Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pelsverk eller Pelt erier, oberedda, Fåroeh Lamskinn; alla. andra oklippta, alla andra slag; Plommon, catarinoch sviskon; P'Omeransknoppar och skal; Ris, Puddyoch Russin, samt godkändes voterings-propositionerne, JNrris 100, 101, 102, 103, 104, 105 och 106; 53:o, lät Ridderskapet och Adeln bero vid Utskottets yttranden, angående Artikeln: Saxar, andra slag, samt förtullning efter vigt af Skomare-arbeten, andra slag; men vidblef Ridderskapet oell Adeln sitt förut fattade beslut om införsels-afgiflen å dessa slags skomakare-arbeten, samt godkändes voterings-propositionen, JN:o 107; 54:o, godkändes voterings-propositionen, N:o 108, angående införselstullen å Artikeln: Smör.; 55^0, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut fattade beslut, angående inlörselslullen för S eker, moscovad, eller brunt och guli; ordinärt Terres och Petes, samt hvitt Pudersocker och Krossadt Lump-, Ha vanna-; Terres samt andra till sockerhal en lika slag; samt godkändes volerings-propositionerne, N:ris 109, 110 och lil; 56:o, instämde Ridderskapet och Adeln i de öfriga Riks-Ståndens beslut, att vid den rubrik, under Artikeln: Sten, som omfattar Rhenska kvarnstenar, må tilläggas: och Engelska, till följd hvaraf voterings-propositionen, ]N:o 112, ansågs förfalla; 57:o, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut fattade beslut, angående tullfrihet vid införsel af Stenkol, sten kolstybb eller Cindres samt Cohes eller afsvajlade stenkol, och godkändes voterings-propositionen, ]N:o 113; 58:0, instämde Ridderskapet och Adeln i de öfriga Riks-Ståndens beslut, att ur rubriken:
Herr Danchvardt, Magnus Georgi På sätt det uppläste Betänkandet innehål; ler Den 5 Junii, 17 ler, har StatsUtskottet ansett denna fråga icke vara i det skicksJa(t Utskottet derå kunnat tillstyrka något hufvudsakligt beslut. Utskottet har funnit >n närmare undersökning nödig för att utröna, i hvad mon den ständiga Rotering, sorn i sed rare tider skett i Skäne Bnnes medföra ett ö~ kade åliggande för denna Province serskildt och utöfver hvad andra orter af deri allmänt antagne extra Roteringens utgörande Under krigs tider vidkännas. 1 hvad mon den i Skåneisedoara tider ålagde ordinarie Rotering medför ett ökadt besvär för prbvinceh är tämmeligeii kändt, och kan dessutom af RiksdagsFullmägtigé från Skåne bestämdt upplysas. Man vet att den fått f ;dels nedsättning, emot den allmänt åiagde extra Roteringen och den haf således mindre betungande ordinarie Rotering än andre provincer. Efter Konungens Befallnängshafvandes uppgifter i Tabellerne till deras Fern års Berättelser uppgår detta onus till omkring 30 R.-dr på mantalet. Hvad större tunga denna Rotering må medföra, än extra Rotering i allmänhet i andre provincer, kan omöjligen bestämmas, då denna sednare endast under krigstid utgöres, och ali grund för beräkningen således saknas. Vidare har Utskottet velat hafva utröndt, huruvida i den händelse räntornp skulle utgå in natura, sådant må föranleda till lindring i Roiteringsbesväret. Detta synes icke bero af någon undersökning, ty att hemmanen icke skulle kunna bära den ifrågavarande förhöjningen i räntan, är så mycket mera utom all fråga, Bil. till Ridd. v. Ad, Pr. V B md. 3 3.8
