Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit gjort framställning i enahanda syftning med ofvanberörde motioner; men Kongl. Majit, under den 17 Mars 1824, förklarat Upsala Domkyrka berättigad att bibehålla ifrågavarande 124 Domkyrko-tunnor, •anförde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af den 11 Juli 1834 ( Xio 633, a(t ”sorn den ifrågavarande spanmålen ursprungligen hört ”till den tionde-säd, hvilken inom hvarje Stift varit anslagen dels till presterskapets, dels till kyrkans och de fattigas underhåll; och den ännu efter reformationen, ehuru inbegripen i den Kronan tillfallna tionden , likväl blifvit ”under namn af afkortning, jemte den så kallade vinsäden , hvilken tillfälle hvarje kyrka, undantagen och Domkyrkorne förbehållen; så funne Rikets ”Ständer det vara i sakens natur grnndadt, att samma spanmåi tillhörde hvarje ”Stift, likasom vinsäden hvarje församling, och att således, när Hernösands ”Stift från Erke-Stiftet afsöndrades, de Domkyrko-tunnor, som förut tillföllo ”det sednare, efter den tiden bordt tillfalla det förra; samt att, då derjemte i betraktande toges, pä ena sidan, att vid den tid, när dessa Domkyrko-tunnor ”blefvo anslagna, Domkyrkor funnos i alla Stift och , på den andra, att de , ”sorn så kallades, numera, efter Påfvedömets tid, ej skiljde sig från de öfrige, ”genom annat, än att de tillhörde sätet för den andliga styrelsen, kunde, i ”Rikets Ständers tanke, rättigheten till ifrågavarande tionde icke frånkänna» “”Hernösands kyrka på den grund, att hon icke bar namn af Domkyrka och ”att dess Pastor icke kallades Domprost, enär lion likväl lydde under Riskop ”samt Domcapitel, och i allt fall vore en stifts-kyrka."
Slutligen då jag inom Utskottet förfäktat den mening, att banken borde lemna sitt förlag såsom kreditiv mot till 4 procent förhöjd ränta, innefattar den nu medgifna tillåtelsen, att till få begagna denna form, för mig en förbättliih. lill R. St. Prot. 4850 & 4851. 6 Sami., 4 Afd., 24 Haft. 4 20 Banko-Utskottets Utlåtande, JYs 65. ring, den jag likväl önskat fått se utsträckt åtminstone till %, för att genom den lilliga omsättning, kreditivet medför, göra bankens inskränkta förskott mindre otillräckligt, och således deraf höja värdet och fördubbla fördelen». Af herr Rinman, F. A., som åberopat sin vid Betänkandet J\s 43 fogade reservation. Af herr L. Bergman: »Jag är fortfarande af den mening, som uttrycktes i min reservation vid Betänkandet JVé 43, att understödet åt Filialbankerne bör lemnäs i form af kreditiv, så vida ej dessa nya inrättningar skola tvingas att, till besparande af ränta, göra forcerade och mindre säkra utlåningar. Yidare anser jag, att Utskottet bordt fästa afseende vid den anmärkning, som blifvit gjord i Borgare-ståndet, nemligen att då ett maximum af det biträde, hvarje Filialbank har att påräkna, är stadgadt till 300,000 B:dr, ett minimum äfven måste bestämmas. Nu kan en sådan inrättning ej nekas att uppstå med huru liten summa som helst. Jag anser ett sådant minimum böra antagas till 200,000 R:dr, då 30 aktie-egare eller bolagsmän måste tillskjuta 66,666 R:dr 32 sk. En bank med mindre rörelse-kapital måtte väl icke förtjena namnet af bank». Samt af herr Palander, C. W., som reserverat sig mot anticipation på blifvande Bankovinst. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, *851. Banko-Ulskotlels Memorial, IV: o 66. 1 i K:o 68.
Majit hällne, ivid justering af Förslag cili Desi Nådiga Propositioner och Skrifwelser till Riksens Stander eller Deras Utstött. I. B. P. 4, 6, 51, 75, lig, 12?., 129, 190, 22t>, 419, grz, 429, 508, 6Z7, ?li. IlB. Pys. Pro tocolls-Utdrag^ Riksens Ständers, inuehällande: i;o. Bestut, som blifwit fattade, utan förcganac» handläggning af Utstött; Att inför Kongl. Majit, medelst Deputation, beklaga H. K H. Kronprinsen Larl tViiAusts fränfalle samt frambära underdänig tacksägelse för deafKentgl. Majit widtagne anstalter till allmänna lugnets bibehållande, m. »I. Angäende Fullmägtiges i Riksgälds-Conkoiret hörande i anledning af Berättelsen om Riksgälds-Conkoirets tillständ och förwaltning. Bp. >O, 27. Om Wal af Kongl. Hof-Predikanten, DciKor Heären, gtt, uti Kongl., Hof-Predikanten, l)c>Lic>r Or>-se„s ställe, Fullmägtigstap i Banken bestrida. I. BpmOm fattande af ett scrsiildt Utstött, till granskande af Instructjonen för Banco-Ulstotlet. I. Angående de wid sista Riksdagen upptagne och behandlade, men uvpstjutne frägorS ytterligare hwilande samt ftrstildt Utstött i detta amne. I. B. p28, zf, z6, ;8- prsto. prococolls-tltdrag; Riksens Ständers, Om Nämnd, i afseende pä Walet af en Efterträdare till Swcriges Krona. I. Angäende H. F. H. Prinsens af llonto Lorvo inkörande till Swcriges Kronprins. I.
Enligt hvad Stats-utskottet af salpeterfondens räkenskaper inhemtat, uppgingo vid 1846 års slut fondens behållningar och fordringar, efter afdrag af skuld, till 592,758 ridr 33 sk. 9 rst. I öfverensstämmelse med den af Kongl. Majit yttrade åsigt, anser Utskottet förenämnda betydliga kapitalbehållning icke till dess hela belopp oundgängligen erfordras för bestridande af dermed egentligen afsedda ändamål. I fråga åter om bestämmandet af det bidrag, hvilket af sådan anledning må kunna från nämnde fond för tillfälliga statsutgifter påräknas, har hos Utskottet förekommit, att, då den inhemska salpeter-tillverkningen, oaktadt densamma, efter lösningsprisets genom Kongl, brefvet af den 8 Februari 1844 stadgade förhöjning från 5 ridr till 5 ridr 32 sk. per lispund, något tilltagit, likväl betydligt understiger det belopp, hvartill densamma för Tio år tillbaka uppgick, det måhända torde finnas angeläget att, lill befrämjande af ifrågavarande för landet vigtiga näring, medgifva en ytterligare förhöjning af lösningspriset för salpetern, hvaraf åter följden blefve en tillökning i de fonden åligggande utgifter. Ett annat skäl för inskränkning i det af Kongl. Majit äskade bidrag utaf salpelerfondens medel företer sig deruti, att, jemlikt Kongl. Maj.ts den 3 s Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 72. sistlidne December till Rikets Ständer aflåtne nådiga proposition, deröfver Utskottet, till följd af erhållen remiss, kommer att afgifva serskildt utlåtande, fråga blifvit vackt, rörande afskrifning af merberörde fonds hos hospitalsfonden egande fordran, stor 48,000 r:dr.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl den XIlI:s torg i hufvudstaden till bebyggande och disposition under viss tid, emot tomtUre-afgift. (I. A.) Uti hugslberörda till Rikets Ständer aOåtna och af samtliga Riks-Stånden lill Stals-Utskoltet remitterade Nådiga Proposition (N:o 77) har, med erinran, hurusom ibland Bih. lill li. St. V tidt ande. K: o 194. de kronan tillhörige tomter inom hufvudstaden, hvilka genom fördelaktigt läge och omgifningarnes beskaffenhet företrädesvis voro förtjenta att för storartade byggnadsföretag användas, den vid Enkehusgränden emellan Östra och Vestra Trädgårdsgatorna belägna norra delen af f. d. Kongl. Trädgården eller nu mera Konung Carl Xllhs torg utmärkta, blifvit omförmäldt, alt nämnde tomt, hvarå efter rifning af förra s. k. Arsenalshuset, jemte en provisionel stenmur emot Enkehusgränden,icke fanns annan åbyggnad än ett äldre tillförene till orangeri inredt'stenhus och en Schweitzeri-bulik af trä å tomtens nordvestra hörn, varit af ofvanuppgifna skäl i fråga att begagnas för uppförande af den National-museibygguad, hvartill Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag anslagit eu summa af 500,000 R:dr, hvilken plan dock i anseende dertill, att säker grund icke kunnat erhållas utan föregången pålning, som ensam erfordrade en kostnad af 90,000 R:dr, måst öfvergifvas; likasom sedermera väckt fråga om tomtens bebyggande af ett enskildt bolag, hvartill Kongl. Maj.t lemnat Nådigt tillstånd, kommit att förfalla; samt att vidare Kongl.
H. S:s Herrar Revisorer. —tByggnaderne få inredas till lätt beräknelig (eebifc) form. Deltagandet är frivilligt; men en gång gjordt, står fast vid Hemmanet (såsom vid Sockne-Magazin) för beständigt; orubbligt genom arf, köp, Concourser m. m., med förmånsrätt såsom Kronomedel. Lagstadgande härefter. 5 §•' förråd för handeln böra äfven vara iocala (i Skåne, Vestergötland, som må uppköra eller utvidgas framdeles) men uppkomma genom Belåning emot Spannemåls-pant. Detta erfordTas egénteligen derföre, att Rörelsemedel må kunna representera denna vara, d. v. 8. derpå utställas, om Rörelsen sådant brafver; handeln dermed biträdas, hvarigenom dess verksamhet okas; en större concurrence emellan köpare uppkommer, då Säden genom Skördens öfverskott annars skulle falla i vanpris, samt till följe deraf vanvårdas, och brista då behofvet påkommer. Denna belåningsrätt skall sätta den mindre bemedlade, men mera specolativa, köpmannen och Sädproducenten i tillstånd concurrera på Spannemåls-marknaden, hindra sammansättningar af rika köpmän till prisernes -nedsättande, då Allmogen förer frugterne af en ymnog skörd till Torgs; tillfället att belåna Spannemål i sådana orter skall lätta afsättningen, jemna priserne och bereda en okonstlad tillgång upy CLXivm Statsoch Banco-XJtskottens Utlåtanden. på varan, hvilket allt utgör kärnan af den inre Rörelsen, utgör lifvet i den större Handeln, som ej hvilar på en oskälig vinst i smått, utan på en skälig vinst i stort. Exempel härpå hos oss är Jernbelåningen, som bevarat Jernhandteringen under de svåraste tider, hvilka den aftnars svårligen kunnat öfverlefva.
Jagtror att för Riksens Ständer äro deras Utskott detsamma, som för Konungen Dess StatsRåd och öfrige Embetsverk — rådgifvare, vägledare, upplysare: ingenting mer, men detta fullständigt : och sådant af det skäl, att, likasom Konungen genom sin egenskap af En, äro RiksStåndens ledamöter genom egenskapen af sin talrikhet, oförmögne både att känna, och att erindra sig om allt. Jag tror att det således är hvarje Utskotts åliggande att framställa helt hvarje ärendes skick, som det har att behandla. Jag tror att en ohel framställning i synnerhet då är oriktig, när förtigenheten kan missleda, eller användas att missleda begreppen till att anse för saker af samma beskaffenhet dem, som bära en alldeles skiljaktig stämpel, och ännu mer, när skiljaktigheten är till den grad, att derigenom slutbehandlingen af den ena är af Lagen förutsatt vara alldeles stridig mot slutbehandlingen af den andra. Efter en fullständig angifning, och efter ärendets 1 Jfr Oscar Alin, Sättet för tryckfrihetslagens antagande 1812. i Historisk Tidskrift 1886. Den 20 Juni 1812 251 i öfrigt noggranna behandling står ett Utskott fullkomligen klanderfritt inför Riksens Ständer, och hvad mer är, inför sig sjelf: der, men ock ej förr, upphör dess åliggande: allmänna omdömet, sålunda beredt att klart fatta, af gör sedan ärendet efter sin vilja; och den rättskaffens medborgaren underkastar sig densamma, vore den ock icke hans. Jag' upprepar att jag inser det denna anmärkning är oberättigad till all inflytelse på Constitutions-Utskottets Utlåtande. Ehuru obetydande den således är i detta afseende, har det likväl ej varit i afseende på mig sjelf likgiltigt att få framställa den. Det gifves en Publik som är mycket inskränkt, men mycket aktningsvärd, och det kommer en tid efter ögnablickets hvari man dväljes, hvilkas omdömen jag för min del värderar högt öfver allt det populära medhåll, som skickligheten kan i den närvarande stunden förvärfva sig: och det är till deras pröfning jag önskar få min nu gjorda anmärkning förvarad.
