Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N.-o 353 Jorda-Bdlken, hvad angår stadgandet, att, i händelse någon säljer jord, hus eller tomt, den han förr till anuan sålt häfver, det köp skall vara gildt, som först gjordes, Förordningen angående lagfait och börd den 13 Juni 1800, i fråga om rättighet för förre egarens borgenär att tiga inteckning, derest ej anmälan till uppbuds erhållande sker inom viss tid, från det köpet slutadt blef, samt Förordningen af nyssnämnde dag, rörande städsel och lego af jord på landet, 3 niom., hvad angår tiden för intecknande af arrende-contract, och med upphäfvande af 13 § i Förordningen om inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818, det varder förordnadt, som foijer: § I Öfverlåter någon eganderätt till fast egendom, den han förut till annan öfverlåtil; galle den öfverlåtelse, derå, med företeende af laga åtkomsthandlingar, lagfart först sökes; varder lagfart å de serskilda ofverlålelserna sökt på samma rättegångsdag i staden eller vid samma ting å landet; galle den öfverlåtelse, som först skedde. § 2. Upplåter någon åt tvänne nyttjanderätt till fast egendom å landet, njute den, som inteckning först söker, sin rätt till godo: sökes inteckning af begge vid samma ting; varde den, till hvilken upplåtelsen först skett, vid nyttjanderätten bibehållen. § 3. Har, innan lagfart sökes af den, som eganderätt till fast egendom förvärfvat, förre egarens borgenär, eller, i fråga om fastighet å landet, den, åt hvilken nyttjanderätt är af förre egaren upplåten, sökt inteckning i egendomen; då skall ej öfverlåtelsen af eganderätten ligga i vägen för inteckningen, ulan må nye egaren, för hvad han förlorar, hålla sig till sin fån gesman.
Det är väl sant, alt Författningarne icke föibjuda införsel i Kronoskatte och Frälse-hemman, troligen derföre att Kronan ej i allmänhet ansetts kunna äga eller ägt sådane heraman; men att i denna fråga anse tillåtet, hvad som icke är förbjudet, är åtminstone stridande emot hittills följd praxis, hvarom flere beslut tala. Också vore det väl icke skäl, att nu mera förändra denna praxis, då så många skatterätts-fordrare fått på dylike grunder afslag å sökt införsel i hemman och lägenheter, då Kronan skulle derpå göra betydliga förluster och hon ännu aldrig tagit eller får taga ersättning för sine skatterätts-fordringar i något enskildes hemman, utan desse fordringar alltid medelst qvittningar blifvit godtgjorde. Genom afslag å ifrågavarande Ansökning behandlade man således icke de skatterätts-for - Betänkanden, N:o 975. 39g drare, som nu framställt sig, annorlunda än alle andre dylike fordrings-ägare, hvaremot, om den bifölls, följden ostridigt skulle blifva, som KammarColIegium yttrat, att Guldverkets öfrige egendom skulle, i samma ändamål, af någon annan skatterätls-fordrare erhållas, serdeles dem, som ännu kunna innehafva så kallade Tullgarns-fordringar. Att Staten bör betala sin skulld är ostridigt; men den ena fordringsägaren bör ej få bättre betalning, än den andra; det bör ske lika till alla och i den ordning, som är föreskrifven; dermed lia alla andra fordringsägare fått åtnöjas, och ingen ändring lärer, då Bytesliqviderne äro i det närmaste slutade, nu mera kunna ske i denna stadgade ordning, äfven om den icke vore alldeles billig och rättvis. Skulle detta slags Statens skulder, såsom med andre skulder tillgår, genast betalas, så böra alla Statens bebållne hemman dertill användas och framför allt Kungsgårdar, samt Staten äfven för sine fordringar taga införsel i enskildes hemman, och desse ömscsidige fordringar och skulder på så sätt licjvideras, säkert till allmänt missnöje i landet. Att i öfrigt de så kallade Tullgarns-fordringarne skulle vara bättre och böra äga företrädet framför andre skatterättsfordringar, synes icke eller kunna antagas.