Jag kan således, i anledning af hvad anfördt är, icke föreställa mig Lagens verkeliga mening på de anlonia ställen hafva varit att ända till den grad hindra Grundlagsfrågors väckande och vidrörande i Ståndens Plena, att Stånden icke en gång skulle kunna låta dem, utan någon slags föregången ventilation, till ConstitutionsUtskottet remitteras; och jag hoppas hafva visat olägenheterne af en sådan uttydning. Jag styrkes äfven vidare i min mening af den motsats, som 81 § sätter emot frågors väckande, nemligen deras anmälan hos ConstitutionsUtskottet, som således synes vara författningens egenteliga och hufvud-ändamål. Att dessutom Grundlagen ej ovilkorligt och allmänneligen förbjuder Grundlagsfrågors remitterande ifrån Ståndens Plena till Constitutions-Utskottet, visar Riksdags - Bilaga H till Mern. Om all remittering ifrån Plena till Utskottet i annan väg skulle vara förbjuden, kunde man ledas att till ett resultats erhållande, då ingen annan utväg fanns, genom ett slags missbruk använda denna till hvilka (som) hälst förefallande frågors afgörande, hvarigenom dock intet till mera nytta vore vunnit. I anledning häraf vågar jag till detta ämnes vidare förtydligande föreslå följande förändringar i de båda anförde §§:s Redaction. Uti 81 § i stället för orden »Ej må frågor derom i Ståndens Plena väckas, utan anmälas de»: Ej må frågor derom till någon slags öfverläggning i Ståndens Elena väckas och upptagas, utan anmälas de etc. Och i stället för 83 §: Frågor rörande Grundlagarnes förklaring eller tillämpning må icke heller någonsin kunna till öfverläggning i Ståndens Elena upptagas, utan anmälas de hos Riksens Ständers Constitutions-Utskott och behandlas i samma ordning, som båda näst föregående §§ föreskrifva. Bland de i 34 § Riksdags-Ordningen uppräknade föremål för Oeconomise-Utskottets befattning förekomma »grunderna för allmänna Inrättningar af alla slag, ehvad de röra Uppfostringsoch Undervisningsverken, Allmänna Fattigvården, Landthushållningen, Bergverken» m. m.
Smittade individer blifva genast liksom besatta af eftersnackets o c h dumhetens dä- moner o c h rent af drifvas till att i sin ordning återgifva de hörda eller lästa förnekelserna, hädelserna o c h smädelserna, utan att det faller dessa andligt sjuka in att underkasta teorierna ens ett ögonblicks pröfning eller eftertanke. Bland de många exempel, som jag sett härpå, skall ett nämnas, emedan det är betecknande för giftets art. Två unga flickor hade en lördagsafton i ett sällskap blifvit angripna af det nämnda onda, och följande förmiddag hördes de i en offentlig promenad ifriga o c h högljudda demonstrera de insupna lärorna för tre af sina manliga bekanta. Den » upplysning » de själfva erhållit o m sjöodugligheten hos — Noaks ark hade framför allt slagit an på flickorna, o c h nu när dessa fem ungdomar tillsammans underkastade arkens längd-, breddo c h höjdförhållanden samma slags granskning, s o m kommit detta fartyg till del föregående afton, så blef det med ens så klart och tydligt, äfven för de tre ynglingarne, att så väl berättelsen o m syndafloden som o c k de öfriga af bibelns historiska skildringar voro idel dikt o c h sägner, hvilka judendomen, i förening med kristendomen, påtvingat det ena hednafolket efter det andra. Så fördummad blef med ens blicken äfven hos desse unge män, att de icke insågo löjligheten af en sådan föreställning s o m den, att gamla sägner o c h dikter skulle hafva makt o c h kraft att omskapa världen o c h gälla för människans andliga lifsfäste under nära två tusen år. Det är antagligt, att denna lilla ungdomsflock delade missödet med så många af våra så kallade skolbildade ynglingar o c h flickor, att nämligen vara blottad på just sådana kunskaper, som skydda o c h bevara det andliga lifvet. Hade de fått en klar och lefvande upplysning o m det historiska faktum, att hvarje hedniskt folkslag, som ägt o c h äger ett spår af religion o c h gudalära, i denna bevarat minnet o m syndafloden, fastän detta minne är iklädt skilda former?
