Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det fans, i ansigtsuttrycket och i blicken, något af kvinna och dufva, något känsligt och godt och rörande skyggt, så som jag knappast någonsin sett det; man kände sig ständigt liksom rädd för att komma detta sköra käril för nära, och man tvang sig nästan i ängslan att noga vakta på sin stämma, ty vid minsta hårdhet i tonfallet, hvilken man sjelf icke visste af att den fans der men som detta barn instinktlikt förnam, kom der något smärtsamt spändt och liksom en mörk sky öfver detta ljusa mimosa-anlete, och man hade sjelf ondt deraf och tyckte synd och förebrådde sig hvad man icke kunde hjelpa eller der man ingenting som helst hade att förebrå sig. Hvad namn skall man väl ge åt det förhållande hvari min kamrat under flera månader stod till detta barn, åt den känsla, som han gick och bar på gent emot detsamma? Jag vet det icke, och han visste det icke ens sjelf: det var icke vänskap rätt och slätt och ännu mindre en rå och onaturlig könsdrift; snarast var hans känsla befryndad med den svartsjuka ömhet, hvarmed man under pojkåren fäster sig vid “sin bäste vän“, med det afundsamma behofvet att ha honom för sin egen räkning och det stolta medvetandet af att vara den som står på intimast fot med honom. Det var dock derjemte något annat och mera. Han kunde gå och förtäras af en sugande trånad efter att bara se den andre, och om han så händelsevis skymtade honom på afstånd, kunde han utan rimlig anledning vika af in på en sidogata för att slippa möta honom. Han kunde invärtes vrida sig i vånda i begäret efter att säga honom några vänliga ord, men när det så kom till stycket, hade han icke mål i munnen utan stammade och blef röd. Han kände sin blick dragas som af en magnet mot den punkt, der han instinktlikt anade att den andre befann sig, men vågade icke af den förälskades fruktan för att man visste hans hemlighet och skulle lägga märke till alltsammans och roa sig deröfver. Han led alla svartsjukans marter, då han uppfångade ett leende eller en vänlig blick åt någon främmande person, samt denna ömma bitterhets sveda, som man känner, då den flicka man håller af synes gynna en annan.
Utskottets förslag i Utlåtandet N:o 3o, att å friska Friska Musslor borde bestämmas 1 R:dr 34 sk. inoch 3 sk. ut insyltade dier förselstull tunnan, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit godkändt. Deremot har dels Ridderskapet och Adeln ansett både inoch utförselstullen böra försvinna, och dels Preste-Ståndet förklarat, att införselstull icke borde å friska Musslor ega rum. Derförutan har Ridderskapet och Allein jemväl beslutat, att den af Utskottet å insyltade eller saltade Musslor föreslagne utförselstull borde bortgå och jemväl dessa fritt kunna utföras. I händelse Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet vidblifva dessa deras beslut, föranleder sådant följande 3:ne voteringar: 2o5:o a) Den, som godkänner Utskottets senaste förslag, att å Musslor: friska, bör bestämmas 1 R:dr 24 sk. införselstull per tunna, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma friska Musslor att utan tull-afgift få införas. 206:0. b) Den, som gillar, att, på sätt Utskottet hemslällt, Musslor: friska, böra vid utförsel åsättas 3 sk. tull tunnan, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages tullfrihet vid utförsel af friska Musslor. Bih. till R, St, Prot, 1840 och 1841• 5 Sami, i AJd, 32 Haft, 14 102 Hevillnings-Utskottets MemorialN',o 41. 207:0. c) Den, som instämmer i Utskottets förslag, att Musslor, insyltade eller saltade, böra draga 6 r:st utförselstull kannan, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma insyltade eller saltade Musslor att afgift sfr it t kunna Htföras.. Stoskholm, Hellsten, 1841* IS alar:
Och Kongl. Majrt anbefallde, i anledning häraf Stats-Contoiret, att genom kungörelse i allmänna tidningarne inhemta anbud äfven af andia, hvilka kunde finnas hugade att till statsverket afyttra sådane å Stockholms malmar belägna egendomar, som ej voro från staden inom broarne alltför aflägsne, dit transport med fartyg beqvämligen kunde ske, och hvilka innehöllo minst samma areal, som de begge dittills begagnade mynttomterne tillsammans; hvarefter bemälde embetsverk, uti skrifvelse den 1 yrde November nästlidet år, i underdånighet anmälde åtskilliga i förenämnde hänseende inom förelagd tid ingifne försäljnings-anbud, deribland ett förnyadt af cgarne till Owenska tomterne, lydande å samma köpesumma, som förut blifvit fordrad, eller 5o,ooo R:dr. 22 Kongl. Maj:ts Aud. Proposition A:o 8. Af (le insända handfingai ne, jemte Statskontorets, af myntmästarens yttrande åtföljda, utlåtande i ämnet, inhemtade Kongl. Maj:t, att, bland de erbjudna lägenbelerne, endast den sistnämnda var för ändamålet fullt lämplig och framför de öfrige egde väsendtligt företräde både i afseende på läge, utrymme och pris, oberäknadt fördelen deraf, alt, på sätt förut blifvit uppgifvet, byggnaderne å denna egendom voro till betydlig del för myntoch kontroll verken användbara, under det att återstoden lemnade en mängd materialier för de byggnader, som behöfde ånyo uppföras. Myntoch kontroll verkens förflyttande till annan lokal påkallades nu jemväl af den omständighet, att den s k. mindre Mynltomten med derå befintliga, till boställen för en del af myntverkets tjenstemän upplåtne byggnader, och hvilken tomt dessutom lemnat utrymme för upplag af den för nämnde verk erforderliga ved, måst till Stockholms stad för uppförande af en ny fängelsebyggnad afträdas och då Kongl.
Fullmägtige förordna ett särskildt ombud till deltagande i dessa revisioner; och är det Fullmägtige derförutan förbehållet att, antingen genom någre af deras egna ledamöter, eller genom ombud, när som helst, anställa eftersyn vid Lånekontoren. Revisorerne kunna icke bevilja eftergifter af Diskonteller Lånekontors fordringar, utan skola frågor härom, på sätt i § (135) mom. (2) för Diskontoch Lånekontorens styrelser stadgadt är, öfverlemnas till Banko-Utskottets afgörande. Afdelningen 2:o af Åttonde artikeln bestämmer Lånekontorens aflöuingsstater och de tjenstemännen vid dessa kontor i öfrigt tillkommande förmåner. Då det, till följd af de vid sednaste riksdag beslutade förändringar, vore anledning antaga att, genom förenkling af göromålen vid Lånekontoren i Göteborg och Malmö, hittills utgående särskilda arfvoden för dels extra biträden och dels särskilda göromål skulle kunna för framtiden undvaras, hafva Banko-fullmägtige anmodat Styrelserna öfver nämnda Lånekontor att till Fullmägtige aflemna förslag till så väl nya instruktioner och arbets - (i Banko-Utskottets Memorial N:o 26. ordningar för desamma, som till så beskaffad reglering utaf aflöningsstaterna, att särskilda arfvoden och ersättningar för jernbelåningen, postvexel-, uppoch afskrifningssamt depositrörelserna icke vidare måtte ifrågakomma; hvarförutan Fullmägtige, som för Lånekoutoret i Wisby fastställt ny aflöningsstat inom det för detta Lånekontors förvaltning på det hela i Banko-reglementets 142 anvisade anslag af 6,000 R:dr, förständigat jemväl
