Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 26 Juni!. och lugn; delta har likwal skedt, dä författares of« fcntelrga papper sä godt loin nnderwisat i konsten att bereda uplopp, och upretac dcrkil; sedan berömt sa afskywärda oordnrngar, kastat dem nationens ära, och flutcligen, (hwilkec är skandligast af allt) sluppit frän alt detta ostraffade. Hwad den enMlte mod borgaren beträffar, sä mäste den första frugt, han af wihetcn har ratt att wanka, bestå i säkerhet til person och egendom ; men genom närwarande tryckfrihetslag ar medborgaren öfwerlemimd, att r allmänt tryck stmderstikas lil sin person och sin heder, (hans dyrbaraste cilhörighcl), utan ssrswar och riprättelfe af samhället, sä snart angriparen wek taga sina mätt, ej som röfware, men som tjuf, der will saga: anfaller snedt, med advocatkonst, och ej fullkomligen dircct: Regering och domare sta derwid, ysörmögne, ail hjelpa den lidande —, kan sadant kastas säkerhet? kan säda,n kallas samhällsordning?- kan sädant kallas frihet? giss något förtryck smarare, än det, som siällerttnedborgaren wärnlös emellan illgerningsmän? kan en lag l ier strida mot att sam hälls ändamål än de», som sadant lillåker? Man gör aldrig den sanna friheten en större otjenst, an dä man later tygelkösheren rada under hennes namn.
Utan att vidkännas någon den allraringaste oro, som Hr Rosenblad behagat tillägga mig, och utan att hafva haft någon känning deraf, är jag fullkomligen tillfredsställd med den upplysning, ej mindre Hr Rosenblad än äfven Frih. Franc Sparre nu behagat lemna mig, att nemi. här är föreslaget att till ifrågavar. ändamål föröka publika pappersfonden med en fixerad summa; vid hvilket förhållande min anmärkning är ogrundad. Till min ursägt ber jag att få erinra, det motionen icke blifvit uppläst, och att jag således haft all anledning att, på grund af hvad under discussionen blifvit anfövdt, framställa min anmärkning; men då jag nu medger, att den ej är tillämplig, anhåller jag, att den ej må åtfölja den öfriga discussionen till Utskottet. Frih. Ehrenborgh: Den värde motionären, tror jag, har gjort mig orätt i sin sednaste framställning, och jag beliöfde alldeles icke svara honom, då han redan blifvit vederlagd af Hr Hegardt. Jag vill dock nämna, att jag visserligen yrkat, att åtskilliga statspapper måtte sättas i omlopp, men jag tviflan på, att man kan tillvita mig, det jag begärt, att de skulle belånas till visst värde; och jag får ånyo yttra den öfvertygelse, att till en väl ordnad bancoadministration hörer, att administrationen sjelf har rättighet att pröfva värdet af lånehypotheken. Jag anhåller, att mina nu afgifna yttranden må åtfölja motionen till BancoUtsk. ehuru jag är öfvertygad, att Utsk. ty förutan hyser samma mening. Hr Rosenblad: Jag vet icke, om Frih. Ehrenborgh hade yttrat sig, då jag förra gången svarade; jag vill dock nämna, att det icke yar på honom, som min framställning kunde hafva någon rapport; den hade afseende på en annan talare, Men deremot, och då jag en gång kommit på det capitlet, får jag anföra, att jag äfven tror mig hafva sett förslag af Frih. Ehrenborgh om bestämd belåning af papper, som icke voro inlösbara på kortare tid än dessa, ungefär på pari stäldt.
Sedan berörde Utlåtande numera är afslagit, lärer tillägget icke behöfvas, hvarföre jag anhåller, alt det mätte afslås såsom obehöfligt. Friherre Cederström, Jacob: Den siste Talaren har glömt, att sedan i8oq och 1810 årens Riksdag de ofrälse Stånden äfven kunna besitta Säterier, och att således det finnes de, som ärfva lika bland dem, hvilka äga Säterier. Det är då nödvändigt att bifalla detta förslag, emedan ändamålet, som den siste Ledamoten nyss åsyftade, var att behålla egendomarne samlade. Jag tillstyrkor alltså bifall. Den ii November f. m. 131 Herr von Hartmansdorff,August: Jag instämmer med Herr Tham i den mening, att Betänkandet bör afslås, emedan det stödjer sig på en grund, sorn af Ridderskapet celi Adeln är förkastad. Om än ofrälsemän äga Säterier, ärfvas de likväl efter belägenheten , det vill säga efter landsrätt. Det ifrågavarande stadgandet är följaktligen öfverflödigt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å LagUtskoltets ifrågavarande Betänkande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt afslå berörde Betänkande; hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 27 sistlidne October under N:o 124 meddeldle, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af allmänna Lagens stadganden om Morgongåfva och Testamentsrätt. Friherre Boje_, Ludvig3 anhöll, att detta Betänkande ytterligare måtte hvila på bordet. Härmed förenade sig Herr Crusenstol 49 H. 9* Den ii November f. rn. peMagnus Jacob oell Herr Gyllensvahn, Henrik. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att berörde Betänkande således skulle, enligt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare hvila på bordet.
En för tillfället ej närvarande Ledamot, har begärt att jag skulle inlemna ett memorial, som rörer Biskopen Doctor Almquists motion om all jords lika beskattning Då han såsom frånvarande ej har rätt att inlemna det, och jag till hufvudsaken gillar detsamma, anhåller jag att få uppläsa det, såsom mitt, och att derå sedin bekomma remiss till vederbörligt Utskott. Dc’i 25 Juni i e, nu. Härefter uppläste Herr Ro/sablad följande* (Se Bilagan N:o 1.), Herr Gref v t n och Landt Mar (kai ken hetast äll' de, om icke Herr Rosenblads Memorial, sorn innefattade anmärkningar vid StatsUtskottets den 21 sistledne Maj eftermiddagen återremitterade Utlåtande, i anledning a.f väckt fråga», om ali jords lika beskattning, samt en allmänny refning och skattläggning, kunde till Stat.5 Utskottet remitteras; hvilket bifölls. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch OsconomicUtskottets den 31 sistledne Majlinder N:o 101 afgifne, samt den 1.1 dennes, eftermiddagen på bordet lagd.e Betänkande, öfver föreslagne ändringar uti Författniagarne^ rörande husbehofs-brännvinsbränningen och der-, med gemenskap ägande ämnen. Herr Munch af Roitmijöld, Eberhard.: Uti< serskildta yttranden hafva åtskiilige Ledamöter af Utskottet, nemligen Grefve von Rosen, Herr Lenning, och Anders Joachimsson yrkat en alldeles fri brännvinsbrännings-rättighet. Hvad principen angår, förenar jag mig alldeles med desse värde Ledamöter; och jag utbeder mig, att utom de skäl som af dem blifvit anförde, få tillägga ännu några: t;o Fordrar Statens interesse i det hela, Den 25 Junit t. m. att materialier och arbetsstyrka icke förspilla»* utan användas på det sätt, som gör den möjligen största nytta och skaffar dea mästa afkastningen.
Majt täcktes låta anbefalla, att ett sammandrag af alla gällande Författningar om syner A soldattorp och om underhålls-skyldigheten af samma torp måtte uppfattas och allnräilgöras, samt att denna underdåniga hemställan blifvit Öfverlemnad att behandlas af den Comité, som under den 22 November 1825 är vorden af Kongl. Ma;jt i Nåder förordnad att öfverse och granska utkomne Författningar och Stadgande!!, angående Rust-och Rotebållares skyldigheter i afseende på knektehållet. Hvad 1111 den först framställda frågan vidkommer, så har ett samin nidrag af alla till Båtsmanshåll et hörande Författningar alltsedan år 1796*' funnits, hvilket, under namn af Contract eller Ro tebok j serskildt för hvarje Län blifvit, lill följd af Kongl. Maj:ls den 10 September 1816 gifne Nådiga befallning, och efter Kammar-Collegii, Landshöfdingarnes i de Län, der' Båtsmanshåll finnas, samt alla Flottans Militaire-Chefers hörande, utafFörvaltningen af Sjöärendena, år i8a4> uppå Statens bekostnad, ånyo ifrån trycket utgifvet, samt till fördelning bland alla Rustoch Rotehållare inom Båtsmanshållet i Riket utfärdadt: innehållande för hvarje BStsmans-roteringsoch Indelnings-Compagnie, Rotens och Båtsmannens ömsesidiga skyldigheter och rättigheter j sådane de är o bestämde genom det inom Länet uppgjorda och af Kongl. Maj:t i Nåder fastställda B äts mans-Contract samt sedermera i ämnet utkomne och gällande Författningarj och som, efter Utskottets öfvertygelse, denna Contracteller Rotebok fullkomligt motsvarar ändamålet, så anser Utskottet, alt, rörande Båtsmanshållet, icke något är, i anledning af motionen, att tillgöra.
