Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om communication med öfrige respective MedStånden samt remiss till Lagutskottet af denna min Motion, anhåller jag vördsammast. Lades på bordet. Herr von Hedenberg, Carl August, anförde skriftligen: Då en stor del af Sveriges jord är Boställsjord, torde ett af de vigtigare delar i administrationen vara att tillse, det denna jord behörigen handhafves. Detta ämne har visserligen utgjort ett af en vis Regerings förhanden varande omsorger; men då ämnet ännu hvilar outredt, anhåller jag vördsamt att få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå. 368 Den i5 December e. m. Hvad de norra Provinserna och det nordligaste Regementet rörer, äro kyrkobyggnader och väganläggningar stora onera, ofta uppgående till och stundom öfverstigande Boställets hela afkastning, hvartill kommer, att då byggnadsskyldigheten derigenom fullgöres, både innehafvaren och bostället deraf lida. Dessa olägenheter, förenade med mångfalldiga olämpliga stadganden uti 1752 års Boställsordning, gifva mig anledning att ödmjukast föreslå: att ett särskilt Utskott måtte erhålla uppdrag att genomgå alla författningar, som röra Boställen, samt uppgöra och föreslå en ny Boställsordning, lämpad efter tidens kraf och locala förhållanden, äfvensom alt öfverse och utarbeta förslag till förbättrade författningar i afseende å Boställens utarrenderande, m. m. hvad till dessa ämnen hörer; å hvilka Förslag Rikets Höglofl. Ständer sedermera torde böra i önskningsväg anhålla om Kongl. Maj:ts Nådiga bifall och sanction. Om communication med de öfrige respective Stånden anhåller jag vördsammast. Friherre af Nordin, Carl Johan:
Sedan Konung Jechonia och Drottningen, med kamererarena, och Förstarna i Juda och Jerusalem, samt med timbermän och smeder i Jerusalem, borto voro; Genom Elasa, Saphans son, och Gemaria, Hilkia son, hvilka Zedekia, Juda Konung, sände till Babel, till NebucadNezar, Konungen i Babel, och sade: Detta säger Herren Zebaoth, Israels Gud, till alla fångar, som jag hafver låtit bortföra ifrå Jerusalem till Babel: Bygger hus, der I uti bo kunnen; planterer trädgårdar, der I frukt af äta mågen. Tager eder hustrur, och föder söner och döttrar; gifver edra söner hustrur, och gifver edra döttrar män, att de måga föda söner och döttrar; föröker eder der, så att I icke ären få. Söker stadsens bästa, dit jag hafver låtit bortföra eder, och beder för honom till Herran; ty då honom väl går, så går eder ock väl. Ty detta, säger Herren Zebaoth, Israels Gud: Låter icke de Propheter, som när eder äro, och de spåmän bedraga eder, och sköter intet edra drömmar som I drömmen; Ty de spå eder lögn i mitt Namn; jag hafver intet sändt dem, säger Herren. Ty så säger Herren; När i Babel sjutio år ute äro, så skall jag besöka eder, och skall uppväcka mitt nådeliga ord öfver eder, att jag skall låta eder komma till detta rum igen. Ty jag vet väl, hvad tankar jag hafver om eder, säger Herren, nämliga fridsens tankar, och icke bedröfvelsens, att jag skall gifva eder den ända, som I vänten efter. Och I skolen åkalla mig, och gå och bedja mig, och jag skall höra eder. I skolen söka mig, och finna mig; ty om I mig af allt hjerta söken, Så skall jag låta mig finna af eder, säger Herren; och jag skall vända edart fängelse, och församla eder utur all folk, och utaf all rum, dit jag eder utdrifvit hafver, säger Herren; och skall låta eder återkomma till detta rum igen, dädan jag eder hafver bortföra låtit. Ty I menen, att Herren hafver uppväckt eder Propheter i Babel.
