Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 87, fattat i fråga om anslående af 1,062,000 rdr för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala. Hr von Koch, Nils Samuel: i öfverensstämmelse med den af mig förut uttalade åsigt, att beslut, som blifvit fattade efter lång öfverläggning och moget bepröfvande, icke böra förändras eller upprifvas, anhåller jag om afslag å Bonde-St:s inbjudning. Härefter blef detta prot.-utdrag af flere ledamöter begärdt på bordet. Den 16 Maj. 377 Hr von Troil, Sani. Gust.: Nödsakad a( tjensteålig ganden att redan i morgon afresa från riksdagsorten, anhåller jag att, med bibehållen riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara Bänkman samt ledamot af Stats-Utsk:t. Sedan K. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i StatsUtsk:t efter Hr von Troil. Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 6 och 8 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 29, i ani. af väckta motioner om ändring eiler omarbetande dels af Landtmäteriinstruktionen, dels af Skiftes-stadgan, och dels af Arfvodestaxan för Landtmäteri-förrättningar. lista punkten (sid. 4). Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Skiftesstadgan har vid alla riksdagar varit öfverklagad, särdeles från Bonde-St., men, eget nog, har icke något i detta afseende försports från R. o. Ad:s sida, oaktadt ledamöter af detta Stånd äro i besittning af de största possessioner i riket. Eget är också att vid Betänk:ticke finnes bifogadt någon reservation af det Höglofl. Ståndets ledamöter inom Utskrt. Att sådant icke var att förvänta från Högv.
Vidkommande sedermera Kongl. Maj:ts nådiga framställning i detta ämne, så inhemtas af det den Kongl. Propositionen bilagda Stats-Råds-protokoll, bland annat, att de tid efter annan uppkomma bristerna i den för Kongl. Maj:ts hofhållning anvisade anslagssumma utgöra tillsammans omkring 800,000 R:dr; att Departements-chefen ansett det vara fördelaktigast, i fall omförmälda brist blefve, så fort som möjligt, godtgjord och att endast med afseende derå, att man befarat det svårigheter möjligen kunde möta för liqvidens verkställande på en gång, förslaget om summans utbetalning under den tidrymd, som i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition blifvit uppgifven, tillkommit. Vid sådant förhållande och dä Utskottet för sin del anser det vara mest lämpligt, att det belopp, som erfordras för godtgörande af denna brist, anvisas, utan att vissa tider för beloppets utbetalande dervid af Rikets Ständer bestämmas, samt Statens financiela ställning icke lägger något hinder i vägen för vidtagande af en sådan åtgärd, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte på det sätt bifalla Kongl. Majits nådiga Proposition, att till Kongl. Majits disposition ställes ett belopp af En million Riksdaler, att, uppå skeende reqvisitioner och i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utbetalas. Stockholm den 6 Mars 1863. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Mar» 1865, kl. a e. m. Utlåtande, angående regleringaf utgifterna under Riksstatens Fjerde Hufvudtitel.
Härvid är anmärkt, dels att om inträde i Timmermans, och Murare handtverkeri» utöfning såsom Mästare medgåfves, utan anspråk på större skicklighet hos den Sökande, än som erfordras för en Gesäll i desse yrken, hvilket ansetts följa af Utskottens Förslag, enär af den sistnämnde skäligen bör kunna fordras, att han förstår verkställandet af en väsendtlig byggnadsdel, så vida derunder äfven kan förstås en Vindskappa eller Takstol, skulle otvifvelaktigt all förkofran i desse handtverk hämmas och Allmänheten blifva lidande, enär vid hvar - LagUtskottett Betånkanden, i65 je nybyggnad eller reparation biträde af en Architect eller Mecbanicus, jämte Mur* och Timmermä tare, skulle erfordras; dels att Architecter och Mechanici, som vunnit Mästerskap icke borde få utöfva detsamma, sä länge de ega inseende öfver publike byggnader, eller utöfva Controli öfver Räkenskaperne dervid, och dels att Architecter och Mechanici, som hålla Lärlingar och Gesäller, borde vara Ovilkorligen förbundne att söka Mästerskap och Burskap. Någon grundad anledning till farhåga för byggnadskonstens förfall genom upphörda fordringar på theoretisk insigt i Architecturen hos dem, sorn enskildt till Timmermästare eller Murmästare vilja blifva antagne, tro Utskotten sig emellertid icke hafva gifvit, då Utskotten tvärtom sökt uppmuntra till förvärfvande af en större skicklighet deruti genom den föreslagne, för Idkarne utan tvifvel förmånliga och för Allmänheten äfven båtande rättigheten, att, då de kunna ådagalägga en sådan, få hos sig förena ofvannämnde bägge yrken. Också lärer erfarenheten, åtminstone i de smärre Städerne, visa att Timmermästares och Murmästares insigter sällan ligga utom gränsen af det practiska i handteringen, och i sådant fall, kan Förslaget icke sägas stadga annat, än hvad som nu i verkligheten eger rum.
(322) VÄRDINNE-PLATS hos respektabel ungkarl eller änkling söker OR EN BÄTTRE, BILDAD FLICKA en ekonomiskt oberoende, praktisk, bildad om 25 ä 30 år, fullt kompetent att som flicka, van vid allt, som till ett väl ordnadt förestå ett h e m s a m t därjämte h e m hörer, såsom matlagning, bak, slakt, kunnig i musik, språk och finare handarbesömnad, väfnad m. m. ten, m e d v a n a och vilja att i moders ställe F i n fina referenser presteras.^ P å lön fä- handleda en 11-ärig dotter, blir fördelaktig stes ej så stort afseende, som på ett h u m a n t plats ledig den 24 nästk. April i större stad. och vänligt bemötande. Svar till » PliktSvar, med fotografi j ä m t e uppgift å referentrogen », adr. Ahlström &amp; Cederberg, Gefle. ser och löneanspråk insändas under adress (G. 77208) S. Gumaälii A n n o n s b y r å, Stockholm f. v. b. L A T S S Ö K E S till l: a m a j af en 27 års (G 77356) anspråkslös, arbetsam och villig flicka i bättre hem helst i mellersta Sverige. Den ~ p N S N Ä L L, anspråkslös, bättre flicka, 20 sökande är fullt h e m m a s t a d d i arbeten hö- ä 30 är, arbetsam och ordentlig, erhålrande till ett landthushåll såsom matlagning, ler i vår plats i god familj i landsortsstad, bakning, slakt och förekommande handarbeatt sköta 2:ne barn, 2 till 4 år, s a m t deltaten. Svar märkt » Selma », adr. S. Gumgelii ga i förekommande göromål Svar med lö- Annonsbyrå, Stockholm. (G. 537) neanspråk och fotografi till » C. » Brahegatan n:r 1, 1 tr. Stockholm.
Att för öfrigt, såsom Hr Stuart påstår, det skulle leda till en så stor lättnad för den skattskyldige om en och samma uppbördsman eulolia r och qvitterar inom sitt uppbördsdistrikt alla möjliga intrader som derifrån utgå, är en sak som torde kräfva närmare bevisning då denna lättnad endast skulle bestå i besparing af besväret att uppräkna hvarje utskyldsbelopp för sig och aflemna det till de olika uppbördsmännen, hvilket besvär är af så ringa betydenhet, att det svårligen kan förtjena afseende, hvarföre det också kan vara den indelta räntegifvaren likgiltigt, om han aflemnar sin ränta till regementsskrifvaren eller till kronofogden; och alt, genom detta uppbördssätt räkenskaperne skulle förenklas, tillåter jag mig betvifla, dä regementsskrifvaren, som nu i sin räkning direkte uppdebiie rar löningsräntorne, väl dermed måste upphöra men i alia fall är nödsakad att fortfarande påföra sig dessa räntor till redovisning, efter det reqvisitions-förslag, som af honora måste upprättas och af regements-befälhafvaren till K. bef:de ingifvas för att ligga till grund för räntornas utanordnaade från landtränteriet. Många ledamöter ropade på propos. Gr. Sparre: De indelta räntorna äro kronans räntor, indelta eller anslagna till något visst ändamål. Dä nu Kronan på den del af sina räntor, som den behållit, efterskänkt forsellön, ser jag icke annan utväg för att åstadkomma rättvisa än alt kronan äfven åtager sig forsellöner för de indelta räntorna. Detta är en 32 Den 1 Augusti. klar följd af det föregående, jag kan icke hjelpa det. Man har påstått att dervid göres afseende på den enskiltes rätt, men icke på kronans. Jag tror dock att kronans rätt också omfattar den enskiltes och alt det går kronan vål då den enskilda rätt sker. Jag har sagdt, och jag vidblifver denna mening, att den eftergift, hvarom nu är fråga, har räntegifvaren rätt att fordra och då hör väl också kronan medgifva den.
Ständer, för deras del, besluta, det en Förordning må utfärdas, hvari stadgas sorn följer: .1:0 Alla Kämners-Rätter, med undantag af Kämners-Rätterna i Stockholm, skola ifrån och med den 1 Januarii i836 upphöra, och såidane mål och ärenden, som, enligt Lag och serskilda Författningar , nu höra till Kämners-Rätt, derefter omedelbarligen upptagas äf Rådstufva-Rätt, på sätt för närvarande sker i de städer, der Kämners-Rätt ej är; börande jemväl de mål, hvilka intill förstnämnde dag blifvit lios Kämners-Rätt anhängige gjorda, men då ännu icke är o af slutade, öfverlennäs till vederbörande Rådstufvu-Rätt, att der vidare handläggas. 2:0 Likaledes skola alla Lagmans-Rätter upphöra, på det sätt, att vad, sorn emot Härads-Rätts beslut erlägges eller anmälesfrån och med den 1 Januarii 1$36, bör fullföljas i vederbörande HofRätt, samt de saker, hvilka före sistnämnde dag vädjas utider Lägnums-Rätt och ej ä nästkommande års Lagtima Lagmansting blifva afgjorde, skola till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlennäs, 3:o Riddaresjne-Rätter varda ock sålunda afskaffade, att vad, som mot Häradssjne-Rätts beslut i jordatvister erlägges eller anmäles ifrån och med den 1 Januarii i836, skall fullföljas i vederbörande Hof-Rätt; egande den, som med Hof-Rätts beslut ej nöjes, att i vanlig ordning draga saken under Konungen i Dess Högsta Domstol. f:o 1 sammanhang härmed varda nedannämnde Lagrum dels upphäfne och dels ändrade på sätt som följer; dock att de bland dessa Lagrum, som angå Kämners-Rätter och Rådstuf vu-Rätter, skola, i afseende på Kämners-Rätterna i Stockholm och RådstufvuRätten derstädes, oförändrade bibehållas. Lag-Utskottets Bet. No 82. rättegångs-balken. 7 I. CiP. I. §..
R:dr sjuts vara begagnad till betalning af räkningar och kostnader, hvilkas godtgörande icke blifvit på Ränterietanordnade, har likväl en specifique räkning, till ådagaläggande, huru delta af Herr Landshöfdingen lyftade förskott blifvit användt, bort öfrige undsättnings-redogärelserne åtfölja. t0:0 UndsättningsMedels-räkningen för år 1829 har visat, hvad äfven Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i skrifvelse till Kongl. StatsContoiret den 28 sisth October, tillkännagifvit, att aflidne Kronofogden i Wäne Fögderi B. Carlsson i lifstiden åsamkat sig en uppbördsbrist å desse slags medel af 3145 R:dr 26 sk. 1 r. samt att vice Kronofogden i Kullings Fögderi, Rabe, hvilken sig sedermera lifvet afhändt, uppburit och förskingrat 7321 R:dr 4a 2 r. äfvenledes undsättningsmedel; Hvilket Revisorerne, i sammanhang med det föregående, ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla, ehuru det tillhörer Kongl. Maj:ts och Rikets KammarRätt, att genom Utslag bestämma desse Balancers belopp, samt att vaka öfver Kongl. Maj:ts och Kronans rätt och säkerhet vid deras indrifning. ( 54 •) Skaraborgs Län. Uli LandsContoirets afgifne Spannemålsräkning upptages utborgningen till ett efter stadgade undsättningspris beräknadt, sammanlagdt väiale af 3i8,6i2: 36. 3; hvaraf dock uti undsättuingsmedels-räkningen allenast 295,56g: 20. 3. blifvit till redovisning debiterade: skillnaden 23,o43: R:dr 16 sk. utgöres af det i förstnämnde eller SpannemålsRäkningen beräknade värde å sådan Spannemål, som utlånats emot rättighet att in natura återgäldas.
Postbåtarna får ta passagerare men inte gods utom de resandes och förnödenheter som fordras under resan. Vad angår import och export av nederlagsgods, samt införsel av kaffe, socker, tobak, vin och arrak gäller 1818 års förordning. § 3 Tar skeppare utan bevisligt nödtvång annat inlopp än det tillåtna pliktar han 500 riksdaler och om han inte kan betala hamnar han på kronans fästning 9 månader. Böterna kan halveras om han gitter bevisa att redare eller godsägare varit delaktiga i brottet. Lossas godset på otillåtna ställen eller i öppna sjön straffas skepparen med 3 års fästningsarbete. De redare eller godsägare som övertygas att haft med förbrytelsen att göra har förverkat sitt gods i fartyget och redaren mister sin del i fartyget. Skeppare får inte ankra i skärgården om inte storm eller annat tvingar honom. Dock kan han ankra vid fästning. § 4 Skeppare är skyldig att ta tullbetjänt ombord när de fordrar det och lämna underrättelser om både resa och laddning och visa alla handlingar. Sätter sig någon däremot bötar han 250 riksdaler. § 5 Skeppare får inte segla in utan lots, om det finns sådan mot 75 riksdalers böter. Han skall om tullbetjänt inte finns ombord ha ansvar för att lasten är orubbad. Lots, som vid dessa tillfällen upptäcker sådant, som skall tas i beslag, får förutom den beslagarerätt han skall ha även uppmuntran och belöning från tullstyrelsen. § 6 Vi ankomst till inloppet skall skeppare sätta ankare minst ett muskötskott från land och inom 2 timmar inställa sig hos tullkammaren. Men om natten får han inte gå iland om inte nödtvång föreligger. Det gäller också skeppsfolk och passagerare. § 7 I verkrullan skall antecknas fartygets namn, lästetal och djupgående, besättningens antal och varje persons namn, var fartyget hör hemma och varifrån det kommer. Dessutom uppförs persedlarna som fat, tunnor, fastager, kistor, lådor, balar och packor med nummer, namn på ägare och så vitt möjligt är innehåll. Förrådet av livsmedel för skeppare och folk antecknas till mängd och beskaffenhet. Skepparen tecknar orden: - Intet att tillägga.
Men vid afskedet skänkte konunga-dottern honom en guld-ring till hugkomst; de begge hof-tärnorna gåfvo honom hvardera ett guld-äpple. Derefter stego de upp i sin förgyllande karm, och drogo hastigt sina färde. Efter den dagen hade svennen ingen trefnad mer, ty det lekte honom städse i hugen, huru han skulle komma till det sköna slottet som låg östan om solen och nordan om jorden. Han gick så en dag inför sin fader, och beddes orlof att draga bort och uppsöka sin fästemö. Gubben sade, att han sjelf måtte råda härutinnan; men hans färd skulle näppeligen båta till mycket. Svennen tog derefter afsked af sina fränder, och for ensam bort ifrån hemmet. Ungersvennen vandrade nu öfver berg och gröna dalar, genom många och stora konunga-riken; men ännu visste ingen att förtälja om det sköna slottet. Han kom så en dag till en mycket stor skog. Uti skogen hördes ett starkt gny, och när svennen gick fram, såg han tvänne jättar, hvilka voro stadda i en häftig träta. Då sporde han: »hvarföre stån J här och tvisten med hvarandra, jättar två?» Resen svarade: ’jo, vår fader är död, och vi hafva skiftat arf efter honom. Men här är ett par stöflor, och vi kunna icke förlikas hvilken af oss skall ega dem.’ Svennen sade: »jag vill skilja eder träta. Om J icke kunnen blifva öfverens, så skänken stöflorna åt mig. Jag är en vandringsman, och har en lång väg att gå.» Jätten tog till orda: ’det kan väl vara sannt, som du säger, men det är icke med dessa stöflorna såsom med andra stöflor; ty den som har dem uppå, kan gå hundrade mil i hvartenda steg.’ När svennen hörde detta, ville han gerna ega de kostbara stöflorna, och sade att jättarne väl kunde skänka honom dem, så hade de intet vidare att tvista om. Huru han nu lade sina ord, tycktes det jättarne vara ett godt råd, och de gjorde såsom han hade sagt.
Tersmedens anförande, får jag lemna den upplysning, att ingen hamnbyggnad, till hvilken staten gifver anslag eller lån, får byggas på annat sätt, än att styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader gör upp förslag och ritningar, som af K. M. godkännas. Efter denna ritning och plan skall byggnaden sedan verkställas och derifrån får ingen afvikelse ske på annat sätt, än, efter hemställan af styrelsen för vägoch vattenbyggnader, med K. M:s nåd. bifall. Detta säger jag, för att än ytterligare framställa, att om det har varit något fel i byggnaden, som har förorsakat omkuilrifuingen, så är staden dertill helt och hållet oskyldig. Staden har visserligen begärt att en hamn skulle byggas, hvilket af K. M. blifvit bifallet och styrelsen för vägoch vattenbyggnader har uppgifvit förslag till en plan derför. Staden har äfven t. o. m. velat hafva en och annan ändring deruti, men styrelsen har afböjt det och K. M. har gillat hvad styrelsen derutinnan beslutat. Till livad jag förut yttrat, får jag lägga att Cimbritshamns belägenhet är i detta fall så mycket mer att behjerta, som staden, i enlighet med det kontrakt, hvilket blifvit uppgjordt, om detta icke fullgöres, blifver ovilkorligen skyldig att genast återbetala länet till staten. Jag förutser att det aldrig kan ske utan excecutiv auction och jag kan icke fatta huru staden kan fortfara att vara stad, om detta anslag då skall återbetalas. Jag tror att ombudet för Cimbritshamns stad kommer att, i fall detta anslag icke beviljas, väcka motion om stt få staden frikallad tills vidare ifrån denna återbetalning, intilldess det blifver möjligt att fortsätta hamnbyggnaden, ty sedan -|:delar, och kanske den dyraste delen af hamnbyggnaden, som var den yttersta, ramlat omkull, så är det omöjligt för staden, att hetala det nya arbetet, då den icke kunnat betala det gamla. Jag får blott fästa uppmärksamheten på den belägenhet, hvaruti detta samhälle är försatt derigenom, att det, af nit för det allmänna, ehuru äfven till dess egen nytta, hvilket jag visserligen icke vill bestrida, har gjort ett så stort företag utöfver dess krafter.
Stådernes innevånare utan motsvarande annan förbindelse, blifva befriade från Sterbhus-proCentens utgörande till Hof-Råtternes aflöning ; men äfven härutinnan torde ett rättvist och billigt förhållande finnas blifva iagttaget, enär i betragtande tages, att Ståderrie i allmänhet sjelfve, utan något särskildt bidrag af Staten, aflöna sin Ämbetsoch Tjenstemanna-Stat, och följagtligen icke eller synas böra, i sådant afseende, särskildt contribuera till Staten; hvartill kommer, att Sterbhus proCenten, äfven i öfrige fall der den hittills utgjorts, skulle efter Utskottets förslag försvinna, hvarigenom allt bestämdt bidrag till JustitiaeStatens aflöning stadnade vid den, från uråldriga tider, af landets innebyggare påräknade Lagmansoch Håradshöfdinge-Råntan. Utskottet tror emedlertid att nu ifrågastålde förändring med Lagmansoch 716 Ståts-Utskottets Betänkanden. Häradshofdinge-Räntans utgörande år af det råsendtliga inflytande på de Skattdragande, att densamma lika litet som Forslaget om likhet i Mantalspenningarnes erläggande, utan föregången noggrann undersökning om forhållandet, i särskilde Landsorter, kan af Riksens Hoglofl. Ständer antagas; och Utskottet tillstyrker derföre Riksens Hoglofl. Ständer, att äfven i denna del hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära en sådan undersöknings anställande, innan nåstinfallande Riksdag, då Årendet, fullkomligen utredt, kan af Riksens Ständer till slutlig profning företagas. Borandes Utskottet härvid slutligen icke lemna obemåldt, att om Utskottets yttrande härutinnan framdeles vinner Riksens Hoglofl. Ständers bifall, komma Stats-Verkets Inkomster, på det hela derigenom icke att minskas, utan tvärtom forhojas, emedan den foreslagne tillökningen i Lagmansoch Håradshofdinge-Råntan, efter uppgjord beräkning, ofverstiger beloppet af hvad genom Sterbhus-proCentens indragning skulle gå förloradt.
Diskontfondens ränteintrader dragas 63,106 R dr 8 öre förvaltningskostnader, äfven för Handels-diskonten, och man känner att ifrågavarande fond under årets lopp minskades med 135,000 R:dr, utan att i rörelse få använda sin egna räntevinst; så blir det förvånande en helt naturlig sak. Låter man deremot för uppvisningens skull, ty saken gör detsamma, Handels-diskonten betala förvaltningskostnaderna, så lemnar Allmänna Diskonten alldeles hvad den bör lemna i behållning eller något öfver 5 procent; och i ty fall skulle Handels-diskonten gifva föga mera, vinsten af erhållna försträckningar och depositionsrörelsen ej inberäknad. Vänder man sig till Riks-bankens öfriga lånegrenar, finner man likaledes att banken skördar mera förtjenst af Allmänna Diskonten än af kreditiverna till Kommers-kollegium, Jernkontoret och Filialbankerna. Sedan jag sålunda skärskådat de framkastade skälen mot Allmänna Diskonten, torde jag i förbigående få beröra hur otillräcklig den Allmänna Diskont-fonden för närvarande är. För detta ändamål tager jag mig friheten anföra följande från Göteborgs lånekontor hemtade uppgifter för år 1863. Af 6,013 låneansökningar, som detta år inlemnades, beviljades 3,143, afslogs 2,870. Af beviljade lån räknades 2,741 tillkomma landtmannanäringar. Den under året beviljade lånesumman utgjorde 1,412,760 R:dr, som i medeltal gör 450 R:dr för hvarje låntagare. Ville man jemföra dessa lån med de ur Handelsoch Närings-diskonten utlemnade, med folkmängden och rörelsen i lånedistriktet, m. m., så skulle visserligen flera värderika upplysningar kunna vinnas; men då sådant kan inhemtas af Styrelsens och Revisorernas berättelser torde de här kunna utelemnas. Om jag i nu afhandlade ämne — ett ämne, som jag önskat sakkunnigare män än jag sökt utreda — varit nog vidlyftig, så kommer det sig af nitälskan för vår modernärings fromma och bestånd, emedan jag icke önskar se henne behandlas som den ofrias son.
Om man med SlatsUtsk. antager, alt det lör statsverket är förmånligt alt Norrtelje gevät sfactori nedlägges, och alt jemväl nyttigt är, att de till Ortala bruk öfverlemnade kolräntor återlösas till Kronan, så vore deremot ingenting att anmärka, så framt nb. dessa beiäkningar vore grundade på factiska förhållanden; men nu uppstår, i afseende å dessa kolränlor, uppgående till i458 läster, dea omständigheten, att de 3io4°t| läster kol, som utgöras af 3i mantal inom Wäddö skeppslag, hvilka på en gång med Ortala bruk försåldes till skatte på 1760-talet, hvarvid Kronan ibland annat förbehölls räntorna, elter årliga markegåugen, af dessa af ålder med kolning och körslor bruket underlagda 31 hemman, att, säger jag, förenämnda lästetal kol komme, enligt StatsUtskts betänk., alt al Staten återlösas efter medium af 10 års markegångspris, ehuru det åligger bruksägaren sjelf att till Kronan erlägga räntorna lör berörde 3i hemman efter markegångspris. Detta är ett förbiseende af SlatsUtsk. i fråga om skatlebiefvets innehåll, ett förbiseende, som icke är lillsländigt att få vara oanmärkt. Jag vet, att Presteoch BorgareStm redan bifallit detta betänk., men att BondeSt. ytterligare lagt det på hordet. Det är således ännu icke definitivt afgjordt. Jag tillstyrker för min del bifall till StatsUtsk:s betänk., på det sätt, att förenämnda 31 o-j-yg läster kol blifva ifrån summan j458 afdragna, då 1 1 47tVs läster kol blir det qvantum som skall lösas. De 14,000 dal, k:mt, som skola erläggas, äro af SlatsUtsk. rätteligen beräknade att utgå med 18 dal. på rtdr specie i stället för r:dr b:co, så att jag icke har något dervid att anmärka.