Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan nemi. hämla att ett fartygs angelägenheter skötas på det sätt att majoriteten deraf har en betydlig indirekt nytta, under det att den direkta vinsten af fartyget, deraf alla skulle hafva del, är ringa eller ingen. Ett fartyg kan t. ex. uppehålla en kommunikation, som är af sliirsta vigt för majoriteten, men deraf ingen vinst lör sjelfva fartyget uppstår. 1 sådant läll är det af vigt att någon möjlighet finnes för minoriteten att blifva sina andelar i fartyget qvitt, och någon lära för missbruk af den i §:n anvisade utväg finnes ej heller, då minoriteten skall visa, bland annat, att enskildta andelar i fartyget ej kunna utan betydlig förlust försäljas, en bevisning, som majoriteten alltid kan möta med att erbjuda ett rimligt pris för minoritetens andelar. Jag anhåller om bifall till §:n. Gr. Sparre: Förgäfves söker jag i hela §:n ett enda ord, som talar mot missbruk. Det kan ju hämla, att de öfrige delegarne icke äro beredde att inköpa en delegares lott, om han är missnöjd, men det bör väl icke föranleda dertill, att domstol skall besluta om fartygets försäljning och bolagets upplösning. 1 den Tyska lagen har jag icke heller kunnat linna ett motsvarande stadgande, och fortfar i mitt yrkande. Frih. Leijonhufvud: Det är en obestridlig sanning, att den princip, som här är uttalad, icke i allmänhet här i landet är tillämplig på bolag. Det är här lemnadt åt en delegare att göra sig fri från ett bolag mot de öfriges bestridande; ett stadgande, som visserligen icke finnes i andra bolagsreglor, men som man dock, med afseende på de förhållanden, som ega rum med rederi-bolag, ansett sig böra införa. Icke kan man väl heller tänka sig, att en domstol upplöser bolaget derföre, att en delegare, som har (> proc., vill hafva 7, utan det måste vara af helt andra anledningar, hvilka säkerligen af domstol noga pröfvas. Jag anhåller att §:n måtte bifallas, sådan den är. Gr. Sparre:
Vid det afUlsk. här förordade anslag till landtbruks-insliluter bör jag icke hafva mycket att påminna. Jag är för mycket älskare af jordbrukets framskridande, för att kunna sätta mig emot något anslag, som till jordbrukets nytta af R. St. kan göras. Jag ber likväl att få fästa Hrnnes uppmärk - 432 Den 30 October e. m. sambet derpå, att, såsom jag tror, våra närvar, landtbruks-instituler icke motsvara det ändamål, som med dem åsyftas. Här är ett landtbruks-institut i Östergöthland. Jag tror icke, att detta landtbruks-institut har blifvit inrättadt på ett dertill passande ställe. Det lärer väl icke kunna bestridas, att ett landtbruks-institut, inrättadt på en sandbacke, svårligen kan uppfylla sitt ändamål. Jag tror således det hade varit lämpligt, att Utsk. fästat en synnerlig uppmärksamhet vid dessa anslag och stadgat det villkor, att innan dessa blifva beviljade, noggrann undersökning bör verkställas af Konungens Bef:h:de, huruvida jorden vid den till institut bestämda lägenhet är passande. Jag är af den öfvertygelse, att, såsom äfven Frih. Palmstjerna i sin reservation ganska riktigt anmärkt, våra landtbruks-instituter ännu icke hafva visat den nyttan, att några ökade anslag böra för desamma beviljas. Har är föreslaget att inrätta fem stycken nya landtbruks-instituter. Det är visst sant, att den ena provinsen bör få samma förmåner, som den andra; men innan det är constateradt, att de nuvar. instituterna uppfylla sitt ändamål, skulle jag tro, att man icke bör bilda några nya. Om dessa fortfara och visa sig nyttiga, så kan det vara rätt att öka deras antal. Jag tror, att Staten på denna väg gjort ganska mycket. Degeberg har 10,000.. r:dr. De andra instituten hafva, såsom jag tror, 5,000 ndr. Afven vid sista riksdagen blef, om jag icke minnes orätt, ett anslag bestämdt till inrättande af ett s. k. central-institut vid Ultuna.