Jag bifaller altså Utskis tillstyrkande under Lit. a); och hvad Lit.Ä) Dci» 4 Augusti f. m. io3 beträffar, att nemi. lins och tomter i staden må undantagas från bevilln., instämmer jag med Hr v. Hohenhausen i den anmärkning, att sådana hus, som icke nedbrunnit, ej heller må tillgodonjuta befrielsen. Hvad dernäst angår det tillstyrkta fortfarandet af lindring i afgift för handel och röiclse, och uppå de skäl Hr v. Hohenhausen anfört, samt då Utsk. sjelf erkänt, att handel och rörelse i staden visat sig hafva återkommit i gammalt skick, måste jag emotsätta mig en sådan lindring. Det är bekant, att beskattningen af bandel oell rörelse redan efter närvarande grunder är högst ringa; och skulle man likväl bevilja lindringar deri, innebure sådant en uppmaning till ytterligare nedsättning. Jag yrkar altså, att sist omförmälda tillstyrkande må alldeles utgå, samt anhåller på grund af dessa mina anmärkningar om återremiss af betänk. BeviIln:sUtsk:s betänk. N:o i5 återremitterades. Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s d. 17 sisth Juli e. m. på bordet lagda raemor. IM:o 11 med förfrågan, rörrde tiden för tillämpningen af ilen arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård beviljade arrende-nedsättning. Hr af Ekenstam, Isr.: Jag bar verkligen förundrat mig öfver Exped TJtsk:s villrådighet i denna fråga. Det vill nästan synas, som Utsk. icke hade gått tillbaka till K. M:s nåd. remiss för att underrätta sig, hvarom frågan egentligen är. Denna nåd. remiss innefattar 2tne särskilda punkter: den ena, att arrendatorn Werner må vinna befrielse från i833 års arrendcafgift; den andra om nedsättning i arrendet för bela den återstående arrendetiden. Den förra omständigheten hafva R. St. afslagit, men den sednare hafva de bifallit.
Då likväl denna grad aldrig, så vidt vi veta, blef af Thorild insedd: så måste han känna sig desto ensammare under sin kamp mot hvad han kallade ”verldens gallo-kantiska barbarisering”, eller mot den dubbla verlds-uppnedvändningen genom Fransosernes politiska och Tyskarnes metaphysiska transcendentalism. Att han ofta, utan citationer, i sina tyska och latinska skrifter anbringar tankar ur sina svenska, och det ej sällan i ordagrann öfversättning: deröfver torde knappt ens någon mikrologisk granskare undra. Snarare skulle en sådan kanske tadla, såsom endast maklighet, att Thorild understundom tillåter sig en lika ordlig öfverflyttning ur de latinska skrifterna till de tyska, eller tvärtom; ja (ehuru blott någongång), en insättning i Dissertationerna af hela ställen, tagna ur Litterae saeculares. Men vid dylika tillfällen bör märkas, att han icke afskrifver sina tankar utan att commentera dem, eller utan att belysa deras innehåll medelst platsen i en ny context. Hvad särskildt beträffar ”die Gelehrtenwelt”, så var den i sjelfva verket en förberedelse till ”Archimetriens” tillämnade öfversättning. – Vigtigare är den slutpåminnelse, att Thorild icke hann fullt utreda sin philosophiska lära ur den theologiska, den politiska, den ästhetiska amphiboli, hvarmed hon, vid hans bortgång, ännu var behäftad. Vi tvifla ej, att han, vid förlängd lefnadstid, skulle framskridit ansenligt längre i denna trefaldiga tvetydighets besegrande. Obekymrad, som han var, både om den stora hopens dom245 och de kritiska tongifvarnes, kunde han i alla fall, och oaktadt sin läras brister, med gladt medvetande gifva henne det vittsord:246 ”doch weiss ich aus Erfahrung, dass, wenn man das Innere meiner Worte erst merkt, so werden viele grosse Herzen etwas ihrer Würdiges fühlen”. Thorilds Skaldskap.
