Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Statsråds-protokollet inhemlas, hurusom den afgifna berättelsen öfver seminariets verksamhet under det förflutna läseåret, det första af dess tillvaro, gåfve vid handen, alt der varit antagna mer än 50 elever, för hvilka tillfälle varit beredt att, hufvudsakligast efter eget val, i flera eller färre af nedanupptagna ämnen, nemligen kristendom, pedagogik, historia, och geografi, mathematik, fysik, fysiologi, botanik, zoologi, svenska, franska, tyska och engelska språken, äfvensom i teckning, skrifkonst, sång och gymnastik, erhålla undervisning af utmärkte lärare, deribland flere bland hufvudstadens mest framstående vetenskapsmän. Läroanstalten, sålunda allt från sin första stiftelse med synnerligt förtroende och deltagande omfattad, räknade nu, vid början af sitt andra läseår, 76 elever och hade för detta år, att, med några få af tillfälliga omständigheter föranledda undantag, påräkna samma lärarepersonal som under det förflutna året. Det ökade antalet elever fordrade dock en ökning i lärarnes antal och möda, och då man ej för framtiden kunde påräkna att, såsom hittills varit och nu vore förhållandet, seminariet skulle erhålla lärare, som åtoge sig undervisningen hufvudsakligen af intresse för den nya anstaltens framgång, Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139. 67 blefve således en ej ringa tillökning uti till lärares aflöning disponibla medel af nöden, likasom den redan vunna erfarenheten ådagalade, att den för föreståndarinnan anvisade lön ingalunda motsvarade den omtanka och de ansträngningar, som hennes tjensteåligganden fordrade.
Att Utsk. allena äger initiativet synes lii ig ganska rikligt. Men luiru läll later icke tänka sig, att opinionen i Stånden modifierat sig Sedan tillsättandet af Ulsk., men detta ändå har förhlifvit vid sin: och hvad kati Vala mera stridande emot den ofvan anförda representativa ideen, än att rådgifvare, sorn återvunnit opinionen inom re» presentationen, ändå blifva lagförde? 3:o Samma 'Utsk. äger en annan, i min tanke, lika obe» horig dictatur, bestående deri, att riksdagsmäns förslag till grundlagsförändring icke meddelas Stånden, söm icke ens få pröfva sådana förslag, med mindre Utsk. för godt funnit att dertill lemna deni tillfälle-. 4:0 Grundlagen bestämmer icke något öm det mini» muni af näivaV. ledamöter, sorn fordras till Voteringsgildt Stand eller Utsk. Sådan bestämmelse sakhar icke något an» nät mig bekant representativt statsskick, 'och är uppenbar» ligen ganska maktpåliggande, — ja, är det titan tvifvel än meia, än den fulltalighet, om hvilken grundlagen sorgfälligt förordnat i andra (bankmän, förstärkta Utsk. til. fl.) Och om hvilken mångå anse den hafva förordnat i fråga Om Konungens Conselj. 5:o Af närvar. Utskrs sysleme finner jag bibehållet mera än hvad mig lämpligt synes. Äfven nu, under slåndsrepre* Sentation, borde, efter min lanke, det permanenta Stais* tJlskis competence sträcka sig endast till ordinarie likssta» ten, och för extra anslagen tillsättas fåtaligare Utsk. af män, Sorn äga speciel kunskap om de Speciella föremålen; och be* träffande allmänna ekonomioch besvärsmålen skulle jag rösta för afskaffande af det permanenta Utsk., Och för tillsät* tande likaså af speciella Utsk., valda allt efter målens Specialitet, Dessa båda Utskins närvar. attribOtioner förutsätta en icke tänkbar Och icke möjlig allvetenhet. Ifall åter af en blifvande tvåkammar*i epresentation, fattar jag icke
