Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som allmogen likväl mer och mer lärt sig inse de stora fördelarne af skiftesförrättningarne, hvarigenom håg för jordbruket och jemväl i flere byalag större benägenhet för skogshushållning väckes och underhålles, enär hvarje jordägare i och med skiftes verkställande erhåller sin bestämda och i möjligaste måtto sammandragna ägolott, har ock antalet af de sökta skiftena under senare delen af femårsperioden åter uppgått ungefärligen till det förut vanliga, ehuru skiftesförrättningarne äro ganska kostsamma och betungande. Och hafva desamma, med få undantag, verkställts med behörig drift och skyndsamhet, hvilket desto mera är af vigt, som jorden under skiftesförrättningarnes fortgång, då åtminstone'en del skiftesdelägare äro osäkra om de komma att bibehållas vid förr innehafvande ägor, oftast skötes med mindre omsorg och intresse. Under femårsperioden bar afvittringen fortgått inom Bjurholms, Degerforss, Burträsks, Skellefteå och Tab. Litt. d. Umeå socknar, af hvilka de två förstnämnda äro slutligen afvittrade enligt utslag, som vunnit laga kraft. Statens kostnader för afvittringen under ifrågavarande år hafva utgjorts af de arfvoden och utgifter, som i nedanstående tab. Litt. D. äro upptagne. I afseende å socknekarteverket, så hafva under besagde år beskrifningar och tabeller blifvit upprättade till kartorne öfver Degerforss och Umeå socknar samt Umeå stad, äfvensom beskrifning och tabell till karta öfver Burträsks socken samt karta med beskrifning öfver Nordmalings socken. Tabellen Litt. E. å följande sida upptager de under femårsperioden årligen influtne statsbidrag från Tab. Litt. E. länet, folkskoleafgift m.' in. De jorden åliggande onera och besvär äro väl särdeles under missväxtår betungande, isynnerhet de kommunala utskylderna, och bland dem anses bidragen till fattigvård och väghållning på flera ställen tryckande, men, detta oaktadt, och derest ej missväxter inträffa, har den, som med ordentlighet och omsorg sköter sitt hemmansbruk, deraf sin fulla utkomst och bringar sig förr eller senare upp till välstånd.
C01 varande prorenten skulle utgå, äro ganska små och gifva mycken liten ranta, hvilken utdelas åt fattiga, och det vöre derföre snarare lämpligt att, derest fonderna stego, nedsätta förvaltningsprocenten, hvilken jag tror ändock är högre, än hvad som betalas från andra tönder. Jag skulle säl. föreställa mig, att ifrågavarande punkt borde förändras till följande lydelse: »att för sådana nya fonder, som sedan sednaste riksmöte blifvit öfverlemnade till Direktionens förvaltning, Riddarh.-Kamereraren må, derest donatorerna icke särskildt till förvaltningskostnaden afsatt en bestämd summa, (å såsom arfvode beräkna samma procent årligen af fondernas belopp, som i allmänhet utgår af Riddarhusets fonder.» Jag tror det vara nödigt att utbyta siffran Vedels proc. mot det obestämda ordet »samma», på det man i framtiden icke må vara bunden. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att till alla delar få instämma med den siste värde tal. Det är nemi. ganska gifvet att, ifall fonderna mer och mer förökades, skulle den provision, som enligt Utsk:ts förslag tumme att utgå, bereda Kamereraren en alldeles öfverdrifven lön. Om det å ena sidan är alldeles riktigt att denne tjensteman är väl aflönad, så är det å andra sidan äfven riktigt att denna lön icke höjes öfver höfvati på pensionstagarnes bekostnad. Om derföre emellan två Riksdagar ytterligare fonder skulle tillkomma, af hvilka det kunde vara tjenligt att Kamereraren åtnjöte någon provision, så anser jag, att det vöre tillräckligt att vid följande Riksmöte derom bestämma. Jag anhåller om bifall till Hr Björnstjerna* förslag.
