Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skallåter det vanliga rådgifyandet från Collegierna fortfara, så vöre det mindre underligt, om i en framtid derigenom bildades tröge och oduglige föredragande, hvilka, *i förlitande på d«n utveckling af hvarje inål, sorn kan vara att förvänta genom Remiss till ett Collegkim, knappast bevärdigade Acten med ett ögonkast, utan körtel*- ■9°4 Serskildta Utskottets Betdnkanderu gen återsägandé Collegiérnas yttranden, gåf. ve sin så kallade tanke, genom denna förutvunna auctoritet, en vigt, sorn tilläfventyrs oförtjent kunde verka till bestämmanda, både af StatsRådets tillstyrkande och Konungens beslut. Huruvida, om ett slik* förhållande en gång hunne inträffa, det verkeiigen vore Konungen, sorn styrde Riket, eller icke fastmer några få personer, sorn inom de ansvarslösa Coliegierna hunnit uppkasta sig till ledare af Medbröders öfvertygelse, det torde kanhända vara en fråga värdig att eftersinna. Om det är vigtig*, hvad Grefve Spens säger, att det ligger i Svenskenslynne att tåla allt af sin Konung, mea endast rättvisa afsina likar, så vore det minsta som kunde befaras, att fölk»t verkligen trodda allt böra tillskrifva Konungen, som af honom blifvit undarsimfvit, och således, då det för Konungens skull trodde sig böra tåla något, sorn ansågs för mindre rättvist, undandrog* Honom med suckan en del af den kärlek, som Han fört,ant att odelad åtnjuta. Utskottet tror sig nu hafva visat, ett de fördelar, som skulle uf ColI«gialstyr*Isen och allmänna Bersdningan vara att förvänta, antingen alldeles icke finnas, eller, om de finnas, blifva tner än tillräckligen, ersatta genom den administrationsform, som Utskottet föreslagit. Det egentliga af de meddelade anmärkningarne kan således anses vara härmed besvaradt, och Utskottet fritaga sig från vidare förtydligande af ett ämne, som, genom sin natur Serskildta. Utskottets BetänJtanden.
Ijerde skälet slutligen är detta: »emedan deremot med skäl kan invändas, att det åtminstone i den meningen uphöjer t. o. m. den fåtaligaste minoritet öfver den talrikaste majoritet, som det, på samma gång det gifver den förra rättigheten att, huru vidlyftigt och grundlöst som helst, framhålla sina privat-meningar, tillika betager den sednare allt tillfälle att anföra sina motskäl, och således alltid vid sista ordet /bibehåller den eller dem, som ej af skyldig grannlagenhet afhålles ifrån att sig ett sådant missbruk tillåta.» Den värde reservantett har här varit tcmligen stark i sina uttryck; han har likväl sjelf vederlagt de skäl, han anfört, ty han har genom sin kontra-reservation ådagalagt, att han förstått konsten att bibehålla sista ordet. Jag kan icke gilla de ledamöters åsigt, som yrkat, att man, med ogillande af de gjorda anm:ne, skulle lägga Mcm:t till handlingarne; Den 10 M«rs f. m. jag tror att ilen diskussion, sorn hår försiggått, bör tillräckligt hafva visat befogenheten äfven af dessa anm:r. För min del anser jag att Mern. helt enkelt bör läggas till handlingarne, hvarå jag vördsamt anhåller om propos. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag är af den tanken, sorn jag tillförene vid flera föreg. Riksdagar framställt, ehuru den då blifvit yrkad utan framgång, och jag har icke frångått denna åsigt, derföre att förhållandena numera äro något förändrade i afseende på den personal, som utgör Konungens rådgifvare. Inom den liberala sidan, inom hvilken jag räknar mig och städse hoppas få räkna mig, har alltid yrkats att Konst.Utsk. borde afgifva ett totalomdöme öfver det regeringssystem, som följts, att de anm:r, som Utsk. framställde, blott skulle citeras såsom ex., samt att Utsk. slutligen skulle resumera sig i ett gillande eller ogillande omdöme. Enligt min öfvertygelse, är detta det enda rätta sättet, och jag beklagar på det högsta, att det icke iakttagits ens nu, då man kunnat uttala ett gillande omdöme.
