Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter denna § torde i det nya reglementet få införas den af Rikets Ständer, genom bifallandet af Utlåtandet M 209, redan godkända §, angående beviljadt understöd för Enkeoch Pupill-kassan vid Riksgälds-kontoret. 278 <§, angående tjensters bestridande vid inträffad ledighet eller laga förfall samt Enkeoch Pupill-kassans rätt till lönebesparingar, upptager de i 282 § af 1858 års reglemente förekommande stadganden 279 §, angående kostnaden för tjensternas bestridande, då innehafvarne erhållit tjenstledighet för besörjandet af enskilda angelägenheter; 280 §, angående anslags utfärdande för återbesättandet af lediga tjenster; 281 §, angående upprättandet af förslag i sådant, afseende, och 282 §, angående hvad som fordras för att till tjensteman vid Riksgälds-kontoret varda antagen, äro lika lydande med 1858 års reglementes 285, 284, 285 och 286 §§. Stats-Utskottels Memorial M 224 283 §, angående befordringsgrunderna vid Riksgälds-kontoret, innefattar samma stadganden, som l:sta punkten i nämnda reglementes 287 Men då enahanda befordringsgrunder, som hittills, varit stadgade för Notarier och Kanslister samt öfrige tjenstemän vid Riksgälds-kontoret, utom Bokhållareäfvensom Kammaroch Kontorsskrifvare-tjensterna. har Utskottet, med derjemte fästadt afseende å de nya tjenstebefattningar, hvilka, enligt Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, komma alt å kameralsidan tillsättas, ansett sednare punkten af 287 t§ i hittills gällande reglemente böra uteslutas ur det nya reglementet.
— Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 18, angående 25. s. Stämpelpenningar, Betänkande, angående deras upphörande 13. Stampe Ipapp ers-af giften, Betänkande, angående 22. — Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 22, angående 29. — Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skilj aktiga beslut, angående 33. — Memorial, rörande verkställd omröstning, i anled ning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående 38. — Utlåtande, angående upphörande å testamente och fideikommissbref af 35. T. Tolag, Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dess utgående på sätt före sednaste riksdag varit stadgadt 13. — Utlåtande, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 13, rörande 19. Tullbevillningen, Betänkande om 23. — Utlåtande, i anledning af återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 23, angående 27. — Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga be slut angående 28. — Memorial, angående verkställd omröstning rörande 31. Tullbevillningsfrågor, Memorial, rörande vissa ännu icke algjorda 32. — Memorial, rörande verkställd omröstning, angående vissa ännu icke afgjorda 37. Tidningar, Betänkande, angående afgifter för stämpling af 22. Tryckning, Memorial, ined hemställan om tryckning af ett Kongl. Kammar Rättens underdåniga utlåtande 17. 4 yjf ^ Betänkandets nummer. Fägoch Stämpelpenningar, Betänkande, angående deras upphörande . 1 3. Ä. Ättika, Memorial, i anledning af väckt fråga om förtydligande af Ständernas beslut, angående tull å 40. • STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1860. BIHANG till SMMUUMOB IBmSKKPÅRIDIBSIB PROTOKOLL VID Lagtima Uikidagen i Stockholm Åren 1§59 oell 1§60* FEMTJE SAiHL1J1G£I. 2
December f. m. afgifvet anförande, har Hr von Hartmansdorff, Augnst, väckt den motion, dels att R. o. Ad., lika med de öfriga Riks-Sl:n, må omedelbart välja sina Electorer utan någon mellanlänk af Bänkmän, dels att Electorsvalet må verkställas på det sätt, att 25 Electorer väljas af R. o. Ad:s närvar, hela antal, i den ordning, som nu tillgår vid val af förstärkt Stats-Utsk. Delta förslag har Hr von Hartmansdorff härledi hufvudsakligen ur den grund, att dä Bänkmansinrältningen begagnas, utgången ankommer på slumpen, huru de olika tänkesättens målsmän sitta inom de 25 Bänkmans-afd:ne i följd hvaraf det ock kunde inträffa, att det underlägsna antalet komme alt beherrska Electorsvalet och det sednare således utfalla mot det rådande tänkesättet hos flertalet inom Ståndet; alt vidare denna indelning gjorde de slutna valsedlarne mera genomskinliga, än de eljest skulle vara, emedan man å ömse sidor lätt kunde uträkna, hvilka anhängare man ägde inom hvarje afd., samt hvilka motståndare eller obestämda ledamöter, man borde söka att vinna, ett förhållande, som leder till söndrande öfverläggnlngar om personer och upprör Ståndet från riksdagens början, innan något visst ärende ännu stört lugnet eller samdrägten samt slutligen att Ståndet, genom fördelningen i vissa afd:r, kan blifva blotlstäldt för de underlägsnes styrelse äfven genom främmande inflytelse, hvaruppå exempel blifvit framhållet från ministern Calonnes indelning af les Notables vid Franska revolutionens början.
Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 5 Maji 1823» Preste-Ståndet d» 7 •—■ — Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga om en frimarknad vid Svanesund. S. A. K. H os Riksens Ständer har framställning blifvit gjord, rörande de fördelar innevånarne i Orousts Härader af Götheborgsoch Bohus Län skulle vinna derigenom, att en årlig frimarknad finge hållas å strandplatsen Svanesund, belägen i Östra Häradet; uti hvilken framställning är vordet anfördt: att Orousts Härader egenteligen utgöras af en större och flera små öar, på olika afstånd från fasta landet, hvarmed communicatiorien of-. 122 Underdåniga Skrifvelser. ta blefve oförmodadt afbruten genom stormar, vattenflöden, isgång in. m. att dessa Häradsboer, för afsättningen af sina varor, måste företaga resor, antingen af vid pass 6 mil till Götheborg, eller af 4 mil till Uddevalla, genom hvilka resor mycken tid förspildes och angelägna hemsysslor blefvo försummade; samt att inrättandet af den föreslagna marknaden ej allenast syntes, vata förenligt med billighet och den närings-frihet, hvarje Svensk unders,åte borde åtnjuta, utan äfven vore desto mera nödvändigt, som Landtrnannen af den rådande penningebristen vanligtvis funné sig föranlåten att utbyta sin vara emot en annan för honom oumbärlig, hvilket varubyte jemväl genom en sådan anstalt skulle betydligen lättås j
R:dr 46 öre, . hvarefter och sedan för den särskilda lånerätt, sorn på grund af Diskont-reglementet tillkommer Eskilstuna fristads manuläkturister och deras förläggare, af hvilka 103 bland de förstnämnde anmält sig för ett tillverkningsvärde af 88.3,269 R:dr och 4 bland de sednare för en förlagssumma af 327,950 R;dr, blifvit ytterligare afsatte 424,532 R:dr 13 öre, eller 33 ^ procent för manufakturisterne och 39 § procent lör förläggarne, behållna tillgången för den allmänna lånerätten ansågs uppgå till 2,540,264 R:dr 33 öre. Denna summa, fördelad mellan de i samma lånerätt deltagande idkare, lemnade en lånerätts-procent, för första klassens idkare af 7 ,506CT procent, för andra klassens af 5 T®77|, procent och för tredje klassens af 3 j^j procent, eller för första klassens omkring f procent, för andra klassens * procent och för tredje klassens | procent mindre än lånerätten nästföregående året utgjorde. I öfverensstämmelse härmed och sedan sex bland första klassens idkare för vid klädestillverkning använd Svensk ull fått sig tillagd en förhöjning i lånerätten med 3 procent af samma ulls värde, 222,780 R:dr, uppgick lånésumman, för första klassens idkare, med ett sammanräknadt tillverkningsvärde af 19,356,292 R:dr, till 1,454,914 R:dr, för andra klassens, med tillverkningsvärde af 7,367,934 R:dr, till 417,762 R:dr och för tredje klassens idkare, med ett tillverkningsvärde af 17,785,586 R:dr, till 672,295 R:dr.
