Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LEDIGA PLATSER. D ame distinguée, musicienne, désire place de dame de Compagnie ou dame de Maison. Hautes références ici, ainsi qu ' ä 1 ' étranger. tyska, som vistats i England och Frankrike och är villig att såväl tala som grammatikaliskt undervisa i dessa språk, önsk. anställning såsom lärarinna eller som sällskap hos äldre personer. Goda rekommendationer finnas. Upplysningar å Fredrika Bremerförbundets byrå. (G. 2290) [1821] E n ung flicka, som med höga betyg genomg. elementarläroverk, är kunnig i musik och van vid kontorsgöromål äfvensom vid undervisning i vanliga skolämnen och språk, önskar nu genast eller till hösten plats i familj. Svar till » 19 år », Karlshamn, p. r. e s af en 19 års flicka af god familj, hälst i Pappershandel. Den sökande inuehar nu elevplats i dylik affär, från hvilken goda betyg kunna presteras. På lön fästes ej afseende. Den härå reflekterar torde adressera svar t. » Pappershandeln », Wexiö. 15418) n ung, bildad flicka, som är kunnig i bokföring, önskar plats i en större aflär. På lön fästes intet afs. Svar till » 21 år », Gnesta, p. r. (G. 2398) [1852] E n ung flicka, som med goda betyg genomgått 8-klassigt läroverk och sedan undervisat några elever, önskar plats som guvernant el. sällskap. Svar till » 7 1 », Karlskrona, p. r. [1893] E n ung engelska önsk. pl. i fam. för sommaren el. längre tid för eng. konversation o. undervisning. A r van vid barns handledn. ; äfven villig att gå frun tillh. Pret. små. Närm. genom professorskan Löfstedt el. doc. Lundell, Upsala. [1875] [1855] En ung flicka önskar plats i familj för att gå frun tillhanda. Den sökande är van vid enklare matlagning, sömnad m. m. Svar torde godhetsfullt sändas under adr. » H. B. », Askersund, p. r.
Äfven liar atstallningen att uppvisa flere af dessa graciösa husgeråd. Utoni de redan nämnda, förekoinmer en, utgången f r h fröken Giöoels atelier, en särdeles vacker pjes, mönster efter isländskt nxotiv med skinn och guldbroderi, komponeradt af fröken Maria Adelborg, infattadt i en rikt snidad ram. *:) Pröken Maria Nordenfelts » skola för hemslöjd? i Göteborg exponerar likaledes en afdel ' ~~ingssk2irnz med ett i rikt scliattersömsbroderi utfördt mönster. Bland silkesbroderier märkes för öfrigt en kudde pli blekbltitt atlas, och en s. k. sac7~et schattersöm i rococco, båda utförda ocli komponerade af fröken Elsa Niorclenfalk. Härmed tro vi oss i det närrnaste lin genomgatt, livad som kommer under rubriken broderier. Dock hterstår a t t omtala ett arbete, som bör räknas till utställningens kuriositeter. Det a r en kischck i filzt Avitbroderi, utförd af en 72-åring, fru Matldda Sc) izLbert, f. d. kungl. hofbrodös, om vi s % få uttrycka oss, ty det var frii Schuberts konsterfarna hand, som levererade kung Oscar 1: s broderade skjortveck. Hvitbroderiet, ett arbete, Iivari våra mormödrar och mödrar excellerade - till stort förfång, a r jag rädd, för s&amp; val rygg son1 ögon - ä r i vår tid så godt som nedlagdt, tack vare de vackra och billiga inaskinbroderier, nian numera har a t t tillgå till sina toilettartiklar. Äfven ägde denna tidsödande söinkonst ingen annan exponent iin denna åldriga d m, hvarföre den af henne utställda nas ' duken väckte de besökandes stora undran ocli beundran, en hyllning, som agnades såviil det skickliga arbetet som arbeterskans höga ålder.
Por att 380 Den 17 Juni e. m. i allmänhet kunna uprätthålla försvaret, det må kallas neutralitet eller hvad som helst, så är första behofvet folk och det andra beväpning. Nu åter har man endast anskaffat 500 kammarladdningsstudsare och 5,000 rainie-gevär, och denna proportion anser jag vara alldeles för liten. Jag tror icke att man kunnat invända något, om Regeringen i st. f. att bortplottra penningar på onödiga marcher och på truppers hopsamlande vid Drottningholm och Ladugårdsgärdet, hade för denna summa anskaffat 50.000 gevär. Denna summa är ingen annan än de af R. St:r beviljade 6,600,000 Rdr Bko, med afsuie på hvilka R. St:r aldrig yttrat något annat än att de blifvit lemnade dels under form af kreditiv och dels för neutralitetens uprätthållande. Hvad angår den summa som blifvit lemuad för neutralitetens uprätthållande så rnedger jag, att inga föreskrifter kunde gifvas a priori, men ang:de kreditiven anser jag det vara hög tid att StatsUtsk. och R. St:r tillse det icke kreditiven antaga egenskap af supplementar-krediter. Jag kan icke finna på hvad grund man anser sig hafva rätt att använda hela kreditivet, äfven om R. 8t:r komma tillsammans innan något derpå blifvit lyftadt. Enligt miu tanka är kreditiv-rätten slut, så snart R. St:r ånyo träda tillsammans. Det är af vigt att R. St:r icke låta genom bristande upmärksamhet sådana missbruk insmyga sig i Grundlagarnes tillämpning, ty de få snart värdighet af praejudikater. Hvad nu angår slutsatsen af detta mitt anf:de, så vet jag mycket väl att jag icke har någonting att yrka. Frågan har redan varit före i ett annat Stånd, och der tillkännagafs att det inom StatsUtsk. varit fråga om antnärkmrs väckande, men att frågan derom förfallit, och derföre är ingenting annat att göra än att lägga Betänk, till handlingarne.
Boye i någon ytterligare discussion härom, utan vill blott tillägga, det jag hade hoppats, att han en gång skulle sluta med sina prebminär-invändptr, som blott tyckas hafva för ändamål att tillintetgöra och förhindra pröfningen af hufvudsaken. IJr Stråle: Jag tror för min del, att Frih. Boyes sednast framställda förslag kan bifallas med någon modification. Det behöfves nemi. icke tvenne särskilda skrifvelser, utan jag hemställer i stället, om icke R. o. Ad., sedan pröfningen af Ulskms förslag blifvit slutad, skulle finna för godt att bestämma hvad som deraf utgör financiella frågor, och hvad som är lagfrågor eller vilkor för ändring af nu gällande lag. Derigenom vinnes det ändamål, jag åsyftat, att ingen contrapropos. behöfver af K. M. aflåtas, i händelse några ändringar i R. St:s förslag skulle erfordras. Jag tror ej heller med den siste talaren, att det är så svårt att utreda skillnaden emellan de olika frågorna, enär det endast gäller att afgöra, hvilka frågor angå bankinrättningarnas rättsförhållanden till allmänheten, och hvilka angå privatbankerna enskildt. Jag hemställer således, om icke R. o. Ad. skulle vilja nu fatta ett sådant beslut. Frih. Boye, Ludv.: Till Gr, Frölich, som tyckes vara missnöjd med mina preliminära framställn:r, får jag göra den erinran, att jag icke rår derför, att min först gjorda enkla framställn. föranledt till 2 timmars discussion. För öfrigt ställer jag mig under hela allmänhetens och efteryerldens omdöme, huruvida mitt uppsåt är att hindra sjelfva - Den iÄ Mars f. m. V3 saken; och jag skall visa det genom hvad jag ämnar yttra, då vi komina till hufvudfrägan. Jag får nu blott förklara, att jag går gerna in på Hr Stråles mndificalion af mitt förslag, då skillnad emellan de olika frågorna i allt fall pä detta sätt kommer att ske; och jag är desto angelägnare om denna skillnad) som Gr.
Och på brödernas grav skulle han resa en liten sten, som han skulle utvälja och hämta själv bland de mossiga, gröna hällarna vid Bandarbäcken. På stenen skulle han rista dessa ord: Med örat har jag hört talas om Dig men nu har mitt öga sett Dig. Med pengar kunde man göra mycket, med rikedom var man lycklig. Vart hade han kommit? Gällde det inte att arbeta nu, inte drömma? Eller skulle han uppsöka Hartman han var redan skyldig honom trehundra kronor men det var ju ingenting för en förmögen man, en miljonär. Säkerligen skulle han med glädje låna honom ett tusen kronor om han uppgav ett klokt ändamål. Men någonting avhöll honom därifrån, en känsla av att detta ej vore annat än att uppskjuta katastrofen. Han måste skaffa sig arbete. I tre dagar försökte han sin lycka på tidningsredaktionerna, men utan löfte om någon fast anställning. Däremot sade honom redaktörerna på ett par smärre dagliga tidningar att han vore välkommen med litterära bidrag, historier ur vildmarkslivet, “så vilda som möjligt“, uttryckte en herre sig. Vildmarksnovellen hade kommit på modet, poeterna var vildmarkspoeter. Man var villig att betala honom ända till fem kronor spalten för det han skrev, om det var bra och motiven var “från vildmarkerna“. Hela den påföljande dagen blir för honom som en suddig, men ändå besynnerligt beklämmande dröm, han sitter på ateljén ensam med huvudet i händerna, icke vetande vad han skulle göra. Hans kassa är snart slut. Han finner det skamligt att leva på kamraterna och han ville ej bedja Hartman om mera pengar. Han vet ej vad han skall göra. Ej heller förstår han sig själv. Han minns att då Ziri var hos honom, kände han beklämning vid tanken att ha närmat sig henne, han tvivlade på att han verkligen älskade henne, ja, han hade till och med väntat med en viss otålighet att hennes steg skulle bortdö nedåt trappan. Nu när hon ej var hos honom, längtade han intensivt efter henne, han tyckte att hon var hans, helt och hållet, en uppenbarelse i hans fattiga liv, en rikedom att ha. Och ändå kom han ihåg att det han först älskat hos henne var hennes intelligens, hennes vördnad inför religionens och bönens under men av allt detta hade han ju ej märkt ett spår under deras korta sammanträffanden, hon hade varit helt och hållet kvinna bara.
Ingen vare härvid valbar, som icke i nämnde Bergslag varit Fjerdepartsegare minst 3 år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst. 6:o Utom Fahlu Bergslag, ega ock de öfriga Bergsbruken efterrättelse uppläsas. § 23. Fullmagterne underskrifva:: * Congtitutions-Uttkotlet» Memorial, N.o 29. 11 Borgare-Ståndets, för städerna, af Magistraten och Äldste, och för Bergsbruken af valförrättande Magistraten; samt för Bonde-Ståndet utlemna. Härvid får likväl Utskottet tillägga den anmärkning, alt, derest, i sammanhang med frågan om National-representationens ombildning, en sådan förändring af Riksdags-Ordningen skulle å nästa Riksdag blifva slutligen godkänd, hvarigenom stadgandena i 2—5 morn. af 14 § komme att försvinna, Utskottets nu afgifna förslag derigenom jemväl förfaller. Stockholm den 17 Februari 1845. Ank. till Exp-Utsk. d. 25 Fehr., kl 11 f. m. Memorial till Riksens Ständer, med förslag om uteslutande ur 11) §. Riksdags-Ordningen af stadgandet, angående ofrälse valförrättare vid Riksdagsmanna-val för Ronde-Ständet. Bland nu gällande föreskrifter om Riksdagsmanna-val, innehåller ista momentet af Riksdags-Ordningens 11 §. uti sista perioden, att i de Härader, der Domhafvanden är af frälse stånd, skall af Hof-Rätterne förordnas ofrälse valförrättare för Bonde-Ståndet. Om denna föreskrifts upphäfvande har Riksdagsfullmägtigen af BorgareStåndet, Herr C. J. Kock, uti en till Constitutions-Utskottet inlemnad skrift, afgifvit förslag, till grund hvarför han hufvudsakligen anfört: att, genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, den förändring i 17 §.
Då jag icke vill utlåta mig öfver det betänkliga, som kunde uppstå, om Utskottet, på sätt nu skett, löre pröfningen af hvarje Motion, först uttalade sin åsigt om syftningen deraf, hvilken jag anser af föga betydenhet, om förslaget är för landet nyttigt, torde jag endast nu få andraga: alt jag icke kan finna Herr Ekholms Motion vara af den art och större vigt, än att den ju icke i önskningsväg af Utskottet och Rikets Ständer kan behandlas, till hvilken öfvertygelse jag just hemtar stöd af de Grund lagsstadganden, Utskottet antagit för en motsatt åsigt. 34 §■ Riksdags-Ordningen föreskrifver, att detta Utskott tillkommer bereda alla frågor, som röra "Uppfostringsoch Undervisningsyerben.” Afskiljer man i Herr Ekholms Motion motiverne från sjelfva förslaget i första punkten, faller det sig helt tydligt för begreppet, att lian i denna punkt endast åsyftar, att Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t ville i Nåder förordna, att Statens Högre Embetsman borde ega den vetenskapliga bildning, som vid Allmänna Läroverken skall förvärfvas af de lägre; och att denna fråga har gemenskap med Undervisnings-och Uppfostrings-Verken, lider väl icke tvifvel, äfvensom att Utskottet säkerligen icke funnit ringaste betänklighet mot upptagande af Motionen, om premisserne deruti icke varit för majoriteten så ömtåliga, att den fäst sig dervid ni rå, än vid rätta hufvudsaken. Andra punkten 1 Motionen kan åter hänföras till Utskottets skyldighet bereda frågor, hvilka angå ”Förändringar, förklaringar ”eller upphäfvanele af grundernc för Allmänna Inrättningar af alla slag.’’ Till dessa hora naturligtvis förslag om annan organisation vid Embets-Verken, hvarom Kongl. Maj:t ostridigt tillkommer att allena besluta, oaktadt förslag i samma ämnen kunna i Plena väckas, jemlikt 8q §. Regerings-Formen.
Der personlig säkerhet är gifven måste den kunna ntkräfvas och hysättning är ett nödvändigt correctiv emot bedräglige speculationer. Att vilja ersätta detta genom ett stadgande, om oförmögen och tredskande gäldenärs arbets-skyklighet vore förgäfves, och dessutom skulle derigenom ett slags lifegenskap kunna beredas, som bör undvikas. Gäldenärs arbets-skyldighet är också mig vetterligen blott medgifven i ett enda fall, som HandelsBalken i 16 Gap. 3 §. bestämmer. Jag anser tvärtom lämpligt, alt stadgandet om Utslags verkställande, sorn dömmer till bysättning, utan afseende på besvär, hvilket stadgande icke alltid efterlefves , blifver upplifvadt.’' Yid öfverläggning hos Ridderskapet och Adeln, i anledning af Herr Hammarskölds Memorial, har bemäkle Motionair vidare utvecklat ämnet samt förklarat, att han icke åsyftat upphäfvande af bysättnings rätten uti vexel mål, enär egenskapen af Handelsförhållande fordrar och alltid egt hårdare yttre tvångsmedel, än de som förr blifvit använde och böra användas i andra executiya mål eller i fråga om Lagutskottets BttHnkanaett» X071 Utsökning af fordran grundad på revers» li varom Herr Hammarskölds Memorial handlade , hvarjemte Motionairen öfverlemnat åt Lagutskottet att reglera rättigheten till låntagarens arbete och vinsten deraf, så, att den ene medborgaren ej göres till den andres slaf, och Långifvaren försäkras om en successiv betalning.
2 Constitutions-Utshottets Memorial N:o 6g. Enligt Grundlagarnes nu gällande bud, skola Riksdagarne hållas i Rikets Hufvudstad, om ej vissa, uppräknade eller underförstådda, vigtiga hinder göra det antingen omöjligt, eller ock för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt. Då till det omöjliga någon förbindelse ej eger rum, synes förra vilkoret nästan öfverflödigt. Det senare åter, i termerna nog inskränkt, kunde lätt föranleda villrådighet i valet emellan lagens bokstafliga åtlydnad och den bjudande nödvändighetens kraf. Ty det gifves visserligen flera vådor än sådana, som det öfverhängande ögonblicket uppenbarar. Ett befaradt, måhända blott fördröjdt fredsbrott, — en börjande, om än icke utbredd farsot, — en af Rikets fiender väckt och underhållen orolig sinnesstämning, — en mer än vanligt ömtålig beskaffenhet af det ärende, som emellan Statsmagterna skall afhandlas, hvarvid likväl 8 §. R. O. ej vore ordagrannt tillämplig, — allt delta utgör ock vådor, hotande medelbart och på afstånd, men tilläfventyrs snart förverkligade, om de ej i tid undvikas. Utsträckning måste följaktligen lemnäs åt vilkoren för undantaget, betraktadt från nödvändighetens synpunkt. Dock det är äfven, till någon del, från nyttans, som detta ämne vill med oväld och noggrannhet pröfvas. Motionairen har redan ådagalagt de redbara fördelarne af minskning i tid och kostnad. Beräkningarne häröfver torde, såsom genast påfallande och af erfarenheten styrkta, knappast vara underkastade tvifvelsmål. Men ett annat mera moraliskt och lika sannskyldigt gagn framstår företrädesvis från Riksdags förläggande till landsort, — större lugn, enbet och sammanhang i ärendenas behandling. Under arbetet ostörd af främmande hänförelser, och sträfvande att fullborda sina värf, skall folk-representanten der uteslutande fästa sig vid Riksdagsföremålen.
Men jag tror att deste olägenheter ffulle kunna dels borttagas och dels mildras, utan en total rubbning af en urgammal Lag; Och anser fördenssull bättre, akt förestå förbättringar i Börds-Lagarne, än att upphäfwa dem. Slutligen kan jag icke neka, det jag förmodar Börds - Rätten kunna med nytta inffränkas till de närmaste Arfwingar, som efter nu gällande Lagar äga den, med uteslutande af de fjermare alldeles pa samma sätt Utffottets förra Betänkande innehaller. Men da jag mäste bekänna, del jag icke äger nog insigt i ämnet, för att afgöra hwilka goda eller ffadliga följder deraf kunde härflyta; Da jag äfwen wagar tro, att i4;6 Den 9 Julli. Högloft. Lag-Utskottet är mindre uti tillfälle, än Kongl. Lag-Committeen, att till hela sin widd pröfwa denna i min tanka widsträckta och wigklga fråga, sa kan jag icke annat, än med asstyrkande af den wäckte Motionen för det närwarande, tillstyrka. Riksens Högloft. Stander, att öfwerlemna den at Kongl Lag-Committeen, att i hela sitt sammanhang ffärjkadas. Jag tror mig, äswen utan fördom och utan uppoffring af egen öfwertygelse, kunna harwid åberopa Hedekwärda B:nde - Ståndets förut gifna bifall till samma tanka, da detta Stand drager häraf den förnämsta om icke enda förman eller stadan. Herr Borgmästaren Lagergren förklarade, att han, som wid öfwerläggningcn och Beftutet till Urstoltets förra Betänkande warit franwarande, sä mycket häldre förenade sig med Herr Borgmästaren Kella nders mening, som han deltagit i det Beslut, hwarigenom Betänkandet blifwit af Wällofl. Borgare-Ståndet gilladt. Herr Lagman Rönqwist instämde likaledes med Herr Borgmästaren Kjellander. Herr Grefwen och Ordföranden förmalte sig. icke äga skäl, att frångå det Beslut som förra Betänkandet innehåller. Riksdagsmannen Anders Ericsson fran Elfsborgs Län förenade sig med hwad Herr Doct.
Sa mycket heldre, soln de häremot yttrade illiberala tänkesätt äro fullkomligen kända och som, i händelse ock denna fråga hade varit af privilegii beskaffenhet, eller a£ hvad annan sorn.heldst, det alltid åligger ett Utskott att genast yttra sig öfver den fråga som till det samma blifvit remitterad. Jag önskar på dessa skäl för min del, atti händelse det Högvördiga PrestStåndet och det Vällofl. BorgareStåndet skulle i sina plena besluta det de anse denna frågas upptagande strida mot Privilegier, Ridderskapet och Adeln måtte förklara det detsamma återtager sina 1809 gjorda concessioner. Herr Manner st am, Joban : Då Prest*>ch BorgareSlånden vid pröfning en a£ Deu 7 Juli e. m» af den preliminaira fråga angående handelsfriheten, som af Utskotten blifvit till Riksens Ständer genom berättelse öfverlemnad, redan förklarat den yrkade utvidgningen af Näringsfriheten stridande mot BorgareStåndets Privilegier, lärer man knappt kunna förmoda, att de skola bifalla det Betänkande som Ridderskapet och Atle In nu antagit. På det att en för det allmänna så nyttig sak som denna likväl ej må förfalla instämmer jag derföre uti Friherre Cederströms anhållan , att Ridderskapet och Adeln, i händelse Betänkandet endastaf2:ne Stånd gillas, genom särskildta allmänna besvär, deruti Bondeståndet icke lärer underlåta att deltaga , ville hos Kongl. Maj.t i underdånighet framföra den otvifvelaktigt af en allmän opinion delade önskan om näriugstvångets och skråförfattningars upphäfvande som Utskotten tillstyrkt. Ridderskapet och Adeln har så mycket större anledning härtill, som det enligt Regeringsformen ofelbart är Kongl Maj:ts rättighet, att efter Nådigt godtfinnande afgöra dessa frågor såsom oeconomiska. Jag underställer likväl Höglofl. Ridderskapet och Adeln om icke Prestoch BorgareStånden kunde förut vänligen inbjudas att förena sig om det nu fattade beslut.
Vid detta ärendes föredragning inför Kongl. Maj:t uti StatsRådet ofvanförstnämnda dag, den 1 Februari 1840, anförde Föredraganden, Herr StatsSekreteraren Grip, att, då han funue det vara fullständigt utredt, att Kongl. Majit och Kronan uti WestTerna egen - 72 dom, sådan den blifvit uppgifven och skattevårderad, skulle erhålla fullt vederlag för Bennebäcks boställe; att utbytet af Bennebäck emot WestTerna sknlle lända till påtaglig fördel så väl för dåvarande som för blifvande indelningshafvare, äfvensom att WestTerna hemmans belägenhet gåfve detsamma, såsom Förste Majorsboställe, ett för tjenstgöringens inom Regementet jemna och säkra gång obestridligt företräde framför dåvarande Förste Majorsbostället Bennebäck; så ansåge sig StatsSekreteraren, lika med Krigsoch KammarKollegierna, äga full anledning i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till ifrågakomma byte, på sätt oeh i den ordning samt med alla de vilkor och förbehåll, Kollegierna föreslagit; uti hvilket underdåniga tillstyrkande instämde D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsMinistern för Utrikes ärendena Friherre Stjerneld samt Herrar StatsRåden, Friherre Åkerhjelm, Grefve Hård och Ihre, af hvilka Herr Grefve
Utlåtande * i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet JV:o 2o4* Stats-Utskottets Utlåtande N:o 204, i anledning af väckte motioner, angående inventering i Kongl. Ränte-Kammaren och de betydligaste af de förvaltande Verkens cassör, hvilket bifallits af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, har deremot blifvit återremilteradt af Borgareoch BondeStånden, \)k grund deraf, att åtskillige Ledamöter, af hvilka de fleste hufvudsakligen instämt i Herr Kjellbergs reservation, erinrat, att, då det, enligt Grundlagen, åligger Stats-Utskottet att granska, utreda och till Rikets Ständer uppgifva Stats-och Riksgälds-Verkens tillstånd, förvaltning och behof, och någon granskning af ett Penninge-verk icke vore möjlig utan inventering af cassan, Utskottet icke saknat anledning till den af motionärer ne föreslagne, såsom nyttig ansedde, åtgärden, att, om de yrkade inventeringarne egde rum, möjligheten af balancer skulle betydligen försvåras, samt att Rikets Ständers granskning, i händelse en så beskaffad inventerings-controll icke utöfvades, vore blott skenbar och ett medel att inbilla nationen, att dess ombud kände, hvad de intygade angående stats-medlens förvaltning, men som de aldrig kunde med rena samveten uppgifva. Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande, men sorn de framställde anmärkningarne redan vid motionernes besvarande inom Utskottet förekommit, samt Utlåtandet redan är vordet af tvänne Riks-Stånd bifallet, kan Utskottet icke frånträda sitt deruti afgifna yttrande. Stockholm den 7 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept., kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 228.
afplockas, beströs med fint salt och nedlägges hvarftals mellan bomullskardor, doppade i fin matolja, i en glasburk. Ofverbindes sedan med oxblåsa och ställes i solen tre veckor, hvarefter oljan pressas ur bomullen. It. Pomada, som är särdeles bra för den, hvars hår faller af eller börjar gråna. Omkring | liter väl skirad färsk märg röres, tills den kallnar. När den börjar stelna, iröres för 10 öre kinabark samt några droppar Perubalsam. Denna pomada håller sig flere år utan att härskna. Teff. Ett lika välgörande som enkelt medel mot en del hudutslag är att alltid tvätta sig med kokt, kallt vatten. Teff. Matlagning-. Oxstek blifver särdeles mör och saftig om, sedan den blifvit brynt, hela grytan med lock på ställes i en varm ugn, der den får stå tills steken blir färdig. Teff. Kalflefver, stekt som biff. Lefvern skares i lagom tjocka skifvor, som beströs med salt och peppar och läggas på ett fat. Sedan de legat en stund, stekas de som biff med lök. Teff. Tarflig risgrynskaka. Då äggen äro dyra, kan man ändock, utan ' sådana, tillaga en god kaka på följande sätt. \ kanna oskummad mjölk, 1 kaffekopp med risgryn och en matsked sirup samt, om man så vill, litet hackad mandel. Formen smörjes med smör, hvarefter mjölken, grynen och sirupen ihällas och väl omröras och derpå insattes formen i ugnen. Innehållet omröres en gång under gräddningen, att ej grynen må stanna på bottnen. Sirupen gör kakan lös och ger smak af ägg. En billig rätt för den, som ej alltid har godt om pengar. lalage. Att koka god grönsoppa hvilken tid som helst under vintern.