Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:l lunmt lör godt till Rikets Ständer öfverlemna della ärende, pä det alt Rikets Ständer matte komma i tillfälle pröfva, huruvida Ytterligare sä beskaffad! statsbidrag, son) under sednaste riksdag beviljades för ifrågavarande slussoch kanal-anläggningar, må, i anseende lill de uppgifna omständigheterna, derför anvisas. Såsom Expedilions-Utskolte/s Forsing till underd, Skrifvelse N:o 217. 257 Såsom Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader i sitt infordrade underdåniga utlåtande öfver förbemälde Direktions gjorda ansökning erinrat, har samma Direktion genom dess ingångna och i Februari månad år 1850, å E. K. M:ls och Kronans vägnar, antagna kontrakt förbundit sig att, emot uppbärandet af det under sislförflutna riksdag för oftanämnde företags utförande beviljade lån, inom den lista Oktober 1858 fullborda arbetet, enligt derför fastställd plan och kosfnads-förslag, ”utan att anspråk på ytterligare bidrag dertill af allmänna medel må framgent kunna väckas, samt att genom egna tillskott skall utgöras hvad utöfver statsbidraget kan erfordras.” Mär åberopade kontrakt afslutades och iåne-summan derefter lyltades, hade redan den stegring i arbetslönernas belopp och materialiernas pris inträffat, lill följd hvaraf de arbeten, hvarom kontraktet ingicks, på sätt i den, några månader derefter, till E. K. M:l ingifna underdåniga ansökningen anmäldes, omöjligen kunde utgöras för den summa, sorn lanns upptagen i del år 1810 af Öfverste Ericsson uppgjorda koslnadsförslaget. Detta förhållande kan ej heller skäligen hafva varit okändt eller förbisedt af de bruksoch faslighets-egare med flere i denna ort bosatte personer, hvilka underkastade sig nu anförda uttryckliga vilkor för utbekommande af del bidrag utaf allmänna medel, som Rikets Ständer för merberörda företag beviljat.
Der är verkligt och i regeln (naturligtvis med stora undantag i de stora verldsstäderne) familjelifvet en helgedom, hvilket alla väl nu - Den | Februari f. m. derrättade ögonvittnen, ej blott infödda Amerikaner, med en mun försäkra. (Här citeras N. H. Julius, »die sittlichen Zustände Nordamerikas)); Mattheson och Reid, »a visit, to the American churches.») I)A mati icke kan tillskrifva civiläktenskapets införande förtjenst en af, hvad som här mycket mera är resultatet af hela lagstiftningen och det religiösa lifvet, med frihetens, till verklighet komna principer, så kan man utan tvifvel draga den slutsats, att denna form för äktenskapet (hvartill hos somliga sekter och denominationer ansluter sig kyrkliga matrimonial-akter, somliga icke) ingalunda har åstodkommit någon sedlig förvirring eller dessolation. De Förenta Staternas storartade kolonisations-svstem, som så länge visat sig dugligt till att emottaga och organiskt förena och sammanställa en så stor mängd af Europeiska kolonister, som hvarje år der inflytta, och af hvilka det stora flertalet icke hafva något begrepp om en verklig kolonisation, torde gifva de kraftigaste vitt nesbörd om denna fria författnings företräden, och särskildt, hvad som här är i fråga, prineiperne för äktenskapet». Frankrike, der infördes borgerliga äktenskapet med fransyska revolutionen. Att äktenskapet delade det förvirrade tillstånd, hvaruti alia institutioner mer och mindre befunno sig genom deras revolutionära införande, var mindre att undra. Såsom Hugenotterua, priucipenligt såsom borgerligt äktenskap, i nära ett helt århundrade hade det såsom en privat familj-akt. utan egentligt borgerlig confirmation, och utan kyrklig, emedan deras lärare och äldste gemenligen voro exilerade, sådan var i det närmaste äktenskapets ståndpunkt i Frankrike vid Fransyska revolutionen och i alla fall ej i sämre skick än omkring Ludvigarnes (d. 14:de, 15:de och 16:des) dagar.
Febr. 9. April I. 267. April II. 822. Gränse-Tullbevakningen, om upphörande deraf emellan Sverige och Norrige, Jan. II. 158. Gyldenstolpe, Grefve Ulric, yttrande, Jan. I. io3. Gyllenborg, Grefve Johan Henning, yttranden, Dec. 146, 34i, 453. Jan. Mars II. 22, 3rg. April I. Mars II. 5'. Gyllenram, Carl Anton, ytttande, Jan. I. 219. Gyllensvan, Henric Adolph, om dess rättighet att för adeliga ätten Gyllensvan intaga säte och stämma å Riddarhuset, Maji II. 3oo, 665. — dess yttrande, Junii I. 5i3. Gäld, Rikets Utländska, om liqviden af, Junii II. 4^8, 5a3. Exp. Julii 145. Gärdesgårds-delningar; se Stängsel-skyldigheten. Gästgifverier, örn befrielse från Bevillning å mindre besökte vägar för; se Bevillning. Götha Canal, Statsoch BancoUtskottets Utlåtande angående dess fortgång och befrämjande, April II. 102, 53p, 573. Maji I. 102. Maji II 297. Junii II. 56. Exp. Julii 3; se vidare Disconter. *— om Götha Canal-arbetets inskränkning tills vidare inom linien emellan Wenern och Wettern, April II. 552. Julii 7. ■— angående utbetalning af återstoden utaf Byggnads-biträdet för innevarande år till, Maji I. 222, 24g, 282, 3o8. Maji II. 116. — BancoUtskottets Memorial med det yttrande Bankens Revisorer afgifvit öfver Götha-CanalVerk, i afseende på frågan, huruvida det återstående arbetet kan utföras med de medel, sorn dertill blifvit beräknade, Maji II. 684. Mars I. 10. Mars II. 5.
Eller han råkade henne dagen efter en bal, blek och hålögd, liggande på chäslongen. Då måste han sätta sig bredvid henne på en taburett, och hon strök med sin långa febrila hand emellanåt öfver hans hår, och hennes ögon, halft igenfallna, hängde ofta minutlångt fast vid hans, förtärande. Truls deltog icke i de stora bjudningarna i det Hjortska huset. Han tråkade sig vid slägtmiddagarne, och fröken Clara sade honom öppet, att hon toge honom i beslag för sig allena. Derför fördrömde de nästan dagligen skymningstimmarne samman. Så satt han då en vinterdag ut på eftermiddagen och sysslade vid sitt skrifbord, då det knackade på dörren försagdt och tyst. Han gick att öppna sjelf: det var fröken Clara. En smula tafatt beskäftigt i sin öfverraskning, stälde han en länstol till rätta för henne; hon satte sig i den, men så der ute på kanten, som vore hon icke rigtigt säker på sig sjelf. Den friska vinterkölden satt ännu kvar i kappan; och kinder och ögon glänste bakom floret, som isats framför munnen. Hon hade med en nervös gest räckt honom ett par franska romaner, som han lånat henne, och begynte brådskande, som om det icke kunde sägas tidigt nog, motivera sitt besök. De hade med förtviflad ifver sökt räddningen ur den fatala situationen i en rigtigt erkedum konversation, ända tills hon bröt förtrollningen och förställningen genom att låta en af sina sarkasmer undfalla sig. Derpå skrattade hon, naturligt, och skrattade han, naturligt; hon hade satt sig djupt in i stolen med hufvudet bakåtlutadt öfver ryggstödet, och de kände sig med ens begge två, som om de sute i hennes eget lilla förtroliga kabinett. Snön låg hvit och blå derute, tät och mjuk, på gatan, på tak och fönsterposter, på hvarje minsta utsprång, på träden inne i trädgården midt emot; och takoch gafvellinier inramade i det tindrande hvita ett stycke solfyldt blå vinterhimmel.
Domkapitlet förklarat sig icke vara i tillfälle att bedöma, huruvida den summa kostnadsförslaget angåfve, kunde blifva fullt tillräcklig; men äfven om detta vore händelsen, vore dock icke troligt att med samma summa äfven kostnaden kunde bestridas för bibliotheksrummens inredning, gymnastiksalens förseende med materiel och anbringandet af gaslysning i densamma m. m. Till följd häraf hade Domkapitlet hemställt, att det äskade anslagets belopp måtte i nåder bestämmas till 50,000 R:dr. Men då det af Ofver-intendents-embetet godkända förslaget icke upptagit kostnaden härför till högre belopp än 45,984 R:dr, samt stiftets byggnadskassa, efter det kostnaden för läroverkets hufvudbyggnad blifvit bestridd, antagligen egde ett öfverskott af mer än 5,000 R:dr, har Kongl. Maj:t icke ansett sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att för berörda ändamål anvisa mer än 40,000 R:dr. Ehuru Utskottet, vid behandlingen af denna nådiga framställning, funnit beholvet af ifrågavarande nybyggnad ådagalagdt, har Utkottet likväl, med fästadt afseende på den inkomst, som skulle beredas läroverkets byggnadskassa genom den ifrågasatta förhöjningen af termipsafgifterna, i Calmar tued öfver 300 lärjungar sannolikt upp - Stats-Utskottcts Utlåtande, N.'o 139.
De frågor, om hvilka Fullmägtige vid nämnda tillfälle önskade med “Konungens ombud öfverlägga, funnos upptagna uti en skriftlig, protokollet för “den 13 Februari bilagd promemoria och afsågo hufvudsakligen vinnande af upplysning, för det första huruvida på ett eller annat sätt någon inskränkning af “jernvägsarbetena och således någon minskning af dertill erforderliga kostnader “kunde för längre eller kortare tid af innevarande år åstadkommas eller af Regeringen, på hvars pröfning detta ankom, medgifvas; dernäst, huruvida, genom “Regeringens medverkan, Riksgälds-kontoret kunde påräkna att af de medel, som “enligt gällande föreskrifter borde från Stats-kontoret för de närmast bakom lig - Stats-Utskottets Utlåtande J\S 29. 21 “gande åren komma det förra till godo, få tidigare än vanligen skett emottaga “något större belopp, och för öfrigt äfven, huruvida någon anledning möjligen “vore för handen att hoppas, att de då, likasom ännu, existerande, tryckande, “politiska förvecklingarne i Europa, hvilka för tiden gjorde uppnegociering af “ett utländskt statslån så svår och dryg, skulle snart lemna rum för bättre ut“sigter, — allt detta, och i synnerhet de två förstnämnda punkterna, i ändamål, “att från de i dessa hänseenden mottagna meddelanden äfven kunna hemta led“ning för bedömande af den vigtiga hufvudfrågan, huruvida negocieringen af det “beslutade nya jernvägslånet ännu då för någon tid kunde uppskjutas, eller om “den, oaktadt de ofördelaktiga konjunkturerna, fortfarande borde bedrifvas. De “svar och upplysningar Herr Statsrådet Gripenstedt angående nämnda omständigheter behagade meddela, finnas upptagna i protokollet den 13 Februari. Vid“kommande åter de Herr Statsrådets yttranden och åsigter, som vände sig omkring sjelfva lånevilkoren och de i sådant afseende dels direkt, dels endast såbom kommissionsaffär dittills inkomna anbud, innefattade de sådana ämnen, “som icke hörde till de frågor, om hvilka Fullmägtige anhållit att få med Regeringens ombud öfverlägga.
– Kanske är det sista gången, sade han lågt, med nedslagna ögon. – Reser ni då verkligen? Hon såg upp – öfverraskad. – Ja. Och lägre: Jag lofvade er ju, att när jag inte längre kunde härda ut Och idag Han rodnade under hennes blick. Hon teg, hennes hand hvilade ännu i hans. – Vill ni – åh, jag ber er – vill ni Han såg bönfallande på henne med sin hjelplösa, ödmjuka blick, som hon mötte. Och hon tänkte plötsligt på, att hon kanske aldrig mera skulle se den. – Vill ni kyssa mina ögon? sade han brådskande. Jag har alltid längtat efter det Bara en gång Hon såg det lilla böjda hufvudet, de blåaktiga, hvälfda ögonlocken med de strållika svarta franserna. Och i nästa sekund kände hon dem skälfva under sina läppar. Så vände hon sig hastigt om och nästan sprang genom trädgården uppemot byggnaden. När pigan kom upp för att be henne ned till kvällsvard, satt fru Lexow vid fönstret med båda armarne på fönsterkarmen och pannan hårdt tryckt mot rutan. – Helsa bankdirektören att han måste ursäkta, jag inte kommer ned Jag har en förskräcklig hufvudvärk – Nej, Sofi behöfver ingenting ta’ upp – Så, medan hon ännu talade, kom hon tänka på, hur besynnerligt detta skulle se ut för pigan, – hvad skulle hon tro? och hon tvang sig att vända sig om emot henne och säga liksom vid närmare eftertanke: Åhjo, kanske ändå – ett glas mjölk och några cakes, ifall Sofi vill vara så snäll När hon ändtligen blef ensam och flickan hade sagt henne godnatt, öppnade Alice fönstren och lutade sig långt ut i den kalla nattluften. Hvad hon kände sig ensam! Så förfärligt, förfärligt ensam Det var, som om hon i naturens tystnad, med hvart slag hennes hjerta slog, kände sin egen ensamhet. – God morgon. Brandt hade redan slutat sin frukost och torkade sig om munnen med serveten, innan han vände sig mot sin dotter och kysste henne. Hur står det till med lillan idag? – Ah jo – tack! Alice var blek i mörkblå, lös morgonklädning, och hennes rörelser voro matta och långsamma, då hon slog sig ned vid bordet. Fadren sköt in sin stol och tog fram tandpetaren, medan han alltjämt såg på henne.
Af Herr Sundvallson: »Då Utskottet endast genom votering, som utföll med röster emot 18, kommit till ofvanstående slut, hvilket strängt begränsar qvinnas rättighet att användas i Statens och Kommunens tjenst till endast tvänne uppgifna föremål, men flere andra tjenstebefattningar finnas, der qvinna skulle likaväl som i de här uppgifna kunna, till egen ekonomisk fromma och utkomst, utan förnärmande af hennes natur och väsende samt till fördel för det allmänna, anställas; så torde äfven den åsigt, som vid detta tillfälle uppställdes såsom kontra-proposition till Utskottets beslut och hvarom ofvannämnda stora minoritet sig förenade, äfven böra bringas till Rikets Ständers kännedom för vinnande af det afseende, hvilket ärendets vigt och ett fullständigare erkännande äfven af qvinnas rätt att i offentliga tjenstebefattningar brukas, der sådant lämpligen och skäligen kan ske, obestridligen påkallar. I stället för Utskottets förslag, sorn, utan att uttala denna qvinnans rättighet såsom grundsats, endast hänvisar henne tvänne slags befattningar, hvilka dock torde föga skilja sig från en mängd andra, dem qvinnan likaväl kan bestrida, önskade nämnda minoritet få inför Kongl. Maj:t uttrycka den öfvertygelse att qvinna borde likaväl, som man, kunna i allmänhet få användas i alla de Statens eller Kommunens tjenstebefattningar, hvilkas bestridande kan förenas med hennes väsendtliga lefnadsuppgifter på samma gång hennes ekonomiska utkomst och moraliska utveckling samt allmänt väl derigenom tillika befrämjades. Man ville med ett ord uttala denna qvinnans rättighet såsom allmän grundsats, men icke, såsom Utskottets majoritet gjort, endast medgifva en tillämpning deraf i två speciela fall, samt yrkade derför att Utskottet måtte hemställa, det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo, att Kongl. Majit täcktes i nåder utfärda författning, hvarigenom qvinna i allmänhet berättigas varda anställd vid alla de Statens och kommunens tjenstebefattningar, hvilka af henne lämpligen kunna bestridas, såvida betyg företes om erforderlig skicklighet dertill.«
Se vidare Statsutskottets betänkande Nio 42. — åt framlidne En af Rikets Herrar Grefve Adlersparres efterlemnade enka, angående. 1. R. 488. III. B. 427. Se vidare StatsUtskoltels betänkande Nio 42. — åt framlidne Landshöfdingen Friherre G. L. af Schmidts efterlemnade enka, angående. I. R. 500. III. B. 427. Se vidare StatsUlskottels betänkande Nio 42. — åt framlidne En af Rikets Herrar, JuslitieStatsministern Törneblads enka och oförsörjda dotter. I. 519. R. 619. II. R. 327. III. B. 427. IV. A. 40. Se vidare StatsUtskoltels utlåtande N:o 42. — åt Statsrådet Grefve Hårds enka. II. R. 327. III. B. 427. IV. A. 40. Se vidare StatsUtskoltels utlåtande N:o 42. — för f. d. Statsrådet Grubbe. II. R. 327. III. B. 427. A. 40. Se vidare StatsUtskottets utlåtande Nio 42. — för aflidne Kassören vid Riksgäldscontoret J. Zengerleins enka och oförsörjda barn, angående. II. B. 519. III. A. 10. — åt Sergeanten E. Rasks enka, om restitution af. Se Restitution. Pensioner för dem af Kongl. Majits Flottas befäl och underbefäl samt öfrige corpser, hvilka äro delegare i arméens pensionscassa, rörande anslag å allmänna Indragningsstaten, till fyllnad i. I. R. 139. III. B. 178, 222. A. 307, 319. Pensionering af ett StatsRåd, som icke i 5 år detta embete innehaft, angående anmärkning derå af SlatsUtskottet. IV. B. 490.
Då emedlertid, enligt hvad akademien underdånigst anmält, för nämnda ändamål redan under år 184G utbetalts 630 r:dr 14 sk. och beställda arbeten m. m. uppginge till minst 1,200 ridr^ tillsammans 1,830 r:dr 14 sk., samt nyssberörda summa likväl ipke utgjorde en tredjedel af hvad, som oundgängligen erfordrades för inredningens fulländande och samlingarnas flyttande, har E. K. M. i nåder föreslagit, att för detta behof måtte anvisas ytterligare 4,000 r:dr; och enär ofvannämnda vid 1840—1841 årens riksdag beviljade anslag af 1,000 r:dr visat sig otillräckligt för fullbordande af inredningen utaf Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens lokal och flyttning af dess samlingar, hafva Rikets Ständer till ifrågavarande ändamål anvisat ytterligare en summa för en gång af 4,000 r:dr. ll:o Då af det för Nationalmusei-byggnaden vid sistlidne riksdag beviljade anslag, stort 500 000 r:dr, Rikets Ständer, i anseende dertill, att detta byggnadsföretag erfordrade en till flera år utsträckt arbetstid, och att anslaget icke vore beräknadt att utgå annorlunda än i den mån nybyggnaden fortskrede, till en början anvisat endast 150,000 r:dr, har E. Iv. M. nu, ehuru endast en m ildre del af sistnämnda summa ännu vore använd, likväl, enär byggnadsarbetet under de år, som komma att förflyta innan Rikets Ständer ånyo sammanträda, borde med drift och verksamhet fullföljas, och åtminstone en lika summa eller 150,000 r:dr kémme att under samma tid för ändamålet erfordras, äskat anvisning å sistnämnde belopp; och hafva Rikets Stan - 852 Expeditions-Utskollets Förslag till tind.
Af Jonas Christoffersson från Wermlands län, om inskränkning i nämndemännens antal vid laga syner och urtima ting. Då egodelningsrätt, som liar att pröfva för landtbrukaren högst vigtiga ärenden, endast består af trenne ledamöter jemte ordföranden samt större laga afoch tillträdesbusesyner å militieoch ecklesiastika boställen kunna lörrältas al domhafranden och tvänne nämndemän, synes det mig öfverflödigt att dels vid laga syner i allmänhet och synnerligen vid aloch tillträdeshusesvner emellan enskilda och deras arrendatorer, och dels vid urtima ting, dervid, såsom bekant är, ganska ofta helt obetydliga mål förekomma, icke mindre än sju nämndemän skola tjenstgöra, till stor kostnad såväl för Kongl. Ma:jt och Kronan, som för enskilda parter; och är det af sådan anledning jag nu, till Rikets Ständers uppmärksamhet och öfvervägande, vördsamt föreslår : att med den ändring i gällande lag och författningar, som af motionen, derest den bifalles, blifver en nödvändig följd, det måtte stadgas, att vid alla laga syner och urtima ting endast trenne nämndemän må ordföranden i Rätten biträda. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 22 November 1862. Jonas Christoffersson, från Wermlands län. N:o 168, Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Jonas Christopherson Irån Wermlands län, om ändring i gällande föreskrift rörande grustägt. Ibland äldre lagstadganden förekomma tvänne, som längesedan upphört att vara tillämpliga. Jag menar de författningar, som föreskrifva att till vägbyggnad får sand och ris tagas å skog oell utmark, der det tarfvas m. lii. Och får detta tagande, så vidt jag kan förstå förfallningarnes andemening, ske utan all sorts ersättning till jordegaren.
Det var Eric Lindenow, som lekte henne i hågen. I ensamheten stod hans bild för hennes minne, och det var som om tillvarons enda ljusglimt kommit till henne från denna bild. Hon visste icke, att hon älskade honom, i alla händelser hade hon icke uttalat ordet för sig själf; men hon tänkte på honom alltid och hon längtade efter honom alltid. Denna längtan hade just samma mörka grundton, som den längtan efter en själens motsvarighet, hon känt från barnaåren, och som hon ett ögonblick trott, att vänskapsförhållandet till Maria skulle tillfredsställa. Hon lefde under dessa månader i en atmosfär, som var fylld af hans ande; hon läste hans dikter om och omigen, och för hvar gång, hon läste någon af dem, tyckte hon sig upptäcka en ny sida eller nyans af hans väsen och gladde sig däråt, som åt en funnen skatt. Till Granudden kom hon ofta under denna tid; dels gaf det lindring åt hennes oroliga lynne att göra dessa korta resor, dels trifdes hon bättre än någonsin i detta varma hem. Ofta stannade hon där till sent på kvällen; det var skymningsstunderna, hon älskade mest. Då tändes brasan i doktorns rum, och familjen samlade sig där efter slutad middag. Alfhild Johnson satt i sin mans stol, och den lille Johan låg vid sin mors fötter. Fadern hade flyttat fram den bekväma skrifstolen åt Gerda; men då hon aldrig ville mottaga den, tog han den för sin egen del, och Gerda slog sig ner i en liten gungstol, som Alfhild fått af sina föräldrar, då hon var tio år; det var en barnmöbel, som jättekvinnan tycktes skola krossa med sin tyngd. Och tiden gick, och brasan brann ned, och glöderna begynte falna, och skymningen bredde sig som ett flor öfver allas ansikten. Och när man kunde tala utan att ses, fick samtalet den doft af förtrolighet, som Gerda längtade efter. Det rörde sig ofta om Norrbyholm och om gamla tider; och hvar gång Erics namn nämndes, kände hon det som om en varm andedräkt strukit hän öfver hennes hjärta, och det skälfde därvid. En sådan skymningsstund var det ock, som man för första gången dryftade möjligheten att fånga diplomaten-skalden för en eller annan vecka af den stundande sommaren. Alfred
Årsväxten har också under de ifrågavarande åren inom länet varit temligen gifvande. Den starka nederbörden år 1844 i medlersta delen af Sverige, hvarigenom skörden derstädes till stor del förstördes, förorsakade här inom provinsen en stark afsättning med höga priser. Enahanda förhållande inträffade hösten år 1846 och början af år 1847, då spannmålsexporten på utrikes ort verkställdes från provinsens sjöstäder med en sådan rastlös ifver att, oaktadt årsväxten ingalunda var svag, bröd nöden på flera orter inom länet gick i bredd med öfverflöd af penningar. Eders Kongl. Maj:t fann då i nåder för godt att hejda utskeppningen till främmande orter, hvarefter de till export ämnade spannmålslager kommo de hungrande till hjelp. Synnerligast genom dessa 2:ne årens höga priser på spanmal infiöto inom länet betydliga kapitaler, hvarigenom också räntefoten nedtrycktes. Äfven detta förhållande verkade till högre priser på fastigheter. Sedan potates nära nog allmänt inom länet dessa är varit angripen af den »åkallade potatessjukan, har ett stort bekymmer uppkommit såväl för landtbrukaren 7 som för det stora antal konsumenter, som deraf hemtar ett väsendtligt födoämne. Svårligen torde något surrogat finnas, som ersätter denna för hushållningen så vigtiga jordfrukt. Bristen på potates kännes svnnerligast inom norra delen af länet eller den egentliga skogsbygden, der potatesodlingen bedrifves mera vidsträckt, i följd af jordmånens särskilda beskaffenhet och utgör de mindre bemedlades hufvudsakliga näringsämne. Derjemte ingår potates såsom en väsendtlig ingrediens vid bränvinstillverkningen inom länet, och kommer bristen af potates säkerligen i och för bränvinslillverkningen att ersättas med säd. De förhållanden, som häraf uppstå, komma att inverka betydligen på spanmålskonsumtionen och på spanmålshandeln. Skogarne inom länet äro i aftagande. Ännu råder i allmänhet håglösheten att med omtanka vårda denna vigtiga hushållsgren.