Bilaga till 1848 Ars Revisions-Berättelse angående Statsverket, sid. 3ia. ® a 1» e 11 Mso. 8. Utdrag af Upsala Ikongf. Universitets Räkenskaper. ^ år 184®. år 1841. ISebet. Egna medel. DlVoch0 Fonder °ner Magnat-Stipendier. Egna medel. ^''Tch Fonder?01' Magnat-Stipendier, Balans från föregående året: Fordringar 100,453: g. 5. Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Bilaga till i8f3 års Revisions-Be/äl telse angående Stats Vet ket, sid. 3t3i Debet. Balans från föregående året: Tabell \:o 4. Utdrag af Lunds Kongl. Universitets Räkenskaper år 184f>. Stimma». *. „ .. i Diverse Donationer Esna medel. Diverse Donationer. och Fonder. Surams~ Uppbörd: 1 i,55or Statsanslag , . „ 1 i,55o: Bä nior, Arrendemedel, Försal jn ing smedel, insalta Kapitaler m. m 6i,oio:36. 6. 8,690: 4- 6. 69 700:41- ~ Balans till påföljande året'. Credit. Dess räkenskaper, som för år 1840 i Kongl, Kammar-Rätten undergått granskning utan anmärkningar, hafva för år 1841 ännu ej derstädes reviderats. (Se Tab. N:o 4)* Den af 1841 års Statsrevisorer omförmälda balanspost å 7,5i8R:dr 33 sk. 1 1 rst., utgörande kronotionde, sorn dels indragits, dels på annat sätt frångått Akademien och blifvit på militien indeldt, förekommer äfven i nu granskade räkenskaper, och synes 1841 års afgifne anmärkning böra qvarstå om summans indrifning eller befordrande till afskrifning. Konsistorierna.
Tors bockar drefvos hem från betet på de saftiga Asgardsängarna och spändes i sina skaklar. Den, som fått sitt lårben skadadt, var längesedan läkt genom helande konst och galdersång. Färden gick snabbt, men med blixt och brak, ty Tor var i sin bruddrägt icke vid bästa lynne. När Trym såg dem komma, befallde han sina jättar att bona sal och bänkar och duka bord. »Mycket har jag, som fröjdar mitt hjärta, rika skatter och många smycken, kor med guldhorn och svarta oxar; Fröja allena saknade jag. Fören nu in i salen Fröja min brud, dottern af Njord från Noatun!» Så skedde med högtidlighet. Tidigt på aftonen satt man kring bordet vid fyllda fat och dryckeshorn. Bruden satt vid jättehöfdingens ena sida, och Trym såg förälskad på henne; å andra sidan hade han brudtärnan. Men förvånad vardt Trym öfver Fröjas matlust. Tor förstod sig icke på att vara behagsjuk. Han åt ensam upp en hel oxe, åtta laxar och alla de sötsaker, som uppdukats för fruntimren, och han sköljde ned det med tre mål mjöd. Trym hviskade till brudtärnan, att han aldrig i sin lefnad sett en ungmö äta och dricka så mycket på en gång. Loke sade det vara väl förklarligt, ty Fröja hade så längtat till Jotunheim, att hon hungrat och törstat i åtta dygn. Längre fram på aftonen ville Trym kyssa sin utkårade. Han lutade sig emot henne under det fina brudfloret, men flög häpen tillbaka och sade till brudtärnan: »Hvad Fröjas ögon kunna ge skarpa blickar! Det var som brann det eld i dem!» »Det är varmaste kärlekseld», försäkrade Loke, »hon har trånat till dig så, att hon icke sofvit på åtta dygn.» Så kom kvällen, och vigseln skulle ega rum. Då befallde Trym, jättehöfdingen: »Bären in hammaren Mjölner till brudens vigning och lägg den i hennes knä! Vig oss sedan samman med löfte och ed!» Hammaren bars in. Då log Tor i sitt hjärta. Den lades i hans knä.
