Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 76, i anledning af väckt motion om ali jords lika beskattning. VI. — N:o 77, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 15. VI. B. 28. A. 115. E. 560. — N:o 78, i fråga om anställande af undersökning af skollokalernas beskaffenhet och om åtgärders vidtagande till deras förbättring. VI. B. 28, 1 16, 117, 356. A. 365 •— N:o 79, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 37, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände. VI. ( 12 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — Nro 80, i fråga om förändradt aflöningssätt för Presterskapet, förbättrande af Komministrars och extra ordinarie Prestmäns lönevilkor och om befrielse för Presterskapet från bestyret med upbörden af dess inkomster, m. m. VI. B. 475. VII. 160, 467. A. 470. VIII. U. 225. A. 412. — N:'o 81, i anledning af väckt motion om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsningsskyldighet. VI. B. 475. VII. 160, 470. A. 473. — IN:o 82, i anledning af återremiss af Irsta momentet af Utskottets Betänkande Nro 71. VI. B. 475. VII. A. 160. — Nro 83, i anledning af återremiss utaf Irsta momentet af Ut skottets Betänkande Nro 73. VI. B. 475. VII. A. 160. — Nro 84, i anledning af väckta motioner om förändradt användande af de utaf lediga Prestlägenheter utgående inkomster, som hittills tillfallit vissa under Dom-Kapitlens vård ställda kassor.
Då, enligt 3 Art. 33 §., dislillerings-pannor af högst sex kannors rymd få af de lill bränvins-bränning berättigade obehindradt brukas ifrån den l:sta Januari till påföljande April månads slut, samt vidare från den l:sta November till årets slut, må icke, om äfven bränvins-biänningeu inställes, distillering under den eljest lofgifna liden med sådane pannor anses oloflig, eller leda till ansvar; äfvensom distillering må obehindradt utöfvas i de fall, då serskildt Nådigt tillstånd dertill, enligt 1 §., erhålles. 83o Expcditions-Utskotlets Förslag lill und. I händelse bran vins-bränning, då densamma, enligt denna Författning, icke är tillåten, verkslälles af någon, ehvad han derLill eljest vore berättigad eller icke, bote han fyra gånger beloppet af den afgift, som för den dervid nyttjade bränvins-brännings-redskap, om den lofligen varit brukad, skolat erläggas, efter samma beräknings-grund, som i näst föregående §. säges, likväl så, att böterne ej må understiga 33 R:dr 16 sk. Banco. Den, sorn belrädes att tillverka bränvin under den tid, då bränvinsbränningen, för något serskildt fall. blifvit af Kongl. Maj.t i Nåder inställd, skall böta fem gånger beloppet af afgiften, enligt ofvan stadgade beräkningsgrund; dock att böterne icke må understiga 50 R:dr Banco. Nyttjar någon till bränvins-bränning, då den inställd är, redskap af större ryund, än den högst tillåtna, straffes han serskildt derföre, som i 35 §. säges. Belrädes någon att utöfva bränvins-bränning med ostämplad redskap, skall han derföre, utom det ansvar, hvartill han, enligt denna och näst föregående §., i öfrigt kan hafva gjort sig skyldig, vara förfallen att böta 20 Riksdaler.
