Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt och jemte det jag funnit Gr:ne Mörners och Lagerbjelkes i ämnet denna afton afgifna framställningar ganska förtjenstfulla, anser jag likväl ärendet icke lämpligen böra nu genast definitift afgöras; utan synes mig rättast, alt Utsk., som från början behandlat denna sak, må laga i gemensamt öfvervägande allt hvad som blifvit framställdt rörrde densamma; för hvilket ändamål, återremiss af mig fortfarande och vördsamt yrkas. Gr. Lagerbjelke: Jag är till det väsendtligasle förekommen af Gr. Mörner, och ber alt med honom få instämma. Frih. Raab har mot mitt förslag andragit, alt K. Bef:h:de redan ägde pröfningsrätt. Det är godt och väl att han det har, men han får icke pröfva annat, än huruvida laga binder förefinnas, och huru beskaffade dessa laga hinder äro, har Gr. Mörner redan visat. Om något af dessa hinder icke föreliunas, så får K. Bef:h:de icke säga nej. Huruvida åter ett sådant laga hinder förefinnes eller icke, det torde K. Bef:h:de vara lika qvalilicerad att på förhand veta, som någonsin sockne-nämnden eller församlingen. Onödigt är 5 II. ' J4 210 Den 29 Mars e, m. således att remittera frågan till soknenämnden eller församlingen, för att få eli utlåt, om huruvida något sådant laga hinder möler eller icke. Om återigen församlingen företager sig alt pä aldrig sä goda skid afstyrka bifall lill ansökningen, men dessa skäl ligga utom de af Gr. Mörner upräknade laga hindren, så får K. Beflnde icke derpå göra afseende. Om någon nytta med församlingens hörande skall vara förenad, så måste K. Befhides pröfningsrätt utvidgas, och det är detta jag föreslagit.
Kyrka vore en af de äldste i Hufvudstaden, anlagd på i28o:talet af Magnus Ladulås sann, efter Konung Gustaf I;s år 1535 gifne ^Befallning, sedermera under Konung Johan III:s Regering ombyggrl och förbätttad, då den erhållit sitt nu ägande utseende, rnted undantag af de derefter tillbyggde Graf-Choren, och hade Sveriges flere store Konungar till densammas underhåll och prydnad användt ansenlige Summor så af enskildte, sorn af allmänna medel, hvarefter, då detta åldrige Tempel å nyo befanns bristfälligt, på nu mera Högstsalig Konung Carl XlII:s befallning reparation derå blifvit företagen, så vä! till dess inre sorn yttre delar; Och har Herr Rothlieb omförmält huruledes Sveriges störste Konungar, Härförare och Statsmän härstädes finnas begrafrte, samt att på Kongl. Majus Nådiga befallning alla Trophéer, som från Rikets fiender blifvit eröfrade, nyligen äro ditflyttade och uti sin ordning uppsatte; Men ännu återstode uti den företagne fullständige iståndsättningen af denne så högst märkvärdiga Kyrka, åtskilligt, hvilket uti sitt nuvarande skick ej svarade mot värdigheten af det öfrige, nemi. Predikstol, Chorskrank och Altar-Decoration, som till sammansättning och utseende vore ojemnförligt under de i Stockholms öfrige Kyrkor; Hvarföre Herr Rothlieb hemställt, att det Stats-anslag, som är bestämdt till underhåll oell reparation af Kgl. Slottet och de Publik® Ryggnaderne i Hufvud - Stats-Utskottetslletänkanden. 805 staden, måtte vid den derå af Kongl. Maj:t i Nåder äskade tillökning, blifva så tillräckligt, att en Predikstol, Chor-Skrank och Altar-Decoration i denna Kyrka, hvilken icke äger någon serskild Fond eller Cassa, kunna påkostas; Och har, i anledning häraf, En af Rikets Herrar, Stats-Radet m. m.
