Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cancellister varda bestådt, att räkna och utgå från den i:ste innevarande Julii. Beträffande åter Utskottets begäran att, derest göromålen blifva mot slutet af Riksdagen så öfverhopande, att Utskottets Cancellibetjening kommer af biträde vid ren» skrifningen i behof, det må vara Utskottet tillåett, att de utgifter hvartill ett sådant biträde, föranleder, framdeles få till ersättning anmäla, ansåg Preste tån det, att i händelse vid ifrågavarande Utskotts Cancelli mot Riksdagens slut skulle besöfvas än vidare förstärkning, densamma då måtte tagas från Cancellierne vid de Riksens Ständers Utskott, som antingen slutadt af sina befattningar eller ock hvilkas göromål blifvit så minskade, att någon del af det skrifvarebiträde, som dem varit anstäldt kan förminskas. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos följande Betänkanden och Utlåtanden, nämligen: LagUtskottets N:o 120, Angående föreslagen ändring i 9 Gap. Utsökningsbalken och 25 Cap. Rättegångsbalken. N:o 122, Angående yrkad ändring dels uti Proc, Vtår. å. 29 juli i 1823. 961» Kongl. Brefvet cl. 6 Maji 1767, dels uti Kongl. Förordningen den 3 c Julii 1815. N:o 123, Angående yrkad företrädesrätt för Jordegare till betalning af brukares lösa egendom. t , Ekonomiutskottet» N:o 143. Angående föreslagne utvägar och yrkade åtgärder, att till förekommande af flöden och öfversvämningar m. m. bibehålla sjön Wenern vid en gifven medelhöjd. Stats-Utskottet» N:o 317, Angående Wadstena Klosterkyrka. N:o 319, Om ersättning till innevånarne i Schlesvig och Hollstein för gjorda leverencer m. m. N:o 320, Om söndring ifrån Bisp Motala Kungsgård af den egorymd, som till anläggnig af Motala Köping derifrån erfordras.
Om nu genom denna silfverutsläppning hälften af rörelse-capitalet blifvit indraget från allmänna rörelsen, om det supponerade utrikes lånet icke under något vilkor knnde erhållas, huru illa skulle icke innehafvare af den hälften i Bancosedlar vara, som för samma inte kunde räkna någon metallisk valuta, som skulle åtnöjas med en intecknad jordlott i ett af Sveriges väderstreck. Man skulle väl invända, att då Banken invexlat hälften af utelöpande sedelmassa, så är i dennas ställe silfvervalutan i omlopp; likväl då, enligt hvad upplyst är, vur import är så betydligt öfverskjutande vår export med tillagd fragthandel, kan ett från Banken uttaget silfvermynt icke finna sin varaktiga hostad i vårt land. Det måste blifva en naturlig följd, att, sedan realisation blifvit verkställd, alla afhandlingar och skuldsedlar komma att ställas uti silfver, eller betalas, det senare kan icke ske, och det förra är fordringsegarens lagliga rätt — clå inträffar det dubbla onda, att möjligen silfvervalutan bortseglat från landet och endast hälften af ett nog litet rörelsecapital utom erkänd rörlig valuta finnes qvar för att befrämja våra näringar och lemna fordringsegare sin lagliga rätt — i hvad belägenhet hafva vi då genom förtidig utvexling försatt våra medborgare och hvad blefve följden? Förra Rikets Ständer hafva med Kongl. Maj:ts Nådiag sanction beslutat realisation efter 128 sk., men uti de reglementariska föreskrifterna bestämt, att silfverfonden skulle vara såsom 5 till 8, innan silfverutvexlingen skulle företagas; ännu har Banken icke uppnått denna ställning; jag har trott och fortsätter den tanka, att, om man vill efterkomma förra Rikets Ständers beslut i ett, borde man ock efterkomma det i andra fallet, och jag tror sä - 3o Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N:0 16. krast vara, att Banken finge, under fortskridande af egen ökad kraft närma sig den afsedda styrkan, under hvilken tid de oeconomiska högt påkallade Lagar bereddes, som, efter mitt bedömande, borde kunna betaga den nuvarande fruktan.
Men om diskont-rörelsen, detta oaktadt, skall fortfara till större eller mindre belopp, så borde den öfverflyttas till Privat-Bankerne, som äro bättre i tillfälle att bedömma den närboende lånesökandens vederhäftighet, och Banko-diskonten inskränkas lill hufvudstaden och dess närmaste omgifning. Ensamt för bedrifvande af denna rörelse, förtjena Privat-Bankerna att erhålla kreditiver. Det blefve måhända nödigt, att då öka en del af tjenslemännens löner, i ersättning för förlorade sportler, men det oaktadt skulle jag tro, att både långifvare och låntagare skulle vinna, ty när allt noga räknas, kosta diskontlånen emellan 6 och 7 proc. för den aflägset boende, synnerligen när lånen äro små, och Banken löpte mindre risque, och hade full ersättning i kreditiv-räntan. Banken har nn knappa 3 proc. af sitt rörelsekapital. Jag anhåller att dessa mina anmärkmr få åtfölja den återremiss, hvarom jag vördsamt yrkar. 446 Den 16 April f. m. Efter upläsningen häraf tilläde Frih. Fleetwood: Jag anhåller att detta mitt anförande matte få åtfölja den ålerremiss af denne punkt, hvarom jag nu vördsamt beder. Hvad beträffar fördelningen emellan lånekontoren af de 8,000,000 r:dr, hvarom en talare här ördal, så torde densamma kunna blifva en cura posterior. Jag önskar blott, att en fördelning göres de olika fonderna emellan. Hr Printzensköld: Frih. Palmstjerna har redan gjort anmärkn. emot det sätt, hvarpå RankoUtsk. föreslagit diskontfondens fördelning, och äfven jag anser Utsk. hafva saknat nog giltiga skäl till den föreslagna förändringen, alt från del belopp af 5,000,000 r:dr, som R. St. vid förra riksdagen anslogo lill lanekontoret i Stockholm afdraga 300,000 r:dr, för alt på de 2:ne filial-kontoren fördelas.
Utskottet tillstyrker Rikets Ständer, ”att hos Kongl. ”Majrt anmäla deras underdåniga önskan, ”det täcktes Högstdensamme anbefalla vederbörande Autoriteter, att såsom incom"petente anse alla sådane sökande till lediga sysslor inom och utom Postverket, ”hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra”Ordinarier eller vicarierande Postmästare, ”samt derunder ådagalagt skicklighet, nit ”och pålitlighet, hvilket sednare i synnerhet - I Den i J u n i i. 49 ”het vid desse beställningar för allmän och ”enskild säkerhet är af högsta vigt.” Jag kan ej linna, att Utskottet härigenom på något sätt sökt intränga på Kongl. Majits rätt, att till sysslor vid Postverket befordra dem, sorn Kongl. Majit linner för godt att dertill utnämna; men jag tror Utskottet endast hafva åsyftat iakttagande af en nyttig princip, den nemligen, att icke någon bör till Ordinarie Postmästare för ordnas, som ej förut varit vicarierande Postmästare eller Posttjensteman, hvarigenom man kommit i tillfälle att bed öm ma hans duglighet till tjernsten. Derigenom skulle icke äldre eller blesserade krigsmän eller andre Embetsoch Tjenstemän blifva utestängde från befordran till tjenster inom Postverket; de kunde blott icke erhålla sådana tjenster på stat, förrän de genom tjenstgöring inom Verket ådagalagt erforderlig skicklighet. I följd häraf anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottets förenämnde förslag, helst, om det afslås, Rikets Ständer icke eller kunna till Kongl. Majit ingå med den sednare delen af den föreslagna underdåniga Skrifvelsen, som lyder sålunda i ”Ut”skottet hyser den tillförsigt, att Kongl. ”Majit med synnerlig Nåd täckes omfatta så”dane Embetsman, som längre tid inom Ver”ket tjenstgjort, då de kunna förete veder”börandes vitsord om trogen tjenst och vinsäd redlighet i ombetrodda förrättningar/’ 27 H. 4 5o Den i Jun i i.