Löneförhöjningar hafva visserligen redan blifvit desse tjenstemän meddelade; men om man ock antager, att Rikets Ständer skulle bevilja de ytterligare löne-förhöjningar, som Kongl. Majit vid innevarande riksdag föreslagit, så torde dock böra meagifvas, alt ifrågavarande löner fortfarande äro ganska knappa, dels emedan lefnads-koslnaderne i sednare tider så betydligt stigit, dels emedan skollärarne samtidigt med löneförhöjningarne ock fått sig ålagd en mycket förökad tjenstgörings-skyldighel, som skall betaga dem det tillfälle de förut egde, att genom enskild undervisning förtjena nödiga bidrag till deras uppehälle. Någon betydlig uppoffring för uppehållande af deras representations-rätl kan derföre icke rättvisligen dem åläggas. — Beloppet af den algift, som representantens underhållskostnad skulle medföra, kan naturligtvis icke på förhand med noggranhet uppgifvas. Men om man antager, att riksdagsmannens aflöning borde, jemte resekoslnads-ersätlning, vara 5 R:dr banko för dag, att riksdagens längd vore ett år, och alt lärarnes antal och löner bleive sådana, som Kongl. Majit dem nu föreslagit, så skulle, till exempel inom Lunds stift, som eger det högsta antalet lärare och det högsta sammanlagda beloppet af aflöning, kostnaden för hvarje riksdag komma att utgöra ungefär 2| procent af lönerne, och för de lagtima riksdagarne drabba lägsta löne-graden med en årlig beskattning al något öfver 9 Ridr Riksmynt och den högsta med något olver 29 R:dr s. m. 4 Konsiilulions-Utskoltets Memorial N:0 31. Betydligt tyngre blefve bördan för de mindre sliften, särdeles för det minsta eller Wisbv. Den komme under nyss gjorda förutsättningar alt utgöra öfver 14 procent af lönerne och alltså för de lagtima riksdagarne utgå för lägsta löne-graden med nära 47 R:dr och för den hogsta med nära 145 R:dr Riksmynt årligen. Att det vore obilligt af samhället alt pålägga en liten del af sina medborgare en så dryg beskattning, torde af alla medgifvas.
Utskottet, af Adeln, s. 1069. — om ökadt arfvode, för Bondeståndets; StatsUt. skottets Memorial, lagdt till Handlingarne af bondeståndet, s. 317. — för Biksgälsärenderne, en önskad af StatsUtskottet. bif. af. Presteståndet, s. 15. af Borgareståndet, s. 18, —- #m bestämmande af lika ansvar fcöir Iian dt-, och ConsistoriiNotarier, som förskingra allmänna eller enskildia medel, med hvad lagen stadgar för Upp. bördsmän. lagUtskottets betänkande, bif. af A> deln, s. 1216. af Presteståndet, s, 1219. af borgareståndet, s, 1234. af bondeståndet, III. s. 17. ' Sedelvexling, om ytterligare anstalter för, i Landsorterne ; Statsoch BancoItskottens betäckande, bif» af Adeln, s. 180. af Presteståndet, s. 186. af bondeståndet, s. 193. af borgareståndet, s. 205. Sedlighetens befordrande hos de nedre FolkClasserne, orri medel till 5 EkonomiZ7tskottets betänkande, bif. af Pi-esteståndet, s. 875, af borgareståndet, s. 876. af bondeståndet, s. 881, af Adeln, s. 899. Sederholms, StatsUtskottets betänkande öfver CommerceRådet J., i Finland bosatte Arfvingars anspråk, bif. af bondeståndet, s. 56. af borgareståndet, s. 57. af Presteståndet, s. 61. af Adeln, s. 67. Seglationsfriheten, om utsträckning i, mellan blekinge och Skäne. Ekonomi Z/tskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 1219. af bondeståndet, 3.1228. af Adeln, s. 1229. af borgareståndet, s, 1232.
