Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 1, 2. p<k 4 Den r September. ' pet och Adeln härom behörigen underrätta, och 5Ä betalte Eder Gud Alsmägkig Nädcligen. Stockholms -Llott ben 24 Augusti 1809. d ä k l.. ^oluu L^Ivonster, »plästcL följande: Utdrag af Protokollet, hällit hos Riksens Hbgloflige Stäudk' BancolUskolt den 26 Augusti 1809. S. O. Sedan med de respektive SländcnS dertill kemnade bifall, wiste Deputerade ifren Riksens Ständers Statsoch Banco - Utskott sammanträde, till gemensam bfwcrläggning blott uti be delar och föremäl, som i afseende pä Banqucns säkerhet och ersättning, fdr dest lill Rikets uprätthällande gjorde och än widare tillgörande fbrskolter, hörde till bägge Utskottens samfäldte öfwerwägandc: och dcrwid ö Banco-Utffottets wägnar fbrestältcS: i:o. Att, med afseende ä den detta Riksens Ständers Werk äliggande WerkningSskplbighet, samt dertill nödiga Wcrknjngsförmäga uti alla till NäringarneS uprätthällande och klen circulerande Pcnningcstoekens stadga hörande delar, BanqucnS ifrägawarande biträden icke borde fä öfwerstiga ben Summa , hivartill de, med tillägg af hwad Riksens Höglöst. Ständer derom före detta behagat förordna, tomine att upgä. 2;n - i ^ ' Den i September. s:o. Att, säsom funderad säkerhet för en sädan i sig sjelf ganska ansenlig biträdes - summa, Kronans Tullinkomster samt Kopparränta och. Hani, rnankatt, jämte de af Kongl. Majtt i Räder föressagne Krono - Oomamer och Lfrlae Kronolägenheter ffulle till Banquen fä blifiv.r panlförffrifne. z:o.
Men han hade många laster att lära bort, han, stadsherrn: röka cigarr, spela kort och idka nattvak. Och sonen lärde — lätt — och allt. Ibland kom det över Thora att vilja ta’ mannen i sin hand, smula sönder honom som ett torrt löv och blåsa bort honom från gården. I stället talade hon resonligt med honom, som hon trodde; hårt tal var det, och till ingen nytta blev det. Högfärden hade gripit honom: han var åter en man och herreman, ser du. Gossen skulle inte fostras till en bondlurk! En dag — då Thora av tvångsskäl hölls på ägorna — satte de hästen för kärran — far och son — och foro till sta’n — sju mil — sydöver. När de kommo igen, såg Thora genast, att gossen hade fått sitt fullständiga smutsdop. Kan en mor lida sådant? I fullheten av sin ångest sprang hon nu till prästen. Men vad kan prästord uträtta för dylikt? Och själaord hade han inga, den själasörjaren. Men ett visste han — att pengar var makt — och vad han visste, det lärde han henne. Hittills hade Thora hållit sig alldeles för god att räkna efter vad stadsherrn gav ut av mynt. — Hon till och med tyckte om, att han var slösaktig — då som betalade hon sin elakhetsrätt — förstår du. Nu, för gossens skull, lät hon penningskrinet bli tomt, på försök, men skämdes för handlingen som för stöld. Vet du vad de nu gjorde — de två? Jo, de smögo ut i natten, fångade in en häst från betet, sålde hästen i kyrkbyn och kommo hem dödfulla med skjuts. Blek, som om hon låtit sitt liv medan de varit borta, tog Thora emot dem på förstugubron. Men den andliga färgen höll hon och frågade, »om de fått vad de tillsammans räknat på för kampen»? Den natten skrattade stadsherrn sig till sömns. Han började få roligt på Yxegården nu! Tror du man kan känna hat inför dylikt? Men Thora hade inte tid att hata nu; olyckan stod för tätt över henne och över gossen. Sant var, att han inte föreslog någon uselhet ännu, gossen, men han följde hur långt det än bar. Allt var Thoras fel, allt var hennes fel!
Banco per man; och har Kongl. Maj:t , jemlikt a flåten Nådig. Skrifvelse lill Krigs-Gollegium af den i 5 Januari i 83g, vid alternativet att antingen utsträcka exercis-tiden för endast en dass till |6 dagar, eller ock sammandraga tvänne classer lill blott 8 dagars öfning, inoch utryckningsdagarne inberäknade, i Nåder pröfvat detta senare lämpligast, såsom ledande lill det ändamål, att antalet af oexercerade beväringsclasser minskas till endast en. Vid öfvervägande af denna fråga, har Utskottet, då Rikets Ständer, enligt flere deras redan fattade beslut, ansett den nya Statsregleringen icke böra belastas med godtgörande af sådane brister, som uppkommit i följd af anordningar utöfver tillgång under den förflutna tiden, funnit det vara sä mycket mera angeläget, att, i afseende på anslaget till beväringsmanskapets vapenöfningar,. enahanda förhållande må komma att ega rum , som berörde anslag, hvilket hittills varit bestämdt till en viss årlig summa på stat, hädanefter kommer att blifva ett förslags-anslag . med begränsning endast af tiden för beväringens sammandragning; i följd hvaraf och då granskningen af den redovisning, som bör afgifvas, rörande tillkomsten af den utaf Kongl. Maj:t uppgifne, under åri83g å meranämnde anslag uppstådda brist, 22,389 R:dr 19 sk. 4 Banco, icke lämpligen bör eller kan företagas annorlunda, än på en gång och i sammanhang med revisionen af StatsYerkets räkenskaper i allmänhet för berörde år, Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer, med öfverlemnande till deras näst sammanträdande Revisorer att yttra sig öfver tillkomsten af den under år 1839 å anslaget lill beväringsmanskapets vapenöfningar uppstådda brist af 22,38g R:dr 19 sk, 4 rBanco, måtte medgifva, att imedlertid densamma må af öfverskotten å Stats-Yerkets inkomster för berörde år få godtgöras.
Beträffande ansökningen i öfrigt har Kollegium i underdånighet upplyst, att, sedan, vid en under åren 1830 till och med 1838 förrättad afvittring inom Fjellsjö jemte Bodums och Tåsjö socknar, den emot afvittrings-stadgan stri - s Stats-Utskottets Utlåtande N:o 190. dande grund för mantalets bestämmande, ehuru i vida mindre grad än sökanderne nu vilja göra gällande, blifvit följd, alt 2,500 tunnland graderad mark tilldelats hvarje hemman 0111 ett helt mantal och i förhållande derefter på mindre hemmansdelar, så hade, på grund häraf och i enlighet med Kollegii den 6 April 1852 i ämnet afgifna underdåniga utlåtande, Kongl. Maj:t, uti Nådigt'Bref den 11 påföljde Angusti, berörde afvittrings-förrättning ogillat och densamma lill förnyad behandling i orten återförvisat, hvarigenom fråga om högre tunnland-tals bestämmande för berörde socknar än hvad Afvittrings-stadgau bestämmer, alltså redan blifvit af Kongl. Majit pröfvad och afgjord. Sedermera hade, efter hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande upplyst, ny afvittring inom nämnde socknar blifvit i öfverensstämmelse med Kongl. Majits högstberörda Nådiga föreskrift verkställd och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genom Utslag den 1 December nästlidet år afgjord, utan att, hvarken under afvittrings-förrältningens fortgång eller sedermera, intilldess Kongl. Maj:ts Befallniugshafvandes Utslag fallit, fråga uppstått att för hemman och lägenheter derstädes erhålla högre tunnlandtal, än afvittrings-stadgau bestämmer.
Till enahanda grad sträcker sig väl icke ståndspersonernas farhåga för frisk luft, men likväl hafva de icke lärt sig att sätta tillräckligt värde derpå, hvilket synes deraf, att fenstren till de mera bemedlade samhällsklassernas boningsrum på många ställen om vintren icke eller kunna öpnas. Under sådana förhållanden har det länge utgjort en liflig önskan hos mig, att åtminstone i afseende å skollokalerna föreskrifter aug:de beredande af tillbörlig luftvexling i rummen måtte meddelas, men jag hade aldrig kunnat tro, att förhållandet skulle vara sä bristfälligt i berörde hänseende, som nyss blifvit ådagalagdt af Sundhets-Colhii ordf:de. Jag kan icke heller föreställa mig annat, än att R. o. Ad. skulle bifalla detta Betänk., men då 2:ne Stånd redan detsamma afslagit, kommer någon underd. skrifvelse i ämnet icke att till K. M. aflåtas, och jag anser mig derföre böra vid detta tillfälle uttrycka den önskan, att Kongl. Sundhets-Colhm måtte känna sig af tjenstepligt upraanadt, att hos Konungen i underd:het göra en framställning af det öfvetklagade Den 24 April. 365 förhållandet och föreslå de åtgärder, som i anledn. deraf anses böra vidtagas. Nämnde Co!l:m är bäst i tillfälle alt känna bristfälligheterna i berörde hänseende, och således mest kompetent alt bedöma hvad lill deras afhjelpande erfordras, hvarföre man har all anledn. att tro, det en framställning från det Kongl. Collegiet skulle af K. M. behjerlas till lika eller måhända ännu större grad än en underd. skrifvelse från R. St. Jag tillstyrker bifall till delta Betänk. Dä nu öfverläggningen ansågs fulländad fraraslälde Hr Gr. o. Landtm., alt under densamma blifvit yrkadt, dels bifall och dels afslag å Utsk;s Betänk, dels ock af Hr Adelborg bifall å Betänk, med den förändring, alt i andra morna af Ulsk:s tillstyrkande uleslötos orden, ”samt all i motsatt fall förhållandet skall af skolstyrelsen till beifran hos vederbörande polismyndighet anmälas.”
Då Utsk:ts vid §:n 57 gjorda hemställan är af beskaffenhet att utöfva inflytande på de §§, som nu äro närmast att föredragas, anhåller jag att Utsk:ts hemställan med afseende på 57:de §:n först måtte företagas till afgörande. Sedan R. o. Ad. härtill samtyckt, föredrogs och bifölls Utsk:ts hemställan om uteslutande ur författningen af §57. § 49. Bifölls. §§:na 51 och 52 tillkännagåfvos vara oförändrade. '*• §§:na 53 och 54. Biföllos. § 55 anmältes vara oförändrad. § 56. Bifölls. §§:na 57 och 58 tillkännagåfvos vara lika med §§:na 58 och 59 i nu gällande förordning. §§ 59, 60 och 61. Biföllos. §§:na 62—69 tillkännagåfvos vara lika med §§:na 63—70 i nu gällande förordning. Slutligen föredrogs och bifölls Utsk:ts hemställan om uteslutande af § 71, i nu gällande förordning. 136 Den 8 Haj. Föredrogs ånyo och bi fölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 29 sisll. April och 2 dennes bordlagde Betänk. N:o 115, i ani. af väckta motioner örn ändringar i K. Förordmn om kommnnal-styrelse i stad den 21 Mars 1862, samt i 28:de kap. 5:te §:n Byggninga-Balken. Fdredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 2 dennes bordlagde Betänk. N:o 33, i ani. af väckta motioner om förändring i stadgandena ang:de giftomanna-rätten. Föredrogs och lades till handlingarne Exped.-Utsk:ts den 2 dennes bordlagde Mern. N:o 10, i ani. al återremiss å skrifvelseförslaget N:o 67.
Directionen icke koper säd, utan vid de, tillfällen då priserna äro låga, icke säljer säd utan då de äro höga} i bägge fallen icke derpå gör någon annan vinst än den som fordras för att uppehålla Verket. Ett bestämmande af lägsta och högsta upphandlings-priserna å inhemsk säd i förhand för flera år, låter sig troligen i verkställigheten icke göra. Directionens omtanka bör afgöra det efter tidernas skick. Likväl för att någorlunda betx-ygga Jordbrukare och Närings-Idkare, och gifva någon slags säkerhet åt beräkningarna för deras företag, torde Verket böra så inrätta sin administration, att åtmindstone minimi-pri» set intill nästa Riksdag må, om möjligt är,' stadna vid 6 R:dr för en tunna Råg, 4 R:dr för Korn och 2§- R:dr för Hafra; Men i afseende på tullen å utländsk Spannemål kan ett sådant bestämmande gerna äga rum. De största svårigheterna för denna allmänna anstalt bestå uti 1:0 Otillräcklig Fond, 2:0 Bristande Magazins-utrymme, 3:0 Bristande utvugar att torka Spatinemdlen och 4:0 Magazins-betjeningens egennytta. Eri Den 35 Juli. 163 En och en half million E:dr utöfver nu Varande tillgångar, bör utgöra mininutn af Verkets rörliga fond. Med detta belopp kan redan mycket uträttas tili Jordbrukarens biträde. Den i allmänhet mest utförbara mesuren blir förmodligen, att Possessionaterne i de sädesrika Provinserna sjelfve bygga Magazin, der sädén upplägges, och hvarpå Magazinsinrättningen om hösten försträcker viss del af betalningen mot borgen efter då Provinsevis fastställda beläningspris, med skyldighet å Sta* tens sida, att inom påföljande Januari må. nads slut afgöra om och huru mycket deraf, som för Kronans räkning åstundas, samt då göra sitt anbud, hvad som utöfver heläningspriset vill betalas. Den sålunda inköpte Spannmålen bör Possessionaten hålla Kronan tillhanda till påföljande Juni månads slut, då den sednast bör vara levererad och betafes.
Artikeln skall vidare spännas på handskspännaren för stygaens pröf1894 vande, sk kommer stämplandet med fabrikens namn, en sista granskning af varan för eventuel utgallring af felaktiga par o c h så till sist inpackningen. I betraktande af de många procedurer handskarne ha att undergå, torde man sålunda kunna säga, alt de ha att passera genom närmare 200 händer från det ögonblick skinnet levereras till fabriken o c h till dess handskarne köpas af sina blifvande bärare. Ett bidrag till modefrågan. elt säkert intresserar det » Iduns » läsarinnor att taga del af nedanstående utdrag ur en promemoria o m klädedräkten, som prästeståndet utfärdade år 1 7 1 0: Fördenskul när man hafver noga betrachtat l: o hvad uti hvart o c h it stånd b ö r anses för otjänligt öfverflöd, o c h 2:0 huru alla måga kunna vänja sig vid måttelighet och sparsamhet, så hafver man befunnit thessa reglor böra til en god ordnings fundament fastställas o c h i granna acht tagas: At barnen, huru förmögne föräldrar the hafva, hållas ifrån sina första åhr til alwarsamhet och ärbarhet i kläder och åthäfvor, men icke till flärd och yppighet, hvilken Sveriges vilkor icke tillåta, icke heller den Svänska Nationen väl anstår. At pärlor, och juveler, som många qvinspersoner bruka, hvilka wäl kunna wara dem föruthan, emedan hvarken deras stånd eller vilkor genom sådan prydna hedras, måste vändas til pänningar, o c h the samma til annan deras nödtorft " brukas. At all ståt o c h prål uti kläder bör allestädes minskas, men uti Guds hus aldeles borta wara, och hiärtans ödmiukhet och botfärdighet visas med siälfva kläderna o c h åthhäfvorna. Uti ett af Haqvin Spegel undertecknadt cirkulär heter det: Prästeo c h Professors hustrur o c h döttrar måste ingalunda bruka 1:0 brokota o c h färgade kläder, eller på fåfänglige sätt giorde, som månge nu bära.
S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets följande Memorialer: N:o 11, med förslag till ändring i 39 § Riksdags-ordningen, angående val af Ordförande i Utskott. o Återremitterades med den såsom Preste-Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att berörde förslag är hvarken nödigt eller nyttigt. N:o 12, med förslag till ändringar uti 53 och 70 §§ Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen, angående åtskilliga Bevillnings-Utskottets åligganden. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 13, med förslag till ändring i 69 § Regeringsformen, rörande återremiss af Stats-Utskotlets förslag uti der nämnda frågor. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 14, med förslag till ändring i 71 § Regeringsformen, rörande åtskilliga till förstärkt Stats-Utskott hänvisade frågor. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 15, med förslag till ändring uti 36 och 43 §§ Riksdags-ordningen, rörande sammansatta Utskott. x Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 16, med förslag till ändring i Usta mom. 49 § Riksdags-ordningen och 56 § Usta mom. Regeringsformen, angående motioner. Antogs att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. N:o 17, med förslag till ett tillägg i 59 § Kegel ingsformen och 27 § Usta mom. Riksdags-ordningen, rörande propositionen om statsverkets tillstånd och behof. Antogs att li\ ila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande 421 Prof-Utdrag den 19 Juli 1851. N:o 1£0, i anledning af väckt motion om Öresundska tullafgiflens upphörande för Svenska fartyg.
Mina åsigter uti ämnen af förevar, beskatfenhet torde jag knappast behöfva utveckla, emedan jag tror mig berättigad att taga för afgjordt, alt de äro allmänt kända, enär jag både såsom ordförande i Ekon.Utsk. vid flera riksdagar haft tillfälle alt gifva dem tillkänna och äfven nu, snart sagdt, dagligen ser dem framställda i offentligt tryck, jag medgifver, uti en klandrande afsigt; men detta klander har ingalunda kunnat rubba min öfvertygelse om det rätta; tvertom, har pröfningen af de skäl, som anförts mot mina åsigter, stärkt min tro, att uti de samhällen, der den enskilde medborgaren af lagstiftningen hindras att begagna de medel och utvägar, hvilka, betraktade ur den moraliska synpunkten, äro lofliga, för att bereda sin utkomst och trefnad, framskrider det allmänna långsamt samt med osäkra och ojemna steg till förkofran och välstånd; men från dessa åsigter har man, af skäl, som jag vid detta tillfälle undviker att vidröra, sökt draga den slutsats, att jag skulle önska en hastig och obetänkt omstörtning af närvar, förhållanden. Det är derföre, som det är mig angeläget att vid detta tillfälle bestämdt förklara, att detta omdöme om mina åsigter är lika grundlöst och oriktigt, som det till syftningen är klandervärd!. Jag önskar visserligen både varmt och uppriktigt, att den tid icke måtte vara aflägsen, då Svenska näringsfriheten är en verklighet och icke blott ett tvisteämne för särskildta intressen; men det oaktadt kan jag icke förbise, att de hafdvunna institutionerna i detta land, ja! t. o. m. de fördomar, som dermed äro sammanvuxna, måste varsamt behandlas; att man ej må försöka att införa de af behofvet påkallade förändringar i vidsträcktare mån, än man lyckats bibringa allmänheten öfvertygelse derom, att de gamla institutionerna icke äro lämpliga, och att man således ej mer i detta än alla andra fall må försöka att mot nationens vil - Den 17 Juni f. m. 3o3 ja påtvinga benne ett förändradt skick.
Visserligen bör all frihet vara underkastad lagen, d. v. s. gör man något som strider emot mensklig lag, så bör man derföre straffas, men deremot då man alltid mera bör lyda Gud än menniskor, bör man motsätta sig sådane lagar, som strida emot Guds ord, till hvilka lagar i främsta rummet böra räknas sådane, som förbjuda menniskor alt sammankomma, för att upbygga sig i andliga ämnen. Jag får således förklara, att jag instämmer med Gr. Liljencrantz uti anhållan om återremiss i den syftning, att de 3 första §§ i förslaget antagas, och de öfriga deremot utgå, samt att icke något annat förbud emot andliga sammankomster måtte finnas, än hvad som uti 1849 års författn. om verldsliga sammankomster är stadgadt,' och att derjemte, i händelse några böter stadgas, de vid bristande tillgång, icke måtte förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, utan lill enkelt fängelse. Medan jag nu har ordet, kan jag icke undgå att fästa upmärksamheten på, huruledes Prof. Bring uti sin 5:te § föreslagit att: ''Deri som ulan anmälan hos vederbörande Kyrkoherde, eller ock mot Kyrkoherdes eller Domkapitels förbud uplåter plats för sammankomst lill andaktsöfning eller dervid upträder såsom ledare, böle forsla gängen från 30 till 100, andra gången från 100 till 200, och sedermera hvarje gång från 200 till 400 R:dr b:ko.” Enl. Hr Brings förslag, skulle således den, som utan Pastors tillåtelse uplät sitt hus för en sammankomst, dervid intet annat förekom än läsning al Guds ord, och afsjungande af några psalmer, fällas till högre böter än den, som vore förfallen till hel mansbot, och 1 O-dubbelt högre, än om någon afhuggit en arm, eller rifvit ut ögonen på en annan. Att en sådan lagstiftning icke kan vara enlig med förnuftets eller mensklighelens fordringar, inses af en hvar, utan att ord derpå behöfves att spillas. Jag vill icke längre uptaga det Högl.
Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande och finner, med af seende å de fördelaktiga resultater för jordbrukets förkofran, som af landtbruksskolors inrättande redan vunnits och vidare äro att emotse, önskvärdt, att flera sådane skolor bildas, företrädesvis å de orter, som deraf äro i saknad. Då emellertid Utskottet icke är i tillfälle att bedöma, hvarest dylika skolor bäst behöfvas, har Utskottet trott sig böra föreslå S/ats-Ufskotteis Utlåtande, Avo 71. 1» I Rikets Ständer att anvisa en summa af 6,000 r:dr att, ställd till I Kongl. Majits disposition, användas såsom understöd till inrättande af 3 nya landbruks-skolor i de län, der Kongl. Majit, efter vederI börandes hörande, finner dem vara bäst behöfliga, samt utgå med I 2,000 r:dr årligen till hvardera, under de för dylika understöds åt njutande förut föreskrifne vilkor. För att användas till arfvoden och resekostnads-ersättningar åt Iminst 4 agronomer äfvensom åt de elever, hvaraf agronomerne borde vara I åtföljde, har Kongl. Majit, med tillkännagivande att härtill erforderlige utgifter, I i anseende till otillräckligheten af anslaget till undervisnings-anstalter för jordI bruk och landtmanna-näringar, de sednare åren måst anvisas att utgå af beI sparingarne å anslaget för jordbruket, handeln och näringarne, äskat uppföranI de å förstnämnde anslag af ett årligt belopp utaf 6.000 ridr. I Vid scdnaste riksdag uttalades af Rikets Ständer den åsigt, att den i I sednare tider i fäderneslandet införda ängsodling medelst vattning eller vattenI öfversilning skulle i allmänhet kunna blifva af mycken nytta för jordbruket och | derföre förtjente att genom understöd af allmänna medel befrämjas; och sorn, | Utskottet i allo delar denna åsigt, får Utskottet tillstyrka, | att, pä sätt Kongl. Majit begärt, ett årligt anslag af 6,000 ridr
Maj 363 vård, samt mera dylikt. ■—■ Mantalsskrifningsförrällningen är föl ja k ll igen särdeles vigtig för ordningens vidmakthållande i landet, och hvarje motsägelse i föreskrifterna ang:de delta ämne mycket äfventyrlig för landets allmänna hästa. Det måste således anses vara ganska olämpligt, åtminstone om R. H. St. nu skulle, enligt Bevilln.TJtskrs förslag, vidtaga förändringar uti sättet och villkoren för mantalsoch sknttskrifningen, med hvad dit hörer; och för min del anser jag det äfven vara vådligt att göra denna förrättning, som länge och med säkerhet hufvudsakligen hvilat på häradsskt ifvarens tjenste-ansvar, att tillämpa skrifningen efter lagens afsigt och bokstaf, till mål för skiljaktiga meningar inom en beslutande comité'. Erfarenheten bör hafva nogsamt undervisat hvar och en, som någon gång bevistat mantalsoch skattskrifningarna, huru angeläget det är, att häradsskrifvaren härvid får uppfylla sin pligt, utan obehörig inverkan af församlingens innevånare, hvilka vanligen äro benägne att från mantal inom församlingen alldeles utesluta sådana fattiga personer, som begått brott, äro kända för vanart, eller endast äro i den ställning, att de förmodas kunna falla församlingens fattigvård till last;och benägenheten härtill skulle få alltför fria tyglar, om den — hvilket kan förutsättas — blefve understödd af tvänne vid förrättningen röstägande församlingsboer. Man klagar nu öfver mängden af lösdrifvare, som ej tillhöra någon viss församling. Man skulle innan kort få se dem fördubblade, eller tvådubblade, ifall sådan anstalt vidtoges, som här ifrågakommit. Mycket mera skulle vara att deremot invända; meri som hela ämnet är af egenskap att inbegripas under Konungens grundlagliga lagstiftningsrätt, kan jag ej behöfva att vara vidlyftigare i den speciella bevisningen, utan åberopar jag vördsamt, med hänsigt pä föreslagna 4-^e art:n af nya bevilln.stadgan, mitt uti inledningen till delta anförande framställda yrkande.