Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 10 Juni 1841; men som denna Kongl. Förordning, med ändring af Kongl. Förordningen den 9 December 1756, angående straff för olofligt innehafvande af dyrk stadgade, att, utaf de deri utsatte straffbestämmelser af spö för man och ris för qvinna, eller fängelse vid vatten och bröd, sistnämnde bestraffning, eller tolf dagars fängelse vid vatten oell bröd, borde tillämpas, då brottet första gången föröfvades, hvilket vore fallet med ej mindre Johannes Samuelsson, än Peter Svensson; alltså och då, enligt den förändrade lydelse 4 § i 5 kap, Straffbalken erhållit genom en annan äfven den 10 Juni 1841 gifven Kongl. Förordning, nio dagars fängelse vid vatten och bröd motsvarade det för inbrott bestämda straff af nio par spö eller sju par ris, och olika antal dagar vatten och brödstraff sålunda funnos bestämda för inbrott i afsigt att stjäla och för olofligt inneliafvande af dyrk, samt det för sistnämnda brott förordnade fängelsestraff vore större än det för inbrott, kunde, enligt förklarandet nes tanka, åtminstone undetdomaren, som vore bunden af lagens bokstaf, icke undgå att, äfven vid de fall, då nämnda brott samtidigt blifvit begångna af samma personer och förekommo till bedömande uppå en lagsökning, ålägga straff särskildt för hvarje af dessa brott; varande till stöd för denna åsigt exempelvis den händelse åberopad, att af tvänne personer, sorn gemensamt blifvit tilltalade för första resan inbrott i afsigt att stjäla och för olofligt inneliafvande af dyrk, den ena befunnes förvunnen att hafva begått begge dessa brott, men den andre endast ansågs saker för innehafvande af dyrk, i hvilket fall underdomaren förmenades icke kunna förordna, att den af de anklagade, hvilken vore förvunnen att hafva begått begge brotten, skulle för desamma, såsom varande likartade, afstraffas med nio dagars fängelse vid vatten och bröd, men den andre, som endast vore saker till ansvar för det sednare brottet, eller olofligt inneliafvande af dyrk, likmätigt den förändrade lydelse Kongl. Förordningen den 9 December 1756 erhållit genom. Kongl.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministcrn, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Landtlorsvars-departementet, Statsrådet Reuterskiöld, uppläste till justering följande, på grund af förut fattade beslut, uppsatta förslag: — till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner lill Rikets Ständer: Kongl. MajUs Nåd. Proposition N:o 8. 21 6:0 Angående pension åt Regements-kommissarien vid Södra Skånska Infanteriregementet Johan Krook, vid afskedstagande!; Kongl. Majit täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla samtliga ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt förordna, alt, i öfverensstämmelse dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex piotocollo A. Ekman. Ww 8. Ank. lill Exp.-Utsk. dien 10 Nov. 1862, kl. 10 f. nr. Kongl. Maj;(s Nådiga Proposition lill Rikets Stander, angående pension å Allmänna Indragningsslaten för Andre Balaljons-läkarm vid Kalmar Regemente Ehrenfrid Jeremias Kamph; lUfven Stockholms Slott deri 24 Oktober 1862. Hos Kongl.
Hr von Koch, Nils Samuel: Jag har egentligen begärt ordet för att söka gendrifva ett skäl, som blifvit anfördt för bifall till den afgifne reservationen. Här har nemligen den mening velat göra sig gällande, att det skulle vara inkonseqvent, om en qvinna, som vid 25 års ålder blifvit myndig, icke äfven vid samma ålder egde rättighet att utan giftomans tillstånd inträda i äktenskap. Denna åsigt är fullkomligt riktig, om man antager att person är min dre än sak, eller att af det mindre skall det större följa; men jag förutsätter, att man icke kan gilla detta antagande, och säkert är, 25 Januari f. m. 195 n n att ora detta är en inkonseqvens, så kade nästan alia kända lagstiftningar gjort sig skyldiga dertill. Jag säger, nästan alla, ty nied undantag af England och dess kolonier, der qvinnan och manmen äro myndiga vid 21 års ålder och der båda sedermera ega rättighet att ingå äktenskapsaftal, skiljer lagstiftningen alltid på giftomannarätten och myndigheten. Hvad numera England serskildt beträffar, så, ehuruväl qvinnan der är efter lag berättigad att gifta sig utan föräldrars samtycke, så har dock der seden helgat hvad lagen icke påbjudit. Utaf egen erfarenhet känner jag, att då jag erhållit »ja» af ett Engelskt fruntimmer, så gick jag likväl sedan och begärde föräldrarnes samtycke till vårt giftermål, och detta ja-ord ansågs icke gifvet annat än vilkorligt och under förutsättning af föräldrarnes medgifvande. Jag vill icke påstå att icke ett motsatt förfaringssätt stundom der kan ega rum, men den allmänna seden är dock sådan jag nu anfört. — I Frankrike åter, der qvinnan och mannen båda äro myndiga vid 21 års ålder, hvad säger lagen der i afs:de på rättigheten att gifta sig? Jo, att mannen tills han hunnit 25 års ålder och qvinnan till fyllda 21 år, icke få gifta sig utan föräldrarnes samtycke.
