Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Det är möjligt, men jag är nu en gång ett undantag. Nåh: mina ögon äro svarta och strålande. Håret är emellertid kastanjebrunt, fastän jag skulle tyckt bra mycket bättre om, ifall det varit svart » » Ni är lustig! Hvad är det för ett infall! » » Det är inte för min skull, som jag skulle tyckt bättre om det utan för q vinnornas skull. O, jag gör allt blott för qviunornas skull l Ty ser ni, qvinnorua tycka mer om svarta lockar än om någonting annat! » » Ah, det fins undantag. » m » Ja, men hvar skall jag iinna ett sådant undantag? » » Kanhända hör jag till dessa undantag. » » Som tycka bättre om blonda än svarta lockar? » » Ja, när de äro i förening med mörka ögon ... Men hvad gör ni nu? » » Jag vill betäcka edra händer med kyssar for denna oväntade uppmuntran! » » Ni är en lustig ture! Men fortsätt nu hellre er personalskildring. » Med nöje, ty mina bekymmer ha till största delen redan f5rsvunnit Således, min nådiga, ni tycker om blondt hår och mörka ögon? Hur härligt Skägg och mustacher äro också blonda och mjuka som silke. Jag smickrar inte — det är så. Mina ansigtsdrag äro uttrycksfulla och jag han heller ingenting att invända mot fargen. Hvad för öfrigt mitt ansigte beträffar, så plägar man i beskrifningar derom använda ordet regelbundet. Ah, jag glömde en sak} fastän jag håller ofantligt mycket på den ... Inte för min sknll utan för qvinnor-nas ... jag menar nätfan. Den är fullständigt romersk, fastän jag kan försäkra, att ingen af min familj har varit i den eviga staden åtminstone på hundra år. » » Har ni slutat nu? » » Fullständigt Och säg mig nu ärligt, min nådiga, hvad tycker ni? » » Om beskrifningen är trogen, så är ni en vacker karl. » » Talar ni allvarsamt, min nådiga? » » Fullkomligt allvarsamt. » » Då anhåller jag, att ni uppfyller en bön som jag har. » » Hvilken? » » Jo, gör ni hvad jag gjort. Visa mig den nåden att lemna en beskrifning också på er. »
Skrifvelse, N:o 181. att fartygens bortflyttning behöfde påskyndas och kostnaden för depotens underhåll med dertill hörande personal icke vore större, ån som skäligen motsvarade behofvet för materielens behöriga vård, hade E. K. Maj:t ansett frågan om förändring härutinnan icke böra upptagas bland dem, som vid innevarande riksdags början i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof gjordes till föremål för Rikets Ständers behandling, likasom någon framställning till Rikets nu församlade Ständer om förändrad disposition af Kronans ifrågavarande egendom icke heller sedermera skulle blifvit erforderlig eller af omständigheterna påkallats, om icke helt nyligen anledning yppat sig till det antagande, att Nya Varfvet, hvars nuvarande bestämmelse i allt fall kunde snart upphöra, deremot skulle med annan användning väsendtligen gagna ett för den Svenska industffiens framtid vigtigt företag och derjemte inbringa åt Kronan en större köpesumma ån för egendomen vore att i allmänhet påräkna. Enligt hvad af den Kongl.
Också hennes fä- derneslands natur har gjorts till föremål för hennes målning, hvarpå man såg flere profpå samma utställning. Under sistlidne sommar uppehöll hon sig i Jämtland och målade där åtskilliga landskapsmotiv, mycket raskt utförda. Sedan hon under flere år icke sett Sverige, har hon nu kommit hit på ett längre besök och stannar förmodligen ett år för att J I O D H E. riktigt studera svensk natur och svenska folktyper. Man äger grundad anledning att hoppas, det resultatet af hennes studier här skola ytterligare bidraga att göra det svenska namnet aktadt och omtyckt på främmande jord samt att visa, det den svenska kvinnan med framgång deltager i samtidens kulturarbete. Claes Lundin. Kvinnliga eröfringar. O^f) åsom mjxä. sig, våra läsarinnor tilläfventyrs erinra har Idun tidigare i år meddelat en °KL * J&lt; revy öfver kvinnornas framsteg på det juridiska området. Det är emellertid icke endast på detta fält, som de kvinnliga emancipationssträfvandena gått framåt, och det torde därför vara af intresse att kasta en kortfattad blick på de öfriga områden, där dessa sträfvanden mest gjort sig gällande. Besinnar man, att det redan i forntiden fanns kvinnliga läkare samt i alla tider kvinnor, som genom egen kraft arbetade sig upp till ära och anseende, skall man anse kvinnorö- relsen vara en urgammal sak, men denna rörelses egentliga början har skett fö.rst pä senare tider. I Amerika, de kvinnliga emancipationssträfvandenas hemland, kan emellertid dessas början följas ända till oafhängighetskriget (1776), i d e t att då, såsom fru Livermore skrifver, äfven det svaga könet ville deltaga i det stora verket och understödja sina kämpande bröder. Så sammanslöto sig omkring 200,000 kvinnor i föreningar och började deltaga i männens sträfvanden och arbeten. Man satte sig icke häremot, ty de voro högst nödvändiga, men man trodde, att de efter krigets slut åter skulle draga sig tillbaka. Detta giorde de dock ej, utan stannade på de eröfrade platserna.
Hyresaftalen i dessa hamnar afiattas nemi. vanligast sålunda, att sjömännendörhyras, icke till någon bestämd ort, utan till visst farvatten, såsom t. ex. »för resa till Nordsjön,» »till Medelhafvet» eller »Westerhafvet» och »vidare efter ordres»; dervid betingas alltid hyra till visst belopp per månad. Aftal om hyra för viss resa förekommer deremot mera sällan och vaidigen endast vid lärt på Östersjön, för resa, som är beräknad att kunna på en månad fullbordas. Den af Hr von Ehrenheim föreslagna redaktionsförändring innefattar emellertid, enligt min åsigt, mera rättsenliga föreskrifter än Utsk:ts förslag, för det fall att hyra varit betingad för viss resa och fartyget efter fullbordande af denna resa går vidare till utländska hamnar. Jag får derföre förena mig i Hr von Ehrenheims anhållan att andra mom:t af förev:de § mätte återremitteras, i ändamål att erhålla en förändrad redaktion i den af Hr von Ehrenheim föreslagna syftning. Den 17 September f. m. 341 Frih. Leijonhufvud: Jag vill endast förklara, att jag i denna fråga instämt med Hr von Ehrenheim, ehuru jag icke låtit anteckna min från Utsk:ts majoritets afvikande åsigt. Hr Olivecrona: För min del skulle jag velat yrka an tagande af det redaktionsförslag, Hr von Ehrenheim i sin reservation framställt. Men då Hr von Ehrenheim sjelf endast yrkat återremiss, torde lämpligast vara att vidtaga denna ålgärd. Jag vill dessutom anmärka att det i slutet af §:n intagna stadgande, att hyran skall, i händelse af tvist, bestämmas af domstol, synes mig fullkomligt obehöfligt, enär uppenbart torde vara att, om i lag icke någon särskild föreskrift finnes gifven, huru frågor, underkastade tvist, skola slitas, enda sättet att få dem afgjorda är att uttaga stämning till vederbörlig domstol. Då nu detta är en så klar och allom känd sak, behöfver den icke heller här i sjölagen uttalas.
Jag vill genast tillkännagifva min öfvertygelse, att jag finner den första stiftelsen var® Serskildta Utskottets Betänkanden, 8en mest lämpliga och nyttiga. Såsom ett grundvilkor bör stadgas, ett alla Judiciela ämnen måste skiljas från Collegi ina oell förvisas tili de ordinaira domstolarne. Derefter anser jag ej något hinder möta, att indraga aila Collegiernas Presidentsoch Ledamots-tjenster ; ■— hvaremot StatsRådets Ledamöter torde böra fä denna befattning att vara Chefer förCoilegierne, i hvilket fall desse Ledamöter borde, fl benämning af Ministrar, såsom Inrikes-Misiister, Finance-Minister, Krigs Minister o. s. v. för att beteckna deras Embeten. Dessa Herrar stå på öfversta spetgen och kunna öfverskåda det stora* hela. I deras närvaro böra alla ämnen, som höra till deras befattning, föredragas inför Konungen, hvarigenom de samfällt fä en närmare kännedom om allmänna ärenden, och således berede# enhet och fasthet i styrelsen. Jag vill för öfrigt söka göra min tanka begriplig med ett exempel och fästa uppmärksamheten på Kammar Collegium, 'sorn med skäl kan anses för ett. af de vigiigaste. De flesta mål, som der förekomma, måste först undersökas och utredas i ProvincaContoiren. När ett mål omedelbarligen inkommer tili Konungen, infordras KammarCollegii utlåtande, och Collegium infordrar då för,st ProvinceContoirets utredning. Det är kanske oftast sorn detta Contoirs Utlåtande grundlägger både Collegii tillstyrkande Bihang till Riks$t Prott lgiy-iSiSi frdtSaml. N:r Qy, 83. 688 Serskildta Utskottets Eetdnkanden. och Konungens Beslut. Nar det Judiciella är derifrån skilldt;— hvad hindrar då, att icke hela Collegium kan borttagas och den Ledamot i Stat6Rådet, som blir Chef för Räknekammaren, sj eif infordra ProvinceContoirets utlåtande, och directe låta föredraga målet inför Konungen?’
Och du DAHLMAN. KERSTIN. brukar ju inte ta tillbaka dina ord. Det har inte gått riktigt till, det här... Jo, men pappa, du sa' ju det själf. Och DAHLMAN. KERSTIN. nu ska jag göra allt hvad du vill. Ska du göra? Hvad kan du göra för något? Åh, jag kan göra allt möjligt, jag! Jag kan DAHLMAN. KERSTIN. sticka strumpor och koka soppor... Äh, äh, äh...! och värma din rock, och sitta och prata hos dig, ansjovis åt dig, och så... och så kan jag lära mig att spela bräde. Jo då! Och så kan jag gå efter dina tofflor, och läsa högt för dig, och spela piano, och rensa ­ 107 ­ DAHLMAN (allvarsamt). Jaså. (Går af och an.) Och så kan jag kyssa och klappa dig. (Smeker honom.) KERSTIN (smyger sig efter honom). för dig som tant? Jag försäkrar dig, hon behöfs inte nu, när jag ä' hemma. DAHLMAN. KERSTIN. Tror du inte jag kan göra det lika trefligt Kära barn, inte förstår du dig på ett hushåll. Åh, jag har ju Karolina. (Paus.) Kommer du ihåg, när mamma var sjuk och låg där med kysste hennes hvita, tunna hand. Då såg hon slutna ögon? Du satt lutad öfver henne och jag upp ett tag, och jag glömmer aldrig hennes blick. Hon bad mig lofva att ta hand om dig, och det gjorde jag. (Paus.) Och jag har längtat alla de löfte. Och nu ska vi lefva för hvarann. Säg, här åren, tills jag skulle bli stor och få hålla mitt pappa! Det får inte komma någon emellan oss. Jag vill ha dig ensam. Det ä' ju jag, som ska ta hand om dig. DAHLMAN (smeker henne). KERSTIN. DAHLMAN. KERSTIN. Ska du det! Ja, mamma har ju sagt det. Du ä' en liten toka. Som du håller af? ­ 108 ­ DAHLMAN. Som jag håller af. med sig.
Vidare är i det nya förslaget stadgadt, att vid urtima riksdag endast Konungens framställningar kunna till be - 270 Den 5 December. handling förekomma; och hvar och en, som vet hvad initiativ i politiskt afseende vill säga, förstår också betydelsen häraf. Jag tror således, hvad särskildt konungamakten beträfTar, att denna, långt ifrån att försvagas, i sjelfva verket skall förstärkas5 men ännu mer måste detta, enligt min tanka, blifva förhållandet med sjelfva statsskicket. Ty dess styrka beror framför allt på samdrägten mellan konungamakt och folkmakt; och denna samdrägt åstadkommes bäst genom deras inbördes vexelverkan på hvarandra. Först genom en sådan sammanslutning, en sådan statsmakternas förening, kan man anse den ofta begagnade bilden af ett statsskepp vara förverkligad. Lugnt ligger detta då i sin styrka; villigt rör sig detsamma efter rorsmannens önskan; och om vinden blåser hårdt och emot, kan det ligga friskt upp emot densamma. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA HOS IIÖGLOFLIGE RIDDER SKÅPET OCH ADELA, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm AR 1862—1863. fe tule /täft et. STOCKHO LM, Tryckt hos E. Westrell, 1864. Onsdagen den 3 Juni 1863- Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdrag lör den 27, 28, 29 och 30 sistlidne iMaj, ett prot.-utdrag för sistnämnde dag, samt pleniprotokollet för den 14 nasti. Mars e. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 22 och 23 sisth Maj på hordet lagde Utlåt. N:o 99, angule regleringen af utgifterne under Riks-Statens sjette hufvudtitel. l:sta—ll:te punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 12:te punkten. Mom. a. Gr. Cronstedt, Fredrik:
Beträffande frågan om Magazinslnrätlningens Skadeslöshållande för utgifne kostnader i och för nämnde Bageribyggnad, skall yttrande derom meddelas i sammanhang med utlåtandet rörande Inrättningens byggnader i allmänhet. R. B. pag. 44.—40. 8 Moni. Ben berättelse Revisorerne le.mnat rörande förhållandet med Mngazinslnrättningens fordran hos Flottan i Carlskrona alltsedan år 1799 å tillsammans 89,520 R:dr 4° SE. 1 r:st. för till Flottan aflemnadt Proviantlager samt dels angående de, jemlikt K. 31 _4 StatsUtskottets M:ts Nådiga befallning uti Skrifvelse den 7 Junii i8a5, till bildande af Reservlager för hastigt påkommande Rustningar, dit ailemnade 5ooo Tunnor säd, föranleder icke nu, i sammanhang med RevisionsBerättelsen, någon behandling, då Utskottet i dessa ämnen emottagit Nådig Proposition och kommer att deröfver serskilt utlåtande meddela. R. B pag. 46—4g. g Mom. Hvad de år 1825 församlade Revisorer i öfrigt hemställt och inberättnt: 1:0 Om 3:ne MagazinsFörvaltarelöners uppförande å StatsContoirets Stat, sedan utredningen af MagavinsVerket hunnit verkställas; 2:0 angående verkställigheten af senast församlade R:s Strrs beslut rörande KronoBränneriernes indragning; 3:o om afskrifningsprocentens förhöjande för MagazinsFörvaltare, såsom enda kraftiga meulet att förekomma förluster genom förskämningar å den Magazinerade Spannemålen, samt 4:o angående föreskrifters meddelande till vinnande af säkrare controll å verkliga behållningarne i Kronans egne Magazin och såkallade biförråd; — Fordrar i Utskottets tanka ingen åtgärd, på grund af hvad t. f. Chefen för UtredningsStyrelsen uti uuderd.
Ett Kongl. Bref af Carl XII, den 4 November 1698, till RiddarhusDirecteurerne, handlar derom, och lyder sålunda.- ”Wi ”hafva erhållit Eder skrifvelse, daterad den 2 ”hujus, hvaruti J underdånigst andrage, huru”sorn Kongl. Majit år 1664, uppå Ridderska”pets och Adelns förfrågan om immatriculerin”gen, skulle ske efter Skjöldebrefvens data,cfler presentationen och introductionen, medelst Dess ”Resolution har förordnat, att alla de som på ”en gång (hvilket intill år 1696 har alltid skedt ”vid Riksdagarna) sig angifva, skulle få deras ”säten och inskrifvas efter brefvens data, och ”sorn de äro Adlade till; hafvandes de som ”försumma vederbörligen och i rättan tid att ”angifva sig, sådant att tillskrifva sig sjelfve.
Ludvig XVI var ej en man, som kunde inge en qvinna med hennes skaplynne passion, knappast fördragsam vänskap, så oer-hördt prosaisk och dåsig som hau var. Hon försmådde honom emellertid icke. Hon blef moder till fyra hans barn, och hon åtog » ig benäget att vara hans ställföreträdare i ett mycket vigtigt afseende. Det land, som upptagit henne, det hof, hvaraf hon der omgafs, voro sedan århundraden tillbaka galanteriets högsäte. De franska konungarne räknade nöjet bland sina höghetsrättigheter. Le roi s ' amuse var hans allrakristligaste majestäts valspråk. Henrik II öfvertog sin fars, Frans I: s, älskarinna, Diane de Poitiers. Henrik IV: s älskarinnor voro oräkneliga. Under Ludvig XIV tillhörde de kungliga mätresserna sjelfva hofkulten. Ludvig XV slutligen upptog en hetär från gatan och gaf henne grefvinnetitel. Med drottningarna deremot förhöll det sig något annorlunda. Äfven den sedliga dygden borde ju företrädas af tronen, som, enligt konungarnes åsigt, var den gode Gudens af-glans på jorden, och så föll denna del af den kungliga representationsskyldigheten på deras lott. Ne touchez pas à la reine, hette det här. Vi påstå icke att någonting ab-solut af dem presterades; men också det relativa eger sin betydelse på denna ofullkomliga jord. Henrik IV lät skilja sig från sin gemål Margareta af Valois, hans brud från Bar-tholomeinatten, eipedan hon allt för uppenbart gick honom sjelf i vägen. Genom en egendomlig ersättningslag hände det emellertid också, att, om någon af konungarne undantagsvis afstod från sitt prerogativ, detta genast öfver-gick på drottningen. Ludvig XIH t. ex. upptog sin tid företrädesvis med jagten och sina hofmän. Han vardt bland konungarne den relativa sedligheten. Strax visste hofskandalkrönikan att berätta om hans gemål Anna af Österrike. Hon hade, så godt hon förmådde, öfvertagit hans rättigheter. Denna hemlighetsfulla konjugala jemvigts-lag för troninnehafvarne i Frankrike lurade p&amp; Marie An-toinette.
Nåd och ynnest städse välbevågen, CARL JOHAN C. Klintberg». N:r 28. Upplästa hos Samtliga liiks-Ståiideu den i5 Jun i i 18x8; Utdrag af Protocollct öfver Handelsoch Finance-Arender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats Rudet ä Stockholms Slott den 12, f uni i 1818+ Närvarande: Deras Exellencer Justitie-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg, och Stats - Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström. Stats-Rådea Deras Exellencer Kerr Grefve Ro* Senblad. 342 Konungens Kail. Propositioner. Herr Grefve Fleming. H err Grefve Lagerbring. Hof-Cantzleren Herr Friherre af Wellerstedt. Stats Raden Herr Friherre Cederström, Herr Grefve Mörner. Stats-Secreteraren Klintberg. Stats-Secreteraren anmälte i underdånighet: en fiån Allmänna Magasins-Direktionen förled, ne gårdag ankommen , detta Protokoll bilagd , underdånig Skrifvelse, angående vidtagandet af tidiga anstalter, för att genom upphandling af Spannemål förekomma den brist derå, som tinder närvarande ofördelagtiga utsigier i anseende till årsväxten äro att befara; hvarjemte Stats-Secreseraren, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, uppläste ett utaf honom i anledning häraf, på serskilt Nådig befallning, författadt, och Protokollet äfven bifogadt , Projekt till Kongl. Majus Nådiga Proposition till Rikets Ständer i detta ämne. Kongl. Maj:t, som uppå Stats-Rådets enhälliga underdåniga tillstyrkande, i Nåder behagade gilla omförmäldte Projekt, befallte, att Nådig Proposition i öfverensstämmelse dermed skulle på vanligt sätt till Rikets Ständer expedieras, Ex Protocollo J. A. Munthe. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Ri~ kets Ständer rörande behof vet af ser• skilta Pcnnivge-tillgängar till upphandling af Spanmål.
Utskottet afgifvit, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes beluta de åtgärder, genom hvilka Staten må kunna af Vederbörande utbekomma de sålunda återstående köpeskiliingsbeloppen, för Skeppet Tapperheten 9000 R:dr Hamb. B:co, samt för Fregatten af Chapman 1000 Pund Sterling, anser jag icke innebära den bestämdhet, hvilken i min öfvertygelse o vilkorligt bör innefattas uti sådane från Lagstiftningen utgående anmälanden. Det hade, efter mitt sätt att se, ålegat Utskottet, att utreda, hvilken eller hvilka de Vederbörande äro, mot hvilka Rikets Ständer begära, att lagligt åtal mätte anställas. Jag ser, i anseende till ersättningsfrågan, ingen annan än GeneralAmiralen, såsom ansvarig för lyftningen, och dermed förknippad redovisningsskyldighet för de summor, hvarå Contracten lyda, och hvilka utgöra enda rättesnöret för Rikets Ständers kraf i denna del, och anhåller, att Utskottet efter ny pröfning af sakförhållandet, täcktes föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla J Den 14 M a j i. 123 om laglig undersökning, hvarföre GeneralAmiralen ej redovisat det belopp, hvarå Contracten lyda, och hvaraf ersättning nödvändigt måste blifva en laglig följd. Jag saknar uti Utskottets Utlåtande allt yttrande om någon Instruction för GeneralAmiralen i anseende till uppgörandet af en affaire af så betydligt omfång; jag anhåller således, att Utskottet täcktes förskaffa sig kännedom om innehållet af den för sådant afseende otvifvelaktig! utfärdade Instructionen, som åtminstone borde upplysa, hvilka försigtighetsmått af Styrelsen blifvit tagne, emot ett godlycldigt öfverlemnande af det allmännas rätt, till det enskildta, mera eller mindre för handen varande, nitet, att oegennyttigt befrämja det, I anseende till den del utaf frågan, huru Konungens Rådgifvareupptagit General Amiralens Rapport af d. \
Vill man än förbise allt det öfriga Vackra, som framblommade i denna tid af blida vårdagar, hvars like alldrig sedan har i Sverige varit synlig: måste ej den ohämmade utvecklingen af sådana skalder, som Bellman och Kellgren, räknas för ett jätte-resultat? Och dervid bör tillika besinnas, hvad den sistnämnde, den progressivaste af alla den för ”klassisk” gällande gruppens skalder, var på väg att blifva; när han, föga öfver fyrtio-årig, från jorden borttogs. Att närmare inlåta oss i betraktandet af den Tredje Gustafs vittra sällskapskrets, vore angenämt; men får icke ske här, der vår uppmärksamhet anmanas blott af de främsta dithörande författarne. Nog: en snillrikare krets har i Norden aldrig funnits; och redan deraf kan dömmas till beskaffenheten af den man, som var dess kungliga medelpunkt. Ännu lefva många berättelser om förtroligheten af hans umgänge med dess medlemmar; om det vågade språk, som hvarje med fantasi och qvickhet parad förtjenst der kunde föra; om det försvar, hvartill han sjelf nyttjade endast samma medel. Hans ”Brefvexling”, under det den intygar hans snilles och lynnes bekanta rymlighet, att kunna på samma gång ombestyra statsvärf och soupéer, revolutioner och concerter, fälttåg och poemer, anordnanden för en batalj och anordnanden för ett skådespel, de allvarligaste statshemligheter och de muntraste upptåg, förvarar ock flerfaldiga talande drag af hans förhållande, såsom enskildt Gustaf, till sina litterära och artistiska vänner. Af sig sjelft förstås, att den dervid förvarar lika många rön af den kärlek, som, också när han omhvärfdes af de brydsammaste bekymmer och vådligaste faror, fortfor att fästa honom vid Vitterheten och Konsterna. Icke heller svek honom under motgången, då han anlitade dem om förströelse och tröst, det tacksamma nit, hvarmed de under medgången hade beredt honom glädje.
Också röjer det sig, vid en icke alltför flygtig läsning af detta Ord, så påtagligt, så bekräftadt af mångahanda omständigheter, framställningar och särskilda utlåtelser, – hvaribland i främsta rummet Christi egna, – att det ej kan alldeles undgå ens någon vanlig läsares uppmärksamhet; hvadan det så mycket mindre kan döljas för dem, som läsa med ledning af ofvanifrån instrålande upplysning. För dem är ögonskenligt, att Ordet har i sitt framställningssätt, från dess begynnelse till dess ända, inom sin yttre mening en tvåfaldigt inre, och således, i det hela, en trefaldig: den naturliga, som är det blotta bokstafliga och jordiskt-historiska omhöljet; den andliga, som meddelar oss de högsta för oss tillgängliga sanningar i afseende på vårt förstånd och vår kärlek till Nästan; den himmelska, som meddelar oss de högsta sanningarna i afseende på vår vilja och vår kärlek till Gud. Dessa bägge invärtes meningar kunna mer eller mindre lifligt anas; men till klar insigt upplåta de sig endast för den, hvars inre sinne öppnas genom ett ljus från Herren sjelf. Sådant ljus nekas aldrig någon, som redligt och ödmjukt traktar derefter; och föröfrigt skall detta djupare förstående, numera, sprida sig allmännare, sedan Ordets Gifvare behagat lemna en särskild anvisning dertill, en förklarande utläggning, genom en tolk för det värfvet enkom utkorad och utrustad 14. Väl är det, äfven nu, långt ifrån, att den himmelska meningen är oss öfverallt lika tillgänglig, som den andliga: så mycket öfverstiga de himmelska tingen det menskliga förståndets nuvarande begrepps-förmåga; och jemväl der, hvar detta, genom gudomlig nåd, mäktar lyfta sina tankar upp till ljusets högsta höjder, tryta i det nuvarande mennisko-språket ord, att med rigtig beteckning uttrycka hvad de förnimma. Slik omständighet hindrar dock icke, att ju menniskans insigt i Ordets sanningar kan tillväxa i en oändlighet, som svarar mot outtömligheten af dess eget vishetsdjup.