Justerades ett prot.utdr. för gårdagens plenum och pleniprot. för d. 1 dennes f. ni. Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolf: Under gårdagens discussion om hvilande representationsförslaget begärde jag icke ordet, emedan så många talare hade anmält sig och jag ansåg icke behöfligt att förlänga en redan nog lång discussion, men sedan R. o. Ad. förkastat det hvilande representationsförslaget, anser jag mig böra anhålla att få lill prot. anmäla min reservation emot R. o. Ad:s beslut, hvilket jag hade hoppats skulle blifvit helt annorlunda. Föredrogs ånyo Riddarh.Utsk. d. 11 och 13 dennes på bordet lagda Mern. JYi 4, med förslag till de hufvudsakligaste grunderne för en blifvande valordning för R. o. Ad. i händelse del hvilande representationsförslaget antages. Dr Gr. o. Landtm., hemstälde öm icke, sedan det förslag till grundlagsförändring, med afseende hvarpå Ridd.Utsk:s Mern. var Den 16 Februari. 123 afgifvit, blifvit afslaget, R. o. Ad. funne att detta Mern. icke föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Ropades Ja. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Jag inser visserligen att nied Riddarh.Utsk:s Betänk. JYs 4 ingen annan åtgärd kunnat vidtagas än den att läggas till handlingarne, enär delta Betänk, grundar sig på det föreläggande af R. o. Ad. att ”inkomma med förslag till de grunder hvarpå en blifvande valordning skulle, t händelse det nu hvilande representationsförslaget antages vara bygd.” — Delta förslag har nu fallit. Granskar man likväl de moliver som för förslagets förkastande uti 3:ne
Mockans aromatiska ånga spridde sig angenämt och uppfriskande från kannan och de fyllda kopparna. Konungen var klädd i en nattrock af blommigt sidentyg, och drottningen i en morgondrägt af slätt hvitt musslin. Under det konungaparet förtärde sin morgondryck, infördes efter ålder de kungliga barnen, för att hembära sin morgonhelsning åt sina höga föräldrar. Ömma och smekande hängde barnen kring sin fars hals, kysste med skygg vördnad moderns hand, och blefvo först då stojande, när negergossen Badin också inkom, hvilken ägde otygladt sjelfsvåld äfven i konungaparets närvaro. När drottningen satte sin treåriga dotter på sina knän, närmade sig den yngste, blott tre år äldre brodern och klappade kärleksfullt, än den lilla systern, hvars oskuldsfullt klarnande blick återspeglade sig i broderns stora, sköna, milda blå ögon, än deras gemensamma mor, som med välbehag såg barnens inbördes kärlek. Fredrik Adolf och Sofia Albertinas tillgifvenhet för hvarandra knoppades i barnkammaren och vissnade först i grafven. Detta slägtuppträde, hvilket läsarens egen bildningsgåfva tvifvelsutan förlänar den färgglans af rörande hjertlighet och naturlig sanning, som här endast svagt kunnat tecknas, afbröts hastigt genom en anmälan om enträgen begäran från hofmarskalken baron Horn och öfversten grefve Brahe, att Deras Maj:ter täcktes lemna dem företräde, angående ett högst vigtigt ämne, som ej tålte uppskof, och vore Deras Maj:ter sjelfve bekant. Barnen skickades bort. Horn och Brahe inträdde. Allt hade, enligt deras uppgift och öfverenskommelsen på Mäster Anders, varit föranstaltadt till utbrott instundande midnatt; men hänryckningen hos de sammansvurne hade under tiden stegrats till den höjd, att Ernst just i ögonblicket meddelat hofmarskalken, att deras ifver ej så länge stode att hejda, utan att en bland löparens vänner nyss förkunnat honom, att den goda sakens anhängare redan under loppet af dagen, kanske inom några få timmar, ämnade gifva sina känslor luft och börja upploppet.
