Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Hvar bar du hållit hus? » Jag teg, men jag teg djupt. » Vi skulle j u träffas presis klockan 4 utanför Industrihallen? » Jag teg som ett haf. » Jag var där redan klockan 3, j a g! » Jag teg ändå djupare än ett haf. » Och har sprungit omkring som en narr. » Det är jag säker på, tänkte jag, men högt teg jag ändå! » Nå, du är som du är du, gumman, när det gäller att passa p å! » Han förlåta mig!! Det var hårdsmäldt, men jag teg verkligen ändå! » Da har väl ätit! » sa han. » Jag! » sa jag, glömmande af mig, ty den skymfen var för blodig. » K o m då, du är väl alldeles uthung » » Tack, » s a j a g l j u f t, » men det behöfs inte, lilla du, inte alls behöfs det. Jag har j u haft mina tårar att förfriska mig m e d! » » Se så, gumman, inte rår jag för att du inte passar på. » » Nej, naturligtvis inte, lilla du, » sa jag. » Du rår aldrig för något, du, det gör inga män, inte ens när de stämmer möte med sina egna hustrur, lurar dem och under tiden springer omkring med andra dåliga kvinnor under armen — —! Det passar naturligtvis inte in på dig, Ruffen lilla ty du har nog aldrig i ditt lif haft någon annan dålig kvinna än mig under armen, du! Men — numera — är det riskabelt — jag vill bara säga dig det, som vän, att det är riskabelt — att nu — i uppfinningarnas högt — uppdrifna tid bedra — sin hustru — mer än skäligt — är åtminstone vid dagsljus. » » Hvad böfveln menar d n? » » Ingenting alls, » sa jag. » Men nu får du förlåta att jag far hem —. Jag är verkligen färdig att digna af hunger, ty att stoppa ens en beta af det svartaste fångbröd i min hungrande mun, förr än jag visste om du var lefvande eller död d ö ö ö ö d!
Detta är, efter min öfvertygelse, fullkomligt öfverensstämmande med verkliga-förhållandet, och vida mer än förr, emedan en stor del af befälets tid upptages med truppens theoretiska bildning och utvecklingen af dess intelectuella egenskaper. Ulsk. har likväl sedermera föreslagit, icke blott att båda gardes-reg:tena måtte sammanslås, under gemensamt chefs-befäl, till ett reg:te på 3 bataljoner — hvilket jag tror, utan våda för tjenstgöringen, kunna ske, ehuru det visserligen är förenadt med andra olägenheter — utan ock, enl. hvad bilagan Litt. A. utvisar, indragning af befälet vid 4 compagnier, hvarigenom naturligtvis det återstående, enl. Utskts egen yttrade åsigt , skulle blifva otillräckligt för dess tjenstgöring i fredstid. Men icke nog härmed. Uti 2i:a punkten af detta utlåt, har Utsk. , såsom nyss nämndes, föreslagit Lifbevär:s-reg:tets indragning, under antagande deraf, som orden lyda: ”att Stockabo! ms stads och läns beväring skulle exerceras ’’a f K. Lifgardets till fot, samt Uplands och Södermanlands reg: t ers befäl.” Kanske har jag misstagit mig om StatsUtskrs verkliga åsigter i denna fråga; men jag måste erkänna min oförmåga, att förklara, huru det, genom skedd indragning, för sin nuvar. tjenstgöring otillräckligt blifna gardes-befälet ytterligare skulle kunna medhinna att exercera heväring. Utan att i detta fall yttra hvarken önskan eller fruktan, förmodar jag blott, att, sedan StatsUtsk. genom sin tillstyrkan erkänt behofvet af löneförhöjning åt Lifgardesregttenas befäl, denna kommer att qvarstå, äfven i händelse Utsk:s organisntions-förslag icke af K. M. och 11. St. gillas. Kronprinsens Husar-regemente.
