Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund deraf ansåg K. M. sedermera, att några nya stadgan den, i afseende på fattigvården, icke vore af be hofvet påkallade. Samma händelse förestår oss, om vi ej annorlunda förfara. Min tanka är derföre att, då K. M. äfven nu låtit framkalla, sammansöka och bearbeta den mängd detaljer, som fattigvårds-comiteens betänk, innehåller, så skulle den gagneligaste åtgärden som R. St. i detta afseende kunde vidtaga, inskränka sig till anmälan af de hufvudgrunder, omkring hvilka R. St. i underd. önskade, att K. M. ville låta gruppera detaljerna. Detta sätt att förfara tager jemväl i anspråk den embetsmanna-skicklighet, som man förväntar skall utveckla sig hos föredragande Statsråd, örn denna nya organisation blifver antagen. Med ärendets inskränkning endast till angifvande och motiverande af sådana hufvudgrunder, boringen tvifvel uppstå, att ju Besvärsoch Ekon.-Utsk. skall väl reda sig ensamt, arbetande helst på afdelning med en ringa personal. Hr af Ekenstam tilläde derefter muntligen: Det är på denna grund, jag afstyrker det föreslagna särskildta Utsk., och som jag önskar, att första delen af arbetet endast må innehålla hufvudgrunderna och icke utsträcka sig till detaljer. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då Hr von Rosen i sista plenum väckte sin motion i detta ämne eller om nedsättande af ett särskildt Utsk. för att behandla fattigvårds-frågan och dermed gemenskap ägande ämnen, var jag af den tanke, att ett särskildt Utsk. skulle lämpligast kunna behandla ärendet. Jag är visserligen ännu derom öfvertygad; men undertiden har jag haft tillfälle att samtala med talmännen och flera ledamöter af Presteoch BorgareStm, och de hafva gemensamt försäkrat, att de, i anseende till Ståndens fåtalighet, ej hafva tillgång på ledamöter uti ett särskildt Utsk., och således önska, att, med afseende å denna svårighet, något sådant Utsk. för detta ärende ej må beslutas.
Ständer anvisat nödige medel till försvarsverkets upprätthållande på annat sätt inom berörde vidsträckta trakt af riket; hvarefter, och sedan vederbörande general-befälhafvare likaledes blifvit i ämnet hörd, Kongl. Majit, medelst nådigt bref till bemälde Kollegier af den 3 December 1842, förklarat, det Kongl. Majit val funnit betänkligt att medgifva någon nedsättning i Jemtlands fältjägare-regementes styrka utöfver de 200 nummer, hvilka sedan år 1826 hållits vakanta, till understöd för de effektiva numren, men dock, i betraktande af de, sedan provinsens för 160 år tillbaka skedda indelning till underhållande af 100 ryttare och 1000 man fotfolk derstädes inträffade, till ojemnhet i rustningsoch roterings-bördan verkande, förändringar i jordens odling och afkastning, ansett behofvet påkalla en jemkning uti roterings-skyldighetens utgörande samt fördenskull gillat Kollegiemes ofvanberörde förslag med dervid fästade förbehåll; i sammanhang hvarmed Kollegierne, för omroteringen af all dittills med ordinarie rustning eller rotering belagd jord inom Jemtland, i nåder anbefalldes: att låta upprätta en jemförelse af rustningsoch roterings-skyldighetens fördelning på jorden inom rikets serskilda provinser, så uppställd och utvisande medium af den Stats-Utskottets Betänkande, A':o 22. 5 egovidd och de förmåner, som till hvarje beridet eller oberidet nummers underhållande voro anslagna, att den af Rikets Ständer äskade ledning för den nya roteringens verkställande inom Jemtland derifrån kunde hemtas; äfvensom att, efter vederbörandes hörande, uppgöra och till nådig pröfning i underdånighet anmäla ej mindre den nya roteringsgrund, hvilken, med hänseende derjemte till rustningen och roteringen i öfriga delar af riket, borde för provinsen Jemtland antagas vid den uppskattning, som af dertill förordnad kommission komme att förrättas, än ock förslag till instruktion för samma kommission.
Herr <von Hartmansclorff Jag har, vid detta tillfälle, icke förnyat det yrkande, som jag förra gängen gjorde, att nemligen alla andra Kyrko-räkenskaper borde undergå en lika fullständig granskning, som i de eröfrade Landskapen. Om Ridderskapet och Adeln nu icke vill begära detta, så böra vi åtminstone icke rifva ned det rigtiga , som hittills bestått. Jag tror för öfrigt icke ögonblicket nu vara inne för Riksens Ständer att begära någon förminskning af Allmänna Räkenskapers granskning , utan anhåller vördsamt om proposition till afslag pä Betänkandet. Herr Hjerta: Så mycket jag af det för ra Betänkandet kan påminna mig, så mäste man äga tillräcklig säkerhet, att granskningen kommer att verkställas lika väl, som af KammarRätten, då Utskotten föreslagit, att vissa Revisorer skola dertill utväljas från hvarje för - 5o4 Den 10 December «, m. samling. Nä'r nu detta blifvit föreslaget, hvarigenom de ibland dessa medel , som tillböra Församlingarne, men icke Staten, komma att behandlas i likhet med alla öfriga Kyrko-medel i Riket, så tror jag detta vara öfverens' Stämmande med rättvisa och billighet, samt bidraga att utplåna en af de flera olikheter, som ännu skilja de eröfrade provincerna från Rikets öfriga Landskap. Herr Ribbing^ Arvid : Jag har redan en gång förut uppgifvit det skäl , på hvilka jag tillstyrkt bibehållandet af en allmän Revision öfver ifrågavarande cassör; Kyrkornes betydliga egendom, och deraf följande mera omfattande vård och vidlyftiga Räkenskaper, hvilket allt förr fordrade sin egen man, eller Kyrko-Inspectoren, men hvars beställning örverflyttades på Pastor, med öfverinseende af Rikets KammarVerK. Genom införande af det förra besparades en löneutgift: genom bibehållande af det sednare skall hädanefter som hitintills de anmärkningar, som vid Revisionen göras, tillskynda Cassorne flerfaldige och betydlige återbetalningar och behållningar, om hvilka de eljest skolat gå miste.
1693 ders år i Sid förordnade Revisorer, anmärkte omständigheter, rörande Redovisningen för Tullverkets medel. t T • ° J ti den Berättelse» sorn Riksens Ständers till granskning af StatsBancooch Riksgälds-Verken förordnade Revisorer, den 20 November 1817, afgifvit, angående Revisionen af StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning, hafva de anfört, att vid undersökningen deraf, huru Statsverket® påräknade intrader ingått eller bordt inflyta efter Riks-Statens och öfrige Handlingars föranledande, Revisorerne funnit, att, sedan vid 1815 ars Urtima Riksdag blifvit utredt, att en Summa af 696,037 R:dr 6 sk. 6 rist. - tillhörande Stats-Verket af 1813 års Tull-Uppbörd, hade varit insatt uti Götha Canal Discont-Verk» mot 3 Procents ränta, så vöre val enligt 1815 års Ränte-Karmnare-Bok en Summa af 650,000 Ridr utaf 1813 års Tull-Uppbörd under de sednare månaderne afår 1815 insatt; men till närmare upplysning härom, hade Revisorerne infordrat och erhållit Tull-Verkets Hufvudböcker för åren 1813 och 1814. Desse Böcker hafva dock förekommit Revisorerne sådane, att deraf, utan ett föregående omslut, som förenklar denne Räkenskap till Utgift, Inkomst och Behållning, ej kunnat utrönas hvarken huru omförmäldte öfverskotts-summa tillkommit, eller nar den sedermera lisl sitt hela belopp jemte den derå belöpande Räntan, blifvit Stats-Verket godtgjord. Af de fern serskildte Räkningar, som Tullverket hållit med Banquen år 1814, hade ej en enda funnits sluta sig lika med de be - 1694 Sivis-Utskottets Beliinkanden. hällningar, hvilka från Banquen blifvit för Re» visorerne uppgifne såsom innestående fcr TullVerkets räkning den 31.
IVfotioner, innefattande Förslag, att förenkla de Beredningsoch Taxerings-Comitéerna på Landet nu tillhörande förrättningar, hafva vid denna Riksdag blifvit väckte: 1:0 Hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln af Herr Grefve Posse, Erik, som föreslagit, att Berednings, och Taxerings-Comitéerna på Landet ej må årligen hållas, utan endast första gången, då ny eller vid Riksdag förändrad Bevillnings-Förordning skall tillämpas och tjena till efterrättelseEnligt Motionairens harvid yttrade tanka, skulle, genom en sådan förändring, ändamålet med Comitéernas förrättningar icke förfelas, om Pröfnings-Comité bibehölles så organiserad som hittils, med Ledamöter, som förut varit Taxeringsman: om Häradsskrifvame blefvo skyldige, att till Pröfnings-Comitéen uppgifva timade förändringar och förslag till Bevillning i hvarje serskildt fall: om detta förslag granskades af utsedde personer, en utaf hvarje Class inom hvart och ett Härad, och Bevilln-rTJtskottets Betänkande N-.o ii, ix Protocoll deröfver bifogades ; samt om Prof* nings-Comitéen blifvit berättigad, att förordna lämplig undersökning på stället, i händelse något skulle förekomma, som icke dessförutan Jcunde af Comitéen afgöras; och har Motionär» ren för öfrigt, da han emot sitt förslag föresett den invändning, att årliga Fastighets-försäljningar och förändringar i Näringsgrenar eller per» sonliga förhållanden skulle göra Comitéerna år. ligen nödvändiga, yttrat den öfvertygelse, att hvarken Staten eller den Skattskyldige bör kun» na anses lidande, om det af Berednings-, Taxeringsoch Pröfnings-Comitéerne stadgade Fastighetsvärde, hvilket Motionairen ansett icke böra efter gjorda köp förändras, blefve för högst Fern år gällande, och den Skattskyldige ålades, att vid mantalsskrifningen årligen uppgifva sitt tillverkningsbelopp; skolande de personel förändringarne vara säkrare och lättare kända vid Mantalsskrifningen än vid Berednings.
Directionen länge insett att, till följd af den utsträckning, Discontrörelsen numera Bih. tai R. St. Fröt. 1845. 6 Sami. i Aid. 26 Baft. 2 Banco-V(skottets Utlåtande, N:o 54>. erhållit, fullbordandet af berörde göromål inom behörig tid förutsatte en i hög grad mödosam ansträngning hos den person, hvars åliggande detta vore och icke motsvarades af den derför i Stat uppförde vedergällning, utgjorde i lön och arfvode tillsammans i,o5o R:dr Banco, Direclionen nogsamt egde kännedom derom, att tjenstens nuvarande nitiske innehafvare städse nödsakats att begagna ett på egen bekostnad aflönadt biträde; och har Directionen, i anseende till dessa förhållanden och till undanrödjande af de hinder, som härigenom kunna uppstå för räkenskapernes afslutande inom rätter tid, hemställt, att en summa af i33 R:dr 16 sk. Banco årligen må anslås till disposition af Directionen for det biträde vid Räkenskapernes afslutande inom den 1 Mars hvarje år, som Låne-Bokhållaren eger att för sig utse, äfvensom att Directionen må berättigas att nämnde belopp, för ett sådant biträde vid afslutning af sistlidet års Räkenskaper till ut betalning anordna; till hvilken framställning Banco-Fullmägtige, uti infordradt utlåtande, tillstyrkt bifall, med förklarande det Fulimägtige vore öfvertygade om behofvet af det utaf Directionen äskade arfvode. Efter öfvervägande häraf och då, under närvarande förhållanden, ifrågavarande tjenstemans göromål onekligen äro af så trägen beskaffenhet, att han utan biträde icke kan medhinna räkenskapernes afslutande inom föreskrifven tid, anser sig Utskottet, på de af Directionen i öfrigt närmare utvecklade skäl, böra på det sätt tillstyrka bifall till Directionens ofvanupptagne framställning, att Directionen ej allenast må berättigas att till utbetalning anordna ett belopp af 133 R:dr 16 sk.
Men då jag icke kan anse behöflig! att §§ ömsesidigt hänvisa till hvarandra, anhåller jag fortfarande om bifall till det af mig framställda yrkande. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till §:n ulan förändring och dels bifall till densamma med uteslutande af orden: »om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag som i § 321 sägs»; hvarefter propos. på bifall till §:n oförändrad framställdes samt besvarades med ja. §§ 81—99. Bilöllos. § 100. Frih. Leijonhufvud: Den nu föredragna §:n var inom Utsk:t föremål för liflig diskussion, men det oaktadt kan icke nekas att §:n, sådan den bär är allätlad, gifver anledning lill tvekan om rälla förståndet af densamma, och jag anhåller derföre om återremiss, på det §:n måtte något mera förtydligas. Hr Rabenius: Afven jag anser ordalagen icke korrekt återgifva hvad med stadgandet åsvltas, oell lörenar mig derlöre i anhållan om återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. §§ 101 och 102. Bilöllos. Den 17 September f. m. 355 § 103. Gr. Sparre: Af skäl jag redan anfört, har jag i allmän het icke velat trötta med anmärkningar, men jag hemställer, huruvida K. o. Ad. vill låta passera ett ord, sådant som »förderflighet. » Detta ord har endast en aktiv, men icke en passiv bemärkelse och hetyder i vanligt språk detsamma som »ega förmågan att förderfva»; men då Utsk:t icke kan hafva velat på detta ställe tillerkänna uttrycket nämnde betydelse, anhåller jag om återremiss, på det ett med vanligt språkbruk öfverens stämmande ord måtte blifva insatt. Hr von Ehrenheim:
Länets Öfrige mångfaldige sjöar äro föga fiskrike och fångsten der kan icke anses öi vas viel st räck la re än till husbehof, I nästan alla Länets Skogsbygder herodes Beck och Tjära, som likväl endast till någon mindre del afsättes utom Länet, men för öfrigt inom Länet användes. Kohlning utgör också en binäring i dessa bygder, som inskränker sig till behofvet för Länets Städer samt Bruk och smedjor 1 orten. Stenhuggning och Kalkbränning idkas af innevånarne på KinneKulle och bidrager betydligt till deras bättre bergning. Äfven på .Billingen, Mosseberg och Hunneberg idkas detta yrke, fastän i ringare män. V d Lugnås 1 Kinne Härad och Timmersdala i Wadsbo Härad finnes Qvarnstensbrott, af hvilka del förra är ganska betydligt och ehuru det icke bedrifves med fullkomlig skicklighet, är för Ortens innevånare en vigtig näringsgren. Värdet af (kvarnstenar, som här årligen utbrytas, kan beräknas till . a J.,0°o R:(lr årligen och afsättning saknas aldrig. Qvarnstensbrottet vid A Hilmersdal» är deremot af föga värde och gifver på sin höjd 2 i »4 3oo R:drs inkomst. Salpeter-tillverkningen utgjorde sistlidet år endast 44o Lispund och således föga mer än hälften af hvad den var år 1828. Denna minskning har man kunnat förutse, då vinsten af tillverkningen hufvudsakligen varit beräknad af den fria vedtillgången medelst utsyning från Krono-skogarne och sådan utsyning upphört efter den förändrade regleringen af dessa skogar. Linneväfnader tillverkas och afsättas till betydlig mängd af Skogshygdens innevånare, särdeles i Norra och Östra delen af Länet. Ylleväfnader deremot tillverkas föga mer än för husbehof. Förtjenster med foror af Köpmannagods och Brukseffecter fortfara ännu i den mån att de kunna räknas till binäringarne, ehuru de minskats genom ökadt begagnande af Sjötransporter.
tankar: ta häftigt till! » Hans jag sig » H a n s Didrik, det tjänar ingenHanna Palme, född v o n B o r n; af JV — ^r. (Med porträtt). — Två ö d e n; af Emil] Anders: I tysthet jordas. Idun Iduns julnummer. N: r 51. F r e d a g e n (105) B yrå: Drottninggatan 48, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Utländska annonser 50 öre raden. Tidningen kostar endast 1 krona fSr qvartalet postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning. I d u n s Anna Wahlenberg. Träffas å byrån kl. 10 — 11. Allm. Telef. 2:dra å r g. TJtgifningfstid: Prenumeration sker hvarje helgfri fredag. I landsorten: å postanstalterna. Infaller belgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller I Stockholm: hos redaktionen, i boklådorna samt &amp; tidningskontoren. nästfölj. söckendag. Mathilda L a n g l e t. A m a l i a Fahlstedt. A n n a Christenson. V i l m a I_indhe. Helena Nyblom. Frithiof H e l l b e r g. Elna T e n o w. John Johnson. Birger Schöldström. Adolf Hellandér. Gunnar Forssell. A. A h l g r e n (Seaevola). Georg Nordensvan. O. H. D u m r a t h. Daniel Fallström. danat Himlarne Låt, Ave. bära, härlighet Hjelp strider. En julbild ur allmogelifvet af skuld dömer. här. frälsning kärleksrik Hör sakta S a m m a Alla strå skär, oss Du, bär stjernors och o c h g ö m m e r! krubbas stilla af vrå all allt så s o m i ren i vår H o n o m, helsning, verldens s o m Kom Si, till C. V. MODIN. al? här glada jungfru, F ö d t Utan sin t o l k a d vorden, Krist, och all gladt brist, fara!
Ståndet framställa propos. derå, att afgiften, på sätt jag föreslagit, må, der så önskas, kunna höjas till 7 sk. Gr. Björnstjerna, Garl Magnus: Jag är långtifrån att vilja bestrida nyttan och nödvändigheten af anslag för våra sjukvårds-inrättningar i landet. Sjelf är jag bosatt på landet och känner således mera än väl behofvet af sådana, men jag tror att man vid detta tillfälle bör se saken äfven ur en annan synpunkt innan R. St:r åtaga sig denna Bevilln. för inrättningar, som egentligen äro afsedde för ett specielt ändamål och ingalunda för alla sjukdomars vårdande. Jag tror icke att någon vill bestrida, att ju icke de föreslagna 6 sk. äro fullt tillräckliga till vården af patienter som härmed egentligen äro afsedde. Lemnar bevillmn öfverskott så må det gerna äfven för andra ändamål användas, men för det här specielt afsedda, räcker den ganska väl till. Inom Utsk. kunde icke någon ledamot upgifva ett enda län, der kurhns-afgiften lill sitt fulla belopp utgick, hvilket Den 31 Maj e. m. 517 synes böra bestyrka min sats då dertill kommer att K. M. föreslagit det denna afgift måtte oförändrad qvarstå, och icke deruti äskat någon förhöjning, på grund hvaraf Utsk. äfven ansett något afseende på Gr. Liljencrantz’s philantropiska förslag icke kunna fästas. Det är visserligen sannt att afgiften blifvit inom Stockholms län på de sednare åren förhöjd, men \ sk. af det bestämda beloppet återstår likväl ännu outtagen. Sedan äfven denna J sk. blifvit uttaxerad och det visat sig att den icke är tillräcklig, då må det vara tid att inkomma med förslag om sammanskjutande af medel till ett förökadt säng-antal på länets hospital, men en sådan afgift bör, enl. min tanke, utgå på annat sätt än genom personell afgift, hvilken är ett slags beskattning som, af många skäl, i allmänhet icke ses med blida ögon. Jag anser således Utsk. hafva rätt förfarit, och hoppas att R. o. Ad. Jtifaller Betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Postverket gratis är likgiltigt förPostverket eller posthästarne, ty i väskornc ligga ofta tidningspaketer, som väga mycket mera än brefantalet, och för hvilkas skull Posten måste begagna tvenne hästar. Jag tror, att det kunde hafva sina betänkligheter med sig alt göra innovationer i detta fall, ehuru måhända det vore lämpligast att borttaga hela stiimpelafgiften; men då Kronan bör få någon ersättning, så är den grundsats, som Utsk. följt, fullkomligen riktig, ty huru orimlig den nu varande afgiften är, har jag haft tillfälle att se under den tid jag var öfvervexeleontrolleur, då för en börslista, i omfång stor ungefär som min hand, i stämpelafgift betaltes lika mycket, som för ett Aftonblad af det större formatet. — Euär jag för min del anser, att Utsk. har rätt, att, då fråga är om förändringar, man icke bör gå för strängt tillväga, tillstyrker jag bifall till detta betänk. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till bifall å Utsk:s hemställan i fråga om beloppet af stämpelafgiften för tidningar. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarefter II. Ex. Ilr Gr. Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja varit öfvervägande. Frih. Cederström, Jacob, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller hvad Bevilln.Utsk., uti dess betänk. N:o 13, hemställt i fråga om beloppet af stämpelafgiften för tidningar, voterar Jai den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås Utskis hemställan i denna del och besluter R. o. Ad., alt 1 mom. i 9 § af uu gällande kungörelse augide stämplade pappersafgiften, skall bibehållas, ulan annan förändring än den, som blifver en följd af R. o. Adis redan fattade beslut, att med ett halft ark må förstås ett papper, hvars yta innehåller 150 qvadrat-decimaltum.
Och slutligen kan det måhända icke vara utan intresse för R. o. Ad. alt veta, och jemväl tjena såsom ett slags bevis på, att denna åtgärd icke måste vara så vådlig för jordbruket, att en man, som icke är känd för något hejdlöst framåtskyndande i detta eller andra afseenden, nemi. Hr Gr. C. G. Mörner, såsom Konungens rådgifvare, biträdt alla de nyss omnämnda besluten. Frih. Klinckowström har börjat sin sednaste serie af anmärkningar med det påståendet, att jag, likgiltig för näringarnes öde, skulle framgå öfver grusade fabriker och grundlagens spillror. Jag får emellertid lugna mig dermed, att jag verkligen icke känner några grusade fabriker eller ödelagda näringar, och intill dess Hr Frihm upplyst mig om hvar dessa äro till finnan - 522 Den 0 Februari. des, kan jag icke göra mig några förebråelser för de förfärliga olyckor, som lians fantasi utmålat. Samme värde talare liar äfven, på sitt egendomliga språk, yttrat att han skulle träffa en »liktorn», då han ånyo framdrog frågan om det Franska bränvinet, och han liar ytterligare påstått, att hela bränvinsrörelsen här i landet skulle gå under, till följd af den förevide traktaten. Jag har redan förut, med obestridliga siffror, visat den fullkomliga grundlösheten af en sådan farhåga; men jag vill nu ytterligare fråga den värde Frihm, huru det då låter förklara sig — ifall det finnes någon sanning i hans påståenden — att allt ifrån den 15 sisth April, då traktaten började att tillämpas, eller just under det år, då, enligt hvad Hr von Koch fullständigt upplyst och utvecklat, det omtalade Franska drufbränvinet, eller såkallade trois-six, stått uti ett alldeles exempellöst lågt pris, icke en enda kanna af detta bränvin hit inkommit från Frankrike. Det enda fastage, som deraf inlörskrifvits för att tjena till agitationsmedel, intogs öfver Lubeck, och fick således ej heller åtnjuta den lägre tullbehandling traktaten bestämmer, hvilket bäst lärer bevisa hurupass verkligt allvar härmed varit.
Poesiens historia genom ett närmare bestämmande af den motsats, som röjer sig mellan den antika och den nyare Poesien, då han angaf naivetet såsom den förras, och sentimentalitet, i den egna bemärkelse, hvilken detta ord hos Schiller äger (enligt hvilken densamma utgör uttrycket af den hos konstnären framträdande och öfvervägande reflexionen öfver sig sjelf, sina känslor och sin sinnesstämning) såsom den sednares hufvudcharakter. Redan innan Schiller uppträdde, hade, såsom bekant är, Goethe genom sina tidigaste skaldeverk börjat en ny period för Tyska Poesiens utbildning: han fortfor att verka samtidigt med Schiller, och stod qvar ännu mer än ett fjerdedels århundrade efter Schillers död, såsom den mest fulländade representanten af det tidehvarf, som med honom tog sin början. Visserligen ligger Goethes verksamhet utom den egentligen så kallade Konstfilosofiens område. Ty om han ock, i likhet med Schiller, i alla sina verk visar sig såsom en tänkande, reflekterande konstnär, var likväl hans reflexion af en helt annan art än Schillers. Den var en helt och hållet objektiv, af föremålets betraktande upptagen och likasom dermed sammanfallande reflexion. I enlighet härmed sysselsatte sig Goethe mindre med utredandet af Esthetikens egentliga filosofiska grundbegrepp, än med speciella till Konstens särskilda former hörande ämnen, hvarvid han, i följd af den plastiska och objektiva charakteren af hans snille, företrädesvis egnade sin uppmärksamhet åt den bildande Konsten. Emedlertid, om Goethe ej kan sägas hafva omedelbart i betydlig mån deltagit i Konstfilosofiens framskridande utbildning, utöfvade han likväl medelbart på densamma en ganska vigtig inflytelse, så väl genom sina speciella undersökningar rörande särskilda esthetiska ämnen, som i synnerhet genom sjelfva andan och charakteren af sina skaldeverk, hvilka, såsom omfattande Poesiens flesta arter och former, nästan kunna betraktas såsom en i konkreta och bestämda exempel framställd Esthetik.