Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppl. och godk. hos Ridd, och Ad. d. a4 Febr, ig1#- — Ri öst e—S t § lidet d. a4 Borgat eStåndetd. 24 - — Bonde-Ståndet d. 2 Mars Riksens Steinders underdåniga Skrifvelse om ändring i Kr ono-Brefbäringen. 94 U nilerdänigc Skrifr elser. T.Tti underdånig Skrifvelse den 15.Tuni 1815 nro ifrån Riksens Ständer till Kongl. Maj:t framfiirda åtskilliga önskningar oin. förändring i den iyldighet till Krono-Brefbäring, som blifvit visse Hemman ålagd. Någor» åtgärd i anledning af dessa önskningar har, så vidt Riksens Ständer ega sig bekant, hittills icke följt; och förnyade framställningar vid innevarande Riksdag föranlåta derför Riksens Ständer att ånyo på detta ämne fästa E. K. M:s Nådiga uppmärksamhet. Bland annat hafva Riksens Ständer i förra Skrifvelsen underdånigst ansett det böra åligga hvar och en Krono-Betjenr, sorn hr berättigad till Skrifvelsers affärdande med Krono-Brefbärare i och för sin tjenst, att af en sådan rättighet icke begagna sig vid andra tillfällen än då ämnets vigt och angelägenhet så oumgangligen fordrar och tillfälle med ordinarie Posten icke gifves, i hvilket ändamål noggranna förteckningar på Brefvens antal och innehåll samt tiden da de afgå borde foras af de personer, hvilka af KronoBrefbäringen begagna sig, samt vid hvarje års slut inleninas till E. K. M:ts Befallningshafvandes granskning, Riksens Ständer få i underdånighet förnya detta'och hvad mera de i sin Skrifvelse år 1815 uti ämnet föreslagit. Riksens Ständer anhålla, att E. K.
Friherre Wrangel-, jag instämmer fullkomligen häruti, ty man bör söka att i möjligaste mån befrämja communicationen med Norrige Herr Grefven och Landt Marshallen föreslog, att Inkommande Tullprocent å ved af Björk, Ahl, Furu och Grin, med undantag från Norrige måtte bestämmas till 5, Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar {kalk en hemsiäilde, att Utgående TuliproceDten ä Ved af nyssnämnde Trädslag från aila otter inora Riket måtte fastställas till 30. Ropades Ja. Vin; j;o ”Vinsorter, hvilka icke införas på bouteiller» ”och således icke eller få förtuilas bounell levis." [a) ”Hvita Franska, Spinska, Portugisiska ”och Italienska sämre Viner; Inköra-, ”mande Tullprocent 50.” .s’Del Tullvärde sorn bestämmes, får ej understiga 40 sk. B;co kannan," 95* Ben 22 Augusti f, m. b) ”Röd* Franska, Spanska; Portugisiska, ”och Italienska sämre Vinerg Inkom^ ”mande Tullprocent 40.” ”Det Tullvärde, som bestämmes får cj va-; ”ra mindre än 1 R:dr 12 sk. kannan.” *;o) ”Vinsorter, hvilka på Bouteiller införa» ”och förtullas:” fChimpagne och Bourgogne, Inkommande ”Tullprocent #fter Utskottets första för-i ”slag 25; enligt sednare förslaget 40.” ”Minsta Tullvärdet är 2 R;dr Bouteillen.” "Capoch Toksjer; Inkommande Tullprocenfc ”efter Utskottets första förslag 255 ^onligt ”sednare föralaget 40.” ”Minsta värdet är 3 R:dr bouteillen.” 3:0) ”Vinsorter, hvilka införas både på Bou ”teiller och i a ad ra kärl:” ”Vit* och Röda Viner från alla orter, förut ”här ej specificerade; Inkommande full ”procent efter Utskottets lörsia förslag ”25:
Desse Electorer wälse hwar för sig Riksdagsman inom sin Clast, men alla samfält fullmägtige af Magistraten. För att bliswa Elector eller Riksdagsman för Stockholm fordras att hastva warit 3:ne är Borgare derstädes, att en Grotzhandlare betalar minst 20 Rd., en Fabrigueur eller Minuthandlare 10 Rd. och en Handtwcrkare 5 Rd. till Staden i ärliga utskplder. De öfrige Rikets Städer wälse fullmägtige af Stadens rätte Borgare eller ock sädane Stadens Magistratspcrsoner, sorn borgerlig näring idka och för densamma borgerlig tunga draga, och Fahlu Bergslag af fserdeparts-ägare, som tillika äro brukande Bergsmän, hwarwid de wäljande i Städerne beräkne sina röster efter beloppet af hwad de till Staden skatta och Fahlu Bergslag efter fscrdeparts Grnfwcdelarne. Götheborg äge rätt att sända tre, Norrköping, Gefle, Carlscrona, Äbo, Malmö, Calmar, Westerwik, Wisby och Uddewalla hwardcra twa, samt alla öfrige Städer, femte Fahlu Bergslag, hwardera en fullmägtig. Af de ringare Städerne ma äfwcn twa, högst tre, der dem sa godt Bilaga till Mem. N:o 3. 107 synes, förena sig om en person. Ingen ina för Städerne till Riksdagsman utses, som es minst tre ar warit Borgare i Staden, ej eller någon för Fahlu Bergslag, som ej lika tid warit derstädes brukande Bergsman. 8 15. Allmogen i hwart Harad wälje titt Riksdagsman af Bonde-Ständet en inom Häradet boende och bofast man, hwilkcn icke tillförene hört till annat Riks-Ständ eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehast; wilja flere Härad sammanfatta sig om en fullmägtig, ware sädant dem obetaget. 8 16. Underlåter något Prosteri, Stad eller
Och minst kunde man i Kellgrens dagar förutse den strådöd, hvari denna då så stolta tidskrift ändtligen på våren 1833, vid nära femtiofem års ålder, stilla afsomnade under Kapten Lindebergs spira 12. Sitt tidnings-bestyr, och i allmänhet sitt författarskap, betraktade Kellgren hädanefter såsom sin enda syssla. Han sökte ingen annan. Väl förflöto ännu några år, innan han öfvergaf sin grefliga informators-befattning; men han synes bibehållit den snarare af böjelse, än af behof. Ty med den alltmera stigande inkomsten af hans tidning förenade sig innan kort ett af Konungen honom tilldeladt årligt understöd, att omsider försätta honom i en belägenhet, der han kunde lefva endast och allenast för Vitterheten. – Det har blifvit sagdt (och är visst icke osannolikt), att hans personliga förhållande till Konungen inleddes genom en anbefallning från den vackra Grefvinnan Mejerfelt. Äfven utan en sådan, skulle det dock snart hafva sjelfmant infunnit sig. Såsom skald var han alltredan af Konungen känd; hans lärospån såsom hof-skald blef en för Drottningholms theater författad ”Prolog”, som uppfördes 1778, ”då hoppet att se Konungahuset förökt med en ättling af Gustaf och Sophia Magdalena gjordes allmänheten bekant”. I sig sjelf föröfrigt obetydlig (och derföre sedan utesluten ur samlingen af hans skrifter), förebådade den dock, genom en i den tiden ovanlig språkets och versens lämplighet till text för musik, hvad han längre fram skulle för den lyriska scenen uträtta. Och redan förtjust i poeten Kellgren, kunde Konungen ej heller undgå, att finna äfven tidnings-utgifvaren Kellgren uppmuntransvärd. Man har äflats, att på denna omständighet lägga en besynnerlig tonvigt, såsom på någonting menligt för både Konungens och Skaldens minne. Intet tvifvel är, att ju den förre lika mycket ur politisk synpunkt, som ur ästhetisk, måste vara belåtnare med Stockholms-Postens journalistik, än med den nyss kufvade parti-tidens.
Hvaremot Utskottet, på det att blifvande Revisorer af Banco-Verkets räkenskaper mätte komma i tillfälle med lätthet granska och bedöma kostnaden för de inventarier och effecter, som, under hvarje års förlopp, uppköpas och för hvilka räkningarne nu måste uppsökas bland Låne-Bankens verificationgr, trott det böra, till framtida iakttagande, fastställas, att Revisions-Commissarien, vid instrumentet öfver Bankens fastigheter och lösörepersedlar, upprättadt efter dess nu befintliga, af senaste Banco-Utskottet gillade form, och tillökadt med hvad som ytterligare kan vara behöfligt att upphandlas, bifogar en serskild förteckning å de för året uppköpte inventarier, upplagande kostnaden för hvarje persedel.. Banco-Utskottets Betänkande iS~:o 5o. Vidkommande dernäst frågan om afskrifning af Låne-Bankens fordran Tor de Tumba Bruk till och med år 1829 lemnade förskott, finnes upplyst, att Tumba Bruks skuld, som vid början af år 1821 utgjorde 45,632 R:dr 8 sk. 10 r., och under de näst derpå följande åren något förminskats, men sedermera successivt ökats, vid slutet af sisth år uppgick till 133,007 R:dr 25 sk.; varande skilnaden emellan denna summa och Brukets skuld till Banken vid 1829 års slut 105,904 R:dr 37 sk., enligt föreskriften i 4 §• af i83o års Bank-Lag, för hvarje år af räntebehållningarne godtgjord; och enär det sålunda allt ifrån år 1829 i Bankens Böcker balanceracle belopp, 105,904 R:dr 87 sk., endast småningom möjligen kan Banken godtgöras, samt följaktligen icke är att anse såsom någon för Banken disponibel tillgång, finner Utskottet sig ega fullkomligt skäl tillstyrka bifall till Hr Rosenblads hemställan, att förenämnde, i Bankens Böcker ibland påräknade tillgångar balancerade summa, io5,go4 R:dr 37 sk.
Ståndets X.edam. vägnar vägnar A. Lantingshausen. Bryn. Hesselgren; Rå Vallöf!. BorgareRå Hederv. Bonde* Ståndets Ledarn, vägnar And. Fredin, Ståndets Ledam, vägnar Nils Mänsson. M■ M.- Mosbecki Uppläst hos sarateliga Riks-Stånden cfsö 32 Mej. Vördsamt Memorial. Vlenom Rrotocolisutdrag af den I i denhä måjnad har Hedervärda Bonde-Ståudet till Riksens 2,-dje JQel. Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-TJlskott öfverlemuat ett Memorial af Riksdags-Fullmägtige från Calmar I.ari Jonas Håkansson oell Lars Larsson, deruti anhåtles om Riksens Högloft. Ständers förord hos Kongl. Maj:t till bifall af den underdåniga ansökan , att Köpingen Döderhultsvik, belägen i Calmar Län och Stranda Härad, som förut skall hafva erhållit Siapelrättighet å inrike? Handel, nu äfven måtte undfå Stapelstadsfr; het å utrikes Handel; till skäl för hvilken anhållan åberopas ej mindre nyssnämnde Köpings, förmonliga läge' viti hafvet och utloppet af en ström, än den nytta och vinst, som härigenom skulle tillskyndas hela den omkring Döderhultsvik belägna orten , sona 1 skall äga ymnig tillgång på alla slags Skogs^ffecter, Beck, Tjära, Bjelkar, Plankor, Bräder m. m., och vid försäljningen hvaraf Landtmannen nu mäste med Stapelstädernas Handlande dela en vinst, hvilken, genom den långa transporten, går för Landtmannen till en stor del förlorad. Sedan Utskottet, vid granskningen af detta Memorial, i likhet med hvad bemälte IliksdagsFul lin ägt ige äfven anfört, inhämtat, att underdå-; nig ansökning otn Stapelfrihet för Köpingen Döderhultsvik å utrikes Handel redan blifvit hos Jfongl. Maj:t anmäld, men att Kongl. Maja anim ej deröfver
Om 1851 ars riksdag här - lagd med 600 B:drs skatt, är 300 kaonor om dagen. Den andra, beskattad till 1,080 R:dr, afverkar Soo kannor per dygn. Bertlin.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o t. 19 ifrån kommer att göra ett undantag, torde mängden af landels invånare der för hålla den en tacksam räkning. Det är af detta skäl, och äfven för att ej försvåra kontrollerna, som jag anser, att de i § 1 bestämda terminer, under hvilka bränvinsbränning är tillåten, bordt bibehållas oförändrade, eller 3 terminer å 2 månader hvardera, och får följaktligen i denna del reservera mig mot Utskottens förslag. Det skall nära nog blifva en omöjlighet för Kronohetjeningen att hinna iakttaga föreskriften i 26 §, om 6 terminer för försegling bestämmas, och utvägen för Konungens Befallningshafvande, att dertill förordna andra välkända personer, möter ganska stora olägenheter vid verkställigheten, så väl i anseende till uppgifters erhållande om fullgjord försegling, som i osäkerheten för redskapens egare, att förseglingen blifvit rå verkställd, alt ansvar och förluster derigenom förekommas. Ej heller inser jag, att någon fördel för bränvinstillverkaren häraf vinnes; ty den, som bränner bränvin, nöjer sig troligen icke endast med en månads bränning, hvarmed ringa vinst, om tillverkningen afser försäljning, uppkommer, och ej heller något egentligt understöd för ladugården, då kändt är, att kreatur, som äro vana vid den, efter min åsigt, skadliga dranken, sedermera ogerna förtära torrt foder. Sker åter bränvinsbränning på en månad, blott för att förskaffa tillverkaren, dess barn och tjenstefolk bränvin till husbehof, så kan säkerligen varan inköpas annorstädes med större både pekuniär och moralisk fördel, än egen tillverkning, så bedrifven, bereder”.
Majit i underdånighet anhålla, det Smålands Hussar-regemente måtte, i likhet med den del deraf som nu mera utgjorde Smålands Grenadier-bataljon, få afsitta och förvandlas till infanteri, mot erläggande af sju tunnor spanmål årligen, hälften råg, och hälften korn, af hvarje rusthållsnummer. Med Nils Svensson har Thorkel Nilsson från Christianstads län och med Johan Lönn hafva Johannes Andersson från Jönköpings län och Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län sig förenat, den sistnämnde dock under vilkor att enahanda förändring från kavalleri till infanteri jemväl egde rum vid Lifregementets ITussar-korps. Vid sednaste riksmöte voro motioner väckte om afsilning af Smålands Hussar-regemente samt af det i Östra och Westra Göinge härader af Christianstads län förlagda kavalleri. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som då handlade denna fråga, yttrade härom i sitt Betänkande N:o 7 9, hvilket Betänkande blef af alla Riks-Stånden gilladt: att, sedan Rikets Ständer år 1840 hos 8 Sammansatta Stalssami Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänkande N:o 11. Kongl. Maj:t anhållit att Smålands Hussar-regcmente måtte få afsitta, Kongl. Maj:t i anledning deraf förklarat det, med afseende å kavalleriets ringa styrka, i förhållande till de öfriga vapnen, berörde anhållan icke kunde bifallas; — samt att, då förslag sedermera blifvit hos Rikets
Under loppet af innevarande riksmöte har, till följd af Kongl. Maj:ts den 7 November förlidet år meddelade nådiga förordnande, Herr Statskommissarien och Riddaren O. F. af Sillén tillhandagått Stats-Utskottet med erforderliga upplysningar vid behandlingen af statsregleringsoch andra Statsverket rörande ärenden; Och bör, på sätt i likartade fall tillförene egt rum, någon lämplig ersättning för detta Herr Statskommis sariens biträde vid riksmötets slut lemnäs. Sådan ersättning utgick vid riksdagen 1856—1858 med 3,000 R:dr och vid hvardera af de två sistförflutna riksdagarna med ett belopp af 2,750 R:dr; men, i betraktande af den kortare tid, som denna riksdag upptagit, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte tilldela Herr Statskommissarien och Riddaren O. F. af Sillén för hans i omförmälda afseende lemnade biträde en gratifikation af 2,000 R:dr att af Riksgälds-kontoret utbetalas. Stockholm den 16 Juni 1866. Bih. till R St. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Juni 1866, kl. 1 e. m. Memorial, angående särskilda gratifikationer till åtskilliga af Statsutskottets tjenstemän. Yid flera föregående riksdagar hafva, i anseende till mängden och beskaffenheten af de till Stats-Utskottets handläggning hörande göromål, Rikets Ständer, utöfver de för Utskottets tjenstemän bestämda arfvodesbelopp, beviljat åtskilliga af dem särskilda gratifikationer såsom ersättning för deras trägnare tjenstgöring; Och då under innevarande riksmöte, med hänseende till den kortare tid, inom hvilken dess förhandlingar afslutats, goro målen inom Stats-Utskottets kansli varit mera än vanligt trägna och mödosamma, har Utskottet funnit sig ega giltig anledning att för åtskilliga af Utskottets tjenstemän, hvilka, enligt Utskottets tanke, icke kunna anses hafva erhållit en deras arbete fullt motsvarande godtgörelse, föreslå särskilda gratifikationer, lämpade efter beskaffenheten af hvars och ens tjenstgöring och den dem hittills bestådda aflöning.
Genom en inom Borgare-Ståndet väckt motion har Herr A. W. Björck gjort framställning om lifstidsunderhåll för aflidne Filosofie Magistern Johan Johanssons efterlemnade enka; — men som, enligt hvad Utskottet inhemtat, bemälda enka numera jemväl med döden afgått, har följaktligen denna motion förfallit. 89:o. Uti en hos Preste-Ståndet väckt motion har Professoren Lindgren anfört, hurusom bland de många svenskar, som under de sista 20 åren gått att i Amerika söka sin lycka, ingen torde på sina talrika landsmän i den nya verlden hafva utöfvat ett vidsträcktare och välsignelserikare inflytande än för detta Pastorn i Chicago G. Unonius. Född år 1810 utflyttade han, efter i Upsala idkade studier, tili Amerika 1841, och bosatte sig, såsom jordbrukande nybyggare, i en glest befolkad, för alla kyrkliga institutioner främmande, bygd i staten Wisconsin. Kring honom samlade sig inom ett års förlopp omkring 100 Svenska och Norska familjer, hvilka, djupt kännande saknaden af offentlig gudstjenst och en ordnad kyrkas förmåner, snart slöto sig till den för sin fromhet och redbarhet allmänt värderade mannen, för att i hans hydda hvarje söndag bevista de andaktsöfningar, han efter den Svenska kyrkans ritual anställde. Under tiden hade den protestantisk-episkopala kyrkan, i grannskapet af det Skandinaviska nybygget, inrättat en mission, hvilkens prester, på anmodan af de skandinaviska kolonisterne, biträdde dem med sakramenternas förvaltning och andra presterliga förrättningar.
Detta påminner mig ora en anekdot, som kan tillämpas i detta fall och lända till uplysning. En af våra landsmän reste utrikes och var särdeles förtjust åt allting som han der såg. Då han kom hem och fick se Stockholms slott, så kunde han icke neka att det var rätt bra, »men», tilläde han, »det måtte icke vara gjordt här i landet». Så ungefär tycker jag att Utsk:t tänkt sig förhållandet i afs:de på jordinnehafvaren, eller att, när de 50 åren äro ute, så skall han taga sina hus under armen och gå sin väg. Jag anhåller om propos. på bifall till andra delen af Hr Hjertås motion. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade II. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å Utsk:ts förev:de hemställan endast yrkats, att II. o. Ad., med afslag derå, måtte besluta, att jordafsöndring inom en mil från stad skall vara tillåten å evärdlig tid och till huru ringa jordrymd som helst; hvarefter H. Exc. framstälde propos. i enlighet med berörde yrkande, hvilken propos. besvarades med starka nej jemte åtskilliga ja; och blef, i ani. häraf, propos. på bifall till Utsk:ts ifrågavide hemställan sedermera framstäld, dä svaren utföllo med starka ja, blandade med nej; hvaruppå H. Exc. förklarade den sednare proposm vara med öfvervägande ja besvarad. Hr Cederschiöld begärde votering. Uplästes och godkändes följande förslag till voter.propos.: »Den som bifaller Sammansatta Lagsamt Allm. Besv-, och Ekon.Utsk;ts uti Utlåt:t N:o 47 gjorda sednare hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår K. o. Ad. nämnde hemställan och beslutar, att jordafsöndring inom en mil från stad skall vara tillåten å evärdlig tid och till huru ringa jordrymd som helst.» Vid voteringens slut hade rösterne utfallit sålunda: Ja — 25.
Dock genom inskränkning till 6 mak 218 Den 21 Januarii. annorlunda derom försom en sådan postgång ena, hvilket då hos får omfatta, och geGeneral-Poststyrelsen nom iakttagande af den hör anmälas. grundsats, att icke be gagna denna post der, 38:o Rännpost tillhvarest samma bref, ryggalägge minst 1 mil som ankomna med åpå 2§ timma, samt kande post, kunnat utstörre eller mindre afdelas om aftonen, icke stånd efter samma förkunna med denna lihållande, härunder indigare framkomma, än begripet hvarje uppeatt de först andra morhåll under vägen. gonen kunna utdelas, tror man att för de 3p:o Rännpost vare återstående postgånskyidig, att, nelian gar, der den komme postkontor o .1 under att begagnas, de brefvägen förekommande vexlande skulle, i hvad skjutsombyten, beforde vunno genom ökad dra euskiltes brefvexskyndsamhet för med landes lösväskor. rännposten i förbin delse stående åkande poster, finna en riklig ersättning för den ringa tid, de genom dennas långsammare gång kommo att förlora, under det att Postverket vunne en besparing i dess för de brefvexlandes beqvämlig - Den 21 Januari i. 2I9 4o:o I allt öfrigt, och i hvad icke i sistnämde 3:ne §§. för rännpost särskilt stadgas, galle för densamma livad för åkande post är föreskrifva, så vidt det derpå finnér tillämpning. 41 :o Brefpost kan under vissa årstider sjöledes befordras, nemligen der det med visshet till tid och utan förlust för Postverk eller brefvexla nde låter sig verkställa. het sig åtagande stora uppoffringar. Såsom om liden för färdighållande af livad med posten skall afgå, om timsedlar (dock med någon förändring i formulär), särskilt lista, postväskornas beskaffenhet ra. m., men naturligtvis icke i allt hvad som rör skjuts, o. s. v., som icke vid rännpost förekommer. Det vill säga, der postgången kan sättas i förbindelse med ångbåtsfart.