En talare har häremot invändt, det Bonde-St. icke skulle kunna anses såsom representant för de fattiga klasserna. Om detta påstående vore riktigt, hvar skulle man väl då finna representanterna för dessa fattigare klasser? Månne hos R. o. Ad.? eller hos Presteoch Borgare-St:n? Hvilket Stånd är väl mer befogadt, än Bonde-St., att föra de fattiga klassernas talan? Befinna sig icke just i samma Stånd målsmännen för de qvinnor, hvilka otvifvelaktigt äro i största behof af myndigheten? En talare har sagt, att man icke borde påtruga qvinnan en rättighet, som hon hvarken önskar eller eftersträfvar. Med antagande af sistberörde förutsättning såsom en möjlighet, tillåter jag mig dock, — utan att dermed vilja göra någon allusion på dagens brännande frågor, — erinra att t. ex. de lilegna i Ryssland visserligen icke uttrycka några höga önskningar efter lifegenskapens upphäfvande, men att dock en sådan förändring, efter all sannolikhet, för dem skulle vara ganska välkommen! Det är nemi. ingenting, hvilket så mycket tillbakahåller längtan efter friheten, som just banden på denna frihet. En af samhälls-medlemmarne icke erkänd rättighet kan icke blifva till fullo djupt uppfattad af dem, hvilka denna rättighet tillkommer. En annan talare har ansett, att myndigheten utan förutgången ansökan skulle skada den qvinliga naturen, »das zarte weibliches Wesen.» Detta tror jag alldeles icke; och kan icke finna, huru detta förhållande kan hafva någon inverkan i berörda hänseende, ty qvinnan är menniska i första rummet och qvinna i det andra; och den första menskliga rättigheten är ätt få råda öfver sig sjelf och sitt gods. Den 28 Mars e. m. 395 Frih. Tersmeden: Åtskilliga af de talare, som yrkat bifall, hafva förklarat att den nu gällande lagen endast vore ett »öfvergångs-sladgande.» Denna lag är dock tillkommen genom K. M:s och R. St:rs sammanstämmande beslut. Jag kan således, för min del, icke godkänna denna tolkning af lagen såsom ett öfvergångs-stadgande.
Tarfvas god man för sterbhusdelegare, som är frånvarande eller eljest urståndsatt att sin rätt bevaka, eller förmyndare för omyndig, och går bouppteckningstid till ända, innan Rätten derom förordna kan; då ege ock domaren tillsätta ombud, att å den frånvarandes eller omyndiges vägnar bouppteckningen bevista; och meddele det sedan Rätten, som god man eller förmyndare förordnar. (§ förut antagen utom i den kursiverade delen.) 8 §. I bouppteckning skola alla arfvingars namn och vistelseort, så ock omyndigas ålder införas; och varde sedan upptecknadt allt hvad till boet hörer, löst och fast. *) Enligt t. ex. 15 kapitlet 5 § Ärfda-Balken eller ock eljest. 68 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 29. med skäligt värde derå: hemföljd*), der sådan åt arfvinge gifven är: fordringar hos arfvingar eller andra: skrifter och handlingar, de der gifva upplysning om boet eller eljest af vigt äro: och slutligen boets gäld. Hvad som påstås höra efterlefvande maka enskildt till, skall särskildt antecknas, med värde derå. Efterlefvande makes gångkläder må från bouppteckningen uteslutas. 9 §. Har emellan makar boskilnad till den enas död fortfarit, och har efterlefvande make egendom under särskild förvaltning; varde ock till bouppteckning uppgifven. 10 §. Anmäler efterlefvande make förord, eller angifves testamente; eller finnes sådant i boet; då skall det i bouppteckningen anmärkas. 11 §. Döljer sterbhusdelegare egendom, uppsåtligen undan; håfve sin del deri till de öfrige förverkat. 12 §. Af bouppteckning skola två exemplar upprättas och af bouppteckningsman och dem, som honom biträdt, underskrifvas; teckne ock den, som boet uppgifvit, å båda exemplaren edlig förpligtelse, att ej något af egendomen, eller af boets gäld, med hans vilja och vetskap, blifvit doldt eller utelemnadt.
