Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att han i det afseendet så pass mycket såg igenom fingrarna med Thorild, är ett icke ringa bevis på hans fördragsamhet mot allt slags verkligt snille. I allmänhet fordrade han, att den, som ej kunde afhålla sig från slika berömmelser, åtminstone skulle yttra dem med största varsamhet. Bristen på sådan vållade, att tidskriften ”Medborgaren,” som gick ut på att till hälften vara en moralisk, till hälften en politisk Spectator, och dervid – icke utan åtskilliga drag af Thorildska sympathier – framförallt sökte (på försigtigt vis) befrämja Swedenborgska 46, blef helt plötsligt förbjuden den 6 Februari 1790; oaktadt den i hänsigt till Sveriges Konung, Finska kriget, Anjala-förbundet o. s. v. starkt uttalade royalism, som hade utgjort en af dess hufvudegenskaper. Utrustad med medelmåttiga talanger, men redligt fosterlandsnit, hade dess Redaction förklarat (1789, N:o 55): ”De, som läsa detta blad, kunna delas i tvenne allmänna klasser: Royalister och Patrioter. Det minsta loford åt Konungen gör de sednare misslynte; de kasta då bladet ifrån sig och säga: den författaren är en köpt Royalist. Kände ni Utgifvarne, skulle ni kanske finna, att de aldrig rönt vedermälen af Monarkens nådiga åtanka. Men de hafva så mycket segrat öfver sin egenkärlek och vinningslystnad, att de tro sina tänkesätt vara sin pligt likmätiga”. Tvifvelsutan bör det här sagda tagas alldeles bokstafligt, när man vet, att den egentlige författarn, ”Philanthropen” Nordensköld, under all denna tid var en lönlös och o-pensionerad Kongl. Secreterare, och att hvarken han, eller hans vän Silfverhjelm, voro Konungen enskildt tillgifne. Derföre kunna vi ej heller undgå, att för desse mäns omdömen öfver de nyssnämnda föremålen 47 påkalla någon uppmärksamhet. Men i sjelfva verket kunde sådana åsigter ganska väl förenas med den åt Republikanism lutande benägenhet, som är för alla Swedenborgianer gemensam.
Sedan fjorton dagar från riksdagens början, enligt 28 §., tilländalupit, må likväl nya frågor af riksdagsman icke väckas kunna, utan så vida de af redan fattade beslut, eller Konstitutions Utskottets Memorial, A:o 7. 17 eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffade händelser omedelbarligen föranledas. I Stånden må ej väckas motioner eller förslag angående allmänna frågor, titan endast sådune, som Ståndets enskilda besvär och angelägenheter röra. Intet ärende må nedläggas utan Ståndets eller Riks-Nämndens uttryckliga beslut, § 49 (§ 57 R. O.) Det beslut öfver en allmän fråga, som Riks-Nämnden fattat, skall genom protokollsutdrag meddelas Stånden. Beslut, hvaruti Stånden stadnat, skola på enahanda sätt meddelas så väl de öfriga Stånden, sorn Riks-Nämnden. Vill ledamot, som ej uti beslutet instämt, sin serskilda mening hos Stånden eller Riks-Nämnden anmäla, stånde det honom fritt, genom serskildt memorial eller dictamen till protokollet, hvilket bör protokollsutdraget åtfölja, så framt han de för kommunikationen och protokollet nödiga exemplaren deraf till sekreteraren aflemnar. Lag samma vare, då remiss eller betänkande från Stånd, Nämnd eller Utskott afgår; dock må ej i något fall utlåtande eller beslut genom enskild ledamots eller minoritetens protest eller reservation uppehålla*. § 50 (§ 58 R. O.) Vid justering uppkommer. Utur ett protokoll må vid ju steringen, med Ståndets eller Riks-Nämndens bifall sig grundar. § 51 (§ 59 R. O.) De uti Stånd eller Riks-Nämnden förda protokoll, samt öfriga riksdagshandlingar, skola på statens bekostnad från trycket utgifvas till de delar, Riksens Ständer förordna. § 52 (§ 60 R. O.) De framställningar till Konungen, dem Riksens Ständer beslutat, äfvensom Riks-Ståndens svar på Konungens till dem aflålna förslag, skola genom skrifvelser till Konungen aflemnas. Bih. till R. St.
Del sä kallade modets inllytelse förmå inga lagar, ingen’ magt att afhälla: ett mägtigare bud, det af de sä kallade convenancerna i samhällslefnäden, gör sig alltid väg på något hall, om det ock skulle lyckas för något ögonblick dolja vanmagteu att hejda deras välde. Ingalunda såsom magtägånde rhen val såsom r*- n exempélgifvande, formår Styrelsen att åt vissa samhälisconvenancer gifva småningom en förändrad rigtning; men nied Föi bud och Reglementen u,t'rättas föga, åtmindstone ej något nyttigt. Den mest imponerande Regering i vårt tidehvarf liar ju endast visat sin oförmåga i detta afseende, och det midt under ett verkligt nationalkrig , sådant som dä existerade mellan England, och Frankrike, rnr i detta land, oaktadt de Strängaste förhud, oaktadt en hel bär al Tullheljeiiter, Colontaivaror funnOS öfver aili och allmänt brukades, äfven af dem sorn närmast omgåfvo Thronen och eljest utgjorde de förnäma sällskapskretsarna } så att iNapoleöil sjelf Såg s.ig slutligen Den 2 Juli. 47 nödsakad att gifva efter och genom Licencer tillåta införseln, för att: åtmindstone draga någon fördel af opinionens oemotståndliga magt. Bland andra olyckliga följder af sådana förbud är vanart alt med liknöjdhet anse lagbrott, sorn hoa de mägtigare merendels, bli tva opålalte, då deremot den fattigare förbrytaren bringas i uselhet, och för alt hjelpa det orimliga x sådana förbud, har mart tillgripit den ännu orimligare utvägen , att genom straffens stränghet suppleera hvad medvetandet säger fattas i förbrytelsens brottslighet och opinionens omdöme. Allt straff, sorn är hårdare än jemt svarande mot den stämpel af brottslighet, den allmänna opinionen åsatt förbrytelsen, innefattar egenskapen af förföljelse och är högst förderfligt bade i moraliskt och physiskt afseende.
Lånet innestå utan Capital afbetalning under Tio års tid, att räkna ifrån den i Januarii 1824, men, efter dessa Tio arens förlopp, skola 6 proCent, beräknade på hela Låne-Summan, sådan den var, innan Capitalet någon förminskning undergått, inom hvarje års StatsUtskottets Betänkande?!. 61 slut erläggas; och sedan utaf dessa 6 proCent först blifvit beräknad 3 pro-Cents ränta på den qvarstående Lån-Summan, afskrifves öfverskottet på Capitalet, intill dess detta blifvit till fullo betaldt. Men uppföras Byggnader af Träd, får Lånet icke innestå, utan Capital afbetalning, mera än Fem år, att räkna ifrån den i Januarii 1824, efter hvilka Fem års förlopp, med inbetalningen kommer att förhållas, på enahanda sätt, som i afseende på de andra Lånen, stadgadt är. 13 Mom. Skulle å en och samma Tomt uppföras särskilde Byggnader af Sten samt af Träd, bora, i anseende till Terminerne för af betalningarne å Lånen, särskilda härefter lämpade förbindelser af Låntagaren utställas; och skall det ankomma på Committcrades pröfning och urskiljande, att bestämma den LåneSumma, som hvardera förskrifningen skall innehålla. 14 Morn. Sedan hela den af Rikets Ständer beviljade Låne-Sunnnan blifvit intagen och Låntagafnes förbindelser å o O ett emot denna Summa svarande belopp till Riksgälds-Contoiret aflemliade samt alla Committerade påförde räntor betalde, 62 Stats-Utskottets Betänkanderu upprättas af Committerade en GeneralLiqvidation in duplo. Och derest en sådan liqvidation varder af Fullmägtige godkänd, tecknas å det ena Exemplaret Fullinägtiges Decharge för Committerade, i afseende på deras med Uppbörden hafde befattning. 15 Morn. Med Uppbörden af Capital afbetalningarne och räntorne å de till jEliksgälds-Contoiret aflemnade Låntagares förbindelser, förhålles sålunda:
Härefter framstäldes först propos. på bifall till Utskits yttrande ronde lönen för Bibliothekarien och besvarades med nej; hvarefter propos. gjordes på afslag å samma yttrande samt lönens be - I)en 21 Juli f. m 231 stämmande till 5,000 rdr med olVanniimnde förbehåll, dervid svarades ja. Sedermera blef propos. å bifall till Utsk:ts hemställan ang:de vice Bibliothekariens aflöning framstäld och med ja besvarad. Hr Cederschiöld, Gustaf: För min del skulle jag vara mycket mera benägen att bifalla K. M;ts Propos., än Utsk:ts förslag, men vågar dock tro, att det onda, som man vill motverka, icke låter sig bota med litet penningar. De religiösa söndringar, hvaröfver man här klagar, tror jag icke heller vara så fördömliga, utan måste anse dem som tecken till ett vaknadt religiöst lif, under det flertalet af dem, som fördöma all s. k. sekterism, sjelfva äro fullkomligt indifferenta. Den religiösa enheten kan icke vinnas annat, än på bekostnad af det religiösa lifvet. Man må för öfrigt i detta afs:de hysa hvad åsigter som helst, så är det dock säkert, att ett anslag till underhållande af 3 eller 4 resepredikanter icke kan vara ett verksamt medel emot det förmenta onda, sorn man påstår vara så vida sprid t, och hvars rot snarare är att söka i presterskapets bristande bildning och i de för detsamma gällande befordringslagar, till (öije af hvilka de utmärktaste platser inom kyrkan ofta innehalvas af personer, som förut icke haft någon kyrklig verksamhet. Jag yrkar för min del afslag, så mycket heldre, som ett bifall skulle inleda oss på ett farlig princip, nemi. att Staten borde blanda sig i kyrkans angelägenheter. Frih. Creutz, Steffan: Det kan icke undgå att väcka den största upmärksamhet, huruledes Domkapitlet i Upsala genom sin framställning hos K. M:t uti ifrågav:de alside erkänt presterskapets svaghet och oförmåga att npfylla sina pligter.
När en officer blifvit väl hemmastadd med målens gång och ärendernas behandling samt derunder vinnlagt sig om inhämtande af nödig kännedom om dithörande lagar och författningar, skulle då ombyte ske och en annan, i dessa delar mera eller mindre oerfaren, sättas i stället? Olämpligheten häraf förefaller mig alldeles påtaglig. Beträffande åter målens handläggning på en särskild Division af HofR:n, hvad vore vinsten dermed? I öfverensstämmelse med Lag skulle på samma Division finnas 5 ledamöter. Af dessa kunde antingen 4 vara militära och 1 civil, eller ock 2 militära och 3 civila. I förra fallet blefve förändringen med KrigsIlofR:n ingen annan, än i afseende på embetsrummet, och besparingen endast tvenne militär-arfvoden; i det sednare åter blefve kostnaden betydligt större, då 3:ne civila ledamöter skulle aflönas, i st. f. en sådan, såsom nu är fallet. Någon besparing skulle således icke upkomma, helst i hvarje fall antagas måste, att en särskild Krigsfiskal ■— om ej flera — borde finnas och att den civila OfverRättens kansli nödvändigt skulle komma att ökas icke obetydligt, i anseende till de vidsträcktare göromålen. Möjligen kunna anmärkn:r göras emot KrigsHofR:ns nuvarrde organisation och sammansättning; men detta rörer form och icke sak, och kan sålunda rättas, utan att en inrättning, som till sin grundtanke är riktig, derföre beböfver borttagas.
Det bör ej vara skillnad, om Storskifte har ägt rum eller ej. Förhållandet är enahanda, ty om en Skiftessökande får utbrytning, måste rubbning ske i hela laget. Ett nytt förhållande måste uppkomma i anseende dertill, att 2:ne Författningar äro sammansmälte till ett. Jag tilltror mig ingalunda att kunna bestrida deras åsigter, sorn, med erfarenheten till ledning, äga mera anspråk på sakkunskap i detta afseende än jag. Jag erkänner, att, i den ort jag bor, bar intet Skifte mig veterligen pgt rum; jag har således ej någon praktisk erfarenhet. Men Den 6 April e. ra. 343 jag håller mig blott till SkiftesStadgan. Vid den del af Stadgan som föreskrifver utflyttning, befinner jag mig i en besynnerlig collision. Jag tror Utskotten åsett en medelväg, men rubbas af andra, som bär ådagalagt, att en Skiftessökande 0vi 11- iorligen skall utflytta. Det visar sig för mig, att ett sådant Stadgande är liårdt och lemnar anledning för den rikare eller förmögnare, att utöfva inflytelse på den fattigare. Den som har bästa husen, bästa trädgården m. m., den måste ovillkorligen vara den mest förmögna, och när nu den bar rättighet att blifva qvar, så äger han för stor inflytelse på grannarne, och kan, genom blotta hotet med Skifte, tvinga en fattig granne, att för underpris sälja sin Hemmansdel. På denna grund tror jag Utskottens Förslag vara bättre, men något bestämdt omdöme vill jag ej gifva. En väsendtlig anmärkning är, att, pdå inrösningsjord ligger innom ett skogsskifte, så är ett undantag från Stadgandet om Skogsskiften välgrundadt. Det vore oriktigt, om, genom helgden af ett Skogsskifte, inrösningsjord skulle komma att förblifva ouppodlad, och om den än består af aldrig så god jordmån, ej få i Skiftet intagas, emedan den hetes tillhöra skogen. I detta afseende tror jag Stadgan vara bättre. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: 344 Den 6 April e. m.
Posse, Carl Göran, Ryttmästare. Spens, Jacob Melcher, Major. Cronhjelm till Flostad, Lars Fredrik, Major. Mörner, Carl, f. d. Landshöfding. Ducker, Johan Henrik Walter, Ryttmästare. Taube, Augnst Gustaf, Löjtnant. Sparre till Söfdeborg, Erik, Landshöfding. Creutz, fullm. Friherre Rudbeck, Reinhold Carl Gabriel, Possessionat. Cronhielm till Hakunge, Carl Bernhard Salomon, Under-Löjtnant. Horn till Rantzien, Carl Ernst Christer, Löjtnant. Lagerberg, Carl Sven Axel, Ofverste. Hård, fullm. Friherre von Knorring, Axel Wilhelm, Kapten. Barck, Nils Ludvig Ferdinand, Possessionat. Cronstedt, Fredrik, Landshöfding Löwen, Axel, Possessionat, von Rosen, Axel Christian, Kapten. Hamilton, Henning Ludvig Hugo, f. d. Stats-R&d. von Seth, fullm. Friherre Leuhusen, Alexander Magnus, Ofverste-Löjtnant. von Hermansson, Carl Johan, Possessionat. Grefve Horn af Åminne, Christer Claes, Kapten-Löjtnant. » Wrangel af Sausis, Tönnes Eeinhold, Major. » von Schwerin, Adolf Henning, Hofmarskalk. » Sinclair, Carl Predrik Adolf, Possessionat. » Falkenberg, Henrik Georg, Possessionat. » Wrangel, Anton Eeinhold, f. d. Minister-Eesident. » Stackelberg, Fritz Adolf, Kammarherre. » Beck-Friis, Corfitz, Kammarherre. » af Ugglas, Carl Ludvig Fredrik, f. d. Ofverste. » Strömfelt, Fredrik Knut Harald, Possessionat. » Euuth, fullm. Friherre Cederström, Carl Ema nuel, Possessionat. » Taube, Gustaf Edward, Major. » Ehrensvärd, Albert Carl August Lars, Landshöfding.
För 8:de afdelningen Grefwe Kiclsterstolpe, Larl. 2g:de d:o Herr kalkenderA, öckelker. 25:te d:o Herr /^nrep, ^sob. äVisti. 29.de Z2tdra d:A Herr 8ckönström kekr. ZZtdje d:0 Herr klm.ik.snsk616, Lack sireclr, 44tve d:o Herr von8cstu1t2enlamm,I)avi6. — Herr Den 25 April. S9 Zerr Landt - Marskalken anmodade de Herrar svin bliswit uriedde lill Ledamöter uti Banco^! skottek att träda inom skranket, hmarnpä dests ' Herrar jemte Herr Landt-Marskalken aflade den för dem fastställde ed. Friherre Lilsverlkölst som icke war närwarande skulle wid Utskottets första sammanträde densamma derstädes aflägga. Friherre kustbeck, AleximZor. anmälte sig och uplaste följande: Alt under detta Riksmöte yttra stna tankar vm bewillningen, om summans belopp, om dest fördelning och sältet lill dest Utgörande, lärer lika säkert wara en Regeringens fordran, som den är grundad uti allmänna opinion till dest nödwändighek. Den radande tankan wid 1809 ars Riksdag bisöll projectct att bewillningen skulle utgöras i följd af hwars och ens behällne inkomst, och ehuru detta projcct genast efter sin framställning wifade ett belydeligt äestcit, som med nya snbdiv!stoner skulle förbättras, likwäl alt pä tämeligen osäkra grunder , antogs det dock likwäl, och kanske äfwen för alt winna ett flut pa den dä sä långt avancerade Riksdagens bekymmer. Om någon de! personers enskildta intereste funnit denna plan förmånlig, sä har dock en större del medborgare och Statswerket i synnerhet förlorat.
Potatoes, inom Ridderskapet och Adeln: att införsels-tullen derå bör nedsättas ifrån 16 sk. till 4 sk. tunnan, helst import deraf endast lärer komma i fråga i missväxtår; — hos Borgare-Ståndet: att af enahanda skäl tullen hör nedsättas till 10 sk. på ett till 1 R:dr jemkadt värde; —och i BondeStåndet: att införsels-tullen bör ökas till 24 sk. tunnan. Potatoesmjöl, i Borgare-Ståndet: dels att 16 sk. införsels-tull må derå bestäm mas och dels att det må vara vid införsel tullfritt. Pottaska, inom Bonde-Ståndet: alt, såvida förbud i taxan bibeliålles, äfven Pottaska dermed må hägnas. Redskap och Machinerier, i Borgare-Ståndet: alt Commerce-Collegium ej må ega att mot nedsatt tull medgifva införsel deraf, ulan en generell tull-bestämmelse antagas till 10 proc., dock att prof och modeller förblifva från ali afgift fria. Salpeter, inom Borgareoch Bonde-Stånden: att införsels-förbud derå bör bibehållas, samt att i annat fall införsels-tullen derå bör höjas. Bevillnings-Utskottets Utlätandej N-.o 30, 31 Salt, inom Riclderskapet och Adeln: att denna vara ej bör draga öfver 16 sk. tull på tunnan; — i Borgare-Ståndet: alt å Salt såsom en nödvändighets-vara ej bör sätlas högre tull än 24 sk. tunnan; — och bos BondeStåndet: att tullen bör nedsättas till hälften af hvad Utskottet föreslagit. Sand, hos Iforgare-Ståndet: alt, då perlsand ej finnes i landet, tullen bör nedsättas till 4 sk. tunnan; — samt i Bonde-Ståndet: att denna artikel bör bibehållas vid nuvarande tull. Silfver, i Borgare-Ständet: att bestämdt må stadgas, att Silfver af mindre halt än i3 L. 2 gr., eller lika med det, som här får arbetas, ej må få till Riket införas.
Här såg man den statskloke herr Lindorm Bonde, den sluge Clas Bjelke, medlemmar af familjerna Stenbock, Fleming, Posse, samt gamle grefve Pehrs söner, Erik och Gustaf Brahe, och magar, Erik och Johan rebilder. Också Thorn, den ännu starkt befästa gränsstaden, har i arkitektoniskt afseende mycket sevärdt att visa. A t Weichseln äro de gamla muraine och tornen väl bevarade. Ståtligt reser sig ännu det gamla rådhuset, där Karl X rätt länge resider-at, och som icke tyckes blifvit synnerligen medtaget af Karl XII:s bomber. Intressantast för konstforskaren äro emellertid de tre gamla kyrkorna, S. Maria, S. Johannes och S. Jacob, som visa skilda typer af den nordeuropeiska tegelstilen och i sitt inre hysa många värminnesmärken. Det är ett af dessa minnesmärken, som är särskildt värdefullt för oss svenskar, och som jag i sommar under en resa i dessa GRAFVÅRDEN ÖFVER PRINSESSAN ANNA I MARIAKYRKAN I THORN. Sparre, samt Johan Gyllenstierna, för att nu nämna blott de mera lysande namnen. Många utaf desse svenske herrar stannade kvar i Polen, där t. ex. Gyllenstierna blef amiral och Gustaf Brahe fältmarskalk. Mest vistades de i Danzig och det omgifvande preussiska landet; där voro de närmare det kära fosterlandet, där hade de också en centralpunkt, som särskildt för protestanterna var dyrbar, i prinsessan Annas hof i Strasburg. Strasburg (eller Brodnitza) är en mindre stad vid DreweDz, gränsfloden mellan Västpreussen och Polen, hvilken, efter att hafva passerat Gollub, utfaller i Weichseln nära Thorn. Hvi lefde hon här så ensam, fjärran från sitt fosterland? Kärleken till brodern och afskyn för farbrodern, hertig Carl, kunna förklara m y c k e t; dock icke allt. Hennes historia är ännu icke skrifven — det vore en värdig uppgift för någon af våra häfdaforskande damer. Endast konturerna till hennes lefnad känner man.
Ridderskapet och Adeln täckes antaga Utskottets nu framställda Förslag, får RiddarhusUtskottet vördsamt tillstyrka Högloft, Ridderskap! t och Adeln, att, i likhet med hvad iakttages vid upptagandet af närvarande Capitationsaf/ifter, hos Kongl Maj.t i underdå »»het anhålla, det verkställigheten utaf den debitering och uppbörd, som för Riddarhusets reparation, ifrån och med år 1817 till och med år 1821, kommer att äga rum, må, emot vanligt arfvode, besörjas af Kongl. Maj:ts och Kronans vederbörande TjansteRidd, o. Ad, Fröt. 91, 92. Deu 14 Juli. J. m. jnän, på samma gång med Rikets Allmänna Utskylder. Hvilket allt Hogl< fl. Ridderskapets och Adelns närmare granskning * och ompröfvande ödmjukast ölverlemaas. Stockholm den 6 Juli 1815- På RiddarhusUtökottets vägnar. Jon. G. OXENSTJERNA. G. Marcks v. Wurtenberg. 724 -» Ven 14 Juli f. m. Calcul öfver Riddarhus Utgifter vid 18 Inkomster. Årlig Brist, sorn genom Introductions-afgifter och Extra inkomster för Concerter, äfvensom deraf att 5 Procents innehållningen uti Bevillning pl ofvanstående Renta, som icke alltid göres, torde försvinna; men hvilka inkomster och afdrag, såsom eventuela, uti en Calcu icke kunna upptagas Summa Banco Specie. Utgifter. Honorarier Banco Specie. Academiens interesse af Thamiska Donationen 188 2 Afskrifningar: 5 ProCent af 6 ProCents Stråle. Den 14 Juli f. m, Herr Silverstolpe, Gustof Abraham'. Ja? anhåller ati fa anmäla en omständighet, sorn bier vara nödvändig att iakttaga, så vida ett af Riksens Ständer enhälligen fatta It lie' lut skall kunna till verkställighet be» fot dräs. Riksens
N-.o i5(), i anledn. af väckt motion örn ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att bos Konungens Bef:h:de erhålla s. k. promotorial i Utsökningsmål. Frill. Cederström, Jacob: Jag biträder i saken Utskrs förslag till författning, men jag nödgas göra den anmärkn., att Ulvk. bar tillagt den föreskrift, att ”expeditionshafvanden vid det landscancelli, hvilket ombesörjer utslagets verkställighet, må äga att derför såsom arfvode sig lill godo beräkna ^ för 100 af det som indrifves.” Det lärer icke rättsenligen kunna beviljas att expeditionshafvanden på landscancelliet, vare sig i den ort, der fordringsägaren är boende och gäldenären tillika, eller i annat län, der gäldenären finnes, får aga större rätt än att få Communications-och utslagslösen, lösen för sin order till indrifningen samt postporto för medlens öfversändande till den Konungens Bef:h:de, dit medlen skola inskickas jemte recommendationsafgift. Något mera kan icke bär fordras, ty eljest skulle landssecret:n i promotorial-mål förvandlas lill commissionär, hvilket icke får vara följden, då författningen ålägger Konungens Bef:h:de att besörja genom promotorial detsamma, som de eljest äro skyldige alt i lagsökningsväg verkställa efter den vanliga expeditionstaxan. Denna taxa bör derföre ock i så väl promotorialsom i andra mål iakttagas. Jag anhåller 0111 återremiss, på det att denna detalj må blifva rättad, hvarefter i fråga var. förslag kan blifva af en ganska välgörande beskaffenhet. Gr. Mörner, Carl Göran: Anledningen till ifråga var. betänk, är, att ehuru i de flesta län den praxis är gällande att promotorial meddelas, så gifves det ändock några län, som derifrån göra undantag. Att det nu föreslagna stadgandet kommer alt för betjeningen på landscancellierna medföra ett ökadt besvär, lärer icke kunna bestridas. Att de derför böra erhålla ersättning torde ej heller kunna anses obilligt.
Jag befarar icke att från delta rum väcka denna fråga, ty den gäller i mindre grad dem som tillhöra detta Stånd, än många andra, som icke höra till något Ständ. Se vi oss omkring, så är det många vi beskatta, som icke äga någon rösträttighet , och som icke äro i tillfälle att försvara sig, emedan de ej äro representerade. Jag tror snarare att ändamålet, dit man syftar, skall vinnas, om denna beskattning borttages, och på sådan grund tillstyrker jag att 37 och 38 §§:ne måtte försvinna, hvarom jag vördsammast anhåller om proposition. Frih. Stjernstedt, Theodor: Denna § torde kunna tolkas på åtskilligt sätt. Detta är genast elt fel, emedan en föreskrift bör vara tydlig och bestämd ; men om den kan komma alt tolkas på ett sätt, som skulle obilligt drabba flera personer, blir den ännu mera felaktig. Jag vill fästa mig vid de militära grader, sorn skulle kunna blifva föremal för denna beskattning. Utsk. säger ali för fullmakter, öppna bref eller resolutioner på karakter eller namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, eller å sådan beställning, med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat eller arfvode, skall i bevilln. årligen erläggas tio proc. af beloppet etc. Det linnes grader inom ammen, som icke åtföljas af någon lön: sådana aro öfverstelieutenantsoch generuladjutants-graderna. Vi hafva 3 generalsgrader, men blott en generalsgrad med lön. Alla dessa lönlösa grader skulle således träffas af denna beskattning, och det är likväl nödvändigt för den, som vill fortgå på den militära banan, att passera dem. Det linnes äfven andra befordringar, som icke nödvändigt måste passeras, men som man svårligen kan undandraga sig att emottaga, ifall man blir ihågkommen dermed, emedan de innebära expectance på framtida befordran. Sådana äro de s. k. graderna i armeen. Det vore i sanning bardt, om den, som finge en sådan grad, skulle skatta för densamma, alldenstund han svårligen kunde vägra att emottaga densamma.