Under den nedre rullen kan man ännu för yttermera visso limma en cirkelrund eller fasonerad träskifva af cm. större genomskärning än rullens för att förhindra bordets kullstjälpande. 2 st. blombord förfärdigas på samma sätt, af mindre kakaoburkslock, dock med den skilnaden att lockets kanter nu vändas uppåt. Blomkrukor göras af de munstycken af urhålkad och polerad rotting som i askarne medfölja de ryska och finska papyrosserna. Den nedre vidare delen af munstycket afsågas eller skares till en längd af! ' / « cm., fastlimmas på bordskifvan och fylles med lim, hvari sedan » blommorna planteras ». Krukväxter tillredas nu på flere sätt: En amaryllis göres af en knippe af de nedre fånen T. cJOiKOD 1 1 — ' — r V l l I l G K M på en påfågelfjäder jämte en stängel af fin ståltråd, som uppbär de af rödt silkespapper förfärdigade klockorna. Rosenbuskar göras af mossknippen prydda med hvita, röda o c h gula miniatyrsilkespappersrosor. Knippen af torkadt gräs etc. utgöra de öfriga krukornas fyllnad. Rummet prydes med gardiner, taflor (inramade glansbilder), speglar etc. efter hvars o c h ens egen smak. Ett pianinokan o c h tillverkas af en mindre cigarrlåda eller pappask med vidsittande lock, som fastlimmas i upprätt ställning, sedan asken ställts på kant med botten till framsida. Hela asken öfverklädes med svart glanspapper eller målas svart, hvarefter en klaviatur af hvitt papper uppritas och fastlimmas på sin plats. Kakelugnar till rummet göras af gult eller hvitt glanspapper, på hvilket, med blyertz, rutor uppritats för imitering af kakel samt luckor och ventillock af guldpapper påklistrats, hvarefter papperet hoplimmats i form af en rulle. En dylik rumuppsättning fordrar ringa kostnad, men bereder dess större glädje hos emottagarne, kanske ej mindre hos gifvarinnan! Kaima. (Forts.) N y literatur.
Utsöknings-Balken, sjelf söka utmätning ä domen, så vida sakens värde ej går öfver trehundrade daler (en åtgärd, hvaraf den vinnande parten ensam har både omaket och kostnaden, men derigenom han likväl ej förhjelpes till annan rätt, än säkerhet i hvad som utmätt är, eller en fördel, väsendtligen föga bättre än, vanlig qvarstad). — För ändrings sökande uti Härads-Rätts Dom har Utskottet föreslagit en vadeskilling till nytt belopp, eller Tre Daler S:mt, i stället för de leni daler, Lagen eljest i 25 Cap. 7 och 15 §. §. Rättegångs-Balken bestämt för vädjande under Hof-Rätt; och ändtligen har Utskottet tillstyrkt den ändring i samma Capitel, att stadgandena i 7 och 16 §. §. om ett visst värde å hufvudsak, i hvilken vad skall tillåtas, hädanefter skulle utur lagen utgå. Om, med alseende på farhågan lör en i början uppkommande ofantlig tillökning uti rättegångsmålen vid Öfver-Rätterne, betänkligheter redan mött emot antagande af förslaget att nu afskaffa Lagmansoch Kämners-Rätterne, så måste dessa betänkligheter lä en ökad vigt, då ofvannämnde Lag-bestämmelser, de der tillförne ansetts såsom nödvändige vilkor för en sådan förändring, nu i Utskottets förslag blifvit dels modifierade, dels alldeles borttagne. Då uti Städer med mera än 5,0(X) invånare Kämners-Rätts upphörande måste hafva till följd Rådstufvu-Rätts fördelning på divisioner, hvilket åter i de flesta läll torde kräfva tillökt antal Ledamöter, helst, enligt 1 Cap. 4 §. Rättegångs-Balken, endast Stadens Borgmästare och Rådmän ega döma i Rådstufvu-Rätt, — har jag ansett uppmärksamheten böra fästas på den kostnad och den omgång, förändringens antagande i de större städerne nödvändigt måste med sig föra. Jag får derföre vördsamt reservera mig emot Utskottets tillstyrkan i detta Betänkande, så väl hvad angår sjelfva hufvudfrågan, som i afseende på de föreslagne förändringarne uti nu gällande
