Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Utskottet: 1:0 Eric Norbergs frän Vesterås Län Motion, örn bevillning pä utlänta Capital. *:o Anders Danielssons Memorial, om befrielse fran bevillning lör den iattigaies SoS Trut. Vt dr. d. ii — >t Dec. tgig. delen af Allmogen i vissa Härader af Skaraborgs och Elfsborgs Län; oell skulle äfven Stats-Utskottet ineddelas underrättelse oin innehållet af Memorialet. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats* Utskottet .* iso Kongl. Majsts, den io dennes aflåtne och ilen 15 derpåföljde fxn. pä bordet lagda , Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Läne-understöd af Allmänna medel till Trollhätte Canal-och Slussverks-Bolag för fullbordandet af en Canal-anläggning vid Ströms Säteri i Bohus Län. 3:0 Kongl. Majsts, den 10 dennes aflåtne och den 15 derpåföljde f. m. på bordet lagda, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Lane-Understöd för Staden Norrköping. CO FrötUtdr, d. 33 Dcc4 1x2g, 309 :o Kongl.
Jag anser fördenskull, att, om förslaget skall antagas, så måste de stater, verk och inrättningar,. m. m., som hafva räntor och indeldt spanmål sig anslagne, få behålla nominella beloppet deraf och erhålla sina anslag af Stats-Verket efter de livart femte år, på grund af nästföregåen ie 10 års-medelpris, bestämda medel-markegångar för det Län, der indelningarne nu äro dem tilldeldta, med tillagd forsellön å spanmålen. Kyrkor, Läroverk, Hospitaler och andra fromma stiftelser hafva, enligt ordalydelsen af 4;de §. i Presterskapets privilegier, i detta afseende en tydlig rätt, som jag hoppas, att Rikets Ständer och synnerligast Högvördiga PfesteStåndet icke lära underlåta att bevaka, och jag tillstyrker, att, i händelse förslaget blifver, oaktadt de af mig deremot framställda betänkligheter, med dé deruti; behöfliga rättelser; , antaget', dervid må uttryckligen fästas det villkor, att, i händelse Högvördiga Ståndet framdeles finnér dé i 4;de§.afPresterskapets privilegier uppräknade stater och inrättningar hafva blifvit härigenom alltför mycket lidandé, Ståndét då må kunna fatta ett till ofelbar verkställighet lédande beslut derom, alt-räntörna, afrads—och krono-tiondespanmålén. åter må utgöras på det sätt, sorn nu eger rum. 5:o Intet correcliv är af Utskottet lillilyrkt mot orättvisa markegångar, sorn hädanefter: skola sannolikt ännu mer, .äm hittills, uppkomma genom 33 Ståts-Utskottets Utlatandej N.o syo. öfvervigten af antingen räntetagareeller räntegifvare-intressenas inflytelse vid markegångs-sättningarne. Jag anser, att vådan häraf icke kan för närvarande förekommas på annat sätt, än att Riks-Stånden hvar för sig öfverlemna sättet att utse Riks-Ståndens
Prat. 1850 & 1851, 4 Sami., 1 Åfd., 31 Haft. 5 34 Slats-Ulskottets Ullålande, Jti 89. forderlig!» årliga tillökning eller ersättning af 2.533 R:dr 16 sk., ulan att derför betinga sig ett förökadt antal gratister saint möjligen föranledas att vägra institutet det behölliga tillskottet, hafva motionärerne Iunnil sig föranlåtne, att, för ett lättare ernående af del åsyftade gagneliga och välgörande ändamålet, nemligen institutets understödjande med ett ökadt årligt anslag, föreslå, att Rikets Ständer mätte, emot vilkor att på institutet antagas ytterligare 13 gratist-elever, deraf en från hvarje stift och en från Stockholms stad, bevilja lör institutets afdelning för döfstumma ett tillökad t anslag af 5,333 R:dr 16 sk. b;ko, hvarigenom institutet väl icke vunne någon synnerlig lindring uti sin uppodling å statens förut betingade 52 gratister, men friplatserne en ganska behöflig tillökning, så att mången nu fruktlöst väntande och sökande vanlottad like kunde blifva hulpen, hvilket vore det ändamål, som ytterst åsyftades. 1 afseende på institutets afdelning för blindas vård och undervisning är af motionärerne omförrnäldt, att densamma, till följd af det vid 1844 års riksdag beviljade årliga anslag 5,000 R:dr, alltsedan hosten 1846 varit, försatt i verksamhet, efter det besparingarne å anslaget för den föregående tiden beredt tillgång för ny inredning af den lokal, H. M. Konungen täckts åt denna serskilda stiftelse donera, nemligen lägenheten Öfre Manilla å Kongl. Djurgården, lin sedermera nödig befunnen total reparation af den vidlyftiga åbyggnadens yttre delar, nu mera i del hufvudsakligaste verkställd, komme likväl, med hvad derå ännu återstode och med det årliga underhållet att djupt ingripa i institutets egen donationsfond.
