Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit täcktes utreda, om och hvilka prebende-pastorater lämpligen kunde, utan mehn för kyrkan och det kyrkliga undervisningsväsendet, från deras egenskap af prebende fritagas, utan äfven det ersättningsbelopp, som för åvägabringande deraf kunde erfordras, samt derefter för Rikets Ständer framlägga den nådiga Proposition i ämnet, som Kongl. Majit kunde finna för ändamålet lämplig. Till stöd för denna undåniga begäran åberopades »de olägenheter, som föranledas deraf, att de prestman, hvilka innehafva prebenden, icke sjelfva kunna besörja själavården inom församlingarne; hvadan det vore angeläget och önskvärdt, om i allmänhet prebenden kunde tillfalla sådane prestman, som vore i tillfälle att sjelfve utöfva vården hvar om sin församling.» Men Rikets Ständer uttalade härvid den mening, att, under dåvarande förhållanden och med gällande institutioner, vissa undantag borde ega rum, såsom att biskopar, theologie professorer och theologie lektorer tillika förblefve pastorer, på det de måtte »ega tillfälle att såsom prester verka och för att icke vara skiljde ifrån det kyrkliga lif, sorn tillhör deras befattningar.» Ofver denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse behagade Kongl. Majit infordra utlåtanden såväl från samtliga Konsistorierna i riket, som från Kanslersembetet för universiteten samt Kammar-kollegium; men ärendet hann icke att bereredas till vidare föredragning inför Kongl. Majit, innan nästpåföljande riksdag, år 1856, inträffade. I sammanhang med då verkställd omorganisation af elementarläroverken och upprättandet af nya aflöningsstater för desamma, beslöto Rikets Ständer att fastställa det vilkor för rättigheten att komma i åtnjutande af de nya lönerna, att, der prebendepastorat vore med lärareplats förenadt, detsamma skulle, i mån af inträffande ledighet indragas, med undantag likväl för sådana, som åtföljde theologie lektorsbeställningar, hvilket Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858 gåfvo Kongl. Majit tillkänna. Detta beslut blef af Kongl.
Boye framställt, afslå det hela, ulan hvar och en måste väl begrunda, huruvida det hela eller delar deraf öfverensstämma med de åsigter man hyser, och derefter fatta sina beslut. Jag beklagar i öfrigt rätt mycket, att Frih:n icke med sina framställningar kunnat föra mig ifrån den väg jag anser riklig, och att jag icke låter mig afHrFrih:n ledas. Jag skall noga akta mig för att beträda den väg han anvisat, och hoppas att få skola bita på hans krokar. Frih. Boye; Trenne talare hafva ställt till mig anmärknir, dem jag ber att få bemöta. Hr Lefre'n har på ett alldeles eget sätt velat afvisa dogmatiken, men han har dervid sjelf framställt en alldeles ny. Alldeles ny är den lära, att ett conservativt element finnes hos democralien. Jag afundas ej Hr Lefren nyhetens behag deri och skall icke bestrida honom den. Den som tror på honom i detta fall, må gerna göra det; men hvad han mycket misstagit sig om, det är i framställningen af min mening, ty den har han förstått alldeles orätt. Jag har icke nämnt ett enda ord om den votering, som afslog milt förslag. Nå väl! hvarifrån får då Hr Lefre'n sitt missnöje emot mig? Det var tvertom beslutet öfver Frih. Spreugtportens förslag, som jag förklarade att jag icke ville upprifva; men då jag tror, att man tagit ifrån oss utvägarna alt gifva åt den öfre kammaren sådana egenskaper, som öfverensstämma med sjelfva grundsatsen, med tvåkammar-syslemets ovillkorliga fordringar, nar jag tror att i hans framställning, nu bifallen, ligger en sådan afvikelse; så är väl ingenting naturligare, än att jag, som önskar att komma till ett rättsenlig! förslag, förenligt med sjelfva tvåkammar-systemet, söker att öppna ögonen på mina medbroder. Jag har dermed icke velat förklara, att jag ville upprifva det förra beslutet. Åh bevars! ingalunda! men har jag derföre icke rätt alt uppgifva ett sätt att komma till frihet ifrån detta band?
Särskilt får jag nätuna, att då eö »notion redan för längre tid sedan äf Herr Hjerta blifvit gjord om Bankens publicitet, vöre det önskeligt att något svar derom snart från BancoUtskottet inkomme* så att Riksens Ständer deröfver kunde fatta beslut; Om denna motion bifölls, vore det icke skadligt att innan den egenteliga Finance-reglering företogs, äga fullständig och officiel kännedom af Bankens tillstånd. Jag hemställer således om icke på-1 minnelse till BancoUtskottet måtte göras, att snart med sitt Utlåtande i detta ämne till Riks-31 Stånden inkomma. Herr Hjerta: Jag hår redan förut yttfat* att Finance-regleringen allt för gerna må påskyndas; Jag vill således ej motsäga de begårta utredde grUndernes infordrande. Men jag anser mig, i anledning af hvad Grefve Posse yttrat, böra betyga* fitt jag, såsom Riksdagsman, alltid skall Den 25 Martil. söka åtskilja begreppen emellan Rik' fs StatsVerk och Sveriges Rikes Stånders Bank. f lerr Rothlieb , Axel, förenade sig med Hr von Qvanten dock icke i afseende å deh af Herr von Qvanten föreslagna tid. B iris Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag hade i förra Plenum å ran hemställa, om det icke vore nyttigt att Statsoch BancoUfskotten arbetade i det systeme; att grunderne först framställdes, innån detaillerne nppgjordes. Jag har nu tyckt mig finna denna mening vara temmeligen allmän. Då återstår således blott frågan om formen.
Den frågan, om skälen äro nya elter gamla, synes mig vara mycket underordnad. Man må säga hvad man vill, så, örn Utsk. också två gånger eller i5 gånger funnit sig ej kunna bedomina behofvet af de medel, sorn Regeringen begärt, ser jag intet hinder deraf, att icke en rättelse må kunna äga rum, när Regeringen finner nödigt för ärendenas gång att en ny embetsman afiönas; ty dä en sådan nödvändighet förefinnes, så synes mig angeläget vara att också medel dertill anslås. Jag förenar mig med Frih. Cederström och begär återremiss på betänkandet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: De skäl, som an föras af SlalsUtsk:s medlemmar, både uti förevar, betänk, och nu muntligen, utgå endast ifrån den synpunkt, alt de skulle begå en sjelfmotsägelse, om de nu tillstyrkte hvad de förut Den 3 April f. 111. afstyrkt oell hvad förstärkta StatsUtsk. jemväl afslagit. Hvad det formella beträffar, så tror jag Frih. Cederström hafva tillräckligen ådagalagt, att intet hinder finnes för R. St. att rätta ett misstag, som de sjelfve begått. Alt det förra beslutet, vägran af allt anslag till Stats-cont., verkligen är ett misstag, torde det tillåtas mig söka med skäl bevisa. — Om någon har tagit kännedom af göromålen i Stats-cont. oell Riksg.cont. så har han förmodligen funnit, att de på förra stället äro mångfalldigt flera, än i det sednare verket. Likväl finnas endast tre statscommissarier på stat, d. v. s. lika många, som commissarierne äro i Riksg.cont. Uti Statscont. är hvarje commissarie aflönad med 1600 r:dr b:co. I Riksg.cont. deremot är hvarje commissarie, efter det beslut, som R. o. Ad. nyss fattat, aflönad med 2000 r:dr b:co. Således är denna personal bättre aflönad, ehuru den har mångfalldiga gånger mindre alt göra, än en lika stor personal i Stats-cont.
