Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras ögon möttes — leende, vältaliga. Han reste sig raskt upp och satte sig på löjbänken vid hennes sida. — Edmée, hviskade han hastigt och lågt, i det han grep begge hennes händer. Detta är ju blott att spilla tid! Tiden är så kort — i morgon kan kriget begynna på nytt, jag kan bli tvungen att lemna Frankrike. Du vet, jag älskar dig, och jag vet, du älskar mig. Du är stolt nog att icke engång försöka att neka. Jag vet också, att andra män kan bjuda dig en bättre och ärofullare ställning, än jag för ögonblicket är i stånd till — bunden som jag nu är till händer och fötter. Der flög en skugga öfver hans ansigte, och han sänkte hufvudet djupare öfver hennes händer. Men haf blott tålamod, låt mig blott få det värsta arbetet från halsen, och låt min ställning få tid att bli en smula mindre farlig och utsatt än nu — det måste den, förstår du, innan jag utan fara törs sysselsätta mig med mina egna husliga förhållanden — och jag lofvar dig, att ingen kvinna i verlden skall bli så hedrad, så ärad som du. Vågar du? Du måste besluta dig nu — blindt anförtro mig din framtid, jag svarar för den med min ära och med mitt lif. Tvekar du, törs du inte nu — ja, så måste vi gå hvar till sitt håll för beständigt! Denna halfhet är min natur alltför vidrig. I flera månader har jag med ord och dåd friat till dig, Edmée — nu eller aldrig måste du ge mig min lön. Edmée såg upp — hennes ögon voro nästan svarta, gåtfulla i deras djupa, blida allvar. — Och det är er mening, att om jag i detta ögonblick säger «gå», så skall ni gå och icke älska mig mera? — Du skall icke säga «gå», och jag skall heller icke gå, om du än säger det tusen gånger, brast han ut. Edmée — hvad tjenar detta till? Du vet, att om det hade varit mig möjligt, så hade jag för länge sedan uppgifvit dig — den gången du icke skref till mig efter Marengo, och den gången du flydde för mig, då jag kom till Paris. Men jag kan icke undvara dig! Hvad tjenar det till att tala till dig så, som jag nyss har talat?
På samma gång och på lika sätt, som fullmägtige och revisorer, enligt nästföregående fyra §§, utses, tillsättas jemväl suppleanter, att, vid inträffande förfall för dem, träda i deras ställe, nemligen för fullmägtige i Riksbanken tre suppleanter, för fullmägtige i Riksgäldskontoret tre, och för hvarje å s revisorer sex, hvilka sistnämnda väljas till halfva antalet af hvardera Kammaren. Riksförsamlingens Nämnder och valmän utse sjelfva, bland sig, sina ordförander. § 131. Vid alla tillfällen, då personer komma under omröstning, iaktlages, att nainnsedlarne, så framt de skola blifva gällande, böra vara enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria så väl från all tvetydighet i anseende tili personernes namn, som från oriktighet i anseende till deras antal. Om utfärdande oell meddelande af Riksförsamlingens beslut § 132. De framställningar till Konungen, hvilka Riksförsamlingen besluter, skola, äfvensom svaren på Hans till Riksförsamlingen aflätna förslag, genom skrivelser lill Konungen aflemnas. § 133. Riksförsamlingens beslut till ändring eller tillägg i Grundlag, eller i allmän civilkriminaleller kyrkolag, skall underställas Konungens sanktion. Å Konungens propositioner i sådana mål skola Riksförsamlingens svar, derest beslutet innefattar bifall till Konungens förslag, på rikssalen, å dag, som Konungen utsätter, öfverlemnas. § 134. Ingen expedition öfver något Riksförsamlingens beslut må utgå förr, än den blifvit i Kamrarna behörigen justerad och underskrifven. Uppsättandet och expedierandet af Riksförsamlingens skrivelser och beslut, äfvensom af riksdagsbeslutet, besörjes genom ett serskildt Riksförsamlingens kansli, under inseende af två inom Första, och två inom Andra Kammaren dertill utsedde ledamöter, hvilka jemväl, tillika med Kamrarnas talmän och vice talmän, tillkommer att utse och förordna de tjenstemän, som Riksförsamlingen anser för detta kansli erforderliga.
Enär det sålunda erforderliga kostnadsbelopp af tillsammans 193,161 R:dr icke kunde af sjukinrätlningarnes eller Universitetets tillgångar bestridas, dä de fonder, som sjukinrätlningarne redan ega jemte försäljningssumman af deras nuvarande lokaler helt och hållet skulle blifva tagne i anspråk för underhållet af det med omkring 50 procent ökade antal sängar, hade Konsistorium, på grund af hvad ofvan blifvit anfördi, samt med hufvudsakligt afseende på den fördel som genom denna förändring skulle tillskyndas den kliniska undervisningen i underdånighet anhållit, att E. K. Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af sislberörde belopp, att för ofvan omförmälda särskilda ändamål användas. Expedilions-Ulskottcts Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 491. Vid underdånig föredragning inför E. K. Maj:t af detta ärende, hade Departements-chefen förklarat sig finna ådagalagdt, att den ifrågasatte sjukhusbyggnaden vore såväl för sjukvården i orten, som ock för den kliniska undervisningen vid Universitetet af behofvet högst påkallad. Någon anmärkning mot den för detsamma anslagna tomt eller de nuvarande exercitii-instilutionernas flyttning hade icke heller förekommit. Deremot syntes det Deparlenients-chefen icke ulredl, i hvad mån länets innevånare kunde vara pligt ige eller villige alt i den nya sjukhusbyggnadens bekostande deltaga, likasom ej heller, huruvida icke de fonder, sjukhus-inrätlningarne redan egde, jemte försäljningssumman för deras nuvarande lokaler kunde lemna någon tillgång för samma byggnad, helst länet, som vid det nya sjukhuset skulle erhålla ett ökadt tillfälle till sjulsvård och kunna betinga sig ett större antal sjuksängar, väl äfven bidraga till dess underhåll. Dessa omständigheter hade
»Som lilla mor befaller då.» Nu kom jungfru Stina fram, just som den andra stod färdig att stoppa den lille ned i hans säng. »Nej vänta! Låt mig lyfta på’n, låt mig lyfta på’n först», sade hon ifrigt och angeläget. Frun öfverlät honom med en beskyddande min åt henne. »Sicken kloss, sicken kloss!» upprepade jungfru Stina i salig hänryckning. »Det skall väl någonting till för att väga tretton skålpund!» svarade fru Landén med en så i ögonen fallande stolthet, som om de tretton skålpunden varit helt och hållet hennes förtjenst. »Min vägde inte mer än nio», sade jungfrun och snöt sig i förklädet. »Ja det kan vara skilnad», anmärkte fru Landén med förrättningsmin. Hon hade icke sinne för den melankoli, som låg i orden. Marianne log med stilla sjelfsäkerhet åt de båda gummornas prat. Han var hennes – hennes egen, – och ingen kunde taga honom ifrån henne. Så bäddades han ned i sin lilla säng, bredvid Mariannes. »Frun har allt bäst af att taga sig en liten lur före middagen, och nu ska’ vi gå», sade fru Landén, hvarpå de båda smögo sig ut, strålande och belåtna. Det hade kommit en feststämning öfver hela huset. »Jag kan inte sofva!» ropade Marianne efter dem. »Bara ligg stilla och knip ögonen tillhopa, så går det nog.» Och dörren stängdes. Marianne knäppte samman sina händer på täcket och blickade ut i tomma rymden, medan snön dryssade och dryssade derute, mot bakgrunden af mörka trän. Det drog så många stämningar genom hennes sinne, slingrande sig in i och under hvarandra, som ljusstrimmorna i en rörlig vattenyta. Det var som om det icke funnits plats för skuggor, endast spelande fina dagrar, ljus – utan fasthet och konturer – ljus och lycka. Det var så underligt att tänka på honom, som låg der i sin lilla säng. Han, som var hennes son. Det var som om lifvet fått en annan betydelse, det var större än förr, mera harmoniskt, men också mera ansvarsfullt. Det lönade sig nu att blifva stark och god, – för hans skull. Och vägen låg så klar.
Lagerberg; men ledamöterne af de andra Stånden höllö särdeles mycket på motiveringen, och då den icke inverkar något på sjelfva beslutet, så kan den väl utan fara stå qvar. Hr af Kleen, Johan: Jag anhåller blott att få instämma med Gr. Lagerberg i hans nyss afgifna yttrande. Hr von Knorring, Oscar: Jag instämmer så mycket heldre i Gr. Lagerbergs yttrande, som det kunde blifva för framtiden ett farligt prejudikat, om man gillade äfven motiverna. Jag var tillstädes i Belgiska kammaren, då der var fråga om en befästning, och ehuru den nämnda representantförsamlingen berömmer sig att vara en af de friaste i verlden, så ansåg den sig dock icke böra i ett dylikt fall ingå i några detaljer. Sedan öfverläggningen ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å det slut, hvartill Utsk:t i denna punkt kommit, hade något annat yrkande än å bifall till detsamma ej blifvit framstäldt, men att, hvad åter beträffade motiveringen till Utsk:ts hemställan, Gr. Lagerberg hade begärt, att derifrån skulle utgå följande mening: »Då emellertid, enligt Utsk:ts tanke, angeläget är tillse, att några vidare arbeten, vare sig inom eller utom fästningen, utöfver dem, som för slutvärnets fullbordan erfordras, icke företagas eller verkställas förr, än R. St:r erhållit noggrann kännedom så väl om beskaffenheten af de arbeten, hvilka nu anses blifva nödvändiga för att göra fästningen fullt färdig, som ock beträffande den kostnad, sådant kan medföra»; och skulle, till följd häraf, det slut, hvartill Utsk:t kommit, och motiverne dertill göras till föremål för särskilda propos:r. Härefter framställdes först propos. på bifall till det slut, hvari Utsk:t stannat, hvartill svarades ja, och sedermera propos. H. IIL 21 322 Den 26 Mart e. m. derå att från motiveringen skulle uteslutas ofvan omförmälde mening, hvilken propos. besvarades med flere ja, jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. 33:dje punkten.
Gifte samt Enklingar ined min dreårige barn . » — 24! I de öfrige St ader ne; De förre . • 1: 8. De senare » . • 16. Qvinkön ■"X Ogifte eller Enkor minderårige barn i Stockholm och Götheborg — 24. I de öfrige Städerne . — a 6. Artister, sorn icke äro Borgare, i åtta Glassér t Första Classen . 100 — Andra d:o • 75 — Tredje dio • 55 — Fjerde d:<> • 45 — Femte d:o • 35 — Sjette d:o • 25 — Sjunde d:o , • 25 — Åttonde d:o , 5 —r Eöneförmåner, om de åtnjutas, efter ofvan antagne grund, särskildt beräknade1 670 BevillningsZltskottens Betilnianden. Auctions-Betjente, se Städernas Betjente, 1 5 Morn. 3:dje puncten af denna artikel. Betjente? eller Laquejer i lagstadd tjenst, för en eller två, hvardera * .2: — den Tredje . i 4. —i den Fjerde i .6: —a den Femte i »8: — den Sjette ben hvar och en derutöfver . 16: —a itied Betjent förstås Hofmästare, Kammartjenare, (hvilka begge dessutom betala den här nedanföre stadgade afgift) Taffeltäckare, Jägare, Samt alla and ä manspersoner, som till uppassning nyttjas, med undantag af minderårige tjenstegossar. AU sådan Betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för fru eller minderårige barn någon särskild betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas. Hyrlaquejer . 44: — Hillard-egare; för hvarje Billard, der så kallade Parti-penningar betalas > i irenne Classen I Stockholm och Götheborg i Första Classen . -150'. — Andra d:o . > 100: — Tredje d:o 66: 32.
St. i underdånighet tillstyrkta nya ordning jemväl må till Flottans OfficersBoställen utsträckas, eller med sistnämnde Boställens brukande och vård, hädanefter såsom hittills, bör förfaras, hafva R. St. till E. K. Mus igo Exp. ZJtsft, Förslag till urul. 'Skri/v. N:o 379. Egen Nådiga pröfning skolat i underdånighet öfverlemna. Hvad härnäst beträffar den hos R. St. gjorda hemställan, att Militiae-Boställs-Cassans nu egande Capital måtte emellan de Indelta Regementena få fördelas, så anse R. St., för deras del, betänkligt, att en sådan delning af sjelfva fonden i underdånighet tillstyrka, enär den säkra vård och control öfver förvarandet af Cassans Reverser och contanta medel, som för närvarande eger rum, svårligen kan på spridda localer inom Riket tillvägabringas, sami bevakandet af Cassans utestående fordringar, jemte inteckningars förnyande och dylikt, medföra sådana ansvariga och magjtpåliggande omsorger, hvilka, der sådant undvikas kan, icke skäligen böra Regementenas Befäl åläggas; hvadan ock R. St. i underdånighet hemställa, att berörde Cassa må, antingen såsom hittills, under KrigsCollegii vård och förvaltning förblifva, eller ock till Riksgälds-Contoriet förflyttas, om E. K. M. skulle så för godt finna vid en möjligen inträffande förändrad organisation af bemälde Collegium; men då de missnöjen med den årliga fördelningen af Cassans för nybyggnader och reparationer disponibla tillgångar, hvilka vanligen uppstått inom de Regementen, som af en slik utdelning under en längre tid blifvit i afsaknad, efter R. St:s tanka, skulle derigenom för framtiden säkrare kunna förebyggas, om en, med hänsigt till Regementenas styrka och undersökta behof af ännu saknade Caractershus å Exp. Utsh Förslag till urul, Shrifv.
» Hvar finns den plats, där han sig kunde gömma » För kvinnlig suckan, gammal och dock ständigt ny, » För ordkaskader, glödande ocli ömma? &gt;I öfrigt glunkas, män emellan, redan nu » Att tärnan väl förstår att göra sig till fru — » Det går förstås med kvinnolist och ögonkast! » Ej vill jag lägga hyende inunder last! » Din bön är alltför löjlig, den beviljas ej, » Till dina skyddslingar för fram ett bieklagdl nej. Vaktmästare, spänn kattorna för ekipaget, » Och hjälp se ' n Freja in med allt bagaget! » eller Huruledes skottdagen tillkommit. (Fri bearbetning effcr ett af forskningen hittills förnisedl kapitel i Scemumls Edda) n gång i töcknig forntids svunna dagar, Då Odin, härskaren bin gamle, léfde än Oeh skref åt världens släkten visa lagar Och skipte rätt i krets af gudaborna nämdemän, Det hände sig, att mycket folk var samladt, Af känd budkafle kalladt till Allshärjarting. Vid hvarje Odins domslut blef med vapen skramlad t, Och sorl af bifall hördes vida kring. I många tvister re ' n var Odins vishet pröfvad, Deu gamle längtar hem, af dagens möda trött. Då stiger fram en yngling, djupt bedröfvad, I lifvets vår han redan sorger mött. Otålig blickar Odin upp och talar: » Min vän, hvad för dig hit till tingets salar, » livad är ditt namn, hvad är din klagan? » » Jag gamla anor har, så maler sagan, — » Af jättemö jag fått mitt namn, — jag beter Göje. » Mitt namn mc namnes likväl blott med löje. » Man kallar mig i dagligt tal blott — Februari, » Och mina aktier stå lågt, långt under pari. — » Som väl du vet, ha mina syskon fått » I nåder trötta dagar eller mer. » Men emot mig ej Nornan lika nådigt, ler. — » Hvarnied har jag mig då så svårt förgått, » Att jag allén ' fått endast tjuguåtta dagar? » Kan detta stämma med din vishets lagar?
Frih. Cederström, Jacob: Jag har af Hr Mannerskantz blifvit tillvitad att hafva framkastat idéer om formerna, utan att bestyrka deras riktighet genom åberopande af de gruudlagsbud, hvarpå de voro fotade. Jag (iuner mig föranlåten att återsända ifrågavarande anmärkn. såsom ogrundad. Då hvarje riksdagsman vid pollettens uttagande erhåller, enligt grundlagens föreskrift, ett exemplar af grundlagarne, på det ingen må förebära okunnighet om deras innehåll, så anser jag mig hafva varit berättigad att i afseende på formen endast åberopa den 56 § Reg.F. till stöd för mitt påstående, att Ulsk:s försök till Den 9 M aj. 451 sammanjemkning måste inskränkas till det sorn är möjligt att inpassa i Utsk:s förslag. Jag vill likväl nu ingå i bevisning deraf, på det. man icke måtte fortsätta påståendet, att det icke finnes något gruudlagsbud, sorn stadgar sådant. Man vill drifva det derhän, att genom gemensamma tankar kunna tvinga Utsk. att frångå sina beslut, och att till samman jemkning åter upptaga sådana frågor, som inom Utsk. redan blifvit pröfvade och underkände. Grundlagen förbjuder, att grundlagsfrågor få väckas i Ståndens plena, men tillåter i den 84 § Reg.F. en förfaltare, hvars motion af ConstUtsk. blifvit underkänd, att på eget författareansvar låta trycka densamma. Nu vill det vara långt sträckt på sidan om denna §:s bokstaf, att man tillåter sig påstå, att man kan såsom gemensam tanke antaga ett sådant förslag och göra det till föremål för omröstning i Ståndens plena. En värd talare yttrade, att formens helgd är det vigtigaste, emedan ingen vet, om någon af oss finnes qvar vid en blifvande riksdag; men samme värde ledamot, på hvars hela handlingssätt såsom medborgare och lagstiftare jag för öfrigt sätter ett högt värde, har likväl förklarat sig skyldig att följa en öfvertygelse, som står på sidan om grundlagen.
Herr von Echstedts försiag om Pa§- fevolance-afgift för Släp-Monderingen lili Soldaten; Och 2:0. Herr Friherre Stael von HolsteinS Motion om öfwersigt och jemkning af Kneckte-Contracten, blefwo nu föredragne a nyo och godkände. Ut suxr». Lx krotocoiio, I. Ler§8tröm» Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständets protocoll, hältet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 21 Iu-Iii i8i». S. D. ^söredrogos a nyo och bifölls StatsUlffoltets Utlåtande om allmänna Magazins-Jnrättningen; I följd hwaraf Expeditions-Utstottet stulie anmodas, att besörja om serskild tryckning -f Kongl. Majus deri intagne Naditza ffrifwelse af den i7:de sistledne November, angående denna Inrättnings förbättrade stick Ut 8UPN2. blx prstocollo, fs. sf. Lerg5tröm. Utdrag af wällöf!. Bsrgare-Ständets protocoll, hället wid Urtima Riksdagen r Orebro den 21 Julli 1812. S. D. ^ag-Utskottets Memorial, med hemställan vin Traktamente och Arswobe för Extra Ordinarie Cancellisten Schough, föredrogs a nyo och lemnades utan erinran. Ut suxr». Lx grotocoUo, fs. Lerjström. * * Ut - -924 Den 2l Julik. UrLrag af wällöf!. Borgare,Ständers prorocoll, häller wid Urtima Riksdagen r Orebro den 21 Julli 1812. SD^ag, samt allmänna Beiwärsoch Econvmie, Uistottens gemensiimma »Mande, angående ssärpning i straffet för Lurendrägeri och Tullförsnillning, förehades ytterligare och gillades Ut euxra. Lx krotocollo, ). ch Lerjström.
Det torde således wara bäst i likhet med der StatsUEottet sjelf förcstagik Grefwe L»rl bäevsnbjelm nyH proponerat, att heta denna omsorg i underdånighet öswerlemnaS till Hans Maj:t Kouung ns fader, liga omwardnad, atc Standerne blott bestämma den Summas huswudbelopp,- son; sVall anstas till KrigsLehgswens bestridande, att Smnderne förbehålla sig den rättighet akt tvid nästa Riksdag revidera Räkningarm för att se alt deha penningar wcrkligt till KrigsLeHofwerne bljfwit anwände, men akt Hans Maj:k Konungen för öfrigt äger att efter desi Höga godtfinnande, repartera dem, 'pä det till Rikets wärn och den wäpnade styrkans underhäll, mest lämpliga och pasiande fäkt. Hwarom jag i ödmjukhet hos Herr Grefwe» och LandbM-u'I?aIkeu sär anhälla om proposition. Herr 6ripenbsr§, Offert Albreckt, PpMe kill Protokollet följande: Od» Den 12 Decemb-r. 6§r Ödmjukt Muraria!! I anl-dnisug af Högloft. Riksens Ständers Stats-Utskvrts Betänkande rörande reglerandet af Staters och Corpsers underhäll i Riket, utbeder jag mist Högwälborne Herr -GrefwcnS och Landt M-rs^kikens samt'Högloft Ridder^apct och AscluS benägna tilllakelä' a?r ,ni den del som rörer Kongl. FäiMiätnings, Corpsen fä aflemna följande Underättrlfer. Ukas oswannämds Betänkande finnér jast ätt Stats. Utftotlek saknar sanna upstisttr ej allenast om Fälrmännngs.Corpsens egcnrcliga yrke ock dest stor» skiljaktighet fran Fortificationen, uran ock sm tiden lil!
Dessa bevis och facta äro redan före beslu et om arbetets _ föi dagande fullkomligt framlagda för hvar och en som sjelf velat gifva sig tid alt inhämta en säker ej ytlig kännedom otti ämnet, Rättsinnade och upplyste män hafva dessutom sedet mera äomt tydligare ej allenast ådagalagt verkställbarhetfn, titan <>ok mathematice öfvertyga! örn sättet och medlen, hvarigenom Ven 29 Juli e. m. verkets fullbordan inom viss tid nödvändigt måste vara vunnen, samt-frukten skördas af detta Svenska Nationen hedrande arbete, så vida det blir understödt med Creditiv och tillgång på en påräknad arbetsstyrka, hvilket sednare hittills icke kunnat inträffa. Jag frågar dä: hvad är mera säkert än en mathematisk sanning ? hvad borgen fordras väl för dessa uppgifter, mera gällande än den mogna undersökningens, den vetenskapliga öfver tygelsens? Att nu ingå i detailler för alt bestyrka sanna förhållandet vore följaktligen icke annat än ett återupprepande af hvad redan långt förr blifvit sagdt, för den upplysning sökande forskaren öfverflödigt, _ för den af fördomar ledde i alla fall utan verkan. Såsom Sjöman och Militair lärer ingen betvifla möjligheten och nyttan i allmänhet af Canalens fullbordande, ej heller att den blir ett medel , att genom lättade transporter af Skärgårdsfartyg, effecter, manskap m. m. så val som ock i allt öfrigt lättade communicationer, bidraga att trygga Fäderneslandet möt fiendtliga försök. Statsmannen har med en mer omfattande bedömningsrätt ej tvekat att antaga detta såsom osvikligt. Sveriges afsvurna fiender, om det äger sådana, _ skola säkert icke utan harm och afundsjuka se beredas dessa i krigiskt och oeconomiskt afseende vigtiga fördelar.
Alla föreg:de talare hafva yrkat återremiss deraf, och äfven jag instämmer häri, då de summor, som nu äro beslutade, så mycket öfverstiga den första beräkningen. Af 4:de punkten i Betänk:t, som är den vigtigaste, synes att Stats-Utsk:t velat lemna fullmäktige i Riksgäldskontoret en fullmakt in blanco att anskaffa penningar genom nya lån. Huru skola då fullmäktige gå tillväga? Upptaga de genast ett nytt lån, så kan lätt hända, att det blir ganska dyrt; dröja de åter något, i afvaktan på bättre vilkor, så uppfylla de ej föreskriften att så snart som möjligt anskaffa medlen. Hvilkendera utvägen de välja, så blottställa de sig således för klander. Jag anser 328 Den 13 Maj f. m. derföre nödvändigt, att fullmäktige erhålla rättighet att, vid lånets uppgörande, fästa tillbörligt afseende på vilkoren, och de beviljade anslagen torde derföre också böra klassificeras. Lika med Hr Akerman, vill jag då i främsta rummet sätta den södra banan, och vid anskaffande af medel för denna behölver ej så mycken vigt fästas vid vilkoren, i synnerhet som det icke bör blifva särdeles stort belopp, då vi redan hafva 7 millioner disponibla. I den andra kategorien vill jag sätta statens öfriga stambanor, för hvilka jag anser medel böra upplånas endast linder vilkor, att det nya lånet ej blir dyrare än de förut upptagna. 1 tredje rummet komma de enskilda bibanorna, och de lån, som för dessa komma att upptagas, anser jag icke böra sammanblandas med de förra, utan särskildt för sig behandlas. Man vet nemi. om dessa enskilda banor icke, huruvida eller när de komma till stånd. Lyckligast vore, om medel till dylika understöd kunde vinnas inom landet, och dertill torde äfven förefinnas möjlighet, i synnerhet som dessa 9 millioner icke komma att utgå på en gång, utan under loppet af flera år. Riksgäldskontoret har redan förut upptagit ett inhemskt lån på 3 millioner, hvilket blifvit placeradt utan någon svårighet. För att ett dylikt lån skall kunna gå här i landet, måste det, efter min tanke, lemnäs utan kapitalrabatt och med högre ränta.