— Slutligen utgjorde äfven helgonens legender ämnen för de andliga skådespelen (heliga Dorothea, heliga Catharina m. fl.), äfvensom biblens parabler, bland hvilka den om de kloka och fåvitska jungfrurna synes varit tidigast behandlad. Parabelstyckena voro dock under medeltiden få. De andliga skådespel, hvilka behandlade Kristi historia, fingo namnet mysterier, ty deras innehåll, — Kristi mandomsanammelse, hans hela lif, återlösningsverk, uppståndelse och himmelsfärd, — var ett mysterium, var för menniskoförståndet ofattligt och förborgadt. Framställningarne af helgonens lif erhöllo i Frankrike benämningen Miracles, emedan i dem helgonens underverk utgjorde det väsentliga. I England blefvo dock alla andliga skådespel, utan afseende på deras olika innehåll, kallade Miracles eller Miracle-plays; hvaremot i Frankrike, dock först i 15:de århundradet, Mystère fick samma utvidgade användning. I Italien kallades mysterierna ur gamla testamentet Figure, och ur nya Vangelii; trosartiklarne kallades med ett allmänt namn Misteri, enstaka händelser ur helgonens lif hette Esempii och deras hela lif Istorie eller Commedie spirituali. Hade det andliga skådespelet uteslutande förblifvit en kyrkans sak, hade det väl knappast vunnit någon rikare utbildning; men nu led den strängt kyrkliga stilen redan tidigt afbräck genom inflytanden från profana områden, och det är hufvudsakligen derigenom utvecklingen befordrats. Dessa inflytanden förmedlades genom lekmännens användande som skådespelare. Under hela medeltiden hafva vid sidan om det kyrkliga skådespelet mimiska föreställningar varit öfliga i alla katolska länder, men de spåras dock först i dem, hvilka lydde under romerskt herravälde. Man har en mängd Conciliibeslut (från åren 412, 680, 813, 816, 836 m. fl.), hvilka förbjuda andliga att bevista dylika sceniska spel; ännu Lateranska mötet 1215 upprepar förbudet. Skådespelarne förekomma under namnen mimi, hi striones, joculatores, scurræ, ministelli m. m. De svärmade kring öfver allt; under svårare krigiska tider trängdes de tillbaka, men i fredligare döko de åter upp.
Undertecknad, Silverstolpe, Axel Gabriel, anhöll, utan att vilja yttra någon egen opinion öfver förevarande fråga, få, i afseende på likheten af ämnen, lemna den upplysning, att hos tvänne Stånd redan beslut blifvit fattade, rörande förordnande af ett särskildt Utskott, som skulle äga att företaga frågan om yppighetens hämmande. Dessa Stånd voro Prest och BorgareStånden, af hvilka det förra, i anledning af väckt fråga hos BorgareStåndet om ett särskildt Utskott till föreslående af nytt JudeReglemente, hade, under bifall dertill, gifvit åt samma Utskott befattningen med förslag i afseende på yppigheten; och det sednare, eller BorgareStändet, hade sedermera så vida ingått uti PrestStåndets idée. Den 17 April. e. m. 355 att detsamma ansett dylika förslag böra blifva det särskildta Utskottets hufvudsakliga befattning , och. derelter åcnöjt sig med att an-, se frågan om JudeRegiementet för dit remitterad. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jng hemställer till Ridderskapets och Adelns bepröfvande, om icke Herr Grefve Mörners och Hans Excellence Herr Grefve Ruuths motioner om särskildt Utskott skulle kunna sålunda förenas, att föremålet för det blifvande Utskottets befattning skulle blifva att till Riksens Ständer inkomma med ett generelt utlåtande öfver Rikets ceconomiska tillstånd, hvarjemte Utskottet skulle undersöka, hvilka af de nu till införsel tillåtna varor skulle kunna i Riket umbäras Friherre Boije, Ludvig, trodde sig hafva funnit, att Grefve Mörners Memorial vore af en vidsträcktare omfattning, än den punkt i Hans Excellence Herr Grefve Ruuthst som med detta ämne kunde äga gemenskap; han trodde, att det Utskott, som nu vore i fråga att sättas, borde få befattning med den egentliga Finance-frågan, och frågan om yppigheten härifrån skiljas, samt hänvisas till det särskildta Utskott, sorn af Prestoch BorgareStånden blifvit föreslaget.
