Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oxenstiernas första yttrande föreföll det mig, att frågan ej blifvit tillräckligt utredd. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslog R. o. Ad. ifrågavarande framställning. Föredrogs Gr. Oxenstiernas den 5 dennes på bordet lagda framställning i fråga om polletts utlemnande på grund af en utaf Komministern, Frih. Rror Uno Hummerhjelm ulgilven fullmakt. Gr. Oxenstierna: Med afseende å den för Adeliga ätten Hummerhjelm utfärdade fullmakt måste jag yrka afslag. Hufvudmannen för denna ätt har nemi. för endast några år sedan gjort konkurs, och fastän ackord kommit till stånd, kan man dock tydligen finna, att detta blifvit uppgjordt så, att han årligen skall af sin lön utgifva några tunnor säd; och som detta ännu fortfar, synes det klart, att han icke till fullo godtgjort sina borgenärer. Efter härmed slutad öfverläggning och på gjord propos. afslog R. o. Ad. ifrågav:de framställning. Hr Danckwardt, Garl Gustaf, nppläste ett mern. af följ:de lydelse: Innan jag öfvergår till den fråga, som utgör föremålet för denna framställning, anser jag mig böra i profit nedlägga mitt skarpa ogillande af de missfirmande oparlamentariska tillmålen och bot, som af en talare på Riddarhuset i sista plenum utsagts mot Iva Konungens rådgifvare, som icke blott före afgifvandet af Konungens förslag till ny R. 0. högt uppburits af Svenska folket, utan blifvit ännu kärare för alla rättsinniga inom sain11. I. 30 400 Den 9 December. I hållet ”edom afgifvande af samma förslag och den öfvertygande bevisningen om dess öfvervägande företräde framför alla de förslag, som varit linder Konst.-Utslots eller Hiks-Slms öfvervägande. Det kan icke vara för K. o.
N-o 6» hinder i vägen för den menskliga uppfinningsförmågans ocii industriens verksamhet, der den är oskadlig, nödgas jag dock, med fästadt afseende å samhällets fördelar, dervid föreslå de modificationer, sorn kunna göra större bran vins-fabriker mera sällsynta. Om således jordvärdet, som ligger till grund för enkla pannors begagnande, icke skall vara illusoriskt, så synes det mig oundvikligt, att, för rättigheten till pistorisk eller annan sammansatt bran vins-redskap, detta varde skall vara flerdubbelt i förhållande till den flerdubbla afverkning, som med densamma kan tillvägabringas; så att t. ex. ett pistorisk ap. parat blott skulle få begagnas på en egendom af fyrdubbelt värde emot den, som berättigade till motsvarande enkel panna. Följden af ett sådant stadgande blefye den, att de nu anförde så kallade konstbrännerier antingen icke kunde användas i någon större scala eller att de blott inrättades på större egendomar, hvilka kunde framte en emot fabricationen svarande sädes-afkastning. För den af mig nu framställda åsigt finner jag en analogie uti 1815 års bränvins-Författning, der det förekommer om de så kallade Skottska pannorna, att rättigheten till deras begagnande skulle gruodas på ett dubbelt egendomsvärde jemförelsevis mot de enkla, af den orsak att de ansågos afverka dubbelt emot de sistnämnde. Genom samma åsigt synas mig äfven de ofvan anförda, enligt Bil. t. Bevilln.- Lagoch OecUtsi. Bet. N:o 6, 63 min föreställning, contradictoriska beslut kunna samrnanlikas, så framt eljest Rikets Höglofl. Ständer bifalla att bränvinsredskap af hvad form och beskaffenhet som helst, äfven hädanefter blir tillåten. Vid 6 Punkten.