Föredrogs en af v. Talmannen Ola Svensson lian Malmöhus l än väckt och sedan den 14 i denna månad å Ståndets bord hvilande motion, om val af Deputerade för att å Dikets Ständers vägnar bevista D. D. M. M. Konungens och Drottningens Kröning i Norrige samt i sammanhang dermed från Högloft. Ridderskapel och Adeln medelst Protokolls-Utdrag N:o 235, och från Vällofl. Borgare-Slåndel. medelst Protokolls-Utdrag, N:o 255, ankomna inbjudningar i samma ämne. För att i sammanhang med de i nvssberörda Protokolls-Utdrag omförmälda motioner behandlas, remitterade Ståndet vice-Talmannen Ola Svenssons ifrågavarande motion till Stats-Ulskottet, under förklarande, att Ståndet ville i likhet med respektive med Stånden utse Deputerade för berörda ändamål samt framdeles utsätta dag för dessa Deputerades väljande; och blefvo de ofvannämda inbjudningarne lagda till handlingarne. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Stats-Utskottels Utlåtanden: N:o 07, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om ändring utaf den för Westerbottens och Norrbottens län gällande skattläggnings-method; 358 Prot.-Utdrag den 21 April 1860. N:o 88, i anledning af väckt motion, angående förändring af de inom Wester-Norrlands län uti grundräntan ingående persedlar; N:o 89, i anledning af vackla motioner, angående förändring af uppbörds liden för krono-utskvlder dels i hela riket, dels ock särskildt för Öland; N:o 91, i anledning af väckta motioner, angående ersättning till vissa räntegifvare, som icke fått erlägga sina skatter elter de vid rånteförenklingen bestämda allmänna grunder; och N:o 92, i anledning af väckt motion, angående rättighet för skolans och kyrkans tjenstemän att å vederbörande
Om nu Konungen ville fullt belöna en man med flere värdige söner, måste han gifva dem alla särskilt adelskap med förändrade namn, el. lika ljudande med ändringar i skrifsätt, ty 54 §. af riddarhusordningen har det märkliga [stadgandet] at ej någon må uptaga annan mans namn och vapen för oreda [s] skull i ätten och at förekomma misstag och irringar i Genealogierne, likasom nu icke större misstag och irringar upkomma då flere namn och insegel innom den adlades slägt blifva nödige och innehafvaren af den adliga värdigheten hvarken kan el. ser sig förbunden at hålla reda på slägtingar som han kanske icke vill vidkännas, då de i tidens längd kringspridde, okände, af skilda yrken, skola vara främmande för honom likasom för hvarandra. Flere utvägar skola vidtagas at illudera och göra denna nya ordningen til och med löjlig. Hvad hindrar Konungen at låta utfärda Resolutioner på adligt namn och värdighet och med uphäfvande af introductions skyldigheten eller icke handhafvande deraf, skapa en ny dass af adel med nya namn och äfven sköldemärken? Ridderskapet och Adeln har dertil gifvit en anledning då den tilstyrkt sådant" för den nya adelns döttrar. Hvad hindrar sedan denna nya dass af adel at låta alla sina barn, söner och döttrar fortsätta namnen, då de Bilaga till protokollet den 4 Juli 1812 263 skyddas af Konungen och lian visar dem samma distinction som den introducerade Adeln? Af dessa mångfaldiga skäl, då nu Ridderskapet och Adeln afsagt sig alla reda förmoner, åtagit sig mantalspenningar, rättigheten att göra fideicommisser är betagen, samt en national beväring är beslutad, ledande til en utvidgad militärisk esprit, får jag hos Riksens Höglofl: Ständers Constitutions Utskott anhålla at taga denna saken, hvarom redan vid sistförflutna riksdag fråga är väkt och säkert vid alla efterföljande riksdagar eljest skulle väckas, under närmare öfvervägande för at derefter tilstvrka Riksens Ständer at utesluta 3die momentet af 37 § i Regeringsformen och låta det på Konungens
Derjemte framkallar det i de liesta fall den djupt demoraliserande smugglings som, efter hvad kändt är, här i landet vunnit en högst beklaglig utsträckning, och de Ivrohihitiva tullbestämmelserna äro således icke blott gagnlösa, utan äfven förderfliga )åde för statskassan och för näringarne, fabriksoch hus-slöjden samt den ärliga handeln derunder inbegripna, äfvensom konsumenterne hafva rätt att befrias från godtycklig taxation af näringsidkarne, i hvilket hänseende förbudsskyddet jemväl gifvit anledning till hillig klagan. Rikets Ständer hafva alltså funnit sig böra, endast med undantag i afseende å utförsel af Malm, såsom allmän grundsats vid tull-lagstiftningen antaga, att icke blott alla inoch utförsels-förbud, utan ock de tullsatser, hvilka till sina verkningar motsvara förbud, böra utbytas emot