Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vidtagande af dessa rättelser anhåller jag vördsamt alt Ilr Frih. o. Landtm, måtte framställa proposition. Frih. Cederström, Jacob: Innan jag går att yttra mig öfver i §:n i det här lagförslaget, anhåller jag att få uppläsa 2 §:n i 6 cap. Missg.-b:n; den innehåller nemi.: ”Samla sig män tillhopa, och sätta sig upp emot Konungens eller thes befallningsliafvaudes bud; tå straffes upphofsraan2 3 II. 46 Den 14 April f. ta. nen som förr är sagdt (d, v. s. miste fif sitt) octi af the andra, efter lott, livar tionde man lif sitt, och plichle the öfrige hvartdera med fyratio par spö eller en månads hiiehle vid valn och bröd. Är någon mindre delachlig i then gerning; straffes efter omständigheterna.” Så lyder den nttvar, Missg.-b:n för män, som samla sig tillhopa för alt sätta sig upp emot Konungens eller Dess Befallningshafvandes luid. Det lagförslag, som nu är under öfverläggning, har borttagit alla dessa lifsstraff och spöstraff, och i stället lagt fängelse och arbete å fästning. Jag skulle egentligen ingenting hafva emot den lindrigare lagstiftningen i detta fall; men att vilja sträcka den dertill, att man kan genom småaktiga omständigheter inleda strafflöshet för upplopp och uppror, anser jag dock mer än betänkligt. De vådor och faror man synes frukta deraf, att personer bland en menighet, sorn sammanrotat sig, skulle kunna vara blottställde att mista Iifvet genom det att militär myndighet emot dem använder vapen, måste vara ganska obetydliga i jemförelse med dea mängd af lifH som skulle spillas efter nu gällande lag, om menigheten icke genast åtlydde befallningen att skiljas; ty livar tionde man blir förmodligen icke ett offer, örn också några salfvor komma att på en samlad menighet lossas. Med Frih. Boye instämmer jag deri, alt det alldeles otjenliga ordet offentligen må borttagas ur §:n.
Utskottet i tillstyrkandet, ej mindre af Tryckfrihels-Comiteens hörande öfver alla Tryckfrihets-rättegångsmål, innan Öfver-Domstolen meddelar sitt deraf oberoende utslag, än af så kallad publicitet, eller rättegångens hållande för öppna dörrar, både vid Under - 4 Consliiutions-Viskoltels Memorial N.o 4o• Ratt och vid Hof-Rätt, under förbindelse för åhörarne att iakttaga vissa ordnings-föreskrifter. Deremot skiljer sig Utskottet från dess senaste föregångare i den väséndtliga omständighet, att, i stället för målens afdömande vid JIof-Rätt, såsom första instantic, Utskottet anser förbrytelser motTryckfrihets-Förordningen böra, .sorn andra brottmål, upptagas, ransakas och afgöras vid Under-Rätt, men dennas utslag, jemlikt 25 Gap, RättegångsBalken, vederbörande Hof-Rätt underställas; hvarförutan Utskottet alldeJes frånträdt förslaget om borgens-förbindelse eller penninge-deposition i och för periodiska skrifter, såsom läggande å tankens fria yttringsrält föga lämpliga och nog mnteriela bojor. På de flera ofvanandrogna skäl, men förnämligast på deni, sorn hem» tals från den angelägna omsorgen att, för bevarandet af Grundlagens lielgd, återbringa Tryckfrihets-Förordningen till öfverensstämmelse med Regerings-Formen, får, såsom ett helt, af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag, hvilket fördenskull måste i ett samband antagas eller förkastas, Constitutioiis-Utsköttet härmedelst, till grundlagsenlig åtgärd, vördsamligen öfverlemna följande hufvudsakliga ändringar i nu gällande Tryckfrihels-Lag: 1. Citationen i sjelfva ingressen af 86 §. Regerings-Formen återföre-s till ordagrann likhet med det citerade. 2. Åttonde Momentet i 4 §•» eller Stadgandet cm Indragningsmagten, kommer alt upphäfvas och uteslutas. 3.
