Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Krabbe yppade saken för den norska Rigstidende kan ej gerna berättas med nämnande af namn, men man kan ju säga, att, efter hvad man vet, var det en till och med ifrig skandinav, som här begick en indiskretion, dels af harm öfver att unionen måhända nn skulle komma till stånd utan att svenskarne hade stridt för den. * Så bestialiskt var hans och mångas sätt att se saken. — För öfrigt vet jag intet att invända mot din uppfattning af tilldragelsen och deltager i din harm öfver att den skall inför allmänheten stå i ett annat ljus än det sanna. * Kristoffer Krabbe, f. 1833, jur. kand., medarbetare i Fmdrehndet 1864 — 1868, folketingsman 1864, folketingets förman 1870 — 1883, nu landtdomare i Skive.Punsch och hvita ben! En ropandes röst i öknen. Vid ljus och limpors sken. Se der den rubrik, som en framtida sedeskildrare måste känna sig frestad att satta öfver våra dagars Stockholm. Den sceniska konstens idkare, i förra århundradet rmk-nade till samhällets parias, börja i slutet af innevarande sekel att kunna räknas till samhällets martyrer. Sannerligen! I en stad, hvars styrande äro så gifmilda på punschoch hvita ben-privilegier, vill det mod till att kunna bära konstens fana. Och jättekrafter att kunna bära den högt! De hvita ben med omkringsimmande punsch, som skola etableras å Vintercirkus, hoppas vi dock vederbörande akok uppskatta efter förtjenst, detta taget i ordets mest prosaiska och metallklingande bemärkelse. Det går ej längre an — särdeles i dessa tulltider — att högt taxera våra inhemska konstnärer och låta utlandska lindansare och hästmenskor nästan alldeles gratis förstöra marknaden for de förre.
Det torde tor en och hvar vara kändt, huru boskapsskötseln uti Neder Torneå och Carl Gustafs Socknar är jordbrukarens hufyudsakligaste näringsmedel. Den till Ryssland afträdde jordägorymden innefattar dessa Hem, mansägares förnämsta och bästa ängar, och den till 185 tunnland graderingsvärde uppskattad» jorden, anses kunnat underhålla lika många eller i85 kor. Hvarje sådant tunnland ersättes nu medelst 83 R:dr 16 sk, Banco, som bör motsvara capital värdet af hvarje förr afträd t upp - Den II Augusti f m Iöl skattadt tunnland. Den årliga räntan af 85 R:dr 16 sk. gör ungefärligen t> R:drsom sålunda skola motsvara affcastuingen utaf en ko, och då man berättat mig, att elen vanliga inkomsten af en ko uti dessa Socknar uppgår åtminstone till 4 Lisp, smörj så faller det i ögonen huru dessa våra beklagansvärda medborgare, vinna ersättning genom de uti 1821 ars convention till detta ändamål fastställde 85 R;dr 16 sk. Banco, Jag kan icke neka mig ,-,tt firma, det Utskottet ägt full anledning, att söka inhämta fullständigare kännedom om detta mål för att deråt lemna all flen behjertande uppmärksamhet, som jag för min del finner sakens beskaffenhet bordt påkalla. Jag tager mig friheten utbedja mig Ridderskapets och Adelns lifligare deltagande uti dessa våra medborgares verkligen ömande belägenhetj oell anser jag i55 R:dr 16 sk. Banco vara det allraminsta, som Staten lior kunna erbjuda i ersättning för hvarje af de oftanämnde 18Ö tunland uppskattad jord, som till Ryska Riket afträdas; men jag anser dermed icke vara nog, utan tror att af högsta billighet äfven fordras, att en ny skattläggning på Statens bekostnad bör med dessa Socknar förrättas, och att sådane hemman, hvilka nu till följd af conventionen måste frångå sina ägorymder ifrån all skatt och hemmansränta, måtte befrias intilldess den nya refningen och deraf följande skattläggning blifvit förrättad.
Revisorerne böra icke allenast sträcka sin åtgärd till efterseende, huruvida utgifterne med Stat och Författningar instämma, utan äfven lemna en noga uppmärksamhet deruppå: huruvida Statens samtlige inkomster, på rätta tider och till behörigt belopp, i Statens Cassör influtit och af Uppbördsmännen blifvit lefvererade; huru veder birande, på hvilka Controllen öfver KronoUppl örtlen ankommer, sine i Författningarne grun dadé åligganden fullgjort och, derest proprie balancer inträffat, om nödige åtgärder, i sådant fall, i rällan tid och på kraftigt sätt blifvit vidtagne, tili bevakande af Statens derunder beroende rätt. t Underdåniga Skrifvelse'. 86g 13 f: Sedan Revisionen af Sfafs-Werket blifvit fulländad, lata Revisorerne deröfver författa en utförlig Berättelse, samt uppgöra sadane JernJföri ngs-Tabeller emellan de beräknade och influtne tillgångarne, samt emellan de i Stat uppförde anslagen och de verkliga utgifterne för året, som utvisa öfverskottet eller bristen på hvar Titel för sig, jemte beloppet af uppkomne besparingar; Och bör denna Berättelse med tillhö-' rande Tabeller, sedan ett Exemplar detaf blifvit utskrifvet, och till Ridd arhus-Ca neel Hets Arch i v allemnadt, för att der till nästa Riksdag förvaras, genast, genom Eullm^gtiges i Riksgälds(lontoiret försorg, till trycket befordras och jemte Allmänna Tidningarne utdelas. Underdåniga Skrif velter.
De hemtas dels ur mineralriket (limonit af olika färgskiftningar och grafit), dels ur växtriket (bark af några trädslag). Mineralfärgerna rifvas med vatten mellan flata stenar. Barken behandlas förmodligen med urin. Den röda färgen är tschuktschernas älsklingsfärg. För att lemna ett bidrag till besvarande af den omtvistade frågan, hurudant färgsinnet är hos vilda folkstammar, anstälde dr Almqvist under vinterns lopp omfattande undersökningar rörande tschuktschernas färgsinne enligt den af professor Fr. Holmgren utarbetade metoden. En utförlig uppsats härom finnes införd i »Vega-expeditionens vetenskapliga arbeten» och i åtskilliga facktidskrifter. Här vill jag blott nämna, att dr Almqvist såsom slutresultat af sin undersökning anför: »att tschuktscherna i allmänhet ega ett lika godt organ att skilja färger som vi svenskar. Deremot tyckas de ej vara vana att iakttaga färger och särskilja skarpt ingen annan färg än den röda. De sammanföra allt rödt som något särskildt för sig, men anse ett måttligt ljusstarkt grönt öfverensstämma mindre med ett ljussvagt af samma färgton än med blått af samma ljusstyrka. För att kunna sammanfatta allt grönt för sig, behöfver tschuktschen lära sig en alldeles ny abstraktion». Af 300 personer, som undersöktes, hade 273 fullt utbildadt färgsinne, 9 voro fullständigt färgblinda, 18 ofullständigt färgblinda eller sådana, i afseende å hvilka undersökningen ej lemnade något säkert utslag. Af hvad ofvanför anförts synes, att kust-tschuktscherna äro utan nämnvärd religion, samhällsordning eller öfverhet. Hade ej erfarenheten från polarfolken i Amerika lärt oss annorlunda, så skulle man tro, att hos ett sådant i bokstaflig mening anarkiskt och gudlöst följe säkerheten till lif och egendom vore ingen, osedligheten obegränsad, och den svagare utan allt skydd mot den starkares våldsamhet. Detta är dock så långt ifrån förhållandet, att en brottmålsstatistik här i brist på brott blefve omöjlig, åtminstone i fall man undantager våldsamheter begångna i rusigt tillstånd.
Det är kronans öfverskott, och när upbördsmän fått sin andel deraf, bör kronan få behålla åtérstoden. Men en annan sak är, att i 1812 års regkte förekomma följande af Dtsk. uptagna ord: natt då den här bestådda afskrifningen blifvit up bördstnannen tillgodoberäknad svare han derefter för all å up börden upkommande brist, sedan likväl persedlar, hvilka vid räkenskapssluiet utfallit med öfverskott, blifvit qvittadc efter värdet mot dem, hvarå brist upstått. Skulle upbördsmannens redogörelse utfalla med öfverskott, som af vederb. Ekon. Administration godkännes och fastställes, inlösas de till K. M. och kronan efter medelpriset af uphandlingen; hvaremot det skall vara en upbördsmän ovilkorligen förbudet att om öfverskotten af sin upbörd in natura disponera.” Det tinnes således i denna författning ett stadgande, som tydligen tillägger upbördsmän öfverskott, likväl så att det ändock är kronans, som icke får af upbördsmannen disponeras iu natura, utan han skall i stället erhålla ersättning i kontant derför af kronan. Ett undantag härifrån linnes gjordt i 1841 års författning, som afser sjöexpedit:r, men att nu begära, att denna författning, jemförd med 1812 års afskrifningsreglrte, skulle tillämpas så för alla upbördsmän, vore, då dessa båda författningar stå i strid med hvarandra, en orättvisa emot de tjenstemän, hvilka icke hafva att göra med sjöexpeditioner, och derföre vore min önskan, att R. o. Ad. måtte besluta, i st. f. den af Utsk:t tillstyrkta skrifvelse, en annan af det innehåll, att K. M. måtte stadga, att samma grundsatser, som i 1841 åis författning blifvit uttalade, måtte för framtiden för alla upbördsmän blifva gällande. Någon retroactiv verkan af denna författning kan icke äga rum.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsami Allmänna Be svärsock Ekonomi-Ulskollels Belänkanden: N:o 19, i anledning af väckt motion om medgifvande af rättighet för församling i regall pastorat alt lill komminislratur kalla fjerde prof-prcdikanl; N:o 20, i anledning af väckta motioner om utfärdande af ett allmänt vitesförbud till egors fredande mot åverkan oell annat intrång; N:o 21, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift rörande sättet för vissa så kallade Sockenoch Paslorats-Adjuuklcrs tillsättande, deras rättigheter, m. m. och N:o 22, i anledning af väckt motion om eli tillägg till 4 kap. t § eller 25 kap. 11 § Bygguinga-Balken, med föreskrift angående skyldighet alt underhålla väg, som leder till afsides belägen kyrka.
Stadsfullmägtiges antal bestämmes i förhållande till folkmängden sålunda, att: stad med 2,000 innevånare eller derunder utser ... 20. Stadens vid allmän Källstuga röstberättigade innevånare bestämma inom nn stadgad begränsning det antal Stadsfulimäglige, som bör för staden utses. § 26. För val af Stadsfullmäglige må stad kunna indelas i valkretsar, hvilka, efter derom af Magistraten uppgjordl förslag, bestämmas af stadsfullmäglige, der sådana finnas, men eljest af stadens röstberättigade innevånare vid allmän Källstuga. Valbarhet är ej inskränkt inom valkrets. § 27. Stadsfullmäglige väljas ibland stadens röstberättigade medlemmar, enligt den röstgrund, sorn i denna Förordning är stadgad. Der valen ske samfäldt, verkställas de vid allmän Badstuga, men, der staden är indelad i valkretsar, enligt förut uppgjord, vederbörligen fastställd ordning. § 28. Till Sladsfullmäglig kan ej den väljas, som icke uppnått 25 års ålder; ej den, sorn icke råder öfver sig och sitt gods; ej den, som all sin egendom lill borgenärers förnöjande aflrädt och icke, på sätt lag förmår, visa gitter, ali lian från deras kraf lii är; ej den, som är för nesligt brott tilltalad, dömd eller under framtiden ställd; ej eller den, som genom domstols beslut förklarats medborgerligt förtroende förlustig, eller ovärdig alt inför rälla föra annans talan. Qvinna må ej heller till Stadsfullmägtig väljas. 35 § 29. Nedannämnda personer äro, med hänsigt lili deras embetsoch tjenstemannaställning, förhindrade att vara Stadsfullmägtige, nemligen Landshöfding, Landssekreterare, Landskamrerare, Magistratspersoner, tjenstemän och betjente vid Magistraten, allmän åklagare, äfvensom dc tjenstemän och betjente, hvilka vid stadens drätsel eller andra dess förvaltande verk äro anställde och för sin befattning redo skyldige. § 50.
Jag ser icke, att Const.CJtsk. blifvit bundet och ej heller att R. o. Ad. afsagt sig någon rättighet, derigenom alt Ståndet discuterat om de detalj-frågor, som hafva sammanhang med Frih. Sprengtportens förslag. Om nu R. o. Ad. skulle förklara såsom sin gemensamma tanke, att, i fråga om det återstående och vigtigaste af dessa detaljer, förslag bör uppgöras af Const.Utsk.; så ser jag icke att R. o. Ad. afsagt sig rättigheten .att deröfver yttra sig när förslaget inkommer. Det är endast della jag velat yttra i afseende å förslaget. Orsaken åter hvarföre jag för min del icke röstar för Hr von HartmansdorfFs förslag, ehuru jag anser det äga många förtjenster, är den, att jag hoppas och tror, att vi kunna få ett ändå mycket bättre och mera utveckladt ifrån Const.Utsk., och må vi derföre icke brådstörta, efter det icke är af behofvet så nödvändigt pakalladt, utan må vi afvakta tiden att kunna bestämma hvilket förslag kan vare det aldrabästa. Jag afstyrker således bifall till Hr von HartmansdorfFs förslag. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller först vördsamt, att det nu af Hr von Hartmansdorff framställda förslag till ny redaction af ifrågavar. punkt måtte blifva uppläst, och att jag derefter ina få yttra några ord. Det af Frih. Hamilton föreslagna amendement innehåller: ”Vid val af ledamöter till den äldre kammaren, utser hvarje stånd inom ett valdistrict 4 ledamöter, eller tillsammans 20, som sammanträda och samfäldt utse till första riksdagen så många ombud, sorn för districtet då skola till den äldre kammaren säljas, och till de derpå följande ett ombud, utan afseende på stånd. Valbar är den, sorn fyllt 4° år, eller 3o, om han bevistat en riksdag.’’ Hvad Hr von Hartmansdorlfs förslag angår, så lärer det vara helt kort oell endast innehålla att ledamöter till äldre kammaren utses på samma sätt som till den yngre.
Jag känner så organiskt, att huru mycket jag än må vilja, hur mycket jag än må kämpa, kan jag icke ändra en iota i mitt öde. Nu är jag redan nästan resignerad; jag arbetar, emedan jag känner ett behof att arbeta, men jag icke endast hoppas ingenting, jag önskar ingenting mer. Du kan icke göra dig ett begrepp om till hvilken grad jag är likgiltig för allt. Men nog om mig; låtom oss tala om annat. Jag är glad att du tycker om min polska berättelse13 och jag behöfver icke säga dig hur förtjust jag skulle vara om du ville öfversätta den på svenska. Jag skulle bara göra mig starka förebråelser att taga upp din tid, som du kunde använda så mycket bättre. Jag har äfven skrifvit en lång berättelse om min barndom, om min systers ungdom och om hennes första steg på den litterära banan och om våra förbindelser med Dostojevsky. F. n. skrifver jag på Væ Victis, som du kanske erinrar dig. Jag har ännu en annan novell i hufvudet, »Les revenants», som också mycket upptar mig. Jag skulle gärna vilja att du gåfve mig fullmakt att disponera öfver vårt gemensamma barn: »När ingen död finnes mer». Det är min favorit bland alla våra barn, och jag har mycket tänkt på den på sista tiden. Jag har funnit en beundransvärd ram till det – institutet Pasteur, hvars alla institutioner jag genom en tillfällighet lärt att känna och hvilka äro som enkom gjorda för att sättas i scen. Redan sedan några veckor hvälfver jag i mitt hufvud en plan för detta vårt barns lycka. Men detta förslag är så djärft och fantastiskt att jag icke vågar mig därpå, såvida du ej ger mig rätt att handla fritt. I augusti skrifver hon åter från Sèvres, där hon slagit sig ned för sommarmånaderna med sin lilla flicka och några ryska vänner: »Jag har just nu erhållit ett bref från Gösta, som meddelar mig att jag kanske skall råka dig vid min återkomst till Sverige. Jag måste erkänna, att jag är tillräckligt egoistisk att glädja mig däråt af hela mitt hjärta. Jag är så otålig att få veta hvad du skrifver f. n. För min del har jag också så mycket, som jag skulle vilja visa och meddela dig.
— Dervid gäller för sammanräknade fondernes disposition, såsom allmän grund, att vid pass 2-3:delar afses för Hufvud-Contoret i Stockholm, i-4:del för LåneContoret i Götheborg samt i-ia:del för Låne-Contoret i Malmö; BancoFullmäglige likväl förbehållet, att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa proportioner jemka och förändra. 10:0 Mindre lån, än å 1000 R:dr, må icke från denna Discont ulgifvas, utom vid de tillfällen, då län icke genast kunna ifrån allmänna Disconten utfalla, i anseende till större antal sökande derstädes, i hvilket fäll Directionen öfver Handelsoch Närings-Disconten är berättigad att utgifva lån, tinder den sålunda i allmänhet bestämda minimisumman; dock ej till lägre belopp än 5oo Riksdaler, ej heller någonsin derutöfver annorlunda, Sn å jemna hundradetal R:dr. Lånen meddelas på sex eller mindre antal månader, och utan omsättning. Räntan är bestämd till 6 procent, dock med rättighet för BancoFulimägtige att densamma åter nedsätta till 5 procent, om så nödigt prof vas. 1 1:0 Såsom hypothek, med gemensamt afseende på Låne-sökandens samt Invisningseller Vexelutgifvarens och Acceptantens, eller Förskrifningsntgifvarens och Löftesmannens, hvar och en för sig egande fulla vederhäftighet för lånet, må antagas enskildes accepterade invisningar och vexlar, eller löpande förskrifningar, försedde med borgen såsom för egen skuld; dock med rättighet för Directionen, att, så vida lånesumman ej öfverstiger 10,000 R:dr, kunna såsom hypothek, i stället för en revers med 2:ne namn, antaga en, lånesummans hela belopp motsvarande förbindelse med allenast ett namn och följaktligen jemväl utan borgen, under vilkor, att förbindelsen är förfallen till Discont-lånets förfallodag, samt att, i händelse åter lånesumman öfverstiger 10,000
Stad, men det skulle åtminstone förefalla mig bra underligt, om man påstod Eskilstuna vara mer lämplig till Fabriksinråttning ån Wedevåg, på den grund att i Eskilstuna fanns ett Apothek; det högsta som derigenom kunde bevisas vore, att den oumbärliga inrättningen borde finnas på bägge desse ställen, men utslaget i afseende på Fabriksstads anläggningens lämplighet bör ögonskenligen grundas på helt annat. Långt ifrån således, att jag skulle kunna tro de militaira lärarne vid Universiteten kunna ersätta KrigsAcademien, tror jag dem icke ens kunna ersätta de särskildta {undervisningsverken inom de scientifiqua MilitairCorpserne. Enligt sitt ändamål uppfylla dessa, hvardera i sin spher, det behof af ständigt successivt sysselsättande med theorie, som alltid menniskan erfår, sedan hon har inträdt i det pracliska lifvet. Kanhända ock troligen kommer begreppet om sådana corps-anstalter då först rätt att utveckla sig, när en gång det blir lag och mod, att så väl för civila som militairer, alla eller nästan alla inträdes-examina tagas, icke vid Acadernier), utan inom corpserna; göres en gång detta stora steg, kunna Universiteterne rätt uppfylla sitt stora ändamål och då blir det, ehuru skenbart motsägande sådant synes vara, först nödvändigt att vid Universiteterne öppna tillfällen att förvärfva kunskaper i alla möjliga grenar. Jag tror i denna framställning äfven vara innesluten min tanka om den föreslagna EcolePolytechenique; den ersätter ej de anstalter 382 Den *7 Augusti e, m» Sora böi’a finnas iilom hvarje scientifique corps, att bibehålla dess medlemmar vid scientifiqua sysselsättningar. Den gör det åtminstone ej i vårt land, der praktiken sjelf icke lika ofta bevisar theoriens oumbärlighet, såsom det sker, der stora arbeten ständigt företagas och fulländas. Och sammandragandet af all läroanstalt till inhämtande af de applicerade vettenskaper, ne, på ett enda ställe, kunde i synnerhet om det blefve isoleradt från Universiteten, blifva af ett menligt inflytande på den egentliga vetenskapliga odlingen, som jag åtminstone för min del anser för den mäst hufvudsakliga.
Afsltitningen ägde rum vid Hulda Lundins slöjdkurs den 6 maj. I kursen hafva 42 elever deltagit. Nästa kurs börjar enligt annons i dagens tidning den 6 nästkommande september. * Vissnande minnen. Madame Julielte Adam, den ryktbara utgifvarinnan af den parisiska Tidskriften » Nouvelle Revue », namnes bland de utländska gäster, som i sommar äro att hitvänta till vår utställning. Af Vera Vinge. Äppelblommorna. Fredrika JBremerförbundets medicinska stipendier ha tilldelats, det å 400 kr. med. kand. Signe af Klintberg och det å 500 kr. med. kand. Hanna Chr. Nilsson. Hyllad lärarinna. Till Idun skrifves: Nya Elementarskolans för flickor i Örebro föreståndarinna, fröken Ottilia Fernander, som onsdagen den 21 april fyllde 50 år, blef därvid föremål för en vacker hyllning. Fröken F .. som i fjol firade sitt 25 års jubileum med skolan, uppvaktades nu på sin födelsedag af forna elever, hvilka förärade den högt afhållna och värderade lärarinnan ett särdeles prydligt och vackert bokskåp af ek. På f. m. anlände äfven en deputation af Kristliga Föreningen af Unga Kvinnor i Örebro, hvars stiftarinna och ordförande fröken Fernander varit och i hvars skollokal föreningen alltid haft sina möten, samt öfverlämnade å föreningens vägnar ett smakfullt blomställ af nysilfver, hvarvid föreningens tacksamhet och tillgifvenhet tolkades i några lyckönskande verser. En mängd telegram och lyckönskningar från forna å andra orter vistande elever samt för öfrigt från vänner och bekanta inströmmade under dagens lopp. Som påsklofvet ännu å onsdagen varade och många elever voro hemresta öfver helgen, hade skolans lärare och lärjungar väntat med sina lyckönskningar till torsdagsmorgonen.
Hvarje del af landet alstrar innevånare med olika anlag, lill följd af de lokala olikheter, som förefinnas; de bära ännu stämpeln af sin ursprungliga natur oaktadt landets utveckling i industri eller lagstiftning, och den bör qvarstå för att utvisa de olika elementer, af hvilka samhället är sammansatt. Jag tror dessutom alt det skulle vara ett lika skadligt som löjligt förelag alt genom barnsligt sjelfsvåldiga lagar söka förändra vår nation ifrån en åkerbrukande till en handlande. Man har sagt alt det vore skillnad emellan pass för varor och pass för personer; roen jag frågar då om man här i landel väl mera befattar sig med det ena än med det andra? Om Landshöfdingeembetena tillhölle sina länsmän och andre, som utföra deras befallningar att noga tillse det ingen passlös person dref omkring i landet, så skulle förhållandet vara helt annorlunda, och det är den nu rådande lamheten i della fall som gör ali vi hafva vida flere kringstrykande personer än vi eljest skulle hafva. Om en person utan pass för varor går omkring för att sälja dem, är han att hänföra under de försvarslöses kalhegori, och om således Utsk. icke förordat några serskilda straffbestämmelser för sådana fall eller ansett dem obehöfliga, så anser jag sådant hafva skett med rätta, enär det är klart, att om en person har pass för varor, behöfver han icke pass för sin egen person, och har han icke pass för varor, så anses han drifva passlös omkring och är då 336 Den 25 Februari f. ni. hemfallen under de straffbestämmelser, som för försvarslöse äro fastställde. Hvad beträffar det yttrande, som blifvit fälldt af en välkänd talare, som alltid ifrar för hvad godt och ädelt är; att man borde så npfostra sina egna och grannens barn, att de förvärfva den redbarhet och godhet i seder, att den icke genom ett kringströfvande lefnadssätt kan skadas, så måste jag säga, att kan man förutsätta något sådant, då behöfves visst ingen lagstiftning i denna väg; gerna kunde man då i ett så lyckligt samhälle småningom lossa på alla lagens band; ty lagen vore der öfverflödig.
Den väsendtligaste omständighet, hvaruti förslaget i nämnde hänseenden afviker från gällande Riksdags-Ordning, är afskaffandet af de med Representatio - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 61. 45 nens rätt nu beslutande Förstärkta Utskotten, hvilka temligen allmänt anses såsom ett af vårt Riksdagsmachineris största lyten. I stället är såsom regel stadgadt, att båda Kamrarnes bifall erfordras för att åstadkomma ett Riksdagens beslut. De få frågor, som ansetts ej böra förfalla genom den ena Kammarens afslag, nemligen de som angå Statsreglering och Bevillning samt Bankens och RiksgäldsKontorets förvaltning, skola, derest Kamrarne ej kunna om ett beslut» sig förena, afgöras förmedelst omröstning i båda Kamrarna emellan de olika meningarna, då den mening, sorn erhåller de flesta sammanräknade rösterna, blifvor Riksdagens beslut. Enär Andra Kammaren, derest regeln konseqvent vidhållits äfven för beskattningsfrågor, skulle, liksom i de flesta andra länders Representationer, ensam bestämt utgången i alla de fall, då den beviljat mindre än Första Kammaren, så är sammanräkningen af båda Kamrarnes röster en åt Första Kammaren medgifven förmån, som kan vara af ett afgörande inflytande, så ofta dess majoritet är mera kompakt än Andra Kammarens, I afseende å dessa frågor torde derföre någon grundad anmärkning emot det föreslagna förfaringssättet icke kunna hemtas derifrån, att den Andra Kammaren, genom sitt större antal ledamöter, får större inflytande på utgången än den Första. Hvad åter angår Banken och Riksgälds-Kontoret, så äro deras angelägenheter sällan af sådan politisk beskaffenhet, ätt synnerlig vigt bör läggas derpå, att en något större makt vid afgörandet af stridiga frågor tillägges don ena eller Andra Kammaren.