sådana tullafgifter, som i verkligheten göra loflig handel med varorna möjlig, hvarvid Rikets Ständer så mycket mindre lemnat de 308 Expedilions-Utskoltets ^Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i36. inhemska näringarnes intresse, så vidt detsamma af tull-lagstiftningen beror, å sido, som detta intresse, rätt förstådt, fordrar, icke hinder emot fri täflan, utan undanrödjande af de hinder, som vid en sådan tädan försvårar de svenska näringarnes ställning, och hvilka, så vidt de af tullförfattningarne föranledas, äro förnämligast de på näringsidkarnes lefnadskostpad och på materialierne för deras handteringar lagda höga afgifter. Att i möjligaste mån lindra dessa afgifter har utgjort en annan, lika vigtig grundsats, sorn Rikets Ständer vid uppgörandet af nu ifrågavarande Tulltaxa omfattat och hvilken jemväl är i E. K. Nådiga skrifvelse uttryckt. Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, att ju mera åt dessa grundsatser, icke ensidigt, utan bredvid hvarandra, inrymmes tillämpning, desto säkrare skall statsverkets påräknade tullinkomst inflyta, och desto idera skola äfven konsumenters och producenters intressen förenas, samt tulltaxan vinna önskvärd stadga.
— Ersättning för skjutsfärds-penningar till Lif-regemen tets Musar-corps 27: 24. — 27: 24. — Dito för bristande prostetunna i Westra Fernebo kontrakt 15: 18. — 13: 27. — Dito till Norra Korrektions-inrättningen för frångångna spinnhus-medel 166: 32. — Kostnader för Sjölags-kommittéen 4,050: Ersättning till arrendatorn af Ryda kungsgård för liden brandskada 675: 23. 2. Kostnader för Kommittéen till öfverseende af Univer sitelernas styrelselagar 1,264: 4. — Dito för 1847 års Statsrevision 4,435: 14. — Dito för fullföljande af vad i en rättegång — —• 10: Ofverroterings-ersättning 34: 28. 7. Ersättning till Landskamreraren i Skaraborgs län för honom frångången indelning —- 294: 32. — Kostnad för Roteriugs-kommissionen i Jemtland 1,276: 30. 3. Prostetunna i Bjurholms kontrakt — —- 6: 36. — Kostnader för skötsel af militie boställs-hemman . -—- — —- 312: 8. — Summa 27,050: — 4. 28,093: 21. 11. Vid dessa anordningar har någon anmärkning ej förekommit. Harta-siglllata - v erke t. Räkenskaperna äro för är 1846 granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar, men hafva för år 1847 ännu icke undergått revision derstädes. 3 18 Inkomster och utgifter redovisas sålunda : Debet. ar 1846. ar 1847. Balans frun föregående uret: Credit. Balans frun föregående året: Öfverlefvereringar och skulder . Lefvereringar: Till Kongl. Räntekammaren . .. Balans till påföljande uret:
Med en känsla af varm tacksamhet upprepade han för sig sjelf sin förste beskyddares ord: »Fäll icke modet; den nu väl gröna telningen skall nog i sinom tid slå ut i blom. I stunder af modlöshet – sådana som de ofta kommo öfver honom – hade han ingenting annat att stödja sig vid än sin egen brinnande håg och dessa ord. De hade med tiden blifvit för honom hvad en kär väns stämma kan vara i dylika ögonblick: – om man icke vågar tro på tröstegrunderna, gläds man dock åt de välkända tonfallen. Han reste sig för att ställa böckerna på sin plats och fick så tag i Nya riket och Posttidningen. Han kände sig så främmande för dem båda. Hvad bekymrade han sig i sin gömda vrå om dessa ordstrider och personliga utfall! han stod ju utanför. Men saken ? »Lifvet lefves äfven hos oss», sade han tyst och sköt undan några papperslappar fulla af anteckningar. Han tog upp en af dem, läste några vårdslöst utkastade ord och skakade på hufvudet. Han kunde icke skrifva ännu, men kanhända lågo orden och grodde. Korrespondens med D:r Carl Herslow. Halfdan Ängs »förste beskyddare» var redaktören för Sydsvenska Dagbladet Snällposten i Malmö, Fil. d:r Carl Herslow. Hur bekantskapen gjordes? Det fans något i Victoria Benedictssons kynne, som Ernst Ahlgren endast i förbigående antyder hos skåningen Halfdan Äng: det var hennes egen lidelsefulla naturs våldsamma reaktion mot omgifningarnes tryck; det var det mörka, djupa, som hon betvingade med uppbjudande af all sin sjelfbeherskning. Mot detta sökte hon redan då lindring i arbetet. Och arbetet som skrifvare i banken ändrade så småningom karaktär, blef till ett arbete för egen utveckling i den ensamma studerkammare, hon inredt åt sig. En dag – hon visste sjelf knappt hur det kom sig stod hon åter inför sitt lifs stora längtan. »Hur det var kom han en gång att skrifva en novell, mycket grön och mycket fantastisk». Denna novell hette: Sirénen, svensk originalberättelse af »Tardif».
Just på grund af de §§, sorn af den siste värde talaren blifvit uplästa anser jag att denna fråga icke bordt af Ständerna, på sätt som skett, behandlas, och då jag hyser denna öfvertygelse, så ser jag ingen fara uti att man nyttjar ett annat språk. Jag har ansett den frågan, när Ständerna skola eller icke skola ingå i reorganisationsfrågor, vara af mycken vigt, men man kan betrakta den frågan på flera olika sätt, och det är icke sä lätt att säga hvilket är det rälta. För min enskilda del har jag under loppet af flere riksdagar utgått från den synpunkt, att jag varit rädd om Konungens prerogativ i detta hänseende. Frih. Cederström, Rud.: Att ingå i något bedömande af denna fråga i strategiskt hänseende, derifrån skall jag helt och hållet afhålla mig, ehuruväl mitt hjerta visserligen klappar lika varmt som någon annans för fosterjorden och dess försvar, men jag anhåller att i stället få yttra några ord i afseende på det formella i den fråga, som nu är under öfverläggning. Den siste värde talaren har yttrat, det han ej kunde finna att Konungen fattat någon bestämd åsigt i denna sak: om sä vore, sä måste Konungens framställning lill Ständerne i detta hänseende, gå ut på att söka en uplysning om Ständernes tanke i detta fäll för att deraf möjligen hemta ett stöd och slutligen kunna bestämma Sin åsigt. Det mätte då vara så mycket angelägnare att Ständerne gifva ett bestämdt, manligt, ärligt och öppet svar pä en sådan förfrågan. Att detta svar skulle, i den form StalsUtsk. här detsamma framställt, innefatta något obehörigt tillvällande af delaktighet i hvad man kallat en Konungens afgörande rätt, och följaktligen vara grundlagsvidrigt, på sätt Hr Fåhrams förmenat, — det kan jag för min del icke inse.
Län, om anslag af medel till en Mvlirs aftappning, om nedsättning af Salt» pettergärden och angående Indeldte Infanterie-Regementernes Beklädnad; samt får i S ta Is-U tsk o tt e t s Betänkande» vaa 0 anledning af nu ankommet Protocolls-Utdrag, af den 11 i denne månad, tillkännagifvande Bonde-Ståndets fattade mening af Riks-Slåndons särskildte Beslut uti frågan om detta Expeditionssätt, för det Hedervärda Bonde-Ståndet förklarat att Utskot tet, som måste följa grundlagarne efter orcjalydelsen och ej anser sig berätligadt att dem lyda och som iske kan tveka att de Riks-Stånd, hvilka uti frågan sig yttrat, utgått ifrån samma grundsatts, tror sig uti det föregående hafva ådagalagdt att Utskottet eger grundade skäl att äfven hädanefter följa enahanda Expeditionssätt som hittills och hvaremot Bonde-Ståndet under förra delen af Riksdagens lopp icke gjort någon erindran. Stockholm den 2» September 1823. <p4 Sta ts-U tsketlets Betänkandcn, N;o 482, Ankom den 37 Sept. jgaj, jVfcmoml, i fråga om den en del Rotehållare uti Jönköpings och Elfsborgs
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtskis nedannämnde den 10 dennes, första gången på bordet lagda Betänkin: 32, i anledn. af väckte motioner, om antagande af ny kyrko-lag; JY$ 33, i anledn. af väckte motioner, ang:de religions-friheten; M 34, i anledn. af väckte motioner, om uphäfvande förändring eller förklaring af 1726 års konventikel-plakat; samt M 35, i anledn. af väckte motioner om förklaring af hvad 1 kap. 2 § Missgern:sB:n innehåller, ang:de gäckeri med Sacramenten eller stiftande af lag emot ett olofligt utdelande deraf. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne Ullåtin och Mern.: M 123, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift utgående Helgonskyld; J\i 140, angide restitution af oriktigt debiterad lönebevillning vid Westmanlands och Jönköpings Regiten, samt Wermlands Fältjägare-Reg:te; M 141, i anledn. af väckt motion om löneförhöjning för R. St:rs Just.-Ombudsman; JVs 142, i anledn. af återremisser å Utlåt. M 32, ang:de låneunderstöds beviljande för tomlreglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. Gamla staden; M 143, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de rättighet för Guvernören å ön S:t Barthelemy, Öfverste J. H. Haasum, att vid afskedstagandel varda upförd till pension å Rikets Allm. Indragnings-stat; M 144, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till en pensions-inrättning för fruntimmer, som sysselsatt sig med barna-undervisning; J\i 145, i anledn. af K. M:s Nåd.
Bekännelsen oupphörligen »sammanmängia» de »tu Regementen, thef, Andeligha och thel Werldzligha» har lagstiftaren så förvirrat, allmänna tänkesättet i dessa ämnen, att nu ofta felas mot klar lag Så har man erfarit hurusom (att förtiga många andra dylika fall) en handtverksförenings fullmägtige den 27 Januari 1860 nekat en handtverkslärling att blifva gesäll, emedan han icke moni ett års tid begått Herrans heliga nattvard. Af en magistrat har nyligen en väl frejdad och i öfrigt enligt författningarne rätt qvalificerad person nekats försörja sig med brödbakning, emedan han skulle vara baptist, hvilket i följd af ännu gällande svenska lagar måste anses innefatta blott en benägenhet för baptiska åsigter (ett ogillande af barndopet), enär hvarje i svenska s. k. statskyrkan uppfödd och konfirmerad svensk undersåte måste, till dess han från svenska s. k. kyrkan i laga ordning utträdt, anses tillhöra nämnda s. k. kyrka, och således ega åtnjuta alla de »timliga fördelar», hvilka Staten försäkrat åt en sådan renlärig undersåte. Ehuru nu grunden för 2 § i 1860 års förordning är rigtig, måste dock, såsom ofvan är antyd t, § göras allmännare. Härvid kunde måhända till föredöme tagas norska dissenterlagens 17 §, hvilken lyder sålunda: »Enhver, som ved Anvendelse af Bevafeggrunde, der staae-i Strid med den almindelige Ssedelighed, ved Löfter om limmelige Fordele, ved bedragerske
Ty om silfver vore mer allmänt i rörelsen begagnadt, skulle vid Bih. till Ii. St. Brot. 1859 <fé 1860. 6 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 8 40 Banko-Utskottets Memorial M il. en annalkande Stats-bankrutt denna pä förhand bebädas genom det osvikliga och alltid sig dervid visande kännetecknet att silfvermyntet blef mera sällsynt, emedan man visste sig deri äga en verklig valuta — och derföre gömde detsamma tillsvidare. För allt det silfvermynt, som vid sådana kriser vore i rörelsen utelöpande, sluppe allmänheten således gä in i Bankens konkurser, i hvilka vanligen gifvits kreditorerne dåliga ackord, de der i sednare tider fått namn af realisationer. En realisations beställd beror eller upprätthälles visserligen icke endast deraf, att en större mängd silfver är i allmänna rörelsen utelöpande, men de menliga följderna af Bankens oförmåga att i en framtid kunna med silfver inlösa sina sedlar, förminskas i samma mån som silfvermynt är i rörelsen utelöpande. Man hör vä! medgifvns nyttan deraf, alt allmänheten bibringas denna riktiga föreställning om ett mynts rätta betvdelse, genom silfvermynlets spridande i rörelsen; och, säger man, genom skillings-sedlarnes indragning kan detta ändamål anses »vara åtminstone till någon del vunnet.» Men ligger icke just i denna förklaring ett ytterligare skal för afven i-R:drs-sedlarnes indragning, enär derigenom det afsedda ändamålet i än vidsträcktare mån naturligtvis mäste anses vara ernådt, likasom ock erfarenheten visat, alt det hårda myntet icke kan komma till ett allmännare begagnande i rörelsen, så länge sedlar å alltför låga värden från Banken utgilvas. Men, invänder man, det är ju för realisationens bestånd ingen fara å färde, för att man skall behöfva vidtaga en åtgärd, som anses innebära ett så stort förminskande af den beqvämlighet, som l-R:drs-sed!arne vid liqvider gifva, och hvilken åtgärd derföre skulle komma att framkalla ett stort missnöje.
Ordförandeskapet bestrida och en annan person att å Kronans vägnar uti Direktionens göromål och ansvar deltaga, hvarjemte Kongl. Maj:t förklarat, dels att en summa af 5,000 R:dr finge af de för ifrågavarande slussanläggning för samma år afsatte medel utbetalas, dels ock att för detta belopp äfvensom för öfriga tillskott, hvilka i föreskrifven ordning framdeles i mån, af arbetets fortskridande och bolags-intressenternes egna bidrag, komme att af Strömrensnings-kommitténs fond utgå, borde till säkerhet ställas så väl det tecknade aktiekapitalet som hela slussanläggningen med hvad dertill hörde; att ehuru Direktionen, på grund häraf, vidtog alla för-1 beredande åtgärder för arbetets utförande och oaktadt Direktionen, genom skrifvelse från bemälda Kommitté af den 28 April 1827, erhöll underrättelse att det årets anslag 15,000 R:dr i Nåder vore beviljadt, likväl hela företaget afstannat till följe af en från Stor-Amirals-Embetets 3:dje afdelning till Direktionen i Juni månad der påfölja n de år o flåten skrifvelse, med tiilkännagifvande att enär, enligt hvad Grefve von Plåtens till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga berättelse innehölle, slussanläggningarne i Clara eif, om de skulle ändamålsenligt utföras, erfordrade mångfaldigt större kostnad än de på osäkra grunder förut uppgjorda förslagen utvisade, Kongl Maj:t täckts förordna att ytterligare bidrag dertill för då närvarande icke skulle ega rum. Nya undersökningar hade sedermera 1853 skett, enligt hvilka kostnaden beräknats för slussen vid Forsshaga till 80,000 R:dr och för slussarne vid Dejeforss till 110,000 R:dr, hvarefter särskilda associationer i orten bildade sig för hvartdera företagets utförande; men icke eller denna gång hade någon verkställighet följt. Slats-Utskollcts Utlåtande, JVs 1SS5. 13
Jag får derföre anhålla, att R. och Ad. ville antaga Hr Schwartz’s reservation, hvilken lyder sålunda: »Bevillning för inkomst af kapital eller arbete eger icke rum, när alla de utaf kapital eller arbete upkomna års-inkomster, sammanräknade, icke upgå till 400 rdr.» »När alla de utaf kapital och arbete upkomna års-inkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 1800 rdr, äro 300 rdr deraf fria från bevillning.» På detta sätt skulle alla de, hvilkas årsinkomster icke upgå till 400 rdr, vara alldeles fria från bevillning, och med dem behöfdes således ingen åtgärd vidtagas; men på det att icke beskattningen måtte hvila alltför tungt på den minsta inkomsten, finge pä den skattdragande inkomsten afdragas 300 rdr, ända till dess beloppet upginge till 1800 rdr. Den, som således hade 400 rdr, finge i sjelfva verket icke skatta för mera än 100 rdr, således en rdr, och det torde icke vara för mycket. Jag anhåller således om afslag å Utsk:ts och bifall till Hr Schwartz’s förslag. Gr. Mörner: Denna § handlar om undantag från de i 6:te §:n gifne föreskrifter. Den åsyftar att bereda befrielse från skatt för den stora klass af medborgare, hvilkas inkomster antagas icke upgå till ett visst minimi belopp. Men genom den föreskrifna 216 Den 22 Augusti e m. särskilda upskattnitigen af hvars och ens inkomster och utgifter, till utrönande af huruvida de förra upgå till eller öfverstiga det fastställda minimum, kommer ett högst betydligt besvär att tillskyndas taxerings-komitéerna.