St:s Bank, att få en med ofvanberörda litt, ,A i sambruk varande, ehuru i annat härad belägen, egendom Ep., son) äfven hörde till ofvannämnda fideicommiss, i ett utrop ^med den förra på Dcd 4 Afri i bankens auction försåld, oaktadt nämnda egendom ej var med bancogäld graverad, på det skäl, att den ena egendomen så länge blifvit brukad tillsammans med den andra, att begge skulle lida skada af att skiljas och komma i olika ägares händer. — Till denna ansökan lemnade bancocommissaricrne, på andragna skäl, deras bifall, låio värdera F.p, uppbjuda densamma, och slutligen å banco-auction försälja omnämnda egendomar i ett utrop för en gemensam summa stor 3o,ooo och några hundrade rtdr b:co; hvarefter banken till köparen meddelade köpebref å begge egendomarna, utan annat förbehåll, än att banken hemulade egendomarna, för så vidt de varit till R. Sits Bank pante-lagförskrifna. — Delta skedde år 1810. — Köparen, som jag vill benämna A, försålde dessa egendomar till B för ungefär 70,000 rtdr btco; B delade egendomarna, och försålde Ep. till juveleraren D samt litt. A till E, hvilken sednare försålde litt. A till F, som slutligen försålde den till nnvar. ägaren Öfverste G för, om jag ej missminner mig, 100,000 rtdr btco. — Juveleraren D cedcrade bonis, och Ep. försåldes å auction vid lands-cancelliet för haus creditorers räkning till Capitaineu H för 20,002 rtdr btco. Vid Fits död tillföll denna-egendom hans testamentarier, jungfru J samt 2tne hennes söner. Ar i832 dog Y, eller deri fideicommissarie, på hvars begäran Ep. af R.
— I afseende på medlen för bestridande af denna kostnad, har Styrelsen för slöjdskolan anmält, att skolan, i följd af testamente utaf Kontraktsprosten och Kyrkoherden i Tegneby pastorat på ön Oroust N. J. Sjöstedt, sannolikt under innevarande år torde komma i åtnjutande af ett icke obetydligt kapital, af hvilket, gifvet »för att dermed bilda en särskild afdelning för flickors undervisning”, Styrelsen ansåge sig kunna till nybyggnaden bidraga med ett belopp af 55,000 Riksdaler, derest Kongl. Maj:t tilläte att, i fall byggnaden komme till verkställighet, skolan genom uthyrande af den lagerkällare och fotografiska atelier, hvilka i huset komme att finnas, finge sig till godo beräkna en inkomst, ungefärligen motsvarande räntan på berörda belopp, för att användas till det med donationen afsedda ändamål, Vidare, och då hufvudstaden, ehuru slöjdskolan emottager lärjungar från alla delar af riket, likväl obestridligen i främsta rummet drager fördel af skolan i flere hänseenden, förmodade Styrelsen, att Stockholms stad, som bekostade hyra för skollokalen, för närvarande med 6,000 Riksdaler, hvilket bidopp från och med den 1 Oktober innevarande år sannolikt komme att ökas till 8,000 Riksdaler, skulle finnas villig att till nybyggnaden bidraga med någon större summa, förslagsvis 160,000 Riksdaler, motsvarande sistnämnda hyresbelopp, kapitaliseradt efter fem procent. Slutligen har Styrelsen i underdånighet anhållit, att af Rikets Ständer måtte äskas det anslag, som, utöfver berörda beräknade tillgångar, för byggnaden ytterligare erfordrades, eller 300,000 Riksdaler, hvilka, då till arbetets bedrifvande, enligt ofvanberorda arbetsplan, behöfves för år 1863 40,000 Riksdaler, a 1864 260,000 » 1865 115,000 » ” 1866
Ridån, som hastigt nedfalts, höjdes åter nästan ögonblickligt, och regissören i f svart frack och hvit halsduk kunde lugna oss med upplysningen, att Nourrit icke blifvit skadad, men att han begärde ett par minuter för att hämta sig, samt att upplösningen af Robert-le-Diable strax skulle komma i sin rätta Nourrit framträdde åter på scenen. Han var blek, men uppehölls af denna framgångens feber, som ger konstnären nytt lif eller dödar. Hvilken triumf! Man förstår, att sångaren efter detta befann sig i en ytterlig exaltation, men när Robert kastade sig i Alices ' armar, var hon ännu mera darrande än han. Och så kom sjelfva slutscenen; en figurant kladd och beslöjad, så att hon förestälde prinsessan Isabella, tog hand om den ångerfulle syndaren och förde honom till altaret. Lyckliga tid, då tre lysningar, gifter-målskontrakt och civiläktenskap voro okända formaliteter! Under det att en åska af applåder genljöd, sade pro-sessorn åt mig: — Jag står inte ut! jag qväfs! jag måste ovilkorligen se Meyerbeer i afton. Kom med! Han hade sin entrée i artisternas foyer, och man till-lät mig att följa honom. Vi kunde knappt bana oss väg fram till Meyerbeer. Ännu blekare än Nourrit, var han omgifven af sina femton vänner från i går och de femton-hundra från i dag, som helsade honom med enthusiastiska lefverop. Han bemärkte oss, och trängande midt igenom hopen, skyndade han fram till professorn och fattade hans händer, dem han tryckte med ofversvallande värme. — Nåå, — sade han med af rörelse afbruten stämma, — ni sade ju sant, och mademoiselle Lenormand sade icke osant ... Den hederliga Nourrit! jag ryser änl Ah, aldrig, aldrig skall man skåda maken till dess » artister Man räknar efter, summan är full: ett fall, två fall, tre fall! Armand de Pontmart / n. Slutord.
Såväl denna » Legend » som den andra bilden, » Ophelia », är målad på opreparerad duk, hvilket förfaringssätt gifver liksom en anstrykning af al-fresco-målning åt dessa Paulis bilder. Det är så mycket mera glädjande, att en ansats i denna riktning kommit just från det håll, hvarifrån man minst väntat det, och finna vi dessutom häri ett ovedersägligt bevis på, att den modernaste uppfattningen ingalunda behöfver förkväfva det stora och det ädla inom konsten. » Legenden » hör onekligen till de bilder, hvilka på utställningen väcka största uppmärksamheten.2 12 FRÅN KONSTUTSTÄLLNINGEN I GÖTEBORG. Allan Österlind. utställer tvenne genrebilder: » Fårslakt », en något sökt komposition, samt » De faderlöse », en både känslofullt och nobelt uppfattad bild; utförandet är såsom alltid soigneradt och elegant. Axel Jungstedts » Modersglädje » tillhör de bästa bilderna på utställningen, Robert Lundbergs » i: sta December » är en sinnrikt uttänkt komposition, men konstnären har dock ej lyckats draga ali den fördel af densamma, som han bort. Tvenne danskar och en norrman hafva i sista stund hitsändt goda genrebilder; den ëne dansken, M. Ancher, har flere bilder, som utmärka sig för osökt, naturtrogen uppfattning; särskildt tilltalande är en » Ung flicka med blommor »; den ytlige betraktaren skall måhända finna den » tråkig » i ali sin naivitet, men vid närmare studium blifver åsikten helt visst olika. En annan dansk målare, J. Paulsen, har sändt tvenne obetydliga dukar, visserligen utan pretention, men helt simpelt små mästerstycken. Norrmannen Krogh visar oss en präktig, kanske något rå lotstyp. Af konstnärer med mindre framskjuten plats finnas på genremålningens område endast helt få bilder värda större uppmärksamhet; dock må omnämnas Lngeborg Westfelts » Vid vigvattnet », som förtjänade en bättre plats, samt Printzejiskölds » Hos skomakaren », en något mörk och delvis hård, men med mycken skärpa återgifven karaktersbild.
Han d 1 a n d e: till inrikes sjöfart. till utrikes sjöfart. idkande både grossoeh minuthandel. enl. § 3 mom. 1 af HandelsOrdn. qvinnor enl. § 4 HandelsOrdn. med inoch utländska varor. med landtmannavaror. med egna tillverkningar. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Skeppare. ! Sjöfolk. j Skeppare. i | Sjöfolk. a e XI) erci: P P-> CD Betjening. (Husbönder. i Betjening. W g erot D PL. CD Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder1 Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. W p 0- O: P Q-. I s t ä lern a. Hemman, och lägenheter af alla slag vid periodens slut med specificerad hemmansnatur, enligt nya jordeboksordningen. Hemman. Antal Tomter. Jordar. Mantal. w cr P P Pj UppskattTomter, jord och lägenAntal CT1 £ 03 CD TT P~ W R:dr R:mt. O r? O: B cd Pp^ & <TD “ sr 3. r* a 09 o d. O T3 PT* » C 09 O p: 09 CD P P" ningsvärde sista året. heter af alla slag, sista året i hvarje stad. o" CT* Cf9 O O-1 CD o-* 09 09 Pj CD pr CD a m 09 B O O s ^ fl Co p P b 3 t—. P CD 3 3 P P Af hus och Af jordar. Summa R:dr R:mt. P/ ' P Pj CD Pj CD Tunnland. O. tomter. Kronoegendomar. Under allmän disposition. Hemman Boställen Jordlägenheter, sjelfständiga efter jordeboken Fisken Qvarnar Torplägenheter (deraf endast 7 upptagne i värde) Under enslcild disposition. Hemman Jordlägenheter,/ sjelfständiga efter jordeboken Qvarnar, Mjöloch SågFisken Backstugor Torplägenheter (deraf endast 12 upptagne i värde) Skatteegendomar.
Quarken, hvarifrån en bakom Umeåelf stående ArméeCorps, sorn icke ägde sin mot stranden af sjön stödde flank betäckt af skärgårdsfartyg, snart tvingades från sin ställning; afståndet till Vestra kusten kan, genom möjeliga hinder r sundet, blifva artificielt längre, än det Geografiska,. 2:0. Om än förmodas skulle att isens tidigare bortgång vid Carlscrona), skulle göra möjeligi för en derifån utsänd §kärgårdsEscader, att hinna fram till de norra farvattnen i råttan tid, hvilket om våren mycket försvåras af då rådande nordanvindar, så bör likväl ej förgätas, att en mot fienden tjenstgörande SkärgårdsFlotta, efter hvarje krigshändelse, eller] träffning, har ett säkert behof af Reparationer på sina svaga Fartyg, hvilket gjorde en återresa till Carlscrona lika nödvändig sorn oläglig om ändamålet är, att uthärda tjenstgöring^!! under en Itel Campagne, Den 11 Martii, och icke blott för ett enda drabbningstillf alle. 3;o« Vådan att samla all till sjöförsvaret hörande material på ett ställe är med Danska Flottans öde i Köpenhamn tydeligen ådagalagt; Carlscrona är ännu icke i vederbörligt försvarsstånd, och skulle omän härtill gjordes allt hvad göras kan i fullkomlighet, icke der. före i alla händelser vara ointaglig; det kom då till pass, att äga sjölörsvarets anstalter, fördeldte på flera stationer, utan att härtill af en ångerfull erfarenhet öfvertygas genom misstag i en så angelägen del. 4:0. Så länge arbetsstyrkan förnämligast till flottornes behof, måste tagas ifrån det roterade Båtsmanshållet, som sträckes till Vesterbottens södra gräns, inser man lätt, hvilken ofantlig tunga för hela landet skulle förorsakas, genom Norrländske Båtsmännens skjuts. ring, ifrån Nordmaling till Carlscrona, och att deras användande vid Stockholms station|, är vida drät;ligare och mindre tidspillande vid sjelfva uppfordringen.
Om försegling å landet ege Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att, innan October månads början hvarje år, antyda vederbörande Krono-betjente, eller andre af Kongl. Majrts Befallningshafvande dertill förordnade välkände personer, hvilka det i följd deraf skall åligga, att, utan föregången anmälan af panne-egaren, med ledning af de till dem från vederbörande inantals-skrifvare insände förteckningar, samt, i serskilde fall, Kongl. Majrts Befallningshafvandes dem delgifne tillstånds-resolutioner, ofördröjligen efter det bränvins-brännings-rättigheten för någon eller några panne-egare inom hvarje district upphört, försegling af bränvins-redskapen verkställa; och 20 Bevilln. och Ehon. Utskottens Betänkande, N:o 2. eger förseglaren att bestämma tid och ställe inom districtet för förseglingen, i förut utfärdad Kungörelse, likväl så, att försegling af inmurade pannor med bröst och dithörande redskap alltid försiggår på hvarje ställe, der de äro uppgifne att finnas. I städerne, hvarest nyssnämnde redskap, med undantag af inmurade pannor, böra i allmänt förvaringsrum insättas; vare detta allt Magistratens åliggande. Förseglingen skall ske med messingstråd, på det sätt, att densamma trädes uti borrade eller stampade fina hål, och sedan hopknytes genom en linneeller biångarnslapp, samt förseglas på båda ändarne med deras sigill, hvilka det blifvit anbefaldt att denna förrättning verkställa.
Uti ett rättvist jemkande af det gemensamma Fosterlandets serskildta delars olika kraf. Åt slumpen må vi icke öfverlemna pss, och i hvad mohn skulle icke detta likväl ske, om vi, saknande fullkomlig kännedom af närvarande och åtminstone af, under loppet af vintern och våren, kommande behofver, skulle i anseende till möjliga tillgångar rätta oss efter den allmänna rösten; och antaga, att ökad. tillgäng pä Brödföda af de stridare Sädesslagen, bör blifva en följd af Bränvinsbränningens fortsättning. Hvad år 1812 skedde, hörer egentligen icke till saken, ty endast och allenast det närvarande förhållandet bör skärskådas; och örn än en mängd Landthushållare tillverka Bränvin af Potaloes, så dristar jag likväl med trygghet påstå, att, deras antal förhåller sig till de öfrige, hvilka bedrifva Bränningen af Hvete, Båg, och Korn såsom 1 till i5. Rikets Ständer bindas icke heller af de i ämnet år ^8i5 tagne Beslut. Då, sorn nu, var allmänt väl föremålet för deras bestämmelser om Bran vinsbränningen; men vore val dessa år i8i5 så ofelbara, att deickeåri8i8 kunna gifva vika för en bättre af tillfällighetens kraf påkallad öfvertygelse. Svaret faller Den 24 Januarii. 279 af sig sjelf. Det som efter min tanka bör och måste undersökas, är, hvilken nytta har den, snart sagt oinskränkta Bränvinsbränningen tillskyndat Svenska Folket och Sederna; hvilken förmån skall dess fortfarande medföra i denna Conjunctur. I sednare hänseendet kan väl med trygghet svaras: Ingen förmän, idel Förlust j Nöd och Brott. Den trösten att Utländsk Spannmål under förflutne missväxtår, blifvit införd till större belopp, än hvad nu synes komma att behöfvas; hvad båtar den väl, om den ock vore mera, än ett inbillningens, foster.
Kongl. Majts Nådiga Bref af den 37 October, medgifver anstånd för erläggandet af ena hälften utaf Spannmålsskulderne till 1S20 års slut och berättigar äfven Låntagarne, att betala sina skulder med Spannmål, beräknad till de pris som äro eller blifva bestämde; i följd hvaraf Kongl. Allmänna Magazins-Directionen förklarade, att betalningen för den Spannmål som levererades, skulle Låntagarne godtgöras efter de af Direetionen för upphandlingar stadgade pris, 1820. Dito •— Dito af den 22 September, angående rättighet för undsättningsskyldige, atti öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 27 October 1819, få leverera tunna för tunna Spannmål, efter det pris som kommer att bestämmas, och mellangift med penningar. Dito Dito af den i3 October, angående inbetalnings-vilkoren för Und - £>20 Riksens Ständers sättnings-Spannmåls Lån i allmänhet, med stadgande, att Säd in natura får levereras lunna för tunna till 2 tredjedelar af undsättningspriset, samt den återstående tredjedelen såsom uppgäld i penningar, ovilkorligen erläggas. Dito Dito af den 8 December, angående rättighet för undsättningsskyldige i Stora Kopparbergs Län att få beräkna den Spannmål de in natura leverera efter 1820 års Markegång. Dito Dito af den 8 December angående beviljad enahanda rättighet med nyss föregående Breis innehåll för undsättningstagare i Elfsborgs Län, dock endast för Korn som uterlevereras. 1821. Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 28 Martii, med tillkännagifvande, att Kongl, Maj:t ej godt funnit bestämma någon viss ultimat termin för natura återleverering af Undsättnings-Spannmål. Dito Dito af den 5 April, med Nådigt bifall alt Jemtlands Läns Undsättningstagare i likhet med hvad som för Kopparbergs Län den 8 December 1820 beviljades, må efter Markegångspriset njuta afräkning å sine skulder för den Spannmål, som in natura återlemnas. Kongl.
Betankanden* 42I Maj:#, att, till ersättning för den brist, som genom Tullens nedsättning möjligen kan uppstå, ^intill nästa Biktdag förändra SjöTullsAfgifterne på alla inkommande varor, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj t Sjelf i Nåder finner lämpligt; enligt 4:de puncten: att alla härmed i sammanhang stående reglementariska Föreskrifter komina af Kongl. Maj:t i Nåder att bestämmas, med fästadt afseende derå, att, då Tullen å både utgående och inkommande varor bör beräknas till en viss Procent af varans verkliga värde, någon åtgärd vidtages till bestämmande af detta värde, så att detsamma ej, på sätt hittills j vissa fall skett , må af Godsägarens uppgift bero, hvilket ändamål förmodas säkrast kunna vinnas, om Mäklare, eller, der sådane ej finnas, Magistraterne åläggas, att hvarje halft år till Tullstyrelsen insända Betyg öfver försålda varors värden vid försäljningstillfällen, antingen innan ännu förtullning ägt rum, eller ock med afdrag af erlagd Tull eller andie omkostnader , och genom hvilken anstalt Tullstyrelsen kommer i tillfälle, att årligen, före Skeppningen , beräkna vatornes medelvärde för hela Riket och, i händelse behofvet fordrar, förordna om någon genom förändrade omständigheter nödig befunnen ändring i Tullväruet å Varor bör aga rum ; enligt 6:te puncten: att, ehuru den möjliga bristen i StatsSumrnan sannolikt blifver fylld, så väl genom det ökade Tullvärdet, som genom Bihang tift Riks. St. Fröt. §;teSami. Betänkanden. förhöjningen å inkommande Tullen, må icke destomidre, till StatsVerkest ytterligare säkerhet , åt Kongl. Maj;t i underdånighet öfverlemnas, att , i öfverensstämmelse med Reciprocitetsgrunder, lämpa Förfatlningarne och Skepps, umgälderne å andra Nationers Fartyg , i förhållande till den större eller mindre börda, Svenska Fartyg måste i utländska Hamnar vidkännas ; Och enligt 7:de puncten: att, då den till utarbetande föreslagne TullTaxa ej torde så hastigt hinnas färdig, böra Riksens Höglofl.
Som jag varit den enda ledamot af detta Höglofl. Stånd, hvilken reserverat sig mot Betänk. torde det tillåtas äfven mig alt härom yttra några ord. Till en början får jag nämna, att jag fullkomligt instämmer uti 9 H. 23 354 Den 19 Juli. de åsigter, som af Hr von Hartmansdorff blifvit uttryckta. Det är visserligen en sanning att ifrågavande utgifter komma att drabba boställsinnehafvaren både under nuvar:de förhållanden och dem, som blifva en följd af motionärens förslag, men dock med den skilnad, alt boställsinnehafvaren nu ensam får betala de dryga afgifterna och icke har någon framtid för sig d. v. s. att om han kommer att från bostället afflytta straxt efter arbetets fullbordande, erhåller han ingen godtgörelse för de erlagda afgifterna, hvaremot, genom bifall till motionärens förslag, han skulle af efterträdaren njuta ersättning för dem. Man har talat om svårigheterna att skilja mellan de kostnader, som utgå i dagsverken och dem som kontant erläggas. Jag får uplysa att en ledamot af Utsk:n, Prosten Tranaeus, hvilken sjelf haft kyrkobyggnad om hand, yttrat, att uti räkenskaperna alldrig uptages annat än de kontanta bidragen. Frih. Alströmer har yttrat, att, i händelse en kyrkobyggnad genom entreprenad företogs, så skulle, i fall ombyte af boställsinnehafvare straxt efter arbetets fullbordande egde rum, efterträdaren med kontanta bidrag nödgas ersätta omkostnader, som genom natnra-pnestationer kunnat betäckas. I anledning häraf får jag nämna, alt då kyrkobyggnad på entreprenad öfverlåtes, tager man vid entreprenads-summans bestämmande vanligen endast i beräkning de kontanta bidragen, hvaremot entreprenören förbehåller sig vissa materialiers och dagsverkens presterande in natura; hvarjemte jag äfven anser mig böra nämna att det icke endast är fråga om kyrkobyggnader, utan äfven om alla andra byggnader, som inom församlingarne förekomma. På grund af hvad jag haft äran anföra, får äfven jag vördsamt anhålla örn återremiss. Hr Flach: Då den af Frih.