Spannmål till eget behof utan äfven lill afsättning hos andra nationer, så anser Collegium ingen olägenhet böra fruktas uppkomma genom tillåten införsel af utländsk Spannmål, om tullen derå så reglerades, att denna spannmål ej förr med fördel inom Riket kunde afsältas, än Svenska spannmålen uppgått till ett pris som öfverstiger det, hvarmed Landlmannen i allmänhet bör finna sig belåten; och anser Collegium, att, genom en så ordnad spannmålshandel, köpmannen äfven i denna handelsgren kunde använda sina penningar, hvilket vid hittills gällande förhållande knappast låtit sig verkställa ; förmodande Collegium, att tullafgifterne å gryn och potatoes, i jemförelse härmed böra uppgöras; hvilket stadgande Collegium äfven föreslår i afseende på tull å bränvin , såvida dess införande icke, efter Collegii tanka, rent af förbjudes, i anseende till det fysiska och Bevillnings-Utskottcts Betankande N.-o 27. moraliska onda, som denna dryck förorsakar, om den i öfverflöd finnes och gagnas. Med ogillande af General-Tull-Styrelsens förslag till medeltull på Ull, hemställer Collegium, att den i 1826 års tulltaxa bestämda olika tull på grof och fin Ull må bibehållas, såsom ledande till mera skydd emot införsel af den sistnämnde. Hvad Salpeter angår, anser Collegium att denna vara bör vara till införsel förbjuden, på det att Salpeter-tillverkningen, genom detta skydd, må vinna den fullkomlighet, att Riket, i afseende derpå, blifver oberoende af främmande tillförsel, Collegium har äfven bi träd t Deputerades af Handels-Societeten yttrande, i livad det i allmänhet angår utförselstull å trädvaror, men föreslagit, att, som ved ej sannolikt kan utföras från andra orter i Riket än de södra och vestra, så, och på det vedbrist, genom sådan utförsel, icke för Skåne må uppkomma, borde värdet å veden rättas efter skånska vedprisen och tullen bestämmas till 5o procent. 4o Bevillnings-Utshottets Betänkande N.o 27.
Enär förenämnde till beloppet utredde och bestämde fordringar efter så ganska lång tids förlopp icke blifvit till betalnings erhållande anmäld, har Stats-Utskottet skolat tillstyrka, att jemväl för desse fordringar enahanda Praescriptionstid den sista December år 1824 fastställes, inom hvilken Fordringsegarne, vid förlust af all rätt till betalning, böra sine innehafvande fordringsbevis till liqvid förete; dock torde, i fråga om desse, på flere händer spridde fordringar, Rikets Högloft. Ständer hos Kongl* Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder täckes Kungörelse härom till vederbörande* efterrättelse utfärda. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL ä ii a 'j* i. j ba iMRM^åaiDssis PR#T0K0JLt VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM 1850 och 1851. Jf ttj:ls Ke/nlfningsliti/vandes Ke mårsb erä tiel ser. inilDIM Mö ID B IF* I INNEHÅLL: Berättelsen för Hallands Lä n yy yy Götheborgs d:o yy yy Elfsborgs d:o yy yy Skaraborgs d:o yy yy Nerikes d:o yy yy Wermlands d:o yy yy Westmanlands d:o yy . yy Kopparbergs d:0 yy yy Gefleborgs d:o yy yy Wester-Norrlands d:o yy yy Westerbottens d:o yy yy Jemtlands d:o yy yy Norrbottens d:o KONGL MAJ:TS BEFALLNINGSIIAFV ANDES uti ^almstaÖB £ ii n till KOIGL. »IAJ:T i ut» ti ev ti å ni g het nfgifne EMBETSBERÄTTELSE för åren 1849, 1843, 1844, 4845, 1846 och 1844. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare.