För min del anser jag detta förslag, att genom Stats-oblitioners införande, undergräfva National-förmögenheten och skuldsätta kommande slägter, till sin riktning och påföljder så vådeligt, att tendencert derföre, som förflutne tid sig visat, bör alfvarligen hejdas, med afseende hvarpå jag vördsammeligen anhåller, att StatsUtskottets Utlåtande om Statslån, som, skiljdt ifrån andre Betänkanden särskildt kan behandlas, må, ut ari dterrerniss afslas ; men skulle mot förmodan återremiss deraf medgifvas, artser jag vid Betänkandet böra anmärkas, att genom det föreslagne upptagande af Lån för 3 procent, borttages Lånetillgångar för de Lånbehöfvande , hvilket omdöme afven sista Riksdag ingick i beräkning, för deras afskaffande, hvarjemte emot Utskottens förmodan att Låne insättningar för 5 procent len 2 Julii e, m. 15 icke någonsin skulle komma att saknas, och ingen fond för deras inlösande behöfvas, det torde kunna invändas, att försigtigheten tyckes bjuda en större varsamhet i delta afseende, helst vid inträffande af oförmodade handels - conjuncturer, cours - förändringar, krig , kanske en riksdagskallelse, hvar och en sannolikt återfordrade sine insatte Capitaler, utan att deremot svarande insättningar af andra, voro att påräkna. Men, då jag nu tillstyrkt afslag på Utskottens Utlåtande, i afseende på Stats-obli-* gationer, får jag förklara det jag ansedt mig bora söka upplysning om de nu sökte bidrag af allmänna medel, och utyägarne till deras beviljande, i ändamål att genom framställning deraf söka ådagalägga att åtminstone de angelägnaste fordringarne kunna uppfyllas, genom sig företeende tillgångar, utan biträde af Statsobligationer. Af Tabellen N:o 4, som är Utskottens Betänkande bifogad, upplyses att Banquens Räntevinst, till användande för ändamål hvarom nu är fråga, uppgår till 1,096,398 R:dr under påföljande fem år; att 572,700
En tid har man ansett, att af jorden borde utgöras ali den skatt, som den möjligen förmodades vara i stånd att erlägga. En annan tid, då statscassan varit något bättre, har man ansett sig kunna vara liberalare, och ålagt en mindre skatt. Olika personer hafva också förrättat dessa beskattningar särskildt för hvarje härad, och dä är det naturligt, att det berott pä de personer, som förrättat skattläggningen, huruvida de ens haft lust att undersöka alla de förhållanden, som dervid hort tagas i beräkning, och huruvida de hafva ägt förmåga att skaffa sig de upplysningar, som för en sådan förrättning Den 7 April. 143 varit behöfliga. Det lärer emedlertid ingen bestrida, alt olikheten uti beskattningen är ganska stor. Den sisté värde talaren medgifver, att man finnér inom samma län, samma härad, samma socken, ja inom samma by hemman, som i anseende till sin ägovidd draga en högst olika beskattning. Denna orättvisa, om man så vill kalla den, har likväl i min tanka upphört att vara en orättvisa, derigenom alt det förhållande, som tillkommit onder olika tider, sedermera har jemkal sig dels vid skiften, dels vid köp; ty det är gifvet, att en köpare, som vill förvärfva en egendom, beräknar sin köpeskilling med fästadt afseende på den skatt, som egendomen drager. Har densamma en högre skatt, så kommer det naturligtvis att sänka beräkningen af hemmanets värde. Således hafva dessa olikheter och till en början verkliga orättvisor sedermera jemnat sig så, att man skulle för närvarande kunna antaga, att dessa fastigheter verkligen hafva de värden, sorn äro dem åsätta. Skulle man nu vidtaga den åtgärd, som här är föreslagen, eller att göra en allmän skattejemning, så skulle man först komma att begå stora orättvisor. Vore det möjligt, att en och samma person kunde göra den beskattning, som blefve erforderlig för hela Riket oell alt denna person alltid påträffade lika god vilja hos egendomsinnehafvare att gifva upp riktiga meddelanden i afseende på fastigheternas beskattning, deras ägor o. s. v.: då vore det möjliigt alt göra en rättvis skattejemning.