Med glad förvissning att alla med mig i detta fall hysa dylika känslor eger jag den säkra tillförsigt, att alla med enig och allvarlig vilja skola se till och bemöda sig om att vårt jordbruks utveckling och blomstring ej måtte hämmas genom brist på nödigt rörelsekapital. Dessa bemödanden underlättas betydligt derigenom att vi redan hafva en passande, väl organiserad låneinrättning för allmänhetens behof uti Allmänna Diskontverket. Det återstår således blott att Allmänna Diskonten erhåller tillräckligt med medel för att den skall kunna afhjelpa de kända behofven. För att vinna detta mål tar jag mig friheten härmed vördsammast föreslå, det Rikets Höglofliga Ständer måtte besluta, att Allmänna Diskontfonden, som nu utgör 9,600,000 R:dr, genast måtte ökas med 2,400,000 R:dr; och vidare att berörda fond under loppet af åren 1866, 1867 och 1868 ytterligare måtte successivt förstärkas, tills den blifver 18,000,000 R:dr R:mt; dock så, att, Bih. till B. St. N:o 49. i fall bankens tillgångar det tillåta, den äskade förstärkningen före sagda tids utgång måtte denna Diskontfond tillgodokomma. På det medel till en dylik förstärkning måtte blifva tillgängliga, får jag lika vördsamt föreslå: l:o att hela bankovinsten måtte till detta ändamål anvisas. Denna anordning är jag viss om skulle, enligt Bankoreglementet, bereda landet största heder och nytta. Genom den dryga bränvinsskatten erhåller jernvägarne bankens vinst i dubbelt mått tillbaka. 2:o att till Allmänna Diskontens förstärkning vidare användas de till Riksbanken från Allmänna Hypotheksbanken inflytande medel från dit öfverflyttade fastighets-lånefond, eller i dess ställe andra disponibla medel från Riksbankens reservfond. På grund af hvad i förestående motiver blifvit yttradt, torde ingenting vara billigare än att landtbruket genom Allmänna Diskontfondens förstärkning återfår hvad det mistade vid fastighetslånefondens indragning.
Då någon framställning rörande partiel förändring i gällande stadganden, angående de varor, som få på kredit-upplag angifvas, icke vid behandlingen af tulltaxan och dermed samband egande ämnen hos Utskottet förekommit, hade Utskottet, med särskildt afseende på den omständighet, att en allmän reglering af de olika upplagsrättigheterna vore att snarligen förvänta och då nuvarande kredit-upplags-bestämmelser fl rvil In in (/ .? - lits kott a ts Memorial N:0 29. 3 förändringar i nu gällande kredit-uppiags-tarif, ari sorn för denna öfvergångstid het i n ga - des af förändringar i sjelfva tulltaxan eller funnos nödige till följd af de nya myntocli målt-bestämmelserne; men dä nu, pä salt omförmäldt blifvit, fcredit-upplagsrält för socker-fabrikater blifvit af eli Stånd beslutad och yrkanden i samma syftning inom ett annat Stånd förekommit samt larifen i sådant afseende blifvit lill Utskottet återremitterad, har Utskottet funnit sig böra taga detta ämne i förnyad t öfvervägande. Utskottet har härvid icke kunnat undgå att inse nyttan och lämpligheten deraf att. i likhet med hvad för andra handels-artiklar af större betydenhet eger rum, upplagsrätt äfven medgifves för de ifrågavarande socker-fabrikaten, och lärer otvifvelaktig! tiden vara inne att afskaffa den inskränkning i della afseende, hvilken, när förbudet mot införsel af raffinad-socker och sirap upphörde, såsom en öfvergångs-åtgärd stadgades och sedermera förbli IV i t gällande. Genom denna inskränkning urslåndsälles handeln att under den tid af året, då sjöfarten är hämmad, uppehålla täflan nied den inhemska socker-fabrikationen.