Doctor Faxe hade medgifvit att om ett formligt ogillande hade utgjort contra propositionen, kunde Riksens Ständers Plena ej af förslagen erhålla del, men deremot yrkat att den öfverenskomne contra-propositionen innebure blott en preliminaire-fråga, nemligen den huruvida, i fall Nej vunne, Utskottet skulle taga under öfverläggning de föreslagne förändringar i det nu stadgade Adelskapet, och att när Utskottet deröfver stadnat i lika röster, borde stadgandet i 38 § Riksd: Ordn: om alternativa meningars öfverlemnande till Riksens Ständer äfven här tillämpas: och hade Herr Risk: understödt sin tanke med exemplet af tillgången inom andra Riksens Ständers Utskott, enär de inom sig stadnade i paria vota. Silfverstolpe1 utbad sig härvid få erindra, att detta exempel, efter hans tanke, icke här kunde gälla, enär alla andra Utskott handlade i anledning af från Plena remitterade motioner eller af Propositioner från Kongl. Maj :t, med hvilka det vore Riksens Ständers ovägerliga rätt att taga befattning, då deremot en befattning med Constit utious-frågor af en Riksdagsman väckta icke tillkomme Riksens Ständer i något annat fall, än om Constitutions-Utskottet deröfver inkomme med ett bestämdt förslag; att lika så säkert det 1 Urspr. har stått jakat, som ändrats till föreslagit. ■ Obs. att namnet stavas ömsom med fv ömsom med v. 350 Den 4 Augusti 1312 vöre att Riksens Ständer ensamme ägde rätt att fatta definitiva beslut till antagande eller ogillande af Grundlags-förän dringar eller förklaringar, lika säkert vore det oek att Constit :Utsk: ägde rätt att förekomma upptagandet hos
Af sistnämnde beskaffenhet torde frågan om ett rättvist ordnande af skjutsningsbesvär^ inom vårt land få anses vara; och jag vågar fördenskull återigen lramställa denna angelägenhet till nu församlade Rikets Ständers pröfning och behjertande. Den under århundraden försporde och ofta återkommande klagan öfver den på en del af Svenska jorden lagda skjutsningstungan torde ensamt i och för sig vara nog betecknande för att påkalla tillbörlig uppmärksamhet, men så länge man trott, att denna klagan härled! sig endast från en tillfällig känsla af den tryckande bördan, utan medvetande af den från roten gående orättvisan, har man blott sökt att genom palliativmedel nedtysta ropen. En klarare insigt om allmän rätt har likväl allt mera nedträngt på djupet af Svenska folkets medvetande, och i samma mån har äfven frågan om skjutsningsbestvrets ordnande blifvit försatt i sådan ställning, att fordomdags och hitintills användbara åtgärder dervid nu mera icke kunna vara eller blifva tillfredsställande. För att icke ålit för mycket förlänga denna motion genom ali uppställa en fullständig historik öfver skjutsningsväsendets uppkomst samt anföra orsakerna till dess bibehållande i det skick, hvari laglösheten bragt detsamma, tager jag mig friheten att för upplysning i dessa afseende» åberopa och hänvisa till det grundliga och sakrika betänkande, som Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid 1858—1858 årens riksdag under N:o 110 i ämnet afgifvit. Af denna till grunden gående utredning finner man, att skjutstungan leder sina anor från våhlet och förtrycket och är en af de qvarlefvor, som ännu betecknar det tidehvarf, då den fysiska kraften var allrådande, samt att denna genom våldets magt sålunda påtvingade hörda aldrig såsom sådan lagligen blifvit fästad uteslutande vid Svenska jorden och dess odlare. Bih. till R. St.