För öfrigt vittnar erfarenheten om det äfven hitintill, utan Författningarnes föranledande, i allmänhet gängse bruk, Underdo niga Skiifvelsefl *>'9 att Arfvode för Gode Män blifvit af Borge«ärerne genom träffad öfverenskommelse vid sammanträde bestämdt , utan att gällande kraften af sadan öfverenskommelse varit satt i fråga; och Boet kan härigenom desto mindre oskäligen belastas, sorn, enär Arfvodes-procenten beräknas å hvad genom Gode Männens försorg indrifves, Sysslomännen icke kunna för samma Summa föra sig till godo ett lika Arfvode, sora för hvad ännu vid deras tillträde finnes outredt och med hvars förvandling de taga befattning. På alla dessa skäl hafva Biksens Ständer iastställt följande rättelse i början af denne st5:te Äska Gode Män elier Syssloman belöning; då .skola Borgenärerne Arfvode åt dem utsätta, antingen till visst af hundrade eller efter annan grund dock må ej Sysslomans Arfvode efter tid räknas. Kunna o. s. v. 3. K ap. Om Gäldenärs Afträdesfurman eller Ansvar• 1. §r Denna §. innehåller i sista meningen, att; om Gäldenär , sedan olycka timat, åsamkat sig ny gäld, må ej för sådan yngre gäld den jildre ölyckan honom till godo räknas.
Men gansta oförmodadt har det warit, at Rikgälds Wer - Den 26 JsuM. 5o? Werket kunnat emot ändamälet af desi inrättning gä widare. Om det warit en smärtefull ätanka af hwad anledning Niksgäldssedlar tllkommit och mäst npttjas i egenskap af mynt, hwad misitag och afwikelser wid förwaltningen ifrän desi första början förelupit, hwad föränderligt warde desia sedlar, säsom en följd deraf mäst undergä, och hwaraf mänga enssildte personer förlorat deras halswa ägendom, och äter andra tilffyndats en obehörig winst, sä har man likwäl lefwat i det glada hopp at snart fä en ändssap pä detta Riksgäldsmynt och allmänna rörelsen derifrän befriad; men nya upträden i denna förwaltning hafwa satt detta glada hopp pä längre afständ. Jag ätager mig ej a t afgöra den wigtiga fräga , om det warit nyttigare för Riket, at det stora biträde, som emot Instruktioner och föreskrifter blifwit lemnadt, hade uteblifwit, hwarigenom wista hazardcrade eller illa öfwerlagde företag ej ägt rum, eller en twingande anledning slutligen mäst upstä, at widtaga det steget, som imperieusa händelser sedermera Lil all lycka för Rikets räddning föranlätit. Af hwad redan blifwit anfördt, och som mest gär ut pä indragningar, kunde det synas som Rörelse-Capitalet i Riket skulle werkeligen förmindffas mer än nyttigt more, trängmäl och penningebrist tilffapas. Men det förbäller sig ej sä som det i inbillningen kan föreställas. Et stort Rörelse-Capital som i hast tilkommit, med. 5o3 Den 26 Juli i. för alltid den werkan, at det i wärdet förrin. gas, bwilkct är del man i allmänhet uttrycker med warors och arbetens stegring.
Detta Collegii utslag blef sedermera af Kongl. Maj:t, jemlikt Nådig Resolution den 21 Februari 1826, faststäldt, med förklarande, del heminans-egarne, derest de kunde visa, att deras hemman med derå då åsatle mantal och räntor icke kunde ega bestånd, hade öppet att söka och erhålla förmedling. Uti Nådigt Bref till Kammar-Collegium af den 29 April 1830, har Kongl. Maj:t vidare förordnat, det egde Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande att bevilja nedsättning uti sådane hemmans mantal och ränta, hvilka, såsom varande' under 1 mantal, vid förra afviltringen, mot tillökad t utrymme, blifvit utan egarnes begäran och åstundan förhöjde till i mantal, så vida nemligen dels området för dessa hemman då ännu icke blifvit behörigen utbrutet samt rålinierne uppgångne och rörlagde, dels utrönts, att å den anslagne fyllnadsmarken saknades odlingslägenheter, nödige för den skedde mantalsförhöjningen , så att hemmanet dermed kunde ega bestånd.
Den 14 Junii J. m. rSt#dna RiksStånden i sina beslut öfver någon fråga uti hu;vudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut genom Pro;ocollsU'drag remitteras till det Utskott, som med målet befattning haft, hvilket åligge, att meningarne, så nära möjligt är sammanjemka och m"“d förslag öfver denna jemkning inkomma till Riksens Standers plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitift besluta skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, utvälja Riksens Ständer i sina särskilta Plena genom allmän Omröstning till en Nämnd att förstärka det Utskott, till hvars handläggning målet hört, så att L-damöterna blifva 30 af hvarje Stånd, hvilka samfäldt och icke efter Stånd röste, öfj yer den tvistiga frågan och åge att densamma med Riksens Ständers Rätt algöra,” Häraf är tydligt , att om mål, som hört till sammansätta Statsoch Banco Utskottens behandling, skola geno ra Nämnd afgöra», dertill icke kan användas Förstärkta StatsUtskottetg personal; hvarförutan alven Ledamöternes antal är olika i desse hegge Utskott, Detta är dock endast en from fråga, f afseende åter på sjelfva principen , är det ju allt för möjligt, att man kan hysa förtroende för en person i ett fall, men icke i ett annat? ty alla kunna icke vara lika passande till allt. Nät jag skall utse en person att såsom representant yttra sig uti vissa ämnen , äro det just dessa ämnen, sorn bestämma mitt val* hvilket kundte * 530 Den 14 Junii J. m, blifva helt annorlunda om afgörandet angick andra ämnen. Beträffande sluteligen anmärkningen, i afseende på rättigheten , att invälja RiksgäldsContoirets Fullmägtige och personer, som sedan sista Riksdagen varit Riksens Ständers Revisorer, att i Stora Nämnden icke kunna förekomma frågor rörande ' redovisningsskyldighet eller ansvar för dem, vill jag ej nu ytirä min tanka, emedan jag ännu icke derom tillräckligen stadgadt min opinion. Jag hemställer likväl, om det ej skulle kunna inträffa, att a
är af hufvudsakligen samma innehåll, som början af 261 § uti nyssnämnda reglemente, men med uteslutande af föreskriften om uppgörande af förslag tiil reparation och förändring af östra flygeln utaf Rikets Ständers hus; varande stadgandet om utgifterna för egendomarnes underhåll m. m. införda under den afdelning, som handlar om förvaltningskostnader, m. m. § 245, angående upplåtande af rum inom Rikets Ständers hus mellan riks dagarne, är lika lydande med samma reglementes 262 §. § 246, angående inköpande för Statens räkning af Hebbeska egendomen å Riddarholmen, innefattar Rikets Ständers beslut i anledning af Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 197. § 247. angående berättelsers afgifvande till Rikets Ständer och deras Revisorer; § 248, angående tryckning och utdelning af Rikets Ständers Revisorers be rättelser, och 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 230. § 249, angående upphandling af papper och skrifmaterialier till begagnande under nästa riksdag; äro lika lydande med 263, 264 och 265 i 1860 års reglemente. § 250, angående utseende af ombud vid revisionerna af Strömsholms kanalbolags förvaltning och räkenskaper, har föranledts af Fullmägtiges i Riksgälds-kontorct framställning i deras vid riksdagens början afgifna och vid Statsutskottets Memorial N:o 3 fogade Berättelse, sid. 8: ■ § 251, angående val af en Ledamot i allmänna Hypotheksbankens Styrelse, samt en Revisor och ett Ombud vid nämnda bank. är öfverensstämmande med 230 8 4 mom. i 1860 års reglemente; § 252, angående Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma åligganden; § 253, angående granskningen af fullmagtcrna för Riksdagsmän af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden; samt § 254, angående val af Direktörer eller deras Suppleanter vid Iåne-kontofen; äro lika lydande med §§ 266, 267 och 268 i oftaberörda reglemente. § 255, angående Fullmägtige medgifven rättighet att besluta ändamålsenliga anordningar i afseende på tjenstegöromålens besörjande, grundar sig på 269 § i nu gällande reglemente, dervid Utskottet dock ansett sig böra utesluta den i början af samma § intagna mening om uppskof med slutliga afgörandet af en under 1850 och 1851 års riksdag väckt fråga angående ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret m. m., enär denna fråga icke blifvit Rikets nu församlade Ständers pröfning underställd, samt det, i allt fall, står kommande Ständer öppet att, i afseende på en i framtiden möjligen erforderlig sådan förändring,
Ni får vara beredd på, att flere dylika kala näckar kunna uppstå under den närmaste tiden. Th — e. Ingnid 3 gånger dagligen en salva af 5 delar siiblimeradl svafi:el och 5 delar zinkoxid på 40 delar vaselin. Se svar till Racbel 1) i föregående nummer! Emelie. Det är oss med bästa vilja omöjligt att utan undersökning yttra oss om er » knöl. » Zuleima. Se svar till Frågvis 3) i n:o 5! Detta är både ofarligt och nyttigt. Non. Någon » verklig sjukdom » behöfver ni ej befara, men väl kan ert onda förvärras, om det ej behandlas. Ni bör en längre tid hvarje qväll taga ett s. k. sittbad af 30° temp. under 10 — 15 minuter med kraftig frottering efteråt af de delar, som varit i beröring med vattnet. Till tvättningar om dagarna vid på- kommande kläda begagnas lika delar blyättika och borsyrelösning (4 %). Dess utom ' bör ni skaffa er en salva af 1 del cocain på 20 delar vaselin att gnida in tunt morgon och qväll. Denna salva får ni dock ej utan läkares recept. D:r - d. FÖR D E K O M M I T VI RIKLIGA UNDER FÖR FÖLJANDE INFÖRAS VÅRA REDIGERING MEDDELARINNOR NEDSKRIFVANDET I N - TACKA I NÄRNUMMER. MAST BIDRAG, SISTA A F SINA A F tr £ » W ' hornberg Urf abrikör STOCKHOLM 14 Gustaf Adolfs DESSA BEDJA V I, VILLE V I D BIDRAG endast använda en sida af papperet, lemna något titrymme mellan raderna samt skrifva hvarje bidrag på sitt särskilda pappersblad. 14 i Sverige oeh i Utlandet. W [389] Innehållsförteckning *: Till fru Elise Hwasser vid hennes afsked från scenen (raed porträtt-vignett). Sonett af Percival Lien. — Hos den sjuke. Råd och erinringar I. — » Första steget. » A f Erik Modin. — Blommor i hemmet. Af A. N. — Europeiska furstinnor. Efter främmande källor al Mathilda Langlet (forts.).
Skrifvelse, N:o 40. efter den tid, då ett friare fält öppnades för varuvexlingen med utlandet, hvarige nom den allmänna åsigt funnits bestyrkt, att, i samma mån ett Iand öppnar sin egen marknad för andra länders produkter, det finnér ökad afsättning lör sina egna; — samt kommitteen med afseende å dessa samfälta förhållanden och i öfverensstämmelse med de åsigter, som hos Rikets Ständer vid förutgångna senaste riksmöten i allmänhet gjort sig gällande, såsom hufvudgrund för dess tulltaxeförslag antagit en oinskränkt handelsfrihet, så att, med dittills gällande förbudsbestämmelsers borttagande, alla varor, som kunna blifva föremål för handel, borde vara tillåtna att inoch utföras, antingen tullfritt eller mot lämpliga afgifter, hvarjemte kommitteen i afseende på författningens form ansett tullberäkningen för alla tull underkastade varor böra, såvidt sådant utan väsentliga olägenheter kunde ske, grundas uppå vigt eller annan bestämd qvantitet, till förebyggande af den villkorliga behandling och de missbruk, hvartill tullbestämning efter angifningsvärde funnits leda, äfvensom att genom varuklassifikationernas största möjliga förenkling taxan borde beredas all den bestämdhet i redaktionen, hvarigenom misstag och tvister om tillämpningen kuude undanrödjas; och hade kommitterade i öfrigt, för att tillförlitligare kunna pröfva samt med erforderlig enhet och konseqvens bestämma afgifternas relativa belopp, uppställt följande allmänna grunder: I afseende å inkommande varor: aj att såsom tullfria till införsel borde antagas: l:o Hvarje egentlig •produkt af eller föremål för vetenskap och skön konst, såsom böcker, kartor, glober, musikalier och konstnärsarbeten af alla slag, lefvande vexter, malmstuffer och andra naturalier lill vetenskapliga samlingar; 2:o
Vid föredragning af denna Motion uti vällofliga Borgare-Ståndet, har Herr Bagge, med gillande af densammas syftning, förklarat sig likväl ej instämma uti Herr Ekholms yttrade mening: *’att i samma moa, som oskickligheten utträngt förtjensten från de högre platserna, hafva utmärkande förmögenheter blifvil föraktliga och förföljda/’ hvilket förhållande Herr Bagge ansåg icke hafva inträffat. Herr Bagge har ytterligare anfort; att, efter bans åsigt, det klandrade befordringssättet* å de högre graderne hade sin grund i den låga ståndpunkt, hvarpå den civila tjenstemanna-personalen i allmänhet mot den militära oah Hofvels blifvit satt, dertill Rikets Sländers njugghet mot den förstnämnda, såsom vanligen mindre bemedlad och saknande inflytelserika relationer, äfven bidragit, hvarföre han ansell, alt, för ernående af det mål, som Herr Ekholms Motion afsåge, den Civila tjenslemannapersonalen borde upphöjas till den värdighet och förses med de löner, som kunde motsvara deras embetenS vigt; hvilket vore destomera skäligt, som en Kronofogde, hvilken administrerar ett Fögderi med i oo ooo;detals Riksdalers uppbörd, och LandsSecrelerare samt Lands-Kamrerare, hvilka i Landshöfdingens frånvaro administrera Länet, nu icke finnas i opinionen innehafva Under-Löjtnants värdighet, likasom Ledamöter uti Rikets Hof-Räller och Collegier icke kunna mäta sig med Kammarjunkare och Kammarherrar, hvilkas tjenstbefatlningar stundom sätta demi nödvändighet att subordinera nämnde Ledamöter, hvarförutan Prolocolls-Secreterare och Canzlisler i Konungens Canzli trängas om Häradshöfdingeoch andra tjenster, hvilka i förhållarde lill den desamma tillagde värdighet, som icke motsvarar Capitains, borde synas dem allt för ringa alt åtrå.
Bortser man från gruppen fattiga m. m. och från gruppen pensionister och kapitalister - hvilka grupper ju icke ingå i d e förvärfsdrifvandes antal, - iterstår det omkring 35,000. Af ' dessa hafva åter 3,000 obestämdt och oangifvet förvarf, d. v. s. äro till största delen, antingen qvinnor, som lefva af någon förmögenhet och något biförvarf, men icke hafva angifvit detta, eller ' qvinnor, som lefva af tillfälligt arbete, likaledes utan att hafva anfört detta. De bilda så tillvida öfvergingen till d e 3,000 ~daglejerskernes ' m. fl., och vi stå dermed vid siffran 29,000. Af dessa äro d e 14,000 - eller öfver en tredjedel af hela antalet ttjensteflickor; d e 8,000 - eller inemot en femtedel af hela antalet sömmerskor; 1,ooo lärarinnor, I ?OOO C ' ttrycket torde beteckna qvinliga arbetare med mera iillfallig aosliillning. barnmorskor, sjuksköterskor m. m. och de återstående 5,000 fördelade dels som affarsinnehafvare, dels och i synnerhet som biträden i samtliga handels-, handtverksoch industrigrenar (d. v. s. väsentligast i de lättaste och enklaste af dessa, jfr. tabellen). Sålunda äro qvinnorna med enskilda undantag fördelade på få förvarf, till hvilka det hör ringa utbildning och som de uppfylla i stora skaror. Man kan då redan af den orsaken icke förundra sig öfver att den lön, som qvinnorna mottaga för sin verksamhet, icke ar hög. För offentligt anstalda qvinnor. folkskollärarinnor o. d. har dock lönen, som bekant. under de senaste aren stigit icke obetydligt, om den an, i synnerhet i maximisatscrna, ar markbart lägre an för motsvarande verksamhet, utöfvad af män, bl. a. emedan qvinnorna förskaffa sig ett billigare lifsuppehalle an männen (jfr. längre ned betydelsen af detta moment).
Petter trodde sig lik Caesar, endast behöfva komma, ¯se¯ och ¯segra¯. Att denna hans framgång ej syntes oroa hans förmente rival, förargade honom visserligen något, men han ansåg det vara förställning, och njöt af sin inbillade triumf. När allt var afgjordt, och den sinnesretning, hvari han befunnit sig, småningom hunnit lägga sig, insåg Petter nog, att han tagit ett för sin framtid obetänksamt steg, då han, sjelf medellös, så brådstörtadt lierat sig med ett hus, hvars omständigheter enligt allmänna ryktet icke voro de bästa. Det kunde lätt hända, att han sedan fick dragas med en gammal af sig kommen svärfader, van vid fråsseri och vällefnad, med en oförsörjd svägerska, som ju närmare han lärde känna henne, blef desto förhatligare i hans ögon; men det som var gjordt kunde ej ändras, utan att frångå den karakter han ansåg för sin. Petter, lik andra före och efter honom, förtretades icke på sig sjelf, utan fastmera på alla andra, som insett allt detta förut. Han hade genast blifvit varse, det mamsellerna Smitt ej gjorde något fördelaktigt intryck på hans slägtingar, när de nyårsaftonen första gången sammanträffade på Hertola, men derom brydde han sig föga, ty han var just då i jäsnings-perioden. Sin fars underdånige son hade Petter aldrig varit, och den inskränkta styfmodren föraktade han; Leonna var, oaktadt all sin älskvärdhet, en nagel i hans öga, för det betydliga arf hon skulle erhålla efter sin mormor. Det testamente som fru Igeldorf låtit uppsätta, endast till förmån för dotterns egna bröstarfvingar, och de öfverenskommelser hon först träffat med hans far, och hvarpå äfven denne ingått, härledde sig, enligt Petters förmodan, endast af ovilja för honom sjelf, och häruti hade han ej misstagit sig. För att undvika hvarje invändning mot sin tilltänkta förening med Marie, undvek han att tala vid fadren ända till det sista afgörande ögonblicket; då skedde det i närvaro af andra.
Gillande Den ig October. 431 Gillande af Bewillningssamt Allmänna Veswärsoch Oeconomi»;-Utskottens betänkande, i anledning af Konungens Nädi.ga Proposition om Brännwins-bränning för Carlscrona Stad. Godkännande af Lag-Utskottets tillstyrkande till förklaring uti Lagens stadgande om witsvrd för fordringar, enligt Bok och Räka ng. Gillande af Lag-Utskottets Memorial, rörande frägan om Ersättning af oskift bo för minderårige barn, swarande mot den pä de äldre an man de kostnad. Bifall till Bewillnings-Utstottcts Memorial, innefattande utlåtande öfwer ansökningar om eftergift i Bewillning, hwilka frän åtskilliga Orter blifwit gjorda. Bifall till Stats-Utskottets betänkande om förhöjning af Expcctance-lönerna för Officerare af f. d. Finsta Arnwen. Bifall till Lag-Utstllttcts Memorial om Landtmätarcs rätt till arfwodes utbekommande. Gillande af Constitutions-Utskottets Memorial med projecteradt tillägg i 14 §. i IustitiLOmbudsmannens Jnstruction. Gillande af Lag-Utffottets Memorial, i afseende pä ästadt stadgande att Marknader ej mä anställas sä, att den sa kallade Marknadsaftonen inträffar pä Söndag. Bifall till Lag-Utstottcts Memorial om missa försigtighetsmätt i anseende till f. d. Konungens wistelse-vrt. Godkännande af Banco-Utstottcts yttrande om Actie-ägarnes uti Äbo Discont rättigRidL. och AL. pr. N:o 61,62. het 482 Den 1Z October.' het att emot Banquens Transport-Sedlar återfå det ai dem insatta Silfret.
Nådiga disposition ett belopp af 60,000 R:dr R:mt, att utgå såsom anslag med V3:del under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860. Dessa medel hafva pf Kongl. Majit blifvit fördelade till följande arbeten, nemligen: I 22 lieiuknad kostnad i gil ladt förslag. Uppmuddring af del mycket grunda farvattnet lill Mönsterås köping. Kongl. Maj:t täcktes under den 27 Mars 1858 i Nåder pröfva en alternativt upprättad arbetsplan för detta företag, samt då. enligt iriteressenternes önskan, bestämma, att det alternativ fick följas som var kalkyleradt att åvägabringa endast smärre dimensioner å sfegelrännan, så mycket hellre som intet hinder derigenom uppstår emot att framdeles, utan arbetsförlust, fortsätta arbetet för uttagande af större djup och bredd i den kanal som nu bildas. Kontrakt, om muddringens verkställande genom utsedd Årbets-Direktions försorg och fullbordande inom den 1 Oktober 1862, antogs sedermera af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader den 8 Juli förstnämnde år 18,580: — Hamnbyggnad vid Fröby gårda färjestad på Oland, med väganläggning lill densamma. Detta företag, hvartill arbetsplan i Nåder gillades den S Maj 1883, erhöll redan då utaf tillgängliga mede! ett understöd af 12,000 Kulr B:kö, eller 18,000 R:dr R:mt, med vilkor, bland annat, att arbetet skulle fullbordas till den 1 Oktober 18S5. Flere ogynnsamma omständigheter, hvaribland kunna anföras dels att is och sjögång åstadkommo skador å arbetet under dess utförande, dels ock att både arbetsoch materialpriser undergingoen oväntad stegring, orsakade, att den del utaf Olands menighet, som åtagit sig verkställigheten och dertill bidragit med omkring 20,000 ll:dr, icke mäktade fullborda företaget. Detta föranledde en noggrann kontroll-undersökning, och sorn derigenom upplystes, att Beviljadt stats bidrag.