De sålunda anställde kontrollörer lyda under öfverkontrollörer, hvilka skola hålla allmän tillsyn öfver författningens efterlefnad. Öfverkontrollör lyde under den embetsmyndighet, åt hvilken Kongl. Maj:! sådan öfverstyrelse uppdragit. Öfverkontrollörer, till erforderligt antal, förordnas al Kongl. Maj:t, som då jemväl deras arfvode och resekostnadsersätlning bestämmer. Eocpeditions-Utskottets Förslag till underd. Ölverkontrollörer och kontrollörer ställe sig lill noggrann efterrättelse den särskilda ordningsstadga som varder utfärdad. § 32. I hvarje bränneri skall finnas en sprithållare, uti hvilken, vid bränvinstillverkning, spriten, bränvinet eller lanken, genom ett rör frhn imkylaren, omedelbarligen inledes. Sprithållaren skall vara stående i särskildt, säkert rum. Den bör vara fullkomligt tät, enkel och fristående, sä att, genom besigtning å dess botten och sidor, med lätthet kan utrönas, att hemlig afledning ej finnes, och skall vara af den storlek, att deri rymmes minst ett dygns tillverkning, samt inrättad med tätt slutande och med lås försedt lock. Vid bränneriet skall bränvinstillverkaren hålla en efter faststäldt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka lill bränvinslillverkningen användas, som det bränvin, deraf erhålles. Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse, hvad ofvannämnda ordningsstadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 33. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkylaren, än genom det i § 32 omnämnda, till sprithållaren gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall detta rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas.
På de grunder, jag nu haft ärau andraga, och andra, lätt insedda, yrkar jag vördsamt: att 1, 2 och 3 §§ af 15 Kap. Missgernings-Balken måtte upphäfvas och utur; lagen utgå samt, i sammanhang dermed, de hit isänföriiga sta.dganden i Kyrkolagen, i förhållande dertill ändras. Dea moraliska vinsten af förbättrad lagstiftning vore ej den enda vinsten häraf. Den statsekonomiska, genom besparing af kostnader å läkare-besigtningar och ransakningar, vöre jemväl visserligen ej ringa. Jag anhåller om remiss af denna motion till Lag-Utskottet. Slockholm den 2C November 1862. Eric Jonsson, från Westmanlands län. *64 Motioner i B onde-Ståndet 186N:o 178. Af Ola Ohlsson irån Blekinge län, om inrättande dels af seminarietför bildande af folkskole-lärarinnor, dels ock i sammanhang dermed af flickskolor. 1 sammanhang med hvad jag rörande omorganisation af folkskoleväsendet föreslagit tillåter jag mig, fästa delta Stånds, så väl som Bikets öfriga Ständers uppmärksamhet, på det i alla afseenden bedröfliga skick, liv, ri skolorna för landets döttrar befinna sig. Hvad som egentligen felas är skickliga lärarinnor. Visserligen finnes i hufvudstaden en anstalt, för sådanas bildande, men dels kaa en anstalt icke fylla det stora behofvet, dels äro de der bildade lärarinnorna, väl ej egentligen ämnade för folkskolan. Det förslag som jag nu går att väcka, talar för sig sjelf, och jag vill derför icke göra någon längre inledning. Jag föreslår: 1 :o att seminarier för folkskolelärariimor upprättas minst ett i hvarje Stift. ‘2:o att tre är efter del dessa seminarier trädt i verksamhet, flickskolor med ordinarie lärarinnor inrättas i städerna och pä landsbygden. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålies. Stockholm den 26 November 1862. Ola Ohlsson, från Blekinge län N:o 178. Motioner i Bonde Ståndet 1802. Af' Ola Ohlson frän blekinge län, om förändring i gällande föreskrifter angående frejdebeltjgs utfärdande.
Jag kan icke finna någon försvarsgrund för detta sätt att vilja drifva frågan derhän, att icke en motion, som blifvit gjord och till LagUtsk. remitterad, skall kunna få en behandling som sig bör. enl. grundlagen, utan att vi i stället skola få en discussion i ämnet, som jag anser oriktig, då här blott är fråga om ett upskof, ehuru jag tror, att just den siste värde talaren i likhet med en annan Landsh., har gjort den nödvändig, för att visa, att saken icke är så fullkomligt enkel, som de föreställa sig. Jag hemställer till de värde ledamöterna, om icke, vare sig att ett misstag ägt rum inom vårt Kansli, i så måtto att motionen icke blifvit afskickad, eller också att den af LagUtsk:s tjenstemän blifvit undanlagd, om icke, säger jag, saken ändock b r utredas? Och jag frågar hvad det är som står för lifvet, att Ekon.Utsk:s Betänk, skall så fort afgöras? Jag tror att vanligt sundt förnuft bjuder, att man i en sådan fråga icke bör vara alltför angelägen om att pådrifva afgörandet af en fråga, som är f. n. nog invecklad och alldeles icke angår en enkel sats. Jag anhåller om bifall till Hr Eibbings begäran. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag nödgas, i likhet med åtskilliga föreg:de talare, bestrida bifall till Hr Eibbings förevar:de förslag, emedan jag tror att man kommit på villovägar i denna fråga. Man måste nemi. ihågkomma, att Landsh:gelnstrukt:n tillkommit i ekonomisk lagstiftningsväg, och motioner hafva hos E. St:r blifvit väckta om ändringar deri, hvilka motioner remitterats till Ekon.Utsk. Detta Utsk. har utlåtit sig i frågan och icke funnit några ändringar erforderliga Hr Bibbing har nu föreslagit, att föredragningen af Ekon.Utsk:s Betänk, måtte upskjutas intilldess LagUtsk. yttrat sig öfver en af honom väckt och till detta Utsk. remitterad motion.
Utskottet beslöt, att till Herr Mannerstam skulle lemnäs det svar, att då ej i Grundlagarne nämnes om Collegiernes antal, befattning eller varagtighet, synes Lagstiftarens mening hafva varit att lemna organisation af Riksstyrelsens ledning till den Regerandes pröfning att på bästa sätt inrätta; äfvensom Utskottet funnit stadgandet uti 5 § af Regerings-Formen hvarken finnas vara hinderligt för Konungens rättighet att, om honom så godt synes, inrätta en sådan Departemental Styrelse, som Herr Mannerstam föreslagit, eller åt en viss af StatsRådets Ledamöter uppdraga inseendet öfver någon viss gren af förvaltningen; af hvilka anledningar Constitutions-Utskottet icke trodde någon ytterligare föreskrift eller Lagförändring vara af nöden. 220 Riksdagen 1810. Till Riksdagsmannen J. Olsson Longberg. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 12 October 1810. S. D. Till Constitutions-Utskottet hade Riksdagsmannen J. Olsson Longberg från Gestrikland ingifvit ett Memorial, hvari han begärt Utskottets förklaring öfver 77 § Regerings-Formen samt 33 § Riksdags-Beslutet vid sistlidne Riksdag, äfvensom att Utskottet genom OriginalHandlingarnas uppteende måtte förvissa BondeStåndet om rätta förhållandet med Riksens Ständers Beslut vid sista Riksmöte, rörande Kungsoch Kungs-Ladugårdarnes förvaltning. ConstitutionsUtskottet beslöt att till Riksdagsmannen Long Ö Ö berg enskildt afgifva det svar, att Utskottet ej är berättigadt göra någon förklaring öfver Grundlagarne, som vid en innevarande Riksdag kunde blifva gällande eller ens leda till att bestämma meningen om deras rätta förstånd. Hvad åter Riksdags-Beslutet vid förra Riksdagen beträffade, skulle Utskottet tillkännagifva, att det ej derom kan ingå i någon pröfning än Bilaga A till Exped. 221 mindre uppte dess Original-Act, som ej finnes och aldrig funnits eller kunnat finnas i Utskottets förvar. Härmed följa 5 bilagor (A, B). Bilaga A. lill Exped.
I 20 år har likväl aldrig någon motion örn ändring af stadgandet blifvit väckt. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag har begärt ordet i följd af en talares yttrande, att blott en dass skulle kunna uppbådas till exercis. 11 §. af beväringslägen gifver dock t\ dligen tillkänna, att icke blott en dass kan till tjenstgöring uppbådas, och stadgar i hvilken ordning classerna till större eller mindre del, eftersom det anses nödigt, skola till vapenöfning uppbådas Om således exercisen, sorn jag hoppas, skulle sträckås längre än till första classen, skulle det vara högst obehagligt, 0111 legningsrättighetdn skulle vara utsträckt äfven till de sednare classerna. Jag afstyrker derföre bifall till betänk., emedan jag tror, att man bör förekomma, alt icke den farliga legningsprincipen må utvidga sig. Jag sätter icke i fråga, att ju icke Svenska folket när som helst vill försvara sig och sitt fädernesland, fastän det mera fruktar exercis i fredlig tid. Jag beklagar blott, att, nar försvar påkallas, man skall komma att se, huru illa det varit att icke i fredens lugn exercera litet mera, så att nian med mera framgång kunde gå fienden till mötes. Det oaktadt hyser jag dock fullt förtroende dertill, att det skall gå bia, när det gäller. Hr Gyllenhaal, Lars Herman: Deri discussion, sorn i detta ämne är förd, tyckes mig tillräckligen vittna derom, att ifrågavar. 1812 års förordning tydes på 2:ne olika sätt. För min del tyder jag den på samma sätt sorn Hr Riben. Jag anser för tydligt och klart, att hvar och en till utskrif ning förbunden person, han må vara i hvilkendera classen sorn helst, är lika berättigad att sätta en annan person i sitt ställe, med vilkor likväl, att denna person är till tjenstgöring duglig Oin således R. o. Ad:s pluralitet skulle tolka författningen på samma sätt. men tillika instämma i Hr af Dalströms af flera ledamöter understödda åsigt, hvilken afven jag gillar, så tror jag, att R. o.
V» • i * teiw H?lt:w)V j—T—1 —- \— '*r V l h-fe-KKv - 2?' |~ RSUji;—t»-!* .;;*fcv*l,£ i-1 t —IGCH4R U ~lr ii-.wt jru’.i> -•i* j Mki H;t* , U'i' k C 1 ittr • • • 1 •■“td i W:.i ! - ' * V i.‘- .;Cijycv,g ,:;-U} j—jo-,! H* i* : • • :rv «• - L-XT.j^v: ,: i—r - i-. Jc..4X k‘S l-ffip*. to WIK lapLj :_li! f , — f Iti!. 30 a 1 ,... —kli h ,:y' ii t | i:f.i i ti:o , O» — i * * ;rrr>*|^cU p-.; iiiwjicr.» i -h' • G l ' Srtfevi ti{o !.:*i;n,o/; - —i-1 ‘ ! j : : : • —-i ; ; ■ - >ijii :.;• K j -r -i • f . hva. ; :#;iTl.V» • • : ~ ■ •' , ■ j-i I ijfi ±'VA' “• ■" -i-!^ M ;•••- ! !- ’ ■ - ■ : : :>X-\o/F W.jr r m — K':i. > if-fea»» ii.1!, o? {£?!'ut »&*.?• ' f~i |i: ctTct * LJ_ - r, i' •• •I r -ivti i»* f-ljr ^ C i-i ■ • Hit ty i -« l*i ■ ** *- | \
Följagteligerj bör likaledes förhållas med Inspecteurerna, enär de resa iunrn kretsen af deras Jnspeetioner. Herr Hjerta5 Jag anser mig skyldig upplysa orsaken, hvarföre rese pennin ga? blifvit för desse Embetsman tillstyrkte-. Skälet var att, då de från RegementsChefer biefvo Inspectiqns. och Brigad Generaler, var det icke billigt, att då skilnaden emellan deras tjenstgöring var så stor, den deraf sig härledande större kostnad icke skulle ersättas. Derföre föreslog jag, att resepenningar borde fortfarande anslås till dero, som år 1.816 bade sådana, utan att sådant borde gälla för derefter befordrade 1 emedan de icke är o ålagde förändrade tjenstgöringar med gamma lön, utan innan deras befordran veta så väl deras åliggarK, den, som hvad lönen derföre utgör. Friherre Björnstjerna: Jag får den äran. anmärka, att discussionen öfvergått från egentina ämnet. Frågan är icke, huruvida Insp®*, Den 18 September /• tn - »39 Cteurerne skola hafva respenningar, elle icke, hvilket heror på Kongl* Majus Nådiga afgö. lande; frågan är om anslagets belopp till heja MilitairStatens Emhetsresor, hvaraf blott en ganska ringa del åtgår för Ipspecteurerne. För öfrigt får jag i i anledning af hvad Herr Cederschjöld anmärkt, att Inspectenrernes Emhetsbefattniug egentligen skal! bestå i resor, upplysa, att de äfven hafva ett annat något yigtigare åliggande?
Frötuna och Wermdö skeppslags fögderi, Gustaf Laurentius Sjöberg, gjord underdånig ansökning, att som han, hvilken vore född år 1811 och omkring 28 år varit i Statens tjenst, deraf 24 år såsom ordinarie Häradsskrifvare, under tjenslgöringen ådragit sig sjukdom, s. k. skrifvaredarrning, hvilken oaktadt medicinsk behandling och af sökanden åtnjuten mångårig tjenstledighet, enligt hvad uti ansökningen bilagdt läkarebetyg vitsordades, vore att såsom obotlig anses, Kongl. Haj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att, med afseende å detta förhållande och i likhet med hvad förut i sådana fall medgifvits, sökanden, oaktadt han sålunda icke uppnått föreskrifna lefnadsoch tjensteår, måtte förklaras berättigad att vid afskedstagandet komma i åtnjutande af den för Häradsskrifvare bestämda pension å allmänna Indragningsstaten af 1,500 R:dr, helst i annat fall sökanden nödgades anhålla om fortfarande tjenstledighet intilldess han upphunne den i författningarne för dylik pensions erhållande stadgade ålder.
Om man nu visste hvad man skulle göra med barnet, sade han, utan att direkt tala till fadren, då han satt sig och fått pipan i gång på nytt. Hvad skulle man väl göra med henne. Hon har nog en far, som snart måste komma hem. Där i knuten stå ju hans stöflar. Om vi bara hade mat tillräckligt att vänta, funderade David. Men brödet räcker inte längre än i morgon. Hvem vet när han kommer hem. Jag tänkte inte häller att vi skulle vänta, förtydligade fadren sin mening, ehuru med en viss tveksamhet och ändå mera lågmäldt än förut. Om vi ännu en gång gifva mat åt flickan på morgonen, så står hon sig nog tills fadren kommer. Man kunde ju dessutom lämna litet bröd åt henne. Inte kunna vi lämna henne ensam här med sin döda mor, förklarade David bestämdt. Ingen vet ju huru länge hon måste vara allena. Långt kan väl fadren inte ha gått. Och vårt fel är det ju i alla fall inte alls om det räcker länge innan han kommer. Då vore det bättre att slå ihjäl henne genast, sade David förtytsamt. Hällre än att lämna henne här, bär jag henne huru långt som hälst. Hvart bär du henne? Då man själf inte vet hvilken dag man får börja svälta, är det inte värdt att skaffa sig andras barn på halsen. David ansåg det synbarligen icke värdt att svara. Han bröt lös dörren samt ett par hyllor från skåpet, friskade på den knapphändiga brasan och kokade ännu en gryta brödvälling för fadren och sig själf. De åto sin kvällsvard under fortsatt tystnad och omedelbart därpå lade sig David på jordgolfvet i kojan till sådan hvila han kunde finna. Barnet skulle icke lämnas där att svälta och frysa ihjäl, det hade han beslutat, och mera kunde han för tillfället inte göra. Men Thomas Anttila rökte ännu en pipa, innan han lade sig så nära sonen att han kunde täcka denne med hälften af sin filt. Har natten hämtat dig några andra tankar? frågade han på morgonen, då David tändt på de sista små trästycken där funnos. Nej, svarade denne kort. Hans beslut var fattadt, och därför ansåg han onödigt att inlåta sig på vidare ordande om saken.
Afven här fann man en icke obetydlig del af landtmannapartiet affalla fråu den gemensamma saken samt sluta sig till dem, som voro benägna för statens mell anträdan de till betryckets afhjelpande, oak-tadt partiet såsom sådant gick en annan väg. Ar detta forhållandet i andra kammaren, der likväl partibildningen är så utvecklad som den är, så blir i första kammaren detta än mer händelsen. Man kan — som visadt är — visserligen der urskilja vissa från hvarandra skilda grupper, men dessa grupper äro icke så fast begränsade, att med hopp om framgång någon fullständig tudelning af ledamoten le kan ske. I sig sjelfva ytterst obestämda, uppgå ofta nog dessa grupper i hvarandra, dock mindre landtmannafilialen än de andra två. Så t. ex. i de nyss nämnda ekonomiska frågorna vid 1879 års riksdag, då det Ehrenheimska och Ekmanska partiet i broderlig sämja röstade for » statshjälpen » och hvar-vid, märkligt nog, en icke obetydlig del af den landtmanna-partistiska filialen i kammaren slöt sig till den kompakta majoritet, som första kammaren i dessa frågor hade att visa. Nu kan med allt skäl frågas, hnruvida det vid 1880 års riksdag skedda ministerskifte haft någon inverkan på partiförhållandena inom kamrarna. Utan tvifvel har detta varit förhållandet. Enligt beräkning skall nu det stora landtmannapartiet i andra kammaren vara ett regeringsparti, beredt att stödja och upprätthålla den regering, hvars främste man representerar de åsigter och tendenser, som lefva och hafva sin varelse inom andra kammarens majoritet. En snar framtid skall visa, huruvida detta skall blifva händelsen i hela dess utsträckning. Så mycket skall naturligtvis anses visst, att den mivarande regeringen skall söka stödja sig på landtmannapartiet och derför ordna regeringsmaskineriet så, att detta parti må, så vidt möjligt är, befinnas tillfredsstäldt, likasom man helt säkert utan fara för misstag kan förvänta, att landtmannapartiet skall i viss mån visa sig tillmötesgående mot en konselj, som gjort till sin uppgift att realisera partiets önskningsmål.
Det torde äfven vara en annan fråga, som icke förtjena!' ali lemnäs utan allt afseende, nemi. att man bör ihågkomma att det är Slaten som aflönar dessa kontrollanter, och jag anser då, alt man bör laga i betraktande, huruvida det är skäl att använda 20, å 40,000 R:dr mer eller mindre på kontrollanlerne. Behöfves det, så må man använda 200,000 eller 400,000 R:dr, men behöfves det icke så ser jag icke, hvarföre man ens skall använda 10,000 R:dr för mycket, då dessa medel äro bortkastade, åtminstone i sådant afseende, att de icke kunna användas på många sådane föremål för hvilka de eljest kunde vara tillgängliga. Af alla dessa skäl anhåller jag om bifall till det förslag, som Utsk. framställt. Hr von Koch: Jag har begärt ordet för ali besvara en anmärkn. som här blifvit framstäld af Gr. Lagerbjelke. Han har sagt all milt förslag icke tillhörde den nuvar:de §:n ulan den 99:de. Sistnämnde och 100:de §§:ne angå likväl endast undantag för ett bestämdt år 1855, då milt förslag angår icke endast det året utan allt framgent de mindre bränneriet', som under nu gällande författning blifvit framkallade. I afseende på frågan om ett maximum och borttagande deraf, så bar den af mig framställda meningen blifvit understödd af åtskilliga talare, hvaribland ock af talare sorn motsatt sig hvad jag i afseende å minimum yrkat. Jag får i anledn. deraf till Hr Gr:n och Landtm, vördsamt hemställa alt frågan om maximum må företagas till serskildt beslut, oberoende af frågan om minimum, emedan plu raliteternes åsigler i dessa frågor kunna vara olika. Af skäl, som flere talare anfört, vidblifver jag den tanken att för nya större brännerier ett mindre minimum än 300 k:r visserligen icke vore för framtiden 496
I förra afseendet har Herr Ehrenborg anfört, det i MissgärningsBalken bestämde drygare ansvar för Lägersmål emelian Syskonebarn, som äfven borde upphäfvas; att förhållandet är enahanda med de högre Böter för hor, eller af husbonde med Tjenstehjon som är hans Syskonebarn; och i sednare afseendet att då 1 §. 13 Cap. RättegångsBalken, angående jäf emot Domare, stadgar, att Domaren år jäfvig, om han är med endera parten i den skyldskap eller svågerskap, deri ågtenskap ej byggas må, hvarunder ock dess Syskonebarn i skyldskap förstås, detta Lagrum jemväl fordrade en ändring; att 7 §. 17 Cap. samma Balk, rörande jäf emot vittnen borde undergå samma ändring , äfvensom 6 Cap. JordaBalken , samt 1748 års Kongl. Förordning, om KronoRusthåll, sorn utsträcker Bördesråtten till Lagutskottets Bctinkanden. Syskonebarn ; torde fordra en härefter lämpad jemkning , dä de ostridigt ega sin grund i samma familleförhåIlande, som föranledt stadgandet i 3 2 Cap. GiftermålsBalken; och har Herr Ehrenborg yttrat den öfvertygelse, att enar under ett beit sekel man varit nödsakad söka Konungens tillstånd till Giftermål emellan Syskonebarn, det nu icke kan vara af vigt, att genom en partiel Lagåndring söka förebygga den i förberörde fall hittills brukliga och icke öfverIdagade omgången, för den tid af j eller 10 år, inom hvilken den Allmänna Lagförändringen förmodas kunna tiilvägabringas. 2:0 Af Herr Lars Herman Gyllenkaal, sorn förenat sig med Herr Ehrenborgs yttrande och tillagt, att den lösen som betalas för alla Resolutioner, angående giftermål emellan Syskonebarn, ar såsom
U. 324. XXIV. A. 69. XXXIV. E. 166. — rörande väckt fråga om registrering af åtskilliga otryckta Riksdagshandlingar. XI. B. n8. XIII. Å. 113. XXVIII. U. 116. XXIX. A. 128. — rörande väckt fråga om rättighet att leverera ränte-hö och halm in natura för Kongl. HofStallets behof. XI. B. 178. XIII. A. .17. XXVI. U. 196. A. 236. XXXIV. E. 166. — i anledning af väckte motioner, om upphörande af National-Beväringen på Gottland. XI. B. 178. XIII. A. 123. XVI. U. 108. XVII. A. 161. — rörande yrkadt förbud mot otillåtna Landtmarknader, samt om Militaire Marknadsvakter och inställande af en Mark - liad i Borås. XI. B. 178. XIII. Å. 126. XXVI. U. 196. A. a33. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om upphäfvandet af en inom Upsala Län fastställd ByOrdning. XI. B. 178. XIII. A. 135. — angående klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes och Westmanlands Bergslager blifvit ålagde vid Masugnarne begagna Malmvågar, i stället för skoflar, samt att lill deras hytt-arbetare ovilkorligen lemna kostpenningar m. m. XI. B. 178. XIII. A. 135. XXVI. U. 196.