U miterade jemväl i betraktande kommit de olägenheter, som föranledas af hittils medgifna afkortningar å mantalspenningar och bevillning efter 1:sta Art. för sådane till arbetsklassen hörande personer, som hafva fyra minderåriga barn, enär, efter nu gällande stadganden, äfven hvad sålunda icke bör erläggas, måste debiteras för att sedan afkortas. Efter Comiterades åsigt är likväl ett sådant förfarande mindre lämpligt samt endast ledande till onödig omgång och vidlyftighet i räkenskaperne. Med den nedsättning uti personella utskylderne, som vunnits, sedan berörde lindring först medgafs, torde den måhända framgent, utan serdeles olägenhet, kunna försvinna, men, om det likväl anses nödigt att en dylik eftergift bibehålla, synes dock lämpligare vara, om det för sådana fall stadgades, att densamma genast vid debiteringen borde iakttagas, då vid redovisningen uti sammandragen öfver antalet af de personer, som efter allmänna grunder borde afgifterne erlägga, nedsättningen deruti kunde behörigen utredas och bestyrkas. Och hemställa derföre Comiterade underdånigst, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna skäligt att till Rikets Ständer derom göra Nådig framställning. 157 Beträffande sedermera frågan om controllerne å debiteringen, så är 9m c.on' det, vid öfvervägande af dervid förekommande omständigheter, lätt ringen/ L *e funnit samt äfven beklagligtvis af erfarenheten bekräftadt, att, om Häradsskrifvare!) och Kronofogden äro i samråd, det lör närvarande lätt later sig göra att å debetsedlarne antingen upptaga högre utskvldsbelopp, än de skattdragande rätteligen böra erlägga och i räkenskaperne redovises, eller genom origtiga anteckningar i de på deras egen åtgärd beroende handlingar, som ligga till grund för debiteringen, ifrån redovisning undanhålla någon dei af hvad, som rätteligen utgöras bör, men det uteslutna ändock uppbära. Och måste det ofta, serdeles i sistnämnde fall, blifva beroende af tillfälligheter, om dylika underslef upptäckas.
– Söderberg, ropade hon flere gånger, högre för hvarje gång. Men hon hörde själf, att hennes röst icke kunde öfverrösta stormen. Och darrande af köld, öppnade hon dörren, och in i stugan kom hon med fart. Ty stormen slog igen dörren med en smäll, som skakade hela huset. Och just som hon kom in, började väggklockan att slå med ett skorrande, ihåligt ljud, som lät otäckt i tystnaden. Den gamla skrek högt af förskräckelse, trefvade i mörkret efter svafvelstickorna och strök med darrande händer eld. Den blåa lågan, som tog sig så långsamt, skrämde henne ytterligare, och hon kunde knapt tända lampan. Just som hon hunnit få ljus, hördes steg i förstugan. Hon släckte hastigt lampan, utan att göra sig reda för orsaken, och satt stilla i mörkret, medan hennes glesa tänder slogo emot hvarandra af kyla och förskräckelse. Söderberg kom in och kastade med ett brak veden framför huggkubben, som var inburen i stugan. – Hvarför släckte du lampan? sade han. Han var våt på rocken och tog af den, under det att han stampade snön af stöflarna nere vid dörren. Hon svarade icke, satt bara stilla och försökte öfvervinna den skakning, i hvilken hennes fruktan försatt henne. – Det var en märkvärdig gumma, började Söderberg, men han afbröt genast sig själf med ett tonfall, som om han velat lägga band på sig. Efter en stund röt han barskt till: – Tänd lampan, så man kan se. Hon lydde mekaniskt. Men hela hennes kropp skälfde, och hon kunde inte själf begripa, hvarför hon var så rädd. – Du dröjde så länge, mumlade hon. Det är så ledt att sitta ensam. – Dröjde länge! svarade Söderberg vresigt. Tror du, det går så lätt att hämta in ve’n, när det ligger alnshögt med snö öfver. Och så sätter du dig och tänder lampan mol ensam, när du inte har nå’n nytta af’en. Och när du hör, att jag kommer, så släcker du’n, för att inte jag ska’ veta af’et. Hans röst fick en anstrykning af predikant, och medan han talade, lade han ett vedträ på kubben.
Giftermåls-Balken och 15 Cap. 24 § Ayikolagen innefattade stadgande, som, vid embetets förlust, ålägger 1 rest, att, innan han viger enkling eller enka, tillse, att den allidna makans arlvingar blifvit afvittrade, skulle, enligt motionärens tanka, vara stridande mot grunderne för en rättvis lagstiftning, enär dels ansvaret, såsom allt tor strängt, ej vore lämpadt efter det fel, hvarpå det borde följa, dels ock frågor härvid kunde förekomma, hvilka voro af den beskaffenhet, att de endast vid Domstol kunde med tillförlitlighet utredas, såsom om förra tlningsmännens behörighet, om rätta arfvingar, deras ombud och målsmän om testamenlsbevakning, o. s. v.; och har motionären, med hemtadt stod häraf, samt under åberopande af Kongl. Götha Hof-Rätts Circulaire den 14 Juni 1718, yrkat, att pröfningen af afvittrings laglighet måtte, på sätt lör Stockholms stad redan är vordet föreskrifvet, i allmänhet öfver(lyttas från Paslors-embetet på Domstolarne samt således föreslagit, alt omför mälde stadgande i ofvanberörde lagrum måtte erhålla följande 1 ydelse: ~ Vigei Prest förut gill man eller qvinna, utan Domarens bevis om laga alviltiing, böte 100 daler silfvermynt samt gälde kostnad och skada/’ Detta af Herr Professoren Doctor Bexell och Herr Prosten Thuden understödda förslag innefattar således dels framställning om förändrade löieskiifter, i fråga om hvad Prest har att iagttaga till förekommande deraf, att ej enkling eller enka må, utan föregången afvittring, träda i nytt Bih. till R. St. "ifte, dels ock yrkande om mildring i det ansvar, som skall drabba Pfest, derest lian åsidosätter sina åligganden i delta hänseende.
