Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innan Utskottet bemöter den af Friherre Stjernstedt framställde anmärkning, anser sig Utskottet böra uppgifva orsakerna till del olika resultat, som uppkommer af sislberörde och den af Utskottet gjorda beräkning. Utskottet har vid upprättandet af sin approximativa calcul, följt den grund, som blifvit anvisad uti Herr Nordenankars motion, der det heter, ”att Banco-Utskottet mätte skyndsamt lill Rikets Ständer inkomma med en approximativ calcul öfver beloppet af den Sedel-indragning, hvartill nu gällande Banco-Reglemente och vidtagne beslut anses föranleda och att derefter ingifva förslag till desse medels nya användande, pä det att den sedelstock, som vid i83g års slut var i omlopp, sedan densamma blifvit ökad med hvad, som af då varande dispositioner kan blifva uttaget, icke med afsigt må vidare rubbas;” hvaremot Friherre Stjernstedt, för bestämmandet af Banco-Sedel-stocken, antagit den grundsats, att såsom tillgångar må anses, dels den förminskning i Sedel-stocken, som uppkommit under åren 1835—1839 genom Capilal-afbetalningar eller vinstmedel, sorn till Banken influtit, utan att åter utgå i rörelsen, äfvensom de å bestämda lånefonder anvisade medel, hvilka icke i låneväg utgått, samt dels den sedel-indragning, som skulle uppkomma genom större inän utbetalningar under åren 1840—i845. Efter denna åsigt skulle sedel-stocken oberoende af vexlings-rörelsen, hädanefter blifva sådan, som den åren i835—1889 kunnat vara. Ehuru
Kronprinsens hofhållning, beräknadt för åren 1849 och 1850 150,000. Transport ~ 150,000. 1,072,226: 10, 2 Slals-Utskoilels Memorial, M 558. Ytterligare anslag till arfvoden och expenser för Lagberedningen, 9,000 R:dr för år 1848 samt 12,000 R:dr för hvartdera af åren 1849 och 1850 33,000. dito till tryckningskostnader för Lagberedningens arbeten 5,000. — -— dito till cellfängelsebyggnader 100,000 R:dr för hvartdera af åren 1849 och 1850 200,000. dito till Topografiska korpsens arbeten, 12,000 R:dr årligen under åren 1848, 1849 och 1850 56,000. dito till fortsättning af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, 155,000 R:dr dito, 405,000. dito till komplettering af bestyckningarne å Waxholms och Carlstens fästningar, 24,843 R:dr 16 sk. dito, 74,550. — Anslag till redskapsoch ridm. fl. persedlar för ett 6-pundigt fältbatteri, 6,666 R:dr 52 sk. årligen under åren 1848, 1849 och 1850, 20,000. dito till nya gevärs anskaffning, 53,535 R:dr 16 sk. dito, 100,000. dito till fänghålstappar och slagkrutshut var m. m., 6,666 R:dr 32 sk. dito, 20,000. dito till förstärkning af beväringsmanskapets reservförråd, 26,666
Malmö Discont-Contoir i Stockholm igenslogs, och om Måndagen den 29 sisth September, blef nämnde Disconts obestånd, genom Kongl. Maj-.ts Nådiga Kungörelse, förklaradt. Malmö 3 proCents Sedel-Innehafvare tröstade sig dock vid Kongl. Maj:ts Nådigst vidtagne anstallt, att, ifrån Onsdags förmiddagen den 1 October få dem i Banquen inlöste. Denna Författning i Landsfaderlig afsigt tagen, ha* ^ 602 Den 30 December. de dock den följd, att de som misstrodde Dess fullkomliga verkan, och genast samma förmiddag , antingen genom ynnest eller styrka, kunde framkomma, fingo sina, äfven icke förfallna, Malmö Obligationer, både till Capital och Ränta, inlöste och att de, sorn satte fullt förtroende till Kongl. Maj:ts Nådiga åtgärd, och alla de, sorn på Landet boende, icke kunde få deraf del, skulle blifva lidande om de ej åtnjuta lika rätt. Mannamån kan ingen redligt sinnad fördraga, aldrarninst Höglofl. Riddeiskapet och Adeln, som för alla sina omdömen och handlingar beständigt har äran till högsta Lag, och, genom Kongl, Maj.-ts Nådiga åtgärd, till allmänna Creditens upprätthålJelse, har Malmö Discont-Sedlar vunnit en Autorisation, den Ständerna kan vörda, då, i alla fall , ingen bör blifva lidande på Sedlar utgifne. af en Publik Inrättning, om icke af Ständer garanterad, åtminstone genom sjelfva dess tillvarelse gillad 3 allt hvarföre blott sättet, till de återstående Malmö Discont-Sedlarnes, så väl som Götheborgs och Götha Canal DiscontSedlarnes, inlösande, må blifva Ventilationsämnet!