Dels har man vattenlägenhet, dels tycker man att, då man i allt läll har dragare, kan man gerna använda dem och på så sätt förtjena något samt undvika en kontant utgift. Af sådan anledning antager jag att den södra linien icke^ skulle blifva mycket trafikerad med gods, och svaret på min första sats utfaller således till förmån för den norra linien, enär jag tror att denna äfven kommer att gagna de söderut belägna trakterna. Dertill vill jag lägga, att hvarje jernväg, som berör en bergslag eller ett starkt industriidkande område, alltid måste gifva en större inkomst än en jernbana, som går till eller genom ett åkerbruksdistrikt. Detta har bekräftat sig öfver allt utomlands och äfven har i landet. Särskildt har jag att i detta afseende åberopa erfarenheten från jernbanorna i Örebro län, Köping-Hults eller egentligen Örebro-Arbogas och Nora-Ervallas. Den sednare är endast 1^ mil lång och vid dess anläggning beräknades hela godstrafiken till högst 50,000 skepp, pr år. Detta ansågs t. o. m. vara en ganska sangvinisk beräkning. Nåväl, resultatet har blifvit, att trafiken ständigt ökats och detta vida utöfver de största förväntningar, så att, då år 1858 passagerarnes antal utgjorde 16,513 och befordringen af gods uppgick till 438,056 centner, och år 1862 20,559 passagerare och 627,022 centner gods, befordrades år 1865 24,456 passagerare och 1,059,684 centner gods. Förstnämnda år hade trafikinkomsten 336 Dea 15 Mars. utgjort 25,964 rdr och 1865 belöpte den sig till 51,156 rdr. Byggnadskapitalet utgjorde 720,000 rdr, 1865 års behållna afkastning 38,000 rdr, således öfver 5 proc. derå, oaktadt det andra bolaget genom kontrakt betingat sig 40 proc. för den rörliga materielen.
Seraphimer-Gillets yttrade önskan, så att Bela det dervarande högst Betydliga antal corrections-hjon, under sommaren och till den 8:de i denna månad, blifvit transporteradt dels till Långholmen och dels till Malmö Slott, ur hvilket sednare Militaire truppen uti sistl. October månad redan var afflyttad och beqvämligen inlogerad uti den Bredvid Slottet för fåugbevakningen inrättade Cassern. I sammanhang härmed underrättade Styrelsen Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen, att försvarslöse personer, som, enligt 1819 års Förordning, till allmänna Arbets-inrättningar böra försändas, skulle hädanefter, icke transporteras lill Wadstena, utan lill Stockholm och Malmö, allt efter Länens närhet till förenämnde orter, hvilket Styrelsen i dess härom aflåtne Circulaire-skrifvelse för hvarje Län serskildt bestämde. Sedan det hinder för slöjder och ser - Bil. till K. M. Nåd, Propos. N:o 23. 57 slii 1 cle arbetens friare och mera utsträckta bedrifvande försvunnit, sorn varade så länge bägge könen af de i hufvudstaden förvarade corrections-hjonen bebodde en och samma Inrättning, öppnades ett större fäit för Styrelsens skyldiga omtanka, att bereda och. förskaffa privata arbeten åtalia arbets-hjonen uti Qvinno-Corrections-Inrättningen, och åt så många i den för mankönet, som icke vid Byggnads-arbelena borde användas. Inom kort tid lyckades det att få hela qvinnopersonalen sysselsatt, på ett för dem, för Staten och för arbets-ämnets egare förmånligt sätt. Med ullkamning, efter en nyare och förbättrad method, med finare väfnader, sömnader, spånad på macliine och rockar, uliplysning och hvarjehanda slags arbeten har också dageligen och oafbrutet arbetats inom denna Inrättning från och med dess etablerande på Norrmalm; och arbets-hjolien hafva sedan den tiden i allmänhet vunnit sådan skicklighet i dessa slöjder, att leverancer af ämnen till förarbetning nästan dagligen ökats.
