Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet icke af hvad anledning Särskildta Utskottet inkommit med sitt jemknings-förslag: det lärer vara en sjelftagen tjenstaktighet, så vida icke Stånden dit remitterat sina förra beslut. Jag anhåller ödmjukast , att till Contraproposition få Herr von Hartmansdorffs förslag, som innefattar project till en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t , att ämnet vid nästa Riksdag må blifva, i sammanhang med Grundlagsfrågorne, afgjordt. Herr Hjerta: Jag anser det vara vigtigt, att i Ja-propositionen uttryckes både Ridderskapets och Adelns förblifvande vid sitt förra beslut, och godkännande af Särskildta Utskottets föreslagne Voterings-proposition. Den 14 December. 699 Grefve Löwenhjelm _, GustafNär Ståndets förra beslut åter kommit under öfverläggning , när det är både lagligt och consequent , att vi i ämnet bestämdt yttre oss, när ett uppskof är detsamma som ett afslag , när nästan alla förslag i Särskildta Utskottets Betänkande till verkställigheten bero på Kongl. Majrts Nådiga välbehag, när det slutligen icke kan vara consequent att låta en i 5 år beredd fråga hvila ännu ytterligare 5 år till , så kan jag icke annat än förena mig om den af Friherre Åkerhjelm och Grefve af Uggas föreslagne Contraproposition. Herr von Hartmansdorff: Det må vara , att det beror på Kongl. Majit, att fatta sitt beslut utan Ständernes hörande5 men då Han begärt deras yttrande, är det vigtigt, att det icke blifver föihastadt. För min del är jag öfvertygad om , att vi, genom bifall till Särskildta Utskottets Betänkande skulle, annat att förtiga, tillstyrka en sådan afsöndring af mål från Regeringen till Domstolarnes befattning, att hennes nödiga makt att dels bemedla dels fortskynda ärender både genom Landshöfdingarne och andra Embets-myndigheter, blefve förlamad, samt att Närings-målen skulle blifva behandlade af personer utan sakkännedom deraf, hvarigenom medborgares både personliga och ägande-rätt skulle äfventyras. Herr Bibbing:
Jemte tillkännagivande, att StatsUtskottet, i sammanhang med öfrige Årender, rörande Riksgälds-Verket, vill meddela yttrande öfver frågan om GeneralAssistance-Contoirets upphörande , får Utskottet, i afseende p* Numer-*Lotterie-Inråttningens jemväl ifrågastållde indragning, till upplysning meddela, att, då enahanda indragning, sista Riksdag, föreslogs, 994 Stats~Utskottets Setänkanden. voro mcningarne i ämnet, ej allenast inom dåvarande Stats-Utskott, utan ock inom de Respective Riks-Stånden, i så måtto delade, att Högloft. Ridderskapet och Adeln, samt| Högv. Preste-Ståndet ansågo sig böra tillstyrka det Beslut, att Nu-. mer-Lotteriet borde upphöra, och den deraf påräknade Inkomsten ersättas genom Bevillningens ökande; deremot Vållofl. Borgaresamt Hederv. Bondea Stånden förklarade sig för Inrättningens bibehållande; Hvadan frågan sluteligen åfverlemnades till Förstärkt Stats-Utskott, der sistnämnde Alternativ med en Pluralitet, af 19 Röster antogs och fastställdes. Af sådan anledning, har NumerLotteriet hittills får Stats-Yerkets räkning fortgått; Oell har Lotteri-Spelet, enligt de från Inrättningens Boksluts-Contoir infordrade upplysningar, under loppet af 1818.» 1819. 1820," 1821, och hälften af 1822, inbragt en behållning af tillsammans 553,005 R:dr 25 sk. 2 rst., eller per medium under dessa 4^ år, 122,890 R:dr 5 sk. 7 rst.
Beträffande förslaget att genom vigt utröna tullvärdet af alnvaror, vill jag gerna ingå på Friherre Åkerhjelms förslag, men tror icke, alt vi nu höra besluta något derom i afseende på kläden och öfriga yllevaror, emedan skillnaden dem emellan först bör noga utredas. Mig synes, att vi gjorde häst att öfverlemna till Kongl. Maj:t, att, sedan frågan blifvit af sakkunnige män behörigen utvecklad, derom utfärda nödig författning. Det biefve då ungefär detsamma, som Utskottet föreslagit angående sidentyg. Herr Lefrén: Så länge fabriksidkarne qvarhållas i dödsångest och hotas med undergång af skadliga författningar, är det icke rimligt att begära, det våra fabriker skola resa sig utur sin närvarande vanmagt, eller att någon skall i dem våga nedlägga betydliga capitaler. Uti allt hvad man sedan år i8a3 vidgjort, i afseende på vårt näringssystem, ligger skälet, hvarföre fabrikerne hos oss icke äro hvad de borde och kunnat vara. Angående frågan att göra skillnad emellan gröfre och finare yllefabrikater, så vet jag icke, hvarföre vi ej i förmiddags följde samma grundsatts i hänseende lill Dannemora-jernet; och finner det högst besynnerligt, att man vid den vanlottade klädesfabrikationen vill tillämpa 47 H. 39* 452 Den 3o Octoher e. rn. strängare mått och steg, än vid den i öfrigt dessutom så gynnade jerntillverkningen. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Just det, att införsel af gröfre kläden försvåras mer än införsel af finare derigenom, att begge slagen få lika hög tull, anser jag vara rätt och enligt ined den grundsatts, att så länge stränga tullförfattningar skola äga rum, de mest böra tillämpas på sådane varor, som kunna tillverkas af den inhemska husfliten, hvilken först och framför fabriker bör uppmuntras.
Sökandens underdåniga begäran i så måtto villfara, saken möjligen skulle kunna komma, att i fornyadt skick å nyo underkastas Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning, dervid icke, såsom förut, ordalagen uti 1786 års Kongl. Resolution, utan den förklaring, de af Kongl. Maj:t erhållit, komma alt tjena till ledning för heslutet; har Utskottet trott sig höra, uti det till Kongl. Maj:t afgifvande underdåniga Utlåtande, liufvudsakligast anföra, att, ehuru Ridderskapets och Adelns beslut af år 1815, det någon representationsrätt för Ätten Gyllensvan, såsom utgången, icke kunde äga rum, måtte i sakens oförändrade skick tjena så väl nu varande RiddarhusUtskottet, som de autoriteter, hvilka framdeles med Riddarhus-polletters utgifvande komma att äga befattning till ofelbar efterrättelse, detta beslut likväl ej hör kunna anses gällande längre, än de skäl och anledningar, hvarpå samma beslut sig grundar, likaledes förblifva orubbade beståndande, utan en på lagligt sätt meddeld förklaring, det oftabemälte 1786 års Kongl. Resolution verkligen innefattar en så beskaffad adoption af innehafvare!! till Westanå FideiCommiss, på Adeliga Ätten Gyllensvan, som medför fullkomligt åtnjutande af alla samma Ätt tillhörande förmåner, och till hvilken Konungen efter då gällande Regeringslagar var ostridigt berättigad att lemna bifall, tvärtom kunna och böra föranleda till ett fullkomligt förändradt behandlingssätt af detta ärende, samt till återupptagande af den nummer bland Den 27 Majil 307 Riddarhusets röstägande Atter, till hvars uteslutande från de lefvandes antal och hänförande till de utdödas, endast tillämpningen af en då ofullständig och otydlig, men sedermera till alldeles motsatt betydelse förklarad författning gifvit anledning.
Utan att ingå i någon slags bevisning hvarken för eller emot homöopathien, ber jag blott att få fästa upmärksamheten derpå, att denna fråga är af praktisk natur. Man vet, att den homöopathiska läran i andra länder vunnit en ganska vidsträckt tillämpning. Så t. ex. tinnes i Wien offentliga hospitaler, på hvilka sjukbehandlingen är uteslutande homöopatliisk. Äfven i England är homöopathien utbredd. Om det också kunde antagas, såsom en talare här velat göra troligt, att alla de läkare, som praktisera efter denna method, vore bedragare, så är det dock icke möjligt, att alla de sjuke, som af dem behandlas, äfven äro det eller endast inbilla sig att de bli friska. Så långt torde ens icke de största Sceptici kunna gå i sina förutsättningar. Då det här i Sverige icke finnes någon lärostol för meddelande af undervisning i denna gren af den medicinska vetenskapen, vore det kanske skäl att inrätta en sådan praktisk anstalt, som Gr. von Rosen föreslagit, på det utrönas måtte, om den homöopathiska methoden verkligen är af något värde eller ej. — Huru stor aktning, jag än hyser för den Svenska läkarekorpsen, tror jag dock icke att det är denna, som bör hafva den afgörande rösten vid behandlingen af denna fråga. Man vet ganska väl, att inom vetenskapen finnas många olika läror, som bekämpa hvarandra, och att det gifves ett »odium medicum» likaväl som ett »odium theologicum», ehuru, just på det att forskningen må vara fri, på det att vetenskapen må sannt befrämjas, det, enl. mitt förmenande, borde ligga i de allopathiska läkarenas eget välförstådda intresse, att en sådan anstalt, som den föreslagna inrättades, emedan det då kunde praktiskt utrönas huruvida homöopathien verkligen duger till något eller ej. Jag förenar mig således i allo med Gr. von Rosen, och hoppas att hans motion måtte vinna R. Stms bifall. Frih. Cederstr öm, Rudolf: Då denna fråga för några dagar sedan på min begäran bordlädes, var min afsigt dermed, att, efter närmare tagen kännedom af motionen, vinna tillfälle, att få saken något mera utredd och mångsidigare belyst.
Domare icke beviljade dylikt vite förr än åtal. mot någon viss person varit anstäldt och denne blifvit om förseelsen-öfyertygad, samt då åkerbruksskötseln i senare tider märkligen förkofrats och egorne å de fleste ställen redan voro delade, eller åtminstone under skiftesberedning, hvadan jordbrukaren borde hugnas med fred och säkerhet för siij med möda och kostnad i ordning brngta egendom, funné Motionairen sig föranlåten yrka den rättelse och tillägg uti 5 ,§\ tö Cap. Byggninga-Balken samt ofvannämnda Kongl. Förordning, ätt sedan hemmansegar undergått laga delning, och fastställelse derå blifvit meddelad, skulle den, sorn derå föröfvade åverkan af hvad beskaffenhet sorn helst, böta för sådant ohägn , å inegor minst 6 R:dr 32 sk., och å utegor hälften mindre, utom skadans ersättande, med undantag likväl för de fall, då förbrytelsen vöre sådan, att den nied ari-* nät eller högre ansvar redan är belagd; varande af Hans Jansson från Elfsborgs Län anmärkt, att lian funné den uti. sistberörde motion gjorda inskränkning till endast sådane egor, som undergått laga delning, vara olämplig, enär eganderälten i allt fall vore lika helig och påkallade skydd af lagen; hvarjemte, i anledning af samma motion, Nils Månsson från Malmöhus Län, Per Hindricsson från Norrbottens Län, Ola Jeppsson från Blekinge Län och Olof Lindbäck frän Hallands Län, m. fl. instämt deruti, att behofvet fordrade ökade ansvarsbestämmelser för åverkan å enskildes egor; . och /f:o af Riksdags-Fullmägtigen Hans Hansson från Bohus Län, med hvilken Olof Lindbäck från Hallands
Reservationsanslag „ 20,800: — Summa årligt anslag R:mt R:dr 173,836: — Af Sven Hansson från Östergötlands län, som (i motion N:o 37) uttryckt den åsigt, att för nationalförsvarets ordnande vore gagneligt, om det till en början blefve stadgadt: att hvarje man, som kunde föra vapen, skulle vara skarpskytt från fyllda 20 till fyllda 40 år; att hvarje stad eller socken skulle utgöra en skarpskytteförening med rättighet för flera kommuner att derom förena sig, väl med närmaste uppgift att försvara sitt område, meri äfven att i farans stund kunna på annat håll disponeras för fäderneslandets försvar inom länets gränser; att Staten skulle hålla instruktörer, som meddelade åt föreningens medlemmar undervisning i militäriska öfuingar på söndagseftermiddagar under sommarmånaderna; att Staten bekostade vapen, som sedermera af föreningarne underhöllos i fullgodt skick; att Staten likaledes bekostade ammunition och prisbelöning för målskjutningar; samt att Staten genom sina inspektörer egde kontrollera skarpskytteföreningarnes verksamhet, och slutligen, att beväringsexercisen skedde inom skarpskytteföreningarne; i enlighet hvarmed motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville för sin del bifalla de af honom för skarpskytte-idéens realiserande angifna grunder samt för sådant ändamål anvisa erforderliga medel; men uti skrifvelse till Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes deråt gifva sitt bifall samt utfärda de för skarpskytte-idéens utförande erforderliga bestämmelser.
Såsom den enda permanenta Officiant vid särskilta Riksdagar, och således den enda Person, hvilken genom sin Tjenstebefattning är pligtig att följa Riksdags - ärendernas gång från Riksdag till Riksdag, samt dessutom i tillfälle att af de full - Pen i Aptit. ständiga handlingar rörande äldre Riksmöten, hvilka äro uti hans värd öfverlemnade, inhämta allt hvad därvid lörelupit, ä’r det i synnerhet hans erfarenhet, sorn synes böra påräknas si ofta underrättelser om fordna Riksdagars åtgärder äskas, äfvensom vid de sammanträden emellan LandtMarskalken och Talemännen 6amt tvänne af hvarje Stånd och Ståndens Secre-? terare, hvilka Riksdagsordningen till beredande af Riksdags-ärendernas jemna gäng fqreskrifverj och anser jag dessa med Riddarhus* Secreterare-fjensten förenade skyldigheter utan jemförelse vigtigare än befattningen med förandet af Ridderskapets och Adelns Discussions-Protocoih Att kunna värdigt uppfylla dem sy nes mig erfordras en oafbruten uppmärksamhet endast på sådana mål , som tillhöra IViational-Representationens behandling, en noga och ihärdig forskning i de för Svenska Riksdags-Historien så ovärderliga Skatter, som Riddarhus-Archivet in D 7 nehåller. —- Då härtill lägges den sersktlfa befattning rned dessa Historiska Skatter, sorn blifvit Riddarhus-Secreteraren genom äldre beslut uppdragen , att nemligen deraf tili allmän kännedom urgifva det vigtigaste och för det Historiska Studium mäst intressanta, tror jag att denna Embetsman skall uti ett uppfyllande af sina åligganden endast såsom sådan, finna tillfälle till all den sysselsättning , äfven emellan Riksdagarne, sopi för den största verksamhet kan fordras. — En rigtigt anlagd sysselsättning i den litteraira verlden kan, efter min tanka, i m ej' öka dock visserligen ej betaga förut vunnen skicklighet till befattningar i den verkliga»
Innan minuthandel med eller utskänkning af bränvin företages af den, som till sådan försäljning rättighet undfått, vare han pligtig att i stad hos Magistraten och å landet hos Kronobetjeningen anmäla, å hvilket ställe han lörsäljningen idka vill. Så ofta sådant försäljningsställe ombytes, varde anmälan derom likaledes gjord. Der enligt 7 eller 13 § viss trakt för försäljningsstället blifvit be stämd, varde det iakttaget. § 22. För kortare tid än år må, efter vederbörandes anmälan, rättighet till bränvins utskänkning af Konungens Befallningshafvande meddelas vid läger eller der trupp eljest är för Hera dagar sammandragen, vid helsobrunn eller badort, på passagerare-fartyg, eller der värdshusrörelse af annan anledning kan komma i fråga att under endast någon del af året utöfvas. Afgiften bestämmes af den för bevillnings-taxering näst derefter sammanträdande kommitté, men får ej understiga det belopp, som för den ifrågavarande tiden svarar mot den afgift, hvilken enligt de i 16 och 17 §§ stadgade beräkningsgrunder för år minst utgå bör. Skulle tiden ej uppgå till en månad, må dock afgiften ej för kortare tid beräknas. Innan utskänkningen må företagas, skall nyssnämnda belopp förskottsvis erläggas till den, som äger kronoutskylder uppbära. Då till utskänkning, nu sagd är, tillstånd meddelas, underrätte Konungens Befallningshafvande derom vederbörande skattskrifvare. § 23. Utaf de afgifter, som enligt denna förordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, afsättes Vs till en för 7 hela Länet gemensam kassa, hvilken tills vidare ställes under Hushållnings-sällskaps förvaltning, eller, der i Länet sådant ej finnes, under Pröfnings-kommittés förfogande, att användas till ändamål, som för Länet nyttiga äro. Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle de återstående % staden; men af dem, som från soknar å landet ingå, aflemnas de Vs t Landtranteriet, hvarifrån det för hela Länet sammanlagda beloppet fördelas pä dess samtliga soknar i förhållande till hvarderas folkmängd.