Han hade ett svårt anfall af migrän. »Jag kan inte se hvad jag skrifver», slutade han. Ett par dagar gingo. Hon mottog en ny biljett. »Kära väninna. Jag är fortfarande mycket sjuk och vill icke se dig i dag. Men jag hoppas, du kan komma i morgon, Söndag. Skrif mig ett ord, om du inte ens kan komma i öfvermorgon. Din stackars vän Nebukadnezar II. Du må nemligen veta, att jag nu är lika oförnuftig som konungen af Babylon och endast äter hackadt grönfoder, som min köksa kallar ’spenat’.» Den knappa, andfådda tonen i dessa små biljetter sade henne tydligare än ett utbrott af klagan, hur djupt han led. Jemfördt med detta djupa lidande tycktes hennes egen lilla åkomma henne så obetydlig, att hon icke ens ville tala derom. Men hon kunde icke stödja på foten, kunde således icke komma till honom hvarken Söndagen eller Måndagen. Derför skref hon ännu ett litet bref och lofvade i ord som skälfde af ömhet och medkänsla under en lekande ton, att snart åter besöka honom. Till svar emottog hon ett bref och en dikt: »Kära väninna. Tack för dina kärleksrika rader. Jag är glad att veta dig frisk igen; — men ack! Sjelf är jag fortfarande ganska dålig — svag och bekymrad; ofta rörd till tårar af ringaste ledsamhet, minsta lilla elaka streck, som ödet roar sig med att spela mig. — Hvarje sjukling är en idiot. — Jag låter icke gerna se mig i en så eländig författning; — och ändå! — Min Mouche måste jag höra surra omkring mig. Kom snart! — så snart den nådiga frun behagar, eller ännu hellre: så snart som möjligt, hör du, min kära, älskade lilla fysionomi. Jag sänder dig en dikt, som jag krafsat ner: ingenting annat än hospitalshjonspoesi. En manlig till en kvinlig narr! H. H.» Dikten lydde: Lotusblomman. Ett underligt par vi bilda, jag sjelf och du, min dam: en älskarinna som haltar, en älskare som är lam! Hon är en lidande missa och han är sjuk, som en hund; och dessa båda ha ingått ett högst platoniskt förbund. Helt klok är visst ingen af dem:
Skulle ett sådant stadgande finnas, medgifver jag gerna, att saken är hjelpt. Hr Ribbing, Arvid: Under denna öfverläggning har jag med ledsnad erfarit, huru svårt man har att äfven i detta fall lösslita sig från det älskade centralisations-systemet. Jag anser, att ifrågavar;de angelägenheter böra öfverlemnas åt menigheterna sjelfva, hvilka derigenom vänja sig att frivilligt iakttaga laglydnad. Detta har lyckats i Norrige och äfven här i Sverige, hvad städerna beträffar. Oaktadt vi således kommit ett godt stycke i väg, vill man nu återvända och följa det gamla systemet. Jag för min del önskar, att detta försök måtte misslyckas, och anhåller derföre om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Raab: Innan R. o. Ad:n går att fatta beslut i frågan, ber jag att få fästa upmärksamheten derå, att Gr. Mörners förslag icke motsvarar den 14:de §:ns bestämmelser. Gr:ns för - Den 5 Augusli e. m. 91 slag talar blott örn hvem som skall tillsätta personerne, men icke om rörelsens beskattning, som deremot finnes afhandlad i Utsk:s förslag till den 14:de §:n. Om således Gr. Mörnes förslag bifalles, ' återstår oss en liel serie af beslut, innan vi kommer till rälla i saken. Frill, af Ugglas: Med anledn af Hr Ribbings yttrande ber jag att få uplysa honom derom, att Utsk. helt och hållet afvikit från den praxis, som i Norrige är gällande. Hvad åter Frih. Raabs sednaste anraärkn. vidkommer, så får jag förklara, att jag, likasom han, finner beskattningsfrågan icke vara i Gr. Mörnes förslag vidrörd; men då Gr. Mörner redan tillkännagifvit sin afsigt vara. alt få beskattningsfrågan inrymd i l(j:de och 17:de §§:na, tror jag alt R. o. Ad. utan betänklighet kan bifalla delta förslag, i hvilket, med frånträdande af min förra begäran om återremiss, jag instämmer. Gr. Mörner: Sedan Frih. af Ugglas redan besvarat Frih.