R:dr 3,850,000: och att upptaga till stal och omkostnader, restitutioner och afkortningar m. m. förslagsvis . 1,000,000: samt således uppföra lullmedlen, förutom tullafgifterne på inkommande spanmäl, till en summa af . Härvid anser Utskottet likväl sig böra anmärka, dels alt bland dessa medel jemväl blifvit beräknadt det belopp, hvilket, såsom restantier å tullmedlen, hittills varit upptaget under inkomsttiteln: restantier; dels ock att Utskottet, vid regleringen af 7:de hufvudtiteln, Transport R:dr 4,850,000: Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 6 i. 13 Transport Ridr kommer att meddela yttrande rörande beloppet af Tullverkets stat och omkostnader; hvadan nu hänvisas till hvad Utskottet i sådant afseende å behörige ställen kommer att anföra. 30:o. Salu-acnis för Städerna, har i den Nådiga Propositionen blifvit föreslagen att, i likhet med beräkningen vid sisla statsregleringen, upptagas till 31:o. Post-medlen, vid sednaste riksdag beräknade till 600,000 R:dr, hafva under åren 1847—1851 i medeltal uppgått lill 717,738 Ridr, hvaraf bland Statsverkets behållne inkomster under nuvarande Stalsregleringstid ingått en summa af 115,000 R:dr årligen. Med Nådigt tilikännagifvande, att, (ill följd af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 16 April 1851, Kongl. Majit anbefallt General-Post-Styrelsen att, efter föregången på erforderliga och noggranna beräkningar grundad utredning, i hvad mån ifrågaställde förändringar i Postväsendet måtte kunna ega rum, inkomma med förslag och utlåtande i ämnet, men att, då detta den 1 November 1853 till Kongl. Majit ingifna och på vidlyftiga beräkningar grundade förslag ännu ej hunnit alt af Kongl. Mäjit pröfvas, Kongl.
Bonde-Ståndet äro, enligt ankomne Protocolls-utdrag af den 4 och 14 sistlidne Mars, tili Utskottet remitterade följande motioner: l:o af Riksdags-Fullmägtigen Sone Pehrsson från Skåne, att, till beredande så väl af vinst för Rikets Ständers Bank, som af lättare communication för allmänheten med Discont-Styrelsen, Låne-Contoir måtte inrättas i hvarje större provins, och åtminstone ett för 2:ne mindre; att Banco-Discontens fond till beloppet minskas, allt som de nya Låne-Contoiren blifva inrättade och provinsernes Lån på desamma öfverflyttade; men att hela Diseontutlånings-fonden intill nästa Riksdag ökas med tre millioner Riksdaler, utgörande det belopp, som kan anses böra såsom Bankens säkra vinst på fem år inflyta; 28 Banco-Utskoltcts Utlåtande j IV.-o 88. alt jäntan för Discont-lån nedsättes till 4-| procent; att Handelsoch Närings-Disconten, som för hvaije Låne-Contoir bör drifva sin rörelse hufvudsakligen med upplånte medel, och i hvilken alltid 5 procents ränta bör beräknas, må begagnas af handlande, fabricanter och dem, som äro i den större rörelsen; men Banco-Discont-fonden deremot endast tillhandahålles jordbrukare och embetsman samt öfrige medborgare, hvilka icke i Handels-Disconten egde låne-rättighet; samt slutligen; att, i den nion Bankens rörelse visar sig stadgad och dess vinst ökas, Rikets Ständer måtte vara betänkte, att låta jordbrukai-e begagna sig af fastighets-lån till 4 procents ränta och 3 å 4 procents årlig afbetalning. 2:o Af Riksdags-fullmägtigen Johannes åndersson från Skaraboi’gs Län, att, i stället för Piivat-Bankerne, hvilka, efter deras octroyeis slut, borde upphäfvas och försvinna, filial-afdelningar af Banco-Disconten måtte inrättas inom hvai’je Län, under Landshöfdingarnes och af Rikets Ständer utsedde Hirecteurers förvaltning och ansvar.
Det inträffade då, att inom BondeSt. fråga väcktes om en tacksägelseadress till Konungen. Under det denna adress, som bordlädes hos R. o. Ad. var här hvilande, ankom till R. o. Ad. en skrifvelse, som jag utber mig att få uppläsa. Jag finner mig nemi. föranlåten att gifva Ståndet tillkänna, hvad som skedde då. I skrifvelsen förekommo följande: "att då K. M., med undantag af de i Riksd.Ordn:s 26 § omförmäldta tal på Rikssalen, icke af grundlagarnas föreskrift kunnat hemta någon bestämd anledning till dylika adresser, å R. St. sida, K. M. ej heller någonsin kan anse dem beböfliga till stöd för dess redan dessförutan fattade öfvertygelse om R. St:s trohet och tillgifvenhet för Dess person, samt om deras und. tacksamhet för K. M:s vidtagna åtgärder, och alt, då en sådan lacksägelseadress, innehållande en på alla dessa åtgärder lämpad vördnadsbetygelse, möjligen skulle kunna synas lägga något band på den granskning 36o Den 26 Februari f. m. R. St. äga att utöfva öfver K. M:s ansvarige cmbetsmSns yttrade meningar, K. M., med fästadt afseende på grundlagens orubbliga helgd och på R. St:s deruti förvarade rätt, ej en gång vill lemna den ringaste förevändning ålen sådan tydning.” —”Af alla dessa förenade orsaker, oell med liflig erkänsla för de tänkesätt, sorn dels gifvit anleda, till den väckta motionen, dels K. M. tror säkert skulle vltras vid dess slutliga antagande af alla fyra RiksSl:n; anser sig K. M. icke kunna emottaga den nu föreslagna tacksägelse-adressen.’’
Discussionen har dessutom icke innefattat annat, än hvad med RörelseCapital borde förstås. Frih er re Boije: Så länge inom detta Stånd ordning gäller för något, så måste den också lika iakttagas å båda sidor. Jag har icke bestrid t motsidan, att justera sin proposition; men när dervid den olaglighet anses förefalla, att man tillika vill öfverskrida det ämnes gräns, som man endast har att afgöra; när man derjemte vill rycka till sig förmågan, att lägga band på pröfningen i andra ämnen, som ännu icke förekommit; då är det min, och hvarje Ledamots rätt, och dertill säga Nej. Jag beskyller icke Herr Påhlman för ert sådan afsigt, men fråga om ett sådant begrepp är likväl af annor person, icke af mig, uppställd; och på den rätt jag har att derom mig yttra, ämnar jag icke tillåta hvarken Herr Påhlman, eller någon annan, att imponera. Jag känner min lagliga rätt, och förstår tillräckligt att |göra den gällande. Genom det yttrande Friherre Wirsen 1111 meddelat, och som gör heder åt hans rättskaffenhet, är farhågan som mig synes undanröjd; och då vi således få förblifva trygga, att propositionen icke medför verkan i någon ännan punkt, än Ridd. 0. Ad. Prot. VII B. I Afd, 20 306 Den 6 Junii e. m. denna tredje af Betänkandet, så är åtminstone jag, för min del, alldeles nöjd. Hans Excellence Herr Gref ven och LandlMarskalken förklarade, det lian icke ansåg Ridderskapet och Adeln hafva uti den sist framställdte Voteringspropositionen på något sätt lagt hinder i vägen för en fri pröfning af de återstående punk terne, samt framställde å nyo berörde Voteringsproposition; hvilken bifölls. Friherre Boije: Då jag med största varsamhet afhållit mig ifrån att bestrida motsidans rätt att justera propositionen, torde jag också få njuta samma rätt att justera contrapropositionen; och det är af sådan anledning, som jag anhåller, att ordet arbitrair måtte uteslutas frän Contrapropositionen; emedan någon arbitrage emellan Riksdagarne icke kan, i detta ämne, äga rum.
18 sistledne Martii, behagat till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna Handlingarne, uti den af Kongl. Maj.ts och Rikets CommerceCollegium i underdånighet anmälte fråga, om tillökt anslag å Stat för underhållet af Spinnhusen i jLandsorterne; hvarvid är anfördt, huru* Stats-Utskottets Bttänkaridm. 871 led.es bestådde belopp till ^Spinnhusens i Norrköping och Götheborg underhållande af 10,000 R:dr årligen, i anseende till arrestanternes antal, som med 40 ä 50 personer sig ökat, funnits otillräekligt i den mån, att, enligt bifogad Cal-^ cul, utgifterne vid desse Inrättningar nästledit år 1817, öfverstigit tillgångarne med 4,049 R:dr 24 sk. 4 r:st.; hvarför Kongl. Commerce» Collegium hemställt, att, till betäckande af denne högre utgift, en summa af 4000 R:dr för sistledit år kunde beviljas, samt, då någon förminskning i Spinnhus-arrestanternes antal och de erforderlige utgifterne icke voro att förvänta, årliga anslaget för desse Inrättningar måtte ökas med 5 ä 6000 R:dr Banco. Och har Kongl, Stats - Contoiret, uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande, upplyst förhållandet med kostnaderne för Spinnhusens i Uandsorterne underhållande från längre tid tillbaka, samt de förändringar Stats-anslaget härtill undergått.
Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 9 Oct. 1823. Preste-Ståndet d. 1 r —* .—• Borgare-Ståndet d. 11 —• — Bonde-Ståndet d. 15 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anvisande af medel till Extra Löner inom de 4 Stats -Expeditionerne af Kongl. Cancelliet. S. A. K. Riksens Stknders uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att, i senare tider, göromålen inom de 4 Stats-Expeditionerne af E. K. M:ts Cancellie blifvit uti ganska betydlig man ökade och numera äro af den mängd, att de icke möjligen hinna bestridas af den med Löner försedda personalen, men dessutom sysselsätta fieBihang till Riks-St. Prat. ic.dt Sami, 1813. 39 6io Underdåniga Skrifveher! ra personer, hvilka blifvit befordrade till Ordinarie tjenst, utan motsvarande Löne-inkomst. Och som Staten icke skäligen kan fordra; att de Allmänna ärenderne skola med drift handhafvas af Tjenstemän, hvilka, i brist af Löner för de It dem inom Kongl. Cancelliet anförtrodde tjenster, finna sig föranlåtne, att, genom tjenstgöring vid andra Werk, bereda sin utkomst; lå Riksens Ständer alltså till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att, efter pröfning af behofvet, låta, intill nästa Riksdag, å besparingarne uppå Andra Hufvud-Titeln i Nåder anvisa Extra Löner för en Cancellist och en Copist inom hvardera af de 4 Stats-Expeditionerne. Riksens Ständer framhärda etc. ExpeditionsUtskottets Memorial till Högloft, Ridderskapet och Adeln, i anledning af åtskilliga anmärkningar vid ExpeditionsUtskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, Nio 170.
Men hr H. bör också besinna, att icke blott dygden utan äfaen arbetet har sin belöning med sig, och på den här an-gifna vägen kommer man rätt fram till just det väsentligavid all karakteristik och kritik. Man kommer fram till men-niskan i konstnären, och det är de menskliga egenskaperna, som ytterst förklara de konstnärliga. Och har man funnit, hvilka menskliga egenskaper det är, som konstnären behöfver använda i de uppgifter, der han bäst är sig sjelf, då har man också lyckats att förstå honom, och då skall man också kunna tydliggöra denna sin uppfattning för andra. Herr H. har närmat sig detta sätt att gå till väga, när han skildrade Fredrik Deland. Men han har icke förmått genomföra metoden. Ett ännu mera detaljeradt framdragande af enskildheter vore tacksamt, men då skulle denna kritik svälla ut till en hel bok. Det sagda torde också vara nog. Endast ännu jen anmärkning. Må denna uppsats ej genast från böljan, utan att man ens gör sig möda att taga reda på dess egentliga innehåll, endast uppfattas som en stridshandske. Striden är en god sak och kan ofta ej undvikas. Men den är och förblir dock alltid ett medel, den kan ' aldrig vara ändamål. Och särskildt i detta fall, der det jemte en kritisk undersökning gäller att framställa en uppfattning af den nyare literaturens företeelser, bör man kunna tala utan hätskhet, viss att det önskvärdaste resultatet man kan vinna, är ej att reta eller möjligen krossa en motståödare. Det, som gör detta till en svårighet med hr Hedberg, är det i förra uppsatsen närmare skildrade förhållandet med » Sängkammarmågen ». Också är denna punkt den enda, som här kan komma under rubriken » personligheter ». Men man torde medgifva, att förhållandet härvidlag är, om ej enastående, så dock lyckligtvis sällsynt Innan jag afslutar denna uppsats, vill jag för att undvika allt missförstånd anmärka ännu en sak: detta sätt att kritisera, hvars teori jag här sökt utveckla, kan till följd af sin natur ej helt och hållet tillämpas inom den vanliga och dagliga tidningskritiken. Ty den gäller endast konstnärerna, och de stackars tidningskritici få allt för ofta att göra med aktörer, som rätt och slätt äro aktörer.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Daneli Mar skalken föreslog , att ConstitutionsUtskottets Memorial måtte , tillika med Herr Munck, af Rosenschölds dervid gjorda Anmärk» wing, till ConstitutionsUtskottet åteiremitteras, Ropades äfven Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld : Då jag gjorde min Reservation , tilläde jag derjemte den Anmärkning, att jag ansåg det vådligt, att medelst ett stadgande i RegeringsFormen, sådant som det nu föreslagna, lemna Regeringen ett di» rect tillfälle att inblanda sig i Nationens Riksdagsmannaval. Jag tror derföre, att Memorialet bör till ConstitutionsUtskottet återremitteras» Herr Grefven och Landt Mar kalken förnyade sin först gjorda Proposition om antagande af den föreslagna Redactionen. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Munck af Rosenschöld anhöll, det Propositionen om Återremiss af ConstitutionsUtskoUets Memorial måtte å nyo framställas, och då , uppå derefter af Herr Grefven och Landt Marskalken förnyad Proposition om Å terremiss , åter ropades : Ja och Nej , yttrade ; Herr Munck af Rosenschöld : Om ifrågavarande förslag oförändradt antages, så skul' Den 4 Maji, f m. 9* Je deraf följa, att om blott en Class af någon iStads Innevånare hos Konungen anhåller om förändring uti det förut brukliga valsättet, gkutle Konungen genast kunna sådant hevilja. Jag hemställer, om Nationen bör, man att eng dertill vara föranledd af någon Kongl? Maj:ts proposition i ämnet, sjelfviiligt gkva anledning filf inskränkning af sina rättigheter. Friherre af Wetterstedt, Gustaf : Jag är fullt öfvertygad, att Kongl. Majit är tillräckligt helåten med den Constituhonella Magt , gom Regeringsformen honom tillagt , för att vilja eftersträfva att få den ökad på det sätt, Herr Rosenschöld befarar. Men om de val. berättigade Innevånarne sjelfve i en Stad skulle finna sig föranlåtne att hos Kongl.
Kommerse-KoHegium i underdånighet till Kongl. Majit, under den a5 November 1828, sitt underdåniga Utlåtande i ämnet, hvari Kollegium söker omständligen redogöra, ej mindre för de åtgärder, vare sig inom eller utom landet, hvilka blif - vit vidtagna i syfte att befrämja ullkulturen, än äfven för de åsigler, ander hvilka Kollegium, för sin del, stadgat hos sig den öfvertygelse, att hvad som, i öfverensstämmelse med en i sednare tider vunnen erfarenhet, kunde tillgöras till befrämjande af en förbättrad och utvidgad ullkultur i landel, ej borde blifva utan välgörande inflytelse på landets framtida förkofran och välstånd. Kongl. Maj:t täcktes i anledning deraf meddela Rikets Höglofl. Ständer hvad Honom syntes lämpligt att föreslå, och Rikets Ständer, under förklarande af deras underdåniga tacksamhet för Konungens omsorger att befordra landets gagn, öfverläto åt Kongl. Majit att vidtaga de åtgärder och anstalter, hvilka syntes Honom tjenliga för vinnande af ändamål, som yoro antydda, och till befordrande hvaraf erforderliga medel anvisades å den fond, som bildade den gamla Ull-Diskonten, hvilken numera ansågs ändamåislös för dess primitiva bestämmelse. Omedelbarligen derefter täcktes Kongl. Majit i nåder utfärda de flera förordnanden och föreskrifter, till underdånig åtlydnad hvaraf, ett större antal får af ädla racer infördes från Sachsen, Preussen, Frankrike och England, dels för allmänna medel, dels på bekostnad af enskilte, af hvilka får de förstnämnde blefvo använda till bildande af stamschäferier. Herdeskola inrättades för bildande, till en början, af herdar med nödig insigt i afseende på fårens skötsel och vallning å bete. En större byggnad uppfördes i Norrköping med erforderligt utrymme för magasinering af ull, sortering deraf och inrättande af Ullkontor.