Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är af sådan anledning, jag trott mig såsom föremål för en lagförklaring böra anmäla 2:ne händelser, där bestraffningens qvan: titet icke synts mig vara i lagen nog bestämdt uttryckt och dessa händelser äro; då en person hvilken lidit straff för enkel tjufnad sedermera begår stöld från husbonde j samt då någon föröfvar sistnämnde brott andra gången. 42 Cap i § Missgerningsbalken stadgar; Ben 3 Martil, 443 stjäl, snattar, eller uppsåtliga förfar, eller undandöljer tjenstehjon eller annan betjent, något af dess husbondes egendom; det ligge allt i tveböte mot annat snatteri och tjufnad. 40 Cap 3 §. i samma Balk. Varder tjuf för stöld andra gängen lagförd, bote fyradubbelt tjufnadens värde. Orkar han ej böta, plikte med kroppen som sagdt är (i 1. §) och då ökes straffet med fem pär spö eller fyra par ris 3 och Kongl. Brefvet den 20 December 1737, meddeldt i anledning af underdånig förfrågan om rätta förståndet af 42, .43 och 46 Cap. MissgerniogsBalken, innehåller, att då lagen ansett hustjufnad svårare än annan tjufnad och stadgat, att de böra ligga i tveböte emot annan stöld, så kunde derafj ej annat följa, än att när böterne vore dubbla, kroppsplikten jemväl borde för den sorn ej orkade böta fördubblas.
Nådig försäkran om mantalskolens utfående in natura till förut stadgadt qvantum, och det ännu icke hunnit utrönas, huruvida indragning af samma kol-prasstation vore med Kopparverkets fortfarande drift och bestånd förenlig, E. K. M. ansett betänkligt att då i Nåder samtycka till allmogens frikallande från mantals-kolens dittills påbjudna eflectiva leverering. Då, koppartillverkningen inom Stora Kopparbergs Bergslag nedgått till ett obetydligt belopp, i jemförelse med hvad förhållandet varit vid den tid, då uppbärandet af ifrågavarande ränteoch mantals-kol blifvit Bergslaget tillförsäkrad t, och enär, i följd häraf, de till Bergslagets disposition anslagne betydliga kol-räntor icke vidare kunna vara för kopparverkets drift och bestånd behöflige, men deremot å andra sidan ostridigt är, att för allmogen uti en del socknar, hvarest antingen skogarue under senare tider blifvit i ansenlig nion medtagne, eller, vid verkställdt storskifte, de skaltskyldige fått sina skogslotter anvisade på längre afstånd från deras bostäder, skyldigheten att in natura leverera meranämnde ränteoch mantals-kol mäste i flere afseenden medföra förlust och olägenhet, hafva Rikets Ständer anselt rättvisa och billighet påkalla en så beskaffad förändring uti de, rörande ifrågavarande kol-räntors leverering, nu gällande föreskrifter, hvarigenom, under iagttagande af den Bergslaget i laga ordning tillvunna rätt, den qvantitet af samma jäntor, som bör till Bergslaget levereras, blefve till erforderligt belopp nedsatt och till utgörande fördelad emellan de tillverkningsorten närmast belägne sock - Expeditions-UtskoLlels Förslag till und. Skrifvelse, N;0 32/f. nar, som dei Lill ega nödig skogstillgång. I öfverenssUimmelse med denna åsigt, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E, K. M. låta i behörig ordning anställa undersökning, till utrönande af så väl beskaffenheten utaf de privilegier, hvarpå Stora Kopparbergs
I sammanhang härmed, ansågo äfven Rikets Ständer, i afseende på den af deras år 1817 församlade Revisorer yrkade förändring af räkenskapsmethoden i allmänhet, så att Landsoch Militie-böckerna afslutades den 31 December lika med den öfriga delen af Krono-räkgnskapen, någon åtgärd nödvändig till skyndsammare slut på denna fråga, hvilken ägde ett väsendtligt inflytande på den enklare och säkrare redovisningen för Statens medel, som genom ett Riks-hufvudbokslut åsyftades och derförutan icke kunde vinnas. 317 — Enär återgåendet till 1814 års räkenskaper och uppgörandet af ett Riks-bokslut för samma år skulle för det inskränkta arbetsbiträde, StatsKontoret bade att härtill påräkna, hafva fordrat en längre tid och således fördröjt frågans utveckling, då deremot 1815 års Riksbokslut var så vida avanceradt, att detsammas fullbordande, innan tiden för nästa Stats-Revisions sammanträde inträffade, kunde emotses, blef detta sistberörde fortsatt.
Förhållandet, sorn dels af Sökanden, dels af Banco-Discont-Directionen blifvit inför Banco-Utskottet fullständigt utred t, är i korthet följande: — Hufvud-gäldenären Nils Jonsson, länge i sin ort ansedd fören redbar och förmögen man, hade, efter omsider yppadt obestånd och flera bedrägerier, rymt utur Riket, och hans efterlemnade tillgångar funnos ej medgifva den ringaste utdelning lill oprioriterade fordringsegare. De för ofvannämnde Discont-län, tecknade Irenne Löftesmän, alla, enligt Do-. Banco-Utskotlets Betänkande W-0 72. 4,1 marens intyg, förmögna liemmans-egare, blefyo, i grund af deras förnekande af namnens underskrift och saknad bevisning å DiscontYerkets sida till deras öfvertygande, ifrån all betalnings-skyldighet i laglig väg frikäll' de. Den person, som jemte Åhsberg k LåneDocumentet bevittnat underskrifternas egenliändighet, förnekade likaledes sitt namn och ali vetskap örn lånet, hvilket nekande han inför Domstolen med sin ed fästade. Äfven Ahsberg, instämd såsom vittne först till Listers Härads-Rätt och sedermera till Kämners-Rätten i Carlshamn, nekade å båda ställen sig hafva skrifvit det å Documentet tecknade vittnes-intyg, men blef, i anseende till en sjmbar likhet i detta intyg med Ahsbergs kända handstil och namnteckning, af Kämners-Rätten förelagd att, om han det gittade, fria sig med värjemåls-ed. I detta beslut sökte Åhsberg förgäfves ändring först bos Rådhus-Rätten i Carlshamn och derefter bos Kongl. Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, hvilka bägge Domstolar fastställde Kämners-Rättens Utslag.
Stockholms slott den 2 juli 1810. CARL Stormäktigste allernådigaste konung. På Konungens befallning får jag avge följande berättelse över upploppen i huvudstaden den 20 juni, då kronprinsens lik kom hit. Sedan det olyckliga ryktet att kronprinsen skulle blivit förgiftad allt mer får överhand, märktes hos allmänheten, som kände den älskade furstens förlust, en jäsning, som den illasinnade (Gud vet varför) ville begagna. De ville åstadkomma oroliga uppträden och började med att rikta sitt missnöje mot vissa personer, som de utpekade som delaktiga i förgiftningsbrottet. Man kunde därför förutse att det skulle bli obehagliga uppträden vid det sorgliga tillfälle, då kronprinsens lik skulle komma till huvudstaden. Jag har tjänstgjort som generaladjutant i 1 1 / 3 år och aldrig märkt minsta upproriskhet hos Stockholms allmänhet. De har alltid uppträtt lugnt och följt Konungens befallningar och militären har alltid haft order att bemöta allmänheten med hövlighet och foglighet. Jag kunde inte förutse de våldsamheter som inträffat, men hade dock en känsla att någon oordning skulle kunna förekomma. Efter slutad konselj på Haga skyndade jag därför till staden. När jag anlände till Kungl Stallet fick jag underrättelse om att ett upplopp var för handen och att Hans Excellens Riksmarskalken var i fara. Jag red genast över Riddarhustorget till Stora gatan, där en stor mängd folk samlats. De skrek och bullrade. Jag såg Riksmarskalken som fick hjälp av generalmajor Silversparre, vilken med fara för sitt liv försökte skydda honom mot slag av käppar och paraplyer. Riksmarskalken var mycket blodig och syntes svag. Jag talade till folket och bad dem att i Guds och Konungens namn sluta och inte dra vanära över nationen. De lyssnade med välvilja och upphörde med misshandeln. Silversparre lyckade då ta Riksmarskalken till porten i Bergstralska huset och flera välklädda personer kom och sa att om generalen ber folket följa sig skulle de genast skingras. Jag antog deras råd och började rida fram åt Nygatan. En stor folkmängd följde mig. Vid Kornhamnstorg stannade jag och uttalade min erkänsla till folket som följt mig. Jag trodde då att upproret var över och lovade att hos Konungen ursäkta deras olagliga beteende.
En af Presté-Ståndet föreslagen ny §. till de i omförmälda Författning förekommande Borgare-Ståndet instämde uti Preste-Ståndets beslut i denna del. S. D. F 'öredrogs ånyo oell återremitterades BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 11, i anledning af åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Förordningen, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 December 1835. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 144, i anledning afgjord framställning om sammanslående af de Banco-räkningar, hvarå det Manufactur-Disconten beviljade understöd i Banken är anyisadt, blef samma Utlåtande bifallet, S. D. Till handlingarne lades Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 35, i anledning af Höglofl. Ridderskapets och Adelns återremiss af ExpeditionsUtskottets Skrifvelse-förslag, N:o 141, angående ändring uti Mantalspenningarncs beräknande. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 140, i anledning af väckt fråga om Klockare-helgonsskyldens i Skåne användande till Folk-skolor lät Ståndet dervid bero. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 8, i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl, stadgan om hvad vid Sjöfart inrikes orter emellan och landväga transport af varor iagttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning, af den 28 November 1835. S. D.
Då sade de öfverste öfver Ammons barn till sin herra Hanun: Menar du, att David hedrar din fader för din ögon, att han hafver sändt hugsvalare till dig? Menar du icke, att han fördenskull hafver sändt sina tjenare till dig, att han skall utspana och bespeja staden, och förstöra honom? Då tog Hanun Davids tjenare, och lät raka dem halft skägget af; och skar half kläden af på dem, allt intill bältet, och lät så gå dem. Då det vardt bådadt David, sände han emot dem; förty männerna voro ganska mycket skämde. Och Konungen lät säga dem: Blifver i Jericho tilldess edart skägg växer, och kommer så igen. Då nu Ammons barn sågo, att de voro illa luktande vordne för David, sände de bort, och lejde sig de Syrer af Rehobs hus, och de Syrer i Zoba, tjugutusend män fotfolk, och af Konung Maacha tusend män, och af Istob tolftusend män. Då David det hörde, sände han Joab med hela hären af krigsfolket. Och Ammons barn drogo ut, och skickade sig till strid ut för stadsporten; men de Syrer af Zoba, af Rehob, af Istob, och af Maacha, voro allena i markene. Då nu Joab såg, att striden var ställd på honom både bak och före, utvalde han utaf alla de unga män i Israel, och skickade sig emot de Syrer. Och det andra folket lät han under sins broders hand Abisai, och han skickade sig emot de Ammons barn; Och sade: Om de Syrer varda mig för mägtige, så kom mig till hjelp; om Ammons barn varda dig öfvermägtige, så vill jag komma dig till hjelp. Var vid god tröst, och låt oss stå fasta för vårt folk och för vår Guds städer; men Herren göre hvad honom täckes. Och Joab drog åstad med det folk, som när honom var, till att strida emot de Syrer; och de flydde för honom. Och då Ammons barn sågo, att de Syrer flydde, flydde de ock för Abisai, och drogo in i staden.
Sådant var likväl möjligt för ioo år sedan; hvarföre skulle det då icke kunna för närvarande låta sig göra? Man svarar måhända, att saken var den gången vida enklare. Man hade då blott vela t sätta lagen på tydlig och bruklig Svenska , dervid utesluta hvad icke mera var i bruk, eller genom, antagen god sedvana blifvit f örändradt, och i stället införa hvad genom laga stadgar och Riksdags-beslut kunnat blifva påbudet. Nu är förhållandet omvändt. Man har väl bibehållit det gamla språket, men under dess forntida omklädnad infört nya grundsatlser och tillämpningar, som förut hvarken funnits i Svensk lag eller sed vänja. Farhågor, betänkligheter och motstånd äro således att förutse i flere rigtningar och i större mängd, än om blott någon eller några delar, i stället för det hela af lagen vore i fråga att ändras. Det är följagteligen den åsyftade fullständiga omhvälfningen i Sveriges lag, som gör svårigheter vid lagstiftningen. Månne icke en sådan omhvälfning i sig sjelf är en origtigbet, hvarom vi erinras genom hindren för verkställigheten? I stället att taga dem lill varning, låta vi dem hänföra oss från den ena ytterligheten, att vilja omgöra hela lagen, till den motsatta, att öfvergifva sjelfva lagstiftningen. Vi föranlåtas med ett ord, genom öfverdriften af vårt företag, till en 14 Constitutions-Utskoltets Memorial, JV.o 35. förklaring af vår oförmåga att uppfylla vilt lagstiftare-kall. Vi förhålla oss såsom cessionanter vanligen pläga göra: De fara efter hugskott, hvilkas utförande öfverstiger deras krafter, och när de se sig ej längre kunna fullgöra sina förbindelser, öfverlemna de den omsorgen åt curatorer, hvilka i förevarande fall skulle utgöias af det fortfarande Lag-Utskottet. Kunna ej Sveriges Ständer undgå den nesliga ytterligheten att göra en abdication eller cession i egenskap af lagstiftare? Visserligen, om de inskränkte sina lagstiltnings-ålgärder till samma omfång nu, som år 1734. och som utan tvifvel allena åsyftades, när Lag-Comiteen, efter sednaste statshvälfning, nedsattes.
Höns, Ägg, Torr fisk, Röding, Åi, Hö, Ved, Kol, Bräder, Stockar (flere slag), Näfver, Bast, Lin, Lingarn, Hampfrö, Tackjern, Stångjern, Osmundsjern, Läkt, söm eller spik, Hästskor, Söm, Limsten, Dagsverken, Årliga hästar, Kungshästar, Biskopshästar, Fogdehästar. Hö, Halm, Kol, Bygningshjelpen, penningar, Salpeterhjelpen, dito Ärliga hjelpen: Penningar, Dagsverken (flere slag), Aska, Malm, Ved (flere slag), Katsespån, Stockar (flere slag), Näfver, Hampa, Notgarn, Skjutsfärder, Brukshjelpen: Malm, Osmundsjern, Sågstockar, Ved, Hjelpedagsverken, Boskaps-penningar, Skjutsfärds-penningar, Dagsverks-penningar: Dagsverken (flere slag), Kung Gustafs dagsverken, Krut-ved, Presternes utlagor: Gärden penningar, Kongl. Maj ds Nåd. Proposition, N:o 5.9. 31 Gärden, Osmundsjern, Tackjern, Taxen penningar. Summan af dessa räntepersedlar uppgår till 121,730: Om, såsom hufvudpersedlar, i detta Län bibehållas: Spanmål 32,280: Dagsverken 21,960: 104,740: så utgör dessa persedlars värde tillhopa med nu utgående penningar Summa 112,610: och alla förvandlade små persedlar uppgå således till 9,090: 121,730: eller till omkring 8 procent af hela grundräntan oberäknadt tionden. Om jag nu, såsom det sista exemplet, får anföra Upsala Län, så ingå der följande räntepersedlar; i Jordeboks-räntan: i Hemmantals-räntan: Penningar, Landtågsgärden:
Först, då man funnit en sådan utväg, är tiden inne all upliöra nied våra vidlyftiga prohs tryckning, men så länge vi sakna opartiska framställningar af hvad inom Stånden förefaller, måste de ledamöter, som icke yttra sig tidningarne till lags, hafva mot deras misstydningar ett värn, i prot:en. På dessa skäl förnyar jag min anhållan, att R. o. Ad. mätte bifalla betänk, sådant det år, och icke upskjnta frågan. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Då en motion blifvit remitterad lill ett R. St:s Utsk., åligger det äfven Utsk. att besvara densamma och meddela förslag lill R. Sl:s beslut deröfver. Innom Utsk. har jag således understödt Utsk:s förslag, men som ledamot af della Stånd, lager jag mig friheten hemställa, om icke R. o. Ad. skulle (inna för godt att anse denna fråga såsom eli, Ståndet särskildt rörande, ämne, och behandla henne så ,som vore hon icke en allmän liksdagsfråga. Del är nemi. gifvet, ali om ett Stånd, nu eller framdeles fattar beslut i frågan, så är äfven R. o. Ad. bunden af ett sådant beslut, och det vore väl icke rätt, att i en fråga, som bör ankomma pä ett Stånds enskildta godtycke, sålunda låta binda sig. Man har sagt, att riksdagen för långt framskridit, för att den föreslagna åtgärden må kunna vidtagas. De Hrr, som dela denna åsigt, måste jag erinra derom, alt sådant blir förhållandet förmodligen vid hvarje riksdag, och det är icke första gången man erfar dylika invändningar. Skola nu vid hvarje riksdag nya motioner i ämnet väckas, dessa diskuteras och från Utsk. inkomne förslag återremitteras, så blir det i all evighet för sent att under pågående riksdag fä något förslag antaget. Af sådan anledn. tager jag mig friheten lill Hr Frih. o. Landtm, hemställa att, med anledn. af Ulskts förslag, den propos. måtte göras, att R. o. Ad. för sin del besluta att öfverlåta lill sin Direktion, gå i författning med verkställandet af det förslag, Gr.
Denna fond har i senare tider, genom utgifter för Saltpéterns inlösande, betydligen förminskats, hvilket förhållande fortfarande eger rum, hvadan densamma icke, utan anvisande af förhöjd t Stats-anslag, kan indragas. 16:o Skogsplanterings-Cassans behållning 72,091 R:dr. Denna Gassa, som icke har något anslag af Staten, användes till det med dess stiftande afsedda ändamål, samt till underhåll af Skogs-Institntet och Jägeri-Statens aflönande, enligt nya regleringen, hvadan den ej lemnar någon odisponerad tillgång. Q O 17:o Jagt-Cassans behållning, 10,341 R:dr 18 sk. 9 r:st., finnes i Landt-Ränlerien innestående, och har denna fond, som genom frivilligt åtagne bidrag blifvit grundlagd och underhålles, lill föremål att bestrida skott-prsemier och kostnader för skallgångar samt synes äfven för framtiden böra dertill bibehållas, enär till sådane ändamål svårligen något Statsanslag skulle kunna bestämmas; och utgör den, i alla fall, för närvarande icke föremål för serskild disposition. 18:o Westerbottens Hästj ägare-Squadrons-Fond, 10,730 R:dr 20 sk. 6 r:st. Denna Cassa har tillkommit genom indragning af rote-nummer, hvaraf vacauce-afgiften årligen sammanlägges och reserveras, för att framdeles användas till uppsättande af Artilleri eller Cavalleri uti provinsen. v
Besparda hyresmedel för en Central-Vapenverkstad i Stockholm . 2,210: ■— 77’7r7- 45- hvarefter återstår den summa, som Carl Gustafs Stads Faktori, i dess närvarande skick, kostat Staten, eller i63,Ö25: 24. 2. Om härifrån än vidare afräknas ofvanstående, utaf Faktoriet erhållna, men ej återgäldade lån, 55,000 R:dr, af hvilket kapital, såsom varande i och för Faktoriets underhåll redan före år 1820 disponeradt, intet kunnat användas för de under sednare åren uppförda betydliga byggnader och machin-inrättniugar, så visar sig Stats-Vei kels kostnader för berörde Faktori uppgå till 108,025 R:dr 24 sk. 2 rsU Enligt innehållet af den Berättelse, som Revisorernes 4 delegerade afgifvit angående merauämnde Faktori, äro byggnaderna derstädes med mycken omsorg uppförda och synas blifva ändamålsenliga. Med anledning af hvad samma Berättelse i öfrigt innehåller, rörande den betydliga kassation, som vid gevärsbesigtningen äger rum, tro Revisorerne sig böra uttrycka den önskan, alt de tillverkade gevären mätte, vid undergåendet af den, såsom det vill synas, nog stränga besiglningen , delas i 2:ne klasser, samt att de, som för någon mindre felaktighet ej — 167 — approberas för krigsbruk, men dock, i anseende till felets ringhet, kunna vara användbara, måtte till exercis och vid vaktgöring begagnas, eller ock till enskilde försäljas; förmedelst hvilken åtgärd skulle, enligt Revisorernes förmenande, ej mindre vinnas en väsendtlig besparing genom uppkommande lägre kostnad för de fullt godkända gevären, än ock föranledas dessas bevarande för deras egentliga ändamål. "Vid 1841 års slut balanseras fortfarande: a') Kronans fordran hos Brukspatron Th. F. Morsing, 5,000 R:dr, hvarom rättegång ännu är anhängig i Kongl. Svea Hof-Rält, och skola emedlertid Morsings löftesmän vara för beloppet reservationsvis lagsökte.
S. D. Remitterades till Lag-Utskottet följande motioner, nemligen: JM 174, Friherre Alströmer, Jonas, angående upphäfvande af alla lagbestämmelser, rörande den heliga Nattvardens begående, m. m.; JM 173, af densamme, om stiftande af en lag angående entledigande af så dane till statskyrkan hörande embetsoch tjenstemän, som i tal eller skrift visat sig hafva afvikit från den rena evangeliska läran; JM 220, af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, angående tillägg till 13 Kap. Rättegångs-Balken i fråga om fullmäktigskap; JM 257, af Friherre Creutz, Steffan, angående Krigshofrättens indragning; JM 238, af densamme, angående upphäfvande af sista momentet i 37 g af 17 Kap. Rättegångs-Balken m. m.; samt JM 239, af densamme, angående åtskilliga förändringar i Kriminal-lagstift ningen. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner, nemligen: JM 135, af Herr Cederschiöld, Fredrik August, angående de i Statens tjenst anställde läkares uppflyttning till samma klasser i Resereglemente!, hvartill Statens militära tjenstemän i motsvarande grader höra, m. m.:
Man behöfver blott att genomresa de orter, der Ek växer på Skattejord för att se, huru vanvårdad, qvistad och stympad den är; ett ganska naturligt förhållande, då Jordegaren ej har lof att nedhugga hvad som finnes å hans egen jord, utan tvingas att hata Den i5 Junii e. m. sjelfva den späda Ekeplantan, sorn liotar alt blifva till förargelse, om ej för egaren sjelf, åtminstone för hans efterkommande. Jag tror derföre, att tidpunkten är inne att frigifva dispositionsrätten öfver Ekeskogarne, såsom enda medlet för att i framtiden erhålla duglig Ekeskog, men nödgas derjemte erkänna, att jag betviflar, det målet kan vinnas genom de af Utskotten föreslagne mått och steg, ehuru jag medgifver det goda sjTte, som otvifvelaktigt legat till grund för Utskottens förslag. Jag hetviflar det liushållningssystem vara enligt med naturlig ordning, som först beräknar afkastning om ioo:de år; och tror det ej vara förenligt med annat än ett Statslånesystem, hvarmed det äfven synes ganska nära förknippadt då tillgångarne skola tagas från RiksgäldsContoret, som vi veta icke kan anskaffa penningar utan genom n}ra lån. Planen torde alltså vara allt för vidtomfattande, att kunna antagas; serdeles innan de angelägnaste Statsbehofven ännu blifvit fylda. Dessutom tror jag ej, mine Herrar, att vi stå på den punkt, att vi kunna bortskänka revenuen af 25,ooo Tunneland jord, och afbida ersättningen derföre i 200 år. Hvar tid har sin omsorg, och vi torde hafva tillräckligt för oss, utan att behöfva inkasta oss i hushållsplaner för kommande Sekler.
Utan att vilja tala om de Amerikanska staterne, håller jag mig blott till Preussen, Bayern, Wurtemberg, Baden, Sachsen, i hvilka alla länder dödsstraffet verkställes inom fängelset; och så vidt jag kunnat af officiella uppgifter rörande detta ämne finna, hafva ej några olägenheter häraf uppstått, utan tvertom ett lyckligt resultat. Afven i England, efter sedan frågan derom förevarit i Parlamentet, tillsattes en kommission, hvilkens alla medlemmar yttrade sig för detta straffs undergående utan offentlighet. Jag vet likväl ej af hvad anledning frågan härom sedermera derstädes förföll. Jag fortfar i min anhållan om bifall till Hr Lemchens reservation. Hr Dalman: Jag begärde endast ordet för att, i afseende å Hr von Ehrenheims yttrande, att dödsstraffets totala afskaffande skulle forlskyndas genom dess verkställande offentligt, få framställa en alldeles motsatt åsigt. Jag har visserligen aldrig sjelf varit närv:de vid någon afrättning, men jag har hört af dervid tillstädesvarande personer, att en halshuggning af den stora massan mera betraktas såsom ett begärligt frispektakel, än såsom en varnande akt af rättvisan. Under sådane förhållanden och då afrättningens verkställande i allt fall ej komme att sakna vittnen af ledamöter utaf kommunalnämnden, tillstyrker jag för min del bifall till Hr Lemchens reservation. Gr. af Ugglas, Ludvig: De, som nyss, då fråga varom dödsstraffets afskaffande, talade för dess bibehållande, framhöllo den omständigheten, att, om man också ur theoretisk synpunkt kunde bortresonnera dödsstraffet, dess afskaffande i verkligheten likväl ej kunde, till följe af den allmänna opinionen, ega rum. Jag behöfver i detta hänseende endast erinra om hvad som passerade för 18 å 19 sedan, då konung Oscar, tillfölje af sitt milda sinnelag, ej ville stadfästa någon dödsdom, att nemi. man började att handgripligen utkräfva vedergällningsrätlen. Som vi veta, upphörde ej detta förr än en och annan dödsdom åter trädde i verkställighet.