För att bedöma värdet af detta skäl erfordras, hvad Utsk. alldeles förbigått, ehuru det utgör hufvudgrunden för frågans bedömande, nemi. en undersökning, huruvida den nu inträdda tillökningen i koppartillverkningen och malmfyndigheten äger någon utsigt till varaktighet. Om en sådan undersökning af Utsk. företagits, hade alla handlingar visat obestridliga sanningen af det skäl, bergslagen anfört för dess sökta, och af K. M., efter alla hörda myndigheters tillstyrkan, föreslagna förmedling i kopparräntan, nemi., ”att tiden för Fahlu koppargrufvas öfvergifvande endast kunde aflägsnas genom en sparsam och försigtig hushållning med dess återstående malmtillgångar, på del sätt, att svagare malmer, sam ensamme icke lönade brytningskostnaden, upp fogos och tillgodogjordes tillsammans med de rikhaltigare, hvilket ater stöde i sammanhang med kostnaderne och af gifter ne a den förädlade malmen."’ Den lika malmtillgången i Fahlu grufva har legat såsom i en säck, med afsmalnande åt djupet, och botten är längesedan funnen. Den hufvudsakliga återstående malmtillgången finnes i qvarlemnade pelare och i de gamla rasen; den ojemförligt största delen består af svagare malmer, som visserligen tillsammans innehålla vida mer koppar, än den som består af rikare malmer, men hvilka ensamne icke kunna bära den dryga brytningsoch underhållskostnaden, särdeles stor i en grufva, hvilken lidit af sä många och svära ras, och som mäste bearbetas på ett stort djup.
Utom hvad all a dessa Författningar innehålla, förekomma jemväl i Kongl. Lego-Stadgarne den 30 Augusti 1664, den 23 November 1686, den 6 Aug. 17*3, deri 2! Aug. » 739» och den 15 Maj 1805, i Värfriings-Stadgarne den 10 Januarii och 28 Februarii 1678, den 1 December 1727 och den 7 April 1802, samt i g 6 Betänkande otn Fattigvården i Hiket, Kongl.
Den j i Martil. 3 99 mig med Grefve Mörner deruti , att den nuvarande lydelsen af Redactionen är origtig. Jag är visst af den mening, att Norrmän böra få inflytta till Sverige, sedan Kongl. Majt dertill lemnat tillstånd, men att Kongl. Majit icke skulle äga att yttra sig deröfver, utan Norrmännen blott behöfva liksom ad notitiam an-' mäla sig hns Kongl Maj.t, anser jag, för min del, vara högst opassande. Grefve von Schwerin: Ej så ad notitiam blott. En Norrman, som flyttar till Sverige» kan ej från Landsvägen eller Gästgifvaregården gifva Konungen tillkänna, att han vill bli Svensk Medborgare. Han måste först vara någorstädes bosatt och höra till en Församling. Innan detta senare beviljas af vederbörande Auctoriteter, måste han först framte bevis om god fräjd och derjemte uppgifva, hvilket Näringsfång han kan och ämnar idka, till förekommande deraf, att han ej som Fattighjon må falla den Församling till last, innom hvilken han blifvit upptagen. Herr Hjerta, Johan Gustaf: Då Kongl. Majit icke kan förneka någon af dess Undersåtare att flytta från en Province af Sverige till en annan , får jag fråga, om icke inflyttning från Norrige till Sverige bör på lika sätt anses , eller är icke Norrige äfven Konungens Rike ? Jag kan för min del icke instämma med de Ledamöter, hvilka ifra emot antagandet af ifrågavarande §. Jag har varit Vittne till den högtidliga Act, sorn tryggat Nordens sjelfständig - 4oo Den 12 Martti„ het, har sett villor flygta för Regentens Faders» hjerta och ett BrödraFolks tillgifvenhet, sett Fiendskapen få lemna rum åt Vänskaps-förbund och genom blodsband förenade främlingar för dem, som endast hade välviljans rätt att åkalla» Om jag äfven, i likhet med en värd Ledamot, endast skulle söka motiv till min öfvertygelse i reciprocitet, anser jag mig, som Svensk, böra vara glad deröfver, att i detta fall få göra första steget.
Riks-Arkivarien R. K. N. O. Johan Jacob Nordström och Assessoren grefve Erik Sparre; och beslöt Ståndet anmoda Expeditions-Utskottet att uppsätta förslag till behöriga förordnanden för ofvannämnda valde kommiterade. S. D. Vid skedd föredragning bifölls Stats-Utskottets Memorial, N:o 55, angående aflöning för tvenne hos Utskottet anställde extra ordinarie kanslister. S. D. Föredrogs ånyo Särskilda Utskottets Memorial N:o 7, i anledning af väckt motion, om belöning för uppfinning af ett instrument, som utvisar mängden och gradtalet af tillverkadt bränvin. Med bifall till detta Memorial i öfrigt, beslöt Preste-Ståndet för sin del, att Rikets Ständer för närvarande icke vidtaga någon annan åtgärd, i anledning af Herr Lektor Sondéns motion, än att medgifva Utskottet att låta anställa försök med den af Herrar Edlund och Styffe uppfunna afverkningsmälare, och möjligen af andra, som kunna hos Utskottet anmälas, samt att derigenom förorsakade utgifter fä betäckas af de till Riksdagskostqadernas bestridande anvisade medel, dock att Utskottet icke må utan Rikets Ständers ytterligare medgifvande härtill använda högre belopp än 1,500 R:dr banko. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts denna dag meddelade Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underderdåniga Skrifvelse angående Riksdagens förlängning. S. D. Remitterades till Stats-U t skottet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående ett anslag af 25,000 R:dr till uppförande af en ladugård och en mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-Institut; och 2:o angående anslag för uppbyggande af ett kapell i Korpilombolo by af OfverTorneå socken, samt understöd för afiönande af en kapellpredikant derstädes. S. D. F’öredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets följande Utlåtanden:
Dessutom inträffar här den omständighet, att i kyrkolagen finnes för närvar, ingenting om valsättet stadgadt, utan 20 cap. 4 §’n innehåller endast: ’’Uti erkebiskopsval skola al la "Domcapitlet i Riket hafva sina röster; och när dödsfall ”timar, måste Domcapitlet i Upsala Oss det i underd. tillkännagifva, då Yi om valet Vår nådiga befallning till vederbörande vele afgå låta, att de med sina röster inkomma.” I de sednare utkomna förändringarna i kyrkolagen står Reg.- F:ns stadgande alldeles oförändradt intaget; ty under 20 cap. 3 §:n är med citation af Reg.F:n infördt: ''Till erkebiskop och biskopar, med hvilkas val förhåiles efter vanligbeten, ut nä inne Konungen en af de tre, som föreslagne b 1 i f'— ”vit.’’ Det lärer icke vara R. o. Ad:s eller R. St:s mening att, genom förändring af ifrågavar. § i Reg.Fm, betaga erkestiftet den rösträttighet, som det, enligt särskildta K. bref, har utöfver den de öfriga stiften tillkommande rätt. Det är väl billigt att erkestiftet får behålla denna dess rättighet, och jag får på sådan grund afstyrka antagande af den föreslagna förändringen. Hr Dalman: Beträffande forst Frih. Cederströms anmärkning, att det vore mindre lämpligt alt i grundlagen äberopa allmänna lagen, så synes det mig vara ännu mer olämpligt, att i grundlagen åberopa bruk och plägseder, såsom nu är förhållandet, då det är stadgadt, att ifrågavar. val skola ske efter förra vanligheten. För öfrigt var jag i går i tillfälle att, uti en conference af ett större antal riksdagsmän, höra åtskilliga ledamöter af PresteSt. i denna fråga lemna upplysningar, hvilka fullkomligen skingrade alla tvifvelsmål, att genom den ifrågaställda förändringen erkestiftet eller något annat stift kunde förlora sin rösträttighet till erkebiskop.
Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets Memorial JM 1, med öfverlemnande af Banko-fullmägtiges till Utskottet afgifna berättelse. S. D. Föredrogos och biföllus Expedilions-Utskottets Memorial: JM A, angående ökadt kansli-biträde; JM 2, angående upplagan af Bihanget lill Riks-Ståndeus Protokoll; och JM 3, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet nedannämnde Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, nemligen: 16 Prot.-Uldrag den 8 November 1862. af den 24 sistlidne Oktober: l:o om tillägg uti IS g of Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den Allmänna beväringen. 2:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för konstituerade Andre Bataljons-läkaren vid Svea Artilleri-regemente Fredrik Adolf Zettergren; 3:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Magasins-förvaltaren och Sjukhus-inspektoren vid Gottlands National-beväring Gustaf Lindström; 4:o angående ersättning till Kongl. Thealerns och Ilof-kapellets pensionskassor för de af dem tillförene åtnjutna afgifter utaf enskilde skådespelare m. fl.; och 5:o angående utbyte af Komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken mot Sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; samt af den 31 berörde Oktober: angående upphörande af den såkallade Näs kungsgårdshjelp; äfvensom följande Kongl.
Innan man antager en straff-lag, sorn, vid bestämmandet af straffen, åt domaren öfverlemna!' en vidsträckt latitud, är det således nödvändigt att veta, huruvida de nu nämnda garantierna emot missbruk af domaremagten komma att ingå i den blifvande 464 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\s' 241. rättegångs-orduingen, och huruvida de med afseende på vårt lands förhållande kunna införas (så uppstår t. ex. den fråga om, med afseende på den glesa befolkningen, tillräckligt antal jurymän med erforderlig bildning kan ä alla orter erhållas o. s. v.). För närvarande känna vi icke, hvad förslag till rättegångs-ordning kan komma att oss föreläggas, icke ens om detsamma ännu är slutligen utarbetadt. Men om således rättegångs-ordningen, otvifvelaktig! en af de delar i vår brottmålslagstiftning, sorn i första rummet behöfde förbättras, lemnats orörd; så hafva de öfriga tvänne delarne, eiler brottens karakteriserande och straff-systemet i förslaget undergått desto större förändringar. Lag-Utskottet har erkändt, att man vid jemförelsen af den nu gäHande lagen med den föreslagna, genast inser, att den sednare väsendtligen skiljer sig från den förra så till form som innehåll. Häraf torde, mer än af något annat, inses vigten deraf, att skyndsamt något göres till förbättrande af Härads-rätternas organisation, enär man med temlig visshet kan förutsätta, att, i följd af Kongl. Majits denna riksdag till Ständerna aflåtna nådiga Proposition “om antagande af en ny straff-lag", en sådan varder denna riksdag beslutad.
Men lika litet, som Under-exekutor eger lösa de stridigheter, 3 Lag-Utskottets Betänkande , N:o 73. som i denna del kunna uppstå, lika litet medför en af honom på grund af gäldenärens uppgift gjord anteckning någon kraft emot tredje person, eller inverkar på dennes frihet att om innehafvande egendom disponera. Då frågan om inskränkning härutinnan är af samma natur, som förstberörde, synes densammas afgörande för bibehållande af ordning och säkerhet, samt i öfverensstämmelse med antagna grundsatser, fortfarande böra tillhöra Konungens Befallningshafvande, hvars makt i denna del ej utan våda kan nedläggas i Under-exekutors hand; och anser sig Utskottet således hafva grundade anledningar för sitt tillstyrkande., att nu ijrågaställda förslag ej måtte bif allas. 3:o I fråga derom, huruvida egendom må vid utmätning före försäljningen uttagas ur gäldenärs bo, och hvad verkan utmätningen eljest bör kunna medföra, samt för tillvägabringande af lämpliga och verksamma stadganden i denna del, hafva serskilda framställningar blifvit gjorda, nemligen: a) af Anders Nilsson från Östergöthland, hvilken anfört, att ehuru den fattige jordbrukarens väsendtligaste förmögenhet bestod i kreatur och åkerredskap, vore likväl denna tillgång den första, som vid utmätning tillgreps och bortfördes. Om än den nödställde gäldenären, som dermed beröfvades de nödvändigaste medlen för sin utkomst, härigenom tillskyndades en nära nog obotlig skada, ökades dock olägenheterna af hans betryck dymedelst, att lian mången gång måste vidkännas en dryg kostnad för kreaturens utfodring och annan utmätt egendoms förvarande under den ofta långa lid, som förflöt, innan utmätningen vann laga kraft och försäljning kunde ega rum.