Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
&ref, till alt werkan upborer, famtatf bwad, angående leuteration, uti 1. 6, ocb 7. punkterne af famina f$ref förekommer, t följd deraf förfaller» -§. 66. ©emenfamt med £ongI. 'Want fjafroe cjgi beflutit ben förklaring, Mt genom &ongl. 53refn>et till famtlige $of*Råtterne i fKiEet af ben 27 iRaji igot, någon ändring af 17. ©ap. 2. §. Rättegångsbalken, eller någon in* fFrånkning i be ftabganben forn beri finnas, angående råttigbeten ött fdra an* bras talan, icke blifwit meddelad. 5. 67. iReb anledning af £ongl. åölaftS Nådiga ^ropofttion af ben 13 *j&t* cember 1828, deruti ^oitgl. kDlaiit foreflagit £>f? antagandet af en ©trafflag eknot negerhandel odd delaktighet deruti; Ijafwe 3Bi gemenfamt med £ongl. 9)iaj:t ftadgat en fådan ©trafflag, forn uti <£ongl. iRajitS bögft&erorbe Rå* diga ^ropofttton famt 3Båt, tili ftoar derå, aflåtne underdåniga ©krifroelfe af den 18 Rowember 1829, finned till frtt innehåll ocb ordalydelfe upptagen. g. 68. $:ill förtydligande af 7. §, i 27. ©ap. RåttegångS falken, angående grånfen för f3of*RåttS flfåriTåbande ocb profning af Under * Rätts ranfakning odd utfTag i få kallade unbeefiållntngömål, wid de tillfallen., då en för något af de i nämnde §. upråknade brott anklagad perfon, feinmål år får annan föcbrytelfe till anfmar fåtld, bäfwe 2!
De ansågo saken hulpen med ett så obetydligt stöd, som att vinna lindring i beklädnaden; men så 53 H. 4 5o Den ii December f. m. länge man med så mycken samvetsgrannhet fäster sig vid löftet, att ingen skall få sorn ordinarie Rotehållare större roteringsbesvär, än som extra roterad, är detta förfarande ett välkommit medel att aflägsna all tanka på lindring för mängden af de lidande. En förutseende och faderlig Regering begagnar sig aldrig af sådane förbindelser, som klarligen verka dylika oredor och orättvisor, hvilka ty värr i denna sak inträffat. Utskotten söka pag. 34 och 35 att bevisa den rättvisa, sorn skedt de frånvarande derigenom, att i ett ”så vigtigt och magt”påliggande ärende de frånvarande efter Utskottens öfvertygelse icke borde fördröja ”verkställigheten af de närvarandes med så ”mycken enhällighet fattade beslut o. s. v.” Jag hemställer deremot till Ridderskapets och Adelns rättvisa bedömande, huruvida något giltigt skäl finnes uti dessa Utskottens tankar; de innebära någonting så anstötligt för rättskänslan, att ord fattas mig att deröfver uttrycka min förvåning. Jag skulle fastmera tro, att i en så vigtig sak, som denna, man hade bort lemna Rotehållarne all möjlig tid alt betänka sig. Låtom oss se till, huru det i allmänhet tillgår vid dylika tillfällen. Vederbörande sammankallas med den förutsättning, att de alltid böra gå den Nådiga Propositionen till mötes, dels efter gammal häfd, Den ii December f. m. 5i sedan enväldets lid, dels af okunnighet hos mängden, alt kunna för sig sjelfva utreda ämnet. Och om vid dylika tillfällen någon träder fram ur hopen, som har begrepp i saken, och som tillika kan gifva en ledning åt det hela, så anklagas han för att vara ett oroligt hufvud, som vill förleda de öfriga. Då nu hvar och en känner dessa förhållanden, frågas, om det är skäl att begagna mängdens underlägsenhet i jemförelse med Authoriteternas större erfarenhet och vana, till att genom insinuationer söka genomdrifva ett förslag, det må vara billigt eller icke?