Om ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, är särskildt stadgadt. “ Rikets Ständer hafva, efter noggrant öfvervägande af hvad Eders Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition och dervid fogade handlingar finnes anlördt samt sorgfällig pröfning af författnings förslaget, — hvaruti endast i §§:ne 1, 3, 13, 14, 15, 25 och 29 förekomma mera betydande afvikelser från nu gällande expropriatiouslagstift ning —, funnit såväl i de nämnda §§ föreslagna tillägg och förändringar tiil alla delai lämpliga och behöfliga, som ock förslaget i allt öfrigt stå i öfverensstämmelse med nu gällande föreskrifter i ämnet; hvadan den nådiga Propositionen alltså blifvit af Rikets Ständer bifallen Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Februari 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till linderö. Skrifvelse, N.-o 22. i \:» 22. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Febr. 1866. Preste-Ståndet den 17 — -— Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af de under åren i 863 och i 864 verkställda revisioner af Statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren i86 i och i 862. (Stats-Utskottels Utlåtande N:o 21.) S, A. K. Efter tagen kännedom al ej mindre Rikets Ständers åren 1863 och 1864 församlade revisorers berättelser rörande då verkställda granskningar af Statsverkets samt andra al allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse "och förvaltning" under åren 1861 och 1862. än ock vederbörande förvaltande verks och myndigheters i anledning deraf till E. K.
Stalssamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utskollens Utlåtande, N:o 69. 1 M 69. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om ett stats-anslag af 1000 r:dr b:ko för uppförande af ett skolhus i södra Finskoga kapellförsamling af Carlstads stift. Uti en inom Högv. Preste-Ståndet väckt samt till Stats-utskottet remitterad motion har Komministern Schagerberg anfört, att i södra Finskoga kapellförsamling af Carlstads stift vore folkundervisningen i flera hänseenden otillfredsställande och alldeles ej sådan, som med gällande stadganden derom åsyftades. Förnämsta orsaken dertill vore allmogens fattigdom och den omständighet, att nödige byggnader för en fast skola saknades, och församlingen ej egde medel till anskaffande deraf; till bestyrkande af hvilket förhållande motionären åberopat ett motionen bilagdt utdrag af det med södra Finskoga kapellförsamling vid utlyst sockenstämma den 28 November sistlidet år hållna protokoll, innehållande, bland annat, att af de 14S barn, som församlingen egde inom skolåldern, knappast en femtedel bevistat skolan och större antalet af dessa blott några få veckor af den stadgade skoltiden, hvilket härrörde derifrån, att barnen om sommaren sysselsatte sig med vallgång och det ej funnes husrum, der barnen om vintern i något större antal kunde vara tillsammans för att erhålla undervisning; att det således vore nödvändigt, att skolan förvandlades från ambulatorisk till fast, så att ett större antal barn, den tid efter jul, då alla barnen vore från valltjenst återkomne, och medan något matförråd ännu hos föräldrarne funnes i behåll efter höstens skörd, kunde erhålla den undervisning, de om sommaren måste försumma, samt att församlingen icke egde förmåga att bekosta uppbyggandet af skolhus till en sådan skola; och har motionären, under åberopande af nämnde protokolls innehåll samt det deruti motionären gifna uppdrag att för ändamålet begära understöd af Rikets Ständer, föreslagit, att Rikets Ständer mätte anslå en summa af 1,000 r:dr b:ko till understöd för uppbyggandet af ett skolhus i södra delen af södra Finskoga kapellförsamling.
Nä r ha n ändtlige n slumra - de in, drömd e han, at t ha n va r et t bar n och bodd e ho s moste r Beata. De t va r me d en känsl a a f obeskrifli g lättnad, ha n vak - nade, d å ångbåte n lad e ut. : c * Han gic k up p p å däck, me n dä r va r kallt oc h ruskigt. De t regnad e ocks å i da g och vinde n trängd e geno m han s varm a ylletröja rät t i n i själen. D å d e kommi t ut til l hafs, börjad e båte n at t rulla. Rikstel. — Kontor: 1 1 A. 1 1 A. — Allm. T e l. 7494. u o (ti IDUN jan tyckt e Edvi n endast, at t de t kände s underligt, s å småningo m ble f de t värre, han erfo r e n kvalmig, besynnerlig känsla. Sedan — unde r hel a de n förskräcklig a resan — skild e ha n ick e p å daga r oc h nätter, me n önskade, d å ha n orkad e at t önska, at t ha n vari t dö d oc h begrafve n i land. Då d e ging o up p fö r Themsen, sken sole n fram fö r först a gånge n seda n afresa n oc h lyste obarmhärtig t p å e n förkrympt, grön - blek lite n varelse, so m me d hopknäppt a händer sto d oc h så g ne d i glittre t p å vattnet. Där oc h öfverall t så g ha n et t mager t litet barnaansikte. Ha n visst e icke, o m de t var han s ege t elle r de n andres, d e tyckte s hafva smäl t samma n til l ett. När ångbåte n efte r ått a dagar s lastnin g återvände hem, va r de n lill e skrifvare n om - bord. Han s ansikt e ba r et t uttryc k a f underkastelse, me n ha n lo g ofta, et t stilla, mildt leende.