Hör till Banko-Utskottets Betänkande N:o 37 remiss, afbörda sig sina för sin import ådragna skulder till utlandet, saint sålunda, allena genom operationer inrikes, en afliqvidering af utländsk skuld mot. utländsk fordran blifva möjlig, som, utbildad i större skala, icke kunde annat än för beståndet af Bankens silfverfond vara helsosam. Afven för vexelsummans inkassering skulle Banken genom en sådan diskont-operation icke blifva utsatt för större äfventyr, än vid diskontering af inhemska vexlar, enär både acceptant och endossent uti förutsatta fall skulle vara inländske män. Jag reserverar mig alltså, på anförda skäl, mot det slut hvaruti Utskottet i frågan stannat; 58 och 59 punkterna. Såsom redan medgifvet är i fråga om uttagning på öppnad uppoch afskrifnings-räkning borde äfven vid uttagning på kreditiv icke blott invisningar utan ock vexlar få begagnas. Ett sådant medgifvande skulle, efter mitt omdöme, icke i ringaste mån inverka på Bankens rätt och bästa, men deremot lemna kreditiv-innehafvaren större frihet att, vid assignering på sitt kreditiv i Banken, lämpa sig efter de omständigheter, som vid det assigneringen föranledande aftalet kunde göra den ena eller andra formen för assigneringen mera gagnelig för emottngaren. Den möjliga invändningen häremot, att i fråga om uppoch afskrifnings-räkning saldo-egaren sjelf insatt penningarne, då deremot i fråga om kreditiv saldo-egarcn får disponera öfver dem såsom försträckning, kan med skäl icke här sägas ega någon verklig betydelse. Med lika rätt, man bör efter sitt godtfinnande få disponera öfver sina egna penningar, dem man på uppoch afskrifnings-räkning insatt, med samma rätt bör man ock få disponera öfver sådana sina egna penningar, dem man, till följd af träffadt aftal och mot behörig, i enlighet dermed ställd, säkerhet betingat sig och är berättigad att lyfta såsom försträckning, vare sig då i form af bestämdt lån eller i form af kreditiv; ty hvar man känner, att i följd af försträcknings-aftalet det försträckta öfvergår till låntagarens lagliga egendom.
N:o 7 omförmälas, Rikets Ständer måtte bevilja en tillökning i det af Kongl. Majit äskade årliga extra anslag till det af Departements-chefen alternatift ifrågaställda årliga belopp af 1,104,000 R:dr, eller för nästkommande 3 år 3,312,000 Ridr, under det att Riksdagsiullmägtigen C. A. Larsson från Östergöthlands län, uti ett inom Bonde-Ståndet afgifvet memorial, hemställt, huruvida Rikets Ständer icke skulle finna skäl att, under afbidan på närmare upplysningar om verkan af de nya pansarfartygens ändamålsenlighet, låta såväl den i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition såsom tillgång uppgifna summan 1,286,000 R:dr, som de för flottans nybyggnad ytterligare äskade 2,208,000 R:dr få under nästa statsrcgleringsperiod betjena allmänna rörelsen och industrien, heldre än att dessa medel reserveras för ändamål, som ännu icke kunnat bestämmas. Bland de många frågor, som vid denna riksdag blifvit till Utskottets handläggning öfverlemnade torde knappt någon vara svårare att på ett fullt tillfredsställande sätt afgöra, än den, som angår Rikets sjöförsvar. I samma mån åsigterna om lämpligaste sättet lör ordnandet af detta försvar befinnas skiljaktige, i samma mån måste det blifva svårt att bestämma sig för det ena eller andra af de förslag, som i sådant hänseende kunna framställas. Derom torde man likväl i allmänhet vara ense, att med afseende å det skick, hvari flottan för närvarande befiunes, redan nu något måste göras för att, så långt tillgångarne det medgifva, ofördröjligen söka anskaffa en ändamålsenlig sjökrigsmateriel, någorlunda motsvarande dc behof, densamma är afsedd att uppfylla; och Utskottet föreställer sig således att Riksdagsfullmägtigen O. A. Larssons framställning om uppskof med anvisandet af härtill erforderliga medel af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Huru beskaffad den krigsmateriel bör blifva för hvilkens anskaffning medel nu måste beviljas, lärer emellertid ingen för närvarande kunna med fullkomlig visshet afgöra.
Det å motsidan vid 1855 års slut såsom skuld upptagna beloppet åter utgöres af följande, bland Lazarettets tillgångar upptagna, behållningar å fonden, som dessutom blifvit i hufvudboken å serskilda konti redovisade, nemligen å den så kallade Sederholmska fonden 40,387: 30. 10. samt å fattig-medlen eller understöds-fonden 3,553: 3. — hvilka belopp tillsammans utgöra R:dr 43,910: 33. 10. eller den summa, som här ofvan blifvit upptagen såsom den vid 1855 års slut inom linien förda skulden. § 3. På grund af hvad här ofvan under Serafimer-ordens-gillet blifvit anfördt angående den Rönnowska testaments-fonden, torde denna, inom linien förda, fond hädanefter böra upptagas till belopp af 11,638 R:dr 42 sk. 8 rst. §4. De af Lazarettets Ombudsman ingifna och af Lazaretts-direktionen till betalning godkända expens-medels-räkningarne upptaga, bland andra utgifter, för besväret att meddela upplysning öfver insättningar å Lazaretts-direktionens Banko-räkning, under hvartdera af revisions-åren ett belopp af 10 R:dr; och har nämnde belopp blifvit utbetaldt år 1854 till Banko-kameraren Tingberg, hvaremot upplysning till hvilken utbetalningen skett saknas vid 1855 års räkenskap; dock torde kunna antagas, att beloppet äfven denna gång uppburits af någon Bankens tjensteman. — 208 — Revisorerne anse sig härvid böra åberopa Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 27 Maj 1851, deri förbud stadgas mot utbetalande af dylika arfvoden till Bankens tjenstemän. § 5. Vid anställd inventering befunnos säkerhets-handlingarne i god ordning. Danviks Hospital. Af räkenskaperna, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten för år 1854 med, men för år 1855 utan anmärkning, inhemtas: Debet. Balans från föregående år". Spanmål. Penningar. Spanmål. Penningar. T:r. kpr.
För det första anser jag nemi. personlighetsprincipen, utsträckt till hvar och en som är man för sig i förening med medelbar valrätt, för den enda rätta grundvalen för representations-rättens utöfvande i vårt fria samhälle. Utförandet deraf innebär äfven det tillförlitligaste värnet mot alla våldsamma sociala omstörlningar. Gifven lika rösträtt åt alla, och J förqväfven derigenom uproret ända ned uti dess frö. Massan slåss icke när den har rätt att votera, och revolutioner medelst votens-lappar såsom vapen, äro icke vådliga. För det andra gillar jag icke den princip som i det K. förslaget gjort sig gällande, den att taga penningen till gradmätarc för menniskovärde och politiska rättigheters tilldelande, eftersom denna princip uteslutande hvilar på en fiction. Varén upriktige, Mine Hrr, och J skolén medgifva att jag har rätt. Huru många af Eder skulle icke efter valvationen i det K. förslaget blifva förklarade för hela menniskor, antingen sjelfmyndiga d. v. s. de omedelbart väljande, eller omyndiga d. v. s. de medelbart väljande — allt på grund af Eder presummerade förmögenhet — oaktadt Ni vid det bokslut, då kassabokens innehåll demaskeras, befmnes, hvad förmögenheten angår, äga mindre behållning än denna T'ff menniska, hvilkens röst är dömd att bortdö i följd af sin obetydlighet.
Don Ferrante skulle få se på annat. Då de hade spisat middag, ville don Ferrante gå till Café Europa och spela domino, och han såg efter sin hatt. Donna Micaela tog hans hatt och följde honom ut på galleriet, som löpte rundt om gården. Då de voro nog långt borta från matsalen, för att hennes far ej skulle kunna höra dem, sade hon häftigt: »Har du något emot min far?» — »Han är för dyr.» — »Men du är ju rik.» — »Hvem har inbillat dig något sådant? Ser du ej hur jag får sträfva?» — »Drag då hellre in på något annat.» — »Jag skall också draga in på något annat. Giannita har fått nog gåfvor.» — »Nej, drag in på något för mig.» — »Du, du är min hustru, du skall ha det, som du har det.» Hon stod tyst ett ögonblick. Hon tänkte efter hvad hon skulle säga, som kunde skrämma honom. »Om jag nu är din hustru, vet du hvarför jag är det?» — »Åja.» — »Vet du också hvad kyrkoherden lofvade mig?» — »Det är kyrkoherdens sak, men jag gör hvad jag kan.» — »Du har kanske hört, att jag bröt med alla mina vänner i Catania, då jag fick höra, att min far hade sökt hjälp hos dem och ej fått.» — »Det vet jag.» — »Och att jag flyttade hit till Diamante, därför att han skulle slippa se dem och blygas för dem?» — »De komma ej heller till brödraskapet.» — »När du vet allt detta, är du då ej rädd att göra något mot min far?» — »Rädd? Nej för min hustru är jag ej rädd.» »Har jag ej gjort dig lycklig?» frågade hon nu. — »Jo då,» svarade han liknöjdt. — »Har du ej tyckt om att sjunga för mig? Har du ej tyckt om att jag ansett dig för den ädelmodigaste man på Sicilien? Har du ej tyckt om att jag trifdes i det gamla palatset? Hvarför skall allt detta taga slut?» Han lade sin hand på hennes axel och varnade henne.
Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekono mi-Utskottens Utlåtanden: N:o 202, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för rote - 5o4 Prol. ZJtclr. d. 3 Juni 184 t. hållare atl å Krono-parker eller Allmänningar laga virke lill sine kneckte-stugors uppförande. Bifölls. och N:o 2ö3, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 164, angående rölejemkningen vid Vesterbottens regemente, m. m. Hvad yttrad t blifvit i Betänkandet N:o 164, och är vidhållet i Utlåtandet N:o so3, gillades. S D. Föredrogs ånyo och gillades Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 52, med förslag till Bevillnings-summans fördelning. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskotlels Memorial Nio ii5, till Borgareoch Bonde-Stånden, i anledning af Ståndens yttranden, rörande Constitutions-Utskoltets Memorial A:o 107. Med frånträdande af förut fattadt beslut, antog Ståndet inbjudningen i Memorialet N:o ii5, att godkänna det andra alternativet i Memorialen N:ris 63 och 107. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsooh Ekonomiutskottens Utlåtande N;o 81, i anledning af återremisser å Utskottens förslag N:o 73, till snmmanjemkning af Biks-Ståndens skiljagliga beslut, angående ändring af Författningarne, rörande socken-stämmor, samt om bildande af Communal-styrelser. I hvad Utlåtandet N:o 81, berodde af Ståndets pröfning, blefdetsamma af Ståndet godkändt, och i öfrigt lades berörde Utlåtande till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden:
Riksdags-Ordningen, förenämnde af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattade beslut om bränvins-bräuningens skiljande från jordbruket såsom privilegium, måste anses hafva förfallit; i följd hvaraf och då den af Ridderskapet och Adeln medelst antagande af 2 $. i Grefve Hamiltons, Henning, vid Utlåtandet N:o 5 fogade förslag, beslutade redaction af denna jemväl måste anses hafva förfallit, samt enär Borgare-Ståndet uteslutit allt stadgande i detta afseende, Utskotten härmedelst skolat anmäla, alt 2 $. af Utskottens förslag i Utlåtandet N:o 5, hvilken icke innefattar någon ändring Bih. lill R. St. Fröt. 1840 och 1841 • 5 Sami. 2 Afd. g Haft. 1 a Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Mem.j JV:o 12. uti nu gällande sladganden i ämnet, blifvit, med kraft af Rikets Ständers beslut, antagen. Beträffande dernäst tiden för bran vins-bränningens utöfning, så liafva Ridderskapet och Adeln, samt Borgare-Ståndet beslutat, att denna bör vara oinskränkt, hvaremot de 2:ne andra Slånden beslutat, att inskränkning skall i delta afseende ega rum, hvilken inskränkning BondeStåndet, som godkänt 1 $. 1 mom. af Utskottens förslag, bestämt till 6 månader af året, då åter Preste-Ståndet antagit, att bran vins-bränningen endast under 3:ne månader af året, nemi.
#åUe3 £agman$*^ing närmare, ån tre rnecfor efter «£)årab$*^:ing, ocb fager tben, forn mdDjat, att ban ej fan fafen få bråbt fullfölja; tå (Fall tben å fagmané^ing året t^erefter fortfåttaé; (Frifme ocf J^årabéböfbiug tbet å ©ombref tberaé. <2Babja tbe ej, forn nu år förejFrif* met, ftånbe $årab$bom fajt. 3 fammanbang bermeb, mib 12. <£ap. 2. §. SRåttegång^ Valfén, ben ånbring (Fall ega rum, att, i ftållet för orbén: ”femmer b^or* fen fåranbe eller fmaranbe, å lanbet innan ^ingeté flut, eller i ftab innan S5tåttegång6*terminen ute år, bote bmartbera bubbelt,” fåtteé: ”hommer b^ar? fen fåranbe eller fmaranbe å lanbet, innan *£)årab&d£inget$ flut, eller, i fiab, innan Siåttegång&imma ute år, bote bmartbera bubbelt.” 2:0. angåenbe utfårbanbe af glimån författning, hvarigenom, meb för* flaranbe, att 27. €ap. 1. §.