Lånets amortering bör alltid ske genom uppköp af för detsamma utgifna obligationer, då deras allmänt gångbara värde understiger det i dem förskrifna kapitalbelopp (eller pari), men i annat fall och derest tillfälle sig icke erbjuder att under hand infria obligationerne, bör amorteringen verkställas genom utlottning af det antal obligationer utaf de särskilda serierna, som anses böra inlösas. Sålunda utlottade’obligationer förfalla till betalning sex månader efter verkställd utlottning. Stockholms Slott den 29 December 1860. CARL. (L S.) J. A. Gripenstedt. Bil. Litt. E till 1861 års revisionsberättelse angående Riksgälds-kontoret. Amortisationsplan för det fonderade Statslån å 3,000,000 R:dr Riksmynt, som Stockholms Enskilda Bank samt I). Carnegie och C. G. Cervin öfvertagit, enligt derom med Riksgälds-kontoret den 11 April 18G1 afslutadt kontrakt. 1 Betalningsterminer. Kapital "Ränteliqvider. Tillsammans. Lånets Skillnad mellan annuiteten samt amorteringsoch rnntebeloppet. Betalningsterminer. Kapital Ränteliqvider. Tillsammans. Länets Kapitalåte rstod. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Utlåtande M 128. Auk. till Esp.-Utsk. den 5 Okt. 1857, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslående af indragna Piparebostället Fiskevik till boställe åt Domaren i Jösse härad af Wermlands län. Under åberopande af de olägenheter och kostnader för rättsökande, hvilka uppkomma deraf att Häradshöfdingar icke hafva boställen inom deras domsagor, har Olof Olsson från Wermlands län uti en från Bonde-ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion föreslagit, att det till Stats-verket indragna pipare-bostället { mantal krono Fiskevik, i Ny socken och Jösse härad, hvilket vore beläget ungefär i midten af häradet och endast £ mil från tingsstället samt hvarå arrendet, som innehafves af nuvarande
J håfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse af den ii sistlidne Januarii i underdånighet föreslagit det tillägg 366 Den 12 Mars e. m. i 14 Cap. 1 § Giftermåls Balken: ”attelerist, under tvist om skillnad till säng och ”säte, makarne fortfarande lefva i kif och ”osämja, samt oenigheten öfvergår till så ”våldsamma handlingar, att endera eller ”hegge makarnes lif och helsa derigenom ”äfventyras, domaren må vara berättigad ”att, vid derom gjordt påstående och laglig bevisning af ofvannämnde förhållande} ”tillåta endera makan att under rättegången flytta från den andra, eller vidtaga ”andra åtgärder för skyddande af den våld”förda makans lif och helsa.” Då bevarandet af äktenskapets helgd och den deraf följande angelägenheten att ej lätta iitvägarhe till vinnande af äktenskapsskillnad} synes fordra, det dömstolarnes åtgärd i delta fall icke utsträckeS öf Förordningen deri 27 April 1810 är utstakad; då makars skillnad lill säng och säte så nära gränsar till fullkomlig äktenskapsskillnad, att, sedari det förra steget är taget, det sednare är att anse såsom nästan säkert gifvet, hvaraf Föijer, att det är det förra, sorn förnämligast hör försvåras och genom lämpliga tvångs Så framt man ej vill i och med detsamma underlätta det sednare; då deri af Rikets Ständer föreslagna rättigheten för domaren att kunna tillåta endera makan, att under irättegången flytta fråri den andra. Billigt För
