Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Hjerta, Gustaf: Jag ähsef mig skyl dig fästa Ridderskapéts och Adelns uppmärksamhet derå, att förevarande ^Betänkande här för första gången ventileras, och jag underställer der-t före, huruvida det nu är möjligt, att med förändringar ahtaga detsamma. Jag får således anhålla om proposition till bifall af Betänkandet/öfv< rtygad att de Herrar och Män, sorn hafva sig Uppdragit att tänka på försvarsverket, skola lyckas att draga sig fram med anslaget till nästa Riksdag, samt nog tillse, att förråden icke ytterligare förminskas; äfvensom jag är förvissad, att Ridderskäpet och Adeln heldre bifaller Betänkandet Sådant det är, med sin tillökning af 65,000 R:dr. I annan händelse yrkat jag, ätt Betänkandet må återremitteras. Herr Lefrén, Johan Pehrl Jag får vördsamt föreslå, att den medelväg, som nu tycks vara be - Deri ig September e. m> redd, må vinna Ridderskapéts och Adelns bifall» Jag förena? mig nemligen uti Friherre Cederströms förslag; och gör det derföre, att Riksens Ständer mångfaldiga gånger anvist å besparingarna åtskillig© utgifter, dem Utskotten ansett böra bestridas, Örn man nu öfverdrifvet sparsam beten vid anslagen, hemställer jag, om. några besparingar kunna äga rum. En sådan utväg skulle derigenom tillintetgöras* 1 öfrigt instämmer jag med Herr Hjerta i den åsigt , att Ridderskapet och Adeln nu icke kan fatta beslut i ämnet, så vida icke Betänkandet skall bifallas; och anhåller derföre om återremiss* Crefve af Ugglas: Jag nödgas bekänna, att jag ej anser detta Betänkande såsom första gången inkommit. Det är en cöntinuation af det amne , som i förmiddags ventilerades, och hvilket tillkom* mit, i anledning af ^ertemiss. Saken hade visserligen kunnat framställas i satnma Betänkande , sorn af Ridderskapet oell Adeln äfgjordes i förmiddags, om icke Utskottet just hållit på att afsluta besvarandet af återremissen, då deli Hådigä skrifvelsen ankom.
Dessutom finnas 26 permanenta Folk-Skolor efter gamla läro-methoden. I de öfriga Församlingarne ombesörjes barnens undervisning i innanläsning och de första Religions-begreppen af Klockaren, Orgeln slen, eller vissa dertill utsedda, merendels åldriga personer af bägge könen, under omkringvandring i gårdarne. I nyttiga slöjder är alldeles icke någon undervisning att tillgå. Helsovårds» skötes af tvänne Provincial-Läkare, placerade den ene i Upsala och den andre i Enköping, hvarjemte en vice Provincial-Läkare, som aflönas af Possessionaten i Bro och Håbo Härader, är boende inom sistnämnde Härad. Vid Dannemora Grufvor samt Leufsta, Söderforss och Wesslands Bruk hålla dessa Verks ägare serskiJdte Läkare, hvaraf ortens öfrige invånare ock kunna biträdas. År i831 hemsöktes vissa trakter i Länet af farsoten Cholera, sorn då, i Hållnäs Socken, Lanclsh. i Upsala Lein Femårs-BeraUclse. 4 — 26 — der den utbrast, samt i Wesslands, Leufsta, Gamla Upsala och Wårfrukyrko Socknar, jemte Upsala och Enköpings Städer, angrep 255 personer, hvaraf g3 afledo, de flesta i de tvänne förstnämnda Socknarne. I de flesta Socknar äro Barnmorskor anställda och af Församlingqrne lönade. Tvänne Djur-Läkare, nemligen en för hvardera Provineial-Läkare-Districtet, äro i Länet anställde. Fattigförsörjningen beslrides af hvarje Församling för sig, med mer och mindre omsorg, dock så, att verkligt nödlidande icke sakna behörigt bistånd. För Länets innebyggares behof finnes, nära invid Upsala Stad, ett numera till Central-inrättning jemväl för de närbelägna provinserne, med betydlig kostnad utvidgadt Hospital, samt ett Lazarett, äfvensom ock i Weckholms Socken är beläget ett Hospital, hvilket sistnämnda är vordet grundadt på enskild donation.
Bonde-stundets beslut. Presteoch Borgare.-stånden hafva bifallit Utskottets förslag, att nedsätta införselstullen å strumpslickor från 30 sk. till 8 sk. skålpundet, men Ridderskapct och StrumpsiicAdeln samt Bonde-ståndet hafva härutinnan bibehållit nu gällande tullsats. Så vida sislbemälda två Stånd icke vilja frånträda sina beslut härom och instämma i de öfriga Ståndens, lärer följande omröstning böra företagas: 268:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att å strumpstickor bestämma införselstullen till 8 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bibehålles nu gällande införselstull 30 sk. skålpundet. Den af Utskottet föreslagna ändring i redaktionen af de under rubriken stränSirängar. gar specificerade slag, nemligen att dessa skulle erhålla följande lydelse: Kantiljeller öfverspunna baser; af metall och andra slag, äfvensom Utskottets förslag, att å sistnämnde rubrik nedsätta införselstullen från 1 r:dr 2i sk. till 1 r:dr skålpundet, har Borgareståndet godkänt, men de öfriga Stånden, under vidblifvande af gällande taxa, ogillat. Då den ifrågasatta ändringen för rubriken kantiljeller öfverspunna baser är af helt och hållet formell beskaffenhet, lärer vid det af tre Stånd fattade beslut, att bibehålla rubriken oförändrad, böra förblifva. Förändringarne af andra och tredje rubrikerna åter gifva dessa en större utsträckning och måste derföre, likasom frågan om nedsättning af införselstullen å sistnämnde rubrik, genom omröstning afgöras, så vida Borgareståndet icke vill frånträda sina skiljaktiga beslut härutinnan, och med öfriga Stånden sig förena. För en sådan omröstning föreslår Utskottet följande proposition: 269:o.
BiföUs. hot.-Utdrag dm 10 Februari 1858. 807 N:o 244, angående inlösning af ytterligare anmälda, försl efter preskrip tions—tidons slut lins Riksgälds-konloret företedda, Riksgälds-sedlar. Bifölls. N:o *245, i anledning af väckt moliin om inlösen för statens räkning af Kamerer»ren Carl Sandbergs anteckningar i kanieräl-väsendet. Bifölls. N:o 246, angående afskrifning utaf återstoden af länet för ett utdiknings arlielo vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults sorken af Kronobergs län. Bifölls. N:o 247, i anledning af väckta motioner om förhöjning af ersättningen för kost och inqvartering åt soldal eiler båtsman under tåg och marcher, m. m. Bifölls. N:o 248, i anledning af väckt fråga om bränvins-bevillnings-medlens omedelbara ingående till och redovisande hos Riksgälds-kontoret. Afslogs. N:o 249, i anledning af erhållen älerremiss å en i Memorialet N:o 24 8 föreslagen voterings-proposition. hudes till handlingar/le. N:o 250, med förslag till voterings-proposition angående den förre .fuslitie-omhudsmannen, Kammar-rådet Theorell tillerkända pension. Ben föreslagna volerings-propositionen godkändes. N:o 251, i anledning af erhållen återremiss å Stats—Utskottets Betänkande N:o 80, angående väckt fråga om löne-förhöjning åt statens emhetsoch tjenstemän m. fl. för år 1857. Bifölls. N:o 252, i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående pedagogiens i Lidköping uppfattning bland elementar-läroverken. Bifölls; och N.o 255. angående en gratifikation åt Herr Stats-kommissarien Kock. Bifölls. S. D.
Ånyo föredrogs Hr Bråkenhjelms, Pehr Reinh., d. 10 dennes e. m. på bordet lagda motion om förhöjning uti dea Ridd.Secreteraren anslagna lön. Hr Riben, Garl Wilh.: Den nu förevarande, af Hr Bråkenhjelm väckta motionen om löneförhöjning för Ridd.- Secreteraren ber jag att få tillstyrka. Jag kan icke undgå att finna, det 600 r:drs ökning af Ridd.-cassahs utgifter för densamma är ganska betydlig; men jag anser denna utgift oundgänglig, ty utan en sådan skulle man icke kunna erhålla någon skicklig person, som ville gå in på att odeladt lemna sig åt Ridd.-secret.-befattningen, och ett sådant vilkor måste likväl, enligt R. o. Ad:s beslut vid sista riksdag, fastas vid tjenstens återbesättande. Lönen utgör för närvarande 600 r:dr b:eo; med den föreslagna tillökningen skulle-den altså utgöra 1200 r:dr. Då man härtill lägger öfriga agrementer, som medfölja tjensten, såsom fria rum, ved, afgifter för introductioner, arfvode under riksdagarna <Stc., torde löneförmånerna blifva sådana, att Ridd.Secret. derpå kan berga sig, ehuru lönen i alla fall visserligen icke kan anses för stor. Jag hoppas ock, att den föreslagna tillökningen i längden icke skall blifva särdeles känbar för Ridd.-cassan, enär jag förmodar, att Gr. Cronhjelms motion om Ridd.- fiscalstjenstens indragning kommer att vinna bifall, och lönen för denna tjenst sålunda blifva disponibel för Ridd.Secret. Hvad Fiscalen af fonderna uppbär, lärer väl böra delas emellan Kamereraren och förste Cancellisten, hvilka komme att öfvertaga de göromål, som förut tillhört Fiscalen. Frih.
