Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sättet, hvarpå ett sådant deltagande från statens sida bör äga rum, kan vara flerfalldigt: antingen genom ingående i fö - Den 23 December f. m. 397 relaget med ett betydligt antal aktier, såsom är förhållandet i Danmark, vid Kieler-Altona-banan, eller genom aktie-ägarenas försäkrande om en viss ränta å deras använda kapital under viss tid, såsom i England och flerstädes skett, eller ock genom direkta anslag. Hvilketdera sättet _ här bör användas, vågar jag icke sjelf för närvar, bestämma. Andamålet med denna min framställning af saken är derföre, att R. St. må lill K. M. frambära den und. hemställan, det ville K. M., efter ärendets öfvervägande, göra den framställning i ämnet lill R. St., som K. M. finnér lämpligast; hvarföre jag vördsamt anhåller om remiss lill Ekon.Utsk. Begärdes på bordet. Frill. Falkenberg, Carl Axel, uppläste följande: Det är beklagligtvis nogsamt kändt, att befälets löner inom vår arme' äro ringa och synnerligast uti de första officersgraderna högst otillräckliga för de kostnader som åtfölja detta stånd. Ynglingen inträder på militärbanan med högre fordringar af kunskaper och bildning än fordom; utgifterna för dess uppfostran äro kostsamma och nu blifva de ännu större sedan han ernått den äran att få tjena staten, och derföre endast åtnjuta 2 å 300 r:dr årligen uti lön, knappast jemlik med en rik mans tjenare, men äran att tjena Konung och fosterland samt hoppet att komma allt högre och högre på den ärofulla banan eldar hans mod alt, med uppoffringar af egna tillgångar, eller i brist deraf genom skuldsättning, arbeta sig fram genom de mödosamma subalterns-graderna, der ihärdighet fordras för att under 15 lill 20 år ej tröttna. Nu ljusnar vanligen vid 40 års ålder den oftast grånade löjtnantens tilsigter genom upphöjelsen till kapten, och han erhåller nu för sina mödor och förskotter i tjensten en lönebehållning af ‘6 högst 700 r:dr.
Jag har väl gillat sjelfva den häri föreslagna kontroll, att qvittenserne öfver de af ombudsmännen uppburna medel böra uppvisas till annotation i de serskilda diskont-styrelserne; men jag har ansett denna åtgord böra betraktas såsom ett reglementariskt ordnings-stadgande inom verket, utan att vilja åt detsamma gifva en vigt och en utsträckning, som kan lända till besvär, förfång och möjligen skada för tredje man. Uti sjelfva ombudsmanna-uppdraget ligger magt och behörighet för dessa tjenstemän, icke blott att föra diskont-verkets talan samt bevaka dess rätt och fördel i alla judiciela och exsekutiva ärender, utan äfven att uppbära och qvittera inflytande medel för lån, som äro vordne till lagsökning remitterade. Diskontens gäldenärer, hvilkas lån äro underlagsökning, sysslomän i konkurser och slutligen de exekuLiva myndigheterna hafva ej med någon annan organ för diskontverket anskaffa, än med ombudsmannen. Hans åliggande må det blifva, att besörja om qvitleusers förseende med annotation; men denna tjenstepligt för honom bör ej falla med sin ansvarighet på de enskilde, emot hvilka han förer talan, eller de auktoriteter, hos hvilka han söker lagens handräckning, hvilket skulle inträffa, derest hans qvittenser förklaras för olagliga, så vida de ej äro försedda med annotation. Ombudsman - Banko-Ulskottels Memorial, N:0 g7. 7 nen kommer under resor icke sällan i tillfälle att personligen å lands-kanslien lyfta inbetalningar för indrifne diskont-lån och i konkursmassor uppbära utdelningar.
Det hörer til denna tidens srvära och försigtiga ^äminiliranon, at sadant icke hände: ända en ledsam stöt för Lrsäirsn, at man mäste förekomma län ä Lane-Lancn-Lz^iraler och neka deras utbetalning, och lika ledsamt, ak, kil den förfallna Osäirsns upräkthallande, Langusn blef i behof af Högsta Magtens warningar til Rlkets Jnwanare emot misirroende, hwarom den tiden Utkomna kstvlurioner och Kundgörelser wittna. Lencjuan, som nu uödgades wägra KronauS anlitande, gjorde dock hwad den kunde, ehuru inkomsterna of Tullmedlen blefwo mera knappa och ej förstogo til Inrsrssser för Kronolänen; och deribland ma nämnas, at Inn-ehafware af upsagda bäne-LsnPienr 6schts!er eftetlatos dermed betala Lsnco-län pä bade fast och lös Egendom. Under allt detta hade Kanal. Rådet och Fäst, marskaiken Grefwe Lranb^oli wunuit den rykrdara", Segren mid Husingbcrg. Näppeligen skulle man tro, ak denna wigriga tjenst pä någor annat sätt kunde röra Kaninen, än sä wiva Rikets och dest wäl moro offchaknqa. kikwäl dä et Riksmöte ar 1710 inträffade beslöto Sräiider^w, ett wisa Kong!. Rådet Gceftvs Shuback deras erkänsla, och de yttrade den genom eftergift och afskrifning af dest i Lan^uan uptagna län, stort zo,i28 Dal. L-iroimLr. Sedan Lanco-Oepurorsäs, hwilke äfwen någon tid efter Rcksdagen qwalbleswo, ätffijltS, wacktes a nyo ifrän Rädet en fragg om Lroäuiv-Sedlars utgifwande af LanejuLn.
Gordon, såsom härledande sig från Yexel-Trasserings-operationer, hvilka, loretagne af hvad anledning sorn lieldst, sakna ali grund uti det för Götheborgs Discont utfärdade Reglemente. Vid öfvervägande häraf, samt hvad Hei’- rar Fullmägtige, uti afgifvet Utlåtande, andr agit, håfve vi funnit, det någre skäl af Klaganderne icke blifvit anförde, som kunna föranleda till ändring uti Herrar Fullmägtiges öfverklagade Beslut. 3:o Malmö f. d. Discont, Vid inlösen af detta Discont-Verks Assignationer, har i början det hinder mott, att sedan Herrar Fullmägtige begärt, att f. d. Directionen ville låta upprätta, och till Herrar Fullmägtige insända Förteckningar, hvilka till numer, data och valeur samt underskrifter, i enlighet med Discontens Böcker och Räkenskaper, upptogo alla DiscontInrättnirigens på Banken dragne, och då ännu utelöpande Assignationer; men Directionen förmält, att, i anseende till det Bokföringssätt, som vid Discont-Contoiret i Malmö med Assignationerne iakttagits, så beskaffade 8io Riksens Ständers Förteckningar icke kunde derstädes uppgöras; så liar genom Herrar Fullmägtiges föranstaltande, af dertill särskildt tillförordnade personer, och i grund af de till Banken inkomne Advis-Listor öfver alla, från Discont-Verkets första inrättning, på Banken utgifne Assignationer samt Kamererarens i Vexel-Banken under samma tid förde Böcker, måst upprättas noggranna Extract öfver alla utelöpande Assignationer.
Inte tänkte jag säga allt det där, förstås, men det var presis som om alltsammans legat på lur, så rusade orden fram bara jag öppnade mun, och nu efteråt är jag riktigt glad att jag ingenting glömde, för det tror jag värkligen inte att jag gjorde, utom det sista, men som jag inte är säker på, att han är skyldig äfven till det, var det ju bra jag teg, fast jag nu, efter min allra sista erfarenhet, just kan tro honom om hvad som hälst. Hvad han sa? Ja, det kommer jag aldrig att berätta för någon — inte ens för Ruffen, men ljuft, oändligt ljuft är det att för en gång veta, alldeles bestämdt veta, att det inte var jag, som förgick mig mest. Och nu slipper jag hålla af honom, Gud ske lof!! Det är ändå det allra ljufvaste af alltihopa! Villys vän, och en så framstående person — så rå! Såvida de inte är rädda för honom allesammans och ursäktar sig med att han är så utmärkt? Eller också är han utrustad med hypnotiska snibbar, som kapten Mefistofeles, fast för manfolk! Senare: Jag njuter oändligt af att få afsky honom så mycket jag vill! Senare: Redaktören har rest helt hufvudstupa till Umeå för att stanna borta ett par dagar. Det är hans rättighet — bara tidningen kommer ut i tid. Senare: Brefkort från Umeå till Ruffen från redaktören. »Var inte van att arbeta under uppsikt af fruntimmerspolis. Reste till Stockholm. Mjuka tjänare!» »Säg ingenting, Ruffen», sa jag — »inte ett ord.» Jag kan inte bära en bokstaf, inte en komma till! Tidningen prenumeranterna, som jag med en sådan oändlig möda ätit och druckit ihop — inte få valuta —! Herrarna — de utlösta — Åh! Det det är för mycket! Senare: Först senare kom jag i håg mina 500, som han inte sagt ett ord om. Men hvad betydde de! Jag stod ju där som hederslös — det var värre. Nej, tidningen måste ut om torsdag, utan att en enda själ fick veta ett knytt. — Sedan var det ju påsk — och efter den blef det väl någon råd. Men huru!? Huru? Det fanns bara en möjlighet — och den var ryslig.
Cronhjelm uti de svar, han lemnat Gr. Mörner, får jag dock fästa uppmärksamheten på en omständighet, som han ej upptagit, nemligen det medgifvande af Gr. Mörner, att passevolancemedlen äro statsmedel och likväl icke underkastade Ständernas granskningsrätt, hvilket de icke blifvit derföre, att den ansetts alltför noggrann. Jag har förut i dag yttrat mina åsigter om Revisorernas granskning i allmänhet och det småaktiga sätt, hvarpå den, till följd af instructionen för Revisorerna, verkställes. Jag vill derföre icke i allmänhet bestrida Gr. Mörners sats. Revisionen borde omfatta ett större syftemål och icke fästa sig blott vid en silferberäkning; men i detta enskilda fall uppstår ett annat åliggande för Representationen. Emedan passevolancen 1812, såsom Gr. Mörner riktigt uppgifvit, genom tillstyrkande från Ständernas sida tillkommit såsom en entreprenad emellan dem och Kronan, måste det för Ständerna på en gång vara ett åliggande och en rättighet att tillse, huru detta contract uppfylles. Mot den ena contrahentens skyldighet svarar den andres rättighet. Då passevolancen är grundad på ett contract, anser jag, framför all annan, denna granskning åligga Ständerna. Hade Revisorerna vid en sådan granskning funnit misshushållning å ena sidan, men öfverskott å den andra, ?8 Den 10 April f. m. Lade det ålegat dem att tillstyrka Ständerna att fästa afseende på dessa medel. Det är på grund af dessa skäl jag fäster största vigt vid revisionen af passevolancemedlen, emedan passevolancen involverar ett contractsförhållande, för hvilket Ständerna uppställt sig såsom garanter. Frih. Palmstjerna: Ett framstäldt yttrande om Ständernas granskningsrätt och det sätt, hvarpå denna granskning af Revisorerna verkställes, har uppmanat mig att till vederläggning begära ordet; men då jag vid närmare eftersinnande tinner, att här nu endast strides om en opinion, vill.jag i afseende på den långt framskridna tiden, af aktning för R. o. Ad., för denna gång afstå. H. Ex. Hr Gr. Mörner:
N;o i55, olver Herr Grefve Gustaf Löwenhielm* morton, om revision af 5 Gap. ,3 och 8:de §. §. Straff-Balken, bi folIs; J\:o 15(i, öfver väckt motion, -örn förbud, eller beskattning af offentlig försäljning utaf utländska lotteri-sedlar, bifölls; N:o 107, öfver Friherre Jacob Cederströms motion, att, i händelse, efter realisationens verkställighet, mynt någon tid skulle komma att i allmänna rörelsen saknas, det måtte genom en Lag tillåtas att in natura afbörda så väl allmänna utlagor, som ock enskild skuld, bifölls; N:o i5,8, i anledning af Herr Rosenblads motion, om en Lag för Rikets skuld väsende, bifölls; !S:o 15 g , i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 107, öfver väckta -motioner, angående förändring af Högsta Domstolens organisation, samt arbetsordningar för Högsta Domstolen, Hof-Rällerne och Jusliliae-Revisionen m. m,: Ståndet lät bero vid Utlåtandet N:o 107 och N:o r£o, med förslag till satnmanjerokning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande, IST:o 108, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 72, öfver väckta motioner, angående inrättande af förmyndare-kamrar, godkändes. S. D. Föredrogs å nyo ej mindre Bevillningssamt Allmänna Be varscch Oeconomie Utskottens Memorial, J\:u 7, med förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens beslut, angående grunderne för brännvinsbrämngs-rätligheten, samt till votenngsproposilioner i fråga om bränvinsbränniugens beskattning, än Högvördige Preste-Ståndets, sedan den 16 Oclober på bordet li vilande inbjudning, 1 afseende på 3;dje punkten i förenämnde Utskotts Betänkande N:o 5:
Den 3o December f. rn< 3o3 Ridderskapets och Adelns kanske redanför länge pröfvade tålamod i det ämne jag, fast ofullkomligt, afhandlat, och har derföre i synnerhet hållit mig till facta, sorn. förelupit under mina ögon, begagnande, efter min åsigt, den hänvisning min aktningsvärde motståndare mig gifvit uti sin motion, enär han säger sig gerna emottaga upplj sningar j, då de grunda sig på sanna Stats-Ekonomiska och af erfarenheten bepröfvade grunderj uti hopp att om de vägar, som vi, uti detta ämne, gå uti våra ideer till ernående af vårt gemensamma syftemål, äro olike hvarandra, skola vi i en framtid, genom erfarenheten af resultaterne af endera systemets lyckliga följder, gerna medgifva, att en af oss haft orätt, och det lika säkert, som att vi båda tills dess skola fortfara att ömsesidigt meddela de upplysningar, om än så stridiga till livarandras bedömmande, som vi tro bidragande till våra samfäldta önskningar: Fäderneslandets sanna väl. Ätskillige yttrade härtill deras bifall. Härefter tilläde Grefve von Rosen mundteligen: Jag har yttrat, att vår vise Regent har med varsamhet låtit införa det började liberalare handelssystemet, och får, såsom bevis härå, äran för Ridderskapet och Adeln uppläsa någre uppgifter, huru Tull-inkomsterne småningom tilltagit uti Götheborg. 3o4 Den 3o December f. m. Åren 1817 till 1830 utgjorde Götheborgs Tull-uppbörd, de influtne Vexlarne valverade å 138 sk:s Cours, per medium för hvarje år , , R:dr B:co 537,608: 5. 8. Det hastiga stigandet för sistnämnde år får tillskrifvas Tullen å den myckna Spannemål, som införskrefs i anseende lill 1826 års missväxt. Tullsystemet kan man emedlertid ej anse utveckladt förr, än innevarande år.
För att med anförda exempel bestyrka det uppgifna förhållandet, att i länder, utom Sverige, jernvägar blifvit anlagde för billigare kostnad, än Svenska Statens banor, har motionären meddelat, dels att, uti ett statistiskt arbete öfver Tysklands jernvägar, funnes uppgifvet att anläggnings-kapitalet å banan mellan Rendsburg och Neuminster icke uppgått till mer än 99,000 Pr. Thaler per Tysk mil, motsvarande vid pass 396,000 R:dr för Svensk mil, rörelsemalerielen oberäknad, eller, om kostnaden för denna efter härvarande Jernvägs-styrelses medelberäkning af 84,000 R:dr tillädes, en totalsumma af 480,000 R:dr per mil; dels ock att, utom äldre banor i Amerika, som derstädes blifvit anlagde före 1880, hade, enligt ett den åberopade reservationen bifogadt utdrag ur Stats-sekreterarens för finanserna i Förenta Staterna embetsberättelse till Kongressen år 1886, för 14 bland de i sednare tid eller efter år 1881 derstädes anlagde jernbanor, deribland 6 om en längd af 13—33’/2 Svenska mil, och samtlige utgörande tillhopa 166 mil, anläggningskostnaden för Svensk mil uppgått i medeltal till 493,764 R:dr R:mt. Dessutom har motionären, till upplysning angående anläggningskostnaden för mindre jernvägar i Sverige, bifogat uppgifter rörande 2:ne dylika i Wermland, nemligen Gammel - Stats-Utskoltets Utlåtande M 158. 3 kroppa och Storforss jernvägar, om tillsammans en Svensk mils längd, för hvilka den sammanräknade byggnadskostnaden endast utgjort 160,389 R:dr 76 öre R:mt.
» Har jag någonsin sagt något sådant? » » Nej, men du har ett sätt att komma och se på mitt arbete, som jag mycket väl förstår, » svarade fru Emilia med sitt matta behagfulla leende. » Jag får väl akta mig att komma o c h se på dig då, » sade Julia och böjde sig ned o c h vidrörde lätt sin mors hår med läppame. Hvad som obehagligt berörde Gunnar var, att aldrig någon besökte hans mor eller bjöd henne till sig. Förr hade ingen dag förgått, utan att någon kom på visit, o c h bjudningar haglade ned öfver familjen. Nu var allt förbytt. En enda af faderns vänner skickade en lax och en korg bär från sitt landtställe och lät fråga med det samma, om de ej ville gå med ångbåten en dag för att besöka hans villa. Gunnar skulle gärna önskat, att hans mor efterkommit denna inbjudning, men hon afslog den. » Jag skulle gärna hafva skickat laxen och bä- ren tillbaka också, » sade hon, » o m det ej hade sett så illa ut. » Den ende, som personligen besökte dem, var den unge läkaren, som varit närvarande vid konsulns död och äfven denna sommar vikarierade för sin äldre kollega i staden. Han kom ofta, sedan dagens sjukbesök voro slutade, och tillbragte en stund i den lilla frontespisvåningen eller i Lohmans trädgård, då fru Emilia inbjöds dit med sina hemmavarande barn. Den unge doktorn lekte med lilla Gerda, samtalade med Gunnar och fru Emilia, men hans blickar dröjde längst vid Julias vackra ansikte och behagfulla gestalt. Det var tydligt, att hon var den magnet, som drog honom dit. Den unga läkaren var en kärkommen gäst för dem alla. Gunnar fann en riktig hvila i hans sällskap, ty han tärdes af oro för moderns framtid, och kapten Lohman lindrade icke hans farhågor. Denne uppmanade Gunnar att gå ut i det praktiska lifvet o c h icke » förnöta tiden » på skolbänken. » Följ med till Amerika, dit mitt fartyg skall segla, så fort det blir färdigt, och jag erbjuder er fri resa dit, » sade kaptenen en dag, då de båda männen gingo fram och åter på den finkrattade sandgången i kaptenens trädgård. » Där är plats för alla krafter. Förslagna hufvuden och starka armar finna där köpare till högsta pris.
Om det Utskotts Betänkande, som utreder motionen och måste bifallas eller af slås, eller få förändringar och tillägg, just skulle innehålla ett på goda grunder bygdt tillstyrkande, att Riksens Ständer måtte låta frågan till ytterligare utredande hvila; — kan ett sådant Betänkande då icke bifallas ? Icke blott frågan om företeende af JustitifeOmbudsmannens Diarier, utan ganska många andra Riksdagsmål hafva vid sist förflutna trenne Riksdagar blifvit uppskutna. Åtskilliga Lagfrågor hafva af Riksens Ständer blifvit öfverlåtna åt den af Konungen tillförordnade LagComitéen, för att, af densamma beredde i sammanhang med Allmänna Lagens öfriga Stadganden, framdeles komma under Riksens Ständers granskning. Vid väckta frågor om ny reglering af Rikets Collegier och i allmänhet af Statens Embeten, samt Embetsmännernas löner; vid motioner rörande Sala Bergslag, Adelforss Grufva, Strömsholms Stuteri, och jag tror många flera, hafva Riksens Ständer visligen önskat noggranna undersökningar, hvarigenom det ljus skulle sökas, som kunde leda till väl öfverlagda och nyttiga beslut i en framtid. — Om hädanefter till Riksens Ständer händelsevis något förslag blefve öfverlemnadt, som omfattade en vigtig angelägenhet, hvaröfver tillräckligt upplysande uppgifter icke kunde under Riksdagens lopp hinna insamlas, — som t. ex. om förändringar vid Indelningsverket, anläggandet af en eller flera Städer, ny fördelning af Rikets Län, eller annat dylikt; — och om förslaget befunnes förtjena uppmärksamhet, borde det då vid samma Riksdag, antingen genom ett förhastadt afslag för alltid nedgräfvas, eller genom ett förhastadt bifall omoget bringas till verkställighet? Sådant hafva aldrig våra Grundlagar åsyftat, ännu mindre uttryckligen stadgat. När målet ej är fullt utredt, eller allmänna tänkesättet i afseende på detsamma ännu icke hunnit stadgas, är uppskof nyttigt, samt vida bättre och mera rättvist än ett beslut. Detta gäller om alla ämnen för Riksens Ständers öfverläggningar, men isynnerhet om Grundlagsfrågor.
(Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 68.) S. A. K. Sedan E. K. M:t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-verkefs tillstånd och behof, gifvit tillkänna, att den vid sistliden riksdag för Utrikes-departementet fastställda anslags-summa, 225,650 Rdr, fortfarande erfordrades, och föreslagit, att densamma mätte uppföras under enahanda rubriker, som vid nämnda riksdag, blott med den ändring, all beloppet af de gratifikations-medel lill extraordinarie tjenstemän och vaktbetjent, som, enligt uppgjord fördelning af den vid samma riksdag för sådant ändamål anvisade summa, lillkomme bemälde Departements Expedition, klefve upptaget å anslaget lör Expeditionen, samt förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser i stället minskadt med motsvarande belopp; så halva, med bifall till hvad E. K. M:t sålunda i Nåder föreslagit, Rikets Ständer fastställt Riks-Staléns Tredje Hufvud-Titels anslag att, intill dess nästa Stals-reglering vidtager, utgå på följande sätt, nemligen: Utrikes-Departementet. Departements-Chelen, Stats-Ministern för Utrikes Ärendena: Lön . Taffelpenningar Departementets Expedition Minister-Staten Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Departementets Expedition, Jurstags-anslag 13,026: 16. — 200,000: 1,623: 32. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 9 September 1854. Summa B:ko R:dr 225,650: — lith. till II. St. I Afd. 34 266 Expeditions-Ulskoltets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 129. Cppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Sept. 1854.
Majit har under den 16 Juli 1845 i nåder förklarat Adjunkten Ramström berättigad att uppbära ifrågavarande gratifikation, hvarom Fullmäktige i Riksgäldskontoret, äfvensom Statskontoret, blifvit förständigade. g45:o an gående ändringar och tillägg i Kongl. Förordningen om prestval af den 1 April 1843 (231). Sedan Högsta Domstolen äfvensom Justitiekanslers-embetet i ämnet sig yttrat, har Kongl. Maj:t under den 20 Maj 1846 förklarat Sig icke filina skäl att, i anledning af Rikets Ständers förrberörda underdåniga skrifvelse, någon åtgärd i nåder besluta. J$4©:o angående den till skolorna i städer inom Lunds stift utgående helgonskyld (227). Den 18 Juni 1845 infordrades häröfver Kammarkollegii underdåniga utlåtande, hvilket först den 16 uti innevarande månad till Kongl. Maj:t inkommit. 24T.o angående beredande af ny lokal för Riksarkivet (234). Kongl. Maj:t har, under den 18 Juni 1845, gifvit Fullmäktige i Riksgäldskontoret tillkänna, att Kongl. Maj:t till lokal för Riksarkivet samt, i mån af utrymme och behof, till förvarande jemväl af Vitterhets-, Historieoch Autiqvitets-Akademiens samlingar, funnit godt antaga det af frami. Hofmarskalken Friherre G. Ridderstolpes sterbhusdelägare till inköp erbjudna, vid Stockholms Skeppsbro, emellan Slottsbacken och Sallkompani-gränden belägna hus. Stockholm och Kongl. Ecklesiastik-departementets expedition den 18 Oktober 1847. Nils af Zellén. 40 Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. Uppgift på de underdåniga skrifvelse!’ från Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag, hvilka till Kongl. Maj:t ingifvits och tillhört Kongl.
Ständers afgöVande. Stockholm den 6 Utlåtande i anledning af ytterligare vackt fråga, om utdelning af Ridderskapet och 29 45o Stats-lJtskottets Betänkanden. Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag. Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln har Herr Bernh. Rosenblad anfört, att ehuruväl Riksens Högloft. Ständer bifallit ett Stats-Utskottets Betänkande, som tillstyrker utdelning bland Ridderskapet och Adelns närvarande Ledamöter af Ståndets protocoll för Riksdagen 1817 och 1818, med endast fästadt förbehåll, att Räkningarne för försålde exemplar förut skulle vara uppgjorde, någon verkställighet derpå likväl ännu icke följt; Och som inga exemplar af desse Protocoll finnas i Bokhandeln, men det vid förekomande hufvudfrågor vore af stor vigt att känna hvad vid likartade tillfällen förut blifvit yltradt, har Herr Rosenblad begärt, att Siats-Utskottet matte anmodas tillse, att berörde Beslut må kunna till verkställighet befordras, samt Utskottet, i händelse hinder möta för utdelningen af Complette exemplar utaf 1817 och 1818 årens protocoll, likväl foga sådan anstalt, att utdelning af den tillgänglige delen af sista Riksdagens protocoll må kunna verkställas; hvilket Memorial Högloft. * O Ridderskapet och Adeln till Stats-Utsot - Stats-Vtskott.ets Betänkanden. yj 5 i tet remitterat t Hilia med ett anförande af Herr Carl Vilh, Riben, som med Herr Rosenblad instämt uti förberörde begäran och derjemte föreslagit, det Utskottet matte anmodas, att i händelse, såsom Herr Rosenblad syntes befara, icke alla desse Protocoller genast vore till utdelning färdige, uppgifva orsaken dertill. Så snart Stats-Utskottet erhöll Högloft.