Tunnland » 6,860 693 22,152 3,725 21,543 6,437 33,113 3,671 8,067 474 8,205 1,689 932 2,564 982 136 *) I detta ämne liar från Oxie, Skytts och Wemmenhögs häraders fögderi den upplysningen erhållits, att af besådda jorden användts till hvete, ^ till råg, 7 till korn, 7 till hafre och blandsäd, 7 till ärter och potatis samt 7 till gräsväxter. Från de två återstående fögderierne saknas uppgifter härutinnan. Malmöhus län. Jordbruk. Sädespriser. Trädgårdsskötsel. 5 Årliga behofvet till utsäde af hvete, råg, korn, hafre m. m. uppgifves i nedanstående tab. Litt. D. för större delen af länet. TabLittD Om skörden, uppskattad i korntal af utsädet och med dettas afdrag, under hvarje särskildt år 1856— 1860, af hvarje hufvudsakligt sädesslag meddelar tab. N:o 2 upplysning. I fråga om uppskattningen af årliga förbrukningen inom länet af hvarje särskildt hufvudsakligt sädesslag enligt i medeltal beräknadt behof för hvarje person, får Konungens Befallningshafvande, i anseende till nu inkomne uppgifters ofullständighet, hänvisa till den till Finans-Komitéen meddelade uppgift. Sädesproduktionen har under qvinqvenniet varit tillräcklig för länets behof och dertill lemnat stort öfverskott. Rörande handelspriserne å de hufvudsakligaste sädesslagen för hvarje år lemnäs en öfversigt i följande tab. Litt. E. Tabkitt. E Genom hagelskurar den 15 Juli 1860 uti Bårslöfs, Fjerrestads, Ekeby och Hesslunda socknar af Luggude härad gick en betydlig del på rot stående råg, korn och hafre förlorad.
Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets den 12 sistlidne Maji under N:o 26 afgifne, och den 2g i samma månad på hordet lagde, Betänkande, angående väckt motion om tull å Spannemål. Herr Tham TVolrath: Man har inom. BevillningsUtskottet tagit i öfvervägande den väckta frågan om en framställning till Konungen, att en fix tull måtte bestämmas för Spanmåls-införsel, för att derigenom bereda en Spanmålshandel inom landet, enär man varit öfvertygad, att dessförinnan ingen köpman skulle våga, att speculera på handel med utländsk Spanmål och knappt nog med inländsk, då han aldrig kan vara säker, att ju icke tullen hastigt nedsättes lågt, eller till och med tullfri införsel tillätes, så att priset understiger det, hvartill han kan sälja sina förlag. Utskottet har, med gillande af desse åsigter, uppgjort ett förslag till den tull, som borde bestämmas, men föreslagit den så hög, att jag för min del linner förslaget icke vara verksUillhart. Ut - i4 Den t Junii. skottet har nemligen föreslagit såsom Införseltull för En Tunna Bohvete 4 R:dr 24 sk; x D:o Hvete 5 R:dr; 1 D:o Ärter 4 R:dr; 1 D:o Råg 4 R-dr; 1 D:o Korn och Malt 3 R:dr; 1 D:o Hafre 2 R:dr och 1 D:o Vicker 3 R:dr. Med sådan tull skulle fråga aldrig kunna uppstå om speculation på handel med Utländsk spanmål, ej ens från Finland, ehuru tullen på den derifrån kommande spanmålen endast blef hälften, af hvad Utskottet föreslagit.
Jemte hemställan, huruvida icke föreskriften uti 108 § af gällande Bevillningsstadga, att skattskrifvaren skall vara berättigad tili lösen för utgående årliga debetsedlar, borde, såsom varande högst obillig, förfalla, har Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge Län hos Hedervärda Bondeståndet föreslagit, att de skattskyldiga måtte befrias från all lösen för Statens ifrågavarande årliga räkningar och qvittencer. Då den af motionären ifrågasatte lösen endast afser en skälig ersättning af kostnaden för debetsedlarne, utan att kunna anses vara betungan - 20 Bevilliiings-Ut skol tets Betänkande, N',o 12. de för de skattskyldige, finnner Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall till det af Jppelc/vist framställda förslag. Uti en från Vällofl. Borgareståndet till Utskottet remitterad motion, har Herr Göran Hammar yttrat sig anse Pröfnings-Comiteerne olämplige, så organiserade, som de efter nu gällande förordning skola vara, och derföre hemställt: att, om icke dessa Comiteer kunna alldeles försvinna, hvarigenom för
Då, enligt motionärens uppgift, frågan om uppsättning och underhåll af munderings-persedlarne vid nämnde Cavalleri-Regemente är beroende på Kongl. Maj:ls Nådiga pröfning, och remonteringens öfvertagande af Stats-Verket skulle blifva i flera afseenden olämpligt, tillstyrker Utskottet, att, i anledning af motionen, icke någon ålgärd måtte vidtagas. b) Militice-Boställs-Cassans Reserv-hemmans-i äntor. Ansia ;et har uti bifogade tabell blifvit oförändradt utfördt, sådant det i den förra Riks-Staten finnes upptaget. c) Exercis-Squadronernes underhåll. 1 afseende å delta lill 22,000 R:dr årligen uti Riks-Staten förut uppförde anslag, har Kongl. Maj:t anfört, att detsamma lemnade tillgång endast till kostnaden för Exercis-Squadroner vid Skånska Husaroch Dragon-Regementena samt Smålands Husar-Regemente, så alt de 15,500 R:dr, sorn ytterligare erfördrades för enahanda ändamål vid Lif-Regementets Dragonoch Husar-Corpser samt Jemtlands Häst-Jägare-Corps, måst fyllas af det, såsom vederlag för mötes-passevolance-afgiften, vid sisla Piiksdag beviljade och till Kongl. Maj:ts fria disposition ställda anslag af 186,669 R:dr till bestridande af Indeldta Armeens möte-kostnader, på grund hvaraf Kongl. Maj:t begärt, att ifrågavarande 15,500 R:dr måtte å Stat uppföras.
Med din makt, o moder, hjälpe du din son! Utan dig som värn invid min sida vandrar hjälplös jag på vägar vida.» Då sjunger modern honom goda galdrar, nio skyddande lyckosånger, som kunna bärga honom fram öfver alla hinder. Den första innehåller ett råd, ärnadt att gifva den missmodige ynglingen tillförsikt till egna krafter. »Från din skuldra skaka allt, som skadligt trycker, strax från dina axlar rist det tunga hän! Icke, son, du trösta må på andra, ledd blott af dig själf, må fram du vandra!» Därpå följa de andra, egentliga galdersångerna med löfte om underbar kraft och frälsning. Deras innehåll är detta: »Vandrar han glädjelös sina stigar fram och ser han hån och ondt framför sig, skola goda fylgjor ledsaga honom; brusande floder skola sänka sina svall för honom; lurande fienders håg skall vändas till fridsamhet; är han fjättrad, så skola länkarne kring hans lemmar springa sönder; på hafvet skola vind och vågor lystra honom och gifva honom en fredlig färd; i frost på de höga fjällen skall lifsvärmen icke dö i hans leder, i töcknig natt skall icke en spökande kvinnohamn skada honom.» Och modern slutar sina galdrar med dessa ord: »Ingen väg du vandre, där olyckor lura, hinder dig ej hämme! Här i kumlets djup har jag stått och galdersång jag sjungit — lyckosång har för ditt öra klungit. Tag nu med på färden orden från din moder, låt, o son, dem alla i ditt bröst få bo! Ymnig lycka skall emot dig strömma, om du mina ord ej går att glömma.» En annan fornsång, sången om Fjölsvinn, som motsvarar medeltidsvisans senare del men icke hör till ifrågavarande ämne, skildrar sedan, huru Groas son omsider finner den ungmö, efter hvilken längtan ingifvits honom. I förbigående må nämnas, att Viktor Rydberg framlagt skäl för, att det är Od, kärleksgudinnan Fröjas frälsare ur jättevåld och blifvande make, som enligt dessa sånger letar efter henne och finner henne. Ännu en märklig galdersång, om hvilken det uttryckligen säges, att den verkat i samband med trolldomsrunor, må omtalas, den s. k. Buslas bön.