S. D. Upplästes ett Memorial, af den 18 dennes frän Stats-Utskottet, hwaruti till RiksStändens särskilta afgörande anmäles, en af Riksgälds-Contoirets Fullmägtige gjord förfrägan, fturuwida Fullmägtige, dä nägon af deras Med-Ledamöter, genom en längre tid förefallande sjukdom, hindras att deltaga uti de wanliga trägna göromälen wid Contoiret, mä äga rätt att inkalla till tjenstgöring den för honom utnämnde Suppleant; och fann Högloft. Ridderskapet och Adeln, enär Suppleanter för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret icke af Ridderbapet och Adeln förordnas, Aq icke hafwa någon ätgärd att ät detta mäl lemna. Ot supra. Upplä - Den 22 September. 223 Upplästes ä npo Stats-Utffottets i sista plenum pä bordet lagda Betänkande, angående Riksgälds-Contoirets tillstånd och förwaltninq. Bifölls. Likaledes upplästes ä npo Stats Utffottcts den 20 dennes pä bordet lagda Memorial, innehällande korståg om utbyte af de f. d. Konungen tillhörige Riksgälds-Contoircts Obligationer mot samma Contoirs särssilta förbindelse pä hela Capital-beloppet, m. m. Bifölls. Herr Baron och Landt-Marffalken bcmstälde om sedan Högloft. Ridderffapet och Adeln nu mera, genom sitt bifall till Siats-Utffoltets betänkande', rörande Riksgälds-ärcnderna, äfwen sjelfwa förwaltninq gillat, och säledcs nägot hinder för wal till Fullmägtige i Rcksgälds-Contoiret sig icke widare pppade, Ridderffapet och Adeln skulle behaga detta wal företaga nästkommande Tisdag den 25 Sept. förmiddagen, samt derjämtc utsätta till samma dag om eftermiddagen walet af Revisorer till Stats-Banco ochRiksgälds-Werkcts öswerseende. Bifölls.
— Hvaremot, vid slutet af år 1840, de med ränta — 4 — Transport R:dr 6,276,392: 38. — löpande skulderna uppgingo till R:dr 4,004,618: samt de räntefria till „ 625,3oi: 20. Denna skuldförminskning har uppkommit: af) genom verkställda afbetalningar, utgörande tillsammans . 4* derifrån dock måste afräknas de under dessa år tillkomna nya skulder 21,952:18.5. hvarefter återstående beloppet utgör R:dr 1,442,204: 2. 11. bj) till följd af åtskilliga skuldposters förande inom linien, enligt Rikets Ständers beslut, med 203,934.' 37. 2. och cj) medelst af Rikets Ständer beslutad och i 1840 års Hufvudbok verkställd afskrifning af en skuldpost å 334: 25. 4. !,646,473: 17. 5. Riksgälds-Contorets Tillgångar och Fordringar, som vid slutet af år 1838 uppgingo till ett sammanräknadt belopp af R:dr 5,837,287: 38. 2 hafva under sistförflulna 2:ne år blifvit minskade: cf) genom verkställda liqvider med R;dr 769,366: 2. — b~) genom afskrifningar med . „ 993,394: 16. io. och c) genom åtskilliga fordringars och tillgångars upptagande inom linien med 1,441,756: 33. r r. eller med tillsammans . R:dr 3,204,517: 4» 9- Under samma tid hafva der emot nya i räkenskaperna uppförda tillgångar och fordringar tillkommit med ett sammanlagdt belopp af . 2,089,296:32. 5.