Då frågan på Riddarhuset korn under discussion, var det icke mot Utskottets, utan mot mitt enskilta betänkande som. Ministrarne rigtade sina anmärkningar. Jag vädjar till de Herrar sjelfve, hvilka då yttrade sig öfver de a£ mig framställde åsigter, om det var jag som yrkade stränga prohibitiva åtgärder, eller ny sedelutgifning. Jag blott yrkade att man ej li - 58* Den 10 Februarii. ka hastigt skulle retrogradera, som man af omständigheterna fnnnit sig förd framåt; och jag kallade till uppmärksamhet på de tabeller som visade, huru under det forlini na qvinqvennium, exporten successivt aftagit, under det att, icke blott importen, utan äfven consumtionen af främmande länders producter tilltagit, lör att söka bilda den öfvertygelse, att man borde låta, både näringarne oell handeln återgå till de. ras naturliga skick, innan man kunde tillåta sig att verkställa en realisation. Men det var förmodeligen icke för dessa mina åsigter som jag af somliga så strängt be_ dömdes. Jag hade jemväl sökt att fästa uppmärksamheten på ofullständigheten af vår kän.j nedom af Rikets inre ställning; jag hade föreslagit åtgärder till publicitetens utvidgande, och jag hade sagt att nya ideer icke kunna lefva utan genom nya organer. Om det Särskildta Utskottets Betänkande och tabeller, samt Ständernas derigenom föranledde önskningar, vållat införandet af ett för Riket menligt prohibitivsystem, så är det orätt att vilja lägga mig detta till last. Om MinU stören tillägnat sig något af det Särkildta Utskottets tillhörigheter, hvarmed man icke funnit sig fullt belåten, så torde derom kunna gälla, hvad Scanderbeg sade om sin sabel, då man beklagade sig att den icke motsvarade sin ryktbarhet. ”Det är icke nog att hafva sabeln, sade han, det fordras ock min arm att föra den”.
Det gifs emellertid äfven för detta ostadiga släkte undantagsfall, då en längre tids vistelse i ett och samma land medför förbindelser inom dess societet och ännu bredare lager af nationen, hvilka för alltid knyta familjer vid hvarandra, hjärtan vid hjärtan, och som ännu mera fördjupas, ifall de ädlaste egenskaperna hos en människa med en hela karaktären omfattande bildning få framträda och göra sig gällande i en verksamhet utåt. Madame Louise Mil et, född Urbain. jorps diplomatique hör just ej till de samhällsklasser, hvilka här i världen hafva en varaktig stad. Vid minsta vink måste dess representanter vara beredda att stå till de respektive regeringarnas disposition i olika delar af den civiliserade världen. Knappt ha de och deras familjer på en ort hunnit att sätta sig in i landets förhållanden och knyta bekantskapseller vänskapsförbindelser, förr än de kallas att i ett annat land bevaka sin nations intressen och göra sig hemmastadda i ett sällskapslif, hvars skaplynne och vanor måhända betydligt afvika från en umgängeskrets, vid hvilken de förut blifvit fästa. Dessa säregna förhållanden äro helt naturligt ägnade att dana en kosmopolitisk åskådning och karaktär, som ej har så lätt att slå några djuHär ofvan nämndes ordet kosniopolitism. Det kan vara vanskligt nog att använda, ty det finns personer som därvid fästa förutsättningar om den mest afskyvärda missriktning såsom nationell indifferentism och nihilism, en blaserad lifsåskådning, ja antireligiositet m. m. Men genom historien och lifvet går en ström af kosmopolitism, hvars ursprung från en klar och ren källåder äfven fanatiska nationalitetsifrare måste erkänna, godhetens, barmhärtighetens eller — om man vill begagna ett uttryck, som hos vissa människor ej just har den högsta kurs — filantropiens ström, hvilken välsignelserik glider genom alla tider, alla folk, alla land, utan att kunna hejdas af nationella gränser. Nåväl, om nu diplomatien skulle taga denna slags kosmopolitism om hand och befordra dess utbredande, så synes det som om detta företag borde erkännas såsom den vackraste sidan af dess mission. Hvar och en inser, att denna sida af en diplomatisk uppgift bäst tillgodoses af ett kvinnohjärtas fina instinkter och känslor.
I några penndrag ger sin samtids bild. Ack, tiden är af en så trumpen ton, Har nyktrat till från Gustafs glädjefester. Sjelf svärmeriets stora illusion Uti en pöl af blod gick ned i vester ... Upplysning, frihet – hit de fört alltså! Man suckar trött och tar sitt ok uppå. Om i den lund, som sången öfvergaf, Ett eko väcks, – det är, när hjertan brista: Guitarrn är stum på Bellmans fattiggraf, Den sprungna bågen läggs på Kellgrens kista. Då är det hon, som fängslar land och stad Med några visor i ett tidningsblad. Hon, hvilken få ha sett, än färre känt, Hur med en rad hon klarar trumpna miner! Idyllen, – värre är det ej bevändt, – Har evigt plats, jemväl ibland ruiner, Och, kära landsmän, – sen er blott omkring: Hur mycket löjligt fins på jordens ring! Hur hvarje ord i minnet fastna vill! Den är som kardborrn, denna qvicka meter, Och halfva Sverge kan den utantill, Förrän man frågat, hvad författarn heter. När Ryktet sist gör officielt besök, »Är inte hemma», svaras från ett kök. Hvad ställning har hon? – En assessor-frus, För dem som sälja socker, thé med mera, – För några är hon damen, i hvars hus Gustavianer komma och frondera, – För den, som älskar Sverges ädla sång, En diktens stjerna utan nedergång. Här står nu denne man, i regn och höst, Med blicken fäst på våningen deroppe. Der dväljs den dolda, som till fröjd och tröst I tidens malört mängt en nektardroppe. De lycklige, som äro der i qväll I snillets och den goda smakens tjäll! Han dröjer ännu, fast det blåser kallt, Och ser, hur ljusen tindra klart i taket. Är lyckan god, han varsnar en gestalt, En rörlig skuggbild innerst i gemaket; Men minsta skymt ej föll på spejarns lott – Hon unnar verlden sina sånger blott. På gatan faller regnet mörkt och stridt; Men inomhus man glömmer sjelfva tiden Bland förmaksmöbler, målade i hvitt,
Ridr, ett å extra stat anvisadt belopp af 87,000 R:dr, eller tillhopa 150,000 ll:dr årligen, blifvit, jemlikt nådigt Bref den 13 November 1863, emellan de särskilda länen fördeladt, har Eders Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, uti särskild nådig Proposition den 29 December sistlidet år, på anförda skäl, föreslagit, att Rikets Ständer, till fortsättande af storskiftesoch afvittringsförrättningarne i rikets norra län, måtte för år 1867 utöfver det å Riks-staten uppförda anslag till skiften och afvittringar, 63,000 R:dr, anvisa å extra stat ett belopp af 97,000 R:dr. I likhet med hvad uti Eders Kongl. Majits nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, blifvit begärdt för öfrige landtmätare i länen, har Eders Kongl. Majit af Rikets Ständer äskat, att, äfven om pensionsväsendet i sin helhet icke hinner ordnas vid innevarande riksdag, förhöjda pensioner likväl må beviljas jemväl styresmännen och landtmätarne vid storskiftesoch afvittrings verket; i hvilket afseende Eders Kongl. Majit föreslagit att pensionen för styresmännen må utgå till det i nämnda Proposition för förste Landtmätarne föreslagna belopp, 2,500 Ridr, under vilkor, att, om styresman tillika är förste Landtmätare, särskild pension i sådan egenskap icke må honom tillkomma; att, enär de vid storskiftesoch afvittringsverket anställde landtmätarne äro af Staten antagna tjenstemän, hvilka för sitt arbete helt och hållet af Staten aflönas, och följaktligen någon giltig grund för beräknande af deras pensioner efter annan måttstock, än för tjenstemän i allmänhet, icke förefinnes, storskiftesoch afvittrings-landtmätarnes pensioner måtte 8 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Skrifvelse, N:o 4. staden samt Landsböfdingarne i Länen, att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val äga rum, genast må kunna anställas, oc h Rik sens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller SiatsRådet sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. Itiksdags-Ordningeu. § 4. I händelse Konungen, efter företagen resa, utöfver Tolf månader ur Riket blifver, sarnmankalle Regenten eller Slals-Rådel, då det Riksstyrelsen förvaltar, genom öppet Påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte kallelsen, inom Femton dagar efter berörde lids förlopp, uti Hufvudstadens Kyrkor, samt skyndsamligen i de öfriga delar af Riket, kungöra. § 9. ] de fall, då Konungen eller Regenten eller Siats-Rådet sammankallar Riksens Ständer, faslställes tiden lill Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen frän den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. § io. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Dom-Kapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, pä det Riksens Ständer må sammankomma, alt deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådel sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. § 14. 4:o) Fjerdepartsegare i Fahlu Rergslag äga alt inom sig till Riksdagsman i Borgare-Ståndet utse En Fullmäktig.
smörbakelsen til jul bör man ej taga nytjärnadt smör — därmed är dock ej sagdt att det skall vara gammalt! Bästa sortiment och billigast hos M i n a L u n d e l i [2086] 40 Drottninggatan 40, I tr. Artificielt Kolsyradt KinerähT — „ i. torkas på ett papper på den varma spishällen, stötes till pulver och öfverhälles med en vattentår — men allt detta dagen innan man tänker begagna den, j u l e n! Arbeten i träskulptur och glödmålningar, Den högst ritning, obehagliga lukväfnader m. m., passande till julpresenter. Oskulpkan afterade träsaker såsom: ramar, staffväl geten, som vidlåder kokt lutfisk, hjälpas, om man lägger några nomglödgade träkol (utan aska och låga) i fiskvattnet, hvarifrån de före fiskens upptagande lätt kunna aflägsnas med skumslef. Som passande moder rekommenderas ett hälft dussin simpla kammare, matbod, källare, skafferi och skänkar äro de nästan absolut nödvändiga under vintertiden; men saknas för det mesta just där, medan de finnas i nästan hvarje boningsrum. T i l l Nora.Konsto. Slöjäutställn. ty just i kök, hand9 KAm.csgatan 9. [3005] Etablerad råder jag mina medPrisbelönta spolmaskilier för väfnad il 3: 50 — uppskuren. för kallt knypplingsarbeten å 4: — Kombinerade - ä 5: — expedieras fraktfritt mot efterkraf från ÖMESladS SlÖjllSkOla, adr. Önnestad. Maskinerna återtagas, ifall de ej skulle vara rekvirenten till nöjes. Pelsvaruhandel l:sta klass Hotel. 18 Fredsgatan 18 Omnibus möter. [3065] J U L K L A P P. praktisk prydnad på skrifbordet. Pris 2 kr. Uppgif fotens längd. Tänk ock på tänderna och köp D:r Martins berömda Tandpulver. Pris i pappask 1 kr., i ask af nickel 1 kr. Sändes mot postförskott eller efterkraf.
Olis Bruk, som befinner si» i en uti Bergs-vetenskapen bildad ung mans band, är, i Häradets Södr del, att jemföra med det, som nyss blifvit nämndt som en prydnad 0 den Norra. rån össbo Härad utgjorde, jemte Wassbo och det i Cronobergs b belägna Sunnerbo, det från Sago-åldren bekanta Kämpa Landet Finnfe^ Jordarten Norr i Häradet är mycket svag, men i Söder något bättr^ Man vill här hafva anmärkt, att, mot vanliga förhållandet, hörder 0 ^ backar äro mera bördiga, än dalar af sidländta marker, hvilka bär me — 9 — Andels bestå af mjäll sand, tjenlig blott för Skogsväxt, Också bär Hära» det varit Skogrikt och är det jemförelsevis till en del ännu. Derföre lrmas ock bär flera Bruk, än i hela det öfriga Länet. Bland dem märes främst det ståtliga Hörle med sitt ansenliga Stenhus, som jemte flera tillhörande Jernverk och Masugnar, under namn af Hörelska Verken, bigöra Länets största Bruksegendom. Dernäst Göthafors sorn med Säagården Bratteborg utgöra Grafvarne von Sets Fideicommiss och vidaEckersholm, samt Göthaström och slutligen det nya Åminne, ett varaktigt minne af anläggare^ som det med stora uppoffringar och mye. et arbete från grunden byggt med Gjuteri och Masugn, hvilket allt några få år kommit i full gång. Af Landtegendomar äro Hindse*bid, Näsbyholm, Herrestad, det vackra och smakfulla bygdå Källundaf e,'delaf Yxkullsunds-godset, Fideicommisserne Lundboholm och Wallerst<?j det förra i Lilj ecreutzska, det sednare i Liljenbergska släglen, Gä~ och det på fornminnen rika fordna Trolle-godset Edh, de ansen^öNste. Sjöarne
Jemlikt Riksdagsordningens 33 § är nemligen Lag-utskottets bestämmelse, att granska och utarbeta till Utskottet remitterade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän Civil-, Criminaloch Kyrkolag; men att härunder ej kan begripas en förpligtelse att utan bestämdt angifvet ändamål eller närmare anvisning uppleta och revidera alla äldre lagar och författningar, lärer ej behöfva sägas. Om emellertid motionärens syftemål är, att de lagar, som kunna fallit i glömska, måtte i kraft och verksamhet återställas eller, om de finnas utan nytta, upphäfvas, samt att de, hvilka ej stå i förening med antagna regeringslagar, må varda rättade eller till all verkan undanröjde; så torde någon ytterligare åtgärd för syftemålets vinnande ej vara lämplig, sedan Rikets Ständer i 20 § af Instruktionen för dess Justitie-ombudsman ålagt honom att anmärka och hos Rikets Ständer anmäla sådana lagar och författningar; och det är på dessa grunder, som Utskottet vördsamt tillstyrker, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 14 Mars 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Mars, k|. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1836 och den 20 November 1845 i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. Riksdagsfullmäktige Lars Pettersson och Erik Mallmin från Westerås Län hafva i memorial, som Hederv. Bondeståndet till Lagutskottets utlåtande öfver - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 34. 7 lemnat, anfört att, ehuru syftemålet med ofvanberörde Kongl. Förordning af den 9 Maj 1835 var godt, visade det sig likväl snart, att man derigenom hade öppnat ett vidsträcktare fält för bedrägerier, än som tillförene funnits.
Del är för hvarje indus!ri-idkare bekant, huruledes kemien serdeles under della sekel och förnämligast igenom den riktning vår odödliga landsman Berzelius gaf åt delina vetenskap, ingripit lili en mängd vigliga industriella utgreningar af eli ordnad! samhälle samt alt denna vetenskaps praktiska område blifvit derunder på eli sådant sätt ulvidgadt, att den egentliga, rent tlieore liska vetenskapsmannen numera icke medhinner eller har i sin förmåga att, pä samma säll sorn för eli århundrade sedan, kunna ät en ungdom anvisa, tolka och bereda lill vidare utarbetning alla de utgreningar, hvilka med denna vetenskap nu ställ sig i beröring och för hvilka skiljaktiga hehofver alltid kunskaps-sökande viri elt Universitet uppehålla sig. Betraktar man äfven ifrån endast ren ekonomisk synpunkt huru del förhåller sig med kemiska vetenskapens inflytelse pä nationernas välstånd, så linner man snart att fä andra vetenskaper gilYit en sä hög ränta som denna; men då jag tror alt. den utan serdeles slöra praunier kan bringas inom Sverige till att gifva en ännu högre och dä jag tror oss, i och för ernående deraf, icke behöfva vidtaga andra åtgärder än sådana, hvilka redan i andra länder visat sig vara verksamma och gagnelig»; tror jag mig föreslå en nyttig åtgärd om jag förordar några mindre penninge-sunnnor för att ytterligare befrämja denna veleuskaps-sfälluing inom vårt land.
Och då Utskottet derjemte delar den åsigten, att försoningsakten bör få försiggå i fängelse i fall fånge önskar, samt någon särskild förändring i förslaget för sådant ändamål ej erfordras, derest der stadgas att presten må, i förenlighet med hvad nu äger rum, tillkalla derb af församlingen, hvilka vid denna akt skola närvara, enär stadgandet derigenom vinner tillämplighet äfven på slottsförsamling, då den dömde derunder hörer, får Utskottet, som ock inser befogenheten af de anmärkningar, som emot redaktionen blifvit framställde, med antagande att Ridderskapel. oell Adeln samt Borgare-Ståndet godkänna de smärre förändringar ifrågaställda förslag undergått, vördsamt tillstyrka: att omförmälte författning mätte erhålla följande förändrade lydelse: Sedan genom särskild författning blifvit stadgadt, att kyrkoplikt icke skall någon ådömas, varder dock till kyrkotuktens upprätthållande förordnad!:
Jag tror icke, att några menliga följder skola upkomma deraf, alt detta ord icke finnes i §:n infördt, men det kunde deremot vara farligt, att det funnes der, ty derigenom skulle tillfällegifvas, att till denna kalhegori hänföra alla dem, sorn på en sådan sammankomst infunne sig. Jag vet huru dervid tillgår, ty jag har läsare nära intill mig, der jag är på landet bosatt; de bjuda sina umgänges-vänner, såsom det heter, på en kopp kaffe, hvilket åtminstone icke en billig husbonde vill Den 21 Juni f. m. 340 förvägra dem, men derefter börjar konventikeln, och det har endast varit derföre, alt jag med alfvar och omsorg har sökt öfvervaka, att dervid ingenting, enl. min tanke, olagligt har egt rum, som jag har tillåtit dem. Jag tror, att då man yrkar fördragsamhet, så bör man också sjelf uti handling iakttaga densamma, och då sådant icke leder till oro eller söndring uti samhället, så tror jag, att man bör vara så till vida liberal, att man icke hindrar dessa sammankomster, när de endast afse läsning af predikningar, eller psalmers afsjungande, men deremot böra icke bibel-förklaringar dervid få förekomma, ty dessa anser jag egentligen vara farliga. De äro så ytterst farliga derföre, att de som hålla dem, Jcke förstå att göra dessa utläggningar, ty Bibeln har så många ställen, sorn äro svårfaltliga, äfven för dem, sorn hafva gjort dess tolkning lill sin lefnads mål. Jag tror derföre, alt om R. o. Ad:s majoritet skulle finna lämpligt, att detta tillägg infördes, så borde det något modifieras, på det att icke derigenom skulle upkomma en olägenhet, hvilken jag tror, att den som väckte förslaget, helt och hållet förbisett. Ytterligare tror jag, att ordet: ”underhafvande” borde uti §:n intagas, och med dessa modifikationer anser jag Prof. Brings förslag vara det lämpligaste och riktigaste, alt under närvar:de förhållanden sätta, i, st. f. det nu gällande Konvenlikel-plakatet.
Anslaget till fångars vård och underhåll, 3:o Uti E. K. Maj:ts till Rikets Ständer vid sist förflutna riksdag aflåtna Proposition, angående utgifterna under denna Titel, bade E. K. Maj:t i fråga om den del deraf, hvilken såsom bestämdt anslag omfattar aflöningen till en del af fångvårdens embetsoch tjenstemän samt betjente, föreslagit aflöningen för Fångvärds-styrelscns registrator, kammarförvandt och förste revisor till årlig lön af 2,500 R:dr för hvardera, i likhet med hvad förut gällande stat jemväl upptagit; men uti underdånig skrifvelse af den 17 September 1863, angående regleringen af Andra Hufvudlilelns utgifter, anmälde Rikets Ständer, att de, af anförda skäl, icke funnit högre lönebelopp, än 2,200 R:dr, böra för dessa tjenster bestämmas; dock skulle tjenslernas dåvarande innehafvare för sin tjenstetid utöfver ordinarie lönen ega att uppbära arfvoden af 300 R:dr. På grund af Fångvårds-styrelsens i underdånig skrifvelse den 11 Juli sistlidet år gjorda framställning, bar E. K. Majit nu ånyo föreslagit Rikets Ständer, att den årliga aflöningen för registratorn och kammarförvandten hos bemälda styrelse måtte, med tillökning af 300 R:dr i nuvarande lönebeloppen, bestämmas till 2,500 R:dr för hvardera; hvaremot de för registratorn, kammarförvandten och förste revisorn uppförda personela arfvoden, tillsammans utgörande 900 R:dr, skulle komma alt upphöra. Och hafva Rikets Ständer beviljat den af E. K. Maj:t äskade löneförhöjning för bemälde tjenstemän; hvarjemte, och då förste revisorsbefattningen numera blifvit med annan person besatt, Rikets Ständer ansett de för ej mindre registratorn och kammarförvandten än äfven förste revisorn å nu gällande Riks-stat uppförda personela arfvoden, tillsammans 900 R:dr, böra från aflöningsstaten uteslutas. 4:o