Ingen import af de upgifna råvarorna skulle då ega rum, utan i stället måhända någon export deraf upkomma, men i stallet finge man då se en ökad import af 15B Dou 3 December f. m. kläden, läder, oljor o. s. v., och denna import lärer väl ingen vilja påföra jordbruket. Häraf synes huru oriktig den grundsats är, som i kalkylen blifvit tillämpad. Men jag vill ej trötta R. o. Ad. med någon vidlyftigare utveckling af ett ämne, som i alla lall vid detta tillfälle är alldeles främmande för föredragningen. Jag liar blott velat göra dessa få erinringar, på det man icke må tro, att ej de siffror, som här blifvit anförda, tåla vid en ganska betydlig reduktiou, hvarigenom man också utan tvifvel skall komma till ett helt annat resullat, än det, som här blifvit frninstiildt. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Vare det långt ifrån mig att vilja ingå i en sifferstrid, som blifvit förd på ett så lysande sätt å ömse sidor, och deri huset lernnat tecken af sitt bi fall ej mindre åt den ena än åt den andra sidan. Men, Mine Hrr! det finnes något, som ligger utom sjelfva den blixtrande striden, och det är hvad som gömmes »i botten på koppen» af denna fråga. Den kan i sin enklaste gestalt reduceras derhän, huruvida det Svenska jordbruket verkligen befinner sig i en så lysande ställning, att man på grund deraf kan inlåta sig i de mest vidtutseende låneoperationer. — Vid ett ungefär likartadt tillfälle under förra Riksdagen, hade jag anledning att lyckönska Hr FinansMinistern till det bifall, han rönte för sin lysande målning öfver landets ställning; mendet dröjde ej många månader, innan den olyckliga och obehagliga krisen inträffade, hvilken föranledde den extrema och åtminstone i vårt land högst ovanliga ålgärden, att K. M. föreslog R. St:r och dessa beslutade att uptaga ett särskildt lån af så högst betydligt belopp som 12 mill., för att understödja både industri och åkerbruk och snart sagdt allt hvad rörelse heter i landet.
— • Hon knyckte på hufvudet och gick, medan den gråhårige herrn i sin bekväma skrifstol utan hast bröt brefvet och fäste den skarpa bakom glasögonen förskansade blicken på de ojämna raderna: » Dåliga ögon, darrande hand, » läste han mumlande, » min yngste gosse K n u t. har alltid varit sin mors glädje » — hvad är det för sentimentalt snack! — Han fortsatte • åter med halfhög röst i af brutna satser: » Vågar vända mig till herr professorn som Utom dessa reformer har ecklesiastikministern Gilljam i årets statsverksproposition framställt ett annat kusin och gammal vän till min aflidne käre förslag, som för kvinnans uppfostran har en ej ringa man. hjälpa gossen på väg. tog den betydelse. Han begär nämligen ett anslag af 5,000 hvita mössan senaste v å r. har en brinnankronor för att vid högre lärarinneseminariet införa de håg för studier. » undervisning i huslig ekonomi, d. v. s. matlagningskonst. Uppslaget till denna nya åtgärd har kommit » Jaha, » professorn knep ihop de gråblå från professorskan Anna Retzius, hvilken såsom gåfögonen, och öfver h a n s tunna läppar gled ett va erbjudit seminariet en i gång varande matlagningsskola med inventarier. Seminariet har vissersarkastiskt leende, » man ser nog, hvart det ligen icke utan vederbörligt tillstånd kunnat mottalutar, » brummade han; » gumman syftar förga detsamma, men planen med gåfvan har tydligen stås därhän, att jag skall stå till tjänst och rönt erkännande öfver allt. Direktionen har begärt taga mig på halsen en gröngöling till pojke, det anslag, som är erforderligt för att upprätthålla undervisningen i matlagningsskolan. Ecklesiastiksom kommer hit med en tuppkycklings orubbministern har också förordat detta anslag, ehuru han liga öfvertygelse om att vara ett lärdomsljus anser, att åtminstone att börja med skolan bör af yppersta slag. Nej tack vackert, j a g vill blifva i enskild ägo, men få af seminariet under visingenting hafva att skaffa med den förhoppsa vilkor begagnas. ningsfulla ungdomen — ingenting alls.