Under denna tid, såsom under hela resan, hade jag tillfälle att förarga mig öfver de Franska matroserna, som dussintals, största delen med cigarren i munnen, stodo och halade på en ända, hvartill 4 à 5 af dina matroser varit tillräckliga. Öfverhufvud kan jag ej säga att det sjöväsende, jag här såg, behagade mig alls och skillnaden var oändlig mot hvad jag blifvit van att se ombord hos dig. Den 8 middagstiden passerade vi Dardanellerna och kastade ankar den 9 om morgonen i Smyrnas hamn. Här blefvo vi liggande hela denna dag och jag begagnade tiden till att fara upp och bese staden, som föreföll mig särdeles vacker och snygg. Jag var äfven uppe här hos Ryske generalconsuln Ivanoff, och han emottog mig med särdeles artighet och välvilja, såsom äfven isynnerhet hans sekreterare, som var literat och ville passera för sådan ännu mera än han verkligen var det. Följande morgonen d. 10 gingo vi derifrån och landade följande dagen i Syra, hvars nya, hvitt glänsande stad behagade mig utomordentligt. Här flyttades vi öfver på ett annat af de 5 ångfartyg, som här sammanträffade. Det hette Scamandre och förde oss hit till Alexandria, i hvars farliga och klippfulla hamn vi kastade ankar den 14 dennes. Hela resan var på det hela taget oändligen tråkig. Till Smyrna följde dock med oss ett sällskap af 3 Turkar, som voro de enda trefliga i mitt tycke bland de kanske 40 passagerarne. Det var en officer med 2 underofficerare, som mig tycktes. De hade mat och dryck med sig, hade däcksplats, åto och drucko och rökte oupphörligen, så att jag tyckte de första aftonen redan hade ett litet rus alla tre. Jag kom i samtal med dem och hade ganska roligt åt dem. Ifrån Smyrna kom en ny passagerare, en gammal Arabisk gubbe från Kairo med ärevördigt grått skägg. Han var mig högst välkommen och i hans sällskap fann jag mig väl. Från Syra kom i andra kajutan, der jag hade plats, en Nordamerikanare, som var förskräckligt tungkörd, men dock ej så otreflig när man fick honom litet i gång, och dessutom 2 Italienska unga Bröder, som skulle till Abyssinien för att predika.
Ständer uti underdånig skrifvelse den 26 April 1851 i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder anbefalla Sundliels-Kollegium att afgifva underdånigt förslag lill de tillägg och förändringar i gällande författningar' rörande vaccinationen, sorn funnes behöflige, samt att i öfrigt angifva de åtgärder, hvilka, enligt vunnen erfarenhet, så inom som utom riket, ansåges ändamålsenliga till vaccinationens befrämjande, Sundhets-Kollegium, i följd af härå erhållen remiss, den 15 April sistlidet år till Kongl. Maj:t öfverlemnat ett underdånigt förslag till förnyadt reglemente för Skyddskoppympningen i riket och i sammanhang dermed hemställt, att, utöfver disponible tillgångar, bestående af årligt statsanslag, 1,200 R:dr, samt räntan å den under bemälde Kollegii förvaltning ställda, till belopp af 2,500 R:dr uppgående s. k. Vaccinations-fonden, utgörande 125 R:dr, eller tillsammans 1,525 R:dr, en summa af 1,825 R:dr årligen måtte få för vaccinationens befrämjande ytterligare användas; varande derefter ett förnyadt nådigt reglemente för Skyddskoppympningen af Kongl. Maj:t meddeladt. Enligt Sundhets-Kollegii underdåniga utlåtande i ämnet, deraf Utskottet haft del, vöre nyssnämnde tillgångar och anslags-tillökning, tillhopa 5,150 R:dr, afsedde att på följande sätt användas, nemligen: till den person, som hade tillsyn öfver Kollegii Yaccinations-kontor, 100 R:dr, till en Amanuens derstädes 150 R:dr, till 4 Vaccindepot-Föreståndare i Stockholm 150 R:dr hvardera, til! enahanda tjenstemän i Götheborg 166 R:dr 52 sk., i Norrköping, Malmö och Gefle 155 R:dr 16 sk., samt i Carlskrona, Wisby, Hernösand och Luleå 100
J a g var j u dotter till en man, som hade det vitsordet o m sig att vara viljekraftig o c h nitälskande för allt godt samt att kunna skaka vers ur rockärmen, när det så föll h o n o m in; o c h därtill syster till en då nyligen framträdande skald o c h författare. Hvarför stod han då ej nu i pröfningarna vid min sida som en stödjande vän, betänkande, att tiden var ansvarsfull, o c h behjärtande påståendet, att den som icke går framåt, han går tillbaka, samt att i viss mening j u kan sägas: Å t världen ingen gåfva är för god, ett bläck det gifves blott, vårt hjärtas blod. Framför allt kunde han j u underlåtit att för yttre omständigheters skull, genom en för långt drifven hänsyn till de hinder, som rest sig på hans lefnadsbana, år efter år uppskjuta att äfven inför världen besegla vårt förbund, så mycket mer som det aldrig satts i fråga, att ej här förefanns allt, s o m har karaktären af att vara för äktenskapet konstituerande, o c h hvarigenom jag j u blifvit iklädd andra dyra plikter. D e t är min öfvcrtygelse, att detta skulle ha fyllt vårt lif med så många behag, att stötestenarna därunder lätt kunnat aflägsnas o c h han själf kanhända en vacker dag ställt dörren på glänt för — de sköna tvillingsystrarna dikt o c h verklighet, så att de kunnat erhålla ljus från höjden. I alla andra afseenden hade S. frisinnade åsikter, men i den ifrågavarande riktningen intog han, till min sorg, ingen afvikande ställning till det på den tiden rådande åskådningssättet, snarare tvärtom, som ju framgår af det ofvan sagda. Under dessa skiftningar i mitt inre lif erfor jag ett tilltagande behof af själfständig verksamhet, som kunde utveckla de nya krafter jag kände vakna i min själ. Särskildt minnes jag från denna tid, med hvilken ifver jag — själf då ett rof för tusen stridiga känslor, hvilkas natur jag ännu ej fullt förstod — under en sommarvistelse vid Sätra brunn omfattade det därstädes sig erbjudande tillfället att göra godt, att efter förmåga söka bibringa hjälp o c h tröst åt de lidande o c h betryckta.