Stjernstedts yrkande framstälda propos:n besvarad med öfvervägande Ja. 50:de punkten, ang:de ifrågasläldt anslag för en i Uddevalla inrättad sjuli-gymnastik ; 5 l-.sta punkten, ang:de ifrågaslällde nya Veterinärlåkare-beslällningar; och 52:dra punkten, ang:de anslaget för farsoters och smiltosamma sjukdomars bolande. Dessa punkter biföllos. 53:dje punkten, ang:de anslaget lill inköp af sällsynta naturhistoriska föremål m. m. Denna punkt lades till handlingarne. 54:de punkten, ang;de anslag för meteorologiska observationers anställande och inköp af nödiga inslrumenler dervid: 5 5:te punkten, ang;dc förhöjd lön för Sekreteraren vid Vitterhets-, Historieoch AnliqvitetsAkademien; 5 6:te punkten, ang:de samma Akademies anslag lill samling arnes ökande; 57:de punkten, ang-.de anslag lill biträden ål RiksAntiqvarien vid samlingarnes vårdande och till betjening ; och 58:de punkten, anslagssumman lill Akademien för de fria konsterna. Dessa punkter biföllos. 638 Den 23 November f. m. 5 9:de punkten, ang-.de anslag till inköp af svenska konstnärers arbeten. Frih. Gederström: Det i förév:de punkt af Utsk. till styrkta anslag tror jag skall komma att medlöra mycket gagn för de sköna konsterna. Jag vill dock anhålla om den ändring i heslutet, att orden; »i fäderneslandet bosatta», måtte utgå. En svensk konstnär kan nemi. uppehålla sig i liom eller på någon annan ort, som för hans utveckling är vida mera bildande än fäderneslandet, och då vore det obilligt om icke han skulle kunna komma i åtnjutande af den välvilja att han icke vore bosatt i Sverige. Jag får således hemställa, det E. o. Ad. behagade ■ bifalla StatsUtsk:s här afgifna tillstyrkande med uteslutande af de utaf mig antydda orden.
Statsverkets tillgångar under innevarande statsreglerings-period togos i anspråk af så många och vigtiga föremål, som ej tåla uppskof, så att Kongl. Majit, som tillkännagifvit sin önskan att omständigheterna medgifvit Rikets Ständer att redan vid nuvarande riksdag anslå nödiga medel för omförmälda ändamål, nemligen bildandet af lärarinnor, nu endast funnit sig böra till svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddela Rikets Ständer en utredning af frågan om inrättandet af ett institut för lärarinnor samt dermed förenade kostnader. Af den behandling detta ämne hos Ständerna redan vunnit hoppades väl motionären en bättre framtid för qvinnan, men ansåg derjemte att man ej borde underlåta att, så fort som möjligt öppna tillfälle för henne att bereda sig en bättre ekonomisk ställning, derigenom att henne lemnades tillträde till sådana befattningar, som al henne kunde skötas; och med fästadt afseende å förhållandet i andra länder, der qvinnor användas till vissa tjensters bestridande, har motionären ansett sig ega anledning framställa det förslag, att qvinna, som visar sig innehafva erforderliga kunskaper, må kunna, lika väl som man, förordnas till sådane tjenstebefattningar, som för henne kunna vara passande och hvilka af henne kunna 12 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JYs 147. skötas, hufvudsakligen inom hus, och följaktligen att hon må kunna anställas vid telegraf-inrättningar, postexpeditioner, klockare-, organistoch skollärare-befattningar o. s. v.; äfvensom att tills vidare och intill dess annorlunda förordnas, qvinna, som söker tjenstebefattning, må vara berättigad att begära examen af den lärare eller af det läroverk, som hon lämpligt finner och som dertill berättigadt är; egande hon föröfrigt inhemta sina kunskaper hvar henne bäst synes.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 69, med anmälan om Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 66. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Memorialer: N:o 67, i anledning af ett af vice Häradshöfdingen Carl Hessling gjordt ackords-anbud; och N:o 68, med förslag til! ändring af åtskilliga föreskrifter i 8:de artikeln af Banko-reglementet. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. I). Föredrogs och godkändes Banko-Utskottets Utlåtande N:o 67, i anledning af ett utaf vice Häradshöfdingen Carl Hess ling gjordt ackords-anbud; hvaremot samma Utskotts Memorial N:o 69, med anmälan om Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 66, äfvensom sistnämnde Utlåtande afslogos. S. D. Föredrogos Höglofliga Ridderskapet och Adelns Prolokolls-utdrag, dels N:o 545, med inbjudning i fråga om bildande af en stam för örlogs-flottans matroser, hvilken inbjudning afslogs; och dels 752 Prot.-Utdrag den 30 December 3857 och den 4- Januari 3858. N:o 548, med kommunicerande al' en utaf Herr Grefve Carl Adlersparre väckt motion, rörande ett årligt anslag alt under nästa stats-reglering användas till aflöning åt officerare vid Kongl. Lif-bevärings-regementet m. m., hvilket Protokollsutdrag, jemte motionen, lades till handlingarne. Den 50 December. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-V Iskottets den 28 och 29 dennes på bordet lagda Memorial iN:o 68, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter i 8:de artikeln af Banko-reglementet. Fran Hedera. Bonde-Ständet.
Efter hvad jag sagt, föreställer jag mig nemi., att det ligger i styrelsens förmåga att hindra utödningen af skogen, och jag får derföre anhålla om bifall till Utslets förslag, med tillägg af orden »dock under vilkor att landets uppodling och nybyggens anläggande icke derigenom på något sätt förhindras.» H. VII. 13 Ifl4 Den 4 November f. m. Gr. Mörner: Då jag förra gången yttrade mig, vidrörde jag frågan om nybyggens anläggande och odlingens befrämjande i de norra orterna, endast för så vidt jag ansåg Utslcts förslag lägga hinder i vägen derför. Att åtminstone flera af de föreg:de talarne så uppfattat mitt yttrande, derom vittnar Hr von Köchs förslag, der en mening blifvit tillagd just för att undanrödja detta hinder. Så vidt jag rätt erinrar mig det sistnämnda förslaget, var dess syftning densamma som Utsk:ts, eller att man skulle såsom skogar bibehålla alla kronans öfverioppsmarker, utan afseende på om de voro till odling tjeniiga eller icke. Man har trott sig finna en motsägelse i min önskan att bibehålla skogen, på samma gång jag talade om att icke lägga hinder i vägen för odlingen. Jag tror dock, att den, som följt mitt yttrande, skall hafva funnit att deri icke låg någon sådan motsägelse. Det är en helt annan sak att vilja ordna odlingen och skogshushållningen i de norra orterna eller att bibehålla åt kronan all mark derstädes, blott den kan bära skog. Vi veta ju att hvarje åker kari bära skog, men att åkerns användande för sådant ändamål skulle, särdeles i de norra orterna, vara en verklig misshushållning, utan att det största beholvet derstädes är för närv:de att menriiskohanden blir verksam för jordens odling. Det förslag, som jag lörra gången åberopade, har kanske det fel, att det omfattade icke blott den del af landet, hvarom Utsk:t här yttrat sig, utan äfven de andra delarne, och det skulle kunna anses att jag icke varit berättigad sträcka mitt påstående längre än hvad som utgör föremål för den föredragna punkten.
Samma lag vare om oförseglade mäskekar, jästkärl och andra kärl än dem, som för destillering uppgifna äro, när destillering efter 20 § sker. § 24. Destillering af bränvin vare ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före söneller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag. § 25 (21). Apothekare må alla tider af året för pharmaceutiska behof utan afgift nyttja två destilleringspannor, en af högst tjugo och en af högst tolf kannors rymd, kokrummet inberäknadt. 7 Skulle på något ställe apotheksrörelsen göra flera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Konungen ske. § 26 (22). Bränvins rening vare en hvar afgiftsfritt tillåten, då den sker utan eld eller ånga. Om redskaps målning och stämpling. % 27 (23). En hvar, som förfärdigat redskap för bränvins tillverkning eller destillering, vare skyldig, innan han redskapen från sig lemnar, ej allenast att med stämpel af sitt namn och hemvist samt årtalet förse panna, hatt och afkylningsredskap, äfvensom löst bröst, mäskvärmare och rektifikationsapparat, än ock att besörja redskapens uppmätning och stämpling af dertill förordnad justerare. För honom skall redskapstillverkareu noga uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess delar, samt om den skall drifvas omedelbart med eld eller med ånga. Då redskap på ett eller annat sätt ändras, eller ny del tillsättes, skall redskapen af justerare å nyo granskas samt den ändrade eller tillsatta delen stämplas, efter mätning, om den är sådan underkastad, och ändringen anteknas i mätningsbeviset. Den, som ändringen verkställt, vare skyldig alt, på sätt i 1 mom. stadgas, om uppmätningen och stämplingen föranstalta. § 28 (24). Till redskaps uppmätning och stämpling förordne Konungens Befallningshafvande ett behöfligt antal justerare, och tilldele hvardera ett visst distrikt, lämpadt efter hans hemvist. För sådan förrättning vare justerare lika ansvarig, som för målkärls justering. § 29 (23).
Lag skäligen kan förvänta. r* vid vad flutejigen Götheborgs Discont,angåf, 5a då, genom den af Högloflige Utskotten uppgjorde Calcul, är vitsordadt, att denna Discont, långt ifrätr att vtrra på obestånd, tvärtom hat ett ganska betydligt öfverskott af icke mindre än 34?^ 12 R:dr, anser jag för min del, lika ified Herr CprnmerceKådöt Krull, vara bättre, att emot fullgod säkerhet, Bqnquen lemnar denna Discont ett biträde af 200,000 Rtdr, och tillåicc denna Discont att sjelf Utreda siqa af. fai rer; dock torda härvid varn nödigt, att förlängfi<denna iDiscontGtJtr&ys tid med tre år * på det att ^ordringåmei raå kunna hinna att ^ -tua*» Gäldenäterr.es alltför stora betungande, och med vilkor, att inga nya fJft under denna förlängda Oetroy-tiden 1% ‘Skfe » samt att det blifvér' BaricbFhllttiägtigei uppdragit, att i häröfver hålla fen'xontrollerandé uppsigt^ Skulle Herr Grefven och LandtMarskalkejnr och Högloflig? Ridderskapet och Adeln finna dessa af mig gjord* Anmärkningar oeh:-irainställningar förtjena något afseende , forde' Högloflige Statsoch BancoUtskOttens Betänkande blifv^ äterremitterädt, och detta mitt vördsamma Anförande fa åtfölja detsamma. ' ^ 'nn^tcah .v , u>v»a uit&urawo tVt>b ötotwiteado tor,möl Grefve Gyllenborg, Johnn Henning, hade inlpmnat ett så lydande Memorial^.
R:dr af denna summa må förvandlas till anslag för utlösen af vattenverk, bergsprängningar o. s. v.; i hvilken motion Biskop Hallström instämt; 3:o Prosten Utterströms, angående Åkersta Comminister-boslälles befrielse från anslagen ränta till militien eller en deremot svarande ersättning af Kronans behållna heminansräntor i orten; 4:o Prosten Stenhammars, om anslag för utgifvandet af de sednare delarne af Professor J. PH. Zetterstedts arbete: Diptera Scandinav/ce; i hvilken molion Professorerne Bolméer, Bexell och Wahlberg samt Prosten Hallbeck och Lector Wallman instämt; 5:o Biskop Hallströms, om anslag till Wisby Domkyrka af s. k. domkyrkotunnor; i hvilken motion Prosten Gahne instämt; 6:0 ProL-Utdrag, den 2 4 Augusti i844~ Si 6:0 Professor Bolinders, om anslag lill Räddnings-Instilut i Stora Råby; i hvilken motion ProsUrne Hallbeck och Berlin instämt. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades nedanstående motioner: l:o Lector Wallmans, om upphäfvande af Lagens stadganden, rörande böters förvandling till vatten och bröd, utom i de fall, då straffet är förenadt med förlusten af heder och medborgerligt förtroende; 2:o Lector Wa/lmans, om ändring i Skiftes-stadgans föreskrift rörande skifte af stadsjord; 3:o Doctor Eif ströms, angående förändring af 1843 års Kongl. Förordning om sockenstämma, i hvad den rörer besvärstid öfver Sockensläm»nobeslut, m. m.; 4:o Doctor Elf ströms, alt redactionen af 8 § i nu gällande Nådiga Förordning om kyrkoråd måtte i hufvudsaken bringas till öfverensstämmelse med 13 § i den antiquerade Kongl. Förordningen af den 26 Februari 1817; i hvilken motion Prosten Thuden instämt; 5:o Prosten Säwes, angående omarbetning och granskning af Kongl.