Ränta å ofvanberörda obligationer från 1856 års början till de dagar, då de blifvit afyttrade 1,025: 34. — Influten kapital-vinst 9 procent utöfver bokföringsvärdet, 4,853 R:dr 16 sk., för 2 st. Vermlands hypotheks-förenings efter utlottning inlösta obligationer å tillsammans 5,333 R:dr 16 sk., med 480: och utgifterne, bestående i beloppet af de å räkningshafvares conti för år 1856 upplupne räntor 1,278: 43. 3. I följd hvaraf den å ifrågavarande rörelse uppkomna vinst, oberäknadt influten ränta å till utlåning använda medel, uppgått till Banko R:dr 226: 38. 9. j£ Banko-Utskottets Berättelse M 65. Utskottet, som funnit Diskont-verkets räkenskaper vara med redighet och ordentlighet förde, får, i afseende å styrelsen och förvaltningen af nämnda Verk, hos Rikets Ständer tillkännagifva, att Banko-diskont-direktionen ställt sig till efterrättelse gällande föreskrifter, samt att nödig säkerhet och god ordning iakttagits vid vården af Verkets låne-handlingar; hvarföre Utskottet låtit meddela Direktionen decharge för förvaltningen under den tidrymd, som utgjort föremål for Utskottets granskning. Stockholm den 13 November 1857. Banko-Ulskoltels Berättelse JW 63. 15 Bil. »:o 1. 2 Öfversigt af Bankens Diskont-ror else år 1855. A. Diskontering och utlåning för Handel och Näringar. l:o. Vid Banko-Diskont-vcrkct i Stockholm. Inkomster : Af Yexel-diskontering: Förskotts-räntor 46,889 9 3 Af utlåning mot hypothek: — Inbetalningar å inom linien förda lån: Behållning på räkning i Bankens Deposilions-afdelning 151,253: 31. 7. Osäkra låne-fordringar 17,137 På lagsökning beroende, men bland säkra fordringar upptagna: Inkomster: Af vexel-diskontering:
R:dr banko, vid sådant förhållande och på de skäl i öfrigt förekommit, funnit sig böra ifrågavarande framställning bifalla. 33:o. Under åberopande af de stora och vigtiga tjenster i vetenskapligt hänseende, aflidne Provincial-läkaren i Gestrikland, Doktor C. J. Hartman bevisat fäderneslandet, synnerligast genom utgifvandet af sina båda förträffliga arbeten, ”Handbok i Skandinaviens Flora” och ”Husläkaren”, bar hos Rikets Ständer hemställan blifvit gjord om en årlig pension åt bans enka, som med fem oförsörjda söner befinner sig i torftiga omständigheter, med afseende hvarå, äfvensom å Doktor Hartmans förtjenster såsom vetenskapsman, samt enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, den pension bans enka från Civilstatens pensions-inrättning åtnjuter, endast utgör 250 R:dr, en summa, som icke kan vara tillräcklig för bennes och barnens torftiga utkomst, Rikets Ständer ansett sig böra å Allmänna Indragningsstaten uppföra aflidne Provincial-läkaren C. J. Hartmans enka till åtnjutande för sin återstående lifstid af en årlig pension af 250 R:dr. 34:o.
Upplösningen af vår förbindelse skall icke betaga oss förtroendet till hvarandra; tvärtom kunna vi nu, utan alla betänkligheter, yttra våra tankar. Du vill ju alltid anse mig som en vän, bäste Ferdinand?” ”O, Rosa,” svarade kaptenen med blygsel, ty han insåg hela sammanhanget, så vidt det rörde honom, ”kan du förlåta mig, och vill du dessutom göra mig lycklig genom din vänskap, så är du en engel i godhet; och jag skulle vara denna stund ovärdig, om jag sökte hyckla en känsla, den jag längesedan egnat en annan.” ”Se så, se så!” ropade professorn afbrytande; ”det är att gå för långt i förklaringar. Låt det nu vara nog med den platoniska vänskapen, och tänk endast på att aflägga tecknen. – Så så! inga högtidligheter! Lägg dem vackert der på mitt skrifbord. Ferdinands skall jag i stället behålla, såsom ett tecken till hans förlofning med redlighet och fast sinne. Någon annan brud är det ej värdt att han tänker på tills vidare. Jag skall besörja, att Rosas ring blir i morgon tillställd kommerserådet.” Tysta och med vida djupare rörelse, än de kände när ringarne påsattes, afdrogo de det vårdtecken, hvars betydelse de båda erkände sig hafva på visst sätt missbrukat, och de lediga händerna förenade sig nu i en varmare och mera trofast tryckning, än de någonsin gåfvo hvarandra under de förflutna dagarne. ”Det blir sent, barn,” afbröt professorn, som fruktade, att flera böner kunde framkomma, hvilka han för ingen del kände sig hågad att bevilja. ”Kom ihåg, att jag är gammal, och kan icke följa med flykten af edra känslor. – God natt, barn! Gud välsigne er! Du kan gerna följa Rosa hem, Ferdinand; och du, Rosa lilla, titta till gamle farbror, hädanefter såsom hittills. Du är alltid lika välkommen, mitt barn.” Under professorns lilla afskedstal hade Rosa pelsat på sig. Hon var så van vid gubbens små egenheter, att hon aldrig misstyckte dem. – ”Farväl, bäste farbror! Gud välsigne farbror, för all sin godhet och välvilja! Jag dröjer icke länge innan jag kommer åter.”
Jag har nemi., till följd af tjensteåliggande, varit under nämnde tidrymd nödsakad att ofta under flera timmar tala högt i rum, som varit af gas uplysta, och jag kan intyga, att gasen inverkar menligt på lungorna eller åtminstone på talorganen. Jag kan icke fordra, att någon af R. o. Ad:s ledamöter skall komma ihåg hurudan min organ var för 25 år sedan, och således vara i tillfälle att jemföra förr och nu i detta hänseende, men jag sjelf känner till min stora afsaknad, huru försvagad min stämma under denna tiderymd blifvit, och kan således icke annat än på det högsta afstyrka,R. o. Ad. från beslutet att låta Riddarhns-salen medelst gas uplysas. Jag anser derföre, att denna punkt bör läggas till handlingarne med förbehåll för Ståndet att deröfver framdeles besluta. Gr. Mörner: Riddarh.Ulsk. har egentligen grundat-sitt lillst yrkande på den omständigheten, alt gaslysningens införande i Den i Mars. Riddarhus-salen skulle leda till besparing. Men sedan flere talare motsatt sig detta förslag, enär inandaudet af luften i rum, der gaslysning begagnas, är för lungorna skadligt, vill jag icke påyrka II. o. Ad:s bifall lill nu förevande punkt. Efter först lill bifall å denna § framställd, men med Nej besvarad propos., hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade förbehålla sig att framdeles om gaslysnings anbringande ä Riddarhuset besluta och f. n. blott lägga förevande § till handlingarne. Ropades Ja. Slutmeningen. R. o. Ad. fann för godt att, såsom TJtsk. tillstyrkt, förklara Riddarh.Direktm sin tillfredsställelse och sitt välbehag öfver det sätt, hvarpå Riddarhusoch Stifts-ärenderne blifvit sedan sista Riksdag af Direktm förvaltade.
Hon skämdes, och på samma gång var det, som om han skulle ha sparkat henne bort ifrån sig. Hon satt stilla och väntade. Skulle det icke komma ett ord till tröst, något, som gjorde hans hårda ton mildare, men det kom intet. Hon såg upp. Han stod orörlig qvar på samma ställe. »Henrik!» bad hon och räckte handen emot honom. Han tog den, kallt och slappt, och lät den genast glida ned igen. »Bryr du dig inte alls om mig mer?» frågade hon ödmjukt. »Jo, jo, det gör jag visst, men jag duger inte till att alltid sjunga kärleksduetter.» »Och det trodde jag just, att du passade allra bäst till», sade hon och log. Hon trodde, att hon skulle få honom att lysa upp. »Då tog du miste», svarade han blott. Han gick hastigt ut och lät portièren falla ned efter sig. Utanför ref och ruskade stormen i luckorna och regnet störtade sig med vild ostyrighet mot fönstren. Nina tyckte, att det blef så kallt i rummet. Hon grät icke mer, hon frös endast, och satt en stund alldeles stilla, så reste hon sig och gick ned och drack te med sin man. Tidigt om våren reste Nina ned på besök till fru Lindeman. Hon hade flera gånger bedt Nina och hennes man att komma, men Tofte hade ingen lust dertill, och Nina måste oupphörligt hitta på ursäkter till uppskof. Fru Lindeman å sin sida kunde icke förmås att komma till dem. »Göra besök hos nygifta! — Nej, jag har väl icke blifvit galen heller. Man kan vara tillräckligt öfverflödig ändå, utan att precis uppsöka ett ställe, der man med säkerhet skulle gå som femte hjulet under vagnen.» Nu vid pingsttiden, Nina hade då varit gift i två år, ville fru Lindeman icke höra talas om flere ursäkter. Nina skulle komma och det genast. Tofte måtte väl icke vara en fullkomlig menniskoätare heller och taga sin hustru helt och hållet ifrån hennes gamla vänner. — Och så reste Nina. Hon var riktigt rädd för denna resa och för att ställas fram för fru Lindemans genomskådande ögon, men hon lofvade sig sjelf, att hon skulle spela sin roll väl. Hon fick det vanliga hjertliga mottagandet, och fru Hilda hade icke förändrat sig det ringaste.
Det i 8:de punkten af oftanämnda Betänkande framställda förslag afslogs och beslöts, att denna punkt skulle erhålla följande lydelse ”att det må vara Fullmägtige i Riksgäldskontoret obetaget att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmägtige utse Ombud för att, enligt al Fullmägtige utfärdad Instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderliga underhandlingar och öfverenskommelse!', äfvensom att åt särskilde deputerade uppdraga bestyren med det afslutade länets indragning samt ränteoch amortcrings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden.” Och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att i detta sistnämnda beslut sig förena. Prot.-Utdrag den 3 Mars 18&0. 265 S. D. Efter föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets den 25 och 29 sistlidne Februari bordlagda Betänkande N:o 5, i anledning af väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, sorn från boställen utgå, blef delta Betänkande, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 och 29 sistlidne Februari bordlagda Betänkanden: N:o 4, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på vilkoren för kapellförsamlings skiljande från moderförsamling, och N:o 5, i anledning af väckt motion om upphäfvandet af 7 Kapitlet Byggninga Balken. S. D.
Uå Utskoltet med det tillstyrkta förhöjda anslaget, på sätt förut blifvit anfördt, alselt, att Academien skulle sättas i tillfälle alt fullkomligare motsvara sin bestämmelse och dertill jemväl synes höra, att Academiens, så väl i vetenskapligt som materielt hänseende, dyrbara samlingar blifva på ändamålsenligt sätt uppställde och ordnade uti en tillräcklig, lämplig och för allmänheten tillgänglig local, hvarigenom uppstode en inrättning, hvilken, i Utskottets tanka, skulle blifva lika hedrande för fäderneslandet, sorn nyttig i afseende å den historiska forskningen, har Utskottet tillika ansett sig böra hemställa, att det tillökade anslaget icke må utgå förr, än nödige åtgärder för beredande af nyssnämnde syftemål blifvit vidtagruq 3:o. Kongl. Academien för de fria konsterna. För alt befor dra Academiens ändamåJsenligare sammansättning, bereda behöflig och billig förbättring uti Academiens tjenstemäns och lärares löner samt emeri» ti-iöner för äldre afskedstagande lärare, äfvensom erhålla tillgång till an - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 54. 5 skaffning af nödig materiel, har Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition, föreslagit en tillökning uti Academiens anslag af 4>ooo R:dr. Erkännande så väl nyttan af ifrågavarande undervisningsverk, som behofvet af ökadt Stats-anslag för detsamma, finner Utskottet likväl, då Academien anmält nödvändigheten af dels ny, dels tillbyggnad af dess nuvarande local, samt Utskottet anser fullbordandet deraf såsom ett oeftergiflig! vilkor för Academiens ändamålsenliga verksamhet, sig icke kunna för närvarande tillstyrka den begärda tillökningen. 4:o. I öfverensstämmelse med hvad uti Betänkandet, angående regleringen af 2.‘dra Hufvud Titeln blifvit yitradt, anser Utskottet anslaget för Kongl. Bibliotheket böra å Ute Hufvud-Tileln uppföras.
Vidare har i anmärkningarne blifvit yrkaclt, dels att vid Creditiv-summans nedsättning, 3oo,ooo R:dr borde anvisas till utomordentliga försvars-anstalter och 200,000 R:dr till andra'angelägna föremål, dels ock att, i händelse Creditivet skulle vid dess hittills bestämda belopp bibehållas, åtminstone en half million R:dr måtte för de härå ifrågakommande utbetalningar, , få, intill nästa Riksdag, användas utaf den för fängelsebyggnader nu afsatta summa. Härjemte har Riksdagsfullmägtigen von Zweigbergk yrkat, att Utskottet, i sammanhang med den förnyade behandlingen af frågan om medels anskaffande för både det större och det mindre Creditivet, måtte taga i öfvervägande den härom af honom serskildt väckta och till Utskottet remitterade motion Innan Utskottet ingår i det af anmärkningarne påkallade yttrande om mindre Creditivets framtida belopp, anser Utskottet sig först böra lill besvarande upptaga yikandet, att detta Creditiv jemväl måtte innefatta den till undsättning i missväxtår anvisade creditiv-summa samt fastställas utan någon fördelning emellan de serskilda föremålen. Utskottet har redan uti dess, i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, under Isbo 179 afgifna Uilåtande tillstyikt, alt hädanefter/ likasom hittills, ett serskildt Creditiv mätte för nyss uppgifna ändamål å RiksgäldaContoret anvisas. Detta Utlåtande är också bifallet af de tvänne Riksstånd, corn återremitterat nu ifrågavarande Memorial, samt lärer, så vidt det afser ett dylikt Creditivs anvisande, jemväl af de 2/ne öfriga Stånden vara lemnadt utan anmärkning. Det torde således med säkerhet kunna antagas, att Rikets Ständer ej eller vid denna Riksdag anse lämpligt och ändamålsenligt, att omförmälde för behöfvandes understödjande, då missväxter inträffa, föreslagna lånetillgång, oagtadt dess egenskap af Creditiv, sammanblandas med de i Regeiiogsformens 63 §. för der förutsatta fall föreckrifna Creditiv-summor.
Inom Stranda, Norra Möre och Handbörds häraders fögderi hafva under dessa år genom vattenaftappning bekommits sju hundra tjugusex tunnland ny åkerjord. De uti förra underdåniga femårs-berättelsen för detta Län omförmälda större odlingsarbeten, som afsågo uttappning af kärrtrakterne Mören, Fänet och Emmabodalen, tillsammans omfattande öfver 3,000 tunnland, hafva under detta qvinqvennium blifvit fullbordade och lemnat vackra resultater, särdeles hvad angår Mören, hvars hela yta af omkring 630 tunnland nu blifvit frän dålig starräng förvandlad till utmärkt bördig åkerjord. Bland tecken till förbättringar i jordbruket torde böra nämnas att allmogen, isynnerhet på slättlandet, börjar mera allmänt än tillförne frångå de från förfädren ärfda enkla och ofullkomliga åkerbruksredskap och i stället använda sådane, som äro mera ändamålsenliga för jordens uppbrukning till erforderligt djup. Fordom var det högst sällsamt, att finna denna orts allmoge i besittning af en duglig plog, en jernharf eller myllharf; jorden uppristades blott till 3 å 4 tums djup med årder eller så kallad trädstock samt utjeinnades med en lätt träd-pinneharf. Nu deremot ser man ganska ofta, ej blott på herregårdarne, utan äfven på böndernes hemman, välgjorda plogar och andra bättre jordbruksredskap. Den förr öfverklagade liknöjdheten för dikning börjar mer och mer försvinna, i hvilket afseende, likasom i många andra, allmogen hemtat mycken fördel af de föredömen, som lemnäs på flere större egendomar, der ett mera rationelt jordbruk blifvit infördt. Cirkulationsbruket och den dermed följaktliga odling af foderväxter synes vinna en allmännare utbredning. Man bemödar sig mer än förr, att genom fodertillgångarnes ökning förskaffa åkerjorden rikligare gödningsämnen, och man finnér icke sällan lyckade försök gjorda, äfven af allmogen, att bereda artificiell gödning.