Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 19 November e, w: 3*5 S. D. Vid förnyad föredragning af StåtsUtskottets den 11 dennes under N:o 5p3 afgifne, samt den 12 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte O Betänkande, rörande Pensions anslående åt förre Juslitice-Ombudsmannen Ilerr Friherre L. A. Mannerheim; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med afslag å berörde Utlåtande, åt Friherre Mannerheim anslå en årlig pension af i,5oo R:dr Banco, hvilken borde från och med nästkommande års början af Riksgälds-Contoirets medel utgå. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande, från nedannämnde Utskott in komne, samt den 12 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: Från Statsoch Bevillning»^ Utskotten: Af den 25 sistlidne October: N:o 589. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, rörande en af hvarje mantalsskrifven person årligen intill nästa Riksdag utgående afgift till veneriska smittans hämmande. 3*6 Den 19 November r. m. Af den 1 dennes: R:o Spö. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande örn redogörelsen för de lill veneriska smittans hämmande anslagne medel. Från Statssamt Allmänna Besvärs och Qeconomie-Utskotten:j A*f den 4 dennes:] N:o 5pa. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande dels inrättande af ett allmänt Arbetsoch Corrections-hus, här i Staden, dels anslag åf löner och arfvoden för FångPredikanter och Vakt-betjente.^ Ut Supra. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft Piidderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 19 November 1823. S. D.
Ständer, att medgifva den i underdånighet föreslagne nedsättningen i arrendet för Hemmanen Högsta och Lambarud med 3a tunnor 4y kappar och för Lunda Hemman med 3o tunnor årligen, dock endast till nästa Riksdag, då af sig företeende förhållanden närmare må kunna utredas , huruvida arrendet till de i Arrende-Contracten utfästa belopp kan utkräfvas. Dock varder detta till Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen hemstäldt; och lärer Riksens Ständers Beslut i ämnet hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas. Stockholm den 16 Julii i8a3. Utlåtande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå Öfversten Carl Silfverskjölds underdåniga ansökning, om ersättning för det af honom vid Pommerns afträdande förlorade Accord m. m. Medelst Nådig Remiss af den 20 sistlidne Martii, har Kongl. Maj:t i Nåder till StatsUtskottet öfverlemnat en underdånig ansökning af Herr Öfversten Carl Silfverskjöld, om ersättning för det vid Pommerns afträdande af honom förlorade Accord ra. m., så lydande: "StormägtigsteAller n ådigste Konung! Då jag sistlidne Riksdag, den 5 Junii 1818, till Rikets Höglofl. Ständer ingaf ett vördsamt, här i afskrift, underdånigst bifogadt Memorial Litt. A. rörande en billig önskan och kräfd ersättning för de betydliga förluster, jag, som Svensk medborgare och Fäderneslandets försvarare, oskyldigt lidit af en oförutsedd Politisk förändring af Rikets underlydande Länder, trodde jag mig hos Nationens ädle Representanter finna det ömma och patriotiska deltagande, som tillika grundade sig på en lika så synbar rättvisa, som framfarne tiders både exempel och praxis. Jag erkänner visserligen med liflig 1)2 Siats-Utskottets tacksamhet förra Riksens Ständers välvilja och deltagande för min Belägenhet i det en Expectance-Löu af 5oo R:dr lill mitt lifs uppehälle
Det är sant, att denna vilja måste läggas till grund för sedligheten nr begreppets synpunkt; men omöjligt kan den fullständigt uttrycka det väsendtliga i sedligheten, då denna i sådant fall skulle blifva utan hvarje konkretion och individualitet, hvaraf följer, att sedlighetens princip ej får anses konstituerad blott och bart af begrepp64. Emellertid har Kants fasthållande af förståndet såsom en själfständig spontan förmåga af rena begrepp samt hans lära om allt vetande såsom möjligt endast genom konstruktion af begrepp föranledt Fichte att ur den i det rena själfmedvetandet gifna rena verksamheten söka konstruera den gifna verkligheten för att såmedelst konstruera en vetenskapernas vetenskap, en vetenskapslära. Det är därvid riktigt, att om någon universell och fundamental vetenskap är möjlig, måste den på det af Fichte angifna sättet konstitueras65. Emellertid är den rena verksamheten ett tomt abstractum, hvarför ur det samma endast abstraktioner kunna härledas. Ur intet blifver intet66. — Särskildt är här att erinra därom, att Fichte visat, att idéen om den avtonomiska viljan, som Kant söndrat ut från andra förnuftsidéer för att tillerkänna den samma en särskild objektiv realitet, hör till systemet af de begrepp, som kunna ur den rena verksamheten konstrueras, hvaraf följer, att den likt andra begrepp i samma system är en tom abstraktion utan objektiv realitet, hvarför därmed är bekräftadt, att denna idé icke kan sättas såsom sedlighetens princip67. Hufvudfelet hos Kant och Fichte ligger däri, att de icke insett den nödvändiga samhörigheten mellan den spontana och den receptiva förmågan, hvilken samhörighet är så stor, att de endast bilda olika sidor hos en och samma förmåga. — Seendet såsom ren verksamhet betraktadt kan hvarken komma till själfmedvetande eller till föreställning om objekt, emedan i det samma såsom sådant ingen bestämdhet finnes. Ej häller kunna själfmedvetandet och objektiviteten förklaras ur seendet såsom ett motsättande, ty motsättandet själft förutsätter, emedan seendet är en ren utåtgående verksamhet och därför i sig icke kan vara grund till motsättandet, ett verkligt motvarande. Endast antagandet af ett dylikt verkligt motvarande kan förklara möjligheten af seendets till-sig-kommande och föreställningen af objekt.
St.', i betraktande af Herr Grefve Gyllenborgs många och utmärkta Embetsmannaförtienster samt, uppå öfrige uti den Nådiga Propositionen anförde skäl, ansett sig böra till den i Nåder föreslagna Pensionen lemna bifall, utan afseende på den tid, som ännu återstode för hans laga berättigande att af sådan förmon till ett emot hela lönen svarande belopp komma i åtnjutande; hvilket R. St., ehuru, genom Herr Grefvens och Jus ti tiae-StatsMinisterus den 18 i ofvänberörde månad timade död, frågan om Pension förfallit, härigenom skolat till underdånigt svar å den Nådiga Propositionen meddela. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Etsk. Förslag till und. Skri/o. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Nov. 1829* Preste-Ståhdet d. 2 Borgare-Ståndet d. 4 Bonde-Ståndet d. 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående af åtskilliga Tjenstemän vid LandtStaten i Westerbottens Skäne och Westmanland sökt tillökning i deras lörängsförmoner. S. Ä. K. Medelst Nådig Remiss har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnatt iio E. K. Maj:ts Befallningshafvandes i Westerbottens
Särskilda Utskottets Betänkande, fit.o 5. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande öfver väckta motioner om inställande af Bränvins-bränningen under April månad delta år, och om åtgärder mot ett befaradt kringgående af Kongl. Kungörelsen den 13 Julii 1853. Hos Ilögvörd. Preste-ståndet har Herr Prosten Doktor A. Sandberg väckt förslag, att Rikets Ständer mätte ofördröjligen ingä med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes förbjuda all vidare bränvins-bränning under vintern och våren samt således låta inställa densamma under nästkommande April månad. Motionären stödjer sitt förslag derpå, att Kongl. Maj:ts välmenta afsigt blifvit gäckad och motverkad genom en mångdubblad afverkning under höst-månaderna, dels med de förra redskapen, utvidgade och förstorade, dels med nya, förut ej begagnade bränvins-pannor, såsom exempel hvarpå motionären anförer, att i Kalmar Län ej mindre än 546 tillstånds-resolutioner för redskap, som förut icke blifvit anmäld, blifvit af Landshöfdinge-embetet utfärdade; att mer än tillräckligt husbehofs-bränvin således måste finnas, hvaremot det vore en bekymmersam fråga, huru det komme att gå med husbehofs-brödet fram på våren och sommaren, och att betänkligt vore, om under en månad på våren, då spanmålsprisen redan äro så utomordentligt höga och hungersnöd sannolikt mångenstädes står för dörren, bränvinsbränning på något ställe skulle få ega rum. Den andra motionen, hos Högloll.
Karl Stjärne hade under dessa långa sjukvaktsdagar beständigt haft mötet med brodern i tankarne och det edliga löfte, han därvid gifvit honom. Det låge ju dock ett hopp häri! Kunde han blott, därom var han viss, för en tid förmå brodern att skiljas från den kvinna, han hotade att göre till sin hustru, skulle nog förtrollningen brytas, Axel Stjärne glömma, komma på bättre tankar, allt blifva godt igen! Och om verkligen hon älskade — åh, då skulle hon ej kunna neka; hon skulle ej lida att se honom förlustig ställning, gods, fränder — allt! Han skulle bestorma henne, han skulle tala till hennes hjärta, han skulle i så vägande ord måla det tunga lif, ett äktenskap måste bereda dem båda, att hon måste inse det enda rätta. Och gång efter gång planlade han för sig själf hela sitt tal, vägde hvarje ord, formade och formade åter om bvarje mening. Han tyckte dock aldrig, att han fick det nog öfvertygande, nog genomtänkt. Med många och långa böner hade Sonja ändtligen förmått fadern att den sista aftonen för ett par timmar lemna hennes bädd för att taga sig en uppfriskande promenad i det strålande glada sommarvädret. Han hade först gått ned i societetsparken, där de ståtliga franska alléerna hvimlade af promenerande och konverserande skaror: uppvaktande, redingotklädda herrar, unga damer i ljusa sommartoaletter och lekande barn, som likt yra fågelflockar spriddes och samlades i kapplopp öfver de sammetsmjuka gräsmattorna efter rullande bollar och band. Rundt om honom brusade det glada lifvet; otaliga skiftande tungomål nådde i hvar sekund hans öra som det oafbrutna surret från ett jättelikt fluster. Men detta oroliga lif behagade honom ej i dag, alla dessa främmande, likgiltiga ansikten plågade honom. Utanför staden, en fjärdingsväg vid pass utom södra tullen, låg vid en uttorkad ravin med yppig vegation ett litet anspråkslöst utvärdshus, som bar det klingande namnet Kaiserschloss; det var en förtjusande, fast litet enslig promenad dit ut, och han hade vid föregående besök å orten alltid plägat göra en visit därute. Han styrde nu ock sina steg ditåt.
Majits disposition, användas till arfvoden åt Bibliothekarier vid de högre elementar-läroverken, med vilkor att boksamlingarne vissa timmar i veckan hållas för allmänheten tillgängliga; — och tillstyrker Utskottet, att denna Kongl. Majits framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. 44:o. Sedan Rikets Ständer vid sistlidna riksdag funnit, att bland de femklassiga skolorna borde uppföras Clara, Jakobs, Maria och Catharina skolor i 56 Stats-TJtshottets Utlåtande N:o 123, hufvudstaden samt beslutat att en lärare-stat af en Rektor och 5 Kolleger skulle för dem antagas, bar — enligt hvad 10:de punkten af Stads-Råds-protokollet innehåller — erfarenheten visat att, till följd af lärjungarnes ökade antal, som uppgått vid Clara skola till 211, vid Jakobs till 134, vid Maria till 197 och vid Catharina till 192, undervisningen vid dessa skolor icke kunnat af de ordinarie lärarne bestridas, helst vissa klasser måst af nämnda orsak delas i tvänne, hvadan biträde af extra Lärare fortfarande visat sig vara af behofvet påkalladt; — och har af sådan anledning Kong). Majk föreslagit Rikets Ständer, att för ytterligare 2 Kolleger vid Clara, 2 vid Maria, 1 vid Jakobs och 2 vid Catharina elementarläroverk löner måtte å stat uppföras med 1,000 R:dr för hvardera eller tillsammans 7,000 R:dr. Med afseende å de uti den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, synes det vara nödigt, att Lärarnes antal vid berörda skolor tillökas på sätt Kongl Majk föreslagit, och hemställer derföre Utskottet, a) att den härtill behöfliga anslagstillökning, 7,000 R:dr, må beviljas.
495 slogos, och dels dea föreslagna lydelsen i sistnämnda mom-s 2 punkt, hvilken punkt Ridderskapet och Adeln fann höra blifva så lydande: ”köpe-, bytesoch gåfvobref om skepp, fartyg och båtar af öfver 10 lästers drägt, äfvensom köpeafhandlingar om andra lösören, hvilka i säljarens vård qvarstanna, höra jemväl, för att vara gällande, förses med slämpladl papper etc.”; 7:o, bifölls den af Utskottet föreslagna förändrade lydelse af 1 punkten 8 § i nu gällande Författning; 8:o, i fråga om 9 § i nu gällande Författning, bifölls Utskottets yttrande i afseende på Grefve von Schwerins motion om erläggande af Un sk. Banco lodet såsom porloafgift för tidningar och periodiska skrifter, hvilka genom postverkets försorg afgå; och lades Utskottets hemställan, rörande den af Herr Roos föreslagna stämpelafgift, lill haudlingarne, men fann Ridderskapet och Adeln lör godt bifalla såväl det, beträ (Ta tule storleken af tryckpapappersark gjorda förslag alt med elt halft ark må förslås eLt papper, hvars yta innehåller 11 qvadrat decimalfot eller 150 qvadratdecimaitum, dock med uteslutande af ordet ”decimal”, der del blifvit inlördl ordet ”fot”, som ock Utskottets hemställan, i afseende på beloppet af stämpelafgiften för tidningar, samt deremot afslå Utskottets tillstyrkande alt i Författningen må införas bestämdt .stadgande, att tidning, emot erläggande af nämnde stämpelafgift, åtnjuter portofrihet, hvarjemte det at Ltskotlet afgitna förslag lill förändrad lydelse af denna § bifölls, med följande rättelser: att i 1 mom. skulle uteslutas såväl ordet ”decimal”, der det förekommer emellan orden ”qvadrat” och ”löt”, sorn ock meningen:
Vägoch vattenbyggnads-styrelsen att, efter hållen noggrann undersökning, med möjligaste skyndsamhet afgifva yttrande och förslag rörande lämpligaste sättet för omförmälda broars ombyggnad och kostnaden dervid; så förklarade Kongl. Majit nu i nåder, det Kongl. Majit vore betänkt att, sedan nyssberörda yttrande och förslag till Kongl. Majit inkommit, i nåder besluta angående den framställning, som, i anledning af merberörda broars bristfälliga och förfallna skick, borde till Rikets nu sammanträdande Ständer allåtas. 5:o. Den, sedan längre tid tillbaka väckta och, medelst af Öfver-Intendents-embetet den 30 Juni nästlidet år afgifvet utlåtande och förslag, sednast behandlade frågan om uppförande af en större byggnad vid Carl XIIIis torg å den plats, som skiljer detta torg ifrån Operahuset; hvilken fråga under den 9 sistlidne Februari blifvit in för Kongl. Majit i underdånighet anmäld, men då till framdeles nådig pröfning uppskjutits i hvad som rörde ej mindre byggnadens beskaffenhet, än utvägarna att för förslagets verkställighet bereda tillgång. Kongl.
PresteStåndet bifallit Utskottets uti d. 27 sisth Junii afgifvet Utlåtande gjorde tillstyrkande, att, med afseende på Herr RiksRådet Grefve Uiljencrantz’s förtjenster mot fäderneslandet, dottren skulle erhålla en pension på allmänna Jndragnings-Staten af 250 Rd. årligen ifrån nästa års början och så länge hon deraf kan finnas i behof; men hvaremot Vällofh BorgareStåndet och He» derv. Bonde-Ståndet, med förkastande af Utskottets hemställan, beslutit att ingen pension må henne af Statsmedlen tilldelas. Då sålunda 2:ne Stånd stadnat mot 2:ne härutinnan, och frågan, såsom rörande dispositionen af Statsmedlen samt ingående i den allmänna regleringen deroip, likmätigt 69 §■ i Regeringsformen, alltså bör vid detta förhållande'öfverlemnas till afgörande utaf Förstärkta StaSs-Utskottef, medelst omröstning, så framt ej något RiksStånd frånträder dess beslut och förenar sig med 2:ne af de andre; så har StatsUtskottet skolat sådant vördsamligen anhaäla, och får tillika föreslå följande Voteringsproposition: - Stats-Utskottets Betänkanden. 343 j Den sorn bifaller, att, såsom Stats-Ufskottet i ■Xlii ätande den 2,7 sisth Junii föreslagit, framlidne BiksBådet Grefve .Liljencrantz^ dotter, Friherrinnan Maria Charlotta Tornerhjelm må, i anseende till fadrens förtjenster mot fäderneslandet, erhålla en pension på allmänna Indragnii g^Staten af 250 Bd. årligen, ifrån nasta års början och så Ilinge hon deraf ian finnas i behof, voterar Ja, den det ej vill, Nej, Vinner Nej, så kommer någon pension i allmänna IndragningsStaten för Friherrinnan Tornerhjelm icke att anslås. Stockholm den ?3 Augusti 1823. Rikets Högloft.
Mot fylleriet, samt om ej Riksens Ständer hade förgätit, att, enligt Grund-Lagens esprit, ak Kongl. Mast i underdånighet uppdraga en sadan tillfhn och magt i detta till sin natur blott Ekonomiska-, men genom den wid rättigheten fästade afgift blitwa Bewillnings-mal, genom hwilken Kongl. Mast wid inträffande misswäptar och hämmad coMtttunieation, kunnat för hela Riket eller dess särffillda Landffaper förekomma wadan af bristande sadestillgångar. Utffottet set derföre intet skäl att genom en nu inffränkande Författning ater införa en småaktig och förhatelig kontroll, förorsaka förluster at dem, som trodde pa waracttigbeten af de grundsatser, som > 8t2 arS Stander etablerat, och hos Swensta Folket wäcka misstroende till den anda, som leder dess Representanter. Utskottet förestår följande modificationer k isis öls Vränwinsförfattning: 1:0 Konungen ager rättighet, attwid infallande miswäxtar, krig eller hämmad communtcation förbjuda Bränwinsbränning för kortare eller längre tid, elwer hela Riket eller i wisia Landfkaper, sa wäl för all Bränwinstillwärkning, sem för hwarje pannerymd, som öfwerstigcr det här nedanföre utstakade maximum L 92 kannor för Husbehofsbränning. Utskottet anser desiutom, att, till minnande af säker upplysning huruwida wcrkelig misiwäxt bör föranleda till Bränwinsbränningens antingen inskränkande eller förbjudande, Riksens Högloft.
Hvad serskildt vidkommer Erik Norbergs förslag, att, för utredande af de skiljaktigheter emellan äldre och nyare jordeböcker, som i afseende å skattebidragens utgörande kunna förefinnas, en allmän skattejemnkningsComite må varda förordnad; så har Utskottet icke kunnat förbise, att ett dylikt arbete, om det med nödig fullständighet skulle utföras, blefve afen utomordentlig vidlyftighet och säkerligen skulle i många år sysselsätta ett större antal personer, hvarigenom betydliga kostnader för statsverket upp. komme, samt alt, då resultatet af en dylik Comites arbeten naturligtvis borde blifva, att alla de föiändringar, som genom misstag tilläfventyrs irismygt sig, antingen till kronans eiler de skattskyldiges skada, skulle bringas till rättelse, dylika undersökningar säkerligen komme att medföra mycken oro ibland Rikets jordegare och, då beslutande-rätt, i fråga om nödige funna rättelser, icke kunde Comiten tilläggas, åtminstone ej utan veder börandes hörande, ett betydligt antal tvistemål deraf föranledas. Af dessa skäl, samt då det är hvarje jordegare obetaget och jemväl rättast synes böra på honom sjelf ankomma, att, derest han förmenar de skattebidrag, hvilka dess hemman påföras, icke instämma med hvad, enligt skattläggning, •rättligen bör utgöras, deruti i laga ordning söka rättelse, som då, om fog dertill finnes, icke lärer uteblifva, anser Utskottet sig icke kunna berörde förslag understödja. I afseende å hvad Norbergs motion i öfrigt innehåller, angående alla hemmans! äntors lösande efter markegång, åberopar Utskottet det yttrande, som här efteråt kommer att, på grund af andra motioner i samma, syftning, meddelas.
I afseende på beskaffenheten af de brott, hvilka betaga krigsman rättigheten att vidare vid Regemente eller Trupp qvarblifva, finnes stadgadt, genom 71 §. izj Capitlet af Krigs-artik larne den 3i Mars 1798: att ärelös dömd, och deri, som lidit straff för andra resan begången stöld, eller annan tjufnad, derå fästningsarbete följa bör, skall blifva utur Rullan utstruken och från Regementet bortkörd; genom r mom. i i55 af i4 Capitlet 1 delen af Tjenstgörings-Reglementet för Armeen af den 1 Mars 1819: att, då någon krigsman blifvit dömd att med spö afstraffas, och domen vunnit laga kraft, skall den brottslige ur Rullorne utstrykas och uniformen honom fråntagas, samt genom 9 § i Generalmönstringsinstructionen den 16 November 1819: att om någon af manskapet skulle vara föregångne varningsgrader och flere extra jadiciella bestraffningar icke står att rälta eller återföra, boren sådan vanartig af Mönsterherren casseras, samt de skäl intagas i Mönsterrullan, som föranledt cassationen; dervid det dock må bero af General-mönsterherrens pröfning och godtfinnande, om en, efter omständ igheterne lämplig förbätlringstid, som icke får öfverstiga eli år, må utsättas för den, som för oordentlighet och lastbart uppförande till cassation anmäles; men att manskap, som begått tjufnad eller brott af den beskaffenhet, att de vanhedra en soldat, bör af Regementschefen, samfäldt med Konungens Befallningshafvande i Ijänet, casseras, samt cassationen och skälen dertill sedermera vid General-mönstringen uti mönster-rullan upptagas. Af nu anförde sladganden svnes, att fordringarne på sedlighet och god frejd hos manskapet vid Armeen blifvit allt mer stegrade; och ehuru
”Du förskräcker mig, gosse – dina anletsdrag äro såsom om du tagit en ful mask för ansigtet, och du gör mig lika mycken häpnad som sorg, då du säger att du ännu drömmer om det, som längesedan bort vara slut.” ”Drömmen lyder hvarken Guds eller menniskolag.” ”Icke den, som kommer i sömnen”, svarade herr Tönne, ”men den, som smyger sig öfver oss, då vi äro vakna, måste lyda ... Din kärlek var ingen äkta kärlek, när den så smeker sina egna önskningar. Hade de gått i fullbordan, skulle det ju ha skett på Juannas bekostnad.” ”Jag vet icke hvad jag pratar – förlåt mig, farbror ...” Hastigt tog han hatten, bugade sig utan att se upp och försvann genom grinden, icke åt strandsidan, utan åt skogsparken. Då han aflägsnade sig, såg den gudfruktige herr Tönne uppåt himlen, der han sökte någon, hvars böner kunde nå till att vinna både Juannas lycka och den stackars Engelberts sinnesfrid. Sedan tog han fram ur en liten korg bredvid sig en hand korn, som han utströdde för sparfvarne, hvilka snart slogo sig ned i små flockar omkring honom. Under tiden hade den unga fästmön så mycket återhemtat sig från afskedets smärta, att hon kunde tänka på hur sjelfviskt det var att längre öfverge den gode fadern. För att gifva ögonen tid att uppklarna och på samma gång låta sinnesrörelsen bättre lägga sig, tog hon på en krökande bakstig öfver hällarne och backarne vägen åt den kära parken. Här ville hon dessutom plocka en qvast konvaljer och föra med sig till fadern, som högt älskade att i sitt rum se dessa blommor, hvilka varit ett kärleksbud emellan honom och hans förutgångna Juannita. Med den redan färdiga buketten i sin hand hade den unga flickan satt sig på torfbänken under ett träd, der hennes och Lauritz’ namn voro utskurna i barken. Hastigt spratt hon till. Hvem framskymtade emellan träden, om icke hennes kusin ...