Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Jag har haft en så underbar syn. släpp mig ut! » Nej, Hon går ned för trappan. Köksdörren står öppen, på spiseln brinner ett flämtande ljus, men pigan är borta. Fine skjuter upp dörren ut till farstuqvisten — den är olåst. Det är beckmörkt der ute, man ser hvarken himmel eller något, och luften är tung, qvalmig, stillastående. Hon sätter sig på bänken på qvisten, känner sig helt och hållet slö, sitter der länge, tycker hon, mycket länge. Med ens blickar ett blekt ansigte upp bredvid henne. » Herre Gud, sitter mamsell här? » Det är bara jungfrun. Fine ser stint på henne. » Hvar har Johanna varit? » » Bara öfver hos lagmans. Kan man tänka sig, kapten är död i natt. » Anna, som under tiden väckt fadern, kommer ut och finner Fine ligga afsvimmad på farstuqvisten. När hon vaknar i sin säng, sitter systern bredvid. » Jag skall säga dig, hvad jag såg i natt. Jag såg honom stå midt i rummet, i ett lakan, han var så blek Och han kom emot mig med utbredda armar — liksom för länge se ' n. » 1 Så är hon uppe för att taga emot löjtnant Vendt, som sagt sig ha helsningar från honom. Fine var mycket lugn under hans besök. Hon hörde mycket noga allt han berättade, han som varit der, varit hos honom. Axels sista tanke gick till hans fästmö — genom henne hade han varit lycklig. Att han ej kunde bedja henne komma till hans dödsbädd, det var hans enda sorg. » Och när — när var det slut? » » Klockan elfva i natt. » Hon tryckte löjtnantens hand till afsked, hennes nervösa upphetsning var nu helt och hållet öfver. Der hon satte sig på sin vanliga stol vid fönstret, såg hon koleravagnen skramla förbi, — visste ej om han åkte der med de andra eller hvar och när han stoppades ned i offrens stora graf. kunna uppstå. V i d ingen kroppsrö- relse är större försigtighet af nöden Huru böra våra barn få dansa? Balän vid dansen.
Ad:s tid med den del af frågan, hvilken kanske kan anses enskildt röra mig. Detta är likväl icke händelsen, då denna fråga står i sammanhang med ett vid den föreg:de riksdag afhandladt ämne. Vid sista riksdagen väcktes nemi. en motion att skilja flottans båda vapen, det yttre och det inre sjöförsvaret. Frågan remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t och blef af samma Utsk. uti Betänk:t N:o 121 besvarad. Utsk:t hade den välviljan att dersammastädes citera ett af mig vid ett föreg:de tillfälle afgifvet underdånigt yttrande, innefattande att jag aldrig skulle ifrågasätta någon delning af flottans båda vapen. Jag beklagar att jag då begagnade ordet aldrig. Ett gam malt ordspråk finnes, att man aldrig skall säga aldrig; men hvad sjelfva saken angår, tror jag, det jag skall kunna gifva skäl för olikheten i detta hänseende mellan min fordna och nuv:de åsigt. Till en början får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att jag uti det förslag i ämnet, som af mig vid 1851 års riksdag framlades, uttalade den åsigt, att åtskiljandet af det befäl, som tillhörde de olika vapnen, skulle vidtaga, så snart kapten-löjtnantsgraden blifvit uppnådd. Jag medgifver att jag hyste en förkärlek för den sammanslagning, som sedan 1823 egt rum; och jag bekänner att jag var, jag vågar öppet uttala ordet, nog svag att icke taga steget fullt ut. Jag trodde nemi. att till och med Ben 18 Februari. 453 kapten-löjtnants-graden skulle kunna bibehållas gemensamt. Emellertid har jag, på grund af sedermera vunnen erfarenhet, kommit till den öfvertygelse att sådant icke är lämpligt, utan att åtskiljandet redan ifrån inträdet i tjensten bör ega rum. De olika vapnens officerare erfordra en olika bildning redan från första början.
SI09- Derest, mot all förmodan, vid utredningen af Götha CanalBolags samt Malmö Disconter, något öfverskott skulle uppkomma, sedan Skulderne, på föreskrifvet sätt blifvit betalde samt ersättning för utredningsomkostnaderne innehållen, skall ett sådant öfverskott tillhandahållas, i första rummet, Borgenärerne till ersättning af förlorad ränta å deras blott till Gapitaiet i flere terminer betalde fordringar, och derefter ActieEgare, allt i den Discont, der öfverskottet uppkommit. §. 110. Granskningen af f. d. Disconternes utredning förrättas af de Revisorer, hvilka till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende förordnas. Angående Lånet till Malmö Stad. §• 11*• I likhet med beslutet vid 1823 års Riksdag, hafva Rikets Ständer befriat Staden Malmö intill nästa ( GS ) Riksdag, både från Capital-afbetalning och rtintas erläggande på återstoden 48,000 R:dr af det Lån, som Staden, åren i8i3, iSi4och i8i5, af RiksgäldsContoiret erhållit till byggnaders uppförande för Garnizonen derstädes. Angående CanzliStyrelsens HandCassa. Jemlikt Rikets Ständers vid 1828 ars Riksdag fattade och vid innevarande Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldte Beslut, skall, i händelse af CanzliStyrelsens upplösning, till RiksgäldsContoiret förflyttas och derstädes förvaltas den i 1 §. 9 Mom. af Kongl. CanzliOrdningen omnämnde HandCassa, sorn för närvarande är ställd under CanzliStyrelsens vård; och hvilken Cassa, enligt till StatsUtskottet inkommen uppgift, består för närvarande i ÅttaTusen Åttahundra Åttatio (8,880) R:dr, som äro utlånta mot Sex procents ränta och inteckning i Aspa och Algrena samt Åbyholms Jernbruk. Angående Militiaä-BoställsCassan. §• i*3.
Dä nu della stadgande jemväl hittills varit näslan största hindret för lönkrögeriels upptäckande och utrotande, så anser jag det så myckel mera oriktigt, ali del qvarstår och endast ledande till denna lönrörelses fortfarande. 312 ben 26 A pi il f. ni. Frih. Palmstjerna, Carl Ollo: Vid 7:de §:n, som handlar om försäljning af bränvin i minni, får jag göra den anmärkn., att det synes mig olämpligt, att sådan försäljning af bränvin i minut på gästgifvaregårdarna skulle bero pä pastor och socknemän. De kunna visserligen bedöma hvad som i afseende på socknens, förhållande dertill kan vara lämpligt eller ej; men hvad gäslgifvaregårdarnas förhållande i öfrigt beträffar, så, emedan deras verkan sträcker sig äfven till en mängd personer utom socknen, skulle jag tro, att del hädanefter som hittills bör finnas någon auktoritet utom socknen, som har tillsyn öfver gäslgifverierna och bestämmer huru de böra vata beskaffade. Dä 1111 härtill lägges, ali förslaget jemväl innehåller, att det skulle bero pä socknemän och pastor att bestämma hvad afgift, som en gästgifvare skall vidkännas för rättigheten all försälja bränvin i minut, samt hvad afgift en krog i öfrigt skulle vidkännas till socknen för rättigheten att der sälja bränvin; så är i min tanka en alltför stor makt lagd i socknemännens händer, hvaraf äganderätten kan lida för mycket intrång, äganderätten af sådant, som fortfarit i flera mansåldrar. Ett krogställe t. ex., som kan vara ganska nyttigt och nödigt, der det nu finnes, och som der befinnes sedan 100 år tillbaka, skulle genom socknemännens och pastors beslut kunna beläggas med en sådan afgift, att det blefve omöjligt för denna krog att vidare existera; ehuru det likväl vore nödigt och angeläget alt den der funnes för den mängd forbönders skull, som der färdades fram. Det är ej sagdt, att på denna krog endast bränvin försäljes. Der kan vara mycket annat än bränvin sorn den, hvilken färdas vägen fram, behöfver lill vederqvickelse på sin resa.
En månad därefter friade grefven till henne och fick ja. Bröllopet var utsatt till nu i november, och mellantiden skulle Aibine använda till att genomgå en kurs i sjukvård, emedan grefven fortfarande var svag. Sålunda kom hon tillbaka till Wien och till det sjukhus, där ett sorgligt ödes skickelse — ett par veckor endast före det utsatta bröllopet! — skulle låta henne falla offer för den förfärligaste af alla sjukdomar. Till all lycka tyckes epidemien nu vara begränsad och den hotande faran för smittans ytterligare spridning afvärjd. Kedjor. Nålar, Begär prisuppgift innan uppköp göres på annat håll. * Silfverarbeten, Bordsilfver. Modernast! Soiidasti Billigast 1 (DUN 1898 Förlofning rid hofvet. Förlofning har eklaterats mellan drottningens hoffröken Maria Tamm, dotter till bruksägaren Hugo Tamm på Fånö och hans framlidna maka i första giftet, född friherrinna af Ugglas, samt konungens tjänstgörande förste hofmarskalk grefve August von Rosen. MADARHE CHERIF PASCHA, turkiske ministerns general Cherif pascha fru, som anländt hit från Egypten med sin sexåriga dotter Ché- rifé, är egyptisk prinsessa af kungligt blod. Hennes fabulöst rike fader, prins Halim pascha, var siste öfverlefvande sonen till Mehemmet Ali, den egyptiska dynastiens srrundläggare. Prinsessan Eminé, som är en strålande skönhet, ämnar bevara sin religions bruk, hvarför hon icke kommer att deltaga i societetslifvet, ej heller låta presentera sig vid hofvet. # Fru Oselio-Björnsson, den kända norska sångerskan, har af konungen erhållit medaljen litteris et artibus i briljanter. En vacker titställning var i början af veckan anordnad i n:r 17 Birger jarlsgatan, K. M. Lundbergs textilafdelning, hvilken förestås af fru Thyra Gra / ström.
För min del anser jag, att om det skulle förbjudas denna ort, att vid marknaden i Borås få sälja en häst, eller något dylikt sins emellan, och om man af en så liten sak ville göra det till en marknad, skulle orten tillskyndas ett stort lidande i afseende på hästhandeln, ty den har naturligtvis sammanhang med folkets öfriga inbördes liqvider. Jag anhåller således om proposition till afslag. Den 29 Maji. 235 Herr Tharrij Wolrath: Jag ämnar ej ingå uti något yttrande, om denna marknad är marknad eller ej, ty den må vara det, eller icke, är den dock en ekonomisk alTaire, i afseende hvarå man ej behöfver besvära Konungen med någon anmälan, så länge det linnes Länsstyrelse, ty de, sorn äro besvärade af denna marknad, hafva der vägen öppen att klaga. Jag tror icke, att Rikets Ständer böra besvära Konungen med skrifvelser i sådana mål, som LänsStyrelserne kunna afhjelpa. På denna grund förenar jag mig i anhållan om proposition till afslag. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att afslå berörde Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Till följd hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln således afslagit Utlåtandet. D c ti 29 Maji. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch EkononiiUtskottets den i3 dennes under N:o 115 afgifne, och den 25 derpåföljde på hordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 36 förut meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga om rättighet att lefverera ränteliö och halm in natura för Kongl. HofStallets behof. Herr Hjerta_, Gustaf:
Under tiden intill 1863 ars slut upplöpande räntor å tillsvidare utgifna lån utaf andra än jernvägsbyggnads-medlen 350,000: — 4:o. Under samma tid förfallande räntor och kapital-afbetalningar å de af Kongl. Maj.t eller Rikets Ständer beviljade lån, som skola till Riksgälds-konloret. återbetalas 1,950,000: — varande lill närmare upplysning i afseende på beräkningen af denna jemte åtskilliga andra nu uppgifna inkomst-summor ett särskildt sammandrag, litt. D., uppgjordt och detta Utlåtande bifogadt; hvilket sammandrag, såsom omfattande tiden från slutet af Juni månad innevarande är, dock äfven upptager medel, hvilka numera redan influtit, och följaktligen visar ett något större inkomstbelopp än nu meddelade beräkningar. 5:o. Under ofvannämnde tiderymd uppkommande räntevinst genom utlåning och förräntande af de för Statens jernvägsbyggnader upplånta och till Riksgälds-kontoret influtna medel, intill dess desamma skola för det afsedda ändamålet tillhandahållas och i föreskrifven ordning utbetalas, hvilken räntevinst beräknas till 500,000: — 6:o. Återstoden af de, enligt Rikshufvudboken för år 1857, Riksgälds-kontoret tillkommande öfverskott ä samma års stats-inkomster 1,900,000: — 7:o. Det vid sednast förflutna riksdag, enligt då utfärdad Riks stal för åren 1858—1860, anvisade belopp af 966,200 R:dr Transport 5,902,730: — Bih. (ill R. St.
Sig hafva inhämtat, att lägenhet för Hofrättens arkif kunde i bottenvåningen af samma flygel, der Hofrättens nu varande rum äro belägna, utan svårighet beredas; hvarföre Kongl. Majit, i sammanhang med den af Herr Presidenten i öfrigt föreslagna reglering, funnit godt till den föreslagna anordningen äfven i afseende på arkifvet meddela nådigt bifall; och har, med begagnande af detta nådiga bifall, den del af Kongl. Hofrättens arki!, som förut funnits på vindarna upplagd, nu mera blifvit uti omförmälte lokal i ordning ställd samt början gjord till upprättande af fullständigt inventarium deröfver. — 27 — Forskningen angående lagskipningens tillstånd har på vanligt sätt blifvit sträckt äfven till högsta instants, der nedanstående fall förekommit mig förtjenta af de sakkunniges uppmärksamhet. Ibland de rättsbegrepp, som för lagskipningen behöfva vara klara, måste säkerligen räknas begreppet om hvad lagen kallar medgift eller hemföljd. Giftermålsbalkens 16 kapitel, som afhandlar detta ämne, innehåller, att son eller dotter, som hemföljd fått, skall den behålla, så länge fader och moder, som den gilvit, båda lefva, men att när endera dör och arf skall delas, alltsammans återgår till skiftes. Det stadgas vidare, att om son eller dotter dör barnlös, hemföljd skall återgå, men att om barn lefva efter, de få den behålla med samma vilkor, som deras fader eller moder den haft, samt att om de barn dö förr, än någondera af dem, som hemföljd gifvit, den då skall återgå. Hemföljd kan gifvas i jord, hus eller lösören, och skall, i den händelse, att när återbäring bör ske, husgeråd är borta eller ej kan återbäras så godt, som det gafs, detsamma gäldas efter thy, sorn det värdt var, då det gafs. 1 detta sista läll uppkommer fordran för hemföljd,s likasom man för lån eller inlags fä, när det är förvandladt och ej i behåll, blir fordringsägare jemlikt 17 kap. 2 § Handelsbaden. Men i allt annat fall är rättigheten till hemföljds återfående icke att förblanda med fordringsrätt.
S, D. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets Memorial N:o 61, med Förs ag till Voterings Propositioner 1 afseende på yppade skiljaktigheter, rörande fullmagters och lysnings sedlars förseende med stämplat papper, faun Preste-Stäridet lör godt, att med fcirblifvande vid sina i ämnet fattade Beslut, godkänna Voteringi-Propositiouerna 334 fröt. Ut dr. d. 39 Nott. 1S23, S. D. Bifölls vid förnyad före dragning BevilL nings. samt Lag-Utskottens Betänkande, K:o 68, angående vissa ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen den 20 December 1S15, i hvad den rörer Brau vins-pannors mätning och stämpling, samt ansvar för origtighet dervid. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Memorial N:o 623» angående SiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om Pensions anslåen 'e åt förre Justitiae-Ombudsmannen m» m. Herr Friherre Jj. A. Mannerheim, samt målets öfverlemnande till Förstärkta Stats-Utskottet, med godkännande af den deruti föreslagna Voteringsproposition. S. D. f. m.
St. i en sådan fråga, i st. f. att företaga saken till så mycken pröfning, sorn den återstående liden af riksdagen medgifver, och dervid åtminstone uttrycka sin opinion öfver de grunder, hvarpå lagförslaget blifvit bygdI, blott stanna vid eli beslut, hvarigenom frågan i sin helhet förklaras hvilande, och hela tyngden deraf kastas på kommande Ständer, hvilka dessutom, särdeles under samma ledare, lätt nog skulle komma att måhända hysa samma betänkligheter vid att yttra sig öfver sjelfva saken, och följden af alltsammans blifva, dels fiir nationen en evinnerlig fåfäng förväntan på en länge efterlängtad, ny, förbättrad och mera verksam brottmålslag, och dels för Regeringen en fortfarande osäkerhet om nationalrepresentationens tankar, rör:de det uu uppgjorda nya lagverket och huruvida detsamma nili kunna läggas lill grund för en blifvande 11 y criminallag här i landet, eller af majoriteten inom RiksSt:n anses till sina principer så förkastligt, att ett nytt förslag efter andra grunder behöfver uppgöras. Ty, mine Hrr, del är endast härom frågan för närvarande är. Man begär icke nu af oss hela lagens antagande; man fordrar endast å R. St:s sida ett öppet uttaladt omdöme om de hufvudgruuder, på hvilka den nya lagen hvilar, på det man må få veta hurudana nationen vill hafva dessa grunder, och på det man, sedan man val blifvit ense om grunderne, må kunna en annan gång, utan vidare strid härom, desto lättare komma öfverens om detaljbestämmclserua. Men till följd häraf är det också angeläget, så vida man en gång skall komma till ett slut med denna sak, alt R. St. icke skjuta ifrån sig och undandraga sig allt yttrande öfver den nu förelagda frågan. Hr von Hartmansdorff har såsom egentliga och hufvudsakligasle skälet för ett sådant frågans undanskjutande anfört, att vi icke borde vara de förste att experimentera med det nya straffsystemet, utan borde vänta, för alt draga nytta af andra länders erfarenhet, enär vi ingen egen erfarenhet ännu äga.
Hr Adelborg: Hr von Troil bar börjat sitt anförande dermed, att han ansåg, att, om skatten blefve bestämd lill 8 sk., skulle mindre fara vara att lönnkrögerierna upstodo, än om den sattes till 16 sk. Jag får härpå svara, att detta blott är en förmodan och ingenting vidare. Gr. Lagerbjelke har sagt, att om i en kommun flere krogar funnos än i en annan, skulle kommunen icke erhålla större utdelning, än den kommun, uti hvilken blott finnes en krog. Detta är ganska riktigt, och Utsk. har just så förfarit, emedan Utsk. icke fann för godt att upmuntra krogarne. Frih. af Ugglas har anmärkt, att om. rättigheten att idka krogrörelse blifver å auktion för etf. visst af vederbörande bestämt minimum inköpt, kan det möjligtvis hända, att inom en kort tid å denna krog säljes flera kannor bränvin, än hvarför den blifvit inropad. Skulle sådant inträffa, kan det ju rättas vid påföljande auktion. Slutligen ber jag att få på Ilrnnes hjerten lägga några ord, hvilka enl. min tanka uti denna fråga äro af en icke obetydlig vigt. Då man sent omsider, efter lång tid, kommit till det bemödande, att man vill försöka sätta en bom för det förderfliga inflytande, bränvinet eger uti vårt land, har man, för att åstadkomma ett sådant mål, utgått från den riktiga principen att gynna de större brännerierna, på det att de så småningom må undantränga den massa af små bränneriet’, som finnes; man ville härigenom förminska antalet af de 40,000 bränneriet', hvilka nu existera. Sedan man sålunda sammanträgt den förderfliga fabrikationen till färre punkter inom landet och dymedelst åstadkommit en lättare kontroll, ansåg man sig böra göra sådana föreskrifter, sorn kunde sätta en gräns emot brån vinets missbruk, och i detta afseende trodde man ingenting vara lämpligare än varans fördyrande. Om man nu icke vidhåller denna grundsats, utan i stället nedsätter den af Utsk. föreslagna skatt, hvarigenom bränvinet kan erhållas för nästan samma pris som förut, skall det stora antal, som i decennier så rättvisligen klagat öfver det förderf, denna vara medfört, med skäl kunna säga:
Det är föreslaget, alt, såsons hittills, numerföljd eiler utgifvande på bestämda tider skulle vara de enda uttryck hvilka behöfde utmärka en Periodisk Skrift. Måhända var detta nog, då en dury efter blotta inre ölvertygelsens intryck fick bedöma en fråga. Men Doinaremagten, sorn, bunden af vanlig rättegångsordning, nödgas inskränka Bil. till Consul. Utsi'.s Memorial N:o 51. 5<j sin pröfning inom trångare gränser, oell dervid ordagrannt följa den Lag, hvilken tjenar densamma tili rättesnöre, skall tillämpa denna ofullständiga definition efter dess bokstaf. Om nu ett vetenskapligt Verk utgilves i en viss numerföljd al tomér, och, enligt prospectus, hvarje Tom på bestämd lid utkommer; så instämma dessa yttre omständigheter fullkomligen med den föreslagna definitionen på Periodisk Skrift, änskönt ett sådant Verk för ingen del har naturen deraf, efter den idée man fattat om dessa produeters inre väsende. Svårighet, om icke omöjlighet, måste således uppstå för Domaren, att icke underkasta det i ,Tomer på utsatta tider utgifna Verket den ifrågasatte definitionen, hvarigenom de fleste och de mest utförliga arbeten i vetenskap, vitterhet och andra ämnen kunna komma att erhålla rubrik af Periodiska Skrifter, om än emot Domarens enskifta begrepp derom och säkert mot Lagstiftarens afsigtTill förekommande af en sådan , så till sägande påtvungen, misstydning af Lagen, tror jag det ^vara nödigt, att definitionen, så vidt möjligt är, fullkomnas genom ett närmare bestämmande. Detta skulle, efter min tanka, vinnas, om Lagen innehölle, att med Periodisk Skrift skulle förstås den Skrift, som i Numerföljd eller på bestämda tider utgifves, men som tillika afhandlar ämnen af blandadt innehåll och i alla dessa fall icke inne/ 6o Bil. till Constit, Vtsk:s Memorial N:o 51. fatfar utöfver fern tryckta ark. Det är lätt att inse, hvarföre större upmärksamhet blifvit fästad vid Periodiska Skrifter, och hvarföre flere iakttagelser och högre ansvar äro förenade med deras utgifvande.
”Du skall just slippa det besväret!” svarade Gabriella med en liten märkbar förtrytelse. ”Ja, du får till och med ej en enda kyss, förrän du bifaller mitt förslag. Jag vet att det är klokt, och nu ernar jag bestämdt drifva det igenom, om ej för annat, så för att visa dig att du en annan gång skall ha bättre tankar om mitt omdöme.” ”Jo, jo,” sade Rosenberg, ”du är inte så litet egenkär och ej så litet egensinnig heller! Nu hvarken kan eller bör jag bifalla din önskan, blott för att låta dig se att du valde en orätt väg. Ett fruntimmer får ej säga att hon bestämdt ernar genomdrifva något. Det är hvarken qvinligt eller vackert; och hela hennes älskvärdhet, hela hennes välde är förbi, då hon pockar derpå.” Ett ögonblick stod Gabriella orörlig. Sådana ord hade ännu ej varit sagda till henne. Det sårade högmodet hade en liten strid med någon annan känsla, om hvilken vi ej ens våga bestämdt påstå att den var den bästa; men striden blef kort. Gabriella lade sin arm om Rosenbergs hals, såg honom innerligt, nästan bedjande, i ögonen och sade: ”Jag är ett bortskämdt barn. Du får ej räkna så noga med mig! Sedan jag blifvit din hustru, får du bättre rätta mig efter din vilja.” ”Du är en tjuserska, en liten engel! Förlåt mig att jag kunde säga dig ett hårdt ord!” Och mannen – den lätt afväpnade, när hans egenkärlek smekes – slöt fästmön i sin famn och ville så nära aldrig släppa henne derifrån. Men Gabriella var väl klokare flicka, än att glömma sin fördel. Så gerna hon emottog och återgaf sin älskares kärleksbetygelser, vred hon sig behändigt ur hans famn med de orden: ”Kom nu, så gå vi in till Birger och Rika, så får du väl höra, om de också förkasta mitt förslag, såsom odugligt!” ”Birger sofver ju?” ”Åh, nu är han nog vaken! Kom, söta, goda Rosenberg!” Och hon drog honom hastigt med sig till Birgers rum.