De af Utsk:n påpekade ”stora förmåner,” som den indelte officeren för narrande skulle hafva af sitt boställe, stå i strid med hvad Utskm, såsom jag redan anmärkt, sjelfve på ett annat ställe anfört. Visserligen har jag påstått, att befälets boställen gifva i sin helhet större afkastning än upskatlningen; men man bör derföre icke förglömma, alt många boställen finnas, som icke afkasta mer än upskatlningen, således att lönen icke utgår till högre belopp än efter bilagan Litt A i 1833 års lönereglering; att endast Öfverslar, Majorer och Kompanichefer innehafva boställen, men alla öfrige officerare äro utan; att flertalet boställsinnehafvare för närvande icke sjelfve bebo sina boställen, utan utarrendera desamma, hvarigenom den påstådda fördelen af bostad och vedbrand ej eller ifrågakommer. Aflöning medelst boställen tillskyndar visserligen ett antal individer större löneförmåner än enligt förslaget, men ett annat antal skulle, enligt samma förslag erhålla vida bättre och dessutom likformigare utfallande aflöningsvilkor än för närvartde är fallet. Alt alla sker lika rätt oeh alt lika tjenstgöring kommer att medföra lika aflöning är något, som af lagstiftaren icke bör åsidosättas. IJtsk;n säga att 2,800 r:dr i nettobehållning för en Ofverste icke är tillräckligt. Enligt förslaget har likväl en Öfverste, t. ex. vid Infanteriet, i netlobehållning minst 3,160 r:dr, ehuru sjelfva lönen visserligen icke upgår till mer än 2,800 r:dr (se tab. 17). Enligt 1833 års lönereglering, bil. litt. A, har en Öfverste, efter afdrag af ackordsränta och fourageringskostnad, icke i behållning mer än 2,760 r-.dr, hvarifrån dock än ytterligare bevillning bör afgå.
R:dr skålpundet vid införsel. Jern: gjutet, tackoch barlast. De för tackoch barlastjern gällande förbudsbestämmelser hade Utskottet väl ansett böra i allmänhet fortfara, men dock på anförde skäl tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t Bevillnings-Utskottels Memorial, N\o 3o. 49 Maj:t göra underdånig hemställan derom, att deraf måtte under loppet af delta år få utföras 50,000 skeppund tackjernsvigt, mot en efter 6 R:dr värde lill 1 R:dr 24 sk. skeppund nämnde vigt bestämd tull, samt sedermera årligen, intill slutet af nästa Riksdag, få mot samma tull exporteras så stor qvantitet, som Kongl. Majt kunde finna med inträffande conjuncturer och jernhandteringens väl förenligt. Denna Utskottets hemställan har väl blifvit godkänd af Bonde-Ståndet, men som de tre öfrige Stånden densamma afslagit och frågan, såsom rörande upphäfvande i viss mon af ett gällande förbudsstadgande, är af beskaffenhet att icke kunna utgöra föremål för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, lärer på grund af tre Stånds beslut Utskottets ifrågavarande framställning icke kunna till någon vidare åtgärd föranleda, utan berörde förbudsbestämmelse böra utan inskränkning fortfara. Jern: gjutet. Bomber och kulor &c. Jemte hemställan, att den vid gjutet Jern förekommande rubriken "Bomber och halor, champlounerade till visst mått och ren filade, Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, samt finare och gröfre Lavetter måtte bibehållas vid den nedsättning till 4 sk. i derå enligt 1841 års taxa bestämda utförselstull af 16 sk., som genom Kongl. Kungörelsen den 18