Län meddelas till understöd för nödlidande, anse Riksens Ständer nägon ränta derä ej kunna äga rum; och pä det Läntagarne mä med den möjligen minsta tunga till äterbctalning förbindas, finna Riksens Ständer skäligt, att, med förskoning derifrän under de 2:nr första ören, läntagarne böra sedermera ärligen afbetala en tredjedel, som till Riksgälds-Contoiret kommer att erläggas frän och med är 1812, sä att förskottet pä z:ne är eller kill och med Sr 1814 warder till fullo ersatt; om »verkställigheten hwaraf Eder Kongl. Ma):ts Befallnings - haftvande t Orten torde undfä nädig befallning. Riksens Ständer framhärda rc. Stor - Den 25 September. Lor Slormägligste Mmmdigsie Konung! Sedan hoS Eder Kongs. Majit i undcrdänighet bllfwit anmäldt, hurusom do ännu obcta-l.e betydliga förskott, hwilka ur Landt,Räatcriei ne tagilS till K;'gsUtgifter, sä minskat Stats»Werkeis tilgäiigar, atr dä äfwcn General-Tull - Llrrcnde -Societetens Fullmägtigr jnnehöllo hälften af Tull - iukou.stcn, till följe atdcraS pä nödig befalliung den 22 sistlcdnc Mars kill Banqurn utfärdade förbindelse, StatS»Conroiret icke kunde ästadkomma medel hwarkcn till större delen af Tredje Lönings-Qvartalet, eller de flera Summor, som efter Riks-Staten borde utgZ, bär Eder Kongl. M j:t lill kfhjelpande af Stats-Wcrkets nuLaraudc Pcn»iuge-behof, i näder proponerat Riksens Ständer den utwäg, att lära hela Tull - Upbörden detta är, likasom förut, af Stats-Cvntoiret disponeras.
Vi hafva således att ställa oss delta beslut till efterrättelse; men jag förutser, att det hufvudsakligen kommer att falla på StatsUtsk., ty Ekon.Utsk. kan dervid föga tillgöra. Jag anhåller, att detta yttrande må inlagas i prot., såsom min egen opinion och de utsk:sledamöters tanke, som tillhört majoriteten. R. o. Ad. biföll Ekon.Utskrs utlåt. N:o 7, och ansåg den väckta motionen höra till StatsUtsk:s behandling. 56 Den 20 Mars e. m. Vidare föredrogs Ailm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den 12 dennes e. m. pä bordet lagda utlät. A:o 8, i anleda, af väckt motion om förändring af K. förorda, den 27 Oct. 1812, om utskrifningssättet och inrättningen af a llmänna beväringsmanskapet. Frih. Hamilton, Hugo: Jag anhåller vördsamt, alt af Hr Ridd.SecreDn få upplyst, hvad beslut i de andra Stånden blifvit faltadt uti delta ämne, om det der förevarit. lindert. Ri d d. Se c r e t. anmälde, att ifrån de öfriga Stånden ingen underrättelse ännu ankommit om deras beslut, rör:de Ailm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s utlåt. Frih. Hamilton: Då det annu icke är kändt, huru de andra Stånden kunna besluta, står det R. o. Ad. fritt att, utan något afseende derpå, fatta sitt beslut; och saken befinnes uti Utskls betänk, sä utredd, att någon vidare förklaring deröfver, efter mitt förmenande, ej synes behöflig. Skulle dock någon sådan anses nödig, lärer utredningen neli behandlingen enligt 33 §:ti Riksd.Ordn. tillkomma LigUtsk.; och jag får derföre vördsamt hemställa, örn icke Ståndet ville gilla Ekou.Utsk:s tanke härutinnan. Frih. Gederström, Jacob:
N:o 99, i anledning af väckt motion om allmänna begrafningsplatsers begagnande för dem, hvilka i farsot atlidit, .bifölls; och N:o 100, i anledning af väckt motion om beviljande af stapelrätt åt staden Sölfvils borg, bifölls. , S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Högvördiga Preste-ståndets Protokoll den 10 dennes, (Nto 233), hvaruti nämnde Riks-stånd inbjudit Borgareoch Bonde-stånden, att, med frånträdande af deras, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 84, i anledning af motioner om förändradt användande af de utaf lediga prestlägenheter utgående inkomster, som hitintills tillfallit vissa under Dom-kapitlens vård ställda kassor, fattade beslut, med Preste-ståndet förena sig om bifall till det i sagde Betänkande framställda förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, endast med den ändring, att deruti förekommande orden: ”och till Kongl. Majtts nådiga fastställelse öfverlemnas,” utbytas emot orden: ”och vinna Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse.” Denna inbjudning blef af Borgare-ståndet icke antagen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Betänkanden: Prot.-Utdrag den 28 Juni 18-54. 269 N:o 1, i anledning af väckta motioner, angående dels ändring af gällande stadgan den, i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar, samt dels rättighet till erhållande af tjenligt väglagnings-ämne å andras egor; N:o 2, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag” eller ”rök”; och N:o 3, i anledning af väckt fråga om förändring i föreskrifterna, rörande prestval. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskoltets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t:
Mak’ åt sej, säger jag. Jaså, hon ska’ krångla som vanligt! Smack! Ett slag på den skinande länden. ’Fröken’ blef indignerad och betedde sig därefter. »Tvi vale, ett så’nt...! Ur båset med sej – ur båset, säjer jag! Smack!» Ännu ett slag. Fröken såg trilsk ut, och satte sig på bakhasarna. »Ge’na ett ’lyft’, Janne. Nå, raske dej. Så där ja! Pass på.» Janne, en pigg tio års pojke, passade på, kilade en brädlapp under Frökens bakdel och bände till. »Så ja», sa Ox-Jans. »Ett tag till! Upp, upp med sej, säger jag. Dra’na i svansen, Janne!» Nu tyckte Fröken det gick för långt. Med en vildsint fnysning rusade hon, med Janne släpande vid svansen och Ox-Jans dinglande vid hornen, rakt fram till väggen, där Jon-Jon stod, men innan hon visste ordet af, hade hon hufvudet säkert fast mellan ett par dugtiga ribbor, och det öfverflödiga af hofvarna afhugget med ett hvasst huggjärn. Det kallades att ’sko’. (Under vintern växa oftast hofvarna ut till en onaturlig längd, till stort hinder för kreaturen, när de skola släppas ut på bar mark). Alla de öfriga trettionio fingo genomgå samma process. Somliga togo saken flegmatiskt, men de flesta ansågo den tydligen för en alldeles onödig toalett-finess och stretade emot så mycket de kunde. Ox-Jan badade i svett; Jon-Jon högg så armarna värkte. Janne hade för längesedan fått förstärkning; ’pigorna bara flinade och fnissade, så man hade rakt ingen hjälp af dem’. Äntligen var hela ko-skaran genomgången, Karlarna pustade ut. Ladugården såg ut som ett haf i uppror. Bruna, svarta, röda ryggar böljade om hvarandra. Ingen brydde sig om hur och i hvilka bås djuren klafvades. Det var ju bara för en stund.
Såå, jungfru Gertrud, ni älskar då redan, det tyck er jag intet om, j ag hade sjelf velat h a det nöjet att gifta bort er med någon person vid mi tt eg et hof och nu omintetgör ni alla mina förslager. G e r t r u d ( i högsta ång est ). Hvad menar Ers Majes tät? G u s t a f ( skrattande ). Se så, blif intet så förskräckt, j ag menar intet så illa; tro intet att j ag vill lägga några hinder i vägen för er lycka; j ag vill tvertom göra allt hvad jag k an, för att försäk ra den. M a u r i t z ( för sig , under det han när mar sig ). Hvad säger han? G u s t a f . Den unge mannen är sål edes militär, det fägnar mig, men k änner h an också alla en militärs pligter, de skyldigheter han har till sin Konung och sitt fädernesl and? J ag hoppas det. G u s t a f ( med höjd stämma ). Vet han, att för en ädel k rigare fordras det icke blott ett fysis kt mod, en mekanisk skicklighet att föra värj an eller skjutgeväret, u tan också högsinnade åsigter, u pphöj da idéer, ridderliga tänkes ätt, vet han, att hans kall är ansvarsfullt, att det svärd han bär är en helig u nderpant af hans fäderneslands förtroende, och att hvarje dålig handling han beg år, är ett förräderi emot detsamma, som öfverhöljer honom sjelf med skam och vanära. Ers Majestät! G u s t a f ( med allt mera öfvertygande värma ). Kommer han ihåg att han bl ef medborgare i nnan h an 58 blef krig are, att ingen förmans befallning, intet maktspråk i v erlden bör ku nna förmå honom till något, som är ov ärdigt en svensk man. Kan h an öppet och oförfäradt se sin fiende i ansigtet, h ar han al drig brukat sv ek fö r att öfvervi nna honom, har aldrig oärlighet och bedrägeri fläc kat h ans namn och hans vapensköld?
Utskrts yttrande angaie § 39. Gillades. Utsk:ts till samtliga RiksStm gjorda inbjudning ang:de förändrad lydelse af § 47. Hr von Koch: Som R. o. Ad. torde finna, är om denna § inga sammanstämmande beslut. jemkningsförslag, utploekadt ur de särskilda Ståndens beslut, men olika med hvart och ett af deni. Jag håller Utsk:t räkning der före att det på så sätt sökt åvägabringa en förlikning, och jag vill söka, såvidt på mig beror, gå Utsk:ts önskningar till mötes, men det är likväl några fall, i hvilka det är mig omöjligt, nemi. i afs:de på ett par bestämmelser, som, ifall de antagas, skulle blifva så förderfliga, att jag heldre vill låta hela landstingsförslaget falla än på dem ingå. Det stadgande, jag egentligen åsyftar, är 2:dra punkten af Esta rnormt. Jag skall be att få framställa mina åsigter angrde hvar och en af de särskilda perioderna i denna §. I afs:de på l:sta punkten har jag så mycket mindre någonting att anmärka som den är öfverensstämmande med hvad PresteSt:t beslutat i denna §, och äfven står i nära öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. beslutat vid 58:de §:n; samt dessutom i och för Deu 23 Oktober f. ra. 325 sig sjelf är fullkomligt riktig. Men derefter kommer ett tillägg i 2:dra punkten, som lyder så: »I öfrigt må landstinget med afs.-de pä ett föreslaget företags särskilda beskaffenhet ega att särskildt bestämma grunden för uttaxeringen af de medel, sorn erfordras.» Om det nu skulle kunna tillåtas landstinget att pålägga huru högskatt som helst och efter hvad grunder som helst, hvilket jag för min del sätter ganska mycket i fråga, så måste sådant åtminstone vara alldeles olämpligt och opraktiskt. Först och främst skulle det föranleda till mycket krångel och tidsutdrägt, om de 6 eller 8 dagar, landstinget räcker, skulle få uptagas med att inventera nya beskattningsgrunder.
E. 6. — N:o 121. i anledning af ålerremisser utaf åtskilliga från Utskottet afgifna betänkande!). XIII. B. 56o. A. 623. XVI. E. 129. XVII. E. 3g3. ■— N:o (22. i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den g Maj 1835, angående hvad iakttagas bör om handel af lösören, sorn köparen låter i säljarens vård qvarblifva, XIII. B. 715. ( «65 ) XIV. 29S. Å. 36:,. XVIII. U. 34o. XIX. A. 38a. XX. E. 339. LagUtskoltets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden; — N:o 123. i anledning af så vul Kongl. Maj:ts nådiga proposition med förslag till förordning emot olofliga folksamlingar, som ock särskilda i delta ämne väckta motioner. XIII. B. 715. XIV. a93. Å. 386, 4o3. XV. 4. XXI. U. 491. XXIII. 134. A. 358. XXV. E. 27. — N:o ia4- ■ anledning af väckta motioner örn upphäfvande af Kongl. Majlis nådiga förbud af den 10 December 1812 emot all gemenskap med f. d. Konung Gustaf Adolph, f. d. Drottningen och deras barn. XIII. — N:o 12Ö. i anledning af väckta motioner om ändring i 5 cap. — N:o 126. i anledning af dels gjorda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 66, i fråga örn förtydligande af Kongl, Brefvet den 25 September 17775 dels vackt motion om upphäfvande af samma Kongl. Bref. XIII. B. 7.5. XIV. A. 294. XVII.
Banco bestämmes, hvartill den gör sig förfallen, som å Allmänning till betande insläpper kreatur, utan att dertill vara berättigad. Slutligen har, i afseende å 47 §•» motionären, under anmärkning, att den deruti gifne föreskriften för Jägare-Statens tjenstemän och betjente, nemi. att vaka öfver det nyttiga villebrådets fredande, svårligen kan iagttagas, hemställt, att jagt - Lassamt Allm. Bcsv. och Ekon-Utskott ens betänkande, N:o 6. x r rättigheten å Allmänningarne måtte utbjudas på arrende, under vissa år, t. ex. io i sender och att den årliga arrende-summan blefve använd till befordrande af bättre bevakning och hushållning, i afseende å hvarje serskild Allmänning. Till följd af den rätt till jagt å egna egor, som jordegarne i allmänhet är tillerkänd, synes det böra vara delegare i Härads-allmänning obetaget att, på sätt de kunna anse lämpligt, draga fördel af derå befintlig tillgång å villebråd, så vida de icke öfverskrida, livad om villebrådets fredande i allmänhet är föreskrifvet, och hinder för rofdjurs jagande och fällande icke beredes, äfvensom, i händelse Jagt-rätten genom auction upplåtes, dervid torde böra fästas det villkor, alt icke den å Allmänningen anställde skogs-betjeningen må densamma öfvertaga, på det icke uppsigten emot missbruk må förfelas. I öfverensstämmelse härmed tillstyrka Utskotten det stadgande; att, om delegare i Allmänning så för godt finna, må det vara dem obetaget, alt genom auction till den mästbjudande upplåta Jagt-rätten å Allmänningen, med förbehåll om iagttagande af allmänna föreskrifter för villebrådets fredande, samt att hinder för rofdjurs jagt å Allmänningen icke må uppstå och upplåtelsen icke må ske till den å Allmänningen anställda skogs-betjeningen. Stockholm den 20 Juli iS/jo.
Ståndets och Nationens behof är åter af ingenting annnat än val valda Utskott, och i afseende derpå klandras det nuvarande Bänkmansvalet af mig, icke blott för det att den enskildtes rätt inskänkes, utan hufvudsakligen för det att resultatet, så lätt blifver beroende af hazard och intriger. Med ofvan nyttjade uttryck: väl valda Dl[kott menar jag, sådana, vid hvilkas tillsättande Grundlagarnas mening med deras stadganden om Utskott, utan uppehör, legat Electoyerna för ögonen och styrt deras samveten. Grundlagarna hafva arnat Utskotten icke till Ständernas förmyndare, icke till Riksdagsåtgärdernes egentliga beslutare, efter otryckta debatter; de hafva arnat dem till målens utredare, och dertill, fordras: först skicklighet och ^;od vilja hos hvarje Ledamot; men dessutom, ifall olika åsigtec skulle finnas bland Ståndens Ledamöter, eller än mer, i fall egentliga,partier vöre bildade (och just då oundgängligas^)^ Den 11 April e. ml att några af dera sorn mäst hafva tänkt sig, in i hvardera åsigten, må hafva inkommit i hvart Utskott; så att frågan verkligen der blifvit sedd från alla sidor, och äfven den opinion, som vid Riksdagens början är minioritet men möjligen innan slutet kan vara afgjordt öfverlägsen, alltid må få tillfälle låta höra sig under målets utredning; den kan derigenom i vigtigare mål framträda för Plena i reservationer och inom alla Fyra Stånden homogena, mera dirigerande, contrapropositioner uppkomma, än som vanligen händer, då de af Ledamöter* ne under debatten dicteras, utan ledning af någon, som haft det tillfället att tänka på saken, och få se alla acter, som en Utskott6 Ledamot.
Stadgandena i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, § 7, om fattigvårdsstyrelsens målsmans-och husbonderätt öfver den, som sjelf uppbär bidrag af fattigvården till sitt uppehälle, eller för hustru och barn åtnjuter full fattigförsörjning; om fattigvårdsstyrelsens rätt till ersättning, vare sig af arbetsförtjenst eller annan egendom utaf den, som genom lättja eller liknöjdhet förorsakar, att hustru eller barn till sitt uppehälle behöfva bidrag af fattigvården; om fattigvårdsstyrelsens magt att öfverlåta sig tillkommande husbonderätt ä annan; samt om dens behandling, som står under fattigvårdsstyrelsens husbondevälde, förlorade, enligt motionärens förmenande, ali beräknad kraft och verkan genom samma förordnings 1 §, hvarigenom hvarje socken är ovilkorligen ålagdt att lemna vård och försörjning åt sådana dess nödställda medlemmar, hvilka i anseende till bristande arbetsförmåga, vanförhet eller sjukdom äro urständsatte att sig sjelfva försörja, enär, med kännedom härom, mången dels lättsinnigt ingår äktenskap, dels ock handlöst öfverlemnar åt den socken, han tillhör, all omsorg om hustru och barn under det han sjelf å aflägsna orter söker arbete, hvars hela förtjenst han för sig sjelf använder. Till stäfjande af detta sednare oskick, och på det fättigvårds-förordningen icke framgent, som hittills, må kunna kringgås och gäckas, har motionären föreslagit, att 7 § 2 mom. mätte efter orden: ”och eger styrelsen rättighet att af hans arbetsförtjenst eller annan hans egendom erhålla ersättning för sålunda uppkomna kostnader” erhålla följande tillägg: ”och skall för sådant ändamål en hvar, som utom det fattigvårdssamhälle, dit han hörer, söker anställning i arbete, vara pligtig att, sedan han hos pastor uttagit så kallad arbetsattest, uppvisa densamma hos ordföranden i fattigvården, hvilken derå skall meddela betyg, i fråga om personen har hustru och barn att försörja, de der således äro beroende af hans arbete, omtanke och flit, eller om han i öfrigt är känd för den stadga, omtanke och ordentlighet, att han kan och vill vårda sitt.
I förmodan att Svenska och Norrska Statsverken skulle komma att bestrida alla de beräknade kostnaderne för anläggandet och förbättrandet af de till hela kommunikationslinie» hörande vägar samt lastbryggornas uppförande och de erforderliga muddringsarbelenas verkställande inom hvardera statens område, hade för ombesörjande af varutrafiken å ifrågavarande kommunikationsled bildat sig eli bolag, hvars till 200,000 R:dr bestämda aktieleckningssumma voie afsedd att uteslutande användas till anskaffning och tillhandahållande emot bestämd taxa af ängoch segelbåtar i vattendragen samt magasiner vid omlastningsplatserna, äfvensom bostäder för den till transporternas besörjande erforderliga personal m. m., och hvilket bolags direktion, uti en af E. K. Mits Befallningshafvande förordad ansökning, underdånigst anhållit, att E. K. M:t täcktes hos Rikets Ständer göra framställning om beviljandet af anslag utan ät erbetalningsskyldighet till ett belopp, fullt motsvarande ofvan omförmälda kostnader för anläggandet af nja och förbättringen af gamla vägar, för uppförande af bryggor med laslkranar vid alla stationer och för vattendragens muddring, der sådan erfordras, till hvilken underdåniga anhållan Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, med någon jemkning i anslagssumman, tillstyrkt nådigt bifall. Efter det Ii. K. M:t i Sin vid denna riksdags början aflåtna Nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof förklarat Sig anse öppnandet af en lättare kommunikationsled från det inre af Jemtland till hamn i Norrige vara ett företag, hvilket synnerligen förljenle att med allmänna medel understödjas, har E. K.
ligen en hel h o p nya beundrare af hennes geatt en hel del onödiga smådetaljer medtagits; de På den utsatta tiden var h o n åter på hotellet, digna konst till de många hon redan förut förbidraga dock att fullständiga den kulturhtstoriska och steg m e d klappande hjärta in till den sjuka. skildringen från skaldinnans tidehvarf. värfvat sig. Huru tyst h o n än k o m m i t hade dock Rikard » Valkyrian », B. W a g n e r s ståtliga opera, lär märkt henne, o c h han gick så sakta s o m möjligt k o m m a att gifvas första gången härstädes torsut i sjukrummet. Fru D. hade somnat, o c h syStockholm, P. A. Huldbergs Bokförlagsdagen den 7 november. aktiebolag. — Så välkänd är denne författare o c h ster Marguerite gaf h o n o m en varnande vink att Efter de senaste mer litteraturforskare, att det endast torde behöfva ej väcka henne. påpekas, att en ny samling minnen utkommit » K o m in o c h sätt er här, syster Marguerite, » eller mindre misslyckade nyhetsprogrammen har af h o n o m, för att en hvar skall bereda sig tillhviskade han. » H u r underbart hafva vi ej blifDramatiska teatern nu fått upp ett stycke, s o m, vit sammanförda! Jag har sökt er öfver hela o m än ej af någon större betydenhet i dramatiskt fälle att få läsa desamma. Lika outtömligt som förf. minne synes vara, lika lättläst är o c k hans stil. Paris dessa sista veckor! » hänseende, dock förmår hålla publiken vid godt humör från början till slut. K o m m e r så härtill, Marguerite satte sig ned bredvid h o n o m i en att stycket är svenskt original, är det så mycket liten soffa, från hvilken de kunde se, o m den hugnesammare att få gifva det sitt erkännande. sjuka rörde sig. öfvers.