händer, men jag hoppas det skall bli hvitt igen under Edra! emedan han bedrogs på sitt arf. Der har Du dina daren behöfver Du icke tacka! Sedan ha vi Myndlingen som fick gå i sotarlära förmyndarmedel och qvitterade räkningar. FörmynDer ha vi så Landtmätaren som på utlemnade falska kartor upprättade ett olaga skifte, så att han fick två års tukthus och oskyldigt. Hvad kan Du göra åt det Lagman? Kan Du göra det ogjordt eller ersätta honom för hans förlorade anseende? LAGMANNEN. nöjd! Hans anseende var inte värdt två styfver förut. DEN ANDRE slår Lagmannen på munnen. mumlar, med knutna näfvar: Folket spottar åt Lagmannen och Ge honom en hacka, den lumpen, så blir han broder. Kan Du ge honom hans broders lif igen? Nej! Och Du kan icke böta det med ditt eget lif, ty det är icke så mycket värdt som hans! Här ha vi den oskyldigt halshuggne Sjömannens ADVENT Slutligen är Grannens tid kommen, och han har fått igen sin egendom som Lagmannen afnarrat honom på fullt laglig väg! Men som Grannen är oerfaren i juridiken har han mot all bestående lag insatt Lagmannens måg som arrendator på lifstid, strukit hans skuld och gjort honom till sin arvinge! LAGMANNEN. Jag vädjar till högre rätt! DEN ANDRE. Allrahögsta, och dit når Du ännu icke med dina dessa fattige som Du bestulit på underhåll ropa: skyldig! Det här har gått igenom alla rätter utom den stämplade papper! Ty om Du försökte skulle alla det outredda som står qvar här tillfaller de fattiga: Detta är hvad som kunnat utredas, men allt pendyler, vaser, bijouterier och annat mer som ut gjort mutor, bestickningar, handtryckningar, souvenirer, allt tillkommet på rättslig väg, då vittnen och bevis saknas. Fattige! tan Edert igen; Edra tårar ha tvättat skulden af det orättfångna godset! De Fattige plundra. DEN ANDRE. ut till försäljning.
Om man ej lill en början godkänner riktigheten af de utaf Utsk:n i detta mom. framställda grunder, att nemi. jorderymder, hvilkas värden höjas genom odling, skola till följd deraf åläggas en större stängselskyldighet, blifver deraf en naturlig motsvarighet, att jord, som förvandlas från åker eller äng till betesmark, måste i samma mån befrias från sådan slängselskyldighet, som densamma, i dess fordna egenskap, ålegat. Det ena kan icke äga rum utan det andra. Jag tror likväl, att ingendera af dessa stadganden äro fullkomligt rigliga, ty om i första fallet hagmark, som möter inägor, uppodlas, blir frågan, huru nära intill grannen skall denna odling vara verkställd för att ålägga stängselpligt? Skall afståndet bestämmas till bredden af en åkerren eller till 10, 50 eller 100 alnar? Visserligen skall dammen äga en rättelse derigenom att odlaren på 3:ne sidor instängt den upptagna marken, i förening med den skogseller hagepark hans närmaste grannar qvarlemnat; Men då på många ställen stängsel redan upphört, och afsigten med förordningen är, att bereda lättnad för dess allmännare upphörande, och då den fortgående misshushållningen med skogen gör henne i framtiden omöjlig, sä skola tvister ständigt uppkomma i detta afseende, utan någon bestämd grund för omdömet, att dem slita. Betraktar man åter den andra frågan, eller om utläggandet af åker eller äng till betesmark, finner man lätteligen, att under ett tilltagande circulationsbruk, då en åker det ena året bär säd, ett annat gräs och slutligen utlägges till betesmark, 512 Den 5 Juli e. ra. tvister skola uppsta med grannar, om den egenskap i hvilken sådan jord skall stänga. Jag anser det derföre vara häst, att lemna saken i dess närvande skick, helst de invändningar, som mot nuvande författning kunna göras, äro af föga vigt. Man har visserligen sagt, att det är svårt att utröna jordens fordna egenskap af inägor eller utmark, och således äfven att bestämma i hvad mån den bör i hägnad deltaga.
