Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då vi nu omsider hafva ett StatsUlsk:ts Betänk., sorn tillstyrker upprättandet af detta kompani, böra vi äfven dertill lemna vårt bifall. FJvem vet hur penningeställningen i landet kan vara beskaffad, då nästa riksdag sammankommer. Om endast en liten del af de derom uttalade mörka spådoinarne går i fullbordan, så kommer riksdagen troligen att afslå både detta och många andra anslag till arméen; och skall det då anses vara så mycket mer skäl dertill, om nuv:de Ständer vägrat bifall till det nu begärda anslaget. Jag yrkar att denna punkt måtte bifallas. Frih. af Ugglas; Jag ämnar icke inlåta mig i hufvudsaken, utan vill endast upplysa, att lönerna vid 3:dje kompaniet, som Frih. Liljencrantz tyckt vara så stora, af K. M:t äro föreslagna till samma belopp, som de vid Usta och 2:dra kompanierna redan befintliga; och jag föreställer mig, att det icke går an att bestämma lönerna vid ett kompani lägre, än vid ett annat. Jag anhåller om bifall till denna punkt. Gr. Mörner: Ett af Hr Nordenfelt framstäldt skäl, synes mig så märkvärdigt, att jag icke kan underlåta att vidröra detsamma. Han sade, att om det begärda anslaget nu afslås, skulle det äfven vid nästa riksdag afslås, då riksdagen hade ett så godt skäl dertill, deruti att R. o. Ad., som eljest skulle vara så släpp - 650 Den 28 Februari f. m. hänta, icke dertill lemnat bifall. Jag kan icke finna, att detta är något skäl att fortgå på samma bana; och jag yrkar fortfarande afslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Stats-Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades talrika och starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering.
Skulle densamma efter sådan tidsförlopp vara odisponerad; behandlaä densamma på sätt här nedan stadgas. e) Till pantens beläning fordras ett, af Jocalmyndigheten undertecknade samt af närmaste tjenstemmnen vid Magazinet contrasigneradt, levereringsbevis sorn granskas och efter öfverensstämmelse med föreskrifne vilkor, godkännes. I afseende härå, böra Ordföranden jemte nyssnämnde tjensteman förvara hvar sin nyckel till magazinet, samt ansvara, under viss afskrifning, för beloppet, 6å vida ej genom eldsvåda, inbrottsstöld, eller dylike händelser, hvilka icke kunna förutses eller förekommas, brist uppkommer, hvilken må drabba inrättningen eller upphofvet.
Feuillet eller Gherbuliez, knapt med Daudet i hans första arbete, men jag är viss på att den är mogeniZola; jag vet, att Breton icke hörde dit i måleriet, jag tror knapt att den började med Millet, men jag är viss på att den är mogen i Gourbet. Jag vet, att den icke har börjat i Ibsens “ Brand “, jag tror knappast i “ Samfundets stötter “, kanske icke ens konseqvent i “ Et dukkehjem “, men jag är viss på att den är mogen i “ Gjengangere “. Man säger mig: “ Detta är blott det alltjemt upprepade! De reaktionära prisa alltid det, som en gång kämpat, men förneka det, som nu kämpar. Man talar ideligen om att poesiens gränser öf-verskridas, medan de i sjelfva verket blott utvidgas “. — Jag tror också att gränserna utvidgas genom realismen, men icke genom naturalismen. Jag strider just för det unga i tiden, i det jag strider emot det som är vilseledande uti innan vi hafva sett in i, lefvat oss in i och återupplefvat inom oss sjelfva menniskolifvet omkring oss, förr kunna vi icke återeröfra den högre uppfattning af lifvet, som till en del går förlorad under studiet. Romantiken kunde bevara den, men icke i sanning, derför att den lät sig nöja med en skuggbild; men realismen glömmer icke, att fastän naturen är det första och sista, är den dock icke allt. I samma ögonblick tron på andens frihet inför materien sänker sina fanor öch materien ställer sig på dess plats, i det att medlet blifver mål, har realismen slagit öfver i naturalism. Med.den. Och om hvad der är vilseledande, öfvertygas jag genom en historisk återblick. - A Jag kan icke annat än tänka på en punkt i den antika konstens och literaturens historia, som företer en om än icke slående, så likväl märklig parallel.
Vi taga för gifvet, att våra läsarinnor i hufvudstaden ej skola försumma tillfället att få höra den celebra artisten. En gammal historia. Af Helena Nublom. (Forte.) 3^indarne stodo fulla af blommor, o c h bien svär^ made osynliga omkring däri o c h frambragte ett beständigt enformigt surrande, som ljöd likt en dämpad orgelton. Då o c h då sköt en solglimt in genom löfvet, men försvann igen o c h efterlämnade en dämpad, doftande skymning i den beskuggade allén. Tony gick sakta fram o c h tillbaka. Hon var klädd i en hvit klädning med korta ärmar och till hälften urringad. Öfver axlarne hade hon kastat en liten ljusblå långsjal, som vecklade sig kring hennes armar med de långa, gula handskarna. På hufvudet bar hon en m y c - ket stor halmhatt, som var uppvikt framtill och visade en mängd små lockar, som krusade sig kring hennes panna. Hon gick med nedslagna ögon och plockade blad på blad af en prästkrage, som hon höll i handen, i det hon sakta rörde läpparne och hviskade: » Il m ' aime, pas du tout, beacuoup, passionné- ment! » 6. S. £aa er ström ^S^TJ - oeh Hon tänkte egentligen ingenting vidare därvid. Det var blott som o m hon ännu hade kvar orden af de tankar, som så länge hade sysselsatt henne och tärt på hennes hjärta, o c h medan hennes små fingrar plockade af allt flera o c h flera blad, fortfor hon att hviska: » Il m ' aime, il ne ma ' ime pas. » » Passionnément! » sade en främmande stämma bakom henne. Hon vände sig om med ett halfkväfdt rop och fick se en underlig figur, som stod i den öppna dörren, hvilken ledde ut till fälten. Det var en kvinna med svart hår, ett stort huckle öfver hufvudet, klädd i kjol o c h sjal o c h med en korg hallon på armen. I första ögonblicket trodde Tony, att det var en sigenerska eller kanske en trollkvinna.
(U. AO Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallarids län har uti ett hos Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt Memorial, jemte förmälan, hurusom Rikets Ständer, med afslag å motionärens, vid sednaste riksdagen gjorda, framställning om bidrag af allmänna medel till beredande af lindring i den innevånarne i Halmstads, Tönnersjö och Höks härader af nämnde län ålagda skyldighet att hägna och vidmakthålla derstädes befintliga flygsandsfält, hänvisat vederbörande ett af skogsplanterings-kassans medel, som dertill skolat lemna tillgång, söka erhålla det understöd, som för sådant ändamål kunde erfordras, anhållit, att, då berörda kassa, enligt motionärens förmenande, svårligen förmådde bestrida de härtill erforderliga betydliga utgifter, och häradsboarne sjelfva jemväl saknade utväg att underhålla hägnaderna så som sig borde, i fall ändamålet att göra dessa stora och vidsträckta, nu ödsliga och onyttiga fält fruktbara, skulle kunna vinnas, Rikets Ständer måtte anvisa medel ej mindre till ifrågavarande liägnaders iståndsättande, än äfven för verkställande af behöflig skogsplantering, med vilkor, att hemmansegarne antingen förbundo sig att sedermera vårda och underhålla såväl hägnaden som planteringen, eller ock afsade sig alla anspråk å sjelfva jorden, hvilken i sådan händelse möjligen kunde öfvertagas af någon, som åtoge sig detta ansvar, emot erhållande af besittnings-rätt å densamma; och har motionären, för vinnande Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 284. ii > af berörda ändamål, föreslagit, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse fästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att förändrade åtgärder vidtoges för hägnande och fredande af, samt plantering å, de i ofvannämnde härader befintliga flygsandsfält, äfvensom för detta ändamål till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställa ett anslag af 10,000
Ifmartöcra af forendmnbe år; c> att, i bdnbelfe (Eanalen: ef inom år 1833 Blifmir meö bet af (Staten tomrabe bibrag fdrbigg/orb,. bet ffall oligga bolaget att, unber år 1834,- a? benfamma meb egna tillgångar fullborba, fynattitt be af bolaget, på fört# (Frifroet fått, infotte mebel jFola i forfto rummet anmånbaS, meb unbantag utaf en trebjebel beraf, JjmilFen, unber alla Ijånbelfer, Fonuner att i RiFS# gåfbS#kontoiret inneffå, fåfom fonb till fåFerpet för kanalens framtiba un# berhall, utan minfFning berigenom af ben fFi/lbigfjet, Reglementet af ben n 2lpril i s io7 3lrt. 9. mom, 3., fiabgar, angåenbe bilbanbet af reparations# raj?or; 0# ä) att Q3olagef, för hela bet toib benna RiFSbag er&ållanbe lånebitråbe, (Fall lemna £)£’ rättighet att genaft taga förffa intecfningS fåFerfjet uti ka# ualwerFet, b ef' områbe ocf> eganbe fafttg^efer, Motala merFfiabS anläggning bocf bertmber ej inbegripen; men att, når bolaget betta wilFcr antagit ccf) förbunbit fig till uppfollanbe af alla öfriga, utaf £>!?, bolaget gifna före# fFriftet, ben, uti trebje afbelningen af nu gållanbe f25anco#RegIemente, Sfrt.4* §. 14., fifta momentet/ förffa punFten;/ nåmnba pantråttighet femmer att förfalla, ■2:0.
Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Jag skall icke uppehålla R. o. Ad. länge med detta ämne, hvilket redan är vidlyftigt omtaladt, men jag får lof att tillägga, att om det skall stå qvar såsom Utsk. föreslagit — ”efter det ljud, genom trumma eller trumpet blifvit äskad t,” så skall det också stå, att signalen bör tre gånger gifvas med trumma eller trumpet innan lagen uppläses; ty det skall väl icke bero på den civila embetsmannens godtycke, utan lian bör i sådant fall alltid låta en appell eller en hvirfvel föregå hvarje uppläsning. Således anser jag detta vara ett skäl till att taga bort dessa ord, utom de många förut anförda. Men möjligen kan det hända, att R. o. Ad. bifaller det ena som här är fråga om, nemi. att upprorslagen skall uppläsas 3 gånger, och icke bifaller att trumma eller trumpet skall erfordras såsom signal. Jag skulle derföre till Hr Frih. o. Landtm, vilja hemställa, att propos. må göras, först, om orden trumma eller trumpet skola utgå, och sedan derom, huruvida upprorslagen skall tre gånger uppläsas. Annars komma vi att besluta om det hela på en gång, hvarigenom de, som vilja bifalla den ena men afslå den andra förändringen, icke få sin mening gällande och följaktligen nödgas afslå alltsammans. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga 7 §:n oförändrad. Ropades starka nej, blandade med mångå ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då flera förslag till ändringar blifvit gjorda, och del till en del vid olika stycken af §:n, ansåg han sig vid propos:nas framställande böra skilja de olika delarna; hemställande nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla första delen af §:n l. o. 111. ordet ”a nvändas, ” vid hvilken del ingen anmärkn. blifvit gjord. Ropades ja. »3 H. 49 386 U«n April f. m.
Jag kommer således att, så väl nu sorn framgent, fästa en synnerlig uppmärksamhet vid den personliga egenskapen hos de män, som utgöra Konungens råd. I anlcdn. af hvad Frih. Boye yttrat, vill jag erinra, alt jag alldeles icke sagt, att rådgifvande personalens afsigt varit att framställa Konungen i en ofördelaktig dager; men nog kan det vara möjligt, att Konungens rådgifvare velat ställa sig sjelfva fram i en fördelaktigare, då de tillstyrkt bifall på Ib St:s förslag, och genom att icke ens vilja biträda Konungens åsigt, det fullgörandet borde uppskjutas, verkligen synas haft för ändamål att visa inför foiket en sjelfständighet, hvaraf frukten likväl icke torde blifva så välsmakande, som de torde hafva förväntat, t sjelfva saken, eller rörande innehållet af den K. skrifvelsen, är jag förekommen af Hr Cederschjöld; och jag hemställer slutligen, om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle finna för godt att göra afseende på Gr. Horns erinran i afseende å Frih. Cederström. Frih. Cederström: Grundlagen lemnar frihet i yttranderätt i afseende å sak, men förbjuder hvar och en att Den i Mars f. m. ingå i yttranden om personer. Den, som annorlunda förfar, Understår sig en olaglig handling. Att säga detta är ické att göra nugot sårande, tillmäle, utan innefattar allenast eu direct framställning af det verkliga förhållandet. Men det rnå vara Gr. Horn och Hr Dalman förbehållet att anse det parlamentariskt, som uppenbarligen är olagligt. Hr Cederschjöld, som förklarat, det han icke afhört Hr Dalmans yttrande, har likväl instämt uti åtskilliga delar deraf, oell till hvilken förklaring han sagt sig vara uppkallad af det förment otillbörliga i mitt anförande. Sålunda har Hr Cederschjöld jemväl för sin del funnit det vara olämpligt, att Statsrådet låtit dess särskilda tanka i saken åtfölja den K. skri ('vefsen. Det borde dock icke hafva undfallit den värde ledamoten, att Statsrådsprot. i målet alltid skall medfölja K. Mes skrifvelser till R. St.
AJ. med en så beskaffad hemställan som den här föreslagne. Gr. Lagerbjelke: Då Utsk:s förslag innehåller bland annat, att, ”sedan vederbör, blifvit hörde, K. Al. ville vidtaga den åtgärd” etc. torde det icke sakna interesse att lära känna, hvad vederbör, kunna komma att yttra. Ett sådant tillfälle är äfven för handen emedan Landshöfd. i orten, hvilken väl är en af vederbör. yttrade sig i ämnet vid 1844 års riksdag, och jag anhåller derföre, att Hr Bergenstråles yttrande i denna fråga vid nämnde riksdag måtte blifva upläst. I anleda, häraf nplästes följande, i fråga om en köpings anläggande vid Wrigstads gästgifvaregård, uti R. o. Ad:s plenum d. 5 Octob. 1844 afgifna yttrande af Hr Bergenstråle, Claes G a b r.: ”Då jag hör att fråga är om Wrigstad, så anser jag det vara min skyldighet alt nämna några ord i anleda, af hvad Frih. Hamilton yttrat. Frågan lärer vara af Ulsk. tillstyrkt, att hänskjutas till vederb:s undersökning. Den kommer då äfven lill Landsh.- emb. och jag får då tillfälle att yttra mig. På förhand får jag likväl uplysa, att jag tror det icke på många år ännu kunna komma i fråga alt inråtta en köping uti Wrigstad. Alla de byggnader, som finnas vid Wrigstad tillhöra tvenne gästgifvare, och det lärer väl icke vara någon anleda, att inrätta en köping på ett ställe, der man saknar både husrum och trafik och allting,” Den 8 Februari. 345 Gr. Björnstjerna: Enl. de af motionären lemnade uplysningar har Wrigstad hy först efter år 1845 blifvit en större handelsplats och således undergått en betydlig förändring, sedan Hr Bergenstråle afgaf dess uu uplåsta yttrande. Då inom byn finnas 2:ne handlande och 14 ä 15 handlverkare, med ett ord allt hvad som erfordras för en vanlig köping, synes allt skäl vara, alt bifalla Utsk:s förslag. Hr Pr i n I ze n sköl d:
Der minuthandel med, eller utskänkning af, bränvin idkas, skall vara anbragt skylt, som rörelsen utvisar. 9 § 38. Af denna förordning bör å det ställe, der minuthandel med, eller utskänkning af, bränvin idkas, ett exemplar alltid vara i försäljningsrummet anslaget. § 39. Den, som säljer bränvin i mindre belopp, än hvartill han enligt 1 eller 2 § i hvarje fall är berättigad, bote första gången från och med 10 till och med 20 R:dr, andra gången från 20 till och med 40 R:dr och tredje gången från 40 till och med 80 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till straffarbete från och med två månader till och med ett år. Förbrytaren varde derjemte dömd att utgifva minuthandelseller utskänkningsafgift, dock ej under det belopp, som för V4 år, eller utöfver det, som för ett år svarar mot det minsta, somf enligt de i 16 och 17 §§ stadgade grunder, för år minst utgå bör. Dessutom vare af det i försäljningsrummet befintliga bränvin till och med 60 kannor tillika med kärl, som för deras afhämtning tjenliga äro, underkastade beslag och lörbrutna. Har förbrytelsen skett å söneller helgedag, ökas straffet med böter från och med 10 till och med 20 R:dr. § 40. Öfverträdes förbud, som i 23 § gifvet är, vare lag som i 39 § sägs. § 41. f Underlåter den, som erhållit rättighet till minuthandel med, eller utskänkning af, bränvin, att afgift derför i föreskrifven tid erlägga, varde afgiften genast utmätt. Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller utskänknings-rättigheten förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af Magistraten och å landet af Kronofogden; men näringsidkaren vare ändock pligtig, att, under försäljningsåret, afgiften fortfarande utgöra.
Fröliehs jemnkningsförslag; men derjemte anhåller jag att få i prot. nedlägga den tanken, att 0111 jag med Hr Dalman kunde begripa, att Utsk:s ifrågavar. förslag innebär en utvidgning af Konungamagten, skulle jag icke rösta för detsamma. JNu biträder jag det just derföre, att jag cj kan komma till annan slutsats, än att förslaget är till större båtnad för folket. Gr. Horn: Mig skall det ej vara emot, att man söker garantier för folkets beslutande-rätt. Jag har derföre ej motsatt mig Hr v. Troils förslag eller det, som Gr. Frölich i stället uppgifvit; och hvad Frih. Palmstjernas beträffar, vill jag äfven medgifva dess intagande, dock endast såsom en rättighet, men icke skyldighet att vid hvarje riksdag granska Bancooch Iliksg:sverken, tv derigenom skulle de urtima riksdagarna förvandlas lill samma beskaffenhet som lagtima riksdagarna. Jag får emedlertid erinra, att en sådan rättighet redan ligger i mitt förslag, då det innefattar alla sådana frågor, som äro en omedelbar följd af Konungens framställningar, hvartill äfven financerna höra. Måhända skulle man således till det redactionsförslag, jag förut uppgifvit, blott behöfva tillägga några ord, ang:de R.St:s verks angelägenheter; och jag vägar altså föreslå, att R. o. Ad. må såsom gemensam tanka antaga följande redaetion: Vid urtima riksdag öfverlägge och beslute R. St. blott om sådana allmänna ärender, dem Konungen framställer eller som deraf blifva en omedelbar följd, eller sådana, som röra Ståndens enskilda och deras verks angelägenheter; dock må grundlagsändring icke vid urtima riksdag kun 11 a föreslås senare än ett år före nästa laetima ri'ksdag, ej heller afgöras förrän ett år efter, sedan den vid föregående riksdag blifvit förklarad såsom hvil a n de. Frih. Palmstjerna: Jag har för min del ingenting emot det nu sednast framställda redactionsförslaget i öfrigt; men några verk under namn af RiksSt:ns verk känner icke grundlagen. De kallas der Bancooch Riksg.verken eller snarare R. St:s verk.
»Här talas nu i sällskaperne nästan endast om Hr Thorild, dess kundskaper, dess talegåfva, dess fintlighet, dess owanliga qwickhet, dess goda ton, dess eldiga ögon och åthäfwor. Til bevis härpå citeras af dem, som åhörde Disputations-Acten åtskilliga repartier, med hwilka Thorild wunnit complette segrar öfwer dem bland opponenterna som genom persiflage och turlupinader ämnade gjöra honom ridicule. Thorild sägs hafwa särdeles lyckligt förstördt desse anslag, wetat att leda ridiculen ifrån sig på les mauvais plaisans samt under alt detta ådagalagt en synbar superiocité och contenance, qwickhet och fin ironie. Schröderheim skall med mycken qwickhet hafwa persifflerat Thorilds stile och Theser, men snart blifwit glad att få dra sig ur leken. Thorild försäkras hafwa warit honom så aldeles öfwermägtig, att han blifwit decontenancerad och ond samt fådt alla rieurerne emot sig. Att detta ey lärer wara så aldeles ogrundadt, kan jag döma deraf, att Schröderheim synts mig piquerad mot Thorild. On a ordinairement tort quand on se fâche dans des assauts d’esprit. Ett af Thorilds swar til Schröderheim will jag här anföra såsom man sagt mig det. Man bör först weta, att Thorilds præses skall wara ett fårhufvud och att Schröderheim för att få roligt wille narra Præses att tala. Han har till den ändan slutat en punkt med ett eller huru herr Professor? Denne har härwid wridit sig som en matk i Cathedern och ey wetat hwad han skulle säga. Thorild frälser honom då ur sin wånda med följande compliment till Schröderheim: Nådige Herre: Jag ber underdånigst att min nådige Herre ey måtte bry Præses med att skilja en träta, hvartil ämnet tycks wara honom mindre bekant.
I sjelfva saken saken får jag vördsamt föreslå R. o. Ad. att vidtaga en medelväg mellan del sätt, som Utsk. föreslagit, och det som reservanterna yrkat, nemi. det som Högv. PresteSt. vid återremissen ansett vara det rätta, eller att vid hvarje särskild handling upptaga båda afgifterna särskildt och sammanförda i en summa. Derigenom vinnes den fördelen, att afgiftens hela belopp väl blifver synligt på ett ställe, men manbar tillika åstadkommit den reda, som reservanterna åsyftat, nemi. alt se hvad som är charta:- afgift och hvad som motsvarar cancelligebiihren. Då tror jag också, att alla ytterligare anmärkn:r skulle kunna förekommas. Hr Printzenskjöld: För att ännu ytterligare ådagalägga nödvändigheten alt vidtaga den medelväg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på förhållandet med de för en kort stund sedan så mycket omtvistade consulsdiplomerna, hvilket torde visa, att, i händelse ingen förändring uti den af Bevilln.Utsk. föreslagna redaction verkställes misstag och tvetydigheter, måhända ännu större än den, jag antydt, kande komma att äga rum. Efter Ulsk:s förslag skulle nemi. alla ”Fullmakter, constitutorialer, protocollsutdr. m. m., hvarigenom embeten, tjenster, beställningar och sysslor med verklig lön, vid civile, militäre, ecclesiastike samt andre stater, af hvad namn de vara må, förses roed stämpladt papper till 1proc. af lönen.” Nu har Utsk. sammanslagit de förut bestämda fem proc. såsom stämpladt papper med den fordna canceligebiihren, som utgjorde 1l£ proc. och på detta sätt kommit till summan 12| proc.; men för consulsdiplomer är likväl i de flesta fall en bestämd charta utsatt ifrån 100 till 200 r:dr, hvilken charta dock endast motsvarar den fordna cancelligebiiren. När nu ett diplom utfärdas, så frågas:
Antager man, att alla nu indragna nummer böra till nu anvisade ändamål bibehållas, så utgöres den tillökade indragningen af, (förutom volontära nummerna), 1:0 de af Utsk. till indragning ånyo föreslagna s. k bergslagsrotarne vid i:sta Lifgrenad.- regttet 44; saint 2:0 de tidI vacance-afgifts erläggande för beklädnaden 2,800 Summa indragna nummer 2,844’ Summan af indragna och anslagna nummer blir då 6,162. och indelta infanteriets effecliva styrka 17,937. Men om detta ej får äga rum, utan den efFectiva styrkan skall vara bestämd till 18,400 man, hvarigenom de indragna och anslagna nummernas antal blifver 5,799; så visar sig, att af detta antal 5,799 Utsk. endast anvisat till bland "Tillgång'’ i bil. Litt. B angifna ändamål 2,548 till erläggande af vacance-afgift för beklädnad m. m., som under rubrik ”disposition" upptages 2,800 5,348 återstår alltså 4^i, hvilka 451 nummer äro till intet ändamål anvisade, men hvilka, då Utsk:s betänk, tyckes afse en på framtiden ställd organisation, torde, i det förnyade utlåt., som af en återrerniss kan föranledas, blifva vederbörligen observerade. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Då ingen af de många talare, som uppträdt i detta ämne, med undantag :af H. Ex. Hr General-adjutanten för arméen, speciel t fästat sig vid en fråga, som afhandla® i förevar, betänk.