Det har icke varit aristokratiens män, utan kvinnor, som visat intresse för den nationella strömning inom poesien, hvars förnämsta representant Zorilla ar; det har icke varit männen, utan kvinnorna, som först uppskattade vår frajdade Menéndez y Pelayo. Kand ar den stora begåfningen hos alla damer tillhörande hertigliga familjen Rivas, och markisen de Sotomayors sköna dotter gaf bevis på sin uppskattning af intelligensen, då hon gaf företräde åt Cánovas del Castillo framför en lysande rad af fullblods-pretendenter. Jag skall icke tillåta mig att anföra särskilda exempel, för att icke såra dem, som jag möjligen skulle komma att förbigå, men jag hoppas, att grefvinnan de Superunda må förlåta mig, att jag endast nämner hennes namn för att erinra om skärpan i hennes förstånd och allvaret i hennes lif. Jag, som tusen gånger upptradt till försvar för stora varldens damer mot dess belackare, som, jag ar förvissad därom, aldrig sett en enda på nara håll, har hänvisat till statistiken, då jag icke sett annan utväg att öfverbevisa dessa själfgjorda stränga anklagare. Jag har uppmanat dem att uppgifva namnen på dessa illa beryktade damer - som, jag upprepar det, de icke personligen kände - och jag erbjöd mig att i utbyte namna namn på damer af oomtvistadt felfritt rykte, hvilka tillhörde sferen för mina personliga bekanta. » Ni inser val^, fortfor jag, oatt om aristokratiens damer i sjalfva verket .äro så fördarfvade och liopplösa, som ni anser, det bör vara lätt för er att bevisa det genom angifvande af namn. » Min motståndare nämnde då ett halft dussin, evigt samma oför.änderliga halfdussin, som ständigt ger stoff åt skandalen, samma halfdussin, hvars rykte trängtn ut i provinserna och troligen äfven utom landets gränser. A andra sidan anförde jag hela familjer, hundratals damer, ja, jag tog fram Gaia O#ciaZ, dar förteckning öfver adeln återfinnes, och uppmanade moralisten att med ett tecken utmärka de sliyldiga. Han var icke i stand .att ' fylla dussinet.
Skrifter eller brev till handels eller hantverkssammankomster och bolag, städernas enskilda ämbetskamrar, gillen, skrån och sällskaper kostar 1 skilling arket. Handlingar därifrån kostar 2 skillingar. Fortsätter med många sidor, där alla förekommande handlingar och deras pris redovisas. Undantag är allmogen och soldater av olika slag som inger ansökningar till kungen. Vidare undantages ansökning om bokar och ekars fällande, utsyning av svedjeland, ny åker och äng, beteshagar samt klagan om oförrätt och våld begånget av kronobetjänter eller andra ämbetsmän. Befriade är också alla fattiga, då tjänstemannen skriver ordet gratis på handlingen. Allt vad rör Kongl Maj: t och Kronans rätt och ansökningar från och till akademier, gymnasier, hospitaler, fattigvårdsinrättningar och fromma stiftelser är gratis. Rannsakningar och förklaringar angående kronans räntor. Rannsakningar och besvärsmål gällande brottmål. Sådant som angår en hel menighet t ex vägar och broars underhåll knektoch rustningsroteringar, varggårdars anläggande, krono-, fångoch gästgivarskjutsar, utdrag ur sockenstämmoprotokoll är också befriade från stämpelavgift .. Likaså överklaganden vid prästval, kvittenser på omyndiga barns medel, respass till riksdagar, avsked för soldater, officerares permissionsbrev, besvärstvister rörande salpetersjuderier. Skrifter och handlingar skall skrivas på stämplat papper eller betalas och i så fall skall summan påtecknas så att kronan inte går miste om inkomsten. Geometriska kartor skall förses med stämpel. Chartae-Sigillataekontoret skall ha ordentligt lager med stämplat papper av alla valörer. I Stockholm skall minst 3 försäljningskontor inrättas, ett i staden och två på vardera malmarna. De skall hållas öppna varje vardag mellan 10-1 och 4-6 på eftermiddagen. De skall erhålla provision. Landshövdingen antar försäljningsmän i de övriga städerna och på landet skall varje läns lantränteri kontor kunna erbjuda stämplat papper. Den 31 december varje år skall allt osålt stämplat papper inventeras. Denna verifikation åtföljer försäljarens årsredovisning och insänds till landskontoret före den 15 januari. Har redovisningen inte inkommit då, räknas som att allt papper är sålt och betalning utkrävs.
I Paris har jag inom samma vecka sett användas drufhagel utur 6:pundiga kanoner och vattenstrålar utur brandsprutor. Såsom gifvet kan ju antagas att annorlunda lära äfven våra myndigheter begynna skingrings-fitgnrderna, om folkmassan, förbittrad öfver en misslyckad luftballong , stormar biljettcontoret, och annorlunda, om hon stormar en domstol. — Alltför olycklig i alla öfriga afseenden vore ju den stat, sorn af sina tjenare icke. kunde tillförse sig denna grad af urskiljning och af humanitet. — Strafflöst skulle sådant deras missförhållande för öfrigt ju icke aflöpa; och recidiv skulle ofelbart förebyggas genom afsättelse enl. 35 §:u Ilcg.Fin eller medelst laga straffdom. Lika oriktigt hör man stundom anföras det tilläfventyrs rättmätiga i folkförbittringen. Makten bör visserligen lyssna villfarligt till hvarje grundadt missnöje bland folket, men får icke lyssna så länge upploppet är kärande. Ej heller må påstås, att hopens för stunden lugnade förhållande bör föranleda till toleranee med dess tredskande mot uppmaningen att åtskiljas. — Väl synes Utsk. i 6 §:n af sitt förslag antaga att sammanlupen folkskock kan ”till stillhet och ordning återföras.” — Hvad? — stillhet i en sammanlupen menniskomassa? — Och dess ordning? Gud bevars för denna, ty endast ifall af formlig organisation är den tänkbar. — För öfrigt är lillsammansblifvandet, efter uppmaningarna , redan per se en olidlig ”oordning.” Nej! skingras måste en uppmanad folksamling; oell det i ondo, 0111 det ej kanske i godo. Då handlas icke mer om den kanske ringhalliga , ja löjliga anledningen lill sammanlöpningen. Då handlas om Ingvördnad; della dyrbara gemensamma goda; detta väsendtliga sarnhälls-element. Då handlas 0111 samhällsordning — icke blott för dagen, ulan äfven för kommande lider.
Ridr för däckade och 1 Ridr Banco for odäckade fartyg måtte alldeles upphöra; 2:o alt der loner på Stat voro för Consulerne anvisade, Consulad-afgifterna malte komma alt, i nion deref er, antingen nedsättas eller alldeles upphöra; 3:o att med serskildt fästad t afseende å Svenska sjöfartens bt tungande å de orter, der Consulad-afgifterne ännu beräknades efter äldre serskilda Författningar, Kongl. Majit måtte i Nåder anbefalla en skyndsammare allmän verkställighet af Kongl. Brefvet den 29 Juni 1833, och, om seiskilde anslag för sådant ändamål skulle erfordras, derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition; samt 4;o att Kongl. Majit täcktes i Nåder anbefalla ej mindre nu gällande Consuls-Stadgas, än ock den för Consulerne meddelade Sporteloch Expeditions-taxas öfverseende och omarbetning ide delar, der sådan, enligt hvad Rikets Ständers skrifvelse innehåller, blifvit ifrågasatt, eller i öfrigt kunde finnas vara af behofvet påkallad. Efter föredragning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, har Kongl, \laj:t, genom Remiss af den 7 April 1841, infordrat Kongl. Commerce-Collegii utlåtande i ämnet, men detta har ännu icke till Kongl. Majit inkommit; dock hafva Utskotten från bemälde Collegium erhållit uppgift derom, att ärendet, som fordrat en vidlyftigare beredning, genom inhemtandet af yttranden och upplysningar från Svenska Consuler på utrikes orter, numera är färdigt att i Collegium föredragas. Som nu ifrågavarande ärende redan utgör föremål för Kongl. Majlis Nådiga uppmärksamhet, samt Kongl. Majit tvifvelsutan lärer i Nåder fatta det beslut, hvartill omständigheterna föranleda samt Kongl. Majit kan linna njIligt; få Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionerna i denna del ej måtte för närvarande föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd.