Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fru Rundgren deltog nu med stort intresse i de literära seancer, som den tiden ägde rum hos landshöfding Kræmer, professor Grubbe, Atterbom, Tekla Knös m. fl. Musik har alltid varit en af biskopinnan Rundgrens käraste sysselsättningar, och i Upsala, där det musikaliska lifvet denna tid florerade, deltog hon mycket verksamt i detsamma. Wennerberg och A. Josephson m. fl. firade då sina triumfer i den gamla universitetsstaden, och den senare kom ofta med sitt ännu våta manuskript för att spela det för henne. Genom kronprins Carls och hans bröders närvaro i Upsala utvecklades ett lifligare umgängeslif än vanligt, och » Najaden » — ett smeknamn på IDUN 266 Att finna hvarandra, när själen är ung, Och följa till åldern hvarandra, När vägen är lätt och när vägen är tung fru Rundgren — deltog med lif och lust i detsamma. Ar 1853 blef hennes man emellertid förflyttad till Norrköping, där han blifvit utnämnd till kyrkoherde. Äfven där fick fru Rundgren tillfälle att föra ett angenämt och rikt sällskapslif i umgänge med de fint bildade Norrköpingsfamiljerna Swartz, Ringborg, Ekelund m. fl. Men högre uppgifter väntade kyrkoherden i Norrköping. Ar 1870 flyttade han med sin fru till Stockholm, där han blifvit utnämnd till öfverhofpredikant, och redan 1872 tog han såsom stiftets biskop sin bostad i det gamla biskopshuset i Karlstad. Allt sedan dess har biskopinnan Rundgren lefvat och verkat i stiftsstaden. Förra året kunde biskop Rundgren fira sitt guldbröllop med sitt prästerliga ämbete, i år firar han ett guldbröllop, ej mindre betydelsefullt. I fjol deltogo hans prästerskap och talrika representanter för länet och stiftet i högtidlighållandet af hans hedersdag, i år äro ej färre hjärtan hos biskopen och biskopinnan på 50:de årsdagen af deras bröllop. Femtio år äro en lång tidrymd att tillryggalägga för en ensam person, än betydelsefullare är det, då tvänne människor tillsammans vandrat sida vid sida under ett halft sekel. Men till betydelsen kommer tillfredsställelsen, då guldbröllopsparet kan se tillbaka på ett lyckligt äktenskap och ett rikt och välsignelsebringande arbete.
Hr von Hartmansdorff bar uppmanat någon person, boende i Stockholms granskap att yttra sig öfver huruvida det Finska smöret vore bättre än vårt eget. Jag vill dertill svara, att det smör, som under skeppningstiden inkommer, tror jag är beräknadt att konsumeras snart sagt för dagen. Det är kändt, att icke något smör vanligtvis förtullas innan höstetiden, och det smör, som hilkommer under sommaren, beräknadt att då förtäras, är naturligtvis icke då så beredt, som det, hvilket är beräknadt att vara öfver vintern, d. v. s. att det icke är så mycket saltadt. Detta gör att hökaren icke deraf köper stora qvantiteter till förvaring öfver vintern. Detta är orsaken, hvarföre de säga att det är sämre än det Finska smöret. Hvad åter beträffar sjelfva den smörtillgång, som nu kommer Stockholm tillhanda längre utifrån landet, så är äfven det vanligen beräknadt på alt förtäras färskt och det är mindre saltadt än det andra, emedan det är beräknadt på att förtäras på dagen. Ladugårdsskötsel kring Stockholm är mest beräknad på mjölkförsäljning, men då smör någon gång tillverkas, så sker det med beräkning, att det skall konsumeras för dagen, och detta tror jag är hela skilnaden emellan det Svenska och Finska smöret, som hökarne beklaga sig öfver, då de säga alt detta Svenska smöret som naturligtvis icke kan gömmas af förenämnde orsak är sämre än det Finska. Jag tror att den Svenska smörproducenten har tillräckligt skydd af den afgift som Utsk. föreslagit, nemi. 1 r:dr 24 sk., och anser t. o. m. att han kunnat hafva det af 1 r:dr. Här har varit taladt af en värd talare om ladugårdarnes framåtskridande i följd af förhöjning i tullen. Det blir en gifven följd af ett bättre ordnadt jordbruk, att ladugården måste ovilkorligt medfölja. Derest den icke det gör, så står ovilkorligen jordbru - Den 5 Juni f. m. 407 ket mycket lågt. Det kan vara sådane lokaler möjligen, der man skaffar gödsel ifrån hufvudstaden, men för öfrigt kan man icke hafva ett väl ordnadl landtbuk utan en högt uppdrifven ladugårdsskötsel.
Ridderskapet och Adeln det VälloflBorgareStåndets inbjudande att instämma uti det af Högvördiga PrestStåndet redan den 3 Januari 1SI0, i afseende på byggnadsskyldigheter, i städerna gjorda medgifvande, att undantag från ortera, som kunna hvars och ens innehafvande jord lagligen åläggas, icke skulle äga rum för de hus och egendomar, som Ecclesiastike personer tillhöra, utan att af dem sjelfva bebos. Ut supra S. D. Förklarade Höglofl. Ridderskapet och Adeln sig tili alla delar instämma sä i be - 4:6 Den 19 Juni. e. m. sl 11 et som ordalagen af det från Vallöf], Borgareståndet meddeidta ProtocolisUidrag, af denna dag, rörande anmodan till samtliga Utskotten om iakttagande af all möjlig skyndsamhet nied tilländnbringande af de för dem ännu återstående göromål. Ut supra. S. DÅterremitterades StatsUtskottets, den 12 juni på bordet lagda, Betänkande, af den 9 nästföregående , angående Statsverkets inko rister och deras beräkning i RiksStaten för nästkommande och påföljande år, intill nästa Riksdag. Ut supra. S D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades LagUtskottets, den 15 tlennes på bordet lagda, Memorial, af den 25 Maj, rörande forum för mål som angå försummelse af väglagning, m. m. Ut supra. S. D Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, den 8 dennes på bordet lagda, Betänkande, af den 1 nästföregående, rörande yrkad inskränkning uti den åt invånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel, blef, i anledning af gjorda anmärkningar, till Utskottet återlörvisadt. Ut supra. Utdrag af Protocollet, hållet i Högloft.
Till nedannämnde ändamål, att årligen utgå under de tvenne åren 1855—1857, för hvilka nu skeende Stats-reglering blifver gällande: a) anläggning af nya och förbättrande af backiga eller eljest mindre goda vägar, utöfver hvad Kongl. Maj:t, i Dess förstberörde Nådiga Proposition, i sammanhang med den föreslagna regleringen af 6:te Hufvud-titeln, äskat, R:dr 25,000: b) befrämjande, medelst lån eller anslag, af utdikningar och aftappningar utaf sanka trakter och sjöar, till beredande af odlings-företag 125,000: c) för ett ökadt antal agronomer, som i särskilda provinser skulle meddela undervisning i odlings-, utdiknings-, ängsvattningsoch sjösänknings-företag, samt till bildande af elever för framtida sådan undervisning 10,000: d) för ett ökadt antal lägre landtbruksskolor, i den mån de uti provinser, der sådane förut icke funnes, kunde ä lämpliga ställen, under vanliga vilkor, inrättas 10,000: e) för ett nytt högre landtbruksinstitut, hvilket, efter upphörande af det äldre vid Degeberg, ansåges nödigt, på lämpligt afstånd, söder om Ultuna 12,000: Transport 182,000: n Stals-lllskoltels Utlåtande.
Jag får derföre föreslå, att Rikets Ständer måtte uttrycka den önskan, att det stadgande, som innehölls uti 12:te § af 1856 års Läroverks-stadga, åter mätte erhålla gällande kraft, nemligen att lärjunge, som begagnar sig af undervisningen i latin, vare, på målsmans anhållan, frikallad från grekiska språkets läsning, och må i stället, under de lärotimmar sådan befrielse eger rum, på sätt rektor och lärare, med billigt afseende på målsmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligt, undervisas inom den afdelning, der latinska språket icke läses, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af rektor godkännes. Om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles. Stockholm den 12 November 1862. H. Wachtmeister. Sto »O. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N;o 20. 25 iVo 20, Af Herr Brakel; Manritz, angående ordnandet af Rikets Sjöförsvar. Fäderneslandet är oss kärt och heligt. Det ligger framför oss med alla frukterna af vår omtanka och vårt arbete, af våra sträfvanden och våra krafter. Det aidel land, i hvilket våra fäder hvila, och öfver hvilket hvilar deras välsignelse. Ty fädrens välsignelse hvilar öfver ett land, som ostördt och oblodadt med allt snabbare och snabbare steg får gå sin utveckling till mötes; öfver ett land, hvars folk dag från dag bygger sig ljusare boningar och skapar sig större trefnad. Vår industri och vår handel utvecklar sig mer och mer. Tusendetals af våra skepp tillföra oss främmande länders rikedomar i utbyte mot egna produkter. Vi sträfva att knyta närmare och närmare förbindelser med de nationer, som hafva samma frihet, samma intressen och samma rättsb grepp, som vi. Stundom tyckes äfven känslan hos oss vakna, att vilja vara ett folk bland de Europeiska folken, att vilja träda upp och handla, då pligt och ära bjuda handling. När så är, och när hafvet kringflyter nästan hela vårt land och sammanbinder det ined den öfriga verlden, böra vi icke kunna sjelfständigt röra oss på hafvet?
241 ciroulerande, sa att det permanent hvarken ökas eller minskas. 4:0 Hvad som i Räntor och Capifal-afbetalningar till Ranken inflyter skall fördenskull derifrån åter utgå på serskilda bestämda vägar, nemligen: a) Till omedelbara bidrag för Jordbruk. Handel och Näringar, för att genom ökad production utvidga området för Sedelmyntets verksamhet, och b) Till anskaffande af metalliskt mynt, för att förstärka Bankens fond och befrämja stadga i Sedlar nes värde. 5:o Härvid iakttages för öfrigt, att dispositioner ingalunda göras, som föröka Bankens Capital-Skuld; hvaremot Ränte-vinsterne fortfara, att, efter Rikets Höglofl. Ständers pröfning och beslut, ad Publicos Usus användas. 6:0 Allmänna Lån-operationerne, som antingen omedelbarligen genom Banken eller på dess Credit drifvas och underhållas, riktas på de ginaste vägar till Näringarnes största båtnad och med det företräde dem emellan, som af deras allmänna gagnelighet bestämmes. I följd häraf, urskiljes hvarje Närings-behof för sig, och dess Lån-artdel bestämmes, i förhållande dertill, samt efter de disponible tillgångarne, och för Lånbiträdets användande till det åsyftade ändamålet, utfärdas fullständiga Reglementen och föreskrifter. 7:0 Discont-rörelsen skall sedermera efter hand, i den mon Näringarne erhålla sina anvisningar till omedelbart understöd, samt stadga i myntet hunnit ut vidga Lån-transactionerne de Enskilde emellaa, återbringas tili ett ändamåls - 243 Statsoch Bänto-Utskottens Betänk anden'. enligt skick genom en lifligare omsättning och deraf följande större tillgångar, att på kortare terminer disponera. 8:0 Den inskränkning uti de all manna Lånoperationerne, sorn blir en följd af Filial-Disconternes successiva utredning, godtgöres och. jämnäs, dels genom den af mynt-värdets stadga befrämjade Skuldernes öfverflyttning till Enskilde, dels genom förstärkning af de särskilda Nä"
Att Monrad, som egentligen ej tillhörde det skandinaviska partiet, slutligen återföll i detta heroiska: » allt eller intet », kan man förklara. Men med Ploug och de öfriga skandinaviska national-liberala har det sig svårare. Mitt andra vilkor vore, att du framställer kung Karls ställning sådan den verkligen var, utåt och inåt. Kristian IX hade strax efter sin tronbestigning visat motvillighet, att ej säga rådala för skandinavismen. Hade kung Karl personligen infunnit sig vid Fredrik YII: s begrafning eller efter hans död utsträckt sin hand efter Danmarks krona, skulle kung Kristian ha stått sig slätt. Men dertill var det svenska lynnet för ridderligt. Å andra sidan hade det svenska kabinettet gjort sin ryktbara reträtt. Ehuru visserligen Sverige i alla händelser bort skickaen tyelpkår till Danmark — redan det gemensamt utgjutna blodet skulle ha gjort skandinavismen praktisk — bör man dook ej förbise, att flere orsaker föranledde denna reträtt. Till dem hör, att Manderström lika litet som Hall fr&amp;n böljan trodde att krisen skulle föra till ett krig. När sedan horisonten plötsligt mörknade, drog han sig häpen tillbaka, emedan Sverige, liksom Danmark, var temligen illa rustadt. Dit hör vidare, att d&amp; tyskarne inryckte och hvarken sydslesvigarne eller mellanslesvigarne, att ej tala om holsteinarne, tycktes vilja blifva qvar hos Danmark, stormakterna visade sig vacklande i sin uppfattning af bäde statsrätt och nationalitetsrätt. Sverige befarade då, att, om det kommo Danmark till hjelp, blifva mot sitt och skandinavismens intresse drifvet att åt Danmark försvara både Holstein och södra Slesvig, hvilket, det insåg man numera, var en omöjlighet. Ännu mindre hågad var man naturligtvis att bidraga till upprättandet af ett Slesvig-Holstein i personalunion. Svenska kabinettet drog sig då så småningom tillbaka, liksom skulle saken ej rört Sverige mera än londonprotokollets alla öfriga undertecknare. Sådan var kung Earls ställning, då han åtog sig att befordra ett skandinaviskt förslag, som, ifall det lyckades, skulle bringa fördelar åt alla, men, om det misslyckades, obehag endast åt honom sjelf.
Någon erinran vid räkenskapen har ej hos Revisorerne förekommit, och befunnos säkerhets-handlingarne, vid anställd inventering, i god ordning. Teknologiska Institutet. Dess räkenskap, som blifvit af Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkning, har hos Revisorerne icke föranledt till någon erinran och utvisar följande förhållande med inkomster och utgifter: 21 — 162 — Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: •Stats-anslag 14,000: Afgifter af åhörare . 433: 16. — Stipendie-medel . 790: Försäljningsd:o 133: 20. Credit. — Mekaniska dito .-. '. 280: 18. 3. Balans till år 1857: I afseende å Institutets verksamhet under revisions-året inhemtas af Styrelsens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, att undervisningen utan annat afbrott, än de i stadgarne föreskrifna ferier, fortgått alla söcknedagar samt blifvit meddelad i de, enligt författningarne bestämda ämnen; och, hade elevernas och åhörarnes antal utgjort: — 163 — Élevef. Åhörafe. Kongl. SJottebyggnads-medleii. Räkenskapen för revisions-året, granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, har ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida; och inhemtas förhållandet med inkomster och utgifter af nedanstående tabell: Uppbörd: Stats-bidrag till reparationer å Stockholms slott nj. fl. för Kongl. Hofven upplåtna byggnader 32,000: Extra uppbörd 909: 12. 1. sTr 32,909: 12. 1. Balans till är 1857: Dito: Till Ilans Majit Konungens enskilda kassa 5,070: 26. 2. Credit. Balans från år 1855: Skuld: Till Hans Majit Konungens enskilda kassa 5,849: 3. 6. Utgifter: (xatuläggnings-afgift , 278: 20. —“ Anslaget till brandväsendet oell yttre lyshdlliiingeii å Kongl, slottet. Räkenskapen har utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammar - rätten.
»Men fråga fru Carlén om hon ej minnes att det var i kung Carls drabantsal i Strömstad som vi möttes. Hon hade ändå med sig under shawlen »Waldemar Klein», det första lilla arbetet! »Huru mycket», tillade hon med sin intagande, tillvinnande vänlighet, »har ej sedan dess förändrats ... den nybörjande, som jag önskade lycka och framgång, har vunnit hvad henne tillönskades.» »Och hvilketdera får man tillskrifva Strömstadsbarnets lycka efter det mötet», frågade Mellin. »Antingen hvardagslifvets författarinnas goda önskningar eller skuggorna i Carl XII:s drabantsal, ty något intryck derifrån blef bestämdt verkande.» Jag såg värdinnan och kaffet i antågande, och skyndade derför att artigt förklara det jag var öfvertygad att jag, för allt det goda som mött mig, stod i skuld hos – hälften hvar. Under kaffedrickningen språkade mamsell Bremer och fru Mellin, och jag hade då tillfälle att komplimentera värden för det nöje han beredt mig. Med det samma fick jag veta att mamsell Bremer endast några dagar skulle stanna i staden. Nu sökte någon Mellin, och vid sin återkomst förklarade han med det uttryck af innerlig välvilja, som var liksom fastpregladt på hans ansigte, att den främmande varit en ung litteratör, som förut lemnat honom ett häfte poemer till genomseende, och att han varit lycklig nog att skaffa den nye poeten, »som hade verkliga anlag», det svåraste att finna, nemligen – en förläggare. »Huru lycklig och tacksam han måtte blifvit», svarade jag, och betraktade med en blick full af aktning denne man, som alltid så enkelt och så villigt uppoffrade sin tid för hvem som anlitade honom om hjelp. »Nå, Carlén är väl icke tjenstaktig han, jag såg i morgse två eller tre luntor uppe hos honom, och det var icke blott luntor i versform utan i berättelsestil, hvilket är långt värre för både plan och språk.»
Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätts utslag den 14 Maj 1839 tilldömda husröte-ersättning, 2,098 r:dr 22 sk. 2 rst., mä sjg tillgodoberäkna motsvarande afdrag af fiirst upplöpande arrendeafgift, intilldes nämnda summa blifvit honom godtgjord. Stockholm den 13 Mars 1851. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Mars 1851, kl. J 8 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga proposition angående utbyte af kapellans-boställel IVis heryd N:o 2 emot trumpetare-bostället vid f. d. Östgötha Kavalleri-regemente Bjärstad Storegården N:o 1. Af högstberörde, från samtlige Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade proposition (N:o 28 i 1 Sand. 1 Afd. af hillänget till Riks-ståndens protokoller) inhemtas, att sedan hemmansegarne inom Svinstads församling af Östergöthlands län i underdånighet anhållit, att det kapellanen derstädes anslagna boställe, Wiskeryd N:o 2, ett mantal krono, såsom beläget inom annan eller Wårdsbergs socken omkring en half mil från Svinstads kyrka och mer än 2:ne mil från en del hemman i församlingen, måtte, lill afhjelpande af de stora olägenheter, sorn derigenom tillskyndades ej mindre socknemännen än kapellanen, få utbytas emot det i Svinstads socken ^ :dels mil från kyrkan belägna och af Andra Lif-grenadier-regementets lönefond disponerade trumpetare-bostället vid f. d.
Majit i underdånighet föä resia den förändring vid förvaltningen af berörde inrättning, att Bull Styrelsen, under hvars inseende Lots-Verket äfven synes böra ställas, öfveriemnas hel st åt Embetsman, af hvilka åtmindstone en del ej vore af andra göromål oell förrättningar hindrad, att med odelad omsorg följa ärendernas gång, och att dessa Embetsmäns löner, fastställde till ett bestämdt belopp, utan beräkning af vissa proCent på den af import in5 te JSandet. 199. soo. fly - Den 17 Juli. flytande uppbörden, böra, ehuru de kunna utgå af Tull-medlen, uppföras på Rikets Stat: att Tull Staten ställes på Militåirisk fot, samt tillfällen äfven lemnäs afskedade, förtjenta Militaire-personer, att vid berörde Verk erhålla befordran till sådana befattningar, till hvilkas bestridande de äga erforderlig skicklighet: att, i öfrigt , inom berörde inrättning enahanda befördrings-lagar blifva gällande, som inom andra Publika Verk; samt Tullbetjeningens löne-vilkor så förbättras, att ej brist och behof matte föranleda till försummelse och brottsliga företag: att redovisningen för Tull-uppbörden ställes på samma fot som den för Rikets Uppbörds Verk i allmänhet: att vid hvarje månads slut ett sammandrag af specialen i hvarje Stapel-Stad ifrån Trycket utgifves, innehållande uppgift af export och import och af hamnen på Exporteurerca och Importeurema, samt att alla confiscations-mål böra vid de ordinarie Domstolarna upptagas och afgöras. För öfrigt, förmodar Utskottet, att en större säkerhet emot underslef af Lurendrägeri och Tull försnillningar skulle vinnas, derest den del af Tull bevakningen, sorn beror af tillsynen ge-, nom Tull-Jagter, postera e på vissa distancer i Skärgårdarna, blefve uppdragen åt Kronans befäl och manskap, som inom korta terminer ombyttes.