R:dr 4^,384: 87 2, Stats-Utskottets Memorial, N'.o 38. 11 Enligt föreskriften uti Stats-Utskottets, vid sista Riksdag, ofvan omförmälde skrifvelse, äro de Lappmarks Ecclesiastik-Fond tillhörande Riksgälds-Contorets Obligationer med .5 proc. ränta, i den nion, de till betalning förfallit, jemväl på det salt realiserade, alt de, i stället för alt inlösas, afskrifvils uti räkenskaperne öfver 5 proc. lånet, med hela deras eapital-belopp ... 4°>0oo: *— utgörande således summan af ifrågavarande, sedan sisla Riksdag realiserade capital-fordringar 8o,384: 37. 2. Hvad till ytterligare realisering, enligt Stats-Utskottets oftanämnde skrifvelse, nu återstår, utgöres af: 1:0. f. d. Hingst-Preemii-Cassans intecknade fordran med 6 proc. lanta, « , , . i4,ooo. ■— —■ och 2:0. Lappmarks Ecclesiastik-Fonds fordran: enligt en al Borgmästaren Bäggo, å Baeve Landtförsamlings vägnar, utgifven oinlecknad revers, hvilken, jemlikt fastställde afbetalningsvilkor, skall vara tillfullo godtgjord till 1842 års slut , , 2,000: >— —- samt enligt revers, intecknad i Helgebodaforss Bruk, och på indrifning genom lagsökning beroende * , 6,ooo: —- 8,000: Summa fordringar till realiserande R:dr 22,000: 4:0. Öfver skotten å Bankens såkallade Grundfond.
Lxciusiv rättighet för särstilda clL88er medborgare at innehafwa jord af en särskild natur, kan Den 2 Junit. 449 kan numera ej förenäs med opinionen, ej heller med innebafwarens fördel; ej heller uprätthäller den ägaren. Den gäldbundne eller spoculaneen är ej belåten dermed/ at icke tunna afhandla med den som kunde bjuda de förmonligaste willor. Detta gäller om jord hwilken ätföljer förmoner. Hwad den jord beträffar, hivilkens besittning är förenad med wista skyldigheter, kunna inga betänkligheter anföras emot dest öfwerlärande ffil hwilken som häldst, sä wida, hwad man bör förmoda, at wederbörande Ämbetsmän göra deras tjenst. Friherre Mannerheim tilläde mundteligen at han anbölle det Herr Laron och Landtmarskalken täcktes göra särskild proposition pä de fyra punkter hans i dag upläste äiceamen innehöll. En stor del af Ridderskapet och Adeln hördes häruti instämma. Friherre Rtjernstsät, Larl (rustak, utbad sig fä tillägga sitt förra yttrande,^ at han, fä widt molionc?» rörde bersillning pä Säterijord icke ansäg skäligt,at wilja undandraga sig bewillning eller gärd för sädan ägendom vä bestämd tid, häldst enär Fosterlandets tryckande behof oundgängeligen fordrade sädant hwarje Swensk mans biträde, hwarmed icke heller Ridderskapets och Adelns fri - och rättigheter blef» we hufwudsakeligen ändrade: Förklarandes fluteligen Friherre 8t>^rnZw6t, det han icke allenast hade grundat förenämnde sina tänkesätt pä 5?. tz. i l?72 ärs Regeringsform, utan ock ak efter den analog 4r L. i samma grundlag för67, 58. ' Utsätter, 4So Den 2 Iunik. utsätter Konungens Ja och samtycke har warit och mäste wara en wäsendtelig del uti lag och xiiviieZii frågor.
Maj:t, vid förekommande frågor om användandet af å Hufvudtitlarne uppkommande besparingar, vill besluta med den rätt, Eders Kongl. Majit, enligt Grundlagarne, tillhörer; och har, för verkställigheten af hvad Rikets Ständers förrberörde beslut innehåller, och hvartill Eders Kongl. Majit för öfrigt lemnat nådigt bifall, StatsKontoret, likmätigt föreskrifterna uti högstberörde nådiga Bref, under den 22 April 1842, utfärdat Cirkulär till Eders Kongl. Majlis samtlige Befallningshafvande i Länen och Cheferne för Indelta Regementerna, angående lönebesparingar vid vakanser genom dödsfall, afsked eller förflyttande till lönlös beställning, samt, under den 26 Oktober sistlidet år, jemväl aflåtit Cirkulär till Eders Kongl. Majlis samtlige Befallningshafvande, äfvensom lill Chefs-Embetena vid Indelta och Värfvade Regementer och Corpser, med Formulärer till förteckningar öfver de årliga besparingarna å löningsoch andra stats-anslag; hvarförutan Stats-Kontoret, på sätt Eders Kongl. Majit i nåder anbefallt, för åren 1841 och 1842 i underdånighet afgifvit Förteckningar å approximativa besparingsbeloppen på Riks-Statens Hufvudtitlar, och hvilket hädanefter kommer att för hvarje år äga rum.
Lönerne till en del äro bestäm, de i Spannmåls varde, hvilket, då det efter årlig Riks-Ma: kegång godtgöres, sig ock årligen förändrar, nu vidtagit den utväg, att, så vidt Stats-Verkets Spannmåls Iritrad in natura det nredgifvit, uppföra mot desse Löner, till den del de i Spannmål äro anslagne, svarande Tun. netal under Utgifts-Titlarne ; Och har, med beräkning af den vid sista Riksdagen i sådant hänseende påräknade behållne el'er odisponerade Spannmål , jemte den ytterligare tillgång, som vid denne reglering tillkommit, det ock låtit sig göras, att under alla Hufvud-Titlarne, der Löner förekomma, utom för Mi'itaire-Staterne under den 3telje, uppfylla behofvet i denne del; Och hvaremot den Summa, som till bestridande af skillnaden emellan Statsoch Markegångs-prisen å den för Civile-Staterne förut bristande Spannmål varit å 2 ulra Hufvud Tituln anslagen med 36,2 7*6 Ralr 12 sk., blifvit en tillgång för de vid denne reglering ökade eller tillkomne utgifter; Och har, till befordrande af enahanda säkerhet för de MilitaireLönernes bestridande, under 3:tlje Hufvud-Tituln blifvit uppfiirdt ett Penninge-belopp, sorn är tillräckeligt . att vid ett Riks-Markegångspris af till och med 8§ R:dr å Lönings-Spanninålen, dan samma så val som don i pennin - Stats-TJiskottets Bttilnkanden. *77 5 gar bestämde delen, af desse Löner utgöres, hvarigenom altså denne Hufvud - Tituls utgift i denne del är med bestämdt anslag på Ordinarie Staten reglerad, Utgifts-Titlarne hafva för öfrigt erhållit' följande af Riksens Höglofl. Ständer bifallne tillökningar och förändringar, nemligen: Första HufvudTi tuln, innefattande Kongl. Hofoch Slotts-tstaterne.
I ' den förra fAr läsaren endast göra deii allra flyktigaste bekantskap med några unga kvinliga gymnaster, livilkas käcka, lefnadsfriska vasen gör, att man beklagar det bekantskapen slutar med presentationer. Det skulle varit af intresse att se hur dessa karakterer utvecklast sig med afseende å berättelsens liufvudfråga, som jn äfven angifves af titeln, äktenskapet. I Prång horisont hinna de i berättelsen uppträdande personerna att tillvinna sig icke blott iiitresse utan äfven sympati. Figurerna äro, såsom alltid i fru Lefflers diktning, karakteristiskt tecknade, ined utpräglad individiialitet. Det fel, som tendensdiktare så lätt göra sig skyldiga till, att låta lifsoch sanifundsproblemen suga must och märk nr de handlande personerna, spåras ej har. Dessa problem kunna ju knappast undvikas - oeli böra det icke heller - i en modern diktning, men fru Leffler låter dem aldrig skymma bort karakteren. Berättelsens titel angifver dess innebörd. Små, instängda förliållanden - ett slags ~rokrastek-säng - som ovillkorligen måste passa för alla. Den tyrann, fru Leffler outtröttligast angripit med sin penna ar fördomen, slentrianen, gamla vanan, hvad namn man vill ge denna makt, som likt Peer Gynts Bajgen ropar sitt: r ddenom !r då iiidividiialiteten vill bryta sin egen väg utom den gamla upptrampade, för alla gemensamma fåran. Trång horisont » tyckes vara ämnad ' till ett författarinnkns härnadståg i sanima syfte. Antonia Vedberg, livars andliga växt förkväfves under ' trycket i Mmmet, Olga .Stålilhjelin, som skall skapa sig en framtid .som sångerska, Berta Malrn, foll~slcollärarinna~i med den försupne fadern, den lilla kacka pastorskan Holmberg, de tre enkenåderna m. fl. äro alla tecknade ined fotografisk tydlighet och ovillkorligen börjar inaii ransaka i sitt minne livar man träffat originalen till dessa bilder. Den för fru Leffler egendomliga förmågan att genom de obetydligaste smådrag gifva en persons hela karakteristik, visar sig äfven här. Exempelvis.
Preste-ståndet, jemväl af sistnämnde Stånd blifvit antagna, förenämnde voterings-propositioner ansågos hafva, jemte första alternativen i voterings-propositionerne N:ris 2, 4, 89 och 96, förfallit, med undantag af dels N:ris 149 och 156, hvilka godkändes, samt dels N:ris 46, 53 och 57, hvaraf endast Usta alternativen förfallit, och hvilka i öfrigt, likasom de nyssnämnda N:ris 2, 4, 89 och 96, i afseende hvarpå enahanda förhållande inträffat, af Ridderskapet och Adeln antogos. De öfriga voterings-propositionerna hlefvo, med afslag å Utskottets, i sammanhang med en del deraf, gjorde inbjudningar, af Ridderskapet och Adeln godkände, endast med den rättelse af 10:de voterings-propositionen, att uti Kontra-propositionen skulle införas ”utförsel-tull” i stället för ”införsel-tull. ” Utskottets inbjudning till Ridderskapet och Adeln att, med frånträdande af sitt förut fattade beslut, instämma i Utskottets förslags i fråga om Berber isrötter, blef af Ridderskapet och Adeln antagen. Bih. till B. St. Vid Utskotlels hemställan, att, der samtlige riks-slånden icke förena sig i sammanstämmande beslut, angående tull-afgifterne och derpå inverkande frågor, dessa må, på sätt hittills egt rum, genom votering i förstärkt Stats-utskott slutligen afgöras; äfvensom vid Utskottets yttrande, att dess, till beredande af kontroll mot missbruk af tullfrihet vid införsel af apotheksvaror, afgifna förslag, lärer höra förfalla, lät Ridderskapet och Adeln hero.
Det var kanhända oförsigtigt al Utsk:t att framställa detta förslag, då ej blott K. M:s Propos., utan äfven Lagberedningen och LagKomitén, pä hvilkas arbeten K. M:s Propos. är grundad, ej tala om denna af Utsk:t föreslagna modifikation; men i detta afs:de torde det tillåtas mig anmärka, att rättsvetenskapen ej står stilla, utan ständigt utvecklas, och att det således, med all aktning för de åberopade auktoriteterne, är ganska naturligt att, då det är 35 år sedan LagKomitén, och ej obetydlig tid sedan Lagberedningen afgåfvo sina förslag, Utsk:t vågat anse vetenskapen numera hafva kommit till den förändrade åsigt, att det vore rättare att utsträcka latituden jemväl till detta fall. Utskrt har, för att gå hittills gällande åsigt.er till möte, ej föreslagit straffarbete på lifstid såsom alternativ med dödsstraff, utan endast såsom kunnande af domaren ådömas, då omständigheterne äro synnerligen mildrande. Och detta anser jag, för min del, såsom på en gång så öfverensstämmande med de åsigter om latituds-systemets företräden, som lt. St:r genom de vid sednaste riksmöten antagna lagar om stöld och rån, samt om bedrägeri och förfalskning, måste anses hafva gillat, och sä 326 Den 24 Mars f. m. moderadt affattat, att jag anhåller om proposition på bifall till Utskits Betiink. i denna del. Hr Adlercreutz: Jag skulle icke ännu en gång uptaga B. o. Ad:s tid i denna fråga, såvida icke Frill. Armfelt, i fråga om det sätt, hvarpå benådningsrätten hittills utöfvats, haft ett yttrande, som möjligen kan missleda det Höglofl. Ståndet. Efter den fleråriga erfarenhet, jag såsom föredragande i Högsta Domstolen eger, tror jag mig kunna försäkra, att knappast V10 af de för brott af nu i fråga vale beskaffenhet afkunnade domarne innehålla en benådning från dödsstraffet.
"Kanske blir det en malfjäril, eller en harkrank", sade en liten. "Åh, hvad du är dum", sade gossen och tog med detsamma en lång spindelväf ifrån en buske och rullade in puppan helt tätt på alla sidor deri. Och fjäriln låg fängslad i sina band, de voro fina, nästan osynliga, men de voro så många, de slöto så tätt, och huru hon än ryckte på skalet och skakade på vingarne, så kunde hon ej göra sig fri ur puppan, ty den bands af spindeltrådarne. "Se, se", ropade en liten flicka, "skalet har remnat, ser ni hur granna färger der synas? Hvilken vacker fjäril det måtte vara! Skynden, tag bort spindelnätet, att den kan veckla ut sina vingar. Ack, hvad det blir roligt att äga en så vacker fjäril!" Spindelnätet afvecklades, men ack i fåfäng sträfvan hade fjäriln krossat sina vingar. Ett stoft blott låg inom skalet, och en ful, döende insektkropp. Vid Insjöns strand. Vid insjöns strand badade en ung flicka sina hvita fötter. Yrande perlor stänkte skimrande omkring henne, der hon satt skrattande och plaskade i det glittrande vattnet. Hastigt slöt hon sin glada lek och det lilla hufvudet sjönk, med ett uttryck som nästan liknade tankfullhet, ned mot den nu alldeles stilla hvilande vattenspegeln. Åter log hennes öga, och åter framskymtade hennes perlhvita tänder då läpparne åtskildes af ett leende af välbehag, i det hon såg sin bild så nära i vattnet. "Sjöfru du, sjöfru du", ropade hon bort öfver den blånande sjön och från fjerran svarades henne liksom med hotande röst "du, du". "Ja, ja, du är stolt du", gycklade åter den femtonåriga "och likväl måste du smycka dig med siden och perlor och lyckas knappt ändå att fånga en yngling; men ser du, om än tio ville fånga min mörka lock, om än tjugu ville kyssa mina hvita fötter, jag skulle blott skratta åt dem; springa bort och vara fri fri".
Detta är så stadgadt alt Enkorna få uppbära medlen tills de blifva å nvo gifte, och barnen, tills de uppnått i5 års ålder. Näst derefter var det en Arbetschef, Capten Malmborg, känd och värderad såsom en skicklig tjensteman i den Corps, med hvilken han fägtat för fäderneslandet, och hvilken vid Götha Canal hade förvärfvat sig ett sådant minne att dess samteliga kammrater uppreste ett äreminne åt honom. Han blef ett offer för sitt tjenstenit, då han med en försvagad helsa under en kylig storm vid stranden sökte frälsa ett Bolagets fartyg, som höll på att förloras; han vänn sitt ändamål, men lades deraf på den sjuksäng, hvarifrån han fliyttades i grafven. Han efterlemnade en Enka och 3:ne oförsörjda Barn i behof, hvilka erhålla ,200 JRdr årligen. Der eftext yjf Den 17 No v ernber f. m. var det Kamerer Drakenberg, der. man som hufvudsakeligen medverkat tiii uppställningen af redogörelseverket vid Canaleu, li v iiket vunnit allas bifall sorn granskat det, och varit af så väsendtlig nytta, samt grundlagt så betydJige besparingar! Oaflåtligt var lians nit för delta ändamål. Katt och dag var lian i rörelse, då lian ej satt vid sitt skrifbord; svag till hälsan, dog lian af hemorroider, förkylningar och arbete, och efterlämnade en Enka oell ett Barn, hvilka fingo 3oo R:dr, barne} till fyllda i5 år, och Enkan lills hon åter biel gift, hvarföre denna Pension, hvad henne angår, redan äf besparad Derpå kornmo 7 Soldat Enkor med 8 harn, som tillsammans erhöilo i^o R:dr. Derefter Öfver-Krigs-Commissarie» Kocks Enka och Barn.
St. redan förut förklarat, att dess värdeberäkning d. v. s. hela belopp skulle hållas öppet för bestämmande, intilldess de derpå inverkade och i skatteförenklingsbetänk. förekommande frågor voro afgjorda. Det är således uppenbart, att man derigenom just velat hålla sig väg öppen, att förklara, huruvida borttagandet af en del utaf de serskilda artiklar, som ingå i ordinarie räntan, vore lämpligt, och att man således skulle kunna efter de beslut, som med afseende derå fattades, rätta värdeberäkningen. Det finnes derföre ingenting stridande emellan hvad som föreslås och det beslut, som R. St. redan fattat. Jag fortfar att yrka bifall lill denna punkt. Frill. Cederström, Jacob: StatsUtsk. har i belänk. N:o 37, öfver statsverkets inkomster jemväl upptagit den ifrågavande titeln. Om anmärkmr till dess uteslutande då hade gjorts, och detsamma af R. St. medgifvils; så hade frågan varit i det skick, Hr Sandströmer omförmält. Som detta dock ej skedde, och som denna titel finnes uppförd på tabellen uti betänk.; så mäste den ock vid denna statsreglering förblifva, och kan ej derifrån borttagas. — Jag förenar mig derföre med Hr von Hartmansdorff. 406 l)ea 23 September e. m. Hr von Hartmansdorff: Hr Sandströmer har erkänt att denna ränta, såsom hörande till de ordinarie, naturligtvis borde vara derunder inbegripen. Det är då likgiltigt, om hon är specificerad eller ej; ty alla sådana inkomster äro icke specificerade i StatsUtsk:s betänk. Men det är klart, att då hor finnes bland de ordinarie räntorna, sä mäste hon äfven hafva något värde, och således af R. St. framdeles värderas. Tager man nu bort henne alldeles, så är det att i stället för en ziffra sälta en nolla. Således: om R. St. hafva förbehållit sig att värdera nollor, dä har Hr Sandströmer rätt; men hafva de ej gjort ett sådant förbehåll, så mäste det vara gifvet, att denna inkomst nu mera icke kan af R. St. alldeles borttagas. Hr Printzensköld, Carl:
Nej — i3. 17 $:n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. beslutat alt förändra ordalydelsen af föreg:de §, torde Ståndet finna det blifva nödvändigt att derefter rätta början af andra meningen i 17 §:n, så att derutur utgå orden: ”På enahanda sätt väljas,” hvarefter ordalagen något böra rättas i denna sistnämnda mening. Hr Mannerskantz: Man skulle här kunna sätta: ”på i 16 §:n föreskrifvet sätt väljas,” emedan desse här uppräknade ledamöter och suppleanter äfven väljas för 2 år. Det gör dock ingenting, jag kan gerna vara nöjd med det förslag, som Hr Frih. o. Landtm, framställt. Frih. Raab, Adam Christian: Det hufvudsakliga skälet hvarföre jag biträdt den mening, att pastor borde vara sjelfskrifven ordförande, var det, att oftast inträffar vid val i sockenstämmor, att ej det sanna förtroendet uttalar sig, utan att den person väljes, som först påpekas, vare sig af pastor eller någon annan. Jag tror alltså, att något stadgande borde utsättas, som föreskrefve att församlingens röstägande ledamöter, som vore vid sockenstämma närvar. verkligen skulle afgifva sina röster lill ordför. och vice ordför. Jag vågar alltså föreslå följande redaction: Ordför. och vice ordför. väljas för 2 år å sockenstämma, der hvarje valberättigad äger att efter upprop afgifva sin röst muntligen, hvarefter §:n i öfrigt blelve oförändrad. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Frih. Raabs förslag var, att i 1 punkten af 1 mom. skulle efter ordet ”å r” införas orden: ’’å sockenstämma, der hvarje röstberättigad äger vid upprop efter val-listan muntligen afgifva sin röst”; och Hr Mannerskantz’s att 2 meningen skulle börja med "På i 16 §:n föreskrifvet sätt väljas ledamöter och suppleanter” o. s. v. Gr. Taube: Jag tager mig friheten hos Hr Frih. o. Landtm.
Tit af denna Fond tillagd Hushyra med 700 Rid årligen, hvilka medel skulle ersättas Fonden genom besparde Pastoralier i Götheborgs Stift, nien som besparde Pastoralier fran alla de Stift, som sådane skola till Kongl. Collegium aflemna, enligt hvad ofvan anfördt är, tillsammans utgöra allenast 200 ä 300 Rid årligen; så mindskas härigenom Fondens årliga inkomst med 400 ä 500 R:d. Kongl. Majit har väl, uti Nådig skrifvelse af den 4 April 1810, anbefallt Hess Befallningshafvande i Götheborg att infordra och skyndsammast till Kongl. Maj t insända behöriga upplysningar, om och till hvad belopp Biskop Wingård, såsom tillika Domprost i Götheborg, af staden åtnjuter särskildt hushyra för det, vid den derstädes då senast timade brandskada, äfven förstörda Domprost-huset, samt huruvida bemälte Biskop ej ville dermed åtnöja*; hvarefter Kongl. Majit ville i Nåder pröfva, om några hyresmedel för det brandskadade Biskopshuset vidare skulle honom tillfalla, och i sådan händelse för denna utgift, så vidt möjligt vore, anvisa en mera tjenlig tillgång, än en till befordran af för landet nyttiga anstalter inrättad Fond. Men då Revisorerne saknat all upplysning, huru vida någon verkställighet af denna Kongl. Majus Nådiga befallning följt, hafva Revisorerne ansett sig aga anledning göra den underdåniga hemställan, det Kongl. Majit täckes härutinnan vidtaga sådan åtgärd, hvarigenom Fonden tnåtte blifva till sitt rätta ändamål använd, på sätt Kongl. Majit 1 Nåder åsyftat. Som Den 6 Mars. Som Malmö, Linköpings, Nyköpings, Wisby och Fahlu Läns Arbetshus äro uti flera ars räkenskaper balancerade för skulder till olika belopp, samt redogörelser häröfver blifvit af Kongl. Collegium infordrade, men ej inkommit.
Betilniande N:o87-«3 len samt således mest drabbade Landtmannen oell den arbetande folkclassen , ehuru alla Statsbidrag borde bestämmas efter förmåga att utgöra dem och hvars oell ens större eller mindre behof af skydd ; hvarföre Mntiortairen yrkat upphörande af personela af giften till Veneriska smittans hammander men om likväl inom något Län Venerisk sjukdom skulle yppa sig, borde medel till dess botande finnas, och ett anslag af ;o,ooo Rtdrför hela Riket vara tillräckligt, hvilket, i sådanc fall, kunde tagas af de till Riksgälds-Contoi-i xet aflemnade besparings-medel, med oeftergifligt vilkor , att detsamma endast användes till Veneriska smittans hämmande och att hvarje Läns deröfver årligen upprättande Räkenskaper till Riksgälds Contoiret insändas,’ för att af Rikets Ständers Revisorer granskas; och hafva härmed sig förenat Juhan Anders, son och Eric Jansson från Upland samt Olof Persson från Stockholms Län, äfvensom de flesta af Hedervärda Bonde-Ståndet deruti instämt. Detta allt hafva Utskotten låtit under öfvervägande komma, samt dervid tillika tagit kännedom om de, vid Seraphimer-OrdensGillet och i Riks-Hufvud-Boken om Curhusoch Lazaretts-medlen afslutade. Hufvud-Räkningar till och med år 1826 , jemfötde med åtskillige, jemlikt 7:de punkten i ai Stats• o. Bevilln. Vtsk. Betänhandt N:o 87. Kongl. Maj:is Nådiga Kungörelse den 10 Mars 1824 till Riksgälds Contoiret fran LänsStyrelserne insände Berättelser om Revisionen af Curhusoch Lazaretts-Räkenskaperne.