Majit åt numera aflidne Kammar-rådet L. E. Cassel alt med biträde af Förste Landtmätaren i hvarje län, eller, i händelse denne vore hindrad, af annan, utaf E. K. Majlis Befallningshafvande tillförordnad, skicklig och erfaren landtmätare samt en af Generalbefälhafvare!! i Militärdistriktet utsedd regementseller kompani-officer, som, med kännedom om indelningsväsendet i provinsen, förenade erfarenhet och insigt i landthushållning och ortens jordbruk, verkställa ifrågavarande lokala undersökningar i närvaro af tillförordnade kronooch regemenls-ombud, vederbörande indelningshafvare samt egarne eller innehafvarne af de till hvarje kungsgård eller boställe anslagna arbetshemman och att dervid söka tillvägabringa förslag till frivilliga jemkningar oell öfverenskommelse!1 till vidare nådig pröfning. Efter fulländadt uppdrag inkom Kammar-rådet Casse! med Betänkande i ämnet, hvilket innehöll utredning angående uppkomsten och nuvarande beskaffenheten af de arbetsoch hofveriskvldigheter, som till omförmälde kungsgårdar och boställen utgjordes; och hade, med ledning af dessa förhållanden, vid hvarje särskild kungsgård uppskattning i ökeoch drängedagsverke!! skett af de arbetsbiträden och tjenstbarheter af särskilda slag, som, enligt arbetskontrakt och gällande stadgande!!, åiåge dels hvarje hofveri eller arbetslag för sig, dels alla hofverierna gemensamt, hvilken samfälda arbetsskyldighet derefter blifvit på hvarje hemmans nummer efter dess andel i holverilaget fördelad. Vid denna uppskattning hade i öfrigt iakttagits dels alt, jemlikt den fördelning af arbetsskyldigheterna, sorn under den förflutna tiden varit och ännu vore gällande 182 Eapeditions-Ulsiotte/x Föislay lill underd.
Skrän icke erbjuda någon annan fördel, än den, sorn öfvervägas af ålagde Utgifter, så ber jag att få göra hvar och en sorn valt ett visst yrke, uppmärksam på, huru stor fördel lian haft derigenom, att han af detta yr^ ko§ medlemmar, de rnå vara krigare eller em - it 284 Deri 30 Augusti /. m. betsinän, blifvit omfattad såsom en ämnessvän, hvilken de med välvilja emottagit. Man stödjes och uppehälles af dem, man får rådfråga dem och begagna deras ledning för sina företag oehs sitt; uppförande, — förmoner, som äro väsendteliga, och som man skulle sakna, om man vore främmande för hvarannan. Likadant är äfven förhållandet inom Handtverkerierne; den unge handtverkaren skall af de äldre stödjas, ledas och danas. Således uppkommer inom hvarje yrke en anda eller esprit de corps, som är naturlig och nödig för dess upprätthållande. Ville man upphäfva Skråinrättningarne, så att näringsidkarne ej hade annat samband med hvarandra, än det tillfälliga, sä skulle man ock tillintetgöra den esprit och den förbindelse dem imellan, som-Skrän alstra och bibehålla, och som äro nödiga, icke blott för sjelfva yrkets medlemmar, utan för hela Samhället. Förhållandet mellan medborgare får icke vara såsom mellan kornen i en sandhög, de der endast äro sammunhop Me, men icke sammanhållande, och derföre lätteligen skingras af vandell. Samhället måste bestå af smärre corporationer, olika hvar och en efter sin art; och det är på deras samhällighet och esprit, som det mägtiga England grundar sin styrka. Hvarje yrkes medlemmar förfägta der sina rättigheter med ali kraft, men till deras esprit och heder hörer äfven att täfla med andra yrkens idkare uti uppoffringar för Samhället. Ja det styres till ansenlig del genom yrkenas och menigheternas medlemmar sjelfva, och vida bättre än genom bestämda lagar och poliee - författningar å Ven 30 Augusti /, m. 2S5 Jean åstadkommas.
Fullmägtiga blifva en rättighet, men ej någon skyldighet, i händelse den ej medförde den åsyftade nyttan. _ Om gillande af StatsUtskottets Betänkanden: 1:0 I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landshöfdingen i Örebro Län hemställan, om ersättning för MantalsskrifvareProvision år 1813* 2:0 Rörande förre Mantalsskrifvaren Åkerströms lön och pension. 3:0 Rörande anslag af Taffelpenningar för PresidentsEmbetet i Kongl. KammarRätten m. m. Om bifall till LagUtskottets Memorial: 1:0 Rörande Lösen för utslag i anmärkningsmål. 2;o I anled - Den 25 dull e, m. 1205 ning af anmärkningar emot Betänkandet, rörande JustitieOmbudsmannens Berättelse. 5:0 Angående Vermlands förläggande under Svea HofRätts Junsdiction. — Om godkännande af Lagoch OeconomieUtskottens Betänkanden: 1:0 Om anläggning af Svanshamrar m. m. 2:0 om FattigProCenten af Sterbhus. Om bifall till OeconomieUtskottets Betänkanden, angående: 1:0 Riksdagsrtlationers infordrande; 2:0 Ett Stats Sjö-AssuranceContoirs inrättande. — Om bifall till OeconomieUtskottets Betänkande, rörande Kronobrefbäringen. Om instämmande uti Ridderskapets och Adeln* beslut, att af Riksdagskostnadsmedlen till trycket låta befordra Bevillningsutskottets Betänkande om grunderna för Bevillningen. ^Om instämmande i Ridderskapets och Adelns beslut att, uti den underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj;t, om utvidgad Handelsoch Seglationsfrihet för invånarne i Skåne och Blekinge, göra det tillägg, att denna frihet må sträcka sig till Spannmålsutförsel ifrån den förra till den sednare orten. — Af den 3 Juli, om tillkännagifvande, att Ståndet ej kunnat instämma uti den af Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkning vid ExpeditionsUtskottets förslag till underdånig
Preste-ståndet att sig med detta stånd förena uti dess fattade beslut, det Expeditions-utskollet skulle anmodas att gå i författning om ulgifvande från trycket af en ny upplaga in 8;o af lag-beredningens förslag till ny strafflag m. m.; men, efter vunnen upplysning, att 130 exemplar af det redan tryckta slrafflags-förslaget voro under lagberedningens vård, beslutit anmoda Stats-utskottet att gå i författning derom, att berörde exemplar blefvo ställde under riksgäldskontorets disposition; hvilket beslut serskildt medstånden kommuniserats; oell ansågs, sedan ståndet redan förenat sig uti Högv. Preste-slåndets ofvanberörde beslut, någon åtgärd i anledning af Yällofl. Borgare-ståndets berörde hemställan icke vara att vidtaga, utan skulle det delgifna. protokolls-utdraget läggas lill handlingarna. Den 4 Mars. Från Högloft. Riddeuskapet och Adeln. S. D. Efter uppläsning af de hos Rikets Ständers valde elektorer den 1 dennes hällne protokoll, hvaraf inhemtades, alt bemälde elektorer utsett till Rikets Ständers juslilie-ombudsman kammar-rådet och häradshöfdingen Sven Lorentz Theorell, samt till hans efterträdare, ifall han innan nästkommande riksdag skulle med döden afgå, hofrättsrådet och riddaren grefve Carl Göran Detlof Mörner-, beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Expeditions-utskottet att uppsätta och till riks-slånden inkomma med förslag till de förordnanden, som i anledning häraf böra för Prot.-utdrag den 4 Mars -1848.
Jag tror för öfrigt alt Utsk:s undersökning icke kan jäfvas af en promemoria, kommen hvarifrån som helst. 20 * Den 10 Mars» Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad ; hvarefter H. Ex. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att då förevar, punkt innefattade tvenne serskilda frågor, den ena ang:de den indragning af spanmål, i afseende hvarpå Ulsk. ansett sig icke kunna föreslå någon åtgärd, men meddelat åtskilliga uplysningar, samt den andra ang:de kollektmedlen, i fråga hvarom Ulsk. tillstyrkt bifall till K. M:s förslag, dessa frågor enl. derom gjord begäran skulle blifva föremål för serskilda propos:r, och H. Ex. derföre först finge hemställa om 11. o. Ad. bifölle hvad Utsk. framställt rörande den indragna spånlinden. Denna propos. besvarades nied starka nej, blandade medja, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansågo de emot denna del af 12:lc punkten gjorde anmärkmr föranleda lill återremiss, samt då svaren härvid utföllo med starka ja, blandade med nej förklarade det han trott sig finna ja öfvervägande. Uppå sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad. Utsk.-s uti denna punkt gjorda tillstyrkande i afseende på kollekt-medlen. J3:o Allmänna Hospitalsoch Barnhus-medlen, 14:o Danviks Hospitals medel, 15:o Stockholms Allmänna Barnhusmedel, 16:0 Upsala Akademies medel, 17:0 Lunds Akademies medel, samt 18:o Domkapitlens och Stockholms Consistorii medel. Ilr von Hartmansdorff: Som mantalspenningarne årligen stiga i belopp efter samma förhållande som folkmängden, så är det klart att äfven den ringa del af dem, hvilken här afses, likaledes ökar sig. Om således ett ständigt oföränderligt anslag skulle åt Upsala Akademi anslås, så komme Akademien att i längden derpå förlora.
Beträffande ater Revisorernes i samma punkt förekommande yttrande, att de i Riks-Sta^n till aflöning åt den numera indragna ChefsExpeditionen för Flottan ansiagne 2,400 Rrdr böra af Rikets Ständer, sorn för Stor-Amirals-Embetets irsta och 3rdje Afdelningar icke anslagit nödiga medel, annorlunda disponeras och Hufvud-Titelns anslagssummor, i närmare enlighet med nu befintlige förhållanden, bestäm 39 mas; så anser Förvaltningen en ny fördelning af Riks-Statens anslag till aflöning för Flottan, i enlighet med Eders Kongl. Majrts nu gällande Specialstater vara af behofvet påkallad, dock med iakttagande deraf, att, ehuru Chefs-Expeditionen blifvit indragen, någon minskning i totala anslaget, under nu varande förhållanden, icke kan äga rum. 2:0.
De hufvudsakligaste skäl, som af dåvarande Stats-Utskolt anfördes till stöd för dess afstyrkande utlåtande voro, att det icke gerna kunde förutsättas, att någon enskild person skulle, då besittnings-rätten lill ifrågavarande tomt endast vore till viss tid inskränkt, derå uppföra en byggnad i den stil och af de dimensioner, som til! alla delar motsvarade det framför liggande storartade torget; att en byggnad, som icke åtminstone i det närmaste sträckte sig intill de å torgets begge sidor beJ3ih. lill R. St. (Fortsättn.) fintliga trädrader och helt och hållet bortskymde de på andra sidan Enkhusgränden belägna byggnaderne, hvilkas sins emellan ojemna höjd då blefve mera i ögonen fallande, komme att vanpryda platsen; samt att, då Stockholm uti Carl XIII:s torg egde en öppen och med träd försedd plats, belägen invid stadens medelpunkt och således latt tillgänglig för den större allmänheten, densamma syntes icke böra genom något ej oundgängligen nödvändigt byggnads-företag inskränkas, isynnerhet som denna plats i sitt nuvarande skick företer både prydlighet och skönhet, hvilken lätteligen kunde förhöjas om, i stället för bebyggande af den nordligaste delen, densamma förseddes med någon passande plantering.
Återgår man till hvad förslaget innefattar angide RiksAkten, så har Utsk., beträffande Irsta och 3:dje §§ endast och allenast hänvisat till det Betänk., som sisla Riksdagens Coust.-Utsk. afgaf, och det torde vid sådant förhållande vara tillåtet att något närmare granska de anmärknir, som då gjordes. Jag får, då fästa upmärksamhelen derpå, att förra Const.-Ulsk. icke, såsom jag tyckte Gr. Lagerbjelke sade. blott fästat sig vid ordalydelsen af de förändringar i RiksAkten, hvilka jemväl skulle ingå såsom förändringar i grundlagen. Ulsk. har deremot, då det kom till afgörande af sälten, ganska tydligt utvecklat de skäl, hvarpå det grun dadé sitt afstvrkande af den Kongl. Proposin i sin helhet, och har således redan ingått i granskning af lista och 3:dje §§ utaf den föreslagna författnin. Detta har Utsk. också så mycket hellre gjort som ifrågavaride §§ vid förra Riksdagen framlemnndes till Utsk. i form af ett bihang till den Kongl. Proposin, hvars innehåll stod i så nära sammanhang med de föreslagna grundlagsförändringarne, att dessa icke annat än i förening med det förra kunde bedömas. Utsk. kom då likasom nu till afstyrkande af den Kongl. Proposin; men Utslcs Utlåt, åtföljdes af en reservation utaf Gr. Lagerbjelke, af hvilken det vill synas sorn om de grundade skäl Grin då, i enlighet med Ulskis minoritet, anförde mot Utskis beslut, icke nu med samma värma omfattades. Jag vill icke i detta fall göra någon anmärkn.. som möjligen skulle kunna anses innebära en förebråelse derföre att hvar och en har sin öfvertygelse; icke heller är det tillåtet att undersöka orsakerna till en sådan öfvertygelse; och jag skall äfven icke framställa någon anmärkn. i den syftning, som om Gr. Lagerbjelkes upträdande i dag skulle innefatta någon mindre ömhet emot de namn, som finnes under reservationen; men jag måste ändock fästa mig vid denna reservation, emedan bland dem, som undertecknat densamma, äfven jag befinner mig.
Så snart man anländt till Tjallis, där Panni gående lugna stämningen i kåtan. Maggi och Jolma sitta på hvar sitt matspann, oeh Saila hade sin kåta, sände denne alla sina drängar med händerna för sina ögon sitter på en af och pigor och Jolma sina båda ditkomna drängar för att söka den försvunne. hudarna. Under tiden voro Panni och Jolma ensamma Det dröjde en god stund, innan någon yttrade ett ord, men ingen var glad. Det kändes i kåtan. Jolma frågade noga af Panni, huru så tungt och besyunerligt för föräldrarna att han sagt till Autaris, när han kommit från se dottern gråta, Saila, deras ögousten, som Hangala, och om Autaris yttrat någonting därom aldrig gjort dem » för när » och som icke oeh hvart han ginge — hvarpå Panni endast heller de hade härförut gifvit, någon anledning kunde säga, att Autaris icke svarat honom nå- att vara sorgsen för! Slutligen veknar modersgonting, men blifvit mycket blek och strax hjärtat, och Maggi fäller en tår. Hon makar gått ut. Jolma oeh Panni tröstade sig dock därmed sig åt samma sida som Saila och lyfter sakta dotterns hufvud i sitt knä, under det hon uppatt han nog snart komma tillbaka: » Han hade manar henne att bli glad igen. Jolma mumlar väl till en början tagit illa åt sig saken — någonting oredigt och öppnar tobakspungen för hvem vet, om han t. o. m. vore i Hangala, att hafva något att syssla med oeh fästa sina oeh vi ingenting veta därom », sade de. ögon uppå, men då han likväl ser ät andra Men ännu en gång kommo tjänarena med sidan af tältet, faller en tår, liten men het, oförrättadt ärende, och man beslöt just att ned i tobakspungen. Med en svordom inom skicka någon till Hangala — då Saila inkomsig själf snör han igen denna och tänder på mer blek som döden och stammar: » Autaris .. pipan, hvarefter han ämnar gå ut, men hejdas mellan Hangala. och här. skynden.
Huru menligt denna åtgärd, eller räntans frigifvande i afseende å s. k. korta papper, med samma försvårande belåning af inteckningar, — har inverkat på jordbruksförhållandena — finna vi uti det nyligen föredragna décharge-betänk:t så bevisande vara framstäldt af Hr Trolle, C. A., uti dess emot besagde Betänk, utförligt afgifna reservation; men icke blott jordbrukaren har drabbats häraf, utan Deu 11 April e. m. 179 äfven fastighetsegaren i stad har. fått vidkännas dess svåra följder: i. ex. vill jag anföra att lån ifrån Riddarhuskassan å stadsegendom, åtminstone här i Stockholm, har jag just i dessa dagar hört beviljas icke vidare; och begäret elter hög ränta kommer nog troligen att stegras så, att svårigheten att få inteckningar belånade allt mera skall ökas. Spekulationsluslan bör således, tror jag, genom alla till buds varande medel, söka stäfjas, dertill jag anser den af mig framställda förändringen af röstberäkningen utaf fem sjettedelar, i stället för af två tredjedelar, icke ringa torde bidraga; anhållande jag alltså vördsamt om propus. å min gjorda framställning. Gr. Oxenstierna: Jag kan icke dela Frih. Tersmedens åsigt att vi icke skulle hafva rättighet, eller att Grundlagen skulle lägga ett hinder lör oss, att så affatta vår Riddarh.-Ordn, som här blifvit (öreslaget, ifall K. M:t derpå ville gifva sin Nåd. sanktion; ty, då grundlagen gilver oss rättighet att besluta i privilegiefrågor rn. m., utan att bestämma något om sättet huru vi skola fatta våra beslut, är det gifvet ocii klart, att det icke kan ske på något annat sätt, än på det, hvarom K. M:t och Adeln blifva eniga, det må förlika sig huru mycket eller huru litet som helst med det sätt, hvarpå riksdagens båda kamrar fatta sina beslut. Hvad åter beträffar frågan, om K. M:t kan sanktionera den här föreslagna qvalificerade röstpluraliteten, så är jag öfvertygad att K.
Maj:t skulle tillåta alt det belopp, som för det i bokhandeln utlemnade karteverkets försäljning kunde inflyta, finge användas såsom bidrag till bekostande af nya karjeblads tryckning eller ock till afiönande af en förökad arbetsstyrka vid sjelfva undersökningarne, torde måhända framdeles någon nedsättning i det ena eller andra af ofvan afgifna kostnadsförslag kunna ega rum, men att, då ännu endast ett kartblad varit kort tid i bokhandeln utlemnadt och någon redogörelse för försäljningssumman icke förr än under påföljande år inkomroe, det således icke med säkerhet kunde beräknas, till hvad belopp ett sådant bidrag kunde förväntas. På grund af hvad sålunda blifvit af honom i underdånighet anförd t, bar Professolen Erdmann ansett ett belopp af 132,000 R:dr under nästa statsregleringsperiod erforderligt för fortsättande af de geologiska undersökningarne, äfvensom 36,000 R:dr för befordrande till trycket af de karteblad med tillhörande beskrifningar. som på grund af nämnda undersökningar blefve upprättade. Efter nådig pröfning af detta ärende har Kongl. Maj:t, enär någon giltig anledning nu mera icke förefunnes att bestämma anslag särskildt till sjelfva undersökningarne och särskildt lill kartornas tryckning, men minskning i det för kartetrycket erforderliga anslag syntes kunna påräknas, dels genom den tillgång, sorn medelst karteblads försäljning borde uppkomma, dels genom möjligen blifvande nedsättning i kostnaden för kartornas utgifvande, samt något bidrag lill undersökningarnes verkställande äfven borde, på sätt nu för Elfsborgs län egde rum, kunna beredas från Hushållnings sällskapen i de län, som tillskyndades fördelen af dylika undersökningars tidigare ordnande inom länet, föreslagit Rikets Ständer att, till de 70 Stats-Utslcoltets Utlåtande M 99. geologiska undersökningarnes fortsättande och till utgifvande af derpå grundad6 kartor, för instundande siati egleringsperiod bevilja Femtio Tusen Ridr årligen, att såsom reservations-anslag ingå ibland de medel, som å Riks-statens Sjette
Skrifvelsej N.o 222, 5gg Stadsoch Warnums landsförsamlingar måtte, för ombyggandet af deras gemensamma, ytterst förfallna Kyrka erhålla ett lånebiträde af Staten, batva Rikets Ständer för omförmälda Kyrkobyggnad beviljat nämnde Stadsoch Landsförsamlingar ett låneunderstöd af 25,000 R:dr B;co att, emot 3 procents ränta och 2 procents årlig capital-afbetalning, af allmänna medel utgå, i mån af Kyrkobyggnadens fortgång och sedan försainlingarnes egna, härtill disponibla tillgångar först blifvit använda. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 22 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Maj 1845. Preste-Slåndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Slåndel dea 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse^ orri en gratification åt Academie-Adjunden Ramström för genom inrättandet och vidmagthållandet af Stockholms Lyceum ädagalagde förtjenster om ungdomens bildande. (Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-CJtskms Ull., N;ris 69 och 117, samt Först. Stats-Utsk:s Mern. N:o 322.) S. A. K. Vid pröfning af hos Rikets Sländer gjord framställning om årligt anslag till en i hufvudsladen belintlig enskild läro-inrättning, kallad Stockholms Lyceum, hafva Rikets Ständer vunnit kännedom derom, alt berörde, af Academie-Adjuncten C. O. Ramström inrättade undervisnings-anstalt från början utgjort en experimental-skola, hvaruti föreståndaren sökt bringa till förening äldre och nyare skolmelhoder, genom begagnande af de fördelar, 600 Expedilions-Uskot-ets Forslag till and.
3 Ehuru dessa tnångarlade mål, såsom beroende, än af den ena, än af den andra Statsmagten, och än af bäggedera, kräfva en skiljaktig behandling i och för afgörandet, har dock Utskottet ansett lämpligast, att expeditionerna i samtliga målen må, från senare eller bestämmande Landtdagen, öfverlemna» till Konungens Befallningshafvande, och derifrån till Konungen insändas, för att, efter vederbörande Embets-Verks hörande, erhålla den åtgärd, hvartill ämnenas serskilda natur och beskaffenhet kunna föranleda. Utskottet har härvid föreställt sig, att den säkraste Urskilluings-Comité de facto borde finnas på den punkt, der, i högsta instancen, alla Regeringsoch Statsförvaltnings-Ärenden samlas, och der sjelfva missvisningen är med ansvarighet förknippad. Det återstår att redogöra för några af Utskottet i öfrigt föreslagne bestämmelser. Deribland företer sig främst Landtdagens Femte Valclass och Fördelning, medelbarligen ersättande den Femte Kammare, hvars tillbyggnad på Stånds-representationen, i fall denna bibehölles, länge varit yrkad. Den förblandning af spridda elementer, som Utskottet bemödat sig att från RiksStånds-formerna utestänga, har deremot, vid Landt-Ständernas formation, ej kunnat i ofvanberörde tillkomna Valclass undvikas, helst Utskottet, förutsättande, att densamma torde anses tillräcklig, icke vågat föreslå ännu en eller flere nya classer. Sålunda äro i Femte Classen och Fördelningen sammanförde de, någon annan ej tillhörande, Embetsoch Tjenstemän samt Jordoch Fastighetsegare på Landet eller i Stad, hvilka inom Val-Districtet erlägga skattebidrag till visst minimi-belopp.