Den, sorn vill, att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, rubriken: »Jordfärger, ej specificerade», skall under Färger och Färgningsämnen i taxan särskildt intagas med införsels-tull af 2 rst. skå!p:det, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde rubrik icke att i taxan införas, utan detta slags färger, såsom hittills, att hänföras till »andra slag, ej specificerade.» Utskottets förslag att från införsels-tull befria »Färgträd, helt eller oraspadt, alla slag, samt andra till färgning användbara, oberedda växter och växtdelar, i taxan ej specificerade», har blifvit af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden bifallet, hvaremot Bonde-Slåndet för denna artikel bibehållit gällande tullsats, 1 R:dr för 100 Ibdrs värde. Utskottet inbjuder Bonde-Ståndet att frånträda detta sitt skiljaktiga beslut och förena sig med de öfrige Stånden; och föreslår, derest detta icke skulle bifallas, följande omröstning: N:o 23. Den, som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag om tullfrihet vid införsel af »färgträd, helt och oraspadt, alla slag, samt andra till färgning användbara, oberedda växter och växtdelar, ej specificerade», röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies för denna artikel nu gällande införsels-tull af 1 R:dr för 100 R:drs värde. Beträffande artikeln Lin hade Utskottet hemställt att, med upphäfvande af den för segelduks-tiilverkningens behof medgifna tull-nedsättning, efter af Kommerse-koliegium erhållet särskildt tillstånd, införsels-tullen å lin skulle bestämmas till 12 sk. för »ohäckladt» och 24 sk. för »häckladt» per lispund. Detta förslag hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåtulet bifallit.
Att flytta ansvarigheten för expeditionen från domaren till dessa hans tillfälliga biträden, vore väl knappt någon vinst för det allmänna; men skedde en sådan öfverflyttning, så måste också de ansvariga biträdena af Staten godtgöras för sitt arbete, och detta vore en lika opåräknad fördel för häradshöfdingarne och biträdena, som det vore en onödig utgift för Staten. Utskottet får alltså hemställa, att denna del af Herr Henschens motion måtte lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 13 Februari 1866. Reservationer: Af Herr Olivecrona, K: »Emot Lag-Utskottets beslut att föreslå en nedsättning i antalet af Nämndemän för domför Häradsrätt vid syn i jordalvister och vid urtima liny och andra extra-förrällninyar, får jag mig reservera. Hvad först angår »syn i jordalvisln, så säger 1734 års lag i 23 Kap. 1 § Rättegångsbalken i uttryckliga ordalag att »å Häradsting, sd ock vid laya syn i jor datvist, må ej dömas, der ej sju i Nämnden sitta.» Lagstiftaren synes dermed hafva velat påpeka, alt i de tvistemål rörande fast egendom, der Häradsrätt icke anser sig kunna, utan att hafva tagit lokala förhållanden i betraktande, med säkerhet afgöra parters påståenden, der bör ock samma antal nämndemän vara tillstädes, som vid afgörande af andra rättsärenden, som under de vanliga tingen handläggas. Häradsrätten Bih. till R. St. Prof. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Åfd. 6 Haft. 4 26 Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. skall i ty fall allena förflytta sig från tingsstället till platsen för parternas stridiga påståenden; och att just då minska antalet af personer i nämnden, synes mig vara både olämpligt och inkonseqvent. Fordrar verkligen sakens beskaffenhet att de, som skola döma i saken, blifva i tillfälle att taga lokala förhållanden i ögonsigte, då bör ock ett lika antal af nämnden, hvilken med häradshöfdingen deltager i afgörandet, äfven deltaga i synen på stället.
Detta klandrar jag icke, emedan det var ganska rätt af StatsUtsk. och in - 35a Den aG Augusti A m. nefattade ingenting annat än rättvisa. Hr Munck af Rosenschölds latin går jag förbi, ehuru jag kunde säga: si tacuisses, philosophus fuisses; men jag bryr mig icke derom. Frih. Cederström: Jag får bedja R. o. Ad. om ursäg t, att jag ånyo upptager liden. Orsaken dertill är Frih. Sprengtporten sista yttrande. Hr Frihm säger, alt grundlagen bör efter ordalydelsen tillämpas; men den värde talaren har genast afvikit ifrån denna åsigt, då han talat örn R. Sirs beslutande rätt i denna fråga, och sagt att K. M:s nåd. skrifvelse i ämnet innefattar en till R. St. afiåten nåd. proposition. Denna skrifvelse innefattar dock icke annat än ett tillkännagifvande af ett K. M:s beslut, och att K. M. i nåder befallt Stats-cont. att utbetala medlen, intill dess R. St. uppfört summan på indi agn.stat. Alt ett sådant tillkännagifvande kan anses för en propos. vill jag icke förmoda. Skulle deremot den värde ledamoten hafva rätt deruti, att skrifvelsen är att anse såsom en propos., så har han handlat orätt, som icke ställt sig ordalydelsen uti 29 §:n RegF:n till efterrättelse och anmält anledri. till anmärkn. mot Konungens rådgifvare, som icke protesterat emot beslutet; men icke går det an att draga under öfverläggning en fråga, hvaruti K. M. redan beslutat. Samme värde ledamot har velat erhålla kännedom om det förhållande, som iakttogs år 1 789, då rådsembetena indrogos, samt 1809, då åtskilliga embeten försvunno och andra inrättades.