Om den som svikeligen dräger till sig Kronant ingäld, sd ock om Uppbördsman eller annan Äng. upphörande af 8 §• i 1 Cap. Uts. B. m. m. 89 Ämbetseller Tjensteman förskingrar medtl, som han i eller för Ämbete eller Tjenst emotiacit. 2. §■ Griper någon till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller Enskildes, dem han i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning emottagit, och dem förskingrar, miste Ämbete eller Tjenst, förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttj..s, och arbete å fästning i ett tili tio år, allt efter som gerningen och värdet af det till™ gripne äro, gälde ock det med ränta åter. Öfver hvilket underdåniga Lagförslag Kgl. Maj:t, genom Nådig Remiss af den 12 1 födidne Martii månad, täckts infordra Högsta Domstolens underdåniga utlåtande, hvilket nu blifvit afgifvet, af följande lydelse: Vid granskning af Lag-Commirtéens sålunda afgifne förslag undföll icke Högsta Domstolens uppmärksamhet, att en vidsträckt pröfningsrätt, i afseende på straffbestämmelser, blifvit uti förslaget åt Domaren öfverlemnad; men utom det Högsta Domstolen i allmänhet ansåg en brottmålslag i många fall böra lemna Domaren tillfälle, art, vid tillämpningen af straff, fästa afseende å de olika förhållanden , under hvilka brottet kan hafva blifvit begånget, och således innefatta flere alternativer i bestraffningen, med bestämmande endast af det lindrigaste och det svåraste ansvaret, fann Högste
Vore här fråga om att med Fullmägtige samråda om det medelförhållande, som bör sökas, skulle jag tillstyrka iakttagandet af proportionen 1 till 3 och kanske t. o. m. något derutöfver, då jag betänker Svenska Bankens närvarande svaga ställning; men här tror jag, att, med iakttagande af riktig princip, ett partielt stadgande af detta förhållande aldrig lan gifvas, då det ej lärer kunna åsyftas, att Banken skall inställa sin vexling, så länge den har något silfver. Men jag återupprepar, att det är svårt att fatta ett bestämdt omdöme härom, innan de öfriga punkterna blifvit afgjorda, hvilka angå de medel, som skola lemnäs i Bancostyrelsens händer för att återställa det förhållande, som man kan anse nödigt. Gr. Frölich: Det skall, såsom jag hoppas och på sätt en värd ledamot yttrat, icke leda till någon oenighet, att jag för tydlighets skull framställt, det vi borde tala om r:dr b:eo i stället för r:dr silfver. Om jag misstagit mig derföre , att jag först nyligen kommit lill riksdagen,. och ett annat språkbruk varit antaget derförinnan, har jag blott att bedja 0111 ursägt för det jag ej underrättat mig. Likväl skulle jag tro, att här icke är fråga om alt bestämma någon definitiv kungörelse, som skulle till allmänheten utgå, och att någon sådan icke kominer i fråga, förrän det är bestämdt hvilka myntsorter vi skola begagna, eller huruvida myntcnhctcu bli Iver 1 rtdr h:co eller r:dr courant, hvaremot frågan nu är att bestämma grunderna för Bankens reglering; och då vi hafva ett betänk, från BancoUtsk., hvars ifrågavar. punkt börjar sålunda: ”att Bankens metalliska cassa, evalverad ehster myntbestämningsgrund till r:dr h:co”, trodde jag, att för dagen det var lämpligt att nyttja samma språk eller föreslå ett sådant beslut, som kunde till vägabringas med minsta rubbning i ordalagen af BancoUtskts punkt. Detta har varit anledningen till min framställning; men jag skall alltför gerna antaga beräkningen i r:dr silfver.
A af sina löne-inkomster, en annan A en tredje ,V o. s. v., så bör väl ej skäligen ifrågasättas, att härvid skulle på dessa särskilda förhållanden fästas samma afseende, som kunnat fordras endast i det fall att omförmälda förhöjning varit löntagarens rättighet-, — och det torde lätt inses, att i en mängd härvid förekommande fall den för skriftvexling och uträkningar m. m. nödiga tidsuppoffring skulle icke ens för löntagaren — att ej nämna vederbörande tjenstemäns mångfaldigt ökade besvär — blifva ersatt genom de få riksdaler eller till och med endast några öre, som kanske blefve hans vinst af den eftersträfvade likställigheten med andra löntagare. — Då således Rikets sednast församlade Ständer, af fullt giltiga skäl, antagit ofvannämnde allmänna grundsats för utbetalningen af 1857 års lönförhöjningsmedel, finnes det, enligt Utskottets tanke, desto mindre anledning att nu derifrån afvika, som de löntagare, hvilka, genom det af motionären antydda förhållande, förmena sig gått i mistning af en påräknad förmån, böra anses numera hafva vunnit någon ersättning häx-för genom’ de högre löneinkomster, som de fått uppbära under de 3:no åren af innevarande statsiaglerings-period; — börande Utskottet i afseende å det af motionären framställda förslag jemväl erinra, att det ingalunda vore med billigheten öfverensstämmande att medgifva lärarne vid elementar-lärovcrken andra och fördclaktigare vilkor för åtnjutande af ifrågavarande löneförhöjnings-medel, än dem som gälla för de vid öfriga stater och korpser anställde embetsoch tjenstemän; — och får af dessa skäl Utskottet hemställa, att föi’evarande motion ej må hos Rikets Ständer vinna, afseende. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 56:o.
Det är bekant, att i Dalarne odlas bafra till en andra sädesslag betydligt öfvervägande mängd och att, till följd häraf, kronotionden i vissa delar af nämnde landskap utgår med § hafra och | råg i st. f. hälften af hvartdera sädesslaget, hvaremot, om Iltskrs förslag antoges, skulle samma räntegifvare vara tvungna att, derest de ville afbörda sig spanmålsräntan in natura, lefverera densamma med hälften råg och hälften hafra. Jag kan således icke annat än finna Frih. Palmstjernas apmärkn. vara af mycken vigt och får, med anledn. häraf, vördsamt anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till bifall å Irsta och 3:dje punkterna af Utsk:s förslag, men att, hvad 2:dra punkten beträffar, densamma mätte förändras i öfverensstämmelse med K. M:sNåd. Propos., så att de icke bibehållne hufvudpersedlarne komme att förvandlas till spanmålsränta af sådant slag, som det, hvaraf kronotionden består. Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth: Jag får äran fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att sedan Ståndet redan bifallit 6:te punkten af de allmänna bestämmelser, hvilka vid verkställigheten af ifrågavar:de rån teförenklings-förslag böra iakttagas, och hvaruti det heter, att de olika slagen utaf spanmål, som bland räntepersedlarne förekomma, böra förvandlas till sådan spanmål, hvaraf ortens kronotionde består, conseqvensen torde fordra, att äfven de hufvudräntepersedlar, som skola till spanmål förvandlas, omsättas i sådan spanmål, hvaraf ortens kronotionde består. Jag anser således, i likhet med Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke, att bifall till hvad K. M. i detta hänseende föreslagit vore mera öfverensstämmande med det beslut, R. o. Ad., i afseende å de allmänna grunderna för ränteförvandlingen, redan fattat, än antagande af Utsk:s förslag, hvarföre jag förenar mig i dén anhållan, bemälde ledamöter framställt.
Desse 'Electorer skola samfält och icke efter stånd, först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den Man, som de finna böra komma under omröstningFalla Constitutions-Utskottets betänkanden. 85 dervid rösterna, till mer än hälften af de röstande Electorernas antal, på En Man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterne så delade emellan flera, att en sådan full pluralitet för någon icke eger ruin, anställes, med iakttagande af hvad 69 §. om lika rösters förekommande stadgar, ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, som de flesta rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, som näst honom blifvit af de flesta Flectorerna kallad, och så vidare. Inträffar den händelsen etc. §. 107. 1. mom. Skulle Constitutions-Utskottet anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfält eller en eller flere af dem , uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon Stats-Secreterare eller Föredragande af Commando-mål icke med oveld • blifvit gjord. Riksdagsordningen. Universiteten i Upsala och Lund ege 86 Constitutions-Utskotlcts betänkande. att till Riksdagsmän i Preste-Ståndet utse, hvartdera Tvänne Professorer frän de verldsliga Faculteterne. Likaledes må af Vetenskaps-akademien, Tvänne Ofrälse Civile Ledamöter väljas till Fullmägtige i nämnde Stånd, dock utan rätt till Riksdagsmanna-underhåll. $. 14- 3 och 4 mom. eller 6, 7, 8, 9, och 10 puncterne. Valen skola ske inför Magistraten, efter det å hvarje ort hittills öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, enär antingen någon Stads samtlige valberättigade Invånare, eller ock en eller flere Glassér bland dem hos Konungen anhålla, om fastställande af en ny valordning för Staden och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl att härtill samtycka.
Åtskilliga reg:ten hafva redan sjelfva föranstaltat om uppförande af sådana byggnader, hvaribland mig må tillåtas att särskildt nämna Uplands regemente. jag tillstyrker bifall till betänk, sådant det nu befinner - Den i5 Januari. 177 ner sig, ofverlvgad örn alt med de bestämmelser, som i detsamma finnas, skall det blifva möjligt för K. M. att låta å stadkomrna allt det goda, som Utsktn åsyfta med deras för slag, oell som tvifvelsutan öfverensstämmer med hvad alla inom landel önska, alt fä ett bättre sysleme i detta fall, synnerligen i livad som rörer de s. k. ransakningsfängel serna; ty, mine herrar! det är ohyggligt, att en medborgare skall kunna insättas tillhopa med de grofsta brottslingar, innan lian ännu är förvunnen till någon brottslighet, utan han blott är tagen under lagens hand och i det allmännas förvar, såsom misstänkt eller anklagad; och då den anklagade insattes i laga förvar, så ar det en skyldighet att behandla honom såsom vore han oskyldig, ända lill dess han är förvunnen att vara brottslig. Detta kan icke ske i vårt land i detta ögonblick, och detta är sådant som måste afskalfassamt kan afskalfas utan något slags samband med ide'en 0111 den nya förväntade lagen; ty äfven med den lag, som vi 1111 äga, måste vi bereda utvägen att fullgöra bvad denna lag bjuder och befaller, som är al t ieke en sådan sammanblandning må äga ruin. Jag tillstyrker bifall å förevar, betänkande. Frih. Cederström, Thure: Svårligen lärer det kunna förnekas, alt ett lands brottmålslagstiftning samt dess straffinstitutioner äro ett ämne, sort» hufvudsakligen inverkar på folkets trefnad, på dess båtnad och dess moraliska fullkomnande. Likaså ovedersägligt mätte det vara, att den lag, sorn vi 1111 äga, om den också var passande för den lid då den infördes, likväl icke för nuvar. tid är tjenlig; ty den, långt ifrån att förekomma, tvertom förökar brotten genom de orimliga straffbestämmelser, sorn den innehåller.
Då till anställande af skallgång eller hvad annat sätt till odjurens utrotande som kunde påfinnas* Jägeristaten förmodligen der*;i! skulle uppgifva de säkraste förslag, följer häraf, att Jäg» mästarn#*i hvarje Län borde rådfrågas angående förevarande ämne., Det torde äfven förtjena anmärkning, »tt Utskotten i Betänkandet föreslå, det Konungens Befallningshafvaudes tillstånd, för att anställa Skall, icke voreafnöden, utan skulle ortens närmaste Kronobetjent underrättas om den tillämnade skallgången, och ägde denne att derom göra anmälan hos. LandshöfdingeEmbetet. Efter min tanka är och blir det likväl nödigt, atfc Landshöfdingen» tillstånd till skallgång begäres. I anledning af hvad jag anfört, anhåller jag det Betänkandet måtte till Utskotten återremitteras» Friherre Hjerta, Axel, conformerade sig med Grefve von Lantingshausen,. 4 Herr Danckwardt, Carl Gustaf; Då sätten till odjurs utrotande i vissa orter äro alldeles ©tjenliga uti andra, och trakter finnas der de t aldrig visa sig; har Utskottet ansett omsorgen härvid lämpligast börabero på Socknars och Häraders enskifta öfverenskommelser; och på det undandragande af denna allmänna skyldig - Den 28 Juni. t 651 bet icke fielt och hållet kunde komma 1 fråga, är dervid det vilkor fästade, att Kongl. Majjtg Befallningshafvande borde äga att pröfva och fastställa öfverenskommelserna. Af en särskild anledning är det nu stadgadt, att Skall icke utan tillåtelse och närvaro af Jägeribetjening får förrättas; men den vanliga töljden häraf måste blifva, att odjuren, som icke uppehålla sig länge på en och samma trakt, oftast strukit till en annan , innan den tillåtelse till Skall, gång hunnit ankomma, hvarom ansökning blifvit gjord i anledning af timad skada. Pr skyndsamhet vid sådana tillfällen är hufvudsaken, har Utskottet tillstyrkt, att
Enär den omgång och tidsutdrägt samt skriftvexling, som, enligt hittills iakttagna föreskrifter, erfordras för återbekommande af orätt påförda eller beräknade bcvillnings-afgifter eller andra för Riksgälds-kontorets räkning oriktigt influtna medel, skulle, genom antagandet af den förändring i samma föreskrifter, hvilken fullmäktige förordat, komma att för framtiden i väsendtlig mån minskas, och då de af fullmäktige, till det allmännas betryggande emot derigenom möjligen befarade förluster eller underslef, föreslagna vilkor och förbehåll synas både ändamålsenliga och tillfyllestgörande, hafva Rikets Ständer bifallit hvad uti ifrågavarande hänseende blifvit hemstäldt och föreslaget; dervid dock, på det att i kronoräkenskaperna icke må saknas sådana handlingar, genom hvilka de utbetalda restitutions-summornas belopp verificeras, Rikets Ständer ansett böra tilläggas det stadgande, alt E. K. M:ts vederbörande Befallningshafvande skola, vid hvarje års början från Riksgälds-kontoret erhålla, för all nämnde räkenskaper biläggas, en förteckning a alla sådana från länets ränteri, under nästföregångna år, verkställda restitutioner utaf Riksgälds-kontorets medel, emot hvilka, vid granskningen af härom insända handlingar, någon anmärkning å kontorets sida icke förekommit. Hvilket Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 133. 257 Hvilket beslut Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan, alt E. K. M:t, derest de vid meranämnda restitulioners verkställande sålunda af Rikets Ständer fästade vilkor och förbehåll varda i nåder gillade, täcktes vederbörande derom förständiga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den G Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Augusti 1851.
Då det ej lär kunnamekas, att importen a£ förnödenhetsvaror ifrån Finland är 344 Eew. och Elon. Utsk. Betctnkanden. högst skadelig, borde till förminskning deraf ingen uppmuntran åsidosättas, att förmå egna medborgare att af inhemska alster, så snycket sig göra låter, förse Hufvudstaden med sådana varor, sorn den ej kan umbära; men huru detta sker, då genom aådane tryckande band och ofta fiendteliga behandlingar af Folicebetjenter olust ©ch afvoghet mäste uppkomma hos dem, som äga något ött afyttra och dem derifrån afhålla, lärer vara lätt ati inse. Jag önskar således, att Riksens HöglofL Ständer ville hos Kongl. Maut i underdånighet anhålla, det befrielse från oftanämnde afgift måtte äga rum, likasom innan Dess nådiga förordning af år 1812 utfärdades.’’ Uti detta Herr Herzenhjelins yttrande instämde RiksdagsFulImägtige Gustaf Larsson från Stockholms och Oloj Olsson från Vesterås Län. Ut supra. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af gjord hemställan om en Comites inrättande i hvarje Församling, till utdelandet af det Spannemålsunderstöd, som af Kongl. Allmänna Magazins Directionen lemnäs m. m. Tal Utskottets åtgärd här ifrån Hög loll. Best), och Ekon. Utsk. Betankanden. 345 Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett Memorial aF Herr Friherre C. M. CarpeIan, deruti andrages, att, då Kongl. Maj;t och Riksens Högloft.