Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en sådan sakens ställning och med hänseende till Allmänna Opinionens nu varande sk^pk, finner Utskottet tiden icke vara inne att för dessa slags uppgifter föreskrifva några vissa och determinerade formulairer, hvilka, utom den förökade möda de medförde för Kongl. Maj:ts redan med så mångsidiga göromål öfverhopade Befallningshafvande och andra Corpnrationer, skulle troligen snarare kunna missleda både Styrelsen och den enskifta hushållaren, i anseende till uppgifternas bristfällighet och opålftlighet, än gifva några verkligen upply - <*34 Besv. och Ekon. JJtsk. Eetänkanden. $ande och för ändamålets ernående säkra resultater. Utskottet anser derföre Riksens Högloft. Ständers närvarande åtgärd böra inskränkas till en hos Konungen skeende underdånig anhållan om Kongl. Majrts Nådiga befallning till dess Allmänna Magazins-Direction, att i sammandrag af trycket utgifva Herrar Landshöfdingars sista berättelser om.årsvexten för hvarje år, på det sätt, som Directionen linner för ändamålet lämpligast, antingen i Tabell eller Text, och lärer Directionen icke underlåta att hos Konungen i underdånighet begära de ändringar i uppgifterna, som den anser behöfliga, och hvilka Kongl. Maj;t då torde finna för godt, att till vederbörligt afgifvande Dess Befallningshafvande i Nåder anbefalla. Dock varder detta jemte flere Ledamöters serskildt fattade mening och förslag Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsnmligen understäldt. Stocholm den 24 Aprill 1818. Transsumt af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoell EkonomiUtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 24 Aprill 18x8. —• Herr Frosten Friman inlemnade ett skrifteligt anförande så lydande : Det har alltid förekommit mig, att man såsom vägledning för dessa slags 'Best), och Ekon. Utsk. Betanhanäen.
N:o 61, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till ett tillägg i 37 §. Riksdags-Ordningen. 1176 Prot. Utdr. d. 23 October 1823. N:o 65, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Förslag, till ändring i 33 §. Riksdags-Ordningen, fann Ridderskapet och Adeln för godt att Constitutions-Utskottets berörde Förslag till den behandling, 56 §. RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets den i3 dennes under N:o 201 af gifne; samt den 20 derpåföljde e. m. på ordet lagde Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtigä Beslut i frågan om förbud för Ledamöter i Hof-Rätt, att sig emellan byta lottade mål; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande , vid hvilket Ridderskapets och Adelns åtgärd icke erfordrades, borde läggas till Handlingarne, S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den i3 dennes under ]N:o 200 afgifne, samt den 20 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående Jordegares rättighet till Arrendators afhysande, när Arrende-Contract ej uppfylles; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de Prot. Utdr. d. 23 October i8a3. 1177 öfrige trenne Riks-Stånden bifallet, för dess del dervid låta bero. S. D. Yid förnyad föredragning af Gonstitntions-Utskottets den 16 dennes, under N:o 68 allåtne, samt den ao derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, angående ett föreslaget tillägg i 102 §. Regerings-Formen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den behandling 56 §.
J a g blef alldeles som förstörd i hufvudet, dar lalg karlen död i kammaren och här stodo de och kallade mig för tjuf och orm. J a g storgrät och utropade: ' Tag allt i Guds namn, jag har aldrjg bedt om det! ' Men d % bar det sig inte bättre I n a t t grannen hihintill, kyrkstöten, sthtt i förstugan och haft ett örn med inne i stugan. Han var ej den, som var försagd, han steg in och läste lagen för dem och det s % det ljungade. Och s % sade han till mig: ' Gubben har sjalf gnott ihop hvarenda styfver och de ha vid Gud ingenting att pocka på. Hon a r ett nöt, Britta, behåll det hon har fatt, det är inte nier än rätt, och ratt ska vara rätt '. S % behöll jag hvad som var lagligen mitt och fdgade litet efter hvad slakten tyckte. Det gick dessutom ingen nöd pk dem och brytt sig oin gubben hade de d % aldrig i lifvet gjort. N %, din bror dåw, afbröt jag, whvad sade han, när han fick höra att du ärft stugan? D Min bror - ha, den stackarn hade inte mycket a t t saga Pivarken oin ett eller annat. Just vid den tiden började man glunka om a t t lian hade det svårt. Jag såg honom sällan, ty han var krasslig och satt mest inne. Hustrnn var död, sönerna hade öfvertagit allt, delat gården, eftersom ingen ville vika, och satt gubben p&amp; undantag. J a, den där undantagskammaren byakar alltid bli trång ocli bröaet; som går genom barnens händer, blir ofta en. tårdränkt spis. Pojkarne hade alltid varit styfsinta och nar de togo makten var det minsann inte för att slappa efter. Så var det ju också liksom en vedergällning och jag tänkte mera an en g h g: ' Nu pekar ' vår Herre på honom, nu får han sin lön '. Och så lat jag år efter år rinna bort och tänkte aldrig på att söka opp lionom i lians bekymmer. Jag arbetade ocli förkofrade mig, hade aldrig annat an halsodagar och hängde s % fast vid stugan och världen att det var som skulle jag aldrig därifrån.
Justerades 4 prot.utdr. för d. 24 sisth Mars f. och e. m. Justerades pleni-protocollet för d. 17 sisth Mars f. m. I anledning af justeringen uppläste Hr Cederschjöld, Pehr Gust., följande: I det till justering nu upplästa protocollet förekomma ett par yttranden, som jag vid tillfället fruktade ej hafva rätt fattat, och hvilka jag derföre nu får till besvarande upptaga. Hr Gr. Gyldenstolpe förklarade, att det icke lyckats honom i 1809 års Riksdags protocoll upptäcka något Regeringens medgifvande af indragning i den stående Armeen, såsom vilkor för Nationalbeväring. Jag anser mig derföre böra gå Hr Gr. tillhanda med den upplysning, att i R. o. Ad:s protocoll för d. 4 Nov1809 kan pag. 98 igenfinnas ”K. M:s Nåd. Propos. till R. St. om vidtagande af särskilda kraftiga anstalter till Rikets försvar och framtida säkerhet; Gifven Stockholms Slott d. 3i Oct. 1809.'’ Och att Ilr Gr. nederst på io2:dra sidan kan få tillfälle att ur samma Nåd. Propos. läsa följande: ”Ej heller bör obemärkt ”lemnäs, att om Nationalbeväringen hinner till den ”stadga, som endast tiden och Svenska folkets egna patrio”tiska böjelser kunna densamma gifva, och hvarigenom till”fälle skulle yppas att, till en början under fredstid och tör”hända sedan för alltid, hålla intill två tredjedelar af in”delta Arme'ens nummertal vacant, en betydlig inkomst skul”le för Riket beredas genom rustoch rotehåljens afgifter ”för dessa vacanta numror." H. Ex. Hr Gr. Brahe upplyste, att casserade gevär numera verkligen försäljas till qvarblifvande i Riket, men på det sätt, att de förut söndertagas, så att jern och träd afyttras hvar för sig. Denna upplysning rättfärdigar ingalunda förhållandet med gevärens försäljning i ccconomiskt afseende, och sätter tilläfventyrs förfarandet i politiskt afseende i en ännu ofördelaktigare dager.
Och när jag kommer fram blir jag öfverhopad med frågor af såväl henne som don Luis, om huru min resa aflupit, hvarföre jag dröjt så länge o.s.v. o.s.v. mycket flera än jag kan besvara på en gång. Mariquita är klädd helt och hållet på europeiskt sätt, om ock med en liten anstrykning af exentricitet i färgsammansättningarna, en exentricitet, som emellertid passar utsökt till hennes sydländska typ. Litet blekare är hon äfven än senast, men det klär henne också. Hon ser med ett ord förfinad och förädlad ut och har förlorat något af det tjufpojkaktiga, som förut utmärkte hvarje hennes blick och hvarje rörelse. Jag komplimenterar henne till hennes utseende och säger don Luis att han aldrig kunnat hitta på någonting mera klädande och originelt på samma gång än den lilla fruaktiga hatt i orange och rödt som Mariquita bär. Men han skrattar och försäkrar att den tid redan är förbi då han valde Mariquitas toiletter. Hon har mycket större anlag för vissa sidor af civilisationen än jag någonsin skulle trott, tillägger han på tyska, och spelar sin roll alldeles utmärkt. Mariquita ser smått förtretad ut då hon ej förstår hvad don Luis säger, men klarnar omedelbart upp igen då han fortsätter på engelska: Kom nu med oss härifrån och lemna er hotellmiddag i sitt värde. Vi bo i ett privat hus och hafva eget hushåll, det Mariquita sköter för att inte alldeles ledas ihjäl af brist på sysselsättning. Ni får lära känna henne från en ny sida den af värdinna. Och af det här nöjet har ni väl i alla fall redan fått nog. Så lemna vi tjurfäktningen och gå, Mariquita skenbarligen alldeles oberörd af de mer eller mindre tydligt beundrande blickar, som riktas på henne. Endast en gång rodnar hon litet, då vi höra en herre upplysa en annan om "att det är en Costa Ricanska, gift med den der mörklette amerikanaren, som går till venster om henne". Deras bostad är förtjusande nätt. Don Luis har packat upp en del af allt det kram af kuriositeter och folkslöjd, han under sin sista resa samlat ihop, och dermed dekorerat deras mottagnings och hvardagsrum på ett mycket originelt och anslående sätt.
Hr Landtm., alt andra punkten i inbjudningen rörde borttagande af slutmeningen i io §:n: ”dock med rättighet att, om h a n v i 11, af deras tillgångar eller arbete åtnjuta ersättning för den kostnad, han sålunda fått vidkännas;” samt alt, då R. o. Ad. borttagit hela io §:n, Ståndet torde finna det äfven denna del af BondeSlts inbjudning redan vore tillräckligen behandlad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade derefter, att den 3:dje punkten i prot.utdr. rörde inbjudning att förena sig med BondeSt:s beslut, att en ny §, i ordningen den i4;de, skulle införas af följande lydelse: ”1 det fall, att ägare af större jordegendom, bruk eller fabrik, redan äger, elier, efter erhållet tillstånd af öfrige församlingsboer genom sock enstä mmo-beslut, hädanefter inrättar enskild fattigvård för sitt ägo-område, vare han skyldig att för de fattiges understöd inom detta område, utan församlingens betungande, ansvara;” i följd hvaraf nummerordningen af de öfriga §§:na komme att förändras. Det af Hr Edenhjelm afgifna förslag, som i gårdagens plenum blifvit uppläst och som ägde sammanhang med BoodeSt:s sistnämnda beslut, var af följande innehåll: "Bruksoch fabriksin rättningar å landet äge att genom sär - D c 11 13 Mars c. m skild fattigvård försörja sina fattiga, eller ock bid råge dertill i mån af in rättninga mes taxering, som i 3 §:n sägs.” Gr. Anckarsvärd: Jag har för min del intet emot någotdera af dessa förslag, utan förenar mig alltför gerna i dem. Jag tager mig likväl friheten fästa Husets uppmärksamhet på en ofullständighel i båda dessa förslag, nemi. att det ingalunda är uttryckt, huruvida jag derigenom blifver befriad ifrån deltagande, för min andel, i den allmänna fattigvården inom socknen, och jag skulle önska alt detta vore positivt uttryckt. Att sörja för mina egna fattiga, dertill behöfver jag intet lagstadgande, ty denna rättighet äger jag i alla fall. Ilr Ribbing, Arvid: Jag är egentligen förekommen af Gr.
Också har man sagt, att svensk-norska kabinettet i sjelfva verket drog sig tillbaka redan d. 5 oktober, emedan 1 Hos Julian Klaczko läses, att lord John Russel i början af jan. 1864 ängsligt sporde preussiske premierministern v. Bismarck hvad som skulle hända, ifall Danmark gjorde motstånd. Svaret blef: » Ah, om det gör motstånd? Det vore en stor olycka, ty det vore det samma som krig, och kriget kunde lätt ändra Preussens och Österrikes välvilliga afsigter. » Hvilka dessa välvilliga afsigter voro, erfares af en depesch, som Bismarck d. aflät till de tyska småstaterna och i hvilken det heter: En personalunion mellan Danmark och Slesvig-Holstein » är en af de kombinationer, som främst komma att tagas i betraktande ». 2 Instruktionerna åt grefve Hamilton d. 8 Depesch till svensk-norska sändebudet i Köpenhamn d. dep. till konseljpresidenten Hall från danska sändebudet i Stockholm d. nov. ; dep. till danska sänd. i Stockh. fr. konseljpr. Hall d. 27 nov.det var tydligt att danska regeringen ämnade försätta Marspatentet ur kraft, och att i följd deraf den fortsatta konflikten ined Tyskland komme att knyta sig vid November-författningen. 1 Den rätta orsaken till Sverige-Norges till-bakaträdande insveper sig, tyckes det, mer och mer i en hemlighetsfull slöja. Manderström, hvars språk är så egendomligt skarpt och bestämdt, invecklar sig, ju längre det lider, i den ena motsägelsen efter den andra. Än betviflar han att afslutandet af en allianstraktat blefve för Danmark sjelft nyttigt, än menar han att blotta ryktet om allianstraktaten varit Danmark till gagn. Då efter Fredrik VII: s död arfsrättsspörsmålet blifvit rest, skrifver han att Sveriges ställning ej mera vore den samma som förut, att Sverige visserligen vore förpliktadt upprätthålla Londontraktaten, men af samma rättsgrunder som de öfriga medunderteck-narne, från hvilka det icke ville skilja sig.
Den 13 April, mcnsamt kraftigt arbeta ti!! ändamålets vinnat!- de, synes mig, att Project till Växel-Stadgarnes förbättrande (i fall de behöfva förbättras) ej lära uteblifva, jag önskar i sådant fall lika med Herr af Uhr, men tror mig emedlertid i anledning af ämnet böra omnämna, att Mäklare sedan 18m fått sin befattning vida mera controllerad, än förr, enär de icke allenast äro ålägde att notera Växel-sluten , utan äfven blifvit förpliktade att hvarje Börsdag i Götheborg till Konungens Befallningshafvande inlemna icke allenast berättelse om hvarje såldAkäxels belopp, utan äfven köparens och säljarens namn, hvilket postdagligen sedan rapporteras Kongl. Commerce-Coilegium. Stämplingen af de Växlar, som för utländsk räkning säljas, medför äfven större säkerhet i control* len än fordom. Herr af Uhr a yttrade förundran, att jag förmodar, det en i andra afseenden skadlig hög Växel cours medförer högre pris på våra Export, varor i Svenskt Bancomynt, när producenten säljer dem till exporteuren, gifver mig anledning yttra, det jag aldrig framställt denna satts i annan afsigt, än att vederlägga ett uttryck i Herr af Uhrs första Dietamen, sorn innefattar motsatsen} jag önskade, att Herr af Uhr litet vidlöftigare och genom bevis upplyst mig, i händelse jag uti detta fall har någon orätt fattad öfvertygelse; jag kan åtmmd* stone hitintills ej förstå annat, än att om till exempel en tolft Svenska plankor i England kosta II - Den 13 April. 177 kosta ett Pund Sterling, som tlu gäller 7 Rfd 36 sk. Bro , kan Svenska Köpmannen till äf» ventyrs vid skeppningsorten betala nämnde tolft med 6 Rrdr Bro, om Coursen förändrar sig till 5 Rrdr Bro för pund Sterling, ar det ju ej möjligt att af Exporteuren erhålla samma pris, så vida har. ej vill förlora 1 Rrd Broutom de 1 Rrd 36 sk. som jag supponerat för fraktkostnader och vinst.
Lag för Banken; beslöt Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid den af Ståndet redan beslutade remiss till Bancooch LagUtskotten af ofvannämnde Nådiga Skrifvelse, hvilken således skulle lill snar handläggning ål Utskotten återlenmas, tillika med de i anledning af BankoUtskoltets Memorial N:o 5 denne dag afgifne yttranden. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln den afKongl Maj:t föreslagne och sedan sista Riksdag hvilande nya redaclion af 4 punkten 1 mom. i A' §• Riksdagsordningen, men afslog de af Kongl. Majrt likaledes föreslagne och sedan sista Riksdag hvilande nya redaclioner af 19, 31 och 88 §■§• Regeringsformen. Från Hög v ör di ge Preste-Standet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne: ExpeditionsUtskottets Utlåtande N:o 4, i anledning af återremiss ifrån Ridderskapet och Adeln af ExpeditionsUtskottets memorial N.-o 3, rörande dels verkställigheten af den Utskottet åliggande försorg om tryckning af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, dels ett å samma tryckning inkommet entreprenadanbud. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets memorial Nro 5, i anledning af ifrån tvänne RiksStånd erhållne remisser af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till R. S. med förslag till Lag för Banken, hvaruti Utskottet till Presteoch BondeStånden återställt högstbemälde Nådiga Skrifvelse med det bifogade förslaget, såsom efter Utskottets omdöme, ej 1 inkommande detta Utskotts befattning, beslöt PresteStåndet, att Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse med förslag till Lag för Banken skulle till BaneoUtskoltct återremitteras. S. D.
Detta sistnämnda har ot vifvel a k tigt utgjort ett doldt motiv för Utskottsmajoritetens tillstyrkande att bestämma Exped.Sekret. lönen till lägre belopp; men på grund af det omförmälda torde detta skäl icke kunna tilläggas någon giltighet. Med afseende å dessa omständigheter, som jag tror vara af särdeles vigt, oell med åberopande i öfrigt af de skäl, som föregående talare anfört, instämmer jag i deras yrkande om propos. å bifall till hvad K. M. rörande denna punkt i Nåder föreslagit. Erih. Tersmeden, Wilh. Fred.: StatsUtsk. har haft något skäl till den nedsättning som det föreslaget för Exped.Sekret. jemförelsevis mot Kollegiiltåderna, hvilket torde medgifvas om man betraktar deras nuvarande aflöning. En Exped.Sekret. har för närvarande i lön 2,767 Rdr 50 öre, hvaremot ett Krigsltåd har 3,900, således öfver 1,000 Rdr skillnad. Att befattningen visserligen kan vara ganska kinkig medger jag, likväl har den icke varit af beskaffenhet att kunna jemföras med KollegiiRådens. Jag vill dock icke motsätta mig en förhöjning; jag liar af tidningarne sett att redan en förändring uti organisationen företagits inom OivilDepart., och kommer en sådan att ske inom de öfriga Departma, så tror jag att dessa befattningar äfven blifva sådana att de förtjena en aflöning jemlik KollegiiRådernas. Hr Printzensköld: Det är ett misstag af Frih. Tersmeden att tro det Exped.Sekretis göromål inom K. M:s Kansli icke skulle till deras beskaffenhet kunna jemföras med Radernas inom Kollegi - 8 D e 11 3 Juli. erne. Hvad de sednares göromål beträffar så kanner jag dem ganska val och saknar icke heller erfarenheten i afseende på de förras, och jag kan försäkra, att så vida en Exped.Sekret. skall som sig bör fullgöra sina skyldigheter, d. v. s. med sakkännedom och urskiljning författa de från K.
1^7 medtagne krafter sage sig utur stånd att längre bära desse förluster, eller genom personlig ansträngning ersätta bristen i Lärarnes antal, i anseende hvartill, samt uppå flere anförde skål af Gymnastikens nytta, äfven i Medicinskt afseende, Ling anhållit, att för Central-Institutets bestånd, såsom en af tillfållige omständigheter oberoende låro-anstallt, måtte i Nåder beviljas ett ytterligare understöd af tillsammans 1000 R:dr årligen, som skulle användas sålunda, att Förste UnderLärarens arfvode ökades med 200 R:dr och Fyra andre Underlärare erhöllo hvardera q00 R;dr om året, hvilke Lärare deraf skulle förblifva i åtnjutande några år, samt derefter afträda deras arfvoden, för att lemna rum åt andre; och skulle, enär aflöningen för hvar och en af dem sålunda vore försäkrad, afgifterne för de Gymnastiserande i allmänhet nedsättas, och dess flere af Inrättningens fördelar blifva delagtige, hvarförutan Sökanden begärt att till Boningsrum åt desse Lärare äfven få disponera 3:ne nu mera ledige rum i det för Inrättningen upplåtne hus. Härvid har Stats-Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref d. 4 Maji 18x3, uppå Lings derom gjorde ansökning, tillåtit honom inråtta ett Institut för undervisning i Gymnastik i Hufvudstaden, och tillagt honom till inköp af behöflig altirail *458 Stats-Utskottets Betänkandcn, 400 R:dr samt årligt arfvode af 500 R:drÄ och till hushyra 100 R:dr tills vidare, att utgå af 3 :dje Hufvud-Tittelns besparingar, hvaruppå, genom Kongl, Brefvet till f, d. Kongl Stats Beredningen, af den 11 Sept.
Historien framställer den såsom en af senare siders mest anmärkningsvärda skapelser. Hvad staden från början var ämnad att blifva blef den dock aldrig, åtminstone fortfar den icke att blifva det: ■— en mäktig handelsstad. De tillfälle dertill, hamnen erböd, motvägdes af många andra förhållanden, som i Edernas längd ännu mer gjort sig gällande. Äfven grund-ideen, hvarpå dess Uppkomst byggdes och som länge nog bibehöll den vid lif och rörelse, bär ^ mera förändrats, nemligen stadens optionsrätt till lefverancer af Flottans 0ch KronoVarfvetS behöfver. Denna rätt, som af omsorg för stadens upp - kemist, I början ansågs orubbelig och ännu under det första seklet bibehölls i och för sin häfd, hitloekade håde speculation och förmögenhet från andra orter, gaf liflighet och omfång åt stadens handel, samt underhåll åt Öfrige näringar, hvaraf bergning, välmåga och folkökning uppkommo, ökade eller minskade i förhållande till Flottans större eller mindre rustningar. Men under senare tider, då å ena sidan intet för Flottans bästa påkallat fri täflan, och å den andra stadens innevånare sjelfva vanvårdat sin förbindelse att tillbörligen afse det allmännas stigande fordran, bar stadens optionsrätt upphört att göra sig gällande, dess uteslutande befattning med anskaffandet af Flottans behofver således i väsentlig mån försvunnit, dess välstånd i förhållande derefter sjunkit, dess försök till täflan med förmögnare lefverenteurer misslyckats och biagi handelns idkare i misseredit, hvarigenom alltså näringsutvägarne ansenligen förminskats, äfven hos stadens liandtverksklasser, hvilka för öfrigt sett sina utvägar till bergning minskade derigenom att Flottans eget arbetsmanskap erhållit vidgad rätt lill utöfvande af handtverkerier äfven inom stadens område.
Ständer är 1800 bcflutade och af Herrar Fullmäkcige ar IZOZ päbegyiOe samt nu snart lyckligen fulländade Realisation af Riksgälds-ffontoirets Crcditsedlar; Herrar Revisorers för samma är öfwer bcsagde Finance - Operation, i deras Protocoll förmarade yttranden och Plu-> ralitelens bifall till densamma." Otwisivelaktigt lär hwar och en wid första pä» ' frendér genast finna contrediction i, att Fullmäktige k Banque» lyckligen wcrkställt ben af Rikets Högl. Ständer bcsiutade Realisation, och endast Pluraliteten af Hrr Revisorer gillat deras förhållande derwid. Troll» gen mäste det wara ett skriffel i Herr Baron och Biskopens Dictamcn, ty Herr Biskopen kan omöjligen wa, ra okunnig om att bet ämne wi nu förchafwa, aldrig ägt rum, 'om ej Fullmäktige i Banqucn werkställt en annan Realisation af Kreditsedlarne, än den Rikets Högl. Ständer beflntadc är iZoo. Jag tror mig ej behöfwa för det Högl. Utskottet betvisa, att aldrig beflutet af den 22 sifll. Ju ni detta är kunnat fattas, om förhällandct med Realisation ej warit rakt stridande emot Ständcrncs föreskrift, 364 Den iz September. skrift, och följaktligen äswcn mot Herr Fårön och Biskopens uppgift. HerrBaron och Biskopen päsiär sedan, att mitt Oictamcu är eir anklagelse. Det är likwä! endast cn Relation, svin äsyf, tar att Rikets Ständer :nä sättas i ständ, att för framtiden taga nödiga Författningar, till bcwarandc af Dan-siicns säkerhet och sin egen rätt. Men om det rvore cn anklagelse, hwarföre swarar ingen af de an, klugade? Hwarföre söker ingen as dem att urskul, da sig?