Härigenom skulle alla motioner kunna på samma tid vara under arbete och medhinnas, i stället att desamma nu föredragas inför afdelningarne, och på en gång sysselsätta alla, utan att af någon förut vara beredda. Eldigt nu gällande grundlagar finnes ej någon föreskrift meddelad angående arbetssättet inom Utskotten, i följd hvaraf på hvarje Utskott ankommer, att ordna arbetet på det sätt, som må anses mest ändamålsenligt. Skulle åter antagas, att någon fördel kunde vinnas genom stadgandet af särskild arbetsordning för Utskot ten, erfordrades att sådant stadgande, för att kunna göras förbindande till efterföljd för alla Utskotten, vore i Riksdagsordningen intaget. — Då, vid sådant förhållande, motionen afser ändring uti eller tillägg till nu gällande grundlags-föreskrifter, och således icke blifvit i behörig ordning väckt, hemställes vördsamt, att densamma måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 3 Juli 1860. STOCKHOLM. G. E. Ljunggren, 1860. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande 121, 1 jw fisa. Ank. Ull Exp.-TJtsk. den ö Juli 1860. kl. 1 c. in. Betänkande, i anledning af väckt motion om skärgårds-flottans åtskiljande från örlogs-flottan samt förseende med egen officer s-korps. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Välloflig» Borgare-Ståndet remitterat en i ofvannämnde ämne af Herr Hjerta, L. J., väckt motion, hvaruti anföres, att skärgårds-flottans värf vore att försvara Stockholms skärgård samt åtskilliga andra vigtiga punkter af vår långsträckta kust, äfvensom att beherrska de fyra stora insjöars ytor, sorn ligga i midten af landet samt att verksamt understödja arunens rörelser och underlätta dess tillförsel. Skärgårds-flottan vore således i främsta rummet till för arméens och landt-försvarets räkning. Att skärgårds-kriget mera liknade landt-kriget. än sjö-kriget samt derföre fordrade särskilda egenskaper, hade ända sedan Ehrensvärds tid på mångfaldigt sätt blifvit framhållet och bevisadt i vetenskapliga afhandlingar och genom erfarenhet.
De båda öfriga Stånden äter hafva, med bifall till förslaget om upphörande af den särskilda tull-lindringen, bestämt tullen å lin, Bor - Bevilinings-Utskottens Memorial, N:o 16. 11 gare-Ståndet till 8 sk. för »obäckladt» och 16 sk. för »häckladt,» och Boncle-Ståndet till 28 sk. för »ohäckladt» och 1 R:dr för »häckladt,» allt per lispund. Utskottet inbjuder Borgareoch Bonde-Stånden att frånträda sine sålunda skiljaktige beslut och förena sig om Utskottets af de båda öfrige Stånden gillade förslag; .och föreslår, så vida detta icke bifalles, till omröstning följande propositioner: flj om kontra-proposition: N:o 24. Den, sorn till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen rörande artikeln Lin antager det af Borgare-Ståndet fattade beslut, att införsels-tullen härå skall utgöra för »ohäckladt» 8 sk. och för »häckladt» 16 sk. lispundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut att fastställa denna tull till 28 sk. för »ohäckladt» och 1 B:dr för »häckladt» lispundet. b) i hufvudsaken: N:o 25. Den, som vill, att, i enlighet med Utskottets hemställan och två Stånds beslut, införsels-tullen å Lin skall bestämmas för »ohäckladt» till 12 sk. och för »häckladt» till 24 sk. lispundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, antages (l.a Alternat.) Borgare-Ståndets beslut. (2:a Alternat.) Bonde-Ståndets beslut. Utskottets förslag att belägga alla slag
Jag hemställer, hvarthän det i sjelfva verket skulle bära, att förfara på sådant sätt. Hvarje lagverk måste naturligtvis utgöra ett på visst system, eller vissa allmänna grundsatser, fotadt och sedermera conseqvent genomfördt helt, om hvars utförande i sina detaljer någon fråga likväl icke kan uppstå, förr än man kommit öfverens om systemet elle.r grundsatserne; och huru är det då tänkbart, att R. St., utan att först öfverlägga om och faställa principerna, skulle kunna tillvägabringa en hel ny brottmålslag endast genom voteringar öfver den ena paragrafen efter den andra af ett i detalj utfördt lagförslag. Huru chaotisk och utan allt inre sammanhang skulle icke en sådan lag blifva? Den skulle inom kort påkalla så många förändringar och särskilda förklaringar, alt vi några få år efter den nya lagens Den 26 April f. m. 141 antagande skulle befinna oss i samma invecklade och förvillade stallning, seni vi lör närvarande äro uti med den gamla. Men ieke eller är det länkbart, alt R. St., om de till en påföljande riksdag uppskjuta med den preliminära granskningen af principerna, och dervid förkasta de af Lagberedningen uppställda, skulle kunna under riksdagen sjelfve oeh i första hand uppgöra och i detalj utföra ett belt nytt lagverk efter andra grunder; ty sådant mäste i alla händelser ölverlemnas åt sakkunninge män. Det gilves således, efter min tanka, ingen annan utväg ali komma till millet, än att börja med att granska principerna för det lagförslag, sorn blifvit uppgjordt. Antagas dessa principer, så kan man sedermera, så fort tiden medgifver, öfvergå till deii detaljerade granskning af hvarje paragraf för sig, som endast bör hafva till föremål all tillse, huruvida grundsatserna blifvit riktigt oeh på ett ändamålsenligt sätt tillämpade. Antagas åter prineiperne icke, så mäste R. St. för sin del fastställa andra och derom göra anmälan hos K. M., på det Han må kunna åt sakkunniga personer uppdraga alt efter dessa grunder utarbeta ett nytt förslag och sedermera ånyo öfverlemna del lill R. St. för den detaljgranskning, som nyss nämndes.
Det är icke att draga i tvifvelsmål, att ju många af de ledamöter, som talat emot Const.Utsk:s betänk, rörtde national-represenlationens ombildning, inse bristerna i det nuvar. representationssättet och vilja ett annat; men må vi erinra oss, att det icke är så mycket olaterna af sjelfva riksdagsmachineriet, riksdagarnas längd, etc., utan just den omständigheten att majoriteten af Svenska folket icke är representerad, som högst påkallar förändring af det bestående, och då torde man få säga, ätt hvar och en, som ej ingår härpå, han är icke vän af en sådan representationsreform, som har någon slutlig utsigt till framgång. Vill man ej gå så tillväga, då är det bäst att säga, att man ej vill någon representationsreform. Om man åter förutsätter nödvändigheten af att lemna en fördel åt folket på de privilegierade classernas bekostnad, kan man något så när bedömma hvartill en comité' skall tjena. Det är nemi. klart, att frågan om en sann reform i detta fall skall utgå ifrån representationen sjelf; det är ej, 26 H. 21 i6i Den ii Juni. för att begagna en liknelse, de som stå på spetsen af sam» hällsbyggnaden, utan de, sorn slå nere på marken, som skola lägga grunden till den blifvande reformen. Jag har visst ingen säker tillförsigt, att Coust.Utskts hvilande grundlagsförslag i detta ämne skall gå fram vid nästa riksdag, ehuru jag icke heller anser det vara alldeles omöjligt; min tro är, att raan blott kan önska och på sin höjd hoppas det, samt dessutom, att kanske enda slutliga sättet att få fram en sådan reform blir, att Ständerne göra en preliminär-reform specielt för denna angelägenhet och åt ett visst antal ledamöter af hvarje Stånd uppdraga, alt med R. Sits rätt på en kammare genom votering per capita fatta beslut i saken. Men i allt fall, eller rättare just derföre kan jag ej undgå finna, att det ligger en oformlighet i en comite's tillsättande för det ändamål, som man nu vill hafva.