Sandstedt från Jönköpings län: att, med ändring af stadgandet i 26 kap. 2 och 4 §§ byggninga-balken, egare af säterier, ladugårdar samt afhysta rå- och rörs-hein man måtte åläggas att, lika med ega> e af annan jord, deltaga i byggnad och underhåll af prestgård, tingshus samt häradsfängelse; 3:o af riksdagsfullmäktige!! Lars Magnus Knutsson frän Östergöthlands län, sorn uti tvänne serskilda i ämnet afgifna memorial hemställt, dels att all jord, af hvad natur den vara må, mätte åläggas att efter förfil A. till Ii. St. Irot. 18*7 & 7 Saint. 2 Afd. 16 hatt. 1 8 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 54. medladt hemmantal bygga och underhålla allmänna hus, från hvilken skyldighet befrielse endast borde förunnas sådane hemman, hvilka serskildt fått si g ålagdt något annat besvär, hvars utgörande kunde förhindra dem att till större eller mindre del uti ifrågavarande onus deltaga; dels ock att kyrkoherdarne måtte förpligtas alt, utan församlingarnes biträde, sjelfve bygga och underhålla deras boställen, för hvilket ändamål en underdånig skrifvelse i ämnet, med anmälan om behofvet och lämpligheten af en dylik ändring, borde från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t aflåtas; 4:o af riksdagsfullmäktige!! Johan Johansson från Östergöthlands län: att 2 och 4 §§ kap. byggninga-balken måtte erhålla följande förän drade lydelse, nemligen: den förra: ”Alla, som i socknen bo, skola ulan undantag efter oförmedlade hemmantalet prestgård bygga’’; och den sednare: ■''atla, som i häradet bo, skola, elter förmedladt hemmantal, bygga och underhålla tingshus och häradsfängelse, jemte öfriga för häradets behof nödiga ansedde hus och byggnader;” 5:o af riksdagsfullmäktige!!
Sä länge fräga endast warit om ämnen och saker, hwilka, i anseende till deras beskaffenhet, ej borde wara föremal för Tryckfriheten, har Utskottet trott sig kunna sa wäl bestämma hwad som bör hänföras till förseelser, sorn ock inskränka Domarens ätgärd inom gifna föreskrifter. Men dä Utskottet, hwad sjclfwa framställningssättet beträffar, funnit sig i den mest brydsamma förlägenhet att utstaka gränsen, der detsamma, ifrån att kunna fördragas, öfwcrgär till otillbörlighet, och widare rnängfaldiga gradationcr igenom ända till grof brottslighet, har Utskottet funnit öfwerstiga desi förmåga, att alldeles tillstänga det widsträckta fältet för utöfningcn af menniskans sawal goda som elaka egenskaper: Domarens pröfningsrätt. I en sadan sakens ställning har Utskottet trott sig böra förestå, att den tillkommande Riksens Ständers Tryckfrihets-Committee mätte tilläggas rättighet att, wid förekommande frågor vin ätalade tryckfrihetsmål, ett bestämdt yttrande afgifwa, innan saken af Kongl. Swea Hofrätt till afgörande företages. Utskottet wägar hysa den öfwcrtygelse, att Riksens Ständers ival till Tryckfrihcts-Committeen af Personer, kände för upplysning och ett liberalt tankesätt, att det dctze Personer uppdragnc, sä utmärkt hedrande och wigtiga förtroende, att emellan Riksdagarne äga wärdén öfwer denna Grundlag, att Allmänhetens pä deras grannlaga befattning fästade uppmärksamhet och oundwikliga granskning, att ofelbart allmän görande genom trycket af sädane Domslut, hwilka med Committeens yttrande es instämma; att alla deha omständigheter sammanlagde skola blifwa ett kraftigt wärn för Tryckfrihetens helgd samt ätalade skrifters och anklagades owäldiga bedömande. Rättegängssättet har Utskottet, sä wida sig göra lätit, sökt att inrätta i öfwerensstämmclse med Allmänna Lagens stadgande».
Maj:t hav insett vigten af denna fråga, och genom Dess Nådiga Proposition, som ankom den 20 sisth November, motiverat Sine åsigter, hvarjemte Kongl. KammnrCollegium afgifvit sitt utlåtande, hufvudsakligast af innehåll: ”Att vid Mjölkvarnars skattläggning samma grund blifvit följd, som vid Jordens beskattning i allmänhet, att nemligen i ränta deraf skulle erläggas £.'del af inkomsten, utan afdrag af ulgifterne; — vidare att, genom an tagandet af denna grund, afvikelse veterligen icke ägt rum från någon i äldre tider gällande lindrigare method eller förr vanlig praxis — —-, utan tvärtom vore obestridligt, att, vid de i sednare lider skedde skattläggningar å Tullmjölqvarnar, beräkningen af tullinkomsten skett med den skonsamhetj alt klagomål öfver för hög ränta sällan försports; att deremot de i äldre tider tillkomne Qvarnräntor voro långt mera betungande, serdeles å sådane Qvarnar, som från Krono till Skatte blifvit inlöste; att Qvarnägare, då de ansett räntan för bög, alltid ägt öppet att söka nedsättning, och att det icke eller kunde Qvaruägarne betagas att, då gällande skäl dertill Den 8 December f. m. förekomma, i den åsatte räntan söka oell erhålla förmedling, &c.; hvarjemte KammarCollegium ansett ungefär samma princip böra råda så väl för Qvarnägare, som Sågägare, med afdrag af husbehofssågning och målning. Sågverksskatten har i de norra Provinserne utgått med ys a T%:del, 3 Elfsborgs Län med TxT:del, i de södra Provipserne med blott randel af behållna inkomsten å T%:del; och framställer Kongl. KammarCollegium derjemte ett alternativ till underdånig pröfning, om icke lego-och salu-sågar kunde behandlas såsom närings-» eller fabriks-anläggningar. Kongl.
Till de bon, som ofta gossar i grym och förmäten öfning, af unga krafter, roa sig att röfva eller plundra, buro Edward och Ellna föda. De satte den vid de träds eller häckars fot, der de små luftiga famillerna byggt sina sommar-hyddor. „Modren behöfver nu ej flyga långt, (sade de), och små ungarne få ej vänta och hungra!“ Dit, der modren i gräset bäddat sina ägg, nalkades de varsamt, tysta sådde de grynfödan ut, fruktande mycket att skrämma den rädda fågeln, som ofta småningom blef så van vid de små englarnes besök, att hon endast flög qvittrande upp, satte sig på en närstående buske, och afbidade lungt gungande barnens bortgång, som glada och ej litet tacksamma för dessa bevis af förtroende, smögo sin väg så sagta och lätt, att gräset reste sig i deras fotspår, såsom böjdt endast af zefirer. För att undvika att trampa på myror, som alltid i affairs-resor strömma fram öfver vägarne, eller på källfrön, som hoppade för deras fötter, stadnade barnen, eller gjorde några stegs omväg. Aldrig dödade de sjelfvilligt något djur, ingen fluga, ej en gång en mygga, dessa luftens Parias, som för den bildade delen af menniskoslägtet ingen misskund finna. „Det är så roligt att lefva,“ sade de söta små, rädda att beröfva ett lif den lifvets tjusning, de trodde alla känna som de. En gång såg jag till och med lilla Ellna gifva sina hvita armar och händer, till pris åt dessa rofgiriga blodsugare. Jag ger dem qvällsvard, (sade hon leende), de sågo så magra och hungriga ut.“ – „Det gör icke mycket ondt;“ tillade hon för sin brors skuld, som nu för första gången visade manlighetens något herrsklystna sinne, och förböd systern, att någonsin göra så mer, om hon ej ville att han skulle förstöra hela myggslägtet; hvilket förmodeligen ej syntes honom svårare än för Alexander verldens eröfring. Ellna måste gifva efter. Myggorne blefvo bortjagade, och nu sökte Edward genom kyssar på betten hindra dem att svullna.
Att det pass Konungens Befallningshafvande på Gårdfarihandel utgifver, bör innehålla ej allenast alla de omständigheter, sorn andra Momentet uti Kongl. Commerce-Collegii ofvanåberopad* Kungörelse ernförmäler, »arnt deribland en 3q8 jyen S Juni - en spécifiqué och pä satt ofvan omnamnes styrlct förteckning ä medförande varorna, af skäl, som iiär nedanföre upptagas, men likväl icke den mening angående varornas förtullande i Borås och (Ulricehamn; utan äfven, till vinnande af ali möjlig controll emot oordningar och underslef , på sätt KonglPåbudet den 14 Augusti 1812 innehåller, lemnar noga beskrifning öfver pass* hafvarens ålder, utseende och kännetecken. 4:0 Att under handelsresan, Gårdfarihandlanden bör, vid vite af 16 R:d 32 sk. samt förlust af all vidare reserättighet, låta hos Magistraten uti hvarje Stad han besöker, eller der Fandshöfdinge - Besidence är, å Lands - Cantzliet påteckna sitt Pass, hvilken påteckning utan lösen meddelas. 5:0 Att Gårdfarihandlande ej må pä Credit utlemna någon vara, vid äfventyr att derföre icke äga rätt till betalning. 6:o Att i händelse Gårdfarihandlande!! skulle finnas innehafva mer eller mindre Arsenik eller annat förgift, borde han böta 50 Rid; oir» han sådant åt någon utböde eller inlemnade, 100 E:d; samt, derest skada skedde, dessutom vara underkastad särskildt ansvar efter Pag och utkcmne Författningar; likväl med iakttagande af deri omständighet, att i händelse Gårdfarihandlande 1} 'gjort sig skyldig till dödsstraff eller högsta kroppsplikt, kommo de här olvanföreslagne ser - Den 8 Juni. särskildte böter icke att äga runi.'
Äfven jag önskar dylika inrättningars uppkomst i landet; men jag anser icke rättvist, att allmänheten skall beskattas för att gälda de försök, som nu göras 100 eller åtminstone 5o år för tidigt. Misslyckade industri-företag, som utgått från så patriotiskt uppsåt som dessa, Önskar jag hjelpa och understödja, och jag skall visa, att jag dermed har allvar; men jag vill derföre icke skattlägga alla resande, emedan jag då skulle begå en himmelsskriande orättvisa. Jag ber nu att få gå till detaillerna af Utskrs betänk. De äro icke bättre än principerna. När jag jemnför i, i och 3 morn., finner jag en besynnerlig sammansättning. Committder skola sättas, som äga att bestämma skjutslegan, och att bestämma den efter localen; och när jag efterser, hvem som skall utkora denna committé’, samt af hvilka den skall bestå, finner jag, alt sådant tillhör de skjutsande sjelfva. Men, har väl någonsin hittills det rättsbegrepp, för medlemmar af Svenska lagstiftningen synts antagligt, att deli betalande skall lemnäs i beroende af godtycket hos den, som skall erhålla betalningen? Är detta lagstiftning? Sådant skulle likväl blifva fallet enligt Utskrs förslag; ty har står, att af committerade ”skola uppgöras förslag tili bestämmande af den förhöjda skjutslegan vid hvarje blifvande skjutsstation, ” samt att ”på de orter, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkalla, legan må kunna förhöjas anda till 36 sk. brco för milen.” Nå väl! hvem skall afgöra delta? Jo, committerade, eller just de, som skola erhålla betalningen; och då ett så obestämdt uttryck, som locala svårigheter, nyttjas, ar det icke svårt att inse, det all local skall anses sådan, alt den påkallar förhöjd skjutslega. Somliga vägar äro backiga, andra steniga, de tredje sandiga, de fjerde för nära til! en stad, de femte för långa; med ettord, bestämmandet af skjutslegan är öfverlemnadl. åt deras välbehag, som skola uppbära densamma. Är delta rättvisa?
Gödkändes; Utskottets förnyade utlåtande, i anledning af återremiss utaf 49 punkten, blef af Ståndet afslaget; och fann Ståndet godt för sin del besluta, att räntan för utgifvande diskontlån skulle bestämmas till 4* proc. Hvad Prot.-utdracj den 21 Juni 1848. 457 Hvad Utskollet lieraställt uli 52, 53 och 55 punklerne, fann Ståndet skäligt bifalla, men Utskottets förnyade förslag i 73 punkten, i fråga om kassa-kreditiv-rörelsen, blef i dess helhet af Ståndet afslaget; och antog Ståndet de uti utlåtandet N:o 42, föreslagna reglementariska föi eskrifterne. Angående hvad Utskottet tillstyrkt uti 78 punkten, förklarade Ståndet, med afslag å berörde tillstyrkande, att nuvarande banko-reglemente skulle fortfara att vara gällande. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-utskottets utlåtande N:o 61, öfver de inora Riks-slånden gjorda anmärkningar vid betänkandet N:o 48, med förslag till föreskrifter, angående bankens metalliska kassa m. ra., lann Ståndet någon åtgärd, i anledning af Utskottets yttrande, rörande 1, 2, 4, 6, 9, 12, 14, 15, 16 och 17 samt 3, 5 och 7 punkterne i sistberörde betänkande icke erforderlig. Den af Utskottet föreslagna redaktion af 8 punkten godkändes, äfvensom Utskottets förnyade tillstyrkanden i 11 och 13 punkterne biföllos i så målto, att desamma icke stodo i strid med något af Ståndets förut fattade beslut, uti härofvan omförmälde 73 och 78 punkterne af betänkandet N:o 42, i öfverensstämmelse hvarmed hvad Utskottet ytterligare föreslagit uli utlåtandet N:o 61 borde rättas. S. D. Banko-utskottets memorial N:o 62, i anledning af Rikets
I fråga om förfalskning af handling, som utfärdas af offentlig myndighet i annan Stat eller bruk af sådan veterligen falsk handling, vare lag, som i 4, 5 eller 6 § sägs. § 10 Rifver, flyttar eller vrider man, i bedrägligt uppsåt, rå och rör eller annat gränse-märke, eller märke, som till betecknande af bestämd vattenhöjd satt är; dömes till straff-arbete från och med ett till och med fyra år. Samma lag vare om den, som sådant märke falskeligen sätter. Varder embetseller tjensteman, som betrodd är att rå och rör eller andra sådane märken, som ofvan sagda äro, sätta eller rätta, dervid beträdd med brott emot denna §, varde dömd till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år. § H Eftergör någon guldeller silfver-mynt, som inom eller utom Riket gångbart är; dömes till straff-arbete från och med fyra till och med åtta år. Varder kopparmynt eftergjordt; då skall till straff-arbete från och med ett till och med två år dömas. tiar man ej myntet utgifvit eller begagnat; må tiden för straff-arbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. § Den som i bedräglig afsigt filar eller klipper guldoch silfver-mynt, eller det eljest på något sätt minskar, eller gifver , åt ringare mynt sken af det, som högre är; dömes till straff arbete från och med sex månader till och med tre år. Är ej bruk gjordt af det förfalskade; må tiden för straffy arbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Bih till B. St. Eftergör eller förfalskar den Rikets mynt, som myntning deraf betrodd ar; varde dömd till strafF-arbete från och med sex till och med tio år, eller på lifstid. § u. Eftergör man sedel, som af Rikets Stunders Bank eller annat Rikets allmänna Penninge-verk, af annan Stats bank eller, med tillstånd af ineller utländsk regering, af enskildt Penningeverk utgifven är, för alt såsom penningar allmänneligen gå och gälla; dömes till straff-arbete från och med fyra till och med tio år.