Ehuru det öfriga landets försvar hvarken är “förintadt eller fullt beroende af hufvudstadens förlust, kan det dock icke döljas lill “hvad grad verkan deraf kati blifva nedslående och förlamande; ty utom den skada, “försvaret i allmänhet lider genom förlusten af en så strategiskt vigtig punkt, komme “den allmänna sinnesstämningen att deraf djupt nedtryckas, icke ensamt inom, ulan kanske “lika mycket utom landet, hvilket i ett sådant ögonblick kan hafva svåra följder, ty en “stat, sorn beklagligtvis för sin politiska trygghet behöfver främmande makters stöd, “bör icke, vid påfordran af deras biträde, redan hafva rönt en så betänklig motgång, “som förlusten af sin hufvudstad.“ “Stockholms förseende på landsidan med några fasta stöd för dess försvar “torde således både i politiskt och militäriskt hänseende vara af behofvet påkalladt.“ “Tillvaron af tillräckliga och starka förskansningar innebär redan en stor säkerhet mot anfalls-försöken, ty då dessa kunna misslyckas och blifva äfventyrliga, betän“ker sig fienden, innan de företagas. Den här-styrka och artilleri-utredning, som är “tillräcklig mot deu öppna hufvudstaden, blir otillräcklig mot den befästade; och i “den mån företagets skala stiger, hopa sig utförandets svårigheter, hvilka förbjuda “försöket.® “För öfrigt är tanken på behofvet af Stockholms befästande på landsidan långt “ifrån att vara ny. Det är tillräckligt kändt, att redan under Konung Guslaf den I:stes “tid räknades hufvudstaden bland rikets starkaste befästningar. Konung Carl X lät genom “den lika utmärkte sorn verksamme Dahlberg, skaparen af Sveriges ingeniör-väsende, “uppgöra, bland annat, planer till försvaret af Stockholms avenuer, och dessa utfördes “emellan åren 1659 och 1672 dels vid Danviken, dels vid Skanstull och Djurgården, “oaktadt förhållandena då voro helt annorluuda än nu, enär Sverige vid den tiden sjelf “innehade en stor del af Östersjöns stränder och sålunda i vida mindre mån behöfde “befara eller äfventyra en öfverrumpling af hufvudstaden.
»Jag är så lycklig i dag,» sade Märta, då de efter slutad frukost gingo den aflöfvade poppelallén fram till slottet, förbi kapellflygeln och ned i parken. »Jag känner mig som om aldrig något ondt skulle kunna hända oss två. Molnen segla förbi oss däruppe; det är inte på oss det skall regna i dag. De segla långt bort till främmande trakter, och där kommer det att brista lös öfver människor, som jag inte känner och inte bryr mig om.» Tomas svarade icke genast. Han gick och såg på molnens spegelbilder i parkens dammar och kanaler. Det mörka vattnet återgaf dem med en djupare färg, än den de hade uppe i rymden. »Men du grät, när vi träffades i Humlegården, » sade han slutligen. Märta teg. »Hvarför grät du, när du kysste mig? Säg mig, hvarför du grät!» »Det var ingenting ... Jag kände mig så betryckt ett ögonblick, jag vet inte själf hvarför. Kanhända var det någonting i alla fall.» »Du måste säga mig hvad det var!» »Nej, inte nu. En annan gång säger jag det kanske, men inte i dag.» De gingo långsamt nedåt en af de fyrdubbla lindalléerna. Den smala remsa af himmelen, som trädens spetsiga grenhvalf lämnade fri, lyste öfver deras hufvuden med den ödsligt blanka och frusna färg, som det blåa af himmelen får, då solen har gått i moln. En sädesärla sprang hit och dit framför deras fötter i meningslöst zig-zag; hon hade en lång mask i näbben. »Hvart för den här vägen?» frågade Märta och pekade på en gångstig inne mellan stammarne. »Tror du att den för till Kina?» »Ja, låt oss se ...» De togo af in på gångstigen. De hade icke gått många steg, förrän stammarne glesnade och Kinapaviljongerna lågo framför dem. Solen lyste just upp öfver det ärtgröna taket och småtornen med de hundra klockorna, som längesedan tröttnat att ringa, när vinden satte dem i rörelse. Den vredaste höststorm kunde icke locka ett ljud ur deras rostiga strupar, ty de hade icke längre några kläppar.
Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående inköp af tids-skrijten ”Läsning för Folkel”. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 185.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga uppstått derom, att de från trycket redan utkomna 15 årgångar utaf tidsskriften ”Läsning Por Folket” matte, för kostnadsfri utdelning till rikets samtlige församlingars folkskolor, af allmänna medel inköpas, i hvilket fall vederbörande förläggare skriftligen förbundit sig att lemna ett tillräckligt antal exemplar af besagde tidsskrift till ett pris af 5 R:dr b:ko för hvarje exemplar af dessa 15 årgångar; och som denna utaf sällskapet för nyttiga kunskapers spridande utgifna tidsskrift genom ett klart och okonstladt framställningssätt samt rikedomen och omvexlingen af de afhandlade ämnena är synnerligen tjenlig att utveckla begreppen, förädla tänkesättet, samt befrämja sedlighet och laglydnad, hafva Rikets Ständer funnit skäligt anvisa ett anslag af Tolf Tusen (12,000) R:dr att från Riksgäldskontoret utgå och ställas till E. K. M:ts nådiga disposition, Por att användas till inköp af utkomna femton årgångar af tidsskriften Läsning för Folket, för att sedermera kostnadsfritt utdelas till rikets samtlige Pörsamlingars folkskolor. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 17 Juli 1851. N:o 102. Expedilions-Utskottets Förslag till tind. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Juli 1851. Prcste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående öfver lemnande till Riksgälds-kontoret af den i Stats-kontorel befintliga behållning utaf inlevererade deposilions-medel.
Majits nådiga Proposition angående Stats-verkets tillstånd och behof utvisar, tagas i anspråk af andra vigtiga föremål, hvilka ej tåla uppskof, vill Kongl. Majit nu endast, till svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddela Rikets Ständer den utredning af ffågan om inrättandet af ett institut för lärarinnor, samt dermed förenade kostnader, som innefattas i bilagde Protokoll öfver Ecclesiastik-Arenden för den 9 sistlidne September månad. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Henning Hamilton. Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse A'.-o 4. y Utdrag af Protokollet (ifver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Unnungen i Slats-liådet å Stockholms Slutt den 21 Oktober 18S(J. N ärvarande: Hans Excellens, Justkie-S ta ts-Mi cistern, Herr Friherre De Heer, Hans Excell. Ståts-Ministern för Utrikes-Ärendena, Herr Frill. Manderström, Stats-räden JVallenstein, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, lijörnstjerna och Malmsten. Vidare föredrog Departements-cheien, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton: 7:o. Underdånigt förslag till den af Kongl. Majit beslutade nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen. Stats-rådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes berörde förslag i nåder gilla samt i enlighet dermed låta nådig skrifvelse, sådan den finnes detta protokoll bilagan N:o ii vidfogad, till Rikets Ständer expedieras. Hvad Stats-rådet beträffande de under förestående 29 punkter upptagna inål underdånigst yttrat och tillstyrkt, behagade Kongl. Majk till alla delar i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo A. J. Olde. ttih. lill. R. St.
Vid den här föreslagna förändringen af de serskilda classernes Ledamöter i Städernes Taxerings-Comitéer har blifvit, inom Välloflige Borgare-Ståndet, anmärkt: att, ehuru en lindring synes vara beredd genom för-> minskningen uti antalet af Borgare-Ståndets Ledamöter, egentliga afsigten med förändringen , så väl i fråga om Stockholm och Götheborg, som öfrige Städerne, skall haf* va varit, att bereda Borgare-Ståndets Ledamöters öfverröstning; att, då Borgare äro de fleste invånare i Staden och gifva de största allmänna bidragen, vore den förut stadgade proportionen emellan Ledamöterne billig, och hvarigenom, med afseende på Svensk mans rätt att beskatta sig sjelf, ett rättsenligt öfvervägande funnes på Borgerskapets sida, helst Borgare med största kännedom taxera de till deras dass hörande; att samma princip vore genom det större antalet af Ledamöter utaf Bonde StåndetiTaxerings-Comité för Landet bibehåller; och att erfarenheten stundom visat, att, om ej det större antal Ledamöter af Borgare - Ståndet i Taxerings-Comité funnits, hade, när få af de andra Ståndens Ledamöter Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. 37 sig infunnit, förrättningen svårligen kunnat ega rum. De motiver, som föranledt Utskottets ifrågavarande förslag, äro uppgifna, pag. 4-9, i Betänkandet b:o 57, och det torde lätt inses, att förebråelsen om afsigt att bereda Borgerskapets Ledamöters öfverröstning saknar skälig grund, då föreslaget blifvit, att af Borgare-Ståndet bör i Comitén linnas ett fika antal Ledamöter, sorn af de andra Stånden tillsammans. Icke eller tror Utskottet den, i anmärkningen om Svenska Folkets sjelf-beskattnings-rätt, gjorda fraanställning vara den rätta och ined våra Grundlagor öfverensstämmande.