Häri äro dock icke beräknade de vid malmbokning, rostbränning och flera andra under blåsningarne förefallande göromål använde arbetare, å hvilka någon uppgift icke finnes; och kan det deremot antagas, aLt bela den inom bergslagen befintliga arbetspersonal är anställd eller begagnas vid grufvebrytningen och lackjenistillverkningen samt det derifrån oskiljaktiga kolningsarbetet. För stångjernsoch manufaktur-smide finnas inom detta län följande verkstäder och inrättningar, nämligen: Stångjernsoch Mumblingshammare 152 stycken Tyskhärdar 158 » Lancashire halfvallonhärdar 49 » Vällugnar 10 » Puddlingsugnar 2 » Stålugnar 19 » Knippoch Räckhammare ... 61 » Spikhammare 152 » Klippsaxar 6 » Skärverk 4 » utom de för manufakturen nödiga eldstäder. Vällugnarnes införande har åstadkommit stora förändringar i jernförädlingen. Inrättandet af Lancashiie-härdar har under de sednare åren i den mån fortgått, att inom någon annan ort i Riket icke lärer finnas ett så stort antal dylika härdar, som i Wermland; och det påstås, att icke eller något tackjern egnar sig så väl för nämnde smidesprocess, som denna ortens. Alt många af Berättelse öfver Wermlands Län för åren 1843—1847 8 / 18 "Wermlands bruksägare följt den anvisning, som rudimateriens beskaffenhet dem sålunda lemnat, och detta fastän betydande kostnader varit oskiljaktiga från den nya smidesmethodens antagande, bevisar deras nit för handteringen. Direktören C. Ekman bar varit den, som icke allenast först infört Lancashire smidet i Wermland, utan äfven utarbetat denna smides-process till hvad den nu är. Han har äfven inrättat det vid Gammalkroppa bruk befintliga Puddlingsverk, hvilket jemväl synes gifva ett fördelaktigt resultat; och slå jernliandteringens idkare lill honom i förbindelse för hans fortsatta bemödanden till bandteringens utveckling.
I de sall här nedanföre stadgas, underrättelse och råd af ett Stats-Råd, hwartill Konungen kallar - Den-4 Julik. -655 lar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde Swcnste, Fralse eller Ofrälse Ältan, af den rena Evangeliska Läran. §. 5. ScatS - Rådet skall bestå af Nio Ledamöter, hwilka äga rätt, att alla der förekommande nial öfwerwara, nemligen: En Justitie Stats-Minister, som tillika alltid stall wara Ledamot af Korunge: s Högsta Domstol; En Stats-Minister för Utrikes Ä mderne; En för Krigs - Ärenderne; Feni Stats-Råd, hwaraf minst Tre böra hafwa klent ut! civila beställningar; samt Hof Canzleren. Konungen äger rättighet att at en eller flera Ledamöter af Stars - Rådet k egenskap of Stats - Minister uppdraga inseendet öfwer den gren af Stats-Förwaltningen, som Konungen finner tsenligt honom anförtro. Den en sadan befattning erhållit, äge samma answar och skyldigheter som Stats-Secreterare. Omsorgen för allmänna Underwisningen och Uppfostran, Ecclefiastique-Werket och Fattigwarden ware alltid en serskild Person uppdragen med Säte och Stämma i StatS-Radet för de mål, som till dest befattning höra. Ej mä Fader och Son, eller twa Bröder pa en gang wara ständige Ledamöter af Stats - Rådet. §. 6. Stats-Secreterare bibehalles för alla de förwalrnings«grenar, hwilka ingen serskild Minister fatt sig uppdragne; och äge i sadant fall
Beträffande åter uuiversitelerna, anser jag att Hr von Knorring misstagit sig, då lian förmenat lärjungarne vid desamma hafva hunnit den ålder, att man i afseende på dem icke behöfver vidtaga de försigtighetsmått, sorn Hr von Hartmansdorff förordat; men lärjungarne vid universitelerna äro i de flesta fall just vid den ålder, då känslorna äro oändligt mycket lifligare och mägtigare än förståndet. Således torde det ganska lätt kunna hända, att en älskad och skicklig lärare rycker med sig ungdomen icke blott tili kärlek för den af honom idkade vetenskap, utan äfven för den af honom omfattade troslära, äfven när den icke öfverensslämmer med landets allmänna bekännelse. Då jag önskar aflägsna de slitningar och menliga följder, som häraf kunna uppstå, får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke antaga den af Hr von Hartmansdorff nyss förordade och af Frih. Stjernstedt afgifna reservation. Hr von Knorring: Ulan att betrakta frågan ur en så hög synpunkt, som den siste värde talaren, vill jag dock ur en inskränktare söka besvara honom. Frih. Cederström har fästat sig vid Hr Tersmcdens reservation, som anser förslaget innefatta frö till skilsmessa emellan kyrka och skola. Detta vore visserligen sannt, om icke den lilla clausulen, ”med undantag af de theologiska och juridiska” funnes, men då så är förhållandet och då fråga är endast om de medicinska och filosofiska fakulteterna, synes mig faran af att anställa lärare utaf främmande trosbekännelse för universitelerna icke vara serdeles stor. Ar det en aktad lärare, så vill lian icke göra proselyter, ty derigenom stöde han icke på ungdomens bästa, är lian deremot icke aktad, så behöfver man ännu mindre frukta för att han skall menligt inverka på densamma. Jag fortfar uti min vördsamma anhållan om bifall. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har upptagit den ena sidan af frågan. Hr von Knorring har yrkat ett undantag, som skulle åsyfta undervisning i främmande språk.
efter alidras recept. Hos oss mötas först uizder: 1.700-talet clessg, olil; .a, ströilii~iilgar. I aiiclra lsmd lmde det skett tidigare. Sofia Brelmer är en af dessa kviidiga språkvirtuoser, soi-n rei~ässai~socllingen frambragte. En mnaii, mindre berömd, är ' CZGWCC AZWOYCC Liljem * oi7zY som vid 11. Itro filder höll tal p&amp; vers p l Visingsö gymna,siiim. Ännu en &amp; r den för sin st ?ra k ~ ~ i s l i a l i) latin, grelrislia, franska och italieipkô. berönida L y d u Soju 2+is, gift med doktoni i Liind, J. Bildsteiii. Vid den sisti~.äi~iildas clöct: 1.747 utl~rister ock en riniiizare i S a k i i Lärda Tidningar: &gt;Roiii cijä.rfvn flock, du, soh. Iigr nekar, Att kviuuos kauiin Ilisda bli, Moiii stiinger dem frfin snillets lekar Inuncler cliinlhets tyrniiui. Trfir iiord k m dig helt aniiet liiia, Som fhtt i kalla skötet b a h Sofier bLdl till gagn och pris. ' Ho iir s5 ol&amp;rcl, som ej kiinner Den lurdn Frii Sofia Bseniier Och h n d s k ~ Frn Sofia Fris., I en stor frzini.l,j etw.fl.n p&amp; Höriiingsb olm s slott; c1raga.s b3 icIr nme till. en iing, 11 vitl&lt;liicld 1~~i.ibi a med en dlvarlig, t&amp;iilran de blick.
Jag tager mig friheten hemställa till Hrr-.ne, af hvilka de fleste äro embetsman, örn det för embetshierarkien är fördelaktigt alt i ett ögonblick kunna se någon af edra underordnade eller af dem, som äro inom samma grad, genom en titel förflyttad till högre rang än de flesta, som gått och släpat hela sin tid under titeln för den tjenstebefattning, de innehaft. Jag har åtminstone, under hela min lefnad och under den erfarenhet jag kunnat samla, aldrig funnit några fördelar häraf. En värd talare har yttrat, att Konungen skulle inom militären, genom ett så beskaffad! stadgande emot titlars.utdelande, blifva hindrad att kunna till ett högre befäl använda en ung, skickligare person. Mig förekommer delta yttrande förhastadt af en man, som säkerligen känner förhållandet i dessa delar. Lika så 212 Den 5 September. väl som jag, vet han visserligen, att Konungen kan förordna inom staben den person han behagar, att föra hvilket högre befäl som helst. Vi hafva icke saknat exempel under våra sednare 30 års krigshistoria, att capitainer (välförtjent eller icke, det är här likgiltigt) på grund af ett kungligt förordnande tagit befälet framför öfverstar och brigadchefer, och deras lägre titel har dervid icke utgjort något hinder. Denna sjukdom, mine Hrr, har i moraliskt afseende betydligt försämrat värt samhälle, så att snart nog ingen vill anse sig vara tillräckligt hedrad af den syssla han innehar, utan en hvar tror sig böra sträfva efter en högre titel, för att fä en högre rang. Detta medför en ökad lefnadskostnad, till följe hvaraf löneförmånerne befinnas otillräckliga, och deraf uppstår klagan öfver för njuggt underhåll af Staten. Här har blifvit åberopadt, att landssecreterarc och landskamererare hafva så liten rang. Jag minnes mycket väl den tid, mine Hrr, dä exemplen voro högst få, när landskamereraren hette annat än landskamererare, när Iandssecreteraren hette annat än landssecreterare, och när de icke voro annat än landshöfdingens underordnade, just jemt i det gradförliällande, som jag tror vara det rätta.
Postvexlar, om tillhandahållande af. sådana å lägre belopp än 5 ll:dr. 8 — 139 — b. 20 Nov. b. 21 Nov. g. 23 Nov. g. 20 Nov. 213 57 Prebenden, om lönförhöjning i deras ställe åt Prestman, som innehafva sådana, och om uphörande af Jura Patronatus . 4 2 14 — b. 27 Sept. 29 Sept. b. 27 Sept. b. 27 Sept. 154 20 Preskription af fordringar, ändring i b. 20 Nov. g. 22 Nov. 1). 18 Nov. i lagstiftningen om 7 1 56 b. 20 Nov. 201 41 Preskriptionstid för emottagande i uppbörd och inlösen af vissa Bankosedlar 6 1 41 1 Juli 1 Juli å. 28 Juni b. 28 Juni Svar på återremiss 6 1 45 — a. a. 22 Juli 28 Juli 26 Juli b. 4 Aug. 152 36 Presidenterne i vissa Rikets Collegicr, om lönförhöjning för 4 1 87 — å. 24 April å. 24 April b. 24 April b. 22 April Svar på återremiss 4 1 187 — 28 Juli 26 Juli a.a. 26 Juli 4 Aug. Voterings-resultat — 4 1 254 — a. a. 1 Sept. a. a. 30 Aug. a. a. 2 Sept. a. a. 1 Sept. 125 20 Pressjästberedning, om inställande af 11 — 10 15 Juli 8 Juli 19 Juli 1 Juli 85 57 Prcst-enkesäten, förändrade föreskrifter om 8 — 92 — b. 17 Maj b. 27 Maj b. 20 Maj b. 17 Maj Presterskapets i Skåne uppbörd, förändring i K. Förordn. d. 16 Oktober 1723 derom — 4 1 129 — b. 10 Juni I b. 10 Juni b. 10 Juni å. 14 Juni \ 44 P. C* o c Prest er skap et, om förändradt aflö ningssätt för Svar på återremiss
Herr 6eipen>v3 !ä r, jsacob Lric Jag för min del wägar tro, at Grefwe käainiltons^ min och flera lika tänkandes möjliga säkerhet ar Vunnen i den författning sakerna nu stä, om wära tankar och högtidliga reservation och protest i krorocoUet fa ord fran ord förwaras och' intagas. Herr ak d^oräinSedan Grefwe ^amilton tNkännagisioit sin mening wara, at bestrida, det et sadant beflut, hwaremot han sig yttrat, mätte imöraS i et bi-afstcd af de andra Ständen, sä är fragan Ny, och jag anhäller således at den mätte hwitå ouptagem Herr Grefwen och Landt-Marstalkeru Ja; jag har redan yttrat nng, at jag ej kan uptaga densatnma. Grefwe bkamileon. Mina ord bör jag förklara. Jag bestrider, ej de andra-Ståndens rättighet at fa ups-ttta et bi-afsted: något sädant har ej rnnuit mig in, och wore mig pa intet sätt tilstänvigt. Men jag bestrider blott et dylikt bi» afsteds werkan pä wart Siänds Beflut i Bewillning smal; och sinn sä oant bör det gjorda samman» stöttet til kealisälioneu anses: ty hwad är Ben illning V mng Mnat än uttryckek, i vt ord, af wrttjan aS gifva.
Svederus och Bryggaren C. Wenus, af Ryttmästaren afgifven till säkerhet, dels för bristande Räntor å dess äldre skuld, dels för godtgörandet af oredovisade arbetsinkomster, hvilken Revers uti Ryttmästarens Concours är vorden bevakad, och af ena löftesmannen, Bryggaren Wenus, genom månadtliga afbetalningar, som fortfarande äga rum, är till beloppet förminskad med i,4i6 R:dr 3a sk., och att till denna skulds vidare godtgörande omkring 3o procent uti Låntagarens Concoursmassa derjemte äro att påräkna; hvarförutan kraf blifvit anstäldt emot den andra Cautionisten, Landtbrukaren Svederus; att hvad särskildt angår Wenus’s skuld på 1,200 R:dr, enligt Revers af den 29 Junii 1827, af hvilken skuld Revisorerne förment förlust af hela beloppet vara att befara, så härleder sig äfven denna skuld ursprungligen från en af Wenus den 1 Februarii i8a5 på berörde Summa utgifven Revers till förre Directionen af Correctionshuset, eller Ordres, emot borgen af FältSecreteraren E. Thavenius, men hvilken Revers, i anseende till den tecknade borgens lydelse, genom nuvarande Styrelses försorg, måst förnyas, och en ny Skuldsedel under ofvan uppgifne dag den 29 Junii 1827 af Ryttmästaren Wenus på beloppet utgifvas, försedd med ovilkorlig borgens förbindelse af samma Löftesman; varande ej mindre skulden bevakad i bemälte Ryttmästares Concours, deruti, som bär ofvan nämnes, omkring 3o procent i utdelning äro att förvänta, än ock Lagsökning anstäld emot Löftesmannen, hvilken genom Laga kraft vunnet Utslag, som nu på verkställighet beror, är vorden förpligtad, att sin för denna skuld ingångne borgen infria.
Jag vill helst gå allena, jag är mycket trött, mycket trött, och jag har mycket att fundera öfver John Hall gick långsamt och med lutande gång framåt Kronhusgatan, där Pehr Backmans hus var beläget. Han gick dit på omvägar för att slippa gå förbi det Hallska huset, som det alltjämt kallades, och hans blick var envist fäst på marken, ty han tyckte ej om att varseblifva hur gatubarnen knuffade på hvarandra, när han gick förbi, och ropade: »Där går rike Hallen!» Ändtligen var han framme vid det lilla gulmålade och med röda luckor och dörrfoder försedda trähuset, uppför hvars knarrande trätrappa han stretade. Rummet, som han bebodde, var försedt med storrosiga tapeter, hvilkas fula färger och mönster till den grad pinat John Hall, att han ej gifvit sig någon ro, förrän han undanskylt dem med ritningar och etsningar af egen hand. Sedan hans samlingar blifvit honom beröfvade, sysslade han på lediga stunder endast med ritning och etsning. Dag ut och dag in, år ut och år in hade hans tid upptagits med författandet och renskrifvandet af böneskrifter och inlagor i och för processerna, och högtals af papper och handlingar lågo omkringströdda öfverallt i rummet, som var möbleradt på det allra enklaste sätt med ganska omaka föremål. Där fanns en brunmålad byrå, en grön dragkista med tre lådor och mässingsbeslag, ett omåladt och mycket nerbläckadt slagbord, några stolar och en pärlfärgad, gustaviansk säng. På väggen, där sparlakanssängen stod, hängde några silhuetter, som John själf klippt. En föreställde gamle herr Halls profil, de gammalmodiga hårlockarne och hårpiskan gjorde den lätt igenkännlig, äfven om orden »John Hall den äldre» ej stått präntade på det hvita papperet. Där bredvid sågs ett fruntimmersporträtt med håret samladt i en hög grekisk knut öfver hjässan, och på det hvita papperet, orneradt med pressade förgätmigej, lästes »Constance Hall, född Koskull». Därunder hängde i ett liknande arrangemang en barnsilhuett med inskriften »lilla Marianne». Nederst sågs en af John målad vy af Gunnebo från trädgårdssidan.
Jag hade på grund häraf trott, att återremiss i sådana mål kunde och borde åga rum, i fall saken ej blifvit lillråckeligen utredd; och jag tror, att den ej år utredd, förr ån Utskottet, efter att hafva framlagt alla förhållanden, bestämdt yttrar sig, huruvida det anser 106 eller 107 §. §. böra tillämpas, eller ock tillstyrker, att anmärkningen må förfalla. Detta måste, efter mitt begrepp, vara det enda råtta; och jag begår, pä anförde skål, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes, i fall 518 Den jl. Julii f, ni. pcopo*ition?n, i,eke. kan efgöras utan votering, hvarom jag nu anhåller, framställa återremiss i contra-propositionen. ' ' 1 " ' Herr Ehrenborg, Coaper: Då. jag i gårdagens plenum yrkade återremiss af ett Cons tit utionsUtskott. ets Betänkande, gjorde jag en bestämd skillnad emellan de anmärkningar, sam göras efter iob §. och de, sou» framställas enligt 107, I afseende på de förra, kan jag ej annat fi ina, ån att ConstitutionsUtskottet har full beslutande rätt. I: afseende åter på anmärkningar edligt 107 §. år förhållandet helt annat, ehvad de göras innom Utskottet, eller, grundas på dit inlemnade motioner. J\u har, såsom jag tror, Grefve Posse icke i flen ordning 107 omtalar, väckt ifrågavarande motion, och. Utskottet kunde således icke eller i deri mening, som i nämnde innefattas, ö.fv^r motionen afgifva yttrande^; utan Utskottet måste, på grund of 106 pröfva, huruvida den framställda an. märkningen påkallade tilltal inför RiksRått eller icke.
— Dessa Nådiga föreskrifter har Colle - 44 - gium ali lid vid disconteringen ställ t sig till noggrann efterrättelse; och att Collegium icke underlåtit att, sin pligt likmätigt, vaka öfver indrifningen af Fondens förfallna fordringar, vågar Collegium tro vara ådagalagdt genom det yttrande derom, Justitie-Canzlers-Embetet uti ofvan omförinälda afskrifningsfråga afgifvit. Om sådant oaktadt, genom låntagares, reversutgifvares och löftesmäns obestånd, förluster för Fonden uppkommit, lärer detta inträffa vid hvarje så beskaffati lånerörelse sorn Manufactur-Discontens, ocb synes det icke böra väcka förundran, om å denna Discont, hvars rörelse-capital kan antagas utgöra nära 2 millioner R:dr, osäkra fordringar årligen uppstå, efter förhållandet under 10 af de sednast förflutna åren, till ett medelbelopp af 5,4111 R:dr, helst i följd af fortsatta lagsökningar större delen slutligen åter ingå bland de säkra fordringarna, så att i medeltal qvarblifva endast 732| R:dr för året, att såsom Fondens verkliga förlust ur räkenskaperna afföras, enligt hvad bilagan N:o 2 utvisar.