Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksgälds-kontorets utgifter anvisade inkomster och kontanta tillgångar skola, intilldess desamma behöfva användas för detta verk åliggande utbetalningar, så vidt med det allmännas säkerhet och fördel öfverensslämmer, göras för Riksgälds-kontoret fruktbärande och hållas allmänna rörelsen tillhanda, medelst uppköp, för Riksgälds-kontorets räkning, af räntebärande obligationer, utgifna af Arméens Ackords-amorteringsfond, Trollhätte nya kanalbolag, Bruksegares Hypolheks-kassa, Skånska och Östgötha Hypothcksföreningar, äfvensom Hypolheksföreningarne mellan jordegare i Småland m. fl. provinser, i Örebro län, i Wermland och i Elfsborgs län med Dalsland samt Götheborgs och Röhus län, eller af andra sådana Svenska Hypotlieksinrättningar, som på likai tade grunder med de nyssnämnde kunna blifva bildade samt af Kongl. Majit i nåder stjdfästade, och hvilkas obligationer Fullmäktige anse innefatta full säkerhet._ S Stats l Iskottets Memorial, X:o 341 g 103. D< obligationer, suni, i öfverensstämmelse med stadgandet i nästföregående g, redan äro eller hädanefter varda för Riksgälds-kontorets räkning uppköpta, skola, i den mån sådant för verkställigheten af Riksgälds-kontoret åliggande utgifter erfordras eller af verkets fördel påkallas, antingen till inlösen uppsägas eller, på det sätt Fullmäktige pröfva mest lämpligt och ändamålsenligt, försäljas. § 164. För samma ändamål och under de förhållanden, som i ofvanstående 162 § äro uppgifna, må derstädes upptäknade räntebärande papper, jemte Stockholms stads Drätselkommissions obligationer, af Riksgälds-kontoret belånas; dock få de lån, som emot hypothek af sådana papper meddelas, icke öfverstiga nittio procent af de hypolicerade obligationernas kapitalbelopp, då dessa löpa med minst fyra procents ränta, eller sjuttiofem procent utaf kapitalbeloppet af de obligationer, hvaruti lägre ränta, än fyra procent är förskrifven. För ifrågavarande lån skall, utan afseende å de belånade obligationernas räntefot, till
Då ett kreditiv äfven lill det belopp, Regeringen äskat, icke i och för sig sjelft kan upprätthålla neutraliteten, utan endast lemna medel för tillgöranden, hvilka, derest de verkligen äro lämpliga och för ändamålet nödvändiga, mäste fortsättas och hafva till följd Ständernes sammankallande, inom någon längre eller kortare tid, efter det medlen börjat att användas, så saknas all anledning att genom ett stort anslag uppskjuta denna i sådant fall ovilkorligen erforderliga åtgärd till en tidpunkt, då måhända steget är taget oåterkalleligt och landet får uppbära hvad dess nuvarande representanter kunnat och bordt förekomma. Gestalta sig deremot förhållandena så, att krig visar sig vara en oundviklig nödvändighet, så lärer ock det större kreditivet komma att lemna erforderliga medel, jemte det Ständerne då genast måste sammankomma. Till frågan höre'r ock, att den Kongl. Propositionen, på sätt Stals-Rådsprotokollet upplyser, icke afser medel för krigs-materielen, utan att förslaget om den äskade förhöjningen utgått från Chefen för Finans-Departementet, som anmält, att medel saknades för trupprörelser och för flottans utrustning, samt att Cheferne för Försvars-verkets Departementer icke tillkännagifvit något behof af materiel, som i allt fall icke kan eller bör bestridas af kreditiv-medel, utan, efter vårt statsskick, skall särskildt pröfvas och genom bestämda anslag fyllas. Såsom en ytterligare anledning för mig att icke erkänna lämpligheten af kreditivets bestämmande lill det af regeringen äskade belopp, anser jag den omBih. till R. St. Brot. 1853 & 185i. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 14 Haft. 2 10 Stats-Ut skottets Utlåtande, N:o 329. ständighet, ätt Konungens Rådgifvare icke visats hafva i någon form fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att Norriges stats-kassa jemväl borde tillhandahålla medel för de evenluela behofvcn. Norriges förutseende Statsmän hafva ej eller, så vidt kändt är, inför Stor-Thinget ådagalagt nödvändigheten af ett anslag, svarande mot våra kreditiv.
Si D. Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 30, med tillstyrkan af underdånig framställning, rörande Allmänna Beredningens Grundlags-enliga befattning med Regerings-Arenden, blef, vid nu § nyo skedd föredragning, af Preate-Ståndet bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o G 4, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betänkanden, blef detsamma lagdt till Handlitigarne; och fann Preste-Ståndet för godt, i afseende på Utskottets Betänkande, N:o 32, öfver Herr Contracts-Pr osten Agvellt Motion, om förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Äng 1823, ang. vederbörandes åliggande att tillställa så val Konungens Befallningshafvande Sorn Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för Lagbrott blifvit vid Domstolarne Fröt. Utdrag den g Junii 182g, 35 Sakfällde eller under framtiden ställde , att vid de öfrige Resp. Riks-Ståndens beslut, rörande samma Betänkande, låta bero. S. D. Då nu i ett sammanhang föredrogos Expeditions-Utskottets Memorial, hf:o a2, ang, anslag för anskaffande af erforderligt biträde i och för skyndsam tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll innevarande Riksdag, samt Stats Utskottets Utlåtande, N:o go, öfver förenämnde Memorial, blef förstbemälde Me S. DLades till Handlingarne, v|d förnyad föredragning, Constitutiöns-Utskottets Memorial, N:o 3a, rörande Stats-Utskottets arirnärkn?ngs-anledning, i fråga örn behandlingen af anmälda anledningar till åtal mpt f. d. Magazjns-Directionen. S. D.
Mili öfvertygelse är, att formfrågan nu är af mindre vigt, då här har lemnats en förklaring, som ej kan leda till annat resultat än det, att vi skulle kunna, utan någon af de uti grundlagarna förutsatta anledningar, upprifva ett förut fattadt beslut. För öfrigt inser jag fullkomligt de förskräckliga följder, som en värd talare har velat finna skulle blifva en följd af den ifrågavar. saken, om R. St. utan någon af de anledningar, som i grundlagarna äro förutsatta, skulle ingå på den banan att upprifva sina en gång fattade beslut. Då blir den sista villan värre än den första. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: När rätter tid blir att yttra sig i denna fråga, så ämnar jag understödja de beslut, sorn Pre,teoch BorgareStin fattat, men lika bestämdt sorn jag i detta fall dä kommer att uttala min enskilda öfvertygelse, D e n i A p r i 1 f. m. lika bestämdt uttalar jag nu, att tiden ännu ej är inne att göra denna tanke gällande. 73 §:n Riksd.Ordn. (öreski ifver luiru förhållas skall när RiksSlIn stanna i olika beslut, och det säges: ”om tvä Stund stanna emot två, förfaller frågan oell förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den riksdagen ånyo väckas eller upptagas. Är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla , gange såsom i 73 §:n stadgadt är.” 73 §:n är, efter mitt förmenande, bär tillämplig, dådet ej är fråga om någon lagstiftning, så alt man kan förblifva vid det sorn förut stadgadt varit, utan om ett statsanslag, och denna 73 § innehåller följande: ”Stanna RiksStånden i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller lill vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom prot.utdr. remitteras till del Utsk., som med målet befattning haft, hvilket åligge att meningarna , så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till R.
Kronprinsen delar lika känslor af underdånig vördnad, kärlek och tillgifvenhet, genom i dag emottagne Deputationer från Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt det Hedervärda Bonde Siandet, blifvit förekommet att föreslå den underdåniga Tacksägelse-Adressen till Kongl. Maj:t, i afseende på Hess visa och Nådiga omvårdnad för Biket, samt Ha'ns'Kongl. Höghet Kronprinsens ärofulla bemödanden för Sveriges lycka och sjelfständighet; så skulle, genom en nu afgående Deputation, Borgare-Ståndet instämma med respectiva MedStänderna, samt med Hög. lofl. Ridderskapet och Adeln sig till alla delar förena, så väl angående den föreslagne Tacksägelse Adres-sen, som ock uti beslutet i anledning af f. d. Konunga.Famillenr. förhållande och *ättigheten att från Sverige njuta arf och underhåll. Ut supra. Ex protocollo Carl Magn. Rvbsahml Uf i o J. T)en 7 Mars.' Utdrag af Hedervärda Bonde-Ständets P rote coll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 7 Mars 1815. S. D. Beslöt Bonde-Ståndet att vördsammeligen och vänligen inbjuda sina hög-respectiva Med-Ständer att med Bonde-Siåndet, genom en stor Deputation, inför Hans Maj:t Konungen tolka egen och hemmavarandes underdåniga, lifliga tacksamhet, för den vishet och fasta ståndaktighet, hvarmed Hans Kongl. Maj:f under det framfarna vådliga tidskiftet skyddat Svenska Folkets sjelfbestånd och frihet; samt likaledes hos Hans Kongl. Höghet KronPrinsen , för det under århundraden sällsynta, ådagalagde hjeltemod, hvarmed Flans Kongl. Höghet sjelf trotsat krigets hotande faror, för den faderliga omvårdnad, med hvilken han i striden framfört och derutur lyckligen segrande återfört Fosterfandets
"H err Friherre Lagerbring. ”Hof-Canzleren Herr Friherre af Wetterstedt. ”Stats-Råden Herr Friherre Cederström. ”Herr Friherre Skjöldebrand. ”Grefve Mörner ”Tillförordnade Stats - Secreteraren , Friherre Ehrenborgh. ”Sedan Kongl. Maj.t i Nåder beslutit att en ”Proposition till Riksens Ständers Stats-Utskott ”skulle afgå, angående medel till bestridande af ’’en förändrad fångforsling; så uppläste Tillförord”nade Stats - Secreteraren Friherre Ehrenborgh ”med Nådigt tillstånd underdånigt förslag till en ”sådan Nådig Proposition; Hvilket Förslag Kongl. ”Maj:t täcktes i Nåder gilla, jämte befallning att Pro. ”position utan afvagtanaf Protokolls-jotering skulle ”till Riksens Ständers Stats-Utskott ixpedieras.” Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständers Stats-Utskott, angående medel tili besridande af en förändrad Fångforsling ; Gifven Stockholms Slott den 13 Januari 1818. Slats-ZZiskotUls Belänhanden. 42g ”Sedan Riksens Ständer vid 2810 års Riksdag till Kong!. Maj:t i Underdånighet öfverlem”nade, att i afseende på Fångvården i allmänhet ”vidtaga en sadan författning , att inom hvarje ”Härad visse fångförare blefvo anslagne, af Häradet aflönade och med ansvar enligt Lag; och ”Kongl.
Maj:t har tillika funnit rättvist, att i sådant fall ordentligt tionde-anslag af vissa hemman för den ena eller andra indelningshafvare!! upprättas allestädes, der det icke redan skett, så att både den äldre och den senare indelningshafvaren erhåller hvad honom rätteligen tillkommer i nämnde hemmans fulla tiondebelopp och hvarje hemman får med en, men icke flera räntetagare att skaffa. Till hvad Kongl. Majrt sålunda i Nåder ansett och framställt, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall, med den förändring, att lösen för den emot Kronans andel i kappmålet svarande en adertondedel af hemmans tionde-belopp erlägges efter medeltalet af 5 års markegångspris i öfverensstämmelse med Utskottets ofvan upptagne förslag i a:dra punkten. Stats-Utskotlets Utlåtande N.o ij3. Genom hvad Utskottet i förrberörde hänseende hemställt och föreslagit, anser Utskottet ofvanintagne af åtskillige Riksdagsfullmägtige gjorde motioner besvarade, utom i nedannämnde 3:ne frågor, nemi.: A~) Riksdigsfullrnägligen Anders Danielssons förslag (se N:o 16) om granskning af nu gällande skattlägga in g sm e thode r. Enär skattläggningarne inora serskilda orter i allmänhet grunda sig på olika förhållanden och melhoder äfvensom på orternes så kallade undervisningar, är det utan tvifvel, att en stor ojemnhet eger rum med skattebidragens utgörande, hvilken ojemnhet ökats genom den förändring, vare sig till försämring eller förbättring, som jordegendom undergått sedan skattläggningen verkställdes. — Men då nu varande innehafvare af sådane egendomar emottagit dem med skalteåligganden, som nu gälla, skulle den af Anders Danielsson föreslagna förändring härutinnan, medelst ny skattläggning, hufvudsakligen medföra enskild vinning för nu varande jordegare, emedan, genom förminskad skatt, egendomsvärdet och sålunda försäljningsbeloppet i förhållande dertill ökades.
Kapitalet gagnar nemligen endast i den mån det kan göras rörligt och användas för produktiva ändamål. I samma mån det orubbligt fastläses minskas gagnet deraf. Att på en hand hopa stora kapitaler är således vida skadligare än att på en hand hopa stora jordegendomar. För det sednare har likväl en gräns här i landet, omedelbart efter införandet af vårt nya statsskick, blifvit satt genom 1810 års författning, angående inskränkning af rättigheheten att om eganderätten till fast egendom eller om vilkoren för dess förvaltning på längre tid förordna. I förra hänseendet har till och med i England, der rättighet till fideikomiss-stiftelser af fast egendom ännu är obegränsad, det icke desto mindre blifvit af lagstiftningen förbjudet att göra testamenten af kapitaler, i ändamål att, på sått här är föreslaget, under en viss längre tid föröka dessa med ränta på ränta: och för ett sådant förbud finnes utan tvifvel särdeles väl grundade skäl. Vidkommande dernäst den ifrågaställda stiftelsens gagn för Ridd. o. Adeln enskildt, så bör härvid icke lemnäs utan uppmärksamhet att, derest donators förhoppningar skulle komma att i en långt aflägsen framtid förverkligas, ej mindre RiddarhusDirektionen skulle komma att förvalta en vida större förmögenhet än hela landets nuvarande penningstock, hvilket i afseende på ansvaret för en dylik förvaltning R i il d ar h u s-Utsk o t tets Utlåtande N:o 15. 7 måste ingifva ej ringa betänklighet, än äfven att, enligt ilonationsbrefvets förespeglingar, Riddarhuset om 150 å 200 år skulle kunna blifva arftagare till icke mindre än 84 millioner Riksdaler.
Motionären vore ej nu i tillfälle att, me delst företeende af ingångna legokontrakt emellan Rotehållare och Soldater ådagalägga till hvilka belopp dessa sednares löneförmåner numera i verkligheten uppgingo, och nödgades derföre åtnöja sig med att upptaga endast det minimum af nämnde för måner, som uti det nya knektekontraktet för provinsen blifvit faststäldt, hvarvid dock borde ihågkommas alt, enar ingen Svensk man kunde tvingas att i krigstjensten ingå, man ej heller kunde tvinga någon att i lön för sådan tjenst antaga det i kontraktet bestämda minimum, hvilket, enligt den i motjonen anförda specifikation, uppgick till 83 R:dr 29 öre Riksmynt. Det oftanämnde roteringsbidraget hade dock, på sätt redan visadt vore, bordt rätteligen motsvara nära hälften, eller betäcka 7 delar af roterings-kostnaden, då llotehållaren sjelf borde för sin jord bestå 8 delar, men hela det bidrag som roterings-kassan möjligen kunde lemna motsvarade knappast 3| sådan del, hvaraf blefve uppenbart att Rotehållaren knappast erhölle half ersättning för den öfverrotenng, som för nämnde bidrags åtnjutande blifvit honom ålagd. — Men denna beräkning gällde ännu blott de rotar, hvilka endast hade skyldighet att hålla manskap. För de rotar, som blifvit indelade till kavalleriets underhåll visade sig missförhållandet än större. Vid kavalleriet voro två enkla rotar — för öfrigt indelade efter alldeles samma grunder som infanteri-rotarne — sammanslagne att gemensamt hålla karl och häst, hvilken kostnad utgjorde, då den för karlen beräknades lill redan angifne belopp R:dr R:mt 83: 29. 8 Sammansatta Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-litsliottets Utlåtande M 6. Transport: R:dr R:mt 83: 29. och för hästen: inköpspris, sorn, ehuru vanligen varande emellan 350 och 400 R:dr, dock nu upptogs blott till det lägre be loppet, hvarifrån borde afräknas det bidrag af 200 R:dr, sorn vid remonterineen ei hålles från roterinss ’ D C kassan, då 150
Majit genom Dess Nådigste Bref af den 17 Mars anno iG85 i Nåder efterläter med Soldaterne sig om boställen förena_, af hvilka Soldaten bör äfvenväl njuta uti huslega en och en half daler Silfvermynt årligen eller ock honom husrum upplåtes i dess egne gårdar; men till Åker, Äng och Kåltäppa skall ändå af utmarken upprifvas som förrbemäldt är;” samt att, i anledning af Rikets Ständers ofvannämnde Skrifvelse Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, hvars underdåniga yttrande Kongl. Majit infordrat, sig utlåtit: att, då den uti 17 §. af 1684 års kneckte-contract, förunnade förmon åt allmogen på slättbyggden, som ingen skog hade, att å Kronans parker och allmänningar erhålla utsyning af virke till kneckte-stugornas uppförande, såsom det tydligen syntes, hade sin grund uti den i samma contraets Gite §. allmogen så väL å slättbyggden, som i öfrige delar af länet ålagda skyldighet att åt Soldaten serskildte hus uppföra, men från ett sådant åliggande ej mindre Rotehållare i närbelägenbet af Kronans parker och allmänningar, än äfven de, som bodde å den såkallade Faldebyggclen, hvilken benämning i äldre tider innefattade slättbyggden inom länet, genom i6<}5 års högstberörde Nådiga Förordning erhållit befrielse; så ansa - Statssamt Allm. Btsv.- och Ekon.-Vtsk. Utlåtande, iV.-o 3. ge Kammar-Collegium deraf ock följa, att, sedan skyldigheten för desse Rotehållare att uppföra kneck te-stugor upphört, den utsyningsrätt å Kronans parker och allmänningar, sorn dem, på grund af ett sådant åliggande, varit förunnad, äfven upphört och försvunnit, så aLt följaktligen de af desse rotehållare, som, heldre än att, på sätt 1695 års Kongl.
Då taxering till ali Revillning sker efter de utaf Kongl. Majit utfärdade Revillnings-Författningar, men icke på grund af Riksdags-Resluten så, och enär sammansatta Utskotten till stöd för den mening, att ifrågavarande Rränvins - Bevillnings-afgift bordt af vederbörande utgöras, endast åberopat 25 §. af 1810 års Riksdags-Jieslut, hvarmed Kongl, Maj:ts Nådiga Kungörelse den 13 Junii samma år icke finnes i denna omständighet vara öfverensstämmande, anser jag för min del, att, såsom Kongl. Majus Nådiga Proposition jern. väl innehåller, ett oskyldigt lidande öfvergått dem, hvilka, utan att äga eller besitta jord, blifvit Rränvins-Revillning ålagd; Och jag kan således icke instämma i den mening, härom blifvit af pluraliteten yttrad; men, ornen fullkomlig befrielse från berörde afgift icke kan vederbörande medgifvas, och återbäring deraf till dem, som den utgjort, skulle anses blifva alltför kännbar för Staten , önskar jag åtminstone den lindring och rättvisa härvid, att de skatt. S 5 Stats-Utskottets Betänk anden. skyldige, af hvilka denna afgift kommer att infordras, måga förskonas från hälften deraf och endast påföras den med 4 sk. .Personen; samt att de, sorn densamma redan till fullo utgjort, maga hälften deraf återbekomma”. Uti detta sistnämnda yttrande instämde Riksdags-Fullmäktigen Eric Svensson från Bohus Län jemte flera Ledamöter af Hedervärda BondeStandet; Och skulle desse serskildta meningar åtfölja det Betänkande, som i förevarande ämne komme att till de Respective Riks-Stånden expedieras. Stats - Utskottets Memorial angående frågan om Nummer • Lotteriets Indrag, ning. *^edan Stats-Utskottet uti afgifvet Utlåtande den 26 te sistledne Martii, öfver gjorde Motioner om Nummer-Lotteriets indragning, till Riksens Höglofl.
Öfver vackt motion, om stadgande, att rättighet till återlösen af förpantad frälserätt må upphöra, så snart den i förpantningsbrefvet utsatte tid tilländagått m. m. Öfver väckt motion om en Lag, sorn stadgar ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbota straff för den, som Den 16 Mars e. m. 37? som falskeligen å sig bekänner missgerning äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar. Öfver väckt Motion, att Kongl. Förordningen den i3 Julii 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas till arrenden af jord i Städerne. I anledning af väckt motion om förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1823, angående vederbörandes åliggande, att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för lagbrott blifvit vid Doinstolärne sakfällde, eller under framtiden stälde, m. m. N:o 33. Öfver väckt Motion om förhöjning af afgiften till Kyrkan för förnyadt lägersmål. Af den 20 sistlidne Januarii: N:o 34. Öfver väckt Motion om granskning af alla de lagförändringar, som utan Rikets Ständers samtycke blifvit gjorde, isynnerhet emellan åren 1786 och 1809. Lades på hordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 11 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 16 H. - 25 Bilaga tin Högl. Ridd. och Adelns Protocoll för den 9 Mars e. m. Hörs a m s te Memorial!
Mögelfläckar pä linne och bomullskläder tagas lätt bort, om man kokar upp vanlig ostvassle, häller den varm på de mögliga kläderna och låter det stå öfver dem, tills vasslan jäser, då kläderna tvättas och lakas på vanligt sätt. » Eritxla *. — Mögelfläckar ur linne borttagas säkrast, och utan att skada linnet: genom att hvar morgon doppa det i vatten och lägga ut det i starkaste solskenet. Bertlia J. — Fläckar af mögel, frukt, blod, vin, flugsmuts och dylikt på linne lägges 12 timmar i urin, sedan i såpvatten och behandlas derefter som vanlig tvätt. Hafva fläckajne varit tvättade förut, äro de svårare att få bort. Sigrid. 23 års flicka söker plats som sällskap i familj; den sökande spelar piano, samt är villig och kunnig i att deltaga i hushållsbestyren; vid lönen fästes mindre afseende. Svar till » Sällskap 23 ». Adress: S. Gumaäli Annonsbyrå Sockholm. (g. 14906) [168) Ett fruntimmer önskar bokhålleriplats på landet; i brist deraf i familj för att undervisa mindre barn i vanliga skolämnen samt första grunderna i språk och musik. Rekommendation erhålles: Stocbholm Cokesgatan N:o 23,25 Djurberg. [154] B r e f l å d a. T j e n a r n e. Hvarje husmoder vet af erfarenhet, hur skönt det är att veta med sig, det man är ledig en dag från alla bestyr. Men månne hon någon gång tänker på sina tjenare, att äfven de skatta högt en ledig stund, som de veta med sig är deras egen? Jag brukar alltid, såvidt möjligt är, låta min tjenarinna hafva hvarje måndags e. m. ledig, då hon får sysselsätta sig med eget arbete, såsom att antingen sy nytt eller reparera gammalt, och hon tyckes sätta mycket värde derpå. Om möjligt vore, borde man ock hafva så ordnadt, att alla sysslor för dagen voro afslutade senast kl. | 10, eller 9 så att tjenarne hade en stund ledig före sängdags; de kunde då få afsluta sin dag med någon lämpligläsning.
Den enhet i lagskipningen, som kunnat uppkomma derigenom, att de, hvilka åtalen träffat, eller som genom mina embetsberättelse! om dem 7 fått kännedom, genom dessa åtals utgång, blifvit öfvcrtygaae om lagslridigheten af de sålunda bekämpade åsigterna, och för framtiden derefter rättat sig, är den enda enhet i lagskipningen, jag på denna väg förväntat att uppnå. Men att jag genom åtal emot domare icke sökt att lå någon tvistig princip faststäld, för åstadkommande af en dylik enhet, eller dragit domaren inför Rätta för andra fel och misstag än sådana, som lagen, efter min uppfattning, belägger med straff, derom är jag förvissad, att mina embetsdiarier och registratur burit vittnesbörd. Jag förmodar äfven, att mina tankar i ämnet skulle hafva framstått i en bestämdare dager, derest det anmärkta yttrandet blifvit jernfördt med hvad som, å sidan 172 i min förberörda lill Riksdagen afgifna Embetsberättelse, förekommer. Jag har der anfört, att »om ock syftemålet härmed» (med en fullständigare redogörelse för åtalen, i afseende såväl å grunderna för Justitie-Ombudsmannens ernbetsåtgärder, som ock å de tilltalades försvar och domstolarnes beslut) icke får vara att inskärpa »ofelbara lärdomar eller »inkräkta på den fria pröfningens område, lärer det dock icke kunna förnekas, att lagski»paren kan hafva både behof och nytta af att erfara andras åsigter i förekommande äm»nen och af skiljaktiga meningars strid hämta stadga för sin åsigt i ämnet eller luta den »rättas.» — Annu mera uttryckligt har jag framhållit denna min öfvertygelse, då jag uti Tillägget till min sistnämnda Embetsberättelse, innefattande förslag till några ändringar i Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818, för att vinna enhet i tolkningen och tillämpningen af nämnda Lag, yttrat: att »det ingalunda vore min »åsigt, att en underdomstol skulle i sin fria pröfning af lagens innehåll bindas genom högre »Rätts lagtolkning —.»