Då jag i mitt memorial tramstält och yttradt: ”att Örlogs Flottan 1790 vid utgången från Wiborg visade hvad kraft en sådan Flotta äger och hvad beskydd den vid denna utgång gaf åtskärgårdsFlottani jemte att utom detta beskydd i och för Utgången från Wiborg, aldrig den vackra Svensksunds bataljen kommit i fråga, kan jag ej finna och hemställer till hvar och en, att och om af dessa ord den slutföljd kan göras, det ÖrlogsFlottan lemnade beskydd åt hela 1790 års Campagne för SkärgårdsFlottan och att andra Fartyg än SkärgårdsFlottans stridde vid Svensksund j hvilka tydningar af mina ord likväl åsyftats då Herr Coijet säger: ”Hjstorien 823 k Dea 15 Martii. öfver 1790 års krig skall teckna nagrs vackra blad till efterkommande Svenskars tillfredsställelse, hvilka mera opartiskt än vi som ännu Jelva skola bedöma händelserna och huru Skärgårdsflottan under sin benämning af Arméens Fiotta uppfyllt sin bestämmelse då den till freden i YVerelä så hufvudsakligen bidrog. Detta erinras i anledning af Grefve Cronstedts anmärkningar vid Herr Lagerhjekns motion rörande det beskydd hvilket af Örlogsflottan Jetnnades. Äfven säges åtskilige ännu lefvande personer af Landarméens befäl här närvarande kunna vitsorda om så behöfdes att det var Skärgårdsflottan ensamt, sorn stridde i Svensksund, hvarmed kriget fick ett förmonligt slut. Jag har aldrig sagt hvarken det ena eller det andra af dessa saker och hvar och en känner för väl, utan att ens hafva varit med vid Svensksund, resultaterna af denna affair, äfvensom mångå particuliariteter af så väl modighet som svaghet, så att inga vittnesmål härom beböfvas. Detta ger mig dock anledning till den reflexion att i politiskt afseende får man bedöma efter utgången men ej så i milifairisk, och derföre vågar jag föredraga den högst vackra och hedrande affairen vid Svensksund 1789 framför den pä samma ställe 1790, såsom militairiskt vackrare, ehuru Fredens lyckliga utgång myckat berodde af den sednare.
Bdr, för 2:ne Adjutanter till 800 Bdr för hvardera, för AdvokatFiskalen till 3,500 Bdr, samt för Förvaltaren vid Stockholms Utredningsförråd till 2,500 Bdr, samt B. o. Ad. genom dessa förändringar med tillsammans 3,400 Bdr Ernt förhöjt de af Utsk. föreslagna anslagsbelopp, så borde äfven slutsumman af den erforderliga anslagstillökningen förändras till 75,361 Bdr Bmt i st. f. 71,961 Bdr Ernt; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om B. o. Ad. med berörde förändringar bifölle Utsk:s ifrågav:de tillstyrkande. Bopades Ja. 4:de punkten, Bifölls. Den 4 Juli f. m. 37 5;te punkten, af Ijenslehäslar samt särskild godtgöreke lill stallhyra m. m. för sådane hästar. På härvid först förekom Utsk:s hemställan ronde rationsersättninge. i för de officerare, som böra vara med tjenstehästar försedde, yttrade: Hr af Klint, Erik: StatsUtk. har sjelf erkänt det vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att rationsersättning för officerare, som böra vara med tjenstehästar försedde, lemnäs till ett belopp, som motsvarar utfordringskostnaden för deras hästar. För att tillämpa denna grundsats, har Utsk. antagit ett medelpris, som för de följande åren skulle bestämmas för rationsersättning. Jag kan icke bestrida, att ju detta medelpris kan vara riktigt, men då fråga är om ersättning för kostnader, hemställer jag om det icke vore riktigare att följa K. M:s förslag, nemi. att rationsersättniugen utginge på samma sätt som fouragering för nummerhästar, d. v. s. efter det för året gällande pris. StatsUtsk:s förslag liar också den olägenhet, att It. St:r måste för hvarje år särskildt besluta om rationspriset, då i stället, om K. M:s Propos bifölles, man sluppe vidare besvär med denna fråga. Jag anhåller således om bifall till K. M:s Propos.
Den 2 7 Juli. att skyndsammast uppsätta, och till justering lios Riks-Stånden ingifva Redactionen af Bevillnings Förordningen, sä vidt det, ined anledning af Riks-Ståndens redan vidtagne Beslut, ske kari, pä det att berörde Förordning, med möjligaste första, må kunna till Trycket befordras, äfven sorn att till Riks Stånden genast inkomma med öfversigt af de punkter uti Bevillnings och Charlas Sigillatas-Förordningarna, hvarom Riks-Stånden stannat uti olika Beslut; Hvarmed Bonde-Ståndet sig förenade. Ex Protocollo Olof Werlin. S. T). Från Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottet voro ankomne följande den t-4 Juli ireddeldte Utlåtanden' 1:0 I anledning af ej mindre Vällofl. Borgare-Ståndets återremiss af Utskottets den 10 sistl. April afgifne Betänkande, rörande Gerningsörens uppbärande för de Städer, som genom ,Privilegier visa sig dertill äga rättighet, än ock Kongl. Majus, till Statsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning, öfveriemnade Nådiga Proposition af den 5 i berörde Månad, om en närmare reglering af den under namn af Gerningsören kände afgift, 2:0 Angående Herr Contracts - Prosten Doctor Eklunds Memorial, med hemställan / om förklaring eller förändring af 5 §. uti Kongl. Den 27 Juli. 249 Kongl. Förordningen angående Stangselskyldigheten af den 9 Februari 1802; och 3:0 I anledning af Anmärkningar, gjorde inom Högvördiga Prest Ståndet emot Utskottets den 29 nästlidne Juni afgifna Betänkande öfver yrkadt förbud emot löpande Assignationers utgifvande af enskilta Personer m. m. Efter uppläsandet häraf, fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt, att, i enlighet reed sina, uti ofvanberörde mål, redan fattade Beslut, förenämnde Utlåtanden godkänna. Ut Supra.