I betraktande häraf samt af de allmänna och enskilda uppoffringar, som för jernvägen Christianstad—Hessleholm måst göras och staden Christianstads stora skuld för detta allmän-nyttiga företag, vågar jag ödmjukast anhålla, att Rikets Ständer för lånet 720,000 R:dr till Christianstad—Hessleholmsjernvägsbolaget täcktes bevilja samma vilkor, som för andra dylika bolag blifvit bestämda, eller att lånet får räntefritt innehafvas under tre år från lyftningstiderna. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. I Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Herr Ekelund, W. M., angående upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade transito-afgift och magasinshyra för transitogods. Den åtskilliga stapelstäder, till lättnad såväl för den handel öfver Sverige mellan länderna öster och vester om detsamma, hvilken mellanhandel skulle kunna blifva af ganska stor betydelse med afseende å Sveriges läge, som för handelsrörelsen emellan Sveriges olika städer, redan för längre tid sedan medgifna s. k. transitorätt har endast i ringa mån kunnat tillgodogöras, enär de afgifter, som för transito-rörelsen blifvit stadgade, befunnits orimligt tryckande och alls icke stå i något jemförligt förhållande till afgifterna för nederlag eller förtullning af varor, ämnade till inrikes förbrukning. Såsom exempel på beloppet af dessa transito-afgifter må åberopas bilagda, af en Tullkammare mig lemnade Pro memoria. I ändamål att befrämja rörelsen på Göta kanal blef transitogods, som på kanalen transporteras från haf till haf, redan år 1832 från all transito-afgift befriadt; och denna befrielse har sedermera blifvit utsträckt till sådant gods, som från Göteborg afgår på jernväg. Dessa både nyttiga och billiga eftergifter, ursprungligen tillkomna till kanalens fromma, skänka åt handelsverksamheten i Göteborg en fördel, som ingen annan af rikets städer åtnjuter.
Dess behöflighet hade af 1859 års jernvägsundersöknings-komité blifvit uti underdånigt betänkande af den 8 November samma år utredd; en jern vägsförbindelse, ledd genom södra Upland, Westmanland till Dalarne, hade blifvit tillstyrkt af den år 1862 af Kongl. Majit förordnade komité 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. för utredande af norra stambanans ändamålsenligaste sträckning, och på grund af den skedda utredningen hade förslag härom af Kongl. Maj:t blifvit genom nådig Proposition framstäldt till Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag. Vidare hade provinserna Westmanland och Dalarne genom sina landsting och desses deputerade uti gemensam underdånig petition, afgifven i sistlidne Juli månad, uttryckt sin önskan, att nådig framställning måtte vid innevarande riksdag till Rikets Ständer göras om anslag till påbörjande af en stambana, utgående från den under anläggning varande jernbanan mellan Stockholm och Upsala och sträckande sig genom Upland, Westmanland och Dalarne i rigtning mot sjön Siljan; och slutligen hade Dalarnes sednast församlade landsting uti särskild underdånig skrifvelse förnyat sistnämnda underdåniga anhållan; hvarjemte fullständiga undersökningar i trafikens hufvudrigtning hade, på båda provinsernas gemensamma bekostnad, blifvit utförda under loppet af sistlidna år af chefen för mellersta vägoch vattenbyggnadsdistriktet, Majoren C. Adelsköld.
