Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. e. m. Beslöt Högloft, Ridderskapet och Adeln att, om någon ibland dem, som vid innevarande Riksdag blifvit af Ridderskapet och Adeln utredde till IDirecteurer och Suppleanter vid Råne Contoiren i Götheborg och Malmö, skulle» före nästa Riksdags början, med dödenj afgå, eller genom laga förfall, sättas Ur stånd att detta uppdrag bestrida, Riddarhus-Hirectionen tillika med RidderskapetU och Adelns Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret då genast borde gå i författning, om nytt val i den afgångne Suppleantens ställe ; Om hvilket beslut underrättelse skulle genom utdrag af Protocollet, Riddarhus-Directionen Samt Herrar Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret till behörig efterrättelse meddelas. Från tjögvördige Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Vällofl. Borgare-Ståndets Paotocolls-Utdrag den 14 Juli och den 13 irme va - Pirat, Ut dr, d. 20 Utcemlr. 1823 4-3 rande Månad, i anledning af Lag-‘Samt Allmänna Besvärsceli Ekonomi-Utskottens Betänkande, K.-o 55, angående yrkad Förklaring! af Kongl. Kungörelsen den 6 Aprill i3ie, i hvad densamma rörer skyldigheten för Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, samt Preste-Ståndet, att för deras jord, hus och tomter i Städerne deltaga i Allmänna åligganden, i hvilket ämne Vällofl. Borgare-Ståndet begärt nämnde 2:nc Stånds hufvudsakliga Utlåtande, i hvilken anmodan det Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt Protocolls-Uldrag af dea 22 sistl. Juli jemn, väl instämt.
Derigenom nedsättes den af Kongl. Maj:t uppgifne brist, som genom särskild allmän Bevillning bör fyllas, från 1,708,230 R:dr lill 1,474*896 R:dr 32 sk., och understiger således den vid förra Riksdagen åtagne Bevillning, som utgjort i,653,5oo R:dr med 178,603 R:dr 16 sk. Då härtill lägges den besparing å beloppet af den för RiksgäldsContoirets behof anslagne nuvarande Bevillning, som man har anledning att förmoda bör uppkomma, 16 H. i5 226 Den i3 Mars f. m. lärer det vara afgjordt att, om Rikets Ständer sådant besluta, bela den årliga MötesPassevolauce-summan 200,000 R:dr skulle kunna såsom Bevillning utgå, utan att dea vid förra Riksdag åtagne bevillning behöfver ökas, ocb att således ingen motsägelse finnes i StatsRådets vid nu under öfverläggning varande Kongl. Proposition fogade yttrande. Herr Klingstedt, Gustaf Fredrik, bade inlemnat följande, som upplästes: Då jag uti många år varit hemmansägare uti Norra orterne, har jag ej allenast åtnjutit de fördelar, som Passevolance-afgiften medförer, emot det kostsamma besväret, att förse Soldaten med matsäck samt skjutsa honom till ocb ifrån mötesplatsen, utan ock erfarit andra Rotehållares belåtenhet med befrielsen derifrån, emedan de, ofta vida aflägse boende från allmänna vägen, äro nödsakade att på långt afstånd verkställa denna mathållningsoch skjutsnings-skyldighet under en årstid, då vårsådden merendels inträffar eller nyligen slutats, då deras hästar äro magra samt derjemte deras egna matförråd i dessa Spannemålsfattiga orter medtagne; hvaremot å den tid, då Passevolance-afgiften utgår, eller påföljande vinter, Rotehållare!!, sedan han till penningar förvandlat sin skörd, utan särdeles känning förmår utbetala densamma.
Den för det sednare ändamålet af Eders Kongl. Maj:t, i egenskap af Stor-amiral, för kustförsvaret organiserade korps, under namn af kanonierer, har visat sig dertill synnerligen tjenlig. Dels hemtas ur denna korps skicklige ämnen till under-officerare, dels undervisas dess medlemmar uti allt livad som erfordras för en fullständig kännedom af tjenstens alla delar å skärgårds-krigsfartygen, så att de icke allenast i detta afseende bilda skicklige, af behofvet högst påkallade, instruktörer, utan äfven blifva fullt användbare till uppbördsmän å förutnämnde fartyg. De för detta vapens tjenstbarhet ganska vigtiga ändamål, som med inrättandet af denna korps blifvit afsedda, fordra derföre, utt man ät densamma skänker all den uppmärksamhet, som den förtjenar. Icke endast är detta af nöden med afseende på dess undervisning och disciplin. Kustförsvarets hela organisation samt möjligheten af dess nyttiga verksamhet vid ett krig, hvilar så väsendtligen på det system, såväl i militäriskt som ekonomiskt afseende, enligt hvilket den stora massan af dessa mindre krigsfartyg röres och sammanhållcs, hvilket åter så hufvudsakligen beror på skickligheten och pålitligheten hos dessa underordnade detaljchefer, att staten icke på ett fördelaktigare sätt kan förvissa sig om detta vapens förmåga att utveckla alla dess, för landets försvar vigtiga, egenskaper, än genom att under fredstid uppfostra och underhålla en dertill tjenlig personal, så talrik, att den någorlunda motsvarar krigsbehofvet. Delta kan ej vinnas på ett mindre kostsamt sätt, än genom den redan inrättade kanonier-korpsen, hvars antal således borde ökas så, att det åtminstone vore tillräckligt att fylla behofvet af upphördsmän på större delen af den kustllotta, hvars materiel funnits med tillgångarne förenlig att underhålla. Dertill skulle, enligt besättningslistan, erfordras ett antal af 350, och dä ordinarie staten nu upptager 150, så horde således denna korps ökas med 200 man. Besättningen å skärgårds-krigsfartygen kommer hufvudsakligen alt utgöras af beväring.
Riksdagsordningen, StatsVerkets behof först borde af StatsUtskottet vara uppgifne och af Riksens Ständer pröfvade, samt Bevillningssummans belopp af Riksens Ständer fastställ dt, innan BevillningsUtskottet ägde författa förslag till Bevillningens utgörande ; alltså och då Hr Heijkenskjölds först väckte motion åsyftade att till BevillningsUtskottet öfverflytta den enligt Grundlagen StatsUtskottet tillhörande åtgärd, att föreslå Bevillningssumman, ansåg Herr Grefven och Landt-Marskalken berörde motion, såsom icke öfverensstämmande med GrundLagens föreskrift, ej eller kunna af Ridderskapet och Adeln erhålla någon handläggning; men enär Hr Heijkenskjöld genom den närmare förklaring och Utveckling han nyss framställdt af sin första motion, endast, efter hvad Herr LandtMarskal - 458 Den 12 Februarii, ken trott sig fatta, syntes önska, att Bevillningsutskottet måtte upplysningsvis sig utlåta, huru stor summa Utskottet, med afseende å Landets förmåga och näringarnes tillstånd, ansåg i allmänhet kunna såsom bevillning årligen af Riket utgöras, hemställde Herr LandtMarskalken, om icke denna Herr Heijkenskjölds sednare framställning, hvilken vöre att betrakta såsom en ny motion, finge hvila på bordet till nästa Plenum. Bifölls. Å nyo föredrogs Friherre Cederströms, Jacob, den io dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående en allmän näringsfrihet. Herr Hammarskjöld, Lorenzo y anförde skrifteligen; (Se Bilagan N;o 3.)
Domhafvande såsom ansvarig för Häradsrättens nyssnämnda beslut sålunda låtit komma sig till last ett fel af svårare beskaffenhet i Domareembetets utöfning, derigenom enskild persons rätt blifvit högeligen förnärmad och obehöriga kostnader - nader Statsverkets tillskyndats, Advokat-Fiskals-embetet påstått ansvar å Domhafvanden, enligt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, dervid, för den händelse Kongl Hofrätten skulle finna Domhafvandens ådagalagda vårdslöshet och oförstånd icke vara större, än att de kunde med böter försonas, Advokat-Fiskals-embetet ansett, att desse icke borde sättas lägre än till fyrahundra daler silfvermynt, hvarjemte ersättning för Fribuss tillskyndadt lidande och för Statsverkets kostnader i följd af hans häktande m. m. borde till utgifvande ådömas. Kongl. Hofrätten, som fann hvad under ransakningen med Oberg förekommit icke hafva utgjort laglig anledning för Häradsrättens beslut och Domhafvandens skrifvelse med begäran om Fribuss’ efterspanande och inställande, fällde Domhafvanden, såsom för beslutet ansvarig, att böta femhundra daler silfvermynt med Tvåhundrafemtio Rdr Riksmynt till treskiftes, hvarjemte Domhafvanden förpligtades att till Fribuss för dennes lidande, tidsspillan, kostnader och besvär utgifva fordrade Etthundrasjuttio Rdr samt godtgöra Kongl. Maj:ts och Kronan för Fribuss’ forslande till häktet och tingsstället, samt hans underhåll i fångenskapen, enligt deröfver afgifna räkningar, med Trettionio Rdr 18 öre allt Riksmynt. Emot detta Utslag äro underdåniga besvär icke å någondera sidan anförda. Sedermera aflidne Ryttmästaren J.
Då återstår ej annat än edgång. Skepps-Ågare kunna balva anmält sig, i England och Hamburg till Assurance, men ej fått någon; men deraf följer icke, att de varit betagne möjligheten , att annorstädes erhålla en sådan. Jag tillstyrker det tillägg som Harr Nordenskjöld föreslagit. Den S5 No-v.ember e. m, 55g Ilerr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af ?2:te puncten i Friherre Hjertås särskilda mening, med det af Herr Nordenskjöld dervid föreslagne tillägg , hvarigenom puu* elen skulle erhålla följande lydelse: Domstol betyga, att någon ersättning för hans, genom uppb r i n g n i n g e n , t i m a d e förlust, h v a fk en genom Assurance, eller på annat sätt honom, till större eller mindre del, t i 11 g o d o k o m m i t; eller att Reciamalnten, antingen deri g'e11 o m , att han e m o t föreskrift s e;g 1 a t utan Convoy, eller annorledes förverkat sin rättighet till Assurance. Bifölls. 1 3:de Puncten: Herr Hjerta: Uti Friherre Hjertås förslag står: ianseende tillAssuradeurens obestånd. Detta har jag trot böra uteslutas. Det står i öppen motsägelse emot ia:te puncten. Jag kan ej supponera, att icke hela ersättnings-summan bör utgå. Jag anhåller, att i detta afseende min mening, må antagas. Friherre Hjerta: Det har befunnits, alt Comitterade, enär endast halfva lasten 55° Den sj November e. m; ^ varit försäkrad, tillstyrkt ersättning för den andra heliden deraf, äfvensom det blifvit föreslagit att Staten skulle betala differencen dåÅsuradeureo kommitpå obestånd och ej kuns nät utbetala mera, än en del af assurance-sum man. Del är detta jag velat förekomma. Jag har ej så noga märkt skillnaden emellan mit och Herr Hjertås förslag, men afsigten bär varit, den jag nämnt.
På dessa grunder har Herr Doctor Hvasser föreslagit, att Kronofisket vid Elfkarleby måtte, vid arrendetidens slut’, 184o, alldeles upphäfvas, samt att de personer, sorn hafva egor gränsande lill Dalelfven, må få begagna sitt fiskvatten jemväl till laxfånget, emot erläggande af en viss bestämd afgift tili Staten. Till upplysning i detta ämne får Utskottet vördsamt anföra, att, sedan Rikets Höglofl. Ständer vid sistförflutne Riksdag hos Kongl. Maj:t framställt deras underdåniga önskan, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, sora, för ett ändamålsenligt bedrifvande af fiskerien i Riket, kunde i Nåder pröfvas erforderlige, har Kongl. Maj:t, sorn jemväl täckts egna en synnerlig uppmärksamhet ät denna vigtiga gren af Rikets Statshushållning, hvad serskildt laxfiskena beträffar, under den g, Februarii sistlidet år, behagat i Nåder förständiga samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, dels att, med ledning af föreskriften i 3 Cap. 14 §• af iy66 års fiskeri-stadga, söka förmå vederbörande att antaga sådane methoder för fiskes bedrifvande, hvilka kunna befordra fiskynglets fredande eller förekomma dess förtidiga utödande, hvarjemte KongL Maj:ts Befallningshafvande blifvit anbefallde, att hålla tillsyn öfver iakttagandet af hvad samma capitels i 5 §. i enahanda afseende innehåller, dels att, till laxeller strömfiskets befordrande, vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom för fisket menliga uppgrund ni a gar uti vattendragens utlopp må blifva upprensade, och der i jemte i underdånighet anmäla, huruvida detta kunde ske på enskildes be - 6 Allm.
Enär Utskottet alitsa, å erta sidan, medgifver billigheten deraf, att vederbörande, så vidi ske kan, befrias från de olägenheter, de i ofvanberörde måtto vidkännas, bör Utskottet å andra sidan, icke underlåta fästa uppmärksamhet dervid, att Bruksegaren hålles skadeslös för den förlust, som, med upphörandet af denna köperätt, möjligen, kan vara förenad, I sistnämnde afseende förekommer, att Kongl, Maj:t redan i nåder förordnat, att årliga Markegångs priset bör anses såsom skälig betalning för den ved, sorn Allmogen tili Bruket aflemnar; hvadan och då hemmans Innehafvarne inom Brukslinien icke ovilkorligen ära förbundne att något bränsle till Bruket försälja, Bruks Egaren numera synes icke hafva någon betydlig fördel af ifrågavarande Köperätt; Men sjelfva tillvarelsen deraf är dock icke utan allt värde för honom, enär, om äfven i beräkning tages de hittills, utan bestämd rättighet dertill, af Bruket begagnade 3:ne Krono-Parkerne Maglehems Ohra, Sönnarlöfs Ohra och De Dödas Lott, desse jemte Brukseg arens egne Skogar, icke lemna större vedtillgång, än att, enligt den å stället hällne undersökningen, 2i63j|dels famnar Stats-Utskottets Betänkanden. 1707 ytterligare erfordras för att fylla det arliga behofvet vid Bruket, samt för Bruksegaren med underlydande Arbetare och Hemmans-Åboer, Då emedlertid, på sätt handlingarne vidare utvisa, Sönnarlöfs
Under år 1890 — uppgifter för år 1891 har jag ej lyckats erhälla — hade 506 tjänstflickor vistats i härberget under tillsammans 2,689 dagar. De erhålla här nattlogis med kaffe på morgonen för 35 öre; de som under någon tid stanna kvar, innan de lyckats skaffa sig någon plats eller anställning, erhålla äfven middag och kväll i härberget; föreståndarinnan sysselsätter dem dessutom med arbete; samlade i det största rummet omkring ett stort fyrkantigt bord sy och arbeta de åt sig själfva, laga sina kläder o. s. v. allt under föreståndarinnans handledning. Dennas uppgift är också att vara dem behjälplig vid anskaffandet af platser. En stor mängd husmödrar vänder sig också till henne för att få tjänarinnor. Det är för henne naturligtvis ej lätt att härvidlag gifva räd, då hon ofta endast helt kort varit i beröring med den tjänstesökande; men hon har till grundsats att aldrig dölja något, vare sig godt eller ondt, som hon vet om någon af dessa, oeh hennes uppöfvade, skarpa blick behöfver ej länge följa någon härbergets gä^t, förrän hon ser, hvad denna i det närmaste går för. Detta i förening med hennes ärlighet i uttalandet af sin mening har ingifvit husmödrarna ett stort och berättigadt förtroende till denna » tjänstflicksbyrå » af allra bästa slag. Under är 1890 erhöllo 218 kvinnor anställning genom hennes försorg; åtskilliga återvände till sina hem, och endast helt få — 21 — aflägsnade sig, » utan att vidare låta höra af sig. » Dessa kvinnors ålder växlar mellan 2 0 — 5 0 år. Men utom dem, som få bo och vistas i härberget, finner också mången olycklig kvinna från gatan hjälp och en vänlig handräckning där, erhåller respenningar till sitt hem, får hjälp till ett ärligt arbete o. s. v. En oeftergiflig regel är, att ingen prostituerad kvinna får emottagas i själfva hemmet; en enda sådan vore naturligtvis alldeles tillräcklig för att göra stor skada både med hänsyn till härbergets rykte och de samtidigt med henne i härberget varande unga kvinnornas sedliga uppfattning och vandel.
Detta liar länge utgjort ett föremål för dels provinsens styrelses och dels Regeringens omtanka; men det har visat sig, att en förändring skulle så djupt ingripa i alla andra förhållanden, att den nära nog är en omöjlighet. Förläggandet af några hemman från ena länet till det andra skulle hafva tillföljd, att man nödgades göra en ny indelning af all vägoch brobyggnad inom de härader, hemmanen tillhört eller lomme att tillhöra, och rubbningen af sådana indelningar verkar så mycket på alla andra förhållanden inom socknarna och häraderna, att densamma skulle medföra vida större olägenheter än de, som uppkomma i följd af de orikliga gränsorna. Detta har gjort, att dylika gränsregleringar på de flesta ställen ansetts omöjliga att verkställa, och ehuru jag vid flera tillfällen, både under resor och då jag såsom embetsman handlagt frågor i detta ämne, funnit, att nuvar. gränsereglering är alldeles olämplig, är jag dock fullt öfvertygad, att en förändrad reglering skulle möta så många svårigheter, att den ej kan verkställas. Detta har varit skälet, hvarföre jag tror, att en förnyad önskan i detta afseende ej bör framställas, helst jag är öfvertygad, att K. M., på grund af R. St:s redan ingångna önskan, gör allt, hvad möjligen ske kan med bibehållande af invånarnes nuvar. rättigheter; och jag hemställer således till R. o. Ad., huruvida en förnyad uud. skrifvelse i detta ämne kan vara lämplig. Ilr Stuart, Carl Gust.: Sedan Allm. Besvärsoch Oecon.Utsk. i sitt förevar.förnyade betänk, tillagt det vilkor, att den nya administrativa och camerala indelningen af Riket ej må föranleda till förökning af länens eller dervar. embetsmäns antal, får jag vördsamt anhålla om H. Ståndets bifall till detta betänk. Vid en blott hastig öfverblick på chartan öfver Sverige visar sig genast oformligheten af lä-* nens nuvar. indelning. De olägenheter, som denna indelning medför, äro alltför ögonskenliga och alltför väl kända, för att jag skulle kunna tro dem behöfva för Ståndet framställas.
Men då till nyssnämnde civilpersonal icke synes vara hänförlige de vid regementen af olika vapen anställde handverkare, som i allmänhet stå i nummer, och hvilka icke heller finnas i komiténs nyssberörde förslag särskildt omförmälde, hafva desamma ansetts fortfarande och rätteligen böra tillhöra arméens pensions-stat och äro följaktligen här inbegripne under den af kommitterade nu ifrågasatta pensionsreglering. Förslag till pensions-stat, särskildt för arméens och särskildt för Gotlands nationalbevärings befäl, utvisande inom hvarje grad, såväl beloppet af full och atkortad pension, jemte dertill berättigande lefnadsoch tjensteår, som den lefnadsålder, vid hvilken skyldigheten att taga afsked inträder och den pensionerades förbindelse, att under krigstid tjenstgöra, upphör, bifogas under Bil. A. Det återstår nu för kommitterade att söka uppgifva kostnaden, hvartill den här ofvan föreslagna pensioneringen skulle uppgå. Att med säkerhet beräkna densamma är dock, enligt sakens natur, omöjligt. Det enda sätt, hvarpå kommitterade i detta afseende kunnat tillvägagå, har varit att efterse huru många officerare och under-officerare, vid en viss tidpunkt, finnas pensionsberättigade enligt den nu föreslagna staten. Med ledning af de rullor, hvilka år 1863 utgåfvos öfver arméens officersoch under-oflicers-corpser, och med antagande, att hvar och en till full pension i sin grad berättigad genast från tjensten afgick, skulle, enligt häröfver under Bil B. vidfogad beräkning, erfordras till betäckande af pensionsbeloppen vid både arméen och Gotlands nationalbeväring en summa af 273,225 Rdr Rmt. Häruti äro icke inberäknade de med lägre pensioner, enligt nu gällande stater redan afskedade befäl och tjenstemän. 124 B. Manskapets pensionering.
att han hade ett ädelt hjärta, äfven om Hvad han skulle hitta på åt henne var han var litet kärf utanpå. dock det allra svåraste, men till sist beDoktorn stod ännu en stund kvar vid stämde han sig för några nyutkomna böcbokhyllan och stirrade på skinnryggarne, ker, hvilka alltid borde blifvavälkomna till där det stod åtskilligt att läsa, men namen » skolmamsell ». net Eva stod där inte, hvilket ändå var just När doktorn kom in i tamburen till svä- det som han oupphörligt stafvade sig till. gerskan, togs han emot där af Sam och Eva — Eva! På sju år hade han ej småflickorna, hvilka stodo i en rad och sett henne, och hon måtte väl nu vara en väntade honom, under det svägerskan och gammal pedantisk ungmö, liksom han blifEva hjälptes åt med att i salen tända ljuvit en själfvisk, förtorkad gammal ungkarl. sen i granen. Men då — för sju år sedan — då hade Doktorn blef riktigt varm om hjärtat, när det varit på vippen. han k o m dit in i det ljusa, hemtrefliga rum» Maja, Maja! » Doktorns röst ljöd så frisk met, och han välkomnades så uppriktigt af och ungdomlig, att Maja knappast kände sin svägerska, att han kände sig vara en igen den, och hon k o m inrusande från kö- kär och efterlängtad gäst. Eva stod ännu ket i sådan fart, att de stötte tillsammans kvar vid granen och tände det sista ljuset, på dörrtröskeln. men vände sig och k o m emot honom med utsträckt hand. » Å h, en sådan. hör nu på. H o n skall bort i afton till min svägerska och j a g Nej, hon hade knappast åldrats något, också. Tag hit min svarta bonjour och se sedan han såg henne sist. Under uppfyltill att den är ordentligt borstad. » lande af sin uppgift såsom föreståndarinna Maja kände sig riktigt glad, men lekte för en liten flickskola i en provinsstad hade på sitt vanliga sätt » kurra g ö m m a » med hon endast fått litet mera värdighet och känslorna och tog stillatigande fram rocken en aldrig så liten tillstymmelse till embonur skåpet. point, hvilket klädde henne väl.
Allmänna tanken om denna orättvisa hade ock allt mer och mer börjat gifva sig tillkänna derigenom, att föräldrar medelst testamenten tilldelade söner och döttrar lika arfslott, ehuru dermed följde den olägenhet, att testamenten ofta ogillades, i anseende till bristande former, samt endast kunde afse disponibel egendom. Omförmälde motion har föranledt till skriftliga och muntliga yttranden: af Johannes Andersson från Calmar Län, som instämt i motionen, under förklarande, att qvinnan i flere afseenden vore tillbakasatt efter mannen, ehuru hennes åligganden voro lika vigtiga med mannens, och att, fastän fallenhet för slöjders och näringars idkande i de fleste fall lika litet saknades hos henne, sorn hos mannen, egde hon likväl ej, i anseende till ett fortfarande omyndighets-tillstånd, frihet att sin arbetsförmåga efter godtfinnande använda; af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, sorn yrkat, att qvinnan måtte tillerkännas både lika arfsrätt och lika giftorätt med mannen. Om äldre tiders råhet och derefter inträdande begrepp om nyttan, att hopa förmögenheten på några få händer och bibehålla fastigheterne inom vissa slägter, förorsakat, alt qvinnan icke medgifvits samma fördelar, som mannen; så vore tiden nu inne att erkänna qvinnans naturliga rätt lill jemnlikhet med mannen, och barns af samma föräldrar lika rätt till slägtens gemensamma egendom.
Det har inom Utskottet kommit i fräga, att efter beskaffenheten af deras olika yrken och lefnadssätt lemna dem tillträde i något af de andra Ständen, allt efter som de nied dep hufwndnäring hade mer eller mindre gemenskap. Säledes har det blifwit förslagswis uppgifwet, att det Hederwärda BondeStandet wille ibland sig upptaga sädane ofrälse ägare as Frälsejord, som sjelfwe bruka sitt Säteri eller Heniman, sädane idkare af bergshandteringen, som nied Bergsmän hafwa närmaste gemenskap, och ändtligen wipa i skärgärden conftitneradc sjelfberoende Fiskare. Ibland det Wällost. Borgare-Ständet har likaledes blifwit föreslaget, att alla de Possessionatcr eller Fabriksidkare skulle kunna upptagas, som antingen förut idkat Borgerlig näring, eller genom sin befattning hafwa gemenskap dermed. Det Högwördigc Prcstc-Ständct har önskat, att ibland sig upptaga och till delaktighet i walen befordra deni, som hitintills stätt under Prest-prioilegicrne, utan att äga en sadan rättighet. Slutligen har man, i anledning af ett ifrän Högloft. Nidderskapet och Adeln remitteradt Memorial i detta annie, ansett sädane större Possessionater ak Säteri och Frälseegendom eller Brukshandtering, hwilka hitintills, i anledning af innchafde eller ägande tjenstebefattningar och caractercr, icke ibland de andra Ständcn kunde upptagas, böra ibland Nidderskapet och Adeln emottagas och utgöra en ny del as detta Stand, hwilken genom wal skulle fa utöfwa sin Representationsrätt. Oaktadt Ridderskapets och Adelns talrikhet, har man ansett denna förstärk - Memorial N:o 36. 493 liing kunna wara lika fördelaktig svin billig, och utaf likheten af interesse» och lefnadssätt har nian förmodat, att förslaget dertill icke skulle möta mänga fwärkghetcr.