Gatuläggningsarbeten 12,750 — 12,750 — 12,750 — 12,750 — 12,750 — 63,750 — 12,750 — Extra utgifter: såsom gatulyshållning; ved, ljus, papper m. fl. skrifmaterialier, så väl till Magistraten som för uppbörden af intrader; inventariepersedlar; s. k. Stadens skulder, fordringar och fastigheter. Tab. Litt. v. Då likväl denna jemförelse ej upplyser förhållandet med stadens räntebärande sladd, införes tillika för sådant ändamål följande öfversigt i Tab. Litt. V. Enligt 1860 års räkenskaper äger stadens Drätselverk fastigheter till ett brandförsäkringsvärde af 1,023,355 R:dr Runt samt dessutom åtskillige icke brandförsäkrade lägenheter och tomter, uppskattade till 348,272 R:dr 79 öre, eller ett sainrnanräknadt värde af 1,371,627 R:dr 79 öre Runt, hvaraf, efter afdrag af den uppgifna skuldsumman R:dr 241,000, en behållning af 1,130,627 R:dr 79 öre Runt uppkommer till stadskassans fördel. Tal). Litt. V. Stadskassans skulder och fordringar. Stadskassans skuld utgjorde vid 1856 års början, enligt obligationer, löpande med 5 procent ränta och utan rätt till uppsägning å långifvarens sida 7,500 Dito dito 4.j procent dito 154,250 Dito dito 5 procent och uppsägningsrätt 157,500 Dito dito 4^ procent dito 632,150 Dito dito 4 jirocent dito 299,900 Uti stadens kassa innestående extra Jernvågsmedel, som äro derstädes deponerade och genom Jernbärarelagets sparade arbetsförtjenst tillkomne, detsamma tillörige, hvarå betalas 4J procent ränta , Till stadens Brandförsäkringskontor premielån, hvarå ränta betalas å 4 procent Pantlåne-inrättningens Yinstmedelfond å 4J procent Summa Hvaremot foräringarne voro: Till Stadsmäklaren J.
Yid fisklägena, synnerligen i södra delen af ön, aflåtes fisk, mindre mot kontant betalning än i utbyte mot andra varor; ofta nog sker tillbytet af fisk, endast mot traktering med öl, bränvin, kaffe, hvetebrödskakor m. in.; några oordningar dervid äro dock högst sällsynta. Vid fisklägena äro valde och af Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande med konstitutorialer försedda hamnrätter, som vidmakthålla ordning och skick enligt Hamnordningen och särskildt lastställda öfverenskommelser. Fiskarterna som hufvudsakligast fångas i hafvet äro: strömming, torsk, flundror och id. Fångsten deraf är vanligen ganska betydlig. Dock införas till landtmannens behof, hos hvilken salt fisk är en daglig rätt, flera tusende tunnor årligen, förnämligast sill, utom hvad för staden särskildt erfordras. De sednare åren har strömmingsfisket varit ovanligt ringa, och förlidet år infördes öfver tiotusen tunnor sill och strömming. Af Hushållnings-sällskapet är gjord underdånig hemställan om anslag till försöks anställande med strömmingsfiske på djupet, hvarom Eders Maj:ts nådiga besjut afvaktas. Införseln af sill sker för det mesta af Norrska fartyg om våren. Allmogen föredrager i allmänhet strömming framför sill; också är den strömmin g, söm fångas vid öns kuster, af särdeles god beskaffenhet. Fjällfisk fångas äfven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på östra kusten, och införes under lindrigare vintrar och om våren, lefvande i vattenkärl, till afsalu i Wisby. Vadmal tillverkas icke allenast till provinsens behof, utan äfven till afsalu, till ett ungefärligt belopp af 13,000 alnar; den uppköpes ovalkad och 16 ulföres till största delen af gårdfarihandlande, äfvensom något ull, deremot desse handlande ofta i utbyte återgifva Gottländskt vadmal efter undergången beredning och färgning; men deras afsalu i öfrigt består allt fortfarande hufvudsakligen uti del myckna annat kram de medföra, för hvilkets betalande lagsökningar ofta äga rum.
4 Sami. 1 Afd. 33 Eäft. 1 2 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 93. verksskyldige till kronans nyssnämnde egendomar, och dem, hvilka till boställen eller indelningshafvare voro anslagne; att, hvad angick då ifrågaställde dagsverks-besvär, Rikets Ständer ansågo ostridigt, att ett sådant åliggande egde menligt inflytande på de dagsverksskyldige hemmanens jordbruk; samt att, på grund häraf, och då lindring förut medgifvits i dagsverksskyldigheten tili kronans och dess behållna egendomar, Rikets Ständer ansågo rättvisa och billighet fordra, det sådane åtgärder vidtogos, hvarigenom enahanda lättnad jemväl bereddes den del af allmogen, som vore underkastad arbetseller dagsverksskyldighet till sådana kronolägenheter, hvilka, såsom boställen och löningshemman m. m., voro åt Embelsoch Tjenstemän anslagne, hälst dylika skyldigheter icke alltid funnos fullkomligen bestämda och således kunde föranleda till obilliga och öfverdrifna anspråk.
I afseende på de beskyllningar, som blifvit gjorde motHypotheks-föreniugarne om egendomarnas skuldsättningsbelopp, skall jag be att få fästa upmärksarahelen på en omständighet, som den omnämnda revisions-berältelsen äfven gifver vid handen. I föreningen hafva ingått egendomar efter bevillnings-taxering lill ett värde af 1,114,543 r:dr 11 sk. samt efter serskild upskattning till 6,79(1,927 r:dr 5 sk. 11 rsl. således tillhopa 7,911,470 r:dr 16 sk. 8 rsl. och delaktighet i följd deraf medgifven lill ett värde af 3,053,583 r:dr 16 sk. hvilket väl måtte visa att Direktm med sorgfällighet nagelfarit att icke utlemna höga lån på egendomar. Att misstag någon gång möjligen egt rum, vill jag icke bestrida, men påstå alt de måste hänföras lill de sällsynta undantagen^ som också dessa sifferupgifler lemna vid handen. Hr Bogeman har sagt att Utsk. gifvit serdeles goda skäl för sig hvarföre Utsk. icke kunnat bifalla Prosten Almqvists motion om öfverflyltning af Bankens lånerörelse till Riksg:s-kont. Jag ber att få fästa upmärksamheten på ordställningen af dessa skäl eller alt fastighetslån, såsom utställda på längre återbetalnings!id icke äro lämpliga för en RiksBank, hvars första pligt är att uprälthålla myntvärdet etc. (så lyder ungefärligen conlenta deraf). Jag undrar om ej de samma skälen skulle vida bättre kunna användas af motståndarne till den mening, som Hr Bogeman hyser. Jag ber om ursäkt att jag återkommer till hvad en värd talare, Hr Lefrén yttrat, att det nemi. vore för sent att nu vidtaga åtgärder i den riktning, som 1834 af honom yrkades: vid föregående riksdagar befans det vara för tidigt, nu åter, när man vill uptaga samma förslag, är det för sent. När är då rälta liden inne, när är det lagom?
Stockholm den 3 Juli 4815. På Höglofl, Riddersk, ®ch Adr Ledamöters Vägnar Carl de Geer. På Vallöf!. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carf DrLandberg, På Högv. Prest-Stån* dets Ledamöters vägnar Gustaf Murray, På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson, C. Tunelius, Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli, Jdögvörd. Prest-Siåndet den 7 Vallöf!. Borgare-Ståndet den 10 __ Hederv, Bonde-Ståndet den 7 Riksens Höglofl, Ständers Stats - Utskotts Betänkande öfver Herr Kyrkoherden - Den 7 Juli. 0°3 herden Luitemaris Memorial om tillanslag för Kongl. Bibliotheket. Genom Protöcolls-Utdrag af den 16 sisth, Waj har Högv. Prest - Ståndet remitterat till Stats - Utskottets åtgärd ett Memorial af Herr Kyrkoherden G. Lutteman, hvaruti, under framställning af den nytta och värde offentliga Boksamlingar äga i en Hufvudstad, samt huru ofullkomligt likväl den inrättning af denna egenskap, sorn finnes i Stockholm , kan uppfylla ändamålet, enär den till böckers inköp och bindning samt extra behof anslagna summa blott utgör 1000 R:dr Banco , Herr Kyrkoherden, uppå dessa jemte flera anförda skäl föreslår, om icke till det Kongl. Bibliothekets riktande med utländska Vesrk i Vetenskaperna och i synnerhet i Svenska Historien, Geographien och Statistiken, äfvensom i Nordens äldré Historia, en årlig summa af åtmindstone 1000 R:dr Banco måtte anordnas, oberäknadt de härtill förut på femte hufvud titeln anslagna medel af lika belopp. Denna Herr Kyrkoherden Uuttemans Motion finner Utskottet nogsamt vittna om Herr Kyrkoherdens nitfulla omtanka för Vetenskapernas framsteg och befordran.
Öfver-revisioi s-departements och Advokat-fiskals-embeles anmärkningar och indrifningsåtgärder., har Riksgälskontoret utaf de i reglementets 117 §. omförmälda s. k. observationsmedel fått emottaga: under år 1844 R:dr 10,420: 41. 6. „ „ 1845 15,545: 3. 4. 5. öfverstiger de under oftanämnde år, jemlikt reglementets 137 §., af Riksgäldskontoret godtgjorda anmärkningsoch indrifningsarfvoden .' 9,628: 19. 8. 28 Ståts-Utskottets Memorial, N.o 2. Under dea sedan sistledne riksdags början förflutna tid, hafva på Puksliufvudböckerne grundade och med föreskriften i regementets 118 §. öfverensstämmande liqvider angående Riksgäldskontoret tillkommande öJverskotts% och besparingsmedel för åren 1842, 1843 och 1844, genom Kongl. Statskontoret, blifvit Fullmäktige tillslällde. 1. understiga följaktcligeu de kontoret godtgjorda summor med ett belopp af R;dr 185,582: 34. 6. hvilket belopp också utgör skillnaden mellan de, enligt 1843 och 1844 års öfverskottsliqvider, af Riksgälskontoret ersatta brister i förslagsanslagen
40 30 utan sådan beläggning eller bestrykning 1 skålp. 20 15 skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, endast tjenlig till omsmältning Fri a Mctronomer, eller musikaliska taktmätare; hänföras till Instrumenter, matematiska m. fl. Mctwurst; hänföres under Korf. Mikroskop; hänföras till Instrumenter, optiska m. fl. Mineralier för naturaliesamlingar Ina Mjöd; tullbehandla^ såsom Maltdrycker. Mjöl; se Gryn. Mosaikarbeten; hänföras till Sten. Muffar; se Hudar och Skinn, Pelsverk, persedlar deraf. Mullbiirssaft; hänföres under Bärsaft. Munharmonikor; hänföras under Leksaker. Munlack 1 skålp. — 20 Murklor; hänföras under Svampar. Mursten; hänföres under Tegel, alla slag. Musikalier Fria 59 Muskött, torr och Muskottblomnia insyltad; tullbehandlas såsom Konfityrer. Muskus eller nesman Musslor, alla slag Mynt, guld-, silfvereller kopparMyrrlia; hänföres under Apoteksvaror. Målningar och Ritningar, oinfattade infattade; se Tafvelramar. Mössor och Kasketter; tullbehandlas såsom Kläder, ej specificerade. Mössfoder; se Hattfoder. Möss-skärmar, alla slag Natron, kolsyradt; se Soda. andra slag, ej specificeradt; hänföras till Kemiskttekniska preparater. Nattsäckar, Kappsäckar och Hattfodral Naturalier till vetenskapliga samlingar Negcrhcad; hänföres till Tobak, arbetad, andra slag. Ncglikor Nicht eller Tutia; hänföres till Apoteksvaror. Nickel Nyseller Prustrot; hänföres under Apoteksvaror. Nysilfver; hänföres under Metaller, sammansatta. Nålar af annat ämne än guld och silfver och ej hänförliga till Bijouterivaror; askars och pappers vigt inbegripen Näfver Nät till fiske Nötter, alla slag, ej specificerade Oblat och öblatskifvor; se Munlack. Olcin Oliver; hänföras under Frukter och Bär, ej specificerade. Olja, vitriol-; se Svafvelsyra.
Så vida nemligen tillverkningen vid de ifrågavarande mindre brännerierna icke kan betydligt öfverstiga 6 millioner kannor eller det belopp dessa brännerier sistlidne höst möjligen hafva tillverkat, blir tillverkningsbeloppet under hvardera af de 5 tillåtna månaderna i medeltal endast 1,200,000 kannor och då hvarje bränneri tillverkar minst 2,600 kannor i månaden — månaden beräknad till 26 dagar — så synes någon svårighet icke möta att erhålla det för tillsynen vid ifrågavarande brännerier nödiga antal kontrollörer. Lika litet afseende förtjenar invändningen att kontrollkostnaderna skulle blifva alltför dryga för Staten. Hittills hafva dessa kostnader vid samtlige brännerierna foga öfverