Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A f denna orsak sträfva de oupphörligt, uthärdande tåligt o c h till o c h m e d gladt förlusten af alla sina jordiska ägodelar o c h en ädel fattigdoms försakelser. Jag slutar min skildring m e d att citera en författare, hvilken besökt d e m i deras nuvarande h e m: » B o r t o m Forest gate fann jag efter åtskilligt sökande de landsförvistes h e m bland d e nya, billiga små hus, s o m v u x i t u p p vid Romfordvägen. I sanning ett föga romantiskt ställe så- som bakgrund till en romantisk historia! Men slutligen uppnådde jag trädgårdsgrinden o c h där i dörröppningen stod den tre-åriga France, professorns o c h hans hustrus älskade lilla förstfödda, som k o m m i t till dem i det kära, gamla armeniska hemmet, innan ännu sorgens skugga fallit däröfver. Deras hjärtan fröjdas nu än en gång, m e n icke m e d d e n delvis själfviska föräldraglädjen, utan vid tanken på att helga sina döttrar åt sitt lands sak. M e d undantag af en vrå för Frances d o c k o r var hvarje h ö r n af hvardagsrummet uppfyll dt af böcker,papper o c h skrifter. V i d ena sidan af fönstret hade professorn sitt bord, vid den andra m a d a m e; o c h här äro d e från tidigt på m o r g o n e n till sent på natten upptagna af skrifning, allt för den sak, s o m ligger d e m o m hjärtat. France hjälper redan till o c h visar sig vara en duktig liten sekreterare, under det att H v a d gjorde nu den olyckliga makan under dessa fruktansvärda m å n a d e r? Så snart h o n hämtat sig efter det första bedöfvande slaget, koncentrerade sig alla hennes själskrafter i en enda tanke: hennes mans räddning. H o n arbetade oförtrutet på de fångna kristnas befrielse, o c h hennes vana att uttrycka sig lätt o c h ledigt äfven offentligt k o m henne nu tillgodo. Hennes uppträdande var d o c k alltid prägladt af sans och värdighet o c h ägde ingenting, s o m ej skulle anstått en kristlig kvinna o c h verklig » gentlewom a n ».
Utskott får jag vördsamt anhålla. Stockholm den W November 1865. Helge Rehbinder. Af Friherre Hermelin, Carl Alfons, om beviljande af ett anslag å 50,000 R:dr, för alt användas till ersättning ål egare af husdjur, som, till förekommande af boskapspestens spridande inom landel, bli/vit nedslaglade. Med den rigtning som boskapsskötseln under de sednare åren erhållit, utgör denna näringsgren numera en ganska väsendtlig del af landthushållningen. Osannolikt är dock ej att äfven Sveriges boskapsskötsel kan möta faror, hotande dess fortgående utveckling. Redan under flera år har i Ryssland rasat en kreaturspest, som jemväl visar sig i andra länder, såsom i Holland, England och Skottland, och i hvilka tvänne sistnämnda länder sjukdomen anställt stora förödelser synnerligast ibland hornboskapen. Tusendetals kreatur hafva dels dukat under för sjukdomen, dels, då man icke ännu lyckats upptäcka något säkert botemedel, blifvit nedslagtade på det att denna ytterst smittosamma sjukdom ej vidare skulle spridas. Då Sverige är beläget mellan det Ryska riket och Storbrittanien, kan med skäl befaras att äfven om sjukdomen derstädes synes hafva upphört, den likväl lätt kan i vårt land inkomma, vare sig genom de förädlande, djur, som ifrån England införas eller genom de kreatur som ifrån Finland afyttras till icke obetydligt antal i hufvudstaden och lill jordbrukare i dess grannskap. Infinner sig boskapspesten i Sverige, så saknas annan utväg för dess hämmande än att samtliga individerna uti de ladugårdar, hvarest sjukdomen uppträdt, mäste nedslagtas. En dylik nödig åtgärd som af auktoriteterna anbefalles bör dock icke verkställas, utan att en skälig ersättning tillkommer kreatursegaren för den förlust som derigenom uppslår. För en dylik ersättning har dock Regeringen inga medel anvisade, hvilket hos auktoriteterna kunna väcka tvekan att anbefalla och låta verkställa denna hittills kända enda åtgärd att förhindra sjukdomens utBih. till R. St.
Regeringen har, såvidt af motiverna inhemtas, härvid hufvudsakligen fäst sig vid Statsregleringen i hvad den afser anslag för Statens allmänna behof, som kunna af Kongl. Bih. till It. St. Maj:l eller enskilda Riksdagsmän begäras, samt den derefter lämpade bevillningen; och från denna sida sedt är det ostridigt, att frånträdandet af den eljest uttalade grundsatsen »att alla frågor, derom båda Kamrarne ej blifva ense, skola förfalla», utgör en fördel för Första Kammaren, som förmodas blifva mera villig att behjerta Statens behof och som möjligen vid den gemensamma omröstningen kan någon gång göra sin åsigt gällande. Men det finnes frågor af motsatt beskaffenhet, der den Andra Kammaren kan, efter den uppfattning man gjort om den olika anda, som skall beherrska dessa församlingar, antagas vara mera villig alt bevilja anslag än den Första, och der vida större belopp kunna erfordras, än som för anslag till löner åt Embetsman och dylikt kunna ifrågasättas. Det är nemligen allmänt kändt, hurusom vid våra Riksdagar, och till en del äfven vid nuvarande, motioner blifvit väckta angående grundskatternes upphäfvande med eller utan lösen, indelningsverkets borttagande, jordens befriande från skjutsning och väghållnings-skyldighet och mycket annat dylikt. Och då man frågat huru kostnaderna härför skola bestridas, har svaret alltid varit, att sådant, så vidt det är behöflig!, skall ske genom allmänna bevillningens ökande. Att sådana förslager — de må nu vara nyttiga eller skadliga, hvarom nu ej är behöfligt att ingå i utredning — äfven framdeles skola förekomma, är så mycket säkrare, som ett ibland de skäl, hvarför man yrkat en genomgripande förändring af vår nuvarande representation, just blifvit funnet i de svårigheter den lagt i vägen för genomdrifvande af dessa förslager, och lika säkert är, att frågorna härom komma att af Andra Kammaren omfattas med vida större ifver än af den Första. Det är sannt att flera af dessa frågor äro af beskaffenhet, att för deras lösning erfordras enligt förslaget såväl båda Kamrarnes sammanstämmande beslut, som ock Kongl.
Inbjudningar till Med-Stånden från Bonde-Ståndet: — att biträda Bonde-Ståndets beslut att, med stöd af 36:te §:n 3:dje momentet Biksdags-Ordningen, Rikets Ständer skola tillsätta ett särskildt Utskott för behandling af de vid denna riksdag väckta frågor rörande Elernentar-läroverken, Pedagogierna och Folkskolan: I. 305, 456, 471, A. 486. — att förena sig uti Bonde-Ståndets beslut i afseende å All männa Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 6, i anledning af viickt motion angående ändring i 2:dra §:n Usta momentet af Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets inkomster: I. 492, 522, A. 523. — att förena sig uti Bonde-Ståndets beslut i afseende å All männa Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 55, i anledning af väckt motion om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af socken-magasiner samt öfverlemnande åt kommunal-styrelserna att öfver samma magasiner förfoga: II. 376, 447, A. 448. — att förena sig i Bonde-Ståndets beslut i afseende å 3:dje mo mentet af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 71, i anledning af motioner i fråga om förändrade m. m.: II. 447, 459, A. 461.
Denna onödiga farhåga, som likväl agde möjligheten för sig, efter den då e'tablerade författningen, enl. hvilken Taxer:s-comite'erna skulle bestämma afgiften, som hvar och en borde vidkännas, i stället för att hvars och ens afgift bort bestämmas genom proc. af den gemensamma behållna inkomsten, detta misstroende vållade, att man beslöt en minimitariff, upptagande två millioner r:dr hvar - Den 3 Octobcr f. m. 9 hvarunder a fy i flen icke skulle få gå, anseende att de 5oo,ooo skulle genom de progressiva afgifterna fullt ingå. Nu lärer den värde ledamoten, som sist yttrade sig, finna alt, i händelse miniini-lariffen varit borta, så hade någon täflan vid författningens tillämpning att komma under hvad taritfen stadgade icke kunnat uppstå; ty om Taxer:s-comiteerna icke varit berättigade att bestämma den afgift en hvar skulle vidkännas, utan endast haft för åliggande att uppgifva hvars och ens inkomst, deraf fullmäktige i Riksg.- cont. neli Banken bort bestämma afgifts-procenten proportionerlig efter förhållandet emellan inkomstbeloppet öfver liela Riket och det bevilln belopp, som erfordrades; så hade det blifvit hvarje Svensk medborgares intresse att tillse det hvars och ens möjligen högsta inkomst blef uppgifven, emedan hvars och ens afgift blefve proportionsvis mindre i den mån alla andra medborgares inkomst beräknades högre. Vid iakttagande af sådan modification uti tillämpningen af 180g års antagna grund för bevillningens utgörande, torde man finna, att all farhåga för brist uti bevilln.summan försvinner, emedan allas intresse förenas uti bemödandet alt inkomst-beloppet må blifva så högt som möjligt. Frih. Sprengtporten:
Brefven den 15 Dec. 1762 och den 20 Januari 1837, varit uppdragen med afseende på det numera upphäfda Konventikelplakatet, så mycket mindre bör kunna åberopas såsom skäl för den ofvannämnda ändringen, som icke hvad i egentlig mening benämnes sekterism (d. ä. omfattande och utspridande af villfarande läror) ulan endast separatism (d. ä. förnämligast yttre religiösa 46 Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. söndringar) var i Konvenlikel-plakatet afsedd, och upprätthållandet af de i denna syftning deri gifna stadganden borde betraktas såsom öfvervakande af den yttre ordningen i samhället: åtal för villfarande iäror eller" affall från kyrkan beböfde icke förordnas af Justitie-Kansleren. Domkapitlen deremot hafva, hvarje inom sitt stift, genom Kyrko-lagen och många sedermera i enlighet med denna utfärdade författningar, den ansvarsfulla skyldighet sig ålagd att utöfva tillsyn öfver lärans renhet och medelst undervisning och förmaning söka verka till dennas upprätthållande, att hafva närmaste uppsigt och vård om allt som rörer det kristliga lifvet och den kristliga församlingsordningen. Häri skulle dock en väsendtlig rubbning ske, om, Domkapitlet oåtspordt eller mot dess tillstyrkande, åtal af ofvannämnda art någorstädes komme att anställas. För de allraflesta dylika fall vore nemligen troligt ali stiftets Domkapitel, hvilket egde och kunde erhålla vida fullständigare och tillförlitligare underrättelser om verkliga sakförhållandet, än dem JustitieKansleren genom sina underordnade kunde inhemta, och som härvid måste betrakta frågan ur en högre synpunkt än endast den borgerliga ordningens vidmagthådande, skulle, såsom ock erfarenheten under de sednare åren nogsamt bestyrker, anse anställande af åtal vara obehöflig! och skadligt verkande, samt att andra medel, såsom undervisning och förmaning, någon utmärktare, kunskapsrik och begåfvad lärares anställning på en ort, sora för förvillelse vore blottställd, m. m., vore de rättaste och tillfyllestgörande.
Är det tillräckligt att såsom den nyss anförde, högt aktade författaren gjort, uppvisa hvilken djupt ingripande betydelse arkitekturen har och sedan, strax efter, nöja * sig med att prisande fasta uppmärksamhet vid att den " bedröfliga skymning " som betecknas af kraftlöshetens tid under 1820- och 1830-talen, efterträddes “ kring midten af vårt århundrade " af en “ ny ljusning *, hvilket skulle hafva berott på “ tvänne lyckligt inverkande omständigheter, nämligen dels att det stora monumentala verket, nationalmusen, då kom till utförande " samt att " vi samtidigt i Scholander fingo en snillrik och B. Nyblom i Ny Svensk Tidskrift, första häftet, 1882.kraftfull konstnärspersonlighet, som väckte en sund känsla för arkitekturens vigt och betydelse såsom oundgängligt odlingsmedel för slägtet och gjorde detta både genom sina byggnadsverk och sin gedigna skola af verkliga byggnads-konstnärer “ — är detta, spörjer jag, tillräckligt? Är det ens fullt riktigt? Har nationalmuseum haft något inflytande på vår byggnadskonst? Månne icke det huset är ett temligen enstaka sakförhållande? Är det ens något “ stort, monumentalt verk “? Var det verkligen så glädjande, att Sveriges nationalmuseum bygdes efter ritning af en främmande konstnär, hvilken alldeles icke har något inom arkitekturen aktadt namn? Den som något närmare aktgifvit på Berlins byggnader vet att de vackraste, de i stilen ädlaste ingalunda förskrifva sig från den arkitekten. Hade Schinkel lefvat och velat åtaga sig uppdraget, kunde vi fått en kanske epokgörande byggnad, och då hade vi haft anledning att glädja oss åt verket, äfven om mästaren varit utländing. Men Stuler be-höfde vi icke, enär redan då Scholander kommit till konst-mognad. Att Scholander var en snillrik och kraftfull konstnärspersonlighet, det lär väl ingen kunna bestrida. Det är också obestridligt, att han väckte en sund känsla af arkitekturstilens vigt — inom en liten, mycket liten krets. Något inflytande på ett stort antal tyckes han icke hafva haft. Hans egna byggnadsverk voro allt för få, synnerligen hvad enskilda hus vidkommer.
Johan Persson från Wägmon en räkning på 12 rd:r 34 sk:r rg:ds, för flickan Karin Jonasd:rs från Sundnäset skötsel, klädande och undervisning och sedan af denna räk. 3:ne r:d:r blifvit afprutade, beslöts at återstoden 9: 34 skulle dels af förut gorde sammanskott, dels af fattig cassans medel honom tildelas. År och dag som ofvan P. Staaff. 1825 d. 13 nov. offentligen upläst och godkändt P. S. Lundgren Erik Pehrsson i Nygården. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 20, ÖLA. Sockenstämmo protocoll hållit i Rödön d. 19 martii 1826. S.D. Enligt förut skedt tilkännagifvande om ärendet, inträdde Rödöns socknemän tillika med ordentligt tillkallade fullmägtige fr. Rödöns annexe-församling Nässkott, för att yttra sig öf:r frågan om ersättning af den kostnad h:r öfversten och riddaren Boy användt til ombyggnad af landets tilhörande communitets hus på Frösön, hvartil Maxime Venerandum Consistorium i saknad af andra tillgångar hos Kongl.Maij:t i underdånighet förslagit 2:ne procent af ej under 59 nybyggnad stående kyrkors medel – och sedan ofvannämnda fråga blifvit till församlingarnas utlåtande ordentligen framstäld, svarades att då Rödöns kyrka, såsom nyligen upbygd, är sjelf behäftad med mycken skuld, och Näskott kyrka såsom gammal och trång, inom kort tid behöfver nybyggas, hvartil snarare borde på tänkas någon tilökning än förmindskning uti, dess närvarande knappa tillgångar så trodde församlingarna att den af M.V. Consistoriums förslagna utväg til betäckande af mera nämnda kostnad, icke här \skäligt/ kunde finna tillämpning. År och dag som ofvan in fidem P. Staaff. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 21, ÖLA. Protokoll hållet i Rödöns sockenstuga d. 9 april 1826.
Man säger alt Utsk. i så måtto förfarit rätt som det, lör inevar. år, för hvilket taxering redan ägt rum, föreslår en förhöjning till -Jfidel af den hittills varande allmänna bevillningen, hvarigenom den erforderliga summan skulle för innevar. år erhållas. För de följande åren har man deremot ansett en annan utväg böra vidtagas. Men om något är rätt för år 1848 så måste det väl vara likaså för de nästkommande åren. Jag kan åtminstone icke inse skälen till ett annat förhållande. Måhända säger man det är rätt för 1848, endast af nödtvång emedan man ej medhinner att föreslå något bättre. Säger man sä, eller uttalar man att den tillökade bevillningen är orättvis emedan hon ej faller lika på alla, sä har man ju erkänt att allmänna bevillningen är till sina grunder obillig och orättvis. Om så förhåller sig, hvarföre har icke Bevilln.Utsk. vid denna riksdag föreslagit ändring i grunderna? Tvärtom har Utsk. tillstyrkt R. St. att vidblifva deni och de hafva i allmänhet blifvit af RiksStm godkände, ehuru några detailler ännu återstå, rörande hvilka omröstning skall äga rum, dä de gamla troligen bibehål las. Huru kunde Utskottet, under sådana omständigheter, göra annat, än hvad med tillökningen gjorts? Jag är visserligen icke af den meningen, att de nu gällande bevillningsgrunderna motsvara hvad rättvisan kräfver, men vill man bibehålla dem för |:delar så må man väl låta dem gälla, äfven för den sista sjettedelen. Om bevillningen är, i det hela origtigt fördelad: så bör väl den ökade orättvisa, som uppkommer genom tillägget, föranleda R. St. att en annan gång vara billigare och mottaga rättelser i det hela. Då skall det missnöje hvarom Hr von Hohenhausen talat, hafva nytta med sig. Jag anser Bevilln.Utsk. således hafva handlat ganska konseqvent, och jag kan icke fatta hvilken skälig anledn. man äger att göra detsamma förebråelser.
Och du skall taga bröstet af fyllelsens vädur Aarons, och skall vefta det för Herranom; det skall vara din del. Och skall alltså helga veftebröstet och häfvobogarna, som veftade och häfne äro af fyllelsens vädur, Aarons och hans söners. Och det skall vara Aarons och hans söners, till ett evigt sätt af Israels barnom; ty det är ett häfoffer; och häfoffren skola höra Herranom till af Israels barnom i deras tackoffer och häfoffer. Men Aarons helga kläder skola hans söner hafva efter honom, att de derutinnan skola varda smorde, och deras händer fyllda. Hvilken af hans söner varder Prest i hans stad, han skall kläda dem uppå i sju dagar, att han skall gå in uti vittnesbördsens tabernakel, till att tjena uti de helga. Du skall ock taga fyllelsens vädur, och koka hans kött på heligt rum. Och Aaron med hans söner skola äta af samma vädurs kötte, med brödet, som i korgenom är, inför dörrena af vittnesbördsens tabernakel. Ty en försoning är dermed skedd, till att fylla deras händer, att de skola vigde varda. Ingen annar skall ätat; ty det är heligt. Om något öfverblifver af fyllelsens kötte, och af brödena intill morgonen, det skall du uppbränna på elde, och icke låta ätat; ty det är heligt. Och alltså skall du göra med Aaron och hans söner, såsom jag hafver budit dig. I sju dagar skall du fylla deras händer; Och hvar dag slagta en stut, till ett syndoffer till försoning; och skall skära altaren, när du försonar det, och skall smörja det, att det skall blifva vigdt. I sju dagar skall du försona och viga altaret, att det skall vara dess aldrahelgestas altare. Ho som vill komma vid altaret, han skall vara vigd. Och detta skall du göra med altaret; tu lamb årsgammal skall du hvar dag offra deruppå;
Geijerstam, Olof af, Landshöf) Se Nionde Hufvudding, om pension för hans enka Titeln. 1 4 1 74 31 ) Gellivara malmfält och Lule-elf, angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för j ernvägsanl äggning mell an Generalitetsstaten, angående an52 4 1 6! b. [8 April b. 11 April b. 19 April b. 1 1 April slag till 1 4 | 5! 6 Se Fjerde HufvudTiteln. /y t t ~i General-Landtmäterikontoret, om förhöjdt anslag till 1 4 1 60 2 l Geologiska byrån, om anslag till inredning af lokal åt. 1 4 1 60 37 Se Sjette ( IlufvudTiteln. » undersökningar i riket, om anslag till 1 4 1 60 37 Gevär, infanteri-, angående anslag till .. 1 4 1 5 i 29 » krigs-, angående anslag till byggnader till förvarande Se Fjerde HufvudTiteln. och vård af de till regem en1 ten och korpser utlemnade ■ 1 4 I 51 61 Giertz, Nils Jolian, f. d. Major, om pension för hans enka i '1 4 1 74 32 Se Nionde HufvudTiteln. Giftomannarätt, om förändring i stadganden angående — 7 1 60' —; 13 Juni a. 13 Juni b. 13 Juni b. 12 Juni Gitorättt i bo, om förändring i lagens stadganden angående I 7 1 8 — 3. 22 Dec. b. 10 Jan. b. 10 Jan. å. 30 Dec.
Skulle åter blott ett Stånd antaga inbjudningen , så hafva i formfrågan 2 Stånd stannat emot 2; och då i alla händelser Bevilln.Utsk. kommer alt ingå lill Stånden med nytt mern., innefattande dels tillkännagifvande örn de voterzspropos:r som förfalla, och dels i afseende på eventuella tu11— afgifter m. m.; sä lär det icke vara svårt för Ulsk. att till R. o. Ad. göra den framställning, att, som dess inbjudning icke blifvit antagen af flera än ett Stånd, och frågan således afstannat, R. o. Ad. mätte frånträda sitt inbjudningsförsiag, och alt man således må få 3 Stånds bifall till dessa voter:spropositioner. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott tillägga en anmärkn., nemi. den, att genom detta behandlingssätt af frågan kommer således ett mål alt fyra gånger handläggas af RiksStrn. Hittills liar man ansett tre vara det högsta. R. o. Apot h eksva ror, införselstullen. Inbjudningen antogs, i följe hvaraf 8 voter:s-propos;n ansågs komma att förfalla. Apotheksvaror, utförselstullen; aska. g, 10 och 11 voter:s-propos:na förbigingos i följd af förut fattadt beslut. Beck. i5 voler;s-propas:n förbigicks i följd af förut fattadt beslut. Beck - Den 5 A pr i 1 f. ra. Beckolja. 16 voter:s-propos:n godkändes. Ben: hvalfisk-, oarbetadt, klufvet eller spjelkadt. Utskottets hemställan godkändes. Ben: andra slag, oarbetade. Gr. Hamilton: Då frågan om ben, andra slag, oarbetade, förevar, sökte 2:ne skiljaktiga åsigter göra sig gällande. Den ena önskade bifall till Utsk:s förslag, för att åt den del af allmogen, som sysselsätter sig med bensamling, bereda den största möjliga betalning derför. Den andra åsigten ville genom hög export-tull söka åt Svenska jordbruket bevara de insamlade benen.
A Capel-lagets vägnar gjordes härefter underdånig anhållan, att, enär capellboerne, som innehade endast 4A? mantal i små hemmansdelar, på bergaktig, mindre god, jord, icke förmådde uppbygga kyrka och inköpa boställe åt den blifvande capell-predikanten, men deremot förbundit sig, ej mindre att på hvarje matlag till samma predikant erlägga 4 kappar råg, uppgående, efter matlagens antal, till omkring 26 tunnor spanmål, än ock att ansvara för boställets nybyggnad och framtida underhållande, anslag af allmänna medel måtte beviljas till uppbyggande af kyrka och inköp af capellans-boställe; hvaruppå Consistorium, i ämnet hördt, underdånigst hemställt, bland annat, att 1J16 mantal krono-skatte Stora Häggebo, beläget 1/8 mil norr om den för Capellet tillämnade byggnads-platsen. hvilket hemman vore till salu, måtte få inköpas för 2,666 R:dr 32 sk. B:co och användas till boställe åt capell-predikanten. Kongl. Majit, som ansett understöd af allmänna medel för capell-byggnaden icke böra ifrågakomma, har deremot, i förevarande den 28 Sept. detta år aflatne Nådiga Proposition, föreslagit Rikets Ständer att, för inköp af berörde hemman Stora Häggebo, eller någon annan dermed jemförlig lägenhet, till boställe åt Capell-predikanten anvisa en summa af 2,666 R:dr 32 sk. Bico. Derjemte har, uti en inom Hederv. Bonde-Ståndet väckt och till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad motion, Rikdags-fullmäktigen Anders Andersson från Skaraborgs län anhållit, att 4>00° R:dr Bico måtte anslås till inköp af boställe åt ifrågavarande capell-predikant, äfvensom att Undenäs församling kunde förunnas rättighet till collect och stam-bok öfver hela riket, helst församlingen icke egde förmåga att anskaffa medel för Capells uppbyggande.
Den 24 Augusti. 12 rZ Nädiga Proposition, rörande upphäfwande af K.ngl. Förordningen om straff för dem som sig afsäga Adeli,ga Rättigheter. Derjemte andreg Hr Bifkoppen innehållet af trenne Preste-Ständets Protowlls Utdrag, hwilka nedanföre i detta Protoeoll finnas intagne Sedan Depntationen pä öfligt sätt beledsg' gad, afträdt uppläste Herr UeulLrliielm, Larl, följande till Proto ollet: Som under min fränwaro Herr Notarien von lllotl-Mi-n genom Memorial sökt bestrida de uppgifter, jag gwrt om Wästgötha DragonRegementes Rusthäll och derwid nämnt ett af synnerlig godhet: får jag nu af wördnad för Högloft/ Ridderffapet och Adeln aflemna swar, hwilket eljest blifwit för altid obenvaradt, dock pä sätt som bör wantas af min älder och erfarenhet. Ehuru at et eller annat Hemmans godhet icke kan bestämma beskaffenheten af en ffrooins, är jag dock föranläten följa den strät Herr von !4oll8cen behagat utstaka. Jag re avitulerar hwad jag förut haft äran anföra, at ett Rusthäll finnes i Skaraborgs Län som skördar flera hundrade Tunnor Spannemäl, och foder 70 ä 80 Kreatur; och fär nu tillägga at blott wid ett Compagnie finnes Ellanda, Harlingstorp, Tubbetorp och Kjärrtorp, alla af ungefär lika godhet, ehuru belägne i snarare en 'mager än af de fruktbarare orter. Den 84 Augustt. Rätt owäntadt förefaller mig likwäl, at Herr läter sitt öfwerlägsna och lekan de snille, sä ned<a ta mitt omdöme, som skulle jag förblanda stoppa och tunna samt utgifwa det ena för det andra, jämwäl räkna Gäst och Kalkoner bland klafbundna Kreatur; ägnar sädant en stor man: det är lu ädla själars wäna wisa indulgence mot de inskränktare.