Densammes denna dag väckta motion, angående anskaffande af pas sande lokal för Rikets Ständers Bank; Lag-Utskottet: l:o Grefve Taubes, Henning Edvard, denna dag väckta motion, med förslag till lagstadgande, i fråga om pantoch qvittnings-rätt för fordran hos den som af trädt sin egendom till borgenärers förnöjande; 2:o Densammes denna dag väckta motion, med förslag till förändrade lagstadganden, rörande sältet för Revisions-skillings nedsättande och återbekommande; 3:o Herr Palmcrantz, Johan Mauritzs, denna dag väckta motion, om upp hälvande af lagens stadgande i 15 kap. 15 § Rättegångs-balken; 4:o Densammes denna dag väckta motion, om förlängning af den för klagan olver Hofrätts dom i civile mål nu föreskrifna tid, hvarinom Revisions-skilling skall nedsättas; 5:o Densammes denna dag väckta motion, om tillförordnande af Tings Notarier till förande och uppsättande af Härads-rätternes sakprotokoll.
Då man känner, alt i denna näringsgren hemraasfadde personer försäkrat, att jorden i en stor del af Sverige är för hvitbetsodling särdeles lämplig, inser jag icke hvarföre man vill motverka odlingen af en rotfrukt, som i liera afseenden tillskyndar jordbrukaren fördel. Jag uprepar ännu en gång, att jag icke under vanliga förhållanden skulle lala för denna sak, men vi betinna oss f. n. i ett sådant undantagsfall, att lagstiftaren, enl. min åsigt, bör egna mycken omtanke åt alla de näringar, hvilka kunna i mer eller mindre mån vara tjenliga att ersätta den fördertliga bränvinsbränningen. Frih. Raab: Frih. Cederströms yttrande har föranledt mig att åter begära ordet. Detta yttrande innehåller nemi. ganska betydliga misstag. Gr. Sparre har redan uptagit och besvarat Frih. Cederströms påstående, att endast Skåne och Östergötland skulle ega till hvitbetsodling tjenlig jord. Äfven jag kan i detta hänseende nämna, att uti Kalmar-lraklen, der jag är bosatt, jorden vid anställda prof befunnits till denna odling ganska lämplig, så att skörden af denna rotfrukt blifvit lika vacker, som på de flesta ställen i Tyskland. Jag tror att samma förhållande eger rum på mångå ställen i Sverige och dessutom kan, på sätt Gr. Sparre jemväl anmärkt, jorden ytterligare fördjupas och förbättras. Frih. Cederström har ansett det vara obilligt alt hela landet skulle skatta till några fä personer, hvilka uti ifrägavande närings bedrifvande funno fördel. Den värde ledamoten tyckes icke hafva för sig redogjort, hvad som erfordras för att hvitbetsodling skall lyckas. Dertill behöfves icke någon förhöjning i tullen å socker, ty jag är öfvertygad derom, att den tullsats, som är denna vara åsatt, utgör ett tillräckligt skydd för hvitbetsodlingen häri landet, och således kan man ej säga, att socker-konsumenterna, hvilka ej komma att betala kolonial-sockret dyrare än förut, beskattas för del att hvitbetssocker-fabrikationen skall understödjas.
För att under sådana förhål»landen den större sjelfständighet, som aktningen för qvinnans rätt »kräfver, att lagstiftningen åt henne bereder, och hvilken äfven på»kallas af det friare deltagande i borgerliga yrken, som våra nä»ringslagar numera för benne öpnat, icke må för de ogifta qvin»norna sjelfva blifva vådlig, fordras, att stegen på den nya banan »med varsamhet uttagas.» Hvaruti består, då denna ialstlagna varsamhet? Jo, deruti a!t qvinnan icke skall få blifva myndig förr än vid 25 års ålder. Men något annat har ju aldrig varit ifrågasatt! För öfrigt finnas här icke några garantier, icke ens någon tiderymd för dem medgifven att bereda sig på denna stora förändring. En talare på f. m. föreslog den inskränkning, af t lagen icke skulle träda i verket förr än 10 år efter dess promulgation. Han föreslog äfven vissa inskränkningar i afs. å borgensförbindelser, m. m. Någon sådan varsamhet finnér jag ej i K. M:s Propos. Deremot finnes K. M. hafva gjort undantag i afs. å giftomonnarält. Om i något fall frihet borde qvinnan tillerkännas, så vore det vid valet af make. Der skulle jag vilja medgifva henne en rätt, som fadren ofta nog utöfvar hardt eller obilligt. Sällan tror jag att han orätt bedömer dens ekonomiska ställning, som söker vinna hans dotters hand, men ofta tror jag att han af öfverdrifven försigtighet, eller af denna vanliga anspråksfullhet hos fäder, som är så väl känd, orätt bedömer den, som hennes hjerta valt. I detta afs. eger qvinnan en ganska fin instinkt, hvarföre vådorna torde i det fallet vara mindre än i många andra. Då således det af K.
Af Kongl. Maj:t gjordes vid sistlidne Riksdag Nådig framställning till Rikets Ständer, i fråga om lönereglering för Krigs—kollegii embetsoch tjenstemän samt i sammanhang dermed om rättighet för desse att, utan hinder deraf, att de i större eller mindre mån voro från Kollegii kassor aflönader vid afskedstagandet få, med då i Stat uppförda löner, på Allmänna Indragnings-Staten uppföras; men, af skäl, bland annat, att förvaltning af ganska betydliga medel berodde af Krigskollegii organisation, hvilken icke var till Rikets Ständers bepröfvaude öfverlemnad, ansågo sig Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 20 Augusti 1851 (JM! 169) icke kunna bifalla hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit; och då, efter hvad Utskottet inhemtat, nämnda reglering fortfarande är blott tills vidare fastställd, vid hvilket förhållande anledning är att förmoda, det förnyad Nådig Proposition i ämnet kommer att afgifvas, hvarvid Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att jemväl taga de nu väckta frågorna i öfvervägande, har Utskottet funnit sig icke böra, uppå förevarande, af enskilda motionärer gjorda, framställningar, tillstyrka några förändringar i den endast provisionelt vidtagne regleringen och hemställer derföre, att ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 3:o I anseende till Svenska arméens behof af nu felande Ingeniör' trupper, hvilkas styrka Kongl. Maj:t fann rätteligen böra bestämmas till en bataljon af 360 man, på 3 kompanier, med erforderligt befäl, enligt det af Chefen för Ingeniörkorpsen uppgjorda förslag, har Kongl. Majit, med förnyande af Sin vid förra Riksdagen i ämnet gjorda framställning, i Nåder föreslagit Rikets
Gustaf Jonsson, så i det ena sorn andra af seendet, föreslagit icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 16 April 1857. STOCKHOLM, tryckt hos isaac makccs, 1857. RÄTTELSER, Uti Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 5. Sid. 4 r. 23 st. Anders Andersson 1. Anders Larsson » 8 och 9. Punkterna 1, 2, 3, 4 och 5 hade bordt vara tryckte med indragne rader, u 9 r. 6 st. mellanliingd, I. medellängd, lith. lill R. St. Pral. 1856 & 1857. 7 Sami. °2 Afd. i Höft. STOCKHOLM, tryckt hos isaac Marcus, 1357. Sammans. Lag-samt Allm. Besvärsoch Éhonomi-Utsk Mern. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Maj 1887, kl. 12 rn. Memorial, i anledning af äterremiss af sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande 3, i anledning af väckt motion om dels ändring i 3 § och dels upphäfvande a/ 4 § af 3 Kapitlet Handels Balken. Berörda Betänkande har, på grund af framställda anmärkningar, blifvit af Högiördiga Freste-Ståndet till Utskottet återremitteradt; men sorn detsamma blifvit bifallet af Höglofliga Kidderskapet och Adelli den 28 Februari, af Yallofliga Borgare-Ståndet den 4 Mars och al Hedervärda Bonde-Ståndet förstnämnde dag. samt tre Stånds mening i fråga af förevarande beskaffenhet, jemlikt 87 § RegeringsForrnen, utgör Rikets ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande i anledning af de framställda anmärkningarna ej erfordras; hvilket Utskottet härmedelst fat: hos Högvö rdiga Presle-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm den 5 Maj 1837. Ank. till Exp.-Ulsk. <i. 5 Maj 1887, kl. 12 m.