Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I i Tillverkningsort: Lund (Thora Kulle). Göteborg Filial: (Svenska industrimagasinet.) B, 81 C. [315] MARTIN TJULANDER &amp; C:o, Vasagatan 10, Stockholm, snedt emot Centralstationen. G. Hammars Lampkök. N:r 4 Klara östra gata n:r 4. [228J Nicodemi, 4, 1 tr. upp öfver g. [135] Refleringsgatan n:r Knr Nybrogatan n:r 28 1 1 " " " r Drottninggatan n:r Butik i Göteborg: Kyrkogatan n:r Barnsjuk[297] Tandläkare. Stockholms Intubi-Kaffefabrik, ti 4 Bernadina Barnhusgatan N:r 2 14 Lilla Vattugatan 14. Hvardagar ' / z3 — ' ¡¡4. domar. Jensen. ^ Q u s t Q. p o l l e r s [Skönfärgeri Ko nsttvättn i ng Dn+i nllil lrnw Företrädesvis magoch hudsjukdomar [505] §! K u r s i klädsömnad] gifves af undertecknad för ett begränsadt antal elever. OBS. Eleverna förfärdiga egna klädningar. Med största högaktning sv • 8,11 är nu utkommen och tillsändes franka. nya, tidsenliga Sm Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slag plantskoleartiklar VIUHA1TDEL, 55 Drottninggatan 55, rekommendera sitt välsorterade lager af endast äkta utländska V i n e r och Spirituösa. Särskildt framhålles: finare C h a m p. [313] Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Pris: enkla med veke 4 — 6 kr., extra so7 — 8 kr., med Etui&amp; Fortfölllida 2 Tekar 12 kr. Fullkomlig F a b r i k, belåtenhet garanteras hvarje köpare. [292] jlamngatari g J. G. H A M M A R, 30 Malmskilnadsgatan YLLE REGIMEN. 4 l^Wk r^W Bästa skydd mot köld och värme ef Jf Tillverkar E t t l i e r Normal-Underkläder.
Häraf uppstod den beklagliga följd, att, då benägenheten ej mera var stor för de fästa skolorna, och församlingarne i stället med en verklig hunger kastade sig öfver de 75,000 R:dr för folkskoleväsendets upphjelpande medelst småskolor, af hvilka några församlingar förvärfvat sig ända till 20 å 30, så har för detta ändamål från statskassan det sista året utgått öfver 100,000 R:dr, hvaremot anslaget, 80,000 R:dr, för löneförbättring åt lärarne blifvit till hälften obegagnadt. Det förtjente en egen undersökning, hvarföre socknar, som ej tillhöra de glesast bebodda, hellre än att söka Statens understöd för en skälig löneförbättring åt sin examinerade lärare eller tillika för den fasta skolans utvidgning genom en hjelplärare, föredragit att med Statens bidrag till en tredjedel inrätta flere småskolor; om icke orsaken varit, att man för löneförbättring åt sin examinerade lärare blott kunnat af Staten erhålla 50 å 60 R:dr, men för inrättningen af byskolor flere hundra R:dr, och sålunda genom dessa beredde en verklig inkomst åt socknen. Deremot egde man ju att beräkna de egna bidragen, bestående mest af naturaprestationer af föda, husrum, ljus och ved åt de oexaminerade lärarne, så högt man ville. Jag säger ej, att öfverhufvud så tillgått, men att mångenstädes så kunnat ske och äfven troligen skett, är ju ganska påtagligt. Äfven hade man ju från 1856 års Ständer ett fullt berättigande och ampelt förord för småskolorna i den förklaringen, att “det för alla nödvändiga kunskapsmåttet bäst bibringades i tätt spridda småskolor11, samt att sådane “må allmänligen inrättas".
De skaffade visserligen det contanla beloppet; men de togo hvarje handling till dubbla värdet, och på det sättet hade de i alla fall uppfyllt saken. Jag önskar att en verklig säkerhet måtte stadgas, och jag ser ingen annan än just den som R. St. bestämt. Den har äfven genom beslut vid denna riksdag blifvit förhöjd på faslighelsbelåningen. Jag vet icke hvarföre man skall hafva mindre säkerhet, då fråga är om enskilda bankinrättningar, än man anser nödig då fråga är 0111 R. St:s Bank, när man icke har bestämda garantier för den säkerhet de kunna hafva, som utgöra delägarne i privata banker. Jag kan derföre icke frångå hvad jag förut yttrat. Frih. Stjernstedt: Utskins mening har aldrig varit an - Den 20 Februari e. m. annan, än att bolaget sjelf skulle pröfva säkerhetshandlingarna. Ulsk:n hafva nemi. ansett, att det legat så mycket i bolagets eget intresse alt tillse, det handlingarne vore säkra, att för vanliga fall icke behöfves bättre controll, än den som bolagets eget intresse föreskref; men som man kunde tänka sig en sammansättning att vilja antaga handlingar, som icke innehöllo den säkerhet de borde äga, så, på det ett sådant bedrägligt förhållande icke skulle kunna döljas, hafva Utsktn tillstyrkt ali Konungens Bef:h:de skall äga att vara närvar, vid pröfningen. Jag anser icke lämpligt att Konungens Befthtde anbefalles att vara närvar, vid pröfningen eller alt honom lemnäs någon andel, t. ex. ^tdel i beslutande rätten. Hvad den frågan beträffar, att inga andra handlingar borde godkännas, än sådana, som äga belåningsrätt i R. St:s Bank, så tror jag en sådan föreskrift nog sträng. En mängd inteckningar kunna vara ganska goda, fastan de öfverstiga egendomens halfva taxeringsbelopp. Det finnes äfven åtskilliga adier i andra bolag, som kunna vara ganska goda, ehuru de ej äga belåningsrätt i R. Sits Bank. Dessutom kan förhållandet med belåningsrätten i R. Sits Bank vid riksdagarna ändras, men privatbankernes grundfondshandlingar höra ej vara beroende af sådana beslut.
ej heller mindre för den, som eger litet. Må derför en hvar befiita sig, att göra allt med omsorg och noggranhet, samt taga det som sin uppgift att i allt vara ordningsälskande. Maja En £ lifsuppgift. Berättelse af Ernst Landquist. 12. i r-N • i K i I |_J LJ IN Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 2 5 öre pr 4 - spalt, petitrad ( Ingen annons införes under I krcna. hans bild genom att i stället frammana modrens, ville det icke lyckas henne; hon fick fatt i enskilda drag — hennes ögon, hennes hår, hennes drägt, men hon kunde ej sammanställa dem till en hel gestalt, och hon måste gå efter porträttet, som stod på skrifbordet för att åter fä henne lika lefvande för sig som förut under långa nätter och dagar. Och ändå — ändå — bakom hennes mors fina ansigtsoval med de liffulla, klara ögonen stack ett annat ansigte upp med friska, röda leende läppar och med en blick så ärlig och trobjertad, som trängde midt igenom henne och sade: » Jag tror mig ha funnit en lifsuppgift åt dig, lilla Ingrid — » ^I^Jjela dagen gick Ingrid med Eriks bref i Och det i dag, just i dag! Hvarför icke klädningsfickan. Hvad hon än gjorde, förut, medan hon ännu vandrat på syndasäkerantingen hon läste i sina böcker eller talade hetens och verldskärlekens väg — hvarför just med faster eller bad eller tänkte på modren i dag, då hon väl borde varit skyddad af ett och det stora försoningsverket, alltid drogos diamanthårdt pansar? Och så kom den förhennes tankar som af en magnetisk kraft ner stenande tanken åter öfver henne: det undertill detta lilla pappersblad, hon kände dess närbara hade endast varit en villa, en feberfantasi, varo i hvarje minut, och hur lätt det än var, hon befann sig ännu i samma oomvända tilltyckte hon, att hon aldrig burit något så tungt stånd som i går, det var en förmäten, öfveri sin ficka.
Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt rörande angelägenheten att bestämma en viss tid, hvarutöfver vid de nya jordeböckernes granskning undersökning uti eller jemförelse med äldre jordeböcker icke måtte ega rum, har Kongl. Majit uti den nu aflåtna Nådiga Propositionen föreslagit, det Rikets Ständer för deras del måtte bifalla meddelandet af det allmänna stadgandet, att vid den i och för de nya jordeböckernes granskning skeende jemförelse emellan dessa och jordeböckcrne för äldre år, de jordeböcker, som upprättats 1793 i Östergöthlands, 1797 i Stockholms och 1795 i Rikets öfriga Län, skulle blifva de äldsta, till hvilka jemförelsen utsträcktes, samt att följaktligen ingen förändring af sådana förhållanden, som uti sistnämnda och sedermera upprättade jordeböcker oförändradt och utan anmärkning iakttagits, måtte ifrågakomma, utan allt sådant, å Kronans sida, vara såsom laga kraftvunnet att anse; dock att, i händelse skiljaktigheter emellan anteckningarne uti förenämnde jordeböcker, i allmänhet utgörande fyra för hvarje län, skulle förefinnas och dessa anteckningar sålunda icke kunna genom ifrågavarande preskription befästas, undersökning för utrönande af rätta förhållandet finge äfven i äldre jordeböcker företagas; äfvensom hvad uti omförmälda hänseende blefve förordnadt icke komme att verka någon förändring af hvad författningarne, rörande efterräkning af alldeles icke eller till för ringa belopp debiterade räntor och andra utskylder, förmådde och föreskrefvo; hvaremot Kongl. Majit ansett det böra vara enskild egendoms innehafvare obetaget att utan inskränkning till någon viss tid, i hvad hans rätt rörde, emot den upprättade jordeboken uti för öfrigt stadgade ordning besvär anföra.
I 20 år har jag, inför Nationens ögon, fört ett offentligt lif, och stått blott för anmärkningar och anfall från alla håll, men hittills bar ingen sagt eller ens med skymt af skal försökt att antyda, det jag någonsin drifvits lill mina yttranden ellef handlingar af individuella considerationer. Derföre, om det möjligen skulle hända, att jag till den grad glömde hvad jag som National-Representant är skyldig mig sjelf, och dem, inför hvilka jag talar, att jag i detta fallet skulle vilja likna Herr von Hartmansdorff, kunde jag lätt använda det påslåeude, att Herr von Hartmansdorff i sitt inre medvetande slutar till andra efter sig sjelf. Friherre Adlerbeth: Herr Hammarskjöld har rätteligen anmärkt, att man bör tala san - 152 Dén i-8 December. ning om de döde. Jag torde endast få erinra, att, då fråga är om våra Academiers förbättring, synes det vara tjenligare, att tala om de lefvande lärarne, än om de aflidna. Tvenne uttryck, som under denna öfverläggning förekommit, fordra äfven serskildta svar. En värd Talare har påstått, att man i Upsala hos Studerande af Stockholms Nation funnit mindre grundlighet i kunskaper, än hos medlemmar af andra landskap. Jag anser mig skyldig förklara, att någon sådan allmännare skiljaktighet i egenskaper bland Studerande af serskildta Nationer, så vidt jag känner, aldrig blifvit anmärkt. Äfven på den tid, då en Cathedral-Scliola var Stockholms förnämsta undervisningsverk, utgingo derifrån till Academien ynglingar af stor skicklighet. De medlemmar af Stockholms Nation, hvilka vid Academien visat sig minst kunnige, lära hafva varit sådana, som åtnjutit enskild undervisning, utan att hafva genomgått offentliga Läroverk. Om det för den allmänna uppfostran varit »fördelaktigt, att hufvudstaden länge saknat en Gvmnasii-inrättning, har en önskad förbättring i detta afseende under de sistförflutne åren blifvit vunnen; härvarande Gymnasium äger Lärare och Lärjungar, som tillfredsställa äfven de strängaste granskares fordringar.
Ex. Hr Gen.Adjutanten för Armeen har det blifva tillräckligen visadt, huru vinga staten utgjort för ernående af caval leri vapnets exercisfärdighet, i del att anslaget för 3:ne regrters exercis-squadroner blifvit fördeladt 348 Den 28 M a j f. m. på tle öfriga för att dermed vinna någon elementarbildning åt alla, och den i vårt cavallerivapens hjerta oell minne odödlige stiftaren af dessa exereissqvadroner har sjelf ådagalagt ändamålet med denna inrättning, icke allenast afseende truppens högre färdighet i sin exercis, utan äfven fördelarna för de rustande och landet i allmänhet, att på detta vis bibringa deri oundgängliga hästbehandlings-instruction hos folket, utom hvilken man, äfven med yttersta graden af exereisfärdighet, ändå svårligen kan bibehålla sig länge uti brukhart skick. Detta ändamål har, enligt min tro, gått mycket förloradt just genom behofvet att fördela anslaget, så att alla måst åtnöjas med en liten del deraf. Exereissqvadroner på i, 2 eller 2-j månader, sedermera likvist 3:ne, hafva deraf varit följden, och principen att antaga Danska rernonter, såsom lätt-tämda och minst besvärliga att på kort tid få färdiga till exercis, blef snart allmän; och grundläde detta den utvidgning i trafik af Dansk hästhandel, hvilken nästan borttog denna industrigren i Sverige. Såsom följd af dessa kortare tider och tillfälliga ansträngningar inträffade stundom ymnigare afgång, och missnöje med denna nyttiga inrättning spordes såväl från befälets sorn rusthållares sida; man satte till och med i fråga att kunna begära dess upphörande, då man ensamt vilie gifva skulden härför åt inrättningen, oell icke åt det rätta hållet, som var statens otillräckliga medel och hästarnas ovana vid ansträngningar.
Då man känner de många strider, som varit förda inom andra länders lagstiftande församlingar i detta ämne, och isynnerhet huruledes i Frankrike frågan 0111 den s. k. incompatibilitetsprincipen vackt de häftigaste strider inom skr iflställarnes och national-representanternes leder, — strider, hvilka i hög grad bidragit alt gifva näring åt den i det af naturen så rikt begåfvad?, men af oeniglielsandan så mångfaldigt plågade landet rådande partiyra, — må vi icke då desto sorgfälligare akta oss för ali utkasta eli dylikt trätofrö äfven inom värt lands sköte! Det lider dessutom intet tvifvelsmål, att ju bland de representanter, R. 0. Ail. kommer alt utse till det antal af 60, som skola företräda delta Stånds räll, embetsmännen lill större eller mindre del vinna inträde. Jag tror derföre, hälst då jag ser Adelns söner så talrikt egna sig åt embetsmannavärf, att Const.Utsk:s förslag i denna del väl kan antagas; och afslyrker att Ståndet må förena sig 0111 en gemensam tanke sådan som den af Hr Gyllenskjöld blifvit föreslagen. Hr Cederschiöld: Jag förenar mig med Frih. Palmstjerna i hemställan om att beslut må fattas öfver hvarje förslag i den ordning R. 0. Ad. beslutat. Men då det torde vara nödigt för flera af R. o. Adis medlemmar som vilja biträda ett af de ifråga valide förslagen, ali höra dem alla tre upläsas, för att veta åt hvilket af dessa företräde bör lemnäs, så skulle jag hemställa om icke sedan diskussionen öfver Hr Gyllenskjölds förslag är slutad, Hr Frih. 0. Landtm, behagade finna för godt att låta upläsa de öfriga innan beslut öfver dem fattas. llr Lagerhjelm: Jag hade icke ämnat ingå i någon diskus - 348 Den 28 Maj e. m. sion öfver Ilr Gyllenskjölds förslag, emedan jag tillstyrker detsamma, men då jag nu hört motiver framställas emot detta förslag, så måste jag framställa motiver för detsamma.
Domstolar följda praxis den, som öfverénsstämde med ralla meningen af berörde lagrum, hviiket synbarligen förutsatte, atl begge parlerne skulle tillstädeskomma, derest dom eller utslag borde tvefallt färdigskrilvas. Då en svarande pal t icke vid första Domstol kunde åläggas utlösa protokoll och utslag, så borde -cj eller sådant vara hans .skyldighet vid högre Rätt, der han, i förlitande på rättvisan af sin sak, uteblifver, för att undgå de rättegångar alltid åtföljande kostnader, helst det syntes böra få ankomnia på svaranden sjelf att för bevakande af sin talan sig infinna eller ej. Enär emedlertid olika iis i g ter i denna fråga jemväl uttalats inom Högsta Domstolen, ansåge motionären en närmare föreskrift af nöden, lör befordran af enbet i lagskipningen i denna del; i anledning hvaraf han yrkat, att genom eu författning förklaras måtte: att stadgandet i ef. Kap. y § Rättegångs Ba/ken, att dom skall t te fullt färdigskrifvag är vordet mcdddtdt under den förutsättning, att Lag-Utskottets Betänkande, N:o 123. 13 sä väl kärande, som svarande, tillstädeskommit, samt förthy ej eger tillämpning, då endera af dem uteblifvit. I sammanhang med denna till Lag-Utskottet remitterade motion, har Utskottet förehaft ett från Vällofl. Borgare-Ståndet ankommet memorial, deruti Herr Boberg, J., påyrkat den bestämmelse, att uteblifven svarande part ej är skyldig att i Hof-Rätt lösa protokoll och utslag, så framt han ej sjelf eller genom ombud deraf begär del.
N:o 116, i anledning af erhållna återremisser af betänkandet N:o 90, angående ordnandet af medicinal-undervisningen i riket; Ståndet, sorn bifallit betänkandet N:o 90, gillade Utskottets i utlåtandet N:o 116 föreslagne förändrade redaktion; N:o 117, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 96, om förändrad reglering af presterskapets löningssätt. Ståndet, som vidblef sitt beslut, lade utlåtandet N:o 107 till handlingarna; N:o 118, i anledning af erhållna återremisser af betänkandet N:o 97, angående gjorda anmärkningar vid handelssamt fabriksoch handtverks-ordningarna af den 22 December 1846. Ståndet vidblef sitt beslut och lade memorialet N:o,118 till handlingarna ; N:o 119, i anledning af väckt fråga om augments-räntornas jemnare fördelning. N:o 120, i anledning af väckt fråga om utfärdandet af ny instruktion för kronofogdar, länsmän och fjerdingsman. Bifölls; N:o 121, i anledning af väckta motioner om jernvägs-anläggningar i riket. Bifölls. N:o 122, angående minskning i Utskottets kansli-personal. till handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets följande memorial och utlåtande: N:o 94, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de artikeln af nu gällande banko-reglemente. Bifölls. N:o 95, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 78, angående befordringsgrunder för banko-ombuden vid låne-kontoren. Bifölls. S. D. Föredrogos och lades till handlingarna Stats-utskottels meniorialer: N:o 290, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 250; N:o 292, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 214, angående åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxt-år.
Hans sida skyddad är af Jan från Hagelbäck, Så rask som krigets gud, som vårens gudar täck. Ej nöjd att sitt beröm af qvinlig fägring söka, Vill han sin skönhets pris med lagerns pris föröka. Olyckelige Jan! din alltför tappra håg, Hvi drog den till Borås dig hän i detta tåg? Väl tumla nämligen för hans händer en hökare och en skräddare; väl slår han sjelfve rådmannen Sandalin ”midt i flinten”: Men pannan var så hård, att påken söndergår; och nu kastar sig denne på den oväpnade Jan, i hvars fagra ljusa hår han lindar sin arm, tills ynglingen innan kort vrider sig ”i dödlig blekhet” på sanden. Olf ser det, och blir nu alldeles ursinnig; med gräsligt rytande, skallar tre gånger från hans läppar Sandalins namn. ”Spring, tappre Rådman, spring”! ropar Skalden: men denne skyndar ”sitt ödes hot” till mötes, Och Hämdens bleka hamn re’n kring sitt offer sväfvar. ”Du grymme”! ropte Olf, ”som missbrukt så din makt, Du, som ifrån ett barn så neslig seger bragt! Om du ock arm af stål och påk af koppar bore, Och om du mera stark än värste hundturk vore, Skall du ej fly ditt straff. Och vet, till dubbel harm: En rådman krossas skall utaf en bonddrängs arm”! Tre gånger han sin arm i långa ringar svängde, Förr’n han till Sandalin med alla krafter dängde. Ett sådant dunderslag han denne rådman ger, Att väl en laglig mur deraf skull’ ramlat ner. Boråserne ge skri, när detta skyddsvärn stupar: ”Han tumlar för ett slag, som tålde tjugu supar”! Också börjar striden nu taga en för dem vådlig vändning. Bondehären, som redan begynt rygga, framrycker åter, eggad af sin väldige anförare, som en stund synes omotståndlig. Skalden anropar nu sin sångmö om ”nya krafter”, då han skall ”med större konst beskrifva större kamp”. Ty Nu möter Edbom sjelf. Hat, vrede, lust att vinna,
Såsom hufvudsakliga skäl till berörda underdåniga framställning, har bemälda Kollegium anfört: “att redan, enligt nu gällande närings-författningar, vissa borgerliga yrken kunna af en och samma person utöfvas så väl i den ort, der han eger burskap, som annorstädes inom riket, hvilket vore förhållandet med idkare af alla slag utaf fabriksoch manufaktur-handteringar, äfvensom, jemlikt § 10 af 1846 års Fabriksoch Handtverks-ordning, burskapsegande handtverkare vore berättigad att, då han tillitas att i annan stad eller ort, än der han bosatt är, verkställa sådant arbete, som måste på stället förfärdigas eller fullkomnas, derstädes sjelf eller genom egna ar betare slika arbeten företaga och fullborda, under iakttagande, då arbetet sker i stad, att anmälan derom hos Magistraten på stället göres; — att, enligt § 6 af Kongl. Förordningen den 3 Juli 1816, angående hvad iakttagas bör vid meddelande af burskap och rättighet att idka utrikes sjöfart, burskapsegande skeppare är berättigad att föra fartyg ej mindre för rederier i den stad, der han förvärfvat burskap, än ock för redare, bosatte i hvilken annan ort inom riket det vara må; — att hvad särskildt an giuge frågan om handelsrörelses idkande af samma person å särskilda orter, genom § 3 mom. 1 af Handels-ordningen vore stadgadt, att hvar och en sorn i stad eller å landel idkar fabrik eller handtverk (härunder dock icke inbegripne gerningsmän å landet och ej heller de, hvilka undfått tillstånd att endast såsom försörjningsmedel med egna händer någon handtering utöfva), eger att, efter anmälan hos vederbörande Magistrat, i hvilken stad som helst, sjelf eller genom andra, föryttra sina egna tillverkningar i öppna salubodar eller från andra upplagsställen, hvarvid flere idkare kunna om gemensam salubod sig förena, samt att enahanda rätt tillkommer handtverkares förlagsman för de handlverks-arbeteu, hvartill de gifvit förlag, och idkare af bergsbruksrörelse för egne tillverkningar, äfvensom landtman för de från landtbruket härflytande alster samt landtmanna-tillverkningar; — att, enligt § 13 i Handels-ordningen, jemförd med § 15 af samma författning, en hvar eger att till inrikes ort, hvarest import af utländska varor får ega rum, sådana varor införa och desamma derstädes försälja antingen från de fartyg, hvaruti de inkommit,
Utskottet bar tagit förevarande motion i behörigt öfvervägande • och finner Utskottet, som icke är i tillfälle att utreda, huruvida skattläggnings-kommissionens antagande, det klockare-jordarne på Gottland skulle vara under presteborden lydande, må hafva blifvit grundadt på en fullt formenlig och noggrann undersökning af förhållandet, skäl dock icke vara för banden att tillstyrka Rikets Ständer att bos Kongl. Maj:t i underdånighet begära företagandet af den utaf motionären ifrågaställda, med betydlig kostnad förenade, allmänna utredning af berörda förhållande, emedan det är vederbörande inom hvarje församling öppet, att i rättsväg söka göra de anspråk uti ifrågavarande afseende emot kyrkoherde-boställena gällande, hvartill fog möjligen kan förefinnas. Deremot och om äfven det icke kunnat visas, att det för banden varande förhållandet med klockarnes på Gottland boställs-jordar fedt till missbruk genom klockarnes betungande utöfver billighet med utskylder och tjenstbarheter till kyrkoherdarne; synes det dock Utskottet vara af vigt, att all anledning till någon förmodan derom må undanrödjas och att klockarne på Gottland försättas i en mera oberoende ställning, än hvaruti de för närvarande sig befinna 5 och tillstyrker Utskottet derföre vördsamligen, att Rikets Ständer må uti allåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder anbefalla vederbörande att söka tillvägabringa en reglering af de utskylder, hvilka af klockare på Gottland böra till presterskapet derstädes utgöras för de boställs-jordar, klockarne innehafva, så att utskylderne blifva för en längre tid bestämde. Best), och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 125. Alik. till Exp. Utsk. d. 26 Juli t851, kl. 2 e. ra. Utlåtande, i fråga om optionsrätt för arrendator af annexoch mensal-hemman, eller för hans enka eller barn, vid nytt arrendes afslutande.