Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man anför å andra sidan att Blekinge, med sina ej aldeles obetydliga Sjöstäder och sina mångfalldiga Landthanrnar, med sitt läge imellan det sädesrika Skåne å ena och det föga mindre sädesrika Öland på andra sidan, med sina kommunikationer i bela Östersjön, som är på östra och sydliga sidorna omgifven af idel sädesrika länder, knappast kan komma att erfara en sädesbrist utan för dagen; att anskaffandet och underhållandet af behöfliga Sädes-Magazmer, antingen dessa bildas för Socken eller Härad, måste blifva kostsamma för Landtbrukaren, förut tillräckligen ihågkommen med utgifter af alla slag, och till den grad betungande för Torpare och Inhyses-hjon, att dessa, ehuru bäst behöfvande inrättningen, ingalunda kunde deri deltaga; att sjelfva säden, som bär i orten “ a7 — icke kail presteras ritorr, i brist på utväg dertill, fordrar den mest noggranna och täta tillsyn och lätt är underkastad förskämning af värma och mask; att befattningen dermed är nog ansvarsfull och vådlig för att kunna fordras såsom ett municipal-sysslande; att förråderna ej utan den mest kännbara ansträngning kunna samlas till den mängd, som motsvarar de större behofven vid inträffande missväxt; att en inrättning, som bar att kämpa med alla dessa stora olägenheter och kostnader, näppeligen kan tillvägabringas i en ort, der ingen trängande nödvändighet påkallar den och der således ej denna nödvändighet öfverväger svårigheterna. I fråga om Skogsvården inom Länet, den del af Landtbruket, som utgör så till sägandes dess andra hälft, då jordens kultivation utgör den första, måste jag beklagligen endast vitsorda en fortgående misshushållning; och den gifna följden häraf, en allmännare brist på skogsämnen, synes med livar dag mer och mer närma sig; ett förhållande, som redan i det föregående af denna berättelse blifvit antydt. Under det man med fägnad erfar, huru jordens odling till producerande af säd och jordfrukter med hvarje år stiger och förbättras, finner man med bedröfvelse, huru naturens stora frivilliga produktion af skog icke allenast vanvårdas, utan rent af förhindras och ödelägges.
Om sådana stiftelser, med förenadt afseende på pwpulationen och landets vidd. icke böra vara for få, böra de icke heller, med hänsigt till kostnaden och svårigheten att vinna en säker -bevakning, vara för manga. En fullständig och sammanhängande plan för deras inrättning kan bäst utarbetas L sammanhang med den nya Brottmåls-Lag, sorn går att dem använda. Ett allmänt KostnadsEörslag kan deremot icke upprättas, då detta, i hvarje särskildt fall, skulle blifva beroende af olika locala förhållanden och pris. Den vidd, en sådan anstalt måste äga, kan ock icke annorlunda bestämmas, än genom anställd jemförelse mellan Arbetsoch Corrections-husens antal samt antalet af de förbrytare, sorn, enligt hvad erfarenheten visat , årligen kunna af Domstolarne anses förvunna till de brott, med hvilka påföljden af detta straff af Lagen framdeles biifver förenad. För det närvarande har man således varit nöd. sakad att inskränka sig inom en korrt framställning om nyttan och nödvändigheten af dessa straff-anstalter i allmänhet, öfvertygad, att, om denna vinner bifall, verkställigheten af Förslaget, småningom förberedd, skall hafva hunnit fullbordas, innan införandet af en Brottsmåls-Lagstiftning påkallar sådana inrättningars användande.” * Detta Betänkande, hvaruti Comitéens granskande Ledamöter enhälligt instämt, får Comitéen till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet insända, med underdånig hemställan, Den 5 Maj. 59 Ian. om icke detsamma må Riksens nu församla, de S änder föreläggas. Comitéen framhärdar med djupaste vördnad, S tormägtigste Al lernådigste Konung ! Eders Kongl. Maj:ts allerunderdånigste och iroplig, tigste tjenare och undersåtare. Fred. Gyllenborg. M. Rosenblad. Gabr. Poppius. I. R. Blom. Trolle Wacht meister. I.. A. Mannerheim. Dan. Edelcreutz. E. Rolén. C. Lenngren. B. Sandels. O. Zenius. PehrStaaff, Joh. Gabr. Richert. A. E. Afzelius.
59 räfitaå 4 procent ranta, mcit att 7 för 100:bc af låttetS prtmitioa Belopp ffaff årligen inBctalaö, fantt att tift Belåning må antagaS ptt§ odj Bpggnaber förfäfrabc t g-örfäfrmgddftiVBofagct 0fanbt'a; 5:d att lån till fftften odj oblingar tele från Sanfert BciiutjaS efter flntct af år 1857; 4:o att t fa tvål Sanfert, forn bernnber Ipbattbc Sånesdotter, lån må utgtfs loa 3 mot pant af gulb odj fl (floer, arBetabt eller oarBctabt, font ar förfebt mcb 0iocnff fontroffsfiåmpel, 0roenffa odj ^otlänbffa bnfater, famt gttlb 9:d att räntan, luib biöfontering ocf> utlåning från -£)anbc(3 itingar af enfftfbe perfoner, att återbetala^ antingen å beftämb bag efter infätts ningen, efter efter tuif på förf)aub betingab ömfeftbig uppfägnittg, uuber luiffor, att iufättning får ffe eitbaft å (jeta ljunbrabetaf 9ltföbafer; att öfiucr iufättning 9ttf 8bag§*23eftut 1858. 61 tnebbctaö belt)tö, forn ffatt återftäftaö, bå penuiugarue tpftaö, famt att räntan får utgöra pögft feni procent; ocp 15:o att, utöfmer bc tift förfträcFuing åt fyi(tat Sire niiftioner Stiföbafer t fitfmer, t änbamåt att genom utlåning från 9ufctö 2 tå tiber 3 23a nf bcreba en af bcpofiuet påfaflab ti ft
Mången lärdom är ock att hemta vid anhörigas och vänners sjukbäddar; men få äro de, som uppmärksamma och tillgodogöra sig dessa vinkar. Och så, när sjukdomen kommer, när det blir allvar af; då blir det skrik och klagan; då finnes det icke medel nog i apoteket; då lägges det beslag på familjens och omgifningens medlidande; då måste den sjuke nödvändigt hålla dem i ständig ångest och oro och ve den, som vågar en antydan, att det eller det kan vara orsak till opassligheten. Här vill jag dock anmärka, att ett sådant tillfälle aldrig bör användas till framställande af förmaningar och föreställningar angående hans möjliga försyndelser och lättsinne. Dermed ernår man endast att ytterligare upphetsa honom. Hvilken förvirring, hvilket uppror förorsakar det ej ofta i ett hus, när husets herre t. ex. har tandvärk. Är deremot husmodern den lidande, går det i allmänhet betydligt mera stilla, ty det är en offentlig hemlighet, att qvinnorna äro mycket tåligare och — låt oss gerna säga det rent ut • — hjeltemodigare, då det gäller att uthärda smärtor, än männen. Må hända har naturen inrättat det så, men uppfostran har ock bidragit dertill; ty till och med den mest förklemade flicka blir mera hållen till sjelfbeherskning än gossen, som får och skall vara modig, men som ock får skrika och rasa, då han kommer hem med bulor och skråmor; det är hans rätt som tillkommande man. Dock jag skall ej vara orättvis. Det är ej såren, de rent kroppsliga såren, som göra mannen till en ofta otålig patient; det lär oss erfarenheten från lazaretterna. Det är fruktan för hvad de gamle kallade strådöd eller sotdöd. Det är ovanan vid lidandet; ty ju mera sällan han är sjuk, ju värre uppför han sig, då han blir det. Han blir högröstad, häftig oeh i högsta grad retsam, förorsakande sin omgifning ångest och smärta; han beskyller sina kära att vara okänsliga varelser utan deltagande. Så som han har ännu ingen menniska lidit; det vore icke värdt att påstå något annat. Han är fullt öfvertygad, att han genast skall dö och vidtager nödvändiga mått och steg i denna öfvertygelse.
Då han såg den nästan mera än vanliga ömhet, som uttalade sig i alla hans mors rörelser och omsorger, repade han dock åter mod och tänkte: ”En ungdomsförseelse, som kan godtgöras, är det ej värdt att längre sörja öfver – och jag skall godtgöra den genom sträng vaksamhet!” Efter frukosten gjorde han den vanliga runden, som han alltid brukade, då han var hemma, nemligen i de fattigas stugor. Arves känsliga hjerta led af att se de betrycktas nöd. Än delade han ut en och annan tolfskilling ur sin ej serdeles försedda kassa, än gaf han goda råd; och alltid afhörde han tåligt den gemensamma klagan, alla läppar framburo öfver patron på Gråby, en af dessa blodiglar, hvilka, under skepnad af handelsmän, nedsätta sig på fisklägen eller deromkring och idka rörelse med de fattiga fiskrarne, de der hos en sådan person till obetydligt pris sälja sin tungt förvärfvade egendom, sin fisk, mot hans drygt uppsatta mjöloch potatiskappar. Det fiskläge, vi i vår berättelse sökt skildra, egde blott några bärgade hushåll; men större delen utgjordes af utfattigt folk, som icke egde det ringaste i sina tomma hus, utom de stackars fiskhufvuna, hvilka knappt sjudit upp i grytan, innan de voro afsugna. Nog bärga sig invånarne ändå så länge sommaren och den tidigare delen af hösten varar; men efterhösten och vintern komma, och då rasa först starka vestliga stormar, sedan lägga ismassorna sina väldiga murar mellan dem och det element, af hvilket de tigga sin bergning. Då herrskar eländet bland de arma menniskorna på ett aflägset fiskläge. Ingen penna, intet menskligt språk kan nog sannt teckna hvad de utstå under denna hungerns och jemmerns tid. Det finnes kanske ej större motsatser i smått, än emellan de stora rika och de små fattiga fisklägena.
Jag Vikar derföre, att R. o. Ad. mätte instämma i den reservation, som är betänk, vidfogad och hvaruti Gr. v. Fersen m. fl. af Utsk:s ledamöter förenat sig, eller att ordet privilegieradt måtte utgå på de 3 ställen, det i 73 § förekommer, och att denna § i öfrigt må blifva oförändrad. Hr Stuart: På de af den siste värde talaren anförda skäl, och på grund af hvad Hr af Ekenstam i sin reservation framställt, får äfven jag instämma i den anhållan, att Hr Gr, o. Landtm, täcktes framställa propos., huruvida icke R. o. Ad. anser orden pr i v i 1 eg i e 11 a d t eller privilegierade böra utgå ur 73 § i bevilln.förordn. R. o. Ad. beslöt, att orden privilegieradt och privilegierade skulle utur 73 § utgå. 75 §• Frih. af Nordin: I anledn. af den framställning, som blifvit gjord vid 75 §, synes det, som Bevilln.Utsk. verkligen velat ingå på anmarkarens åsigt, nemi. att rätta ett missförhållande, som vid tillämpningen af i83o års bevilln:sförordn. uppstått, i följd af den till uteslutande föreslagna meningens intagande; men jag får upplysa, att så länge som 1823 års bevilln.förordning tillämpades, hvilket äfven nu skulle blifva händelsen, om denna mening uteslöts, så ansågs den så tvetydig, att på de flesta ställen tillämpades den så, att bevilln. lades på masugnar, hvaremot sådant ic - P«n 9 Febr u ari f. m. icke skedde på andra ställen. Med ett ord, det låg en.osäkerhet i redactionen. Emedlertid vill nu Bevilln.Utsk. återgå till samma redaction och således återställa samma osäkerhet, som i8a3 års forordn. vållade.
Då Utskottet likväl inhemtat, att Kongl. Kungörelsen af den 10 Februarii 18r 3 samt Kammar-Collegii, på grund af Kongl. Brefvet af den 16 Augusti i8i5, den 26 September samma år utfärdade Kungörelse-stadga, att Qvarntulls-afgiflerne för städerne Stockholm, Götheborg och Carlskrona upphört och såsom mantalspenningar utgå, inser Utskottet icke några skäl, hvarföre uti den tariff, hvarest avgifter som skola utgå finnas uppförde, äfven afgifter, som, i följd af på laglig väg tillkommen förändring, upphört, böra inflyta; och får Utskottet i anledning häraf äfven vördsammast lill Rikets Höglofl. Ständer hemställa : att så väl coluinnen angående Qvarntulls-ersättningen uti den tariff, som innefattar repartition af den från städerne utgående salu-accis-ersättningen, må försvinna, som ock att så väl de uti ingressen till nu gällande Bevillnings-Förordning befintlige orden: ”Qvarn-tullen af Stockholm, Götheborg och Carlskrona som äfven det i 20 §. af 2 Art. Bevillnings-Förordningen förekommande ordet ”Qvarntull” hädanefter i Bevillnings-Förordningen icke vidare må inflyta. Hvilket allt vördsamt underställes Rikets Högloflige Ständers upplysta pröfning. De emot detta Betänkande afgifne Reservationer bifogas. Stockholm den 12 Nov. i834- Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 3<). 55 Tariff till Reparation af Salu-accis-ersättningen utaf Städerne R:dr R:dr Stockholm 7,5oo Transport 1 o,655 Götheborg 800 Halmstad . 20 Classen: Hedemora lörsta Helsingborg . 65 Gefle . « • * * * 110 Hernösand Norrköping . 3oo Hudiksvall Andra Classen: Köping Luleå 5o Calmar 1 10 Mariestad 20 Carlskrona 4oo Piteå —.— Malmö 160 Sala ...
H o s oss är klyftan mellan husbondefolket och tjänarne icke stor, hvarför det är mindre åtrå hos de senare. M e n låt våra tjänarinnor blifva stockholmsjungfrur, och det blir klent med deras förnöjsamhet. Och det skall tjäna till intet att N:S söta fru med nedlåtande vänlighet tager sig för att » berömma den landtliga flickans hemväfda kläder » — i fall hon skulle taga dessa med sig — ty hon må vara huru landtlig som helst, är hon likväl kvinna, och som sådan märker hon lätt, att den lilla näpna frun, som själf försmår de prisade hemväfda kläderna, tager sig ofantligt mycket bättre ut i sin eleganta robe af modernaste tyg och efter modernaste snitt. Men » moster » skall få sin vilja fram. D e n ena af mina pigor är ledig till hösten. V i l l N. taga emot henne, så hjärtans gärna. H ä r har hon skött ladugården, haft vård om kalfvar, små söta grisar och andra småttingar, så hon bör vara lämplig för N. H o s honom stannar hon ett hälft år. Därefter kniper henne en annan husbonde med mycket större inkomster än N. bättre möbler och kräsligare mat. Hos honom härdar hon ut en hälft år. Så tager henne en tredje med ännu mer af denna världens goda. Med denna raska omsättningen på tjänarinnor, som i Stockholm ä r, rådande, bör hon inom några få år hafva » passerat graderna » och nått kulmen. N u duger hon ju inte längre för Stockholm. Hvart skall hon då taga vägen? Tillbaka till komministern, kan jag tro? Ja, skola stockholmarne taga sina tjänarinnor från landsorten, sä återstår för oss intet annat val än att taga våra från Stockholm. Skall jag nu taga mig för att examinera fröken rörande » den familjs förhållanden, h v a r e 3 t hon sist tjänat? » D e t blefve alltför galet. I alla fall blir nog med » frökens » ankomst det ideela förhållandet mellan husmoder och tjänarinna i komministergården vändt upp och ned. M e n det uppochnedvända idealet säges vara detsamma som det komiska.
Om nu örne Lagsagor förenas med åtföljande löner, hvilka borde åtmindstone ö* kas till det belopp, att en Lagman, utom sportlar och boställe, som måste utses, kunde påräkna mindst lOOO R:dr, hvarigenom Staten omärkligen graverades, så skulle äldre Borgmästare, Häradshöfdingar och jemväl Ledamöter i HofRätterna, hvilkas helsa fordrar en mera rörlig tjenstgöring, sä-, kert anmäla sig såsom sökander; hvartill ock skulle höra, att Kongl. Maj:t i nåder förordnade, att underdånigt förslag vid yppande ledigheter af HofRätterna upprättades, med föreskrift, att ej de flesta tjensteår borde härvid följas, utan blott afses de^t redbaraste förmågan hos sökanderne att kunna uppfylla sina pligter; Kongl. Majus högarätt för* Den 5 Maj, e. nu behållen att af sökanderne utse den, sorn Kongl. Maj:t funne närmast värdig, utan af* seende på förslaget. Lagmannen borde örne gånger om året hålla LagmansTing, och hvarigenom åtmind* stone hälften af anledningarna till Rättegångars uppehåll måste förekommas, dermed Allmänheten borde finna sig belåten; ty huru många förändringar äro gjorda eller kunna göras, hvilka medföra sa betydliga följder? helst när man aldrig bör utesluta ifrån beräkningen, att nya anstalter kosta ansenligt, vid deras inrättande, utan att man Ivan göra sig försäkrad derom, att ej andra olägenheter skola efterträda dem, som man velat undanrödja; men här blifver ingen synnerlig kostnad, och icke några svårare följder att befara. Till större beqvämlighet för ortens invånare, som vore i behof af Lagmannens handläggning, borde hans vistande vara alimanligen kungjordt, och han, lika med Häradshöfdingen, vara allvarligen förbuden att från orten afresa, utan att hafva förut, i afseende på lagliga skäl dertill, erhållit HofRättens tillstånd.
Denne månadtliga Summa var calculerad på förhållandet med Riksdags-kostnaderne vid sista eller 181S års Urtima Riksdag; men, efter hvad nu anmäldt blifvit och Stats Utskottet utaf erhå'lit provisionel Förslag inhämtat, blifver nämnde belopp i månaden, på hela Riksdagen räknadt, ej tillräckligt sedan utgifter nu tillkommit, som vid den förre ej ägde rum och deribland den för Deputerade, som skola afresa till Norrige, för att bevista Hans Majit Konungens höga Kröning, bestämde Reseoch Tractamentskostnaden, utan kommer ett belopp af omkring 3000 R:dr i månaden att erfordras utöfver de beräknade 20,000 R:dr per månad. Stats - Utskottet får derföre vördsamligen hemställa, att Riksens Höglofl. Ständer, i följd af Deras redan tagne Beslut, det Riksdags-kostnaden skall utgå från Riksgälds-Contoiret, be-* hagade förordna, att hvad som ytterligare ut iooö Siats-Utskottets Betänk andert. öfver nämnde månadtliga belopp åtgår till de i ock för Riksdagen belöpande och dertill hörande utgifferne, bör från Riksgälds-Contoiret på Kongl. Stats-Contoirets reqvisition utbetalas, mot redovisning och densammas vederbörliga granskning. Stockholm den i Julii 18x8. Riksens Högloft. Ständers Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående den sS kallade Minimi-Tabellen. Uppå BeviUningsUtskottets i Memorial den 25, sistledrie Junii gjorde hemställan, att, så framt icke Hedervärda Bonde - Ståndet skulle förena sig med de jrne öfrige Riks-Ståndens Beslut, i fråga om den föreslagne Minimi-Tabell, som uti 5.
Den öfriga, Stats-Verket behållne delen af krono-tionden, beräknad vid samma Stats-reglering till 16,600 tunnor, har väl år i83t utgjort 18,711 tunnor 0.4 kappar, men som deri ingått blandsäd och bafra; så har Utskottet ansett enahanda belopp som förut böra upptagas, eller 16,600 tunnor, efter förslagspriset, å 5 R:dr . /f:o Kronotionde lösen efter bestämde pris har, vid sista Stats-regleringen, beräknats till 4>4o4 ^:c^r sk., men som medel-inkomsten deraf för åren 1827 med 1831 utgjort 4,732 R:dr 17 sk. 11 r:st, upptages denna lösen i rund summa till ... 5:o Arrende-medel af Kungsgårdar och andre Kronolägenheter. Denna inkomst, som vid senaste Stats-reglering påräknades till 4^,000 R:dr i penningar och 7,000 tunnor spanmål, å 5 R:dr, eller tillsammans 80,000 R:dr, anser Utskottet, lika med hvad Kongl. Propositionen innehåller samt Kongl. Stats-Contoret föreslagit, böra upptagas till Penningar 4^,000: Spanmål 9,000 tunnor, å 5 R:dr 45>ooo: 6:0 Silf ver-tiondej myntare-lön och s/agskattj beräknade vid senaste Stats-regleringen till 2,5oo R:dr specie, u 128 sk. cours, till 6,666 R:dr 32 sk., hafva sedermera uppgått till högre belopp och utföras således till 2,625 R:dr efter enahanda cours med . 7:0 Koppar-räntan, och Slagskatten upptogos väl vid sista Stats-regleringen till 375 SkU.
En sådan afväg skulle mitt samvete ej tillåtit mig. Hr Rosenblad: Följden af antagandet af Gr. Frölichs förslag till contrapropos. skulle, enär H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt förklarat syftemålet med dess motion vara att bereda framlida bifall till BondeSt:s inbjuda., blifva den, att den mening, som vill afslå BondeSt:s inbjudn., icke kunde göra sig gällande; hvadan jag anhåller, att contrapropos:n må blifva Hr Dalmans, på så sätt förändrad, som jag föreslagit och Hr Dalman medgifvit. Gr. Posse: A ena sidan förekommer visserligen, att BondeStts prot.utdr. med inbjudn. till R. o. Ad. lärer vara af Hr Gr. o. Landtm, föredragen, hvilket i början undgick min uppmärksamhet och hvarföre jag, lika med Frih. Cederström, icke fann något hinder för att besluta uppskof med behandlingen af inbjudn:sfrågan. Deremot förekommer å andra sidan att här icke saknas prejudicat derpå, att Ståndet, oansedt ett sådant förhållande som det förevar., beslutat uppskof; men jag är mycket rädd för alla sådana prejudicat, som på ett menligt sätt kunna komma tillbaka i vigtigare frågor, och tror det således vara säkrast att vidtaga den utväg, som är den bestämdt grundlagsenlig», nemi. att företaga saken till afgörande, ehuru jag dervid förutser ett beslut, som jag önskade måtte kunna undvikas. Det är likväl bättre att följa den uti grundlagen föreskrifiia vägen; och jag måste derföre, med återtagande af min anhållan om uppskof, underkasta mig, att beslut nu fattas i sjelfva saken. Gr. Frölich:
Domstolens yttrande ej bordt på förhand begäras; att del, för tillvägabringande afen förberedande granskning, skulle vara lämpligare att infordra utlåtanden och påminnelser af en del uppgifne Ämbetsmän: af Herr A. von Hart~ manndorff, att han bestrider en Commitr tes nedsättande lill förberedande granskning af Lagverket, men gillar Herr Gyllenheims förslag om beröring emellan Sveriges och Norriges LagCommitte'er; hvarjemte Herr von Hartmansdorff tror att ett påskyndande af LagCommitleens göromål svårligen låter sig göra så vida Committeen ej hittills försummat sig, heldst ett Lagstiftningsarbete är ett tankans verk, som ej på befallning eller genom Ökadt antal Ledamöter kan pådrifvas till att blifva färdigt på bestämd tid: af Herr Fri~ herre C, H. Ankarsvärd och Herr G. Hjerta, att de understödja förslaget om en granskande Committes nedsättande, men afstyrka att förbindelse skulle öppnas emellan Sveriges och Norriges LagCommilteer; Friherre Ankarsvärd ur det skäl, att Sveriges Ständer ej ingått i någon pröfning af de grunder LagCommitte^n här följt, och att således, innan desamma både i Sverige och Norrige blifvit preliminariter afgjorde, och då de ännu å ena eller andra stället kunna förkastas, den 8?6 'Lagutskottet: Bstankondm. föreslagne förbindelsen är utan ändamål, och Herr Hjerta, af den anledning, att en sådan förbindelse redan genom tryckfriheten är tillvägabringad, och att dessa Länder medelst en sammanblandning af deras olika författningar skulle, i stället att tillskyndas fördelar af ömsesidig erfarenhet, dela missöden af gemensamma misstag; hvarjemte Herr Hjerta anmärkt, att Utskottets yttrande, att Lagverket vid nä~ sta Lastinia Riksdag matte komma under Riksens Ständers granskning, borde ändras så, att orden: nästa Riksdag i stället användes ; och af Herr Grefve F. B. von Schwerin, att då Lag-Coramitteen kan anses vara skiljd i två delar, i arbetande och granskande Ledamöter, och ibland de sednare äro trenne af Högsta Domstolens Ledamöter samt Riksens Ständers Justitia?
Från Högvördige Preste* Ståndet» Si D. Vid föredragning af Bevillningsutskottets Utlåtande, N:o 65, i anledning af Välloflige Borgare-Ståndets gjorda Förslag att förändra några till förstärkta Stats - Utskott tet öfverlemnade Voterings-propositioner, an. gående Stora Sjötulls-Bevillningen , fann Preste-Ståndet för godt att , under gillande af de häruti upptagna Voterings-propositioner , Utlåtandet bifalla. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskot^ tets Memorial: N."o io4, med tillstyrkan, att en Medaille naå, genom Banco - Styrelsens försorg, präglas i4s Prof, Utdrag den a9 Januarii i85o. och utdelas» till minne af Hennes Maj:t Drottningens högtidliga Kröningsfest. Från Välloflige BorgareStåndet* S. D. Föredrogos a nyo och biföllos Statsoch Banco-Utskottens följande Utlåtanden och Betänkande: N:o 40, 1 anledning af Kongl. Majlts, den 6 sistlidne Mars, afgifna, till Utskotten remitterade Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoiret till HjelmareCanaloch Slussverksbyggnad lemnade understöd} N:o 4i, 1 anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna, från samtliga RiksStånden till Utskotten remitterade Nådiga Skrifvelse, af den 10 April sistlidne år, angående Landshöfdingen J. af JVingårds anhållan om befrielse från ersättningsansvar för de af förre Lands-Secreteraren Kleman tillgripne och fört; skingrade allmänna medel; N:o 42, i anledning af Herr Friherre C, H, Anckarsvärds motion örn inlösen af Proi. Utdrag den 29 Januarii 1830. 145» några f. d. Filial Disconternes vid sistlidne Riksdag presenterade assignationer. S. D.