Uus.d gikvu Oiked8 8dun0er dillkunnu, udd 8eclun vid 8i8dli0ne Oik8dug srum8>ullniug klilvid giorO, elel8 udd >le ujo^u clen Oommeree-OoIIegii ä OiOOurllolmen Kelugnu egendom Olllmruncle tomd u^^sörOs, till vugn8liu8 oek so0el8ku0ur sör Dun8 lvongl. Ilöglled s^ronpl iN8LN8 I0os8dull kegugnude drudk^ggningur mudde, i ungeende 00 0eru8 elOiurligu be8kuksenked oek vädligked tor Oerviil kelugnu ulllnunnu Verk, Korddu»u8, 0el8 udd us)^I^8ningur oell Ko8dnu08- l'o>'8luA i ukeende s>u un8kulsunded oell inredningen so,' Oed undumäl, kvur00 kerörde k^ggnuder Kegl>gnu8, us unnun tjenlig loeul inädde vurdu 0iked8 8dun0er meOOtOuO 8umd Oiked8 8dun0er, eOei' eikullunOed ut 0e88e ^ddrumlen oeO sö>8lug, un8edd Oe>> Ko8dnu0 us nuru 90,000 0:0r, kvilken klitvid ujls>- gisven, 8ä8om ei lorOerlig sör utvidgning oell dillk^ggnud us Dun8 Xongl.
I anledning deraf, skall, efter inhämtad underrättelse om Nämndens åtgärd , Dorna stolen ofördröjeligen för parterna afkunna Utslag -ined,tillägg, antingen af den bestraffning hvartill - B en 14 Julli iiiS' till den brö!tslige sig Skyldig gjort , ellet ä£ deri upprättelse, hvartill dett oskyldigt anklägddé kan berättigad anses, 6 Mom. som börjas med ördén t förbry~ tehet emot denna Lag SCc bibeliålles oförändrade 7 Morn. sorn börjas med orden : jinntr Hof-Carililern &tc, bibeliålles äfven oförändrad. 8 Moment i Sedan NämndenS Utlåtande således blifvit inhämtadt, pröfve och afgöre Domaren saken och underställe sitt Utslag Hof-Rättens pröfning, på sätt 2 5 Gap. 5 §. Rättegångs-Bälkeri bjuder, men i alla fall skola handlingarne uti Tryckfrlhets-mål underställningsvis af UndetRätten till Hof-Rätten insändas. Alla öfriga till 5 §. hörande Moment bibehållas oförändrade, Rppläst hos Siamtétiga Riks-Ståfldéii åtti 14 julis Riksens Högloft* Ständers Stats * Utskotts Betänkande angående StatsRegleringen i allmänhet, samt med Froject till Riks-Stat för 1816 och ■påföljande är intill nästa Riksdag. £)å nu Ståts-Utskottet till Riksens HöglofL
Sin, år 1831 började, kostnadsfria utdelning af unga fruktträd till Torpare, Soldater m. fl. sådane små jordlägenheters obemedlade innehafvare, har Sällskapet under dessa år fortsatt, så att, intill 1837 års slut, voro nära r,aoo st. fruktträd på detta sätt omkringspridda i Länet, med förbindelse dessutom, å Sällskapets sida, att, trenne år efter planteringens verkställande, utbetala en serskild belöning för trädens vård, hvarjemte Sällskapet, under enahanda vilkor, årligen utdelat en stor mängd unga, vilda träd af ädlare arter; dervid förtjenar serskildt anmärkas, att i Tierps Socken, från år i832, blifvit af Allmogen planterade emellan 2 och 3,000 stycken unga fruktträd och vilda träd, i följd af Församlingens varmt nitfulla Presterskaps uppmuntringar, och utan Sällskapets kostnad. Till gagn för arbetsfolket och besparande af läderförbrukningen har Sällskapet befrämjat bruket af trädskor, och låtit serskildta personer i detta yrke inöfvas. Till tjenstefolkets uppmuntran, att med pålitlighet och stadga tillhandagå vid jordbruket och öfriga större yrken, har Sällskapet år i836 utfärdat en Stadga om penninge-belöningars offentliga utdelande för trogen tjenst, enligt hvilken mångå sådane praemier sedermera blifvit af Husbönder lemnade och några äfven utdelats på Sällskapets kostnad.