Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Posse, och föranledes deraf till den hemställan, om icke kulor, sorn öfverstiga den vanliga dimensionen, afven böra sättas under samma kategori med oborrade kanoner och stycken. Jag finner nemi. Hr Hjertås anmärkn. i detta afseende riktig och befarar, att samma underslef dermed kan äga rum. Hr Hjerta: Jag måste vidhålla min begäran om votering, och får för öfrigt blott nämna, alt jag ej kan godkänna, att det betraktas som illusion af författningarna eller som tullförsnillning, om näringsidkaren utför sin vara i tillåten förm; ty intet lagbrott kan här, såsom i andra fall, anses begånget, då näringsidkaren vidtager sådana utvägar, sorn finnas i lagen medgifna. Gr. Björnstjerna, Magn.: Mig synes frågan bero på undersökning, huruvida man anser export af tackjern fördelaktig eller icke. Alla de ledamöter, som voterat för tillåtelse att utföra tackjern, böra således här votera för den lägre tullen; de andra åter för den högre tullen, som förekommer export. För min del tror jag, att vi genom förbättrade methoder snart skola få öfverflöd på tackjern, och att man således bör befordra exporten deraf i form af kanoner och hällar, sedan vi genom det fattade beslutet äro bundna vid förbud mot dess utförsel i vanlig form. Jag voterar således för den lägre tullen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Medan voter:spropos:n uppsattes, tillkännagaf H. Ex, Hr Gr. o. Land tm., att, sedan R. o. Ad. vid riksdagens början åt H. Ex. öfverlemnat att utse de ledamöter af Ståndet, hvilka borde i Talmansconfereucerna deltaga, och H. Ex. då till en af dem utsett Frill. Palmstjerna, Garl Otto, inen han nu för en längre tid från riksdagen afrest, hade H. Ex. efter honom anmodat Gr. Posse, Arv., att i nämnde confereneer deltaga. H. Ex. tillkännagaf äfven, att secreterare!! uti Svenska Academien till II.
Erfarenheten har dessutom visat, synnerligast här i Stockholm, att det låga gradtalet föranledde betydligt längre vistande på krogarne, och det uppgifves till och med att personer af arbetsklassen kunde förtära ända till ett halft stop bränvin, utan att synas det ringaste öfverlastade. Jag bar under loppet af de sednare åren mycket förfrågat mig i detta afseende och jag har alltid fått det svaret, att alltsedan något annat än 5-gradigt bränvin ej tillhandahålles på krogarne, har äfven kroglifvet i betydlig mån aftagit. Det förefinnes således, enligt mitt förmenande, intet giltigt skäl att söka stifta några förändringar i afseende på bränvinets styrka. I Utsk:t har jag ej heller lemnat min röst för det framställda förslaget om den underdåniga skrifvelsens af låtande till K. M:t, och får äfven nu inför det Höglofl. Ståndet afstyrka en sådan åtgärds vidtagande. På grund af dessa skäl anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på afslag å Utsk:ts i ifrågav:de g gjorda hemställan. Den 1 Augusti e. in. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utskits ifrågav:de tillstyrkande afsleget. Utsk:ts hemställan rörande § 35 (36) samt förslag till redaktion af samma Gr. Mörner, Garl Göran Detlof: Det förefaller mig, som detta stadgande kunde föranleda dertill, att en person, sorn bor vid saltsjön, ej skulle kunna införa sitt bränvin till staden sjöledes, utan att löpa fara att det togs på vägen. En sådan föreskrift, som i denna g är föreslagen, skulle, enligt mitt förmenande, kunna komma att vålla egendomsegaren, så väl betydliga omkostnader, som ganska stort besvär, om han nemi. för hvarje gång, han ville afsända några fat bränvin från sin egendom, vore nödsakad att först efterskicka tulltjensteman och sedan godtgöra dem för besväret att medfölja lasten till staden.
Utskottet, som erkänner de Svårigheter, hvilka ej sällan möta vid afgörande af ämnen af denna beskaffenhet, der flere Allmänna intressen synas i strid med hvarandra, anser sig böra fästa Riksens Köglofl. Stan™ ders uppmärksamhet derpå, att om å ena sidan, genom en fri införsel af Engelskt Bomullsgarn, Svenska BomullsSpinnerierna måste vidkännas en mindre gynnande afsättning, så är det å den andra icke mindre säkert, att af ett gifvet förbud de menliga följder i framtiden icke skola uteblifva, som alltid uppkomma genom hämmande af den fria Concui-rencen, i afseende så väl på varuprisets bestämmande, som på konstflitens till® vext och Producternas godhet* Då det medgifves, att Handspinneriernå äf Bomull omkring Fahlun och några andra. Landsorter mäste lida genom införseln &£ det Utländska garnet, bör det tillika märkas» att denna följd redan uppkommit genom inrättandet af Mekaniska Spinnerierna i Sverige. Ingen Bomullsspånad för hand kan» hvarken i godhet eller lindrigt pris, täfla med den Mekaniska, och denna spånad bland Allmogen måste således i samma mon blifva mindre lönande, som våra mekaniska Spinnerier fortfara att utvidgas. Den måste sale» des, hvilket ej kan vara svårt, småningom Bitens titt BihfSt, Prut. ;<*# $mh N-r 25* Besv. och Ekon. Utsk. *"Betnnkäiiden. utbytas mot finare Spånad af lin, eller, soth vora iin fördelaktigare för det Allmänna, mot väfnader af alla slag, hvilket redan med mycken framgång begynt att ske. De skäl, som man vill hemta af Harn delsBalancens undervigt och verkan deraf på Vexelcoursen, förfalla helt och hållet, då ihan besinnar, att värdet af det garn, sorn importeras, måste vara mindre än värdet af de väfnader, som deraf tillverkas inom Riket, och hvaraf all införsel utifrån nu genom Kongl. Maj:ts Nådiga och visa beslut är förbjuden.
Hvad sålunda blifvit heinsläldt har Utskottet x Öfvervägande (arnt; och enär, enligt Lag och Författningar, det tillhör hvarje Härads inbyggare att, på egen bekostnad, ombesörja de brobyggnader, hvilka äro inom. Häradet af behofvet påkallade, så finner Utskottet, som i öfrigt anser, att Statens medel icke böra användas för sådane ändamål, hvilka, lika med ifrågavarande brobyggnad, endast afse enskilde orters fördel, sig böra hos Rikets Ständer afstyrka bifall å ofvannämnde motion. Ankom till Exp. Utsk, den 22 Aug. Utlåtande, i anledning .af hegardt bidrag af Statsmedlen för anläggningen af en bro och väg öfver de sd kallade Hammars-uddar och Edslandef). (U, AO Uti en till Stats-Utskottets handläggning remitterad motion, har Riksdags-Fullniägtigen Daniel Danielsson från Örebro Län anfört: att, enär landsvägs-communicationen emellan Nerike och Östergöthland leder öfver de så kallade .Hammarssunden, hvilken passage verkställes på Färjor, dervid någon gång handt, att resande varit blottställde för verkliga lifs» faror; så har en brobyggnad öfver nämnde sund eller öppnande af annan säker cormnunication länge varit af behofvet påkallad; men då, vid uppgjordt kostnadsförslag tili nämnde brobyggnad, detta slutade sig på en nog dryg summa, hafva ritning och förslag lili en bro och väganläggning öfver de så kallade Hammars-uddar eller bröst och Edsviken blifvit upprättade, hvarigenom, med vinnande af det åsyftade ändamålet, förstnämnde sund kunde undvikas. Som emedlertid Sundbo Härad, hvilket denna brobyggnads-skyldigliet ålåge, saknar förmåga att bestrida den härtill erforderliga kostnad, uppgående till ett ungefärligt belopp af 39,400 Rdr, har Motionäiren tili Rikets Ständers bepröfvande och behjertande framställt behofvet af anslag utaf allmänna medel till detta så .allmänt nyttiga företags fullbordan. Vid denna motions föredragning till remiss, har Riksdags-Fullmägtigen Nils Pehrsson från Södermanlands
Det av långt isrän min afsigt och önskan, at med de större Pannor, som nu pä sina ställe» existera, Bränwinsbränningcn skulle fa utwidgas; twärtom anser jag det föv Rikets fannstvldiga wälfärd, al-rahäldst uti dest närwarande bekymmersamnra belägenhet, i högstamatto nyttigt, om all Bränwinsbränning för twänns ars tid kunde alldeles inställas, eller ätmindstone L möjcligaste matto inskränkas; men detta minnes, efter min tanka, wistt ej efter den tiltaukta nya? rnetstoäen och en tilläten Bränwinsbränning i hel» 8 mänader af aret, änskönt med smärre Pannor. Af erfarenheten är redan tilräckeligen utrönt, ak med ordenteliga Bränneri - inrättningar, för hwilka det kan löna siz at hälla en erfaren och i konsten lii 85r Lfwad Bränmästare, kan af rn tunna spannmLl med säkerhet fäs 20 ä 21 kanna Bränwin, dä deremot med smä pannor, som mäste stötas af okunniga personer, sällan erhälles mera än 12 eller högst 14 kannor Bränwin af en Lunna säd, änflönt lika god med den förra. Häraf följer, at om 620,020 tunnor spannmål om äret med sädana ^ smä pannor förbrukades til Bränwmsbränning, en tredjedel deraf eller 200,002 tunnor pä detta sätt more förgäfwes förspilld, och blefwe sa mycket säkrare en ren nationell förlust, som den kxiowueuia delen, hwilken blifwer qwar i kranken, ej är as rrägon föda eller näringskraft, men wäl til stada för alla flags kreatur, som förtära kranken.
Se vidare Hufvudtiliarne, den tredje. Krigsartiklarne, angående tillägg i, om ansvar för förman, som orätt nekar för den befallning han i tjensten meddelat sina underhafvande. I. 4'3. II. R. 77. XXI. B. 58o. XXIII. 158. A. 4n. XXIV. E. 347. — om förändring i 14 cap. 96 §. lil. 221. IV. R. 356. XX. B. 760. XXI. A. 88. XXII. E. 38t. Krigscasseuren i Kongl. KrigsCollegiuro, om löneförhöjning för. Se Löneförhöjning. Ki igsCollegium, angående tillkomsten och förvaltningen af åtskilliga under dess disposition slällda fonder och medel. X. B. 23o, 271. XI. A. .7. XII. E. .58. KrigsCollegii Artilleriafdelnings i Mariebergs egendom intecknade capilalskulder, angående afskrifning af. Se Afskrifning. Krigsrätts-ledamöter, om ett närmare bestämmande af deras ansvar i och för felaktiga domslut. VI. 131. VII. R. 21. XVII. B. 252. XVIII. Krogar på landet, om afskaffande af. II. Kronobergs Län, om rotehjelpens utgörande inom. Se Rotehjelp. Krotiobeten i Skåne, kronoallmänning ar, samt kyrkojordar ( i5o ) och kyrkors fasta egendom, angående deras upplåtande, mot vissa villkor, till uppbyggande af kronotorp. XX. 162. XXI. B. 16. XXIII. B. 246. XXIV. A. 438. Kronobetjent, om belöning af allmänna medel för den, som visar nit för tjufveriers hämmande. XIX. B. 71. A. 3q8. Kronobref, örn skyldighet för säterier och boställenatt fortskaffa dem. VIII. B. 148. A. 227.
Och det var icke han som kysste henne eller hon som kysste honom, utan de kysste hvarandra, och det utan betänketid. Ty försonas skulle de till hvad pris som helst. Och när det var undangjordt sågo de hvarandra in i ögonen temligen skrattlystna. Och det kändes som om de varit förlofvade alla sina dar. »Hör du, kommer här någon?» sade han. »Jag vet inte – ja, när de komma ifrån kyrkan.» »Är detta ditt rum?» Han såg in under en nedhängande och med en kedja uppburen portière. »Ja.» »Du har ju syskon?» »Ja, tre bröder.» »Jag har så mycket jag ville språka med dig om innan de andra komma.» »Vi kunna godt gå in i mitt rum.» »Det var skönt, jag tycker jag känner mig liksom en hare, som letar efter en buske», sade han skrattande. »Det lär nog behöfvas vana till att vara förlofvad.» Marianne lade handen på hans axel, och så gingo de in i hennes rum, hon lyfte upp portièren och böjde hufvudet åt sidan medan de gingo igenom, på det de skulle kunna gå i bredd. Börje tvärstannade. »Ett så vackert rum du har!» Han såg sig omkring åt alla sidor. »Så elegant har jag visst inte hemma hos mig.» Han tänkte med en viss förskräckelse att han visst inte ville ha det heller. »Vi skola nog få det trefligt», sade Marianne uppmuntrande. Hon satte sig på chäslongen och han midt emot, grensle öfver en stol, med armarne på dess ryggstöd, beredd att se på henne riktigt af hjertans lust. »Hur var det, vi skulle ju inte gå så brådstört till väga med förlofningen?» sade han, ur stånd att, glad som han var, undertrycka en liten lust att retas. »Inga elakheter, till det är du alldeles för nybakad fästman!» »Hör du, ska vi inte byta ringar i morgon? Jag åtar mig att skaffa bojorna.» »Ja, ja! Tänk nu skola de inte ha nys om det i staden, inte det ringaste. Åh det blir gudomligt!» Börje blef allvarsam.
Jag har i allmänhet den erfarenhet, alt alla coalilioner hvila på oriktiga grundsatser; särdeles mäste jag anse della vara fallet med den coalition vi här hafva sett, sammansatt af sä olilla elementer. Hvad slutligen angar den uppmaning, som till mig blifvit ställd, att jag målte afstå från mitt i afseende på denna § gjorda yrkande, får jag förklara, att jag icke kan villfara denna begäran. Jag anser nemi., att 1S47 års bancovinst, som icke blifver uträknad och salderad förr, än 4 månader efter R. St:s då blifvande sammanträde, såvida icke urtima riksdag inträffar, icke bör af nuvarande Ständer disponeras, ulan att detta helt och hållet bör öfverlemnas åt kommande Ständer. Jag förutser möjligheten deraf, alt R. St., om de nu besluta, alt denna vinst, likasom den för åren 1845 och 1846, skall till Riksg.cont. öfverlemnas, att, säger jag, R. St. då äfven kunna fatta beslut i afseende på dessa Riksg.conl:s tillgångar, hvilket jag för min del skulle anse vara pä det högsta oriktigt, då man i min tanka icke bör sträcka sina beslut längre, än behofvet det fordrar. Hr Mannerskantz: För att bibehålla stadga i myntvärdet fordras 2:ne särskilda omständigheter. Man fäster sig vanligen uteslutande vid den ena, nemi. att man alltid skall med silfver kunna inlösa de sedlar, som man utgifvit. Men det finnes ännu en annan, som är lika vigtig alt iakttaga; den nemi. att, såvidt möjligt är, söka bibehålla sedelstocken vid det en gång fastställde belopp, d. v. s. att man icke ökar eller minskar densamma. Denna sednare omständighet tyckes såväl Hr von Hartmansdorff, som Hr Hjerta hafva förgätit.
Stellan försummade ingen morgon sina besök, till dess – till dess han nått målet för dem. Men sedan blefvo de allt mera sällsynta. Anna gret, men Stellan tröstade henne med att han hade så trägen tjenstgöring på herrgården, och att han vore sysselsatt med inredandet af sitt jägmästarboställe. Väl kunde han ej ännu så noga bestämma tiden, då han kunde föra henne dit, men lofvade dock att det skulle bli snart, och emedlertid skulle hon för fadern fortfara att förtiga sin bekantskap med honom. Men under tiden är Stellans förlofning med Nanna eklaterad. Den skedde midsommarsaftonen. Det var då stort kalas på Sätraholm, och alla ortens herrskaper voro församlade. Vi känna ibland dem igen de flesta, som voro på balen på Tunanäs. Bland andra hade äfven kammarjunkaren Jernkrona infunnit sig, och sysselsatte sig mycket med Celestine. Tanterna spådde henne redan en lysande framtid med honom, och tyckte att det var en alltför briljant lycka för en flicka, som ej var född af äkta säng, och i sig sjelf ej ägde någon förmögenhet, att få göra ett sådant parti, och att få bli hennes nåd. Men Celestine var lugn, och Albert var lugn, ty de visste på hvem de trodde, och hade beslutat att, hända hvad som hända vill, så skulle de dock ej kunna förmås att öfverge hvarandra. Bland andra främmande, som voro tillstädes, var en kuriös person, som var kommen i sällskap med baron Stjernfeldts. Han hade svart, sträft hår, bruna, plirande och sluga ögon, och röjde i hela sitt väsen någonting rått och obelefvadt, men man visade honom dock aktning, emedan han tycktes i hög grad njuta den af baron Stjernfeldts. Både unga och gamla baron Stjernfeldt visade honom den mest utsökta artighet, kallade honom i hvart ögonblick «herr grosshandlare», och sökte öfvertyga sina bekanta, att han, såsom en bland de vigtigaste personerna på Stockholms börs, ägde anspråk på artighet äfven af de förnämsta personer.
Biföllos. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 94, i anledning af väckta motioner om stadgar rörande arbetsfolk, som utgår för vinnande af arbets-förtjenst, och N:o 95, i anledning af väckta motioner om ändring af stadganden i Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Stats-Utskollets Memorial N:e 65, i anledning af erhåline återremisser å Utlåtandet N:o 24, angående ifrågaställd upplåtelse åf jord till Strömsholms kanal-bolags disposition; och Utlåtanden: N:o 66, i anledning af väckta motioner, angående förändrad disposition af krono-säteriet Ollestad; N:o 67, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om afsöndring af jord från ryttmästare-bostället vid Skånska Hussar-regementet, kungsgården Sandby, för att till ny kyrkogård för Sandby församling i Vestra Göinge -härad af Christianstads län användas; N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående afsön dring af jord från f. d. sergeants-bostället vid Westgötha-Dahls regemente, Lerdals stom, för utvidgande af Lerdals församlings kyrkogård; N:o 69, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplå tande till Upsala läns Hushållaings-sällskap af en Kronan tillhörig, vid Upsala stad belägen jordrymd; och N:o 70, i anledning af väckt fråga om Norriges Grundlags samt Riks-aktens utdelande bland Riksdagsmännen vid början af hvarje riksdag.
Krigs-collegii stora ulredningsförråder, anse sig 648 Den i5 M a j f. m. 1 "böra vitsorda, att allt befunnits i utmärkt godt skick, samt "vårdats med synnerlig noggrannhet och ordning.” Nå väl! kan härutaf dragas någon slutsats till den s. k. gaspil lagen inom den afdelning, som blifvit anfallen? Ledamöterne i R. H. St:s StatsUlsk. hafva i dessa dagar besökt samma förråder, besett samma materiel , samma verkstäder. Jag har af ingen af dem hört ett yttrande, som jäfvat revisorernes, men i dess ställe trott mig finna, att det H. Utsk. varit belåtet med hvad detsamma erfarit. Ehuru vid dylika besök visserligen ingen positiv visshet kan vinnas, att den s. k. gaspillagen ej ägt rum, så vinnes derigenom likväl en viss erfarenhet, hvaraf omdömen stadgas och slutsatser dragas. Jag beklagar, att den ädle motionären ej vid nyssnämnda tillfällen var närvarande. På samma gång, som det nu ofta upprepade ordet framkastades, begagnades äfven ett annat, nerol, statsmedelsclass. Ännu svårare, än vid det förra, är för mig att lösa betydelsen af detta ord. Om jag annars rätt fattade motionärens mening, skulle dermed åsyftas den dass medborgare, som lefver af statsmedel. Men, i sanning, denna medelclass är ganska stor, den räcker ifrån äldsta generalen till sista soldaten, från presidenten till sista vaktmästaren eller kammnrdrängen! — Skulle detta ej vara meningen, utan med statsmedelsclass måhända underförstås dem, som möjligen skulle söka sin vinning i statsmedel, ej personligen för dem anslagna; så beklagar jag, att den ädle motionären tänker så oädelt om någon viss dass menniskor. Jag känner en ren tillfredsställelse, alt under en icke obetydlig tid, som jag haft befattning med åtskilliga delar af arméens materiel, och detta i omvexlande grenar och ställningar, ej hafva kommit tillen dylik erfarenhet.
Ngj:t l ljäder vurds till-iAde enuliunds ruttiAllet, 80ni tillliommer publilzu 1'jen8te Wiiil i ullmunllet, stt illifva delkurs i 6ivil-8tuten8 ksn8ion8-Inrättnin2, livuivid Ä^relsen, 80m, p5 gntörde 0M8tändi2llster, undergtödt cle Ajorda »N8ö!lliin23rn6, tillilcu i underdäni^Ilet ll6M8tu!lt, stt, om en eller gnnun »k tle vili berörde Inrsttninzur unZtällde 1jen8t6män 8llulle i 8in lietrittnin§ <^v»rlllitvu, intillde88 Ilan uppnätt den älder, 80m bsstämme8 i bion^l. Lretvet lien i3 kisrZ 1770, jemtördt med I^onZl. Lun^örelsen lien 29 .suni 1798 »eli XonZI. lduj:t8 l^ädi^u Lret lien !2 November >823, densumms dä mä llUANgs med liba sörmon, 8vni »närs Livile 3tjeil8temän tä ätn^uta, hvilka, etter en längre tillr^A^^A^ IjsnstemunnulrLN», liunnit lien i dessa isörkattningar köreslirikna Lider.
Få nöta vid en ädel frid! Ja! hvila dig, från krigs alarm, I nöjet, på din Makas arm! Ja! minn dig der i stillhet på Den tid, du månde Ryssar slå; Hur värjan aldrig miste gick; Hur, hvem du slog, sin bane fick; Hur ofta, med bedrifter din’, Du roat store Carols sinn’! Beskrif, för dina hjeltebarn, Vårt förra krig med Ryska Czarn: O! säg för dem den Svenska lek, Hur ingen från sin Konung vek; Hur man i fält skall skicka sig, Att föra med beröm ett krig, Och, när man uti striden går, Båd’ dela ut och tåla sår! Då ammar du soldater opp, Då fostrar du en hurtig tropp, Som, liksom du, i faran flink, Är städs tillreds vid minsta vink. Och om så sker, att Svenska spjut Af någons djerfhet manas ut, Så spänn på nytt din brynja på; Gack ut, med dina gossar blå! UR ”CAROLIADEN, ELLER TÅGET ÖFVER BÄLT”. Nu hviner Bores röst, hans hot är utan like: En isklädd vinter rår på Äges vida rike; De hållit envigskamp på hafvets blåa fält; Sist vann den grymma köld, och tog sitt rum på Bält. Han klädde böljans rygg med starka frostens täcken; I djupets dolda göl han band den falska Necken, Hvars treudds gaffel-grep, som fälld och bruten låg, Satt honom utur stånd, att reta hafvets våg. Här ses en Guda-makt, som skyddar Manhems hjelte. ”Upp”, ropte Carl, ”mitt folk! och spännom modigt bälte!” Han sedan Tirfing drog, och ställde hären opp; Här börjas nu ett tåg, med mod och segrens hopp. Gudinna! du, som sjelf bland vådor Hjelten leder, Till underfulla värf, till namn och evig heder: Ditt majestät, din glans från Vasas ögon gick; Det var din gudakraft, som honom röra fick. I spetsen går han främst, med dödens udd i handen:
I öfrigt vill jag visserligen icke ingå i någon grundlags-förklaring till utredande af den härstädes sedan början af sista sommaren så ofia omtvistade frågan om villkors bestämmande vid beviljandet af anslag. Jag vill blott taga mig friheten erinra, att denna tanke åtminstone icke är så ny, att den kan anses uppfunnen af nuvar. StatsUtsk. Om man behagar taga hillänget lill RiksSttns prot. vid 1828—i83o årens riksdag, 4:^e samlingen 5:te häftet, och slår upp pag. 624, så skall mati der finna, att redan då hade en motionär hemställt, att StatsUtsk. måtte infordra förteckning öfver hofvets inventarier af silfver, linne, möbler, husgeråd m. m., till hvilka anslaget för möbler &e. å K. slotten användes, samt undersöka denna förtecknings beskaffenhet, och om icke R. St. såsom villkor för det nuvar. anslagets fortfarande må begära, alt inventarium öfver närvar, behållningarna jemte fortgående uppgifter öfver tillkomst och afgång å förberörde inventariipersedlar varda K. Kammarrätten meddelade för att framgent vara tillgängliga, ej mindre för dess, än för R. St:s revisorer samt StatsUtsk. Det finnes således, att redan för mer än 10 år sedan hade en motionär föreslagit att fästa villkor vid fortfarande af ett anslag och ett anslag på i:sta hufvudtileln, hvilka anslag likväl vanligen pläga anses vara af större grannlagenhet än alla de öfriga. Måhända torde H. Ståndet i denna motionär finna urtypen till nuvar. StatsUtsk., som inom detta Hus blifvit öfverhopadt med så mycket klander. Jag hoppas likväl, alt R. o. Ad. icke målte innesluta den värda motionären i samma fördömelse. Hans namn var August von Hartmansdorff. Frih Cederström: Ulan att ingå i något upptagande af hvad den siste talaren uppgifvit såsom exempel från en föreg:de riksdag, hvilket bär bevisar intet, anhåller jag att få yttra mig öfver det ämne, som nu utgör föremål för öfverläggningen. Den ifrågavar. punkten anser StatsUtsk.