Om någon af R. o. Ad:s ledamöter behagade hedra mig med ett besök, å en egendom, der jag aldrig haft bränneri, skall jag hafva det nöjet att förevisa en gröda, vida vackrare i ämne, än den, som vexer på något af de ställen, der jag haft bränneri. Bien det är alldeles icke sagdt, att vi skola vinna ändamålet af bränviusliränningens skiljande från jordbruket derigenom att vi inskränka bränningstiden. I England och Danmark, hvilka länders exempel man framställt såsom efterföljansvärdt, är bränvinstillverkningen till liden obegränsad och drifves hela året om. Skola vi följa dessa länders exempel i ena hänseendet, böra vi väl äfven följa dem i det andra. Frih. von Kraemer har förmenat, att jag i min reservation serdeles omhuldat dranken och prisat dess förträfflighet. Jag har derom icke yttrat något annat än hvad skäligen icke lärer kunna förnekas, eller att dranken är tjenlig till kreaturs gödning. Hafva vi tillgång på detta gödningsämne, böra vi val icke kasta bort detsamma utan tvertom söka deraf draga den största möjliga vinst. Detta sker, om dranken finnes under en längre tid af året att tillgå på några få ställen, men icke derigenom alt den under en kort tid är utspridd på många. För 40 år sedan skulle den, som vågat framkomma med den satsen, att jordbruket kunde existera utan drank, säkerligen hafva blifvit ansedd som en riktig kättare. Denna åsigt har lyckligtvis förändrat sig, men jag tror, alt man å andra sidan går för långt, ifall man påstår, att ett ändamålsenligt jordbruk ej kan finnas, der drank finnes. åled anledn. af Frih. von Kraamers yttrande, att det skulle blifva lättare att anskaffa brännéri-kontrollörer för 2:ne månader än för 6, får jag förklara, det jag icke kan fatta, huru man kan påstå det vara lättare att anskaffa kontrollörer för t. ex. 600 brännerier än för 200, ty om bränningstiden minskas med |:delar, ökas enl. ali sannolikhet bränneriernas antal ungefärligen i samma proportion.
Kammar-rätten insände före slutet af April månad andra året efter det, för hvilket räkenskapen afgifves; hvilket ock iakttagits för år 1847, men icke för år 1846, då, i anseende till dröjsmål å Gymnasii-fogdens sida, räkenskapen icke kunnat afslutas förr än i Juli månad 1848; kommande, i anledning af hvad Kongl. Kammar-rätten uti skrifvelse till Kuratorerne den 3 sistlidne Oktober föreslagit, räkenskapen hädanefter att uppgöras och till Kongl. Kammar-rätten insändas före utgången af December månad året näst efter det, som räkenskapen omfattar. § 4. Då Stipendiikassan måst, uppå reqvisition af Konungens Befallningshafvande i Länet, utbetala kronoutskylder för gymnasii-hemmansåboer, som, vid anställde utmätningar, befunnits dertill sakna tillgång, eller kassan fått vidkännas kostnader för något stipendii-inrättningen rörande mål, hafva dessa utgifter rätteligen blifvit, under behöriga titlar, genast i räkenskaperne afskrifne; hvaremot då dessa utgifter på ett eller annat sätt stipendiikassan godtgjorts, de blifvit i vederbörlig ordning åter debiterade; och anse Kuratorerne sådane utgifters balanserande såsom förskotter vara alldeles olämpligt, helst, beträffande utskylderne, de icke åter gäldas af dem, för hvilka de kunde anses vara förskjutne, utan utsökas hos de skattskvldige åboernes löftesmän; och angående rättegångskostnaderna, hvilka hufvudsakligen bestått i stämningsoch kommunikationskostnader, lösen af protokoller och ersättningar till vittnen i skogsåverkansmål, som gymnasiifogden måst instämma, samt någon gång i arvoden till extra domare, det skulle föranledt tili onödig vidlyftighet, att i räkenskaperna balansera hvarje dylik, oftast obetydlig, utgift, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat stipendii-fonden beredas; då, i sådant fall, icke något balanseradt förskott finge afskrifvas, utan efter beslut, underställdt Kongl.
Kammar-Collegium, enligt utslag af den 1 Juli 1795, låtit bero; att de hemmansdelar, hvilka sålunda underkastats tillöknings-skatt, utgjort tillsammans 2 ~~ mantal, och fyllnads-skatten deremot for desse hemmansdelar uppgått till ett sammanräknadt belopp af 1 mantal; att emedlertid de egor, hvilka i och för det ökade skatle-talet blifvit hemmanen tillerkände, befunnits till odling alldeles otjenlige samt att följaktligen ett kännbart missförhållande uppstått emellan skattens belopp och hemmanens verkliga värde, hvilket misshållande föranledt flere åboers obestånd och hotade att bereda de nuvarande innehafvarne ett lika öde; att, efter flera fruktlösa försök å hemmans-egarnes sida att från den betungande tillöknings-skallen varda befriade, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens Län, enligt utslag af den C November 1834, bifallit sökandernes derom framställde anhållan, hvaremot Kongl. Kammar-Collegium, genom utslag af den 15 Juni 1835, förklarat samma skatt böra af hemmanen fortfarande utgå.