Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih:n har ytterligare sagt, att Biskoparne icke skulle svälta, om praebendena fråntoges dem. Nu är förhållandet likväl att, om man undantager Biskopen i Lund, hvilken har särskild boställsjord, de ofriges inkomster till största delen utgöres af nämnde praebenden. Prosten Milén har också i sin reservation visat, att om prae IV. II. 5 66 Den 4 Mars e. m. bendet afhändes t. ex. Biskopen i Hernösand, kommer hans löneinkomst icke att upgå till mer än 1,200 R:dr. Frih. Åkerhjelm tror att genom det i Utsk:s hemstiillan förekommande ordet »tillräcklig» är all fara för Biskoparnes framtid förebygd. Nu vill det sig icke bättre, än att straxt efter honom en annan talare yrkat, att Biskoparnes aflöning borde blifva ej »tillräcklig» men måttlig. På detta sätt lärer det tillräckliga snart blifva mycket knappt. Hr Ribbing anser, att med Biskopens i Lund inkomster skulle alla Sveriges Biskopar kunna aflönas, med 7000 R:dr hvardera. Utsk. har dock, äfven efter den högre beräkningen icke uptagit dessa inkomster till mer än 23,428 R:dr årligen, detta måtte väl icke vara tillräckligt att gifva en produkt af 12 gånger 70 00. Frih. Raab har förundrat sig öfver, att man vill motsätta sig ett så »beskedligt» förslag som detta, der det endast är fråga om att utreda vissa förhållanden. Mycket sanut, så vida icke i Betänka stöde, »jemte det i det nådigst afgifvande förslaget uptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning, detsamma äfven måtte utvisa »den tillgång, som genom en sådan reglering möjligen kan upkomma.» Derigenom uttryckes indirekt, att en sådan tillgång skall utfinnas, på hvilken man sedan kan lägga embargo. Det är emot dessa ord, jag reserverar mig, och det är dessa, jag anser strida emot Presterskapets privilegier. Frih. Raab tror, att då man så ofta återkommer till detta ämne, ligger deruti ett bevis för sakens billighet.
Olc luxra. ^ Lx krotDooilo Ol. ^Imcjuist. Herr Grefwe» oth, Landt-Marsk alken tillkännaggf, att Herr Klingspor, 6erstt, begärt, att sedan Hans Exccllcnte Herr, Grefwe ak sjelf lätit trycka sitt Diktamen i plenum den 22 September, det mätte honom tillätas, att särskildt Tredje Band. N:c> iZt, izs. fä 1026 Den 27 September. fä läka trycka den del af Ridderssapcts och Adelns Prokocoll för den utte sistl. som rörcr Hans Ercellcnce. Tilläts. Hwarefker Ridderssapek och Adeln klockan begas sig under Herr Landt-MarssalkcnS anförande lill Rikssalen. Sedan Hans Majtt Konungen ankommit och hälsat Riksens Ständer, lät Hans Majtt af HofCantzlercn för Riksens Ständer uppläsa den pä ^Hans Majtt Konungen af Swcriges wägnar af Hans Exccllcncc m. m. Friherre von Lledir^k och ^fwcisten m. m. Herr äfiöldebrsnd, samt ä Hans Käjscrliga Ryssa Majtts magnar af Grefwe komanroev och Herr /UopLus i Fredrikshamn den 17 September undertecknade Freds - Tractaten mellan Swerige och Ryssland , hwarefter Hans Majtt läcktes meddela Riksens Ständer Sikt Beslut, att denna Fred, innom den öfwerens, komna tiden, ratificera. Herr Erefwen och Landt-Marskalken öfwerlämnade däretter i underdänighet till Hans Kongl. Majtt Riksens Ständers bifallande swar pä ätssillige Kongl. Majtts Propositioner, hwilka äfwen af Hof-Cantzlern upplästes och hwaröfwer Hans Majtt täcktes för Riksens Ständer förklara sitt Rädisa wälbehag. Sedan Hans Majtt begifwik sig ifrän Rikssalen , ätssildcs Ridderssapct och Adeln klockan 2.
Om nu Rikets Ständer verkligen vilja, att sådana anläggningar hädanefter skola genom meddelande af lån komma till utförande, så synes det helt naturligt, att Staten icke på samma gång sträcker sina anspråk så långt, att intet bolag kan mottaga lånet eller på de föreslagna vilkoren vågar ikläda sig arbetets utförande. Deremot synes det billigt, att Staten i främsta rummet tillförsäkras att af den behållna inkomsten få lyfta den bestämda räntan och afbetalningen å de till företaget försträckta medlen, samt att Staten förbehåller sig utöfva nödig kontroll deröfver, att den årliga behållningen varder till ränteoch amorterings-liqviden behörigen använd, innan bolagsmännen må tillgodonjuta någon utdelning å sina tillskjutna medel. På grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsamt hemställa, att, förutom de vilkor i öfrigt, hvilka af Utskottet blifvit föreslagna för tillgodonjutande af det för öppnande af segelleden från Hattefura hamn till sjön Stora Lee beviljade statsbidrag, Rikets Ständer måtte besluta: att, sedan hvarje för sig fristående del af ifrågavarande kommunikationsled blifvit, i enlighet med af Kongl. Maj:t fastställd plan och afslutadt kontrakt, fullbordad, den behållna årliga trafik-inkomsten först, och innan någon utdelning må aktie-egarne tillgodokomma, bör användas till lånets årliga förräntning och amortering, hvaremot, om inkomsterna icke härtill blifva tillräckliga, aktie-egarne frikallas från all skyldighet att för sådant ändamål utöfver det inbetalda aktiebeloppet vidkännas någon utgift; samt att Riksgälds-kontoret skall, intilldess lånet blifvit till fullo betaldt, ega utse en ledamot uti direktionen för det till arbetets utförande bildade bolag, hvilken direktions-ledamot skall hafva skyldighet vaka deröfver, att behållningen af rörelsen varder på föreskrifvet sätt årligen använd till lånets förräntning och amortering, innan något deraf må till aktieegarne utdelas.
Jag tager mig friheten hemställa, huruvida detta mern. egentligen fordrar någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Något beslut i anledn. deraf tror jag ej kunna komma i fråga, såvida icke R. o. Ad. skulle linna lämpligt att meddela Bevilln.Utsk. innehållet af StatsUtskts framställning. Hr von Hartmansdorff: Om detta mern. anses blott såsom en notification, utan någon slags påföljd, så har jag intet emot att det lägges till handlingarna. Men om meningen är, såsom den efter milt förmenande bort vara, att underrätta BevillnUlsk., så är det ännu alltför tidigt att yttra sig deröfver, emedan, på sätt Frih. Sprengtporten anmärkt, icke ens utgifterna äro bestämda, ännu mindre inkomsterna. Man kan sålunda icke veta huru stor bevillning man behöfver. För Bevil!n.Utsk:s ledamöter, af hvilka en hvar såsom riksdagsman erhåller del af detta betänk., kan summan såsom calculation ej vara obekant. Det synes mig således vara utan ändamål alt företaga detta betänk., hvadan jag anhåller, alt det må tills vidare få hvila. Den 3 April f. m. Hr Frill, o Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att StatsUtsk:s merri. N:o 463 icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt om R. o. Ad. behagade för det närvarande lägga det nu föredragna meni. till handlingarna, vore det alltid öppet för R. o. Ad. alt, när Siandet så för godt funne, till pröfning företaga de föremål, sorn det innehölle. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då Hr von Hartmansdorlfs framställning hufvudsakligen går ut på detsamma som jag yrkat, så vill jag alltför gerna förena mig med honom. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. pröfningen af StatsUtsk:s nu föredragna mern. böra tills vidare uppskjutas. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den ii sisth Mars på bordet lagda utlåt.
Denna senare, lka enkel oeh rättfram som modren, följer henne ofta på smärre utflykter, och man berättar från en af dessa följande lilla tilldragelse: De båda furstinnorna, som ofta pläga besöka Burgteatern i Wien, räknas blard de ifrigaste beundrarinnorna af de talangfulla skådespelerskorna Wolter oeh Schrath. De hade fått veta, att båda aktriserna hade för sommaren slagit sig ned i Salzkammergut, och en vacker dag föll det kejsarinnan in, att det skulle vara förtjusande roligt att få se dessa konstnärinnor på nära håll och i hvardagslag, hvarför både hon och hennes dotter en vacker dag helt oväntadt uppträdde på slottet Frauenstein vid Wolfgangsee, der fru Schrath bodde. De hade afskedat sin betjening och voro högst enkelt klädda. Fru Schrath hade under vintern blifvit förestäld för kejsarinnan hos en berömd målare, som målade aktrisens porträtt och hvars atelier kejsarinnan stundom plägade besöka. De båda fustinnorna uppehöllo sig en god timme hos fru Schrath och intogo några förfriskningar. De hade redan sagt farväl till värdinnan, då kejsarinnan-drottningen af Österrike och Ungern hastigt vände om och leende frågade aktrisen: «Hvad kostar öfverfarten härifrån oeh till Strohl? » &gt;Femtio kreuzer för person, ers majestät! » » Då måste jag bedja er om att få låna en florin! Jag har glömt min börs. » Fru Schroth skyndade att framtaga en florin och då kejsarinnan gick sade hon: » Jag skall nog ordentligt betala min skuld! » Dagen derpå öfverraskades skådespelerskan af ett besök af kejsaren sjelf. Han var ytterst nådig och älskvärd. » Jag kommer för att betala min hustrus skuld, » sade han leende och lemnade fru Schrath en silfverflorin. Skådespelerskan bär denna florin såsom berlock vid sin urkedja. Sedermera gjorde kejsarinnan oeh erkehertiginnan ett lika oförberedt besök hos fru Wolter, men den gången hade de försett sig med penningar och behöfde ej sätta sig i skuld för hemresan. (Forts.) Literatur. Glam. Skämthistorier af John Johnsson. Första och andra samlingen. Bokförlagsbyrån.
» Jag kan nog gissa det, » svarade m o d e r n; » du är pä god väg att förälska dig i en vaxdocka. Jag önskar, att jag kunde inblåsa lif i denna figur för att bringa dig till förnuft, men tyvärr kan jag det inte! » » Men kanske jag, » sade Lilly, och utan att modern kunde hindra det, tryckte hon en flyktig kyss på den vackra vaxfigurens läppar. 7 » Skäms du då icke, Lilly, » bannade modern, rnen ordet dog på hennes läppar. Ty plötsligt inträffade något oväntadl, oerhördt. Då Lillys mun berörde sjöofficerens, så omfamnade vaxfigurens armar den förskräckta flickan och släppte henne först då åter lös, när kyssen var återgäldad med riklig ränta. Äfven modern hade i första ögonblicket tänkt, att det urverk, som förlänar lif åt somliga bland dessa figurer, var uppdraget. Dock kom hon snart till den öfvertygelsen, att här en helt annan driffjäder var med i spelet, och hennes harm var naturligtvis stor. Med värdighet trädde hon fram till den underbara gruppen och befriade sin dotter från de armar, som omfamnade henne. Dessa gåfvo endast motvilligt efter, liksom o m något i kaptenens mekanism ej varit fullt i ordning. » Min herre, » sade hon nu strängt, medan den förmodade vaxfiguren reste sig till imposant längd, » det är dock att drifva skämtet väl långt! » » Förlåt, fru friherrinna, » svarade den till lif väckta vaxdockan och öfverräckte sitt visitkort till den upprörda damen, » mitt namn är von Degen, kapten vid hans majestäts flotta, och jag kan alls ej dela er mening, att skämtet drifvits för långt, ty det var öfverhufvud intet skämt, det var allvar. Och o m ni vill öfvertyga er därom, så tillåt att jag i morgon gör ett besök i er bostad för att där upprepa min försäkran. » Lilly hade dittills, ej mäktig ett ord, med glö- dande kinder stått vänd från talaren. Hon kände sig ganska sällsam till mods och hade helst velat sjunka genom jorden eller g ö m m a sig i något litet råtthål.
Om jag fördenskull äfven skulle medgifva, att Banken icke tål någon upolfring utöfvee hvad den på 5 år föreslagne liqvidations planen medförer, så måste då förlusten reparteras på alla fordringsägare, så att interessena få den natur, dem tillkommer, enligt gällande Concourslagar. Men nu anser jag derempt Bankens eftergifter aldeles icke härigenom blifva ökade. Ty i den upgjorde Calculen öfver Disconteriias fordringar såsom tillgång till denna utredning, äro Räntorne endast beräknade 5 år ifrån den dag då utredningen täger sin början, sorn tros blifva den itsta nästkommande Julii. Deri Ränta, som nu hos gäldenärerne innestår, och uplöper ifrån den Usta Ottober sistl. till den itsta Julii detta ar å 6 Procent, utgör å 3 Procent en Ränta för a Q Månader, och måtte väl efter all sannolikhet finnas tillräcklig att liqvidera de intressen, som kunna komma fordringsägarne till godo intill den Usta Oétober då Concoursen yppades. Då sålunda ipke allenast billighet, rättvisa och stiftad lag tala för denna af jaug proponerade Ränteberäkning utan ock Banken deraf ingen vidare förlust kommer att vidkännas än den som redan är påräknad; så anser jag mig hafva fullt skäl att tillstyrka d.et i frågavarande Disconts fordringsägare må få räkna sig till godo, såsom ren fordran, 3 procent jntill den usta sisth Odober. Jag Jiar väl hort anmärkas dels att dessa 395 39® Statsoch Banho-UtsL Betankanihn, uplupne intressen icke kunna för fordringsägare vara en så betydlig förlust, dels att de kunna blifva för Banken nog tryckande. Dessa motsägelser uphäfva sig ock verkeligen sjelfva. Ty äro mera nämnde uplupne Räntor tilf ett obetydligt belopp, så blir ock Bankens derigenom ökade förmenta förlust obetydlig. Skulle de åter vara inneståendp för flera ar peli utgöra en större summa, så är orättvisan mot fordringsägare ännu hårdare.
Uti femte punkten har Utskottet, utan att för närvarande föreslå någon förändring i afseende på det för Krigshof-rätten å stat uppförda anslag, funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer målte förnya den vid 1840—1841 årens riksdag framställda underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t ville i nåder vara betänkt på införande af sådane förändringar i den militära lagskipningen, i följd hvaraf Krigshof-rätten kunde upphöra och dess befattning på Hof-rätterne Öfver flyttas, samt derjemte i underdånighet anhålla, att, när ledigheter inom Krigshof-rättens personal inträffa, tjensterne icke må annorlunda återbesättas, än att de blifvande innehafvarne underkastas de vilkor, sota vid en framtida reglering kunna varda bestämda. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 23 befälet sammanföras i städerna, komme lifvet derstädes, skildt från truppen, för de fleste utan tjenstgöring och utan bestämd sysselsättning, säkerligen icke i militäriskt gagn att motsvara den nyttiga verksamhet, som nu af indelda arméens befäl inom skilda orter i flerfaldiga riktningar utvecklas, och hvarigenom detta befäl, jemte sina åligganden såsom tjenstemän, äfven som enskilde personer medverka till landets allmänna förkofran. Detta lefnadssätt, som närmar sig till soldatens och gör befälet förtroget med dess ställning och behof, lämpar sig äfven i andra afseenden väl tor ett land, som med en fåtalig befolkning liar för sina hjelpkällors begagnande behof af alla arbetskrafter, icke allenast de materiella utan äfven de intellektuela. Militärisk bog och kunskap befrämjas säkrast genom goda bildningsanstalter för befälet samt tillräckliga och ändamålsenligt ledda vapenöfningar. För sjelfstudium åter lemnar ett overksamt stadslif icke mera säkerhet, än ett vid sysselsättning vänjande landlif. Man har äfven hört den anmärkning göras, att det indelda löningssättet bos befälet kräfver kamerala och administrativa kunskaper, som icke egentligen tillböra deras yrke, såsom militärer.
Kungörelse angående uppodling av oländig mark under militiaeoch andra boställen samt prästbord, såsom ock frihetsår därpå; Stockholm den 6 september 1803. Under namn av oländig marks upptagande på militäroch andra boställen samt prästbord får ingen annan jord än ödeland, mossar och kärr upplåtas. Sådan jord som enligt författningarna av boställshavarna genom röjning och odling göras nyttig får inte användas. Innan sådant företag påbörjas måste det anmälas till landshövdingen som genast skall se området och undersöka dess beskaffenhet och av lantmätare mätas och beskrivas. Lagtima Riksdag skall hwart tredje år, på sätt Riksdags-ordningen stadgar, tillsätta en Nämnd, som äge att döma, huruwida Högsta Domstolens samtliga Ledamöter gjort sig förtjente att i deras wigtiga kall bibehållas, eller om wisse af dem, utan bewisligen begångna fel och brott, hwarom föregående § handlar, likwäl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas. Beslutar denna Nämnd efter omröstning, i den ordning, som i Riksdags-Ordningen sägs, att någon eller någre af Högsta Domstolens Ledamöter skola anses wara ifrån Riksdagens förtroende uteslutne, blifwe han eller de derefter af Konungen, hos hwilken Riksdagen skall härom göra anmälan, ifrån Embetet genom Nådigt afsked skiljde. 1: o. Uti högsta domstolen kunna mål prövas och avgöras av fem justitieråd. Då i högsta domstolen till prövning och avgörande förekommer mål, varom i 20 § stadgas, böra tillika två av de militärpersoner, dem Konungen härtill utsett, hava säte i domstolen. Ej må flera än sju domare på en gång i prövningen av något mål deltaga, där ej för vissa fall annorledes förordnas i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. I samma ordning bestämmes domarnas antal vid behandling av fråga, huruvida talan i mål, som fullföljes till högsta domstolen, må komma under dess prövning, där enligt lag särskilt tillstånd därtill erfordras, så ock av ansökan, varmed högsta domstolen enligt 26 § har att taga befattning.
Då nu en af dessa fördelningar, hvarje år i en viss tour komma att sammandragas å den dertill förberedde Inspection mötesplatsen, för att i ett af alla vapen bestående gemensamt läger, i stort öfva Fältrörelserne, under det de öfrige Inspeciioner, Regementsvis å sina vanliga mötesställen med en nödig noggranhet öfvas i detailleexercicen, så torde denna inrättning kunna anses, sorn både af närvarande krigssätt påkallad, och såsom uppfyllande dess fordringar utan att åsidosätta den enskilta bildningen, hvilken alltid sker bäst och noggrannast inom 73° Den 24 Febr uarii. hvarje Corps serskildt, och hvilkens försummande skulle förfela ändamålet med öfningarne i stort. Som efter den i Nåder fastställde planen j Inspections-Befälen endast skola aflönas med dertill utsedde Öiverste-Indelriingar, så bör denna inrättning i sädsnt afseende icke medföra någon tillökt utgift för Staten. I an seende till Inspections-Befälens resekostnader, torde åter få anmärkas , att före Arméens indelning i Inspectioner,funnosenGeneral-lnspecteur för Cavalleriet och en för Infanteriet samt en Inspecteur för Cavalleriet och en för Jägare-Troupparne; och att så väl desse, som Ge* nera! Mönster-Herrarne ägde under sina Embetsresor både skjutts och tractamente efter sine grader i Arméen, nä deremot Inspecteurerne nu endast erhålla skjuts för 4 hästar (i stället för 8 enligt Rese-Reglementet) och intet tractamente.
Låne - anslag till Consistorium i Calmar, för uppbyggande af ett Gymnasii och Scholtehus derstädes, äfven som af tillökning af detta anslag. Tili Utskotten har det Högvördige Pre Éte-Ståndet behagat alt, genom Protocoils - Sta ts-Utsko t tetets Betänkan den. a3t Utdrag af d. 18 Aug. på grund af der vid gjorde anmärkningar, återremittera det Betänkande Utskotten under d. 8 uti samma månad till Bikets Ständer afgifvit, i anledning af den, så väl genom Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af en underdåning skrifvelse från Consistorium i Calmar, som genom Memorialen af Riksdagsfullmägtigerne från Calmare Stift, Herrar Doctorer Waldbom och Fornander, till Utskottens handläggning förekomne fråga, om förändrade vilkor för det af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beviljade Låne-anslag till Consistorium i Calmar, för uppbyggande af ett Gymnasiioch Scholaehus derstädes, äfvensom tillökning uti detta anslag; och uti hvilket Betänkande Utskotten samfäldt hufvudsakligen endast öfver sistnämnde fråga sig yttrat, med hänvisande i öfrigt till framdeles afgifvande särskildt Utlåtande från Banco-Utskottet, rörande det som egenteligen beträffade förvaltningssättet af Banken och ett tillbörligt iakttagande af dess nödiga säkerhet; Men som, enligt de från de öfrige Respective Riks-Stånden meddelade Protocolls-Utdrag, Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln den 16 September, Vällofl. Borgare-Ståndet den 18 Augusti, och Hedervärda Bonde-Ståndet den 8 i sistnämnde Månad, Betänkande till alla delar bifallit; och då, förutan det att det - a32 Stats-tJ t sko ttets Betil nka ude»ä ta ämne sålunda enligt 69 §.
Äfvenledes föredrogos och bordlädes ånyo nedannämnde den 8 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt, och Betänk, nemi. från SlatsUlskotlcl: N:o 79, i ani. af K. M:s Nådiga Propos., ang:de eftergift af åtskillige embetsoch tjenstemän ådömdt ersättnings-ansvar i följd af LänsBokhållaren Caspar Langlets bedrägliga förhållande; N:o 80, angide väckt fråga om löneförhöjning åt Statens Embetsoch Tjenstemän m. fl. för år 1857; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 37, i ani. af väckte förslag, åsyftande förflyttning till hufvudstaden dels af Universiteten i Upsala och Lund, dels af båda Universitetens juridiska fakulteter ^ocb dels af Upsala Universitets medicinska fakultet.. De n 13 J ull. 311 Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Const.Utsk:s d. 11 dennes e. ra. på bordet lagda Memorial N:o 21, angrde verkställda omröstningar i samma Utsk. Vid föredragning af Const.Utsk:s d. 11 dennes e. m. på bordet lagda Memorial N:o 22, ang:de underd. anmälan hos K. M. af det såsom hvilande till nästa Riksdag antagna Grundlagsändringsförslag, rörande RiksStyrelsens förande i vissa fall m. m. blef detta Memorial på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt; hvarefter Gr. Lagerbjelke, Gustaf, yttrade: Det nu bordlagda Const.Utsk:s förslag är af en särdeles brådskande beskaffenhet, emedan det måste behandlas först af Svenska och sedan af Norrska Regeringen samt slutligen af nu församlade StorThinget i Norrige. Jag anhåller således, att detta förslag måtte upföras främst på föredragningslistan för nästa plenum. Uppå Hr Gr. o. Landtnäs i ani. häraf framställda propos. bifölls att Const.Utsk:s ifrågav:de Memorial N:o 22, skulle upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum.
.. — 7 1 50 — a. a. 8 Okt. a. a. 3 Okt. a. a. 5 Okt. / 173 55 Mosaiske trosbekännare, om utvidgade rättigheter för — 8 — 117 — b. 20 Juli a. 20 Juli 20 Juli g. 20 Juli I anledning af skiljaktiga beslut — 8 100 — a. a.29 Aug. a. 25 Aug. b. 5 Sept. a. a. 28 Aug. 134 77 Motioner, angående återlemnande, såsom orätt remitterade, af: l:o från Stats-Utskottet, till Bondeståndet, angående Telegraf-verkets ordnande — 4 1 27 — a. a. 7 Jan. a. a. 11 Jan. a. a. 4 Jan. a. a. 4 Jan.
Cronhjelm förblandat rättigheten att vägra lån, emedan säkerheten ej vore antaglig, med det, som Utsk. nu föreslagit. Gr. tryckes tro, att man kunde begagna det förra som ett medel till det sednare. Vid belåning af publika papper t. ex. kan sådant ej komma i fråga; ty om de äro i vederbörlig form, kunna Fullmägtige ej utan ansvar vägra att lemna lån på dem. Det enda kunde vara vid den egentliga disconten, ty der kunde ej saken pröfvas; men jag hemställer, om det vöre lämpligt, att Bancostyrelsen gaf det uppdrag åt Discontdirect. att vika, antingen handlingarna voro säkra eller ej, då direct. egentligen endast tillhör att pröfva säkerheten. För öfrigt instämmer jag med Frih. Cederström, att fastighetsbelåningen är olämplig för Banken. Jag fruktar likväl, att dess upphäfvande skulle möta motstånd , om icke här, åtminstone i andra Stånd; men då den i alla fall i längden bör upphöra, ser jag ej något olämpligt deruti, att man söker realisera den såsom obligationer. De bära 4 procis ränta och i procrs amortissement. Det kan väl hända, som man här uppgifvit, att de blifva mindre svåra att realisera; men måhända kommer vissbeten derom att blifva nyttig såsom ett motiv till framdeles afskafFande af denna lånerörelse, För öfrigt kan jag ej med Hr v. Hartmansdorff finna det lämpligt att uppställa någon rangordning dessa punkter emellan. Jag tror det vara pog, alt man i 8:de punkten sagt, att lånerörelsens inskränkning skall vara den sista åtgärden. En klok styrelse lärer väl använda det medel, soto för tillfället är användbarast, Gr. Spens: Den af Frih. Ehrenborgh omnämnda ordning för erforderliga åtgärders begagnande till afhjelpande af uppkommande brist har jag ej något emot, såvida deribland ej förefunnes en, som i närvarande skick är nästan detsamma, som om den ej stöde der, den nemi. att sälja fastighetslån. Att utan rabatt finna köpare till privilegierade lån på så läng betalningstid anser jag ogörligt.