Den vackrare och uphöjdare ande som nu merändels är ledare för dess handlingar skulle då snart sjunka tillsamman för sjelfbibehållelsens rent djuriska kraft och Adeln segare än någonsin, fastän nedsatt lill sitt anseende, skulle hårdnackadt stå qvar, envist försvarande sin plats, éj godvilligt lemnande rum äfven för de mest principenliga och nyttiga förändringar som tiden kunde bära i sitt sköte. Såsom Adeln nu är, alltid upblandad med unga, ädla och friska viljor, är den i stånd att, när tiden så fordrar, erbjuda stora och ansträngande krafter och, när det en gång gäller, betydande upoffringar. Sjelfskrifvenheten, detta palladium, som ännu håller Adeln uppe och hvilken, genom sina obetalte arbeten, genom äran och tillfredsställelsen skänker den sin egentliga makt, äfven denna, det sista qvarvarande arfvet från hugstore förfäder, skulle, jag är viss derpå, blifva den sista värdiga upoffringen för fosterlandets väl, när det så verkligen, behöfves, om Ståndet får qvarstå oförändrat på det sätt den nu i representationen deltar. Skulle det åter blifva ombildadt som nu föreslaget är, när kan man då vänta någon förändring i friare anda, grundadt på mera fria samhälls-institutioner och något nytt, enligt denna tidens fordringar och behof? Går jag åter in på grundlagsenligheten af denna fråga så vill jag framställa den till hvar och en så här: och ber dem då besvara om den rätt, som hvar och en eger inom R. o. Ad. som representerar en ätt, tillkommit blott genom en löslig händelsernas gång eller om den är grundad på en historisk sanning, på en rättvisa, lika säker som någon annan inom samhället? Utan tvifvel Mine Hrr! Skolén J med mig medgifva att denna rätt är gifven. Om representations-rätten då obestridligen blifvit förlänad af Staten under tidernas gång för stora medborgerliga förtjenster, hafva vi då, så få till antalet emot den stora massa, hvilken gemensamt med oss besitta denna vackra förmån och ej vid denna Riksdag äro i tillfälle att försvara densamma, rättighet att utan dessas hörande skänka bort hvad dessa tillhöra?
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets utlåtande N:o 4, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, rörande medels anvisande till topografiska korpsens arbeten, samt till fortsättning af de pågående fästnings-byggnaderne under nästkommande år. S. D, Föredrogs ånyo och bifölls Stats-utskottets utlåtande N:o 5, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga skrifvelse, rörande anslag för nya dock - Prot.-utdrag den 23 December IS 47. 89 dock-byggiiatlens i Carlskrona fullbordan, samt förändring af flintlås-gevär till gevär med slagkruts-antändning. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-utskottets memorial, N:o 5, i anledning af erhållen anmodan om införande i riksdags-beslutet af Kongl Ma j:ts nådiga skrifvelse, angående åtskilliga föreslagne lagförändringar; men detta memorial ansågs ej till någon åtgärd föranleda. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottels nedannämnda memorialer: N:o 6, angående ersättandet af de tillökade riksdags-kostnaderne för herr Landtmarskalken och herrar talmän. Bifölls. N:o 7, angående riksdags-kostnadernes bestridande. Bifölls. och N:o 8, angående förskott å aflöning för den hos Riks-slånden och Utskotten anställde betjening. Bifölls. S. D. Förekommo följande denna dag väckta motioner: l:o af herr Collen, derom att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t framställa anhållan om det iaktaggande, att hädanefter ingenting af civilstatens pensions-inrättnings tillgångar eller inkomster, af hvad beskaffenhet de vara må, till civil-statens enskilda enkeoch pupill-fond disponeras, samt att, intilldess rättelse häruti vunnits, det för nämnde pensionsinrättning hitintills utgående årliga anslag må nedsättas med ett belopp, som motsvarar, hvad till enskilda fonden årligen utgått, eller ock alldeles indragas. (N:o 118); Remitterades till Stats-utskottet.
Furst Potemkin, kejsarinnan Katarina II:s af Ryssland gunstling, kunde t. ex. till frukost spisa en gås och en skinka, Ludvig X I V åt vid middagstaffeln regelbundet sina 1 2 rätter mat och Ludvig X V I bevarade ännu i sin fångenskap en förmåga att äta, som kom drottningen, Marie Antoinette, att blygas för honom. Naturen fordrar i allmänhet icke så mycket, och om också fråssare och finsmakare länge nog ostraffadt följa sina böjelser, träffar dem ofta slutligen straffet, just där det kännes som smärtsammast, i det att de förlora matlusten och angripas af magåkommor; i bästa fallet nedsjunker mången storätare till en blott matsmältningsmaskin, och det är en gammal erfarenhet, att intellektuelt arbete icke går bra, om man icke håller måttlig diet. Allvarliga och trägna arbetare på hvilket område som helst bli sällan feta, och att tänka djupt och vara fet passa icke ihop. Då Newton skref sina berömda studier öfver gravitationen och ljuset, berättas hans dagliga föda hafva bestått af endast några skorpor och ett par glas vin. Kejsar Josef I I brydde sig föga om bordet, liksom Ciesar och Napoleon I, våra svenska regenter Carl X I och Carl X I I samt den utmärkte Ganganelli, sedermera påfve under namn af Clemens X I V, och många flere exempel kunde anföras. Dess större tjusningskraft egde däremot taffeln för Fredrik I I af Preussen, som blifvit uppfostrad vid ölsupa och ifrigt rekommenderade denna förträffliga anrättning, men noga aktade sig, att själf mera smaka den. (Forts.) Nytillträdande abonnenter kunna mot insändande af 40 öre i frimärken erhålla I d u n s j u l n u m m e r ningens redaktör och med porträtt af tidnitton af de mest framstå- ende kvinliga och manliga medarbetarne. innehåller dessutom 20 Numret sidor intressant och omväxlande text samt torde i detta afseende vara den rikhaltigaste jultidning, som någonsin utkommit. T a l a n d e siffror. ar månne förälclrarnes ålder något inflytande T^X^A på barnens lifskraft? Se här, hvad stativs?
Pleni-protokoll, Ridderskapets och Adelns: se Protokoll. Polacksbacken, Uplands Regementes mötesplats, angående föreslagen utvidgning af den: I. 486, 493, R. 493; B. III. 186 — P — Polen, i anledning af väckta motioner rörande medverkan från Sveriges sida till Konungariket Polens återupprättande: B. III. 635, 637; IV. 5, A. 37. Polis-väsendet, i anledning af väckta motioner rörande dess ordnande i småstäderna och på landsbygden: B. I. Pollett, angående af Biddarhus-Direktionen vägradt utlemnande deraf, på grund af en utaf en ättemän af Adliga Attén JU 2,080 von Konow skrifven fullmakt: I. 11. —, angående af Biddarhus-Utskottet vägradt utlemnande deraf, på grund af fullmakt utlärdad af Herr J. A. Ognelood, hvilken enligt Genealogierna vore tredje Ättemän: I. 110, A. 110. —, angående af Biddarhus-Utskottet vägradt utlemnande deraf, på grund af origtigt skrifven fullmakt för Adliga Ätten Palmstruch: Portot för enkel brefvigl, i anledning af väckt motion om nedsättning af detsamma till 10 öre: B. II. 521; lil. 47, A. 47. Porträtt, angående förfärdigande af ett sådant öfver Landtmarskalken vid innevarande riksdag, Grefve Gustaf Lagerbjelke, för att bland den å Biddarhuset befintliga samling af Landt marskalks-porträtter förvaras: VII. 22. Post-bonde, i anledning af väckt motion om särskild ersättning åt honom, då han nödgas på sin skjuts-station albida postens expedierande: B. II. 321, 372, 381, A. 381.
Hvar ken surdeg, jäst eller några andra jäs ningsämnen få dervid användas, utan degen skall jäsa af sig sjelf och så länge, till dess den öfversta skorpan bojar » Och nu vet ni, att jag, trots allt, kan båda delarne! » Ett lätt leende for i det samma som ett skimmer öfver hennes af tårar ännu våta ansigte. När doktorn senare på aftonen följde henne hem öfver den knarrande skarsnön och öfver dem hvälfde sig vinterhimlen med sina millioner klart tindrande stjernor, gingo de tysta vid hvar andras sida. Doktorn, som hade ett skiftande och ombytligt lynne, förargade sig öfver den veka stämning, som Annie förut försatt honom i, och han ångrade sitt visade intresse och deltagande. Var han på väg att förälska sig i henne, frågade nan sig sjelf. Det ville han inte — inte binda sig nu, innan han sett mera af lifvet och qvinnorna, rört sig i vidare kretsar och i annat umgänge. Hvarför skulle just hon vara » den rätta », hvad han än kände för henne! Vid grinden, som ledde till skolans lilla trädgård, stannade de. » God natt, doktor! » Han stod ett ögonblick stilla med hennes hand sluten i sin. Lyktan invid dem belyste hennes ansigte och han läste deri ett uttryck af glad förväntan och, henne sjelf omedvetet, af en varm känsla, som kom hennes ögon att stråla, hennes ansigte att glöda midt i vinterkylan. » God natt, fröken! » Han släpte hennes hand och gick hastigt från henne. Hon stod qvar och såg efter honom — såg ännu sedan han vikit om hörnet. Så gick hon in genom grinden och långsamt den skottade gångstigen fram till trappan. » Jag vill det inte, jag vill det inte », sade hon ångestfullt till sig sjelf. Och nästa dag tog hon åter fatt på sitt arbete med fördubblad ifver. Men hennes sätt blef ojemnare än förut, och hon förvånade ofta barnen med sin otålighet ena minuten och sin efterlåtenhet den andra. (Forts.) Från Iduns läsekrets. Härmedframbäres ett hjertligt tack till » Albert ... » för uppsatsen angående » Husmodern och tjenarinnan ». Hon har deri uttalat en mängd af erfarna husmödrars åsigter.
Indelningshafvarens rätt biefve ej derigenom för nära trädd, emedan det måste för honom vara likgiltigt, antingen han finge till sig lefvererade medlen af Kronofogden eller af Regements-skrifvaren, enär desse stodo i lika redovisningsansvar och skyldighet. Innan Utskottet yttrar sig öfver de af mofionärerne sålunda framställda förslag, anser Utskottet sig böra upplysningsvis anföra. Under loppet af sisllidne år anhöll i underd. Biskopen i Kalmar stift hos Kongl. Maj:t att lösen för den till biskops-stolen anslagna krono-tionde måtte genom kronans uppbördsman få till Statsverket ingå för att sedermera, med afdrag af lämplig uppbördsprovision, från länets ränteri, samtidigt med forsellönen till sökanden utanordnas. Öfver denna underd. framställning anbefalldes Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret att inkomma med underd. utlåtande samt dervid tillika afgifva yttrande och förslag, om och med hvilka närmare bestämmelser uppbörden af räntor och tionde, som vore åt embetsoch tjenstemän, allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser indelta eller såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär anvisade eller vissa släder tillerkända, måtte lämpligen kunna så anordnas, att alla sålunda indelta räntor och tionde spanmål, äfvensom lösen för den sednare, när den icke blifvit till lefverering in natura uppsagd, iuginge till kronan genom dess uppbördsman, och vederbörande räntetagare i ersättning derför af kronan erhölle, jemte forsellönen, motsvarande belopp, vare sig i spanmål eller penningar, efter de i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 18.55, angående sättet för grundräntors och krono-tiondes utgö - Sammansatta Stalssamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsk.
I en och annan köksdörr skymtade ett fruntimmer fram, tittade likgiltigt efter dem och försvann igen in i huset; annars var icke ett lefvande väsen att se; det var som om allt, både menniskor och fä, hölle middagslur. Det tyngde på ögonlocken; det sjöng i öronen; det slaknade och slappnade rundt i kroppen; underkäken drogs långsamt nedåt: – redaktören gäspade tungt och länge. Han grep sig i det; och bröt plötsligt af. Vagnen for just förbi ett långt stengärde utmed en trädgård; och inne bland de kala fruktträden stod en ung flicka och blickade efter den. Redaktörens tankar blefvo efter, medan vagnen for vidare med honom sjelf, – blefvo kvar i den der trädgården. Den unga flickan hade gått in i huset; och han såg sig sjelf stå ensam tillbaka under ett gammalt päronträd och stirra hän mot den långa hvita längan med de gröna fönsterposterna, på dörren, genom hvilken hon försvunnit, och på de små skumma rutorna, bakom hvilka man ingenting kunde skönja utom de hvita tvärgardinerna. Men han såg ju ändock på sätt och vis mera med sitt inre öga; han visste ju precis hur det såg ut derinne, som om han varit son på stället just i denna gård eller en nära slägting, som gått der dagligen ut och in och kände alltsammans ut och in. Och deraf kom det sig, att han, den ensamme mannen der under päronträdet, kände sig så vek och varm om hjertat och så helt försjunken i denna inre syn, att den andre, han som satt der i vagnen, när denna gjorde en tvär vändning från stora landsvägen in på en sidoväg och en annan gård, känd äfven den, tecknade sig der framme inne i dimman, plötsligt strök sig ned öfver ansigtet och blickade ut framför sig med ögon, som fyllas af dag efter att ha varit dunkla af dröm. Der kom med ens lif i skjutspojken, nu när de nalkades målet. Han hifvade ut med armen, slog smäll, gaf kraken en på lårbenet samt ryckte i tömmarne: – han ville med heder fara in på gården.
Särskildt Utskott, angående väckt motion om tillsättande af ett sådant för behandling af frågor rörande bränvinstillverkning och försäljning. I. 5, 9, 26. ( 206 ) Särskilda Utskottets Memorialet’, Betänkande!! oell Utlåtanden. — N:o i. med anmälan att Utskottet sammanträdi och utsett sitt kansli. II. B. 171. A. 240. — N:o 2. angående öfversättning och tryckning af Norska bränvins-lagstiftningen, med några dit hörande handlingar. III. B. 187, 201. A. 211. — N:o 3. öfver väckta motioner om inställande af bränvins-bränningen under April månad della år, och om åtgärder mot ett befaradt kringgående af Kongl. IV. Å. 216, 371. V. 34. A. 35. — N:o 4. med tillkännagivande alt Utskottet gått i författning om tryckningen af den i Norrige gällande lag om brån vins-till verkning och försäljning. V. B. 535. VI. A. 8. — N:o 5. om antagande på obestämd kortare lid af ännu en kanslist. IV. B. 216. A. 371. — N:o 6. i anledning af Särskilda Utskottets Betänkande N:o 3. IV. B. 216, 371. V. 34. A. 35. — N:o 7. i anledning af väckt motion, om belöning för uppfinning af ett instrument, som utvisar mängden och madtalet af tillverkadt bränvin. IV. B. 316, 371. V. 36. — N:o 9. i anledning af motioner om reglerande af bränvins-tillverkningen för höslmånaderne innevarande år. N:o 10. i anledning om väckt motion om inställande af pressjäst-beredning i sammanhang med bränvins-lillverkning, under innevarande år. — N:o 11. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 8, med förslag till Förordning angående vilkoren för bränvinslillverkning.
Nuj:t8 di^uyition för en ti(l al Z/e är: a) /o> oe/r «/Za/)/vnZ/r^a/' a/ Z/v/Z/Ze/' oe/r t/// ös/'er/an^6 t// odZZnA^/d>eZ«A,- under ia»!ta^:uu!e af livad angående f>i3r:iA6U8 loeviljande 8a8om län eller amda» utan äterl>6taIninA88li)ddi»Ilet l>lifvit l)68tämclt, i af8eenile ä det i enalaanda ändamål viel 8i8ta kilo-da^en rinvisaöe anslag, en Zuli» 8umma af 50,000 1lilr8daler, eller till8amman8
Värd på offentliga näringsställen, som genom hvarjehanda bevekelsegrunder vållar gästers rusiga tillstånd, elier icke, sedan detta synbarligen inträffat, ända - Dea 17 Februarii f. ra. >95 mulsculigt vårdar den berusade, hvilken derigenom skadar sig sjelf eller andra, skall derför böta 5o R:dr B:eo och förklaras förlustig ali vidare näringsrättighet; hvarjemte en sådan värd, vid enahanda ansvar och förlust af betalning för utborgade varan, förbjudes all utborgning af starka drycker, åt hvem det vara må. §. 5. För andra brott, som begås under fylleri, straffas förbrytaren jemväl efter hvarje brotts beskaffenhet och allmänna lagens föreskrift i hvarje fall; dock, enär högsta kroppsplikt för sådant brott ådömes, försvinna särskilda böter oell kyrkoplikter för fylleriet. §. 6. Öfverlastad person, som åstadkommer oljud och buller på öppen gata, torg, väg eller vid allmänna näringsställen och icke i godo kan förmås att afstå från störande af andras fred och säkerhet, skall ovilkorligen på tjenligt sätt i häkte inmanas, att der förblifva, till dess rusigheten försvinner, då han må på fri fot ställas, så vida han är känd och vederhäftig att gälda böterna för fylleriet; men i annat fall får,han i allmänt häkte sättas, intilldess vederbörande domare sig om honom utlåtit. 5- 7. Hvar, som uppenbarligen dör af fylleri, bans kropp skall af mästerman på allmän galgeplats begrafvas. §. 8. Böter, som efter 5 Gap. af denna lag ådömas, tillfalla alltid odelade åt den, som förbrytelsen vid domstolen lagligen utför och bestyrker, och må derföre hvem som helst slika förbrytelser åtala. §. 9. I saknad af tillgång till böterna, skola de förvandlas i fängelse vid vatten och bröd, så att emot t. o. m. 20