Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Nu skrattar kungen och hans ögon glittra af förnöjelse – i så fall behöfver man icke frukta för missfall. – Har ni varit hos drottningen i dag? – Nej, icke ännu. Hennes Majestät torde näppeligen vara uppstigen! – Slika småsaker generar väl icke en läkare! – Icke när det gäller en sjuk – Nå, drottningen är ju sjuk – och ni behagar henne. På min heder – om jag vore som ni, skulle jag försöka min lycka! – E. M:t gycklar suveränt – säger Struensee och mönstrar uppmärksamt kungens ansikte, som tecknar sig mot det hvita örngåttet, illfundigt leende, likt en vanartad pojkes. – Endast en konung kan ostraffadt tillåta sig ett sådant skämt – – Det är icke något skämt! försäkrar kungen lifligt, animerad af sin paradox. – På min heder – om jag vore drottning och hade en gemål, som illa uppfyllde sina äktenskapliga förpliktelser och aldrig visade mig ringaste hänsyn – så skulle jag icke få ro, innan jag krönt honom med ett par försvarliga horn! Se på min kära kusin i Ryssland – hon är, minsann, en dam, som alltid hållit på sin oförkränkbara rätt att söka tillfredsställelse utomhus med samma suveräna frihet, som hennes salig gemål hvilken för resten, efter hvad jag hört berättas – och jag tror det gärna – drog en lättnadens suck, då han först erfor, att han fått en ställföreträdare! H. M:ts jargon är en blandning af allvar och ironi, fragment af fakta och sanningar ställda på hufvudet – lönlöst att söka efter en röd tråd i detta kaos. Struensee har för länge sedan tagit sitt parti, utgår numera alltid ifrån, att H. M:t icke har någon mening, som icke under inflytande af en stark eller listig vilja kan slå öfver i den stick motsatta. – Men detta ämne är ömtåligt; bäst att låta det falla. – Har E. M:t eljes några befallningar beträffande dagens program? frågar Struensee, i det han bugar sig till afsked. – Nej – har ni kanske något att föreslå? – Det är ett klingande slädföre – möjligen kunde det förströ E. M:t att åka en stund utanför stadsportarna?
Prene-Sl andels Led - nbters ivägnar LeLainöiers wägnar LIaes klomw§» "Tlr. äVoistmar». Pä Wällefl. Borgare-Siänd. Pä Hederw. Bonde-<Ktänd, Levamöterö wägnak Lcdamtzrers wägnar iOrrl kr. k.anädsrA» Austers dalsson» kröäelius - Litt. iZo6 Dön 28 ^ebruaru Nfstrift. Lik. sörteöknms pa dem som i wänlig Disconk-wäg Nu inmhafn-a Län af Manufactur Discont-Fondenoberäknadt Fondens klllgängar hosUnder Eoncurs warande Läntagare. ^ Län as Län sf WLfvmit . Ull Discont-Fonden Discont» Fonden. R:dr sir-st R:dr ! V. Apiarie - ° ^ ZotZ I. kl. Arnberg . 29! k! ). VAugustia 6e Lon - 2529 I... Ackarius ° ^ - 4ZS'2 ^rotenius Lr WidmarkZSos ^ 0- ^näre 462 Kek§ ^ ?8l L. Denckert - 10446 8. kjörk L Lon - >- , 98Z2 5 4 I. iV. Lermvall - ^ - 460 N. LerAman 1 ros ?. I.. Ljörk - 232? c. Lerket c Son L C:e ÄSZ2 L. O. Luren » '7 odd 6. Kjörk - ' ^ " ?o 6. LaZge äL ^tocries ^tz66 6. krolin^ >. LOOS LZO0 Kergström — (Z. Ronsäorlt Z00O k Lroms ZZS2 » 8. Lzör. Den s8 ZebrusM» N. LzörlinZ . , , »- ' 6lZ k. L.
Majit, genom Dess Högsta Domstol, vunnit emot Staten, och erhållit ersättning. Denna rätt kan ej betagas någon Svensk Undersåte, och har alldrig blifvit det. Att Sundell nu sedermera heldre vändt sig till Kongl, Majit med en Nåde-ansökning, än att vid Domstol göra frågan anhängig, förändrar ej förhållandet. Sundell hade dessutom inför KrigsCommitteen anfört de bevekelsegrunder, hvarefter lian handlat; och det var alltså med hänsigt till Statens härunder beroende interesse, som till svar lemnades, att på dem ej kunde hafvas afseende, utan Sundell borde uppfylla sin Instruction. Visserligen hade fullständigheten i Protocollet kunnat fordra det tillägg: ”Sundell öppet lämnadt att å vederbörlig ort göra sin rätt gällande, och lagligen anföra hvad han till befrielse kan hafva att anföra,” men i hufvudsaken kan jag aldrig medgifva, alt något beneficium juris blifvit Sundell betagit: Ordningen för Sundell till talan uppstod ej förr, än KrigsCommiteen, i följd af Kongl. Majlts Nådiga svar på Commite'ens förfrågan, af honom fordrade andra penningar; och då inkom han äf« 456 Den 27 Maji. ven till Kongl. Majit i ämnet, och hans ansökning liänvistes till laglig åtgärd. Om 1111 allt detta oaktadt, någon skulle finna mindre fullständighet i detta måls föredragning vara iakttagen, så lärer likväl ej kunna nekas, att öfverdrifvit nit för Kongl. Majits och Kronans Höga rätt här skulle vara felet. Ingen enskildt har blifvit lidande: Sundells rätt är under ny pröfning: alltså, om det är fel, kan det dock aldrig vara sådant, hvarpå ett ansvar efter 107 §. RegeringsFormen skulle kunna följa. För min del, med den kännedom jag af erfarenhet äger om Krigs-Expeditions göromål, lyckönskar jag i sanning min aktningsvärde vän och efterträdare i Embetet, att, i den massa af Ärender han handlagt, lrafva så kunnat iakttaga allas fordringar, att allenast denna anmärkning förekommit.
Ad. egde att afgöra, huruvida återremiss af momit eller afslag derå skulle intagas i kontraproposin vid den blifvande voteringen, hemstälde H. Exc., huruvida E. o. Ad. till kontrapropos. antoge återremiss af momit, dervid svarades några ja och nej i blandning; hvarefter IL Exc. föreslog, att kontraposin vid voteringen skulle omfatta afslag å momit, och, då svaren utföllo med flere ja och några nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Gr. Sparre påyrkat votering om kontraproposms innehåll, upsattes och justerades följande voter.-propos.: »Den som vill, att vid blifvande votering om bifall till 2:dra momit af 8:de §:n uti förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, sådant det lyder uti Allm. Besv.- och Ekon.Utskits Utlide Nio 161, kontraproposin skall blifva afslag på nämnde morn., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 42 Den 3 Oktober I. m. Vinner nej, har E. o. Ad. beslutat att återremiss af ofvanberörde mom. skall inrymmas uti koutraproposm vid den blifvande voteringen.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 14. Härefter upplästes och godkändes följande voter.propos. i hufvudsaken: »Deu som bifaller 2:dra mom:t i 8:de §:n af törslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, sådant detsamma lyder uti Allm. Besv.- och Ekon.Utskits lithde N:o 161, röstar Ja i deu det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder förberörde mom. till Utsk:t återremitteradt.» Vid detina voterings slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — i 3. Nej — 8. Efter förmälan, att det återstode att pröfva det till 2:dra mom:t föreslagna tillägget i dess tre särskilda aldelningar, hemställde H.
PresteSt. bär angtde förevarande 12:te punkt fattat följande beslut: ”i2:te punkten enligt utlåt. RT:o 88 bifölls, dock med "det tillägg, att ingen rubbning må ske med collectmedlen, "hvilka hädanefter som hittills må uppbäras och till Consistorium i Hernösand insändas." BorgareSt. har bifallit Utskrs tillstyrkande; men ang:de BondeStrs beslut har någon underrättelse ännu ej ankommit. Gr. Gyldenstolpe: Det förefaller mig besynnerligt, att Hr Rosenblad yrkat afslag å denna punkt, oaktadt den. tillkommit i auledn. af nåd. propos, från K, M. Att K. M. fästat afseende å den enskildes rätt, som här kan vara i fråga, derom är jag fullt förvissad. Om Ständerna vid en kommande riksdag, hvilket jag likväl icke vill förmoda, undandraga sig att utgöra afgiften, så rår nuvarande StatsUtsk. icke derför. Jag skulle icke förmoda, att man vill afslå en fråga, sorn grundar sig på framställning från K. M. Pir von Hartmansdorff: Jag är förvissad, att derest kommande Ständer skulle emot förmodan återtaga det nu ifråga-var. anslaget, mäste den nu öfverflyttade fonden återställas. Det är gifvet, att de hemman, som blifvit donerade, icke kunna införas bland kronohemman, utan måste bibehålla deras natur. Då fl ugan förra gången förevar, yrkade jag collectmedlens bibehållande. Så har PresteSt. beslutat, och jag tillstyrker nu, att vi måtJLe instämma deri. 62 Den i5 Augusti e. m. Ilr Rosenblad: Långt ifrån att hindra fondens tillväxt, anser jag, att man borde befordra en sådan; och att ett ovilkorlig! skäl till bifall ligger deri, att frågan blifvit väckt af Regeringen, kan jag för min del icke erkänna.
StatsSscreteraren åligger det, enligt 38:de § Regeringsformen, att yttra sina tankar i aila de mål han föredrager, och, derest Konungens beslut voro stridande mot Grundlagen, derom göra föreställning samt vägra sin Contrasignation och nedlägga sitt Embete, i fall Konungen ändå skulle yrka ett sådant beslut. Föredragandens i Commandomål Constitu.J tionella pligt inskränker sig åter dertill att ^id beredningen af Commandomål sin mening Den 22 April e, m, yttra öfver de företag Konungen beslutar, och att, då hans mening icke öfverenstämmer med Konungens beslut, sina yttrade betänkligheter och råd till ett Protocoll föra, samt, om före agen voro af en vådlig rigtning eller omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckligare medel att dem utföra, tillstyrka ett KrigsRåd, utan att derföre såsom StatsSecreteraren kunna vägra sin Contrasignation och nedlägga sitt Embete, Rioga är således den analogi sorn räder emellan dessa constitutionella Auctoriteters Embetspligter. StatsSecreteraren verkar abfolut på besluten, när de för att vara gällande, måste af honom vara contrasignerade: Föredragande i Cominandomål blott negativt, då han väl kan reservera sig, men ej sätta ett hinder emot deras utfärdande. Lagstiftaren har visligen gjort denna skillnad emellan Commandooch Administrativa mål, derföre att RegeringsFormens i4:de tillägger Konungen högsta Befälet öfver krigsmakten till Lands och Sjöss, Lagstiftaren har, i följd deraf ansett organen för Cominandomål, hvilka enligt RegeringsFormens 7 §., åligga Konungen att omedelbarligen beförja, icke böra komma under den opinions magt, som 107. §, utöfvar på StatsSecreterarnes Embetsåtgärdcr; ty då Grundlagen erkänner Konungen ensam såsom Högste Befälhafvare för Krigsmakten till Lands och 412 Den i7 April f, ml Sjöss, erkänner hon äfven dess rättighet affe ensam bedömma den Embetsmaris nit, skicklighet och drift, åt hvilken
Theoretiska principer och sangviniska förhoppningar kunna lätteligen på papperet uppgöras, men de låta sig icke alltid verkliggöras, och i tull-lagstiftningen likasåväl som i hvarje annan, måste väl erfarenheten något rådfrågas. På grund af hvad jag nu anfört, finner jag Otsk:s förslag obehöfligt och förenar mig med Hr Lagerhjelm i anhållan om afslag å betänk. Gr. Lagerbjelke: Flere talare hafva såsom bevis mot den fixa tullen på spanmål anfört, att, sedan densamma vid sisth riksdag blef bestämd, densamma likväl måste upphäfvas; men de värde talarne hafva glömt att bevisa det en sådan åtgärd verkeligen varit af behof påkallad. För min del skulle jag likväl tro, att ulgången sedermera visade att upphäfvandet hvarken var nödvändigt eller nyttigt, enär landets tillgångar vore mer än tillräcklige för landets behof, och erfarenheten visade äfven, att rika spanmålstillgångar funnos i utlandet. Om, under sådana förhållanden, någon förändring icke skett med spanmålstullen, hade ett serdeles stort förtroende vunnits i våra handelsförhållanden, till icke ringa båtnad för handeln. Nu deremot inträffade, genom tullens förändring, icke allenast stora opåräknade förluster, utan äfven inrotade sig brist på förtroende till bestående förhållanden. Mig synes det klart, att den fixa tullen är gagnelig såväl för konsumenten som producenten, ty i saknad af den skall alltid stora fluktuationer uppkomma. Den enda regulator, som emot dessa fluktuationer finnas, är en stadgad spanmålshandel, men för att få en sådan, är det också nödvändigt att tillse, det spekulationen har något bestämdt att stödja sig vid. Det är i allmänhet svårt att inlåta sig i spekulationer på spanmål, men detta blir ännu svårare, om man utom spekulation på årsvext och väderlek jemväl skall spekulera på ändringar i tulltaxan, ty den bäst uppgjorda spekulation med beräkning på årsvext m. m. kan snart vara omintetgjord genom en tullförändring. Ingen kan då våga Den 5 Juni e. m. 451 göra ett upplag af spanmål, emedan han alltid är blottställd för förluster, om priset stigit så högt, att tullen blir nedsatt.
Författningars handhafvande efter ordalydelsen skulle i de större Ränen, der daglige inoch utbetalningar, depositioner och lefvereringar förefalla och upgå till flere tusende Riksdaler, medföra den följd, att en Magistratsperson med Nyckeln hvarje dag mäste vid Ränteriet sig infinna och ständigt vara till hands; Men desse föreskrifter icke möjligen kunna efterlefvas, utan man troligen på de flesta ställen måste atnöjas dermed, att vid hvarje Månads Inventering inläsa hvad som influtit samt assistera då större Remisser skola afgå till Kongl. Räntekammaren, RiksgäldsContoiret med flera ställen, hvarigenom all Upbörd och Refverering imellan Inventeringarne förblifver under Räntemästarens vård, samt det åsyftade ändamålet altså icke synes vunnet; så har Herr Ragmannen föreslagit den ändring i åberopade Författningar, att Magistraterne måtte befrias från all befattning med Ränteriernes medel, eller ock att en Instruftion lemnäs som bestämt föreskrift ver, huruvidt Magistraternes åtgärd ina sträcka sig, om den inskränkes till blotta förvarandet af Nyckeln till Ränterikistan och den deraf följande ständiga Uppassningen, eller om någon öfiVersigt och controll af sjelfva Räkenskaperne StatsUtsk. Belänkanden. 93 dermed är förenad. Men orri Magistraterne skulle bibehållas vid detta mödosamma åliggande oell •deraf följande ansvar, anhåller Herr Lagmannen Kjellander, att en passande Lön af StatsWerkets medel för dem anslås, hvartill så mycket större anledning vöre, som Städerne sjelfve löna sine Embetsman,' utan bidrag af Staten, och, då de å. laggas göromål af så skiljaktig beskaffenhet från deras öfrtgs befattningar, nödvändigt måste njuta någon ersättning, billig äfven i afseende på da fleste Magistraters ringa löne-inkomster. StatsUtskottet får i anledning häraf uplysa: att genom Kongl. Brefvet af den 15 Maji 1694 samt Kongl.
Bland undantagen är 56 § icke upptagen; följaktligen måste detta allmänna stadgande om frågans förfallande, då 2 Stånd stanna emot 2, så mycket säkrare gälla vid grundlagsfrågors beredning, som det fall alldeles icke finnes upptaget i den särskilda föreskriften om dylika frågors beredning, som innehålles i 2 mom. af 56 § Reg.F. Nu hafva två Stånd godkänt och de andra 2 ogillat ifråga var. förslag, det måste sålunda förfalla. Dessutom är det redan bcvisadt, att ett sådant mål som detta, i alla fall skulle kunna förfalla, om det kom till förstärkt Utsk., såvida nemi. deras mening, som gilla förslaget, der blefve öfverröstad, och följaktligen skulle, en sådan hänvisning endast tjena till alt compromettera de tvenne Stånd, som hafva yrkat afslag. För öfrigt vill jag erinra, alt i frågor, som kunna förfalla, två Stånd icke kunna tvingas alt deltaga i förstärkt Utsk., der något bestämdt stadgande derom icke finnes. Dertill fordras tre Stånds sammanstämmande beslut. Och jag förmodar, att de två Stånden icke låta tvinga sig af de andra två, att emot sin vilja deltaga i en sådan omröstning. En värd talare har vid flere tillfällen yttrat den åsigten, att ett grundlagsförslag, som är afgifvet af Const.Utsk., icke kan förfalla, utan att ett förslag måste, äfven efter omröstning i förstärkt Const.Utsk., blifva hvilande till nästa riksdag. Härom gäller likväl den allmänna satsen: Så vidt möjligt är. Ty som förslaget kan blifva förkastadt, om icke förr, åtminstone i det förstärkta Const.- Utsk.; så kan ju i sådant fall intet förslag blifva hvilande. Man säger, alt grundlagens bokstaf är klar och tydlig härutinnan; men grundlagens bokstaf är äfven klar och tydlig derutinnan, attlandttullarne höra lill bevill ningen, och likväl hafva R. St. uppliäft landttullarne, så att bokstafven står qvar, men utan lif.
Det förslag Herr Hammarhjelm uppgifvit uti sin med Utskottets Betänkande åtföljande serskilta mening, anser jag vara det tjenligaste, ått, utan de af Utskottet fruktade olägen» heter, lemna ett högst nödigt bidrag åt den Näringsgren, hvars oberäkneliga nytta varit lika stor, som det aår varit smärtande, hvilket dess mistning gifvit åt vårt af alla nyttiga näringar uti största behof varande land. Sorn Den 4 Maji, /. m. g i ■, . • ' - v uti första Motionen i detta ämnet blifvit föreslagit, att den högsta utlåniogssumman borde vara 200 R:dr,och sorn biand Låntagare endast Sillfiskare blifvit nämnde* men jag inhämtat, att de isynnerhet Lånebehöfvande äro Sillsaltare, för hvilka 200 R.dr vore alltför otillräckeligt, så föreslår jag att anslaget må blifva till hela Näringsgrenen och hogsta Lånesumman åt hvarje person åtminstone ej bestämmas under 1,500 eiler 2000 R:dr , hvilka Lånebidrag torde ktännå lemnäs blott åt mindre bemedlade samt på samma grunder, sorn åro brukelig» uti RiksBancODisconten5 men för större vighet besörjas af Konungens Belailningshafvande. Om Sillfisket får urrdersiöd, lärer det otvifvelagtigt utvidgas äfven till Fiske på djupet, sorn är säkrare än det Vänliga inuti skären, tnen utan understöd skall det betydligt inskränkas Och stadna endast i de förmögnare förlagsmännens händer} understöd blifver ett mål för de mindre bemedlades täflan att göra förbättringar och nya inrättningar i de gamla Fiskensätten. Industrien skall befordra näringens utvidgande, lemna föda och sysselsättning åt en mängd människor, återskaffa oss en St^tsIntrade och en förlorad expoitartikel samt gif«j Va ett betydligt lif åt Handel och Sjöfart. Till följe af dessa Anmärkningar anhål. ler jag vördsamt om Betänkandets återremit* terande. Ridd. 0, Ad, Prot, VIB. I.
Sker annorlunda, eller åtlydes icke sockennämnd, böle husvärd 15 R.dr R:mt och vare dessutom förpligtad att, om hjon, som han inhyst, är ogift och arbetsfört, skaffa det laga försvar.» Hvad motionären sålunda åsyftar att få stadgadt, kun, efter Utskottets förmenande, icke anses behöflig! och är jemväl i vissa afseenden alldeles olämpligt, såsom: att för den, hvilken, i strid med redan gällande lag, hos sig mantalsskrifver andra personer, än han nyttjar i sin tjenst, bestämma böterna efter en grund, som i de flesta fall blefve ytterst svår och stundom lill och med omöjlig alt till liimpa: att åt sockennämnd uppdraga pröfningsrätt i afseende på hvilka personer man eger att hos sig inhysa, med mera dylikt; och får Utskottet, i anledning häraf, vördsamt hemställa, att Herr Kyrkoherden Ternströms berörde framställning måtte Iem_ nas utan afseende.
Återstoden utaf den för hamnbyggnaden vid Åhus, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, beviljade summa, lä,000 R:dr (18äl års reglem. 60 § 1 mom.) . » 1,000: d:o utaf ofvannämnda Riksdags anslag, 200,000 R:dr för allmänna landsvägarnes omläggning och förbättring (samma §:s andra morn.) » 290: d:o utaf det vid samma Riksdag, för vattenaftappningar till odlingsföretags förberedande inom rikets norra och nordvestra delar, utan återbetalnings-skyldighet, anvisade belopp 120,000 R:dr, (sammma §:s 4:de mom. » 1.791: 38, — Anslaget för samlande och utgifning från trycket samt utdelning af de ursprungliga knekte-kontrokterna' (enligt nu gällande reglementes 64 § v ... » 6,812: 22. 2. Sedan dessa utbetalningar blifvit verkställda och det sista årsanslaget till Strömsholms kanals ombyggande, på sätt redan uppgifvits, under innevarande år utnnordnats samt en uppkommen besparing af 2,283 R:dr 30 sk. å äldre årens anslag för skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, enligt Rikets sednast församlade Ständers föreskrift, blifvit i 1884 års räkenskaper afförd, likasom en af Kongl. Majit beslutad innehåilning, 208 R:dr 13 sk., utaf anslaget för ett myraftappningsarbete i Jemtland, finnas numera inga andra under 1840 och 1841 års Riksdag beviljade och till utgående från Riksgäldskontoret anvisade statsbidrag härstädes innestående, än R:dr 63,790: — 1. Utaf anslagssumman, 100,000 R:dr, för häradshäktenas ombyggande och förseende med celler; och
Här begäres ej någon tillökning i Starens utgifter, utan allenast att hwad som en gäng'är anslagit, mätte fä bibehällas. Skulle Ridderffapet och Adeln besluta att, till denna Pensions^Catzas förökning, wederbörande Embets och Tjenstemän genom afdrag ä fina Löner bidroge, lärer det likwäl wara en ätgärd, som till någon del beror af deste Embetsmäns medgifwande och endast af den werkställande magten kan utföras. Friherre 8tael von hollstein. Om sä är, har jag för min del ingen ting emot Stats-Mstottets gjor. da förslag, uran finner, att om en sädan Casta genom enstilt tillstött kommer att formeras, böra Riksens Ständer icke dermed kunna sig befatta. ' Grefwe Os la 6aräie. En här närwarande Tjensteman wid Stals-Contoiret har nu medelat ben uplysning, alt werkeligen tilliste pensioner io,ooo R.d. om äret af Skais-Werket utgår. Denna Summa är säledes ej säsom Grefwe körner tyckes wilja pasta, en fond som en gäng blifwit nedsatt, man en ärlig och i sjelfwa werket betydlig utgift för Staten. s:te Band. 2:drAfd. 67. Gref - 1022 Den 21 Zebruarii. Grefwe Norner. I sädanl fall torde jag hafira misitagit mig, men kror mig icke desimindre böra tillstyrka fortfarandet af denna Summas utbetalning, dä desi indragning flulle drabba Enkor och Barn, som till sitt uppehälle kanske sakna all annan tillgäng. 6err Greftven och Landtmät stalken gjorde proposition till bifall ä Staks-Ulflollels Betänkande hwilket med ett starkt Ja och nägra sä Nej beswarades. Grefwe I.övenk>je!m, Larl ^xel, trodde att . praxis wore, akt da ett Ständ ej kunde förena sig om ett befluk pluralitelens mening genom votering flulle utrönas.
Se så, nu slår hon mig igen ...men det är bara derför att jag går och talar ske; för öfrigt är det bara drömmar allt hvad vi gör en afvärjande rörelse mot en osynlig om... och man får inte tala om för barnen att det bara är för att skrämma dem... Det är inte så farligt, vet Ni, der bortom grafven , ty Gud TREDJE AKTEN är god, och förlåter allt; men det får man inte säga... Till den osynlige. Nyp mig då inte, människa! BLANCHE. Kan Du säga framtiden? DEN BESATTA. ljuga de för mig, därför att ingen skall tro hvad jag säger. Till Den Osynlige. Ja, understundom, när De tala sant; men ibland Låt mig då i ro! BLANCHE. icrt se? Ser Du någon varelse här i rummet som vi DEN BESATTA. sammmanslagna till ett och verkar som alla fem tillsammans. Nyss förnam jag att Bengt var i en Nej, men jag förnimmer. Alla mina sinnen äro lifsfara, men kan icke säga om jag såg, hörde, luki vallgrafven när han kom ner och sedan mindes tade, smakade eller kände det; men jag befann mig jag att han hoppat ut genom fönstret. Är det sant? ALGOTSON. Det är sant! FOLKUNGA-SAGAN. DEN BESATTA. dras; och därför har jag kommit att säga Dig farväl! Det är hela mitt ärende. Till Blanche. Bengt: nu skall Du snart dö; det kan icke hin Får jag kyssa honom på pannan? BLANCHE nickar likgiltigt. DEN BESATTA kysser Algotson på pannan. komma och visa Dig för mig! Se'n ska vi följas åt. ALGOTSON. Nu är Du med oss, och när Du dör skall Du Gertrud! kan Du förlåta mig? Kan Du? DEN BESATTA. mig likt minnet af onda drömmar. Förlåta? Har Du gjort mig något ondt, hvad? Där jag är, har det onda brunnit opp som sopor och jag mins endast hvad godt jag åtnjutit; och därför tackar jag Dig för allt det goda Du gifvit mig. Se så En gest åt Den Osynlige. Nu talar Du återigen sådant tal som plågar
Dikalede8 oek dä 8Iott8-8krilvare lönen, 50 ll:dr indeldt, klilvit indra»en, erlordra8 ä Allmänna 1ndra»ninA8-8taten ett lika contant kelopp, eller 50 Il:dr, uppkörd t. Zinn. Dör 4 Dän^knektar vid 8medjeAärden erlordra8, enligt Don»l. Io, okLor karoluA8-uroL8 körloj)^; vurundo likvul olo88U Lill^un^ur korulonuolo viol u^^- ^örunolo ut' <1on n^u OunolL-8LuL8-roFlorinZOn. A/e^/rbs /ioo>o. Oo onli«L lxoo^l. Oör oloLLu Oun kör L 2:clru Ooifvuci-"fiLok» uppt'öru8, 3o uk 8:c1o I1ufvuol-'I'iLoln8 un8lu^ för lunAui'8 vurol ook un6orkull utkoLuklo lönor, för on ÖunAvuliLuro ook on VuloLlonoloL viä kuliLoL i OnAolkolm, nom li^on för olon fö, ro O:olr 160: ook för olon 8onuro „ 106: lkolr 266: Dön för ännu en Dän8- man i bätvedabk Härad, bör, enligt kongl. 100: Ltr».