Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu mer; Utskottet tror sig åt sanningen skyldig uttrycket af den gemensamma opinion, att Konungens Rådgifvares handlingssätt och rådslag , under den nästförflutna femårs-perioden, allmänligen och öfverhufvud bära stämpeln af redligt nit, sorgfällig omtanka och oafbruten verksamhet; och, efter detta vitnesbörd, återstår blott för Utskottet, att i ett helt underställa Dess Yördsamma Betänkande Riksens Ständers slutliga pröfning, med afseende jemväl på den decharge, hvars vilkor och egenskap i 76 §. Riksdagsordningen stadgas. Ytterst får ConstitutionsUtskottet vördsammeligen anmäla följande, under Stats - 172 Constitutions-Utskottets betänkanden. Råds Protocollens granskning förekomna särskilda omständigheter, med bestämdt förklarande att ingen anmärkning dervid kunnat eller bordt göras : 1:0 Att ehuru ordalydelsen i åtskilliga Regerings-Formens Jf.§. tyckas förutsätta, det StatsSecreterarne och Justitias Cancelleren må nämnas, genom verkliga fullmagter och till ständiga sysslor, de fleste StatsSecreterarelikasom JustitiaeCancellersReställningarne ändock en längre tid inneIiafda af endast tillförordnade Ämbetsmän. 2:0 Att, under åberopande af vanlig praxis, giftermåls-dispence blifvit tillstyrkt för personer, som med hvarandra begått Jiorsbrott, och äfven i följd deraf sammanallat barn,en dispence icke medgifven i 2 Cap. Giftermåls-Balken och dessutom af menligt inflytande på sedligheten ock Äktenskapets helgd; 3:0 Att mötes,-passevolence-medel någon gång disponerats för fremmande ändamål, såsom till exempel, ett extra arfvode för Krigs-Collegii vice Ordförande, och en gratifikation i afslagne Taffel-penningars ställe. 4:0 Att vissa tillstyrkta förändringar Constitutions-Utskottets betdnkanden. 173 i det föröfrigt stadfästade förslaget till nytt Reglemente för Allmänna Brandförsäkrings-Verket synas stå mindre väl tillsamman med privata
St.s bank af det silfver enskilde personer anse sig kunna umbära, tilt bildande af fond för en ny sedelstock af räntebärande obligationer samt om indragning af privatbankerne, när deras octroj går till ända, upplystes, att de öfriga RiksStm ansett denna motion böra behandlas endast af BancoUlsk. dit den förut äfven blifvit remitterad, och instämde jemväl R. o. Ad. i denna mening. Lades på bordet. SlatsUtsk:s mern. N:o 19, ang:de återlemnande af Pehr Jönssons från Christianstads län motion om rättighet för de härader, motionären representerar, ali disponera den derifrån utgående curliusafgiften, emot skyldighet att underhålla eget lazarett; StatsUtskis mern. N:o 20, om återlemnande af Matts Pehrson® från Stockholms län motion om nedsättning i personliga skyddsafgiften; Bevilln.Utsk:s mern. N:o 6, ang:de återlemnande afRiksdagsfullmäktigen David Anderssons från Hallands län motion om vilkoren för införsel till Norrige af spanmäl och andra Svenska landlmannaproducter ; Bevi!ln.Utsk:s mern. N:o 7, ang:de återlemnande af Hans Pehrssons frän Gefleborgs län motion om ändring i K. kungörelsen d. 18 Febr. 1843, rör:de nedsättning af den till högre belopp än 1 SkS’ för 100:de bestämda hammarskatt af stångoch ämnesjernstill verkningen. Upplästes och lades till handlingarne ankomna prot.utdr. från PresteSt. af d. 31 sistl. Aug. samt d. 4 och 7 dennes, från BorgareSt. af d. 4 och 7 dennes, samt frän BondeSt. af d. 24, 25, 28 och 31 sistl. Aug. samt d. 4 i denne månad. H. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 41 322 Den 14 Sep te nv-b e r. Lördagen den 14 September 1844.
LandtStatens löner, verkställd, endast afsett upfyllande af ett i 40 år erkändt behof af en billig förhöjning i lönerna och godtgörande af en vid sisth Riksdag skedd löneförsämring; hvilken nu skedda förhöjning, för många näppeligen torde upbringa de löneinkomster, som den kommer att tilldelas, till det belopp de skulle åtnjutit om de, efter nu varande hojta varuvärden fått bibehållit sine gamla indelta löner och en stor del af indelta arméens tjenstemän komma ej i åtnjutande af någon förhöjning uti deras redan förut knappa löneinkomster. Ersättningen för resorna kan jemväl svårligen vid en allmän lönereglering tagas i betraktande, då, i följd af vårt lands oregelbundna administrativa indelning, i 2:ne nästgränsande distrikter reseomkostnaderna kunna vara högst olika och ännu större framstår skillnaden uti från hvarandra långt aflägse distrikter. Genom bifall till det Utlåt., som, i anledn. af väckt förslag att skjutsersättning enl. rese-reglementet måtte tilldelas indelta Arméens öfveroch underbefäl, samt civilstat vid vissa uti motionen upgifne tillfällen, blifvit afgifvit utaf Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. i dess Betänk. N:o 18, hafva R St:r visserligen erkänt billigheten deraf, att Staten ersätter Militäre, Civile och Ecklesiastika tjenstemän, för en del af deras resor vid förrättningar inom deras tjenste-distrikter; men härvid förekommer, dels att genom detta beslut endast grundsatsen blifvit erkänd, men dess praktiska tillämpning icke medgifven och dels att, om äfven R. St:r, vid nästkommande Riksdag medgifva embetsoch tjenstemän, samt betjente ersättning för en del resor i tjensten, billigheten och rättvisan väl ändock kräfver, att de erhålla ersättning för de stegrade kostnader dem vid de öfriges verkställanden tillskyndas, genom nu begärd förhöjning i skjutslegan, enär det måste antagas, att en tjenstemäns löneinkomster ej, så länge han upfyller sine förelagde åligganden, kan förminskas.
Palmstjerna och kan ej med Hr Cederschjöld inse någon garanti för fattandet af för landet heisosammare beslut i Konungens Conseil derföre, att consultativa ledamöter der sitta. För min del är jag icke af dea tanka, att consultativa ledamöter behofvas, ty jag ser endast deri en concession åt en viss opinion, som man borde, men ej vill tillintetgöra. Jag förenar mig om HrStuartsredactionsförslag och anhåller om propos. derpå. Hr Cederschjöld: Såvida jag rätt hört Frih. Palm* stjernas yttrande, bär han sagt, att efter milt förslag, ont någon af de consultativa Statsråden sjuknade, Konungen ej skulle kunna fatta något beslut. Men jag skulle tro, att laga förfall borde gälla här, såväl som vid alla andra tillfällen. Hvad sjelfva saken beträffar, erinrar jag mig, att den anmärkning gjordes i går, att ju flera ledamöter voro i Conseillen, desto mera skulle discussionerna förlängas och förtyngas. Men jag anser det bättre, att rådgifvarnes mängd tynger på öfverläggningarna, än att besluten tynga på folket. Jag medger, att det vore hinderligt för mouvementet och för geniernas utflykter; men ju vigtigare ärenderna äro, med desto mera varsamhet anser jag dem böra behandlas, och hyllar i regeringsbestyren en klok tillämpning af den gamla varningen: ”Fes tina len te.” Besinnen, mina Hrr, att stater ej dö så som enskilda menniskor. Kågon liten tidsutdrägt med ett nyttigt förslags utförande betyder derföre föga; och jag skulle anse som den största olycka, om mitt fädernesland gjordes till ett experimentalfält för de föredragandes ensidiga hugskott. Frih. Palmstjerna: Jag kan ej föreställa mig, att lagn förfall är tillräckligt för upphäfvande af ett stadgande i grund - Den 7 October. i53 grundlagen i afseende på antalet af Statsrådets ledamöter, sorn skola vara tillstädes, når Konungen fattar sitt beslut. Jag ser således ej, att Hr Cederschjölds förslag är verkställLart och kan derföre ej antaga detsamma. Hr von Troil, Emil:
Sr 1828 fammantomma, 0# (warom 28år Mernåtigs fte honung, £anS Rtaj:t Konung CARL X1Y JOHAN, uti öppet SSref af ten 3 förufgåente ©epfember, bebagat Dg i Råter påminna, bafroe m förfinamnte tag £>g i ©fodbotm infunnit. efter åtadan af ten #ögffeS rodlftgnetfe öfwer SBåra fores tåg, od> fetan 2öi, ten 15 Roroember famma år, fått emofs taga Kongl. 9Jtaj:tS Råtiga Söerdttetfe, om broat i RitefS ©fö# retfe, fetan fitia RifStag, ftg tidtragif, famf Kongl Rfaj:tS Rås tiga ^ropofition af ten 13 i fiffberörbe månat, angåente ©fatSs rocrtetS fidftånt oct bebof, jemrodt btifroit Dg mettetat, bafroe 2Bi, efter föregångne öfrcertaggningar, om te roigtiga frågor, troilia btifroit tets genom Kongl ^ropofitioner tid Dg öfrcers femna&e ocf) t>ef0 morn Dtité * ©tånbm i erfling mcite, flamwt uti följande beflut: f. r* ©eban Joan» dottof. Wtai:tr genom Nådig fJrffrpelfé af ben 24 %vr nuarii 1829, meb titlFånnagifroanbe, att def; .^årålfFeliqe Jbeir ©on», JÖané bernil.
Det torde ock förtjena afseende J att en Dansk författare Arendt Berntsson, hvilken af Lagfarne män kallas en ”i hin tids Land Oeconomie och Camera! vasgen kyndig scribent” uti en år t 650 utgifven Bok, kallad : Dauemarks och Norr iges fruktbare herlighed, hvilken skrift varit i Halland allt sedan den tiden följd såsom säker vägledning vid sådane frågors behandling, med klara ord antager: ”att städsmål eller fäste, förstås under herligheden : att den som häfver Landgillet, icke derföre tillkommer intägten af fästerättighet: och att Prestegårdars och Ky rkohemmans Landgille väl åtföljer Kyrkan eller Preslen, hvaremot egendomen dertill gemenligen tillhörer Kongl. Majit och Kronan, som under tiden också har gästeri,’’ hvilket sistnämnde med Kyrkohemman i Halland inträffar.' Den slutföljd, som af alla dessa förhållanden uppkommer, att Dominium öfver vissa Kyrkohemman i Halland, som Danemarks Konung , enligt Landaboken, egde och till Svenska Kronan öfverlåtit, äfven innefattade egendomsoch städsel-rätten, styrkes ock af inhemske Authentica Handlingar. Enligt Hallandska Contractet blef Mantalsräntan under namn af terminskatt d. 6, 13 och 17 Maji 16481 påförd Kronooch Skattehemman till Culle belopp, men å frälset eller sådane hem-. 4j R. St. Just. Omb. Emi. Ber. d. 4 Not\ *83 8. man, af hvilka någon annan an Kronan egde jorden, blott någon del af Kongsskalten, Utskrif111'ngsskjutsoch gästnings-penningar, hvar. af tydligen sig visar, att full termin-skatt icke kan finnas å Kyrkohemman, med mindre det är af Krononatur, eller om Kyrkan eger både jord och ränta derefter utöfvade Regeringen redan år 1655 så fullkomligt
Befälhavare den magt och niyirdighet honom anförtrodd är, sä att fredlige mennistor, som ej heller i hörsamhet brustit, blifwa af trouppen wäldförde; warder den oskylldige derigenom dräpen, miste en sädan Befälhafware lifwet; och för annan skada strast fes dubbelt emot hwad Lag om wäldswerkan eljest förmär; i sistnämde fall miste han ock tjensten. Den af Manskapet, som i oswannämde händelser, emot eller utöfwer ordres, och utan att till fjelfförswar wara twungen, föröswar wäld, straffes efter Z. §. 6. Cap. Krigs Artikl. Men skulle under det trouppen sin skyldighet full. gör, eller dä den till fjelfförswar nödgad är, riägon oskyldig komma i mrsihugg, och sädanr finnes hafwa mera af wäda, än af wäklande eller uppsåt stedt, äger dä Domaren göra derä det afseende, sorn omständigheterne medgrfwa. §. 6. Den kostnad, som erfordras till dämpande af ett utbrustit upplopp och af Statens tillgängar mäste förskjutas, ersätteö Kronan af deras gods i löst och fast som öfwertygaS att hafwa wärst upploppets anstiftare och hufwudsakelige befordrare, eller under upploppet sig sä förbrutit, som 1. Mom. i 4. §. här ofwan omtalar. Det - Den 12 October. ^ 135 Detta stadgande, bör första och sista Bönedagen ärligen af Predikostolarne i Städer och pä Landet, till menighetens efterrättelse, offentli. gen uppläsas. Dock warder detta Riksens Högloft. Ständers pröfning och widare godtfinnande »vördsammeligen understäldt. Orebro den 12 October 1810. goll. sk I>!orckir> L. ^lm<^vik.
Utom, att jag kände detta förhållande då motionen afgafs, synes af planen för det af mig föreslagna löningssättet, att den hufvudsakligen öfverensstänuner med hvad i Norrige sålunda eger rum. Dä någre extra ordinarier, eller surnumerärer, icke antagas, är naturligt, att ej så många egna sig åt tjenstemanna-vägen; och sällan blifver någon till ”extra skriver” antagen, som ej är candidat, hvilket gör att icke, såsom hos oss, ynglingen vid 18 års ålder inträder i civil tjenst, utan först vid 22:dra och 23:dje året; så som äfven i Danmark, der förhållandet är ungefärligen detsamma. Första lönen i Danmark är 3 å 400 riksb. (6 ä 800 r:dr;) och ”efter 6 års tjenst antages den unge tjenstemannen, som i ”allmänhet på embetsmannabanan i Danmark eger en säker utkomst, böra kunna påräkna 6 ä 800 riksb.” (d. v. s. 12 å 1600 r:dr allt r:gds). I öfrigt tager jag mig friheten hänvisa lill den af mig efter sakförhållandena år 1849 upgjorda tablå samt det slutresultat, hvartill man deraf kommer: alt med ungefärligen samma Statsanslag, som nu användes till ljuspenningar, de der till intet gagna och hvarigenom således snart sagdt bortkastas närmare 10,000 r:dr b:co årligen, skulle, — ja jag vagar påstå det, alla verkligen tjenstgörande extra ordinarier inom embetsverken erhålla en gratifikation, eller årligt arfvode af 50 r:dr b:co till 100 r:dr r:gds, om hvad af mig vördsamt blifvit föreslaget komme att antagas. Ordning och gagn för den enskilde och det allmänna blefve vinsten, förlusten ingen; ty ej må man anse såsom sådan, att 100:de-lals unge examinerade personer, i stället att ingå på embetsmannabanan, rigtade deras verksamhet åt andra vägar.
Herr Friherre Cederström, J. har emellertid yrkat, att ifrågavarande system helt och hållet mätte frånträdas och alla, som göra sig förfallne till frihetsstraff, dömas till arbete pä sex är vid straffkolonier i Lappmarken, för utförande af hvilken kolonisation, han uppgjort en till Utskottet öfverlemnad plan; men då ali visshet saknas angående möjligheten att genomföra denna plan, eller att, på ett ändamålet fullt motsvarande sätt, kunna ordna ifrågaställde straffkolonier; då i allt fall bebofvet af andra anstalter för verkställighet af frihetsstraff icke, på sätt motionären synes haft till ögonmärke, genom förslagets antagande skulle undanrödjas, och då en lag, som straffar alla förbrytelser, utan afseende på deras art och beskaffenhet, med lika långt straff, saknar hufvudegenskapen hos all lag, eller öfverensstämmelse med rättvisa; anser sig Utskottet hvarken kunna understödja omförmälte yrkande, eller deraf äga anledning, att i någon mån föreslå förändring i det straffsystem, som uti förslaget till ny strafflag blifvit antaget. Huruvida någon modifikation deraf i den af Justitieombudsmannen anvisade syftning eller i öfrigt är nödig, är åter en fråga, som först, vid lagförslagets närmare granskning, synes böra tagas i öfvervägande. Till en början har Utkottet blott ansett sig böra ingå i den genom ofvanberörde anmärkningar och förslag påkallade pröfning af de väsendtligaste grundsatser, hvarpå förslaget är bygdt; och sedan Utskottet nu yttrat sig om den ena, återstår således den andra, eller principen, att domaren skall, inom vissa i lagen bestcämda gränser, för hvarje brott afmäta straffet, efter derför gifna allmänna grunder. Lag-Ulskollels Betänkande, jV.'o 58. 9 Åtskilliga anmärkningar emot denna grundsats hafva blifvit gjorda.
Så, nu kunde hon vara lugn för den här gången. När hon fördes ut till soupén såg hon häradshöfdingen stå i ett hörn med borgmästarinnan. De voro inbegripna i ett lifligt samtal. Hvad kunde de ha att af handla, nå, det var väl något råd mot förkylning, som moster gaf sin gullgosse. Hvad för något? Gick han redan? Ja, han tog afsked af värdinnan därborta. Och inte af henne — det var besynnerligt Hvart skall du hän Edith? yttrade borgmästarinnan följande dag. Hon hade just kommit ifrån kyrkan och hade ännu psalmboken i hand. — Jag går en stund till Ellen. Hon var förkyld igår och kan inte komma hitupp och säga adjö. Vet moster, hvar min hatt blef af? — Vänta ett ögonblick, Edith! Bry dig inte om att gå ut i dag! — Är det därför, att det är söndag och man inte brukar gå ut om söndagsförmiddagarne i den här fina staden. Det är riktigt löjligt. Hvar enda söndag förliden vinter i Stockholm var jag ute och promenerade. — Gå inte, så är du snäll! — Ja, men jag skall inte gå och spatsera, jag skall bara springa upp till Ellen en stund, jag hinner så bra innan middagen. — Gå inte Edith, jag har mina skäl. — Det är en annan sak. Kan man få höra dem? — Jag väntar en visit. — Inte behöfver jag vara hemma för det — om den inte är till mig! — Jo, det är den. Säfve har bedt, att du skall vara hemma i dag vid tvåtiden, han vill gärna tala vid dig — ensam. Edith, hvarför går du din väg? Är du stött? — Jag kan inte hjälpa, att jag tycker Säfve bär sig bra dumt åt. Det kunde han väl sagt mig själf, om det varit så nödvändigt. — Han sade alls ingenting vidare. Han talade vid mig hos landshöfdingens, han var så nedstämd, så förstörd, stackars gosse och beklagade sig öfver, att du undviker honom, att han aldrig får tillfälle att säga dig ett ord, svarade moster Hanna nästan undfallande. — Beklaga sig, det är så likt honom! — Nej, hvad du är orättvis, Edith! Hur kan du säga det om Säfve, som är så sluten?
Skrifvelse-förslaget, N:o 3i-, godkändes, och Memorialet, N:o 44> lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens under N;o 190, afgifna förslag till sammanjemkning af RiksSlåndens skil jagtiga beslut, rörande allmänna stadganden och anslag till folk-undervisningens befremjande. Härvid förekommo: i;o Ingressen påkallade ej någon åtgärd; 2:0 Förfaltnings-förslaget: §. 1. 1, 2 (ch 3. mom. Memorialet, N:o 190, gillades. 4 inom. påkallade ej någon åtgärd. §. 2. Yttrandet i Memorialet, N:o 190, pag. 12., att de sersildta besluten af Preste-Ståndet om byggnads-bidrag af allmänna medel, och af Bonde-Slåndet om olika grunder för deltagande i byggnads-kostnaden, i den nion den utgöres med contant, eller natura-praestationer, förfalla, godkändes; voterings-propositionen, pag. i3_, till omröstning i Förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, gillades, och berörde punkt af Memoiialet, N:o 190, lades i öfrigt till handlingarne. §. 3. Yttrandet å slutet af pag. 14 i Memorialet, N:o 190, godkändes, och i öfrigt lades denna punkt till handlingarne. Prot. Utdr. den 5 Maj 1841. 397 §. 4* Yllrande och förslag, pag. i5, af Memorialet, N:o igo, öfver i morn., gillades, hvaremot denna punkt, i hvad den rörer 2, 3, 4 och 5 mom. af 4 §•. lades lill handlingarne. §. 5.
Knappt hade vi njutit vår måltid, förrän värden ropar: » Flickor, skynda er, kungen kommer snart öfver på denna sidan. » Då blef det lif och rörelse bland ungdomen, alla skyndade ut för att få se på nära håll — ännu syntes han dröja, och i afvaktan härpå var någon omtänksam nog att utropa: blommor! » Ja, ja, » svarades i korus, » vi skola binda små söta buketter och kasta i vagnen. » Sagdt och gjordt, där blef ett röfvarelif bland rosenknoppar, penséer och förgätmigej, en ifver och brådska utan gräns, hvar och en ville ha de vackraste. Endast undertecknad var så » afsigkomm e n », att hon ej kom sig för med något, förrän jag fick en vänlig knuff och en af mina vänner sade: » Skynda dig, där komma de, äfven du skall väl ha en blomma. » Jag hinner ej som de andra binda bukett med staniol om — men jag kastar väl dit några blåklint, de ligga därborta i det af regnet fuktiga gräset. — Ett rop af förfäran ljöd omkring mig; skulle jag våga taga af dem, skulle jag så vårdslöst rycka lös några få — nej, det går ej an! » Nu kommer kungen! » Hvar och en har att göra med sina » små söta » buketter och ingen ger akt på, hur jag sakta löser nå- gra små blå blommor, fogar dem samman till en liten bukett och — binder stjälken af en omkring. Så enkel, kan jag väl — men, hvad gör det en konung, som endast skall trampa därpå. Vi ställa oss nu innanför grinden för att tydligt få se kungen passera, vi sex flickor. Nu, nu komma tre vagnar, n e j, i den första är han e j, den andra — ja — döm om vår förvåning, då alla vagnarne stanna och konungen vänligt leende säger: » K o m hit, flickor, och kasta i vagnen. » — Den modigaste af oss klef fram, så vi andra — jag visste e j, hvar jag lade buketten eller hur den kom i vagnen, ty jag endast såg på » kungen » och hur rar han såg ut, då han sade: » Tack ska ni ha, flickor. » Vagnarne rullade bort, kungen skulle här bese hyttan och smedjan.
En allmän förhöjning af skjutslegan skulle ofördelaktigt inverka på omsättningen inom landet. Det syfte motionären haft, är förmodligen att finna ett förhållande, hvarigenom landtbrukaren icke skulle lockas att på landsvägen förnöta sin tid och uttrötta sina dragare. Detta skulle bäst kunna vinnas, om R. St. bos Konungen anhölle, alt Landshöfdingarne måtte berätta gas att å hvarje gästgifvaregård, hvarest, genom allmän auction till den minstbjudande, entreprenad å hålloch reservskjutsskyldigheten kari tillvägabringas, i den mån bevilja förhöjning å skjutslegan, att, genom denna möjligen minsta förhöjning, allt bidrag ifrån de skjutsskyldige hemmanen må försvinna. Frih. Raab, Adam Christian.* Redan vid sista riksdagen motsatte jag mig den <jå föreslagna betydliga förökningen af skjutslegan, och mina ås ig t er hafva icke blifvit förändrade. Nu torde jag såsom ledamot af Ekon.Utsk. komma i tillfälle att utveckla mina åsigler i detaljerna: men jag får antyda, att min tanke i allmänhet är den, att i ett så glest bebodt land sorn Sverige, är det alltför stor våda att försvåra communicationerna, och uppdrifva forsellönerna för högt, hvarföre jag också anser olämpligt alt åtminstone tili den höjd, motionären föreslagit, uppdrifva skjutslegan. Hr Ribbing, Bengt: Jag önskar blott ett tillägg vid motionen, i enlighet med den princip, Frih. Ridderstolpe framställt. Jag ville, att icke högre skjutslega än den Hilvar. må få uppbäras vid någon gästgifvaregård, der icke skjutsen blifvit ställd på entreprenad. Ett oeftergifligt villkor för en högre lega, borde således, enligt min tanke, vara skjutsens ställande på entreprenad. Gr. Horn, Claes Fredr.: Den fråga, som nu är under öfverläggning, har varit föremål för Ständernas bearbetande i mångfalldiga år, ja! alltsedan den tid Frih. af Nordin nämnde, eller sedan Drottning Kerstins tid.
Banco. Oaktadt kostnaderne i räntor, provision, omsättning m. m. i raken» skaperne icke äro upptagne till högre belopp, än 8 procent för de utländska vexeltransaclionerne och för de inländska försträckningarne med 6 procent, hafva dock dessa omkostnader uppgått till ett belopp, som ungefärligen motsvarar hela nuvarande bristen. Räkenskaperna föranleda alltså till den slutsatsen, att icke egentligen utomordentliga och ovanliga utgifter, utan de kostnader, som uppstått genom successivt ökad skuldsättning, äro den hufvudsakliga källan till Cassaus obestånd. 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 48g. Af allmänna förhandlingar, äfven vid detta Riksmöte, är redan kändt, alt Colonial-Cassan, med lemnad garanti af Cabinetts-Cas-an, år 1826 upptagit ett lån i File'enska sterbhuset af 60,000 R:dr Hamb. Råneo, för hvilket lån, såsom en till Cabinelts-Cassan lemnad försträckning, ränta tinnes i Räkenskaps-Sammandragen årligen utförd roed 6 procent. Då Cassans förlägenhet år i836 stigit till den höjd, som redan är anfördt, och fullföljande af vexeltransaclionerne icke längre kunnat ega rum, har, efter då skedd framställning till B. M. Konungen af Cassans ställning och, enligt en af å% varande Ministern för Utrikes Ärendena upprättad plan till skuldens successiva amortering, genom oss förevisadt Contract med Herrar Smith, Peine och Smiths i London af den 1 Juli i836, ett lån blifvit för Colcaial-Cassans räkning upptaget, stort 5o,ooo L. Sterling, emot förbindelse af 5,000 L. årlig afbetalning. Re, till följd af detta coniract inlösta obljgalioncrne, stälda på Colonial-Cassan såsom låntagare, för åren i83y—4°> & sammanräknad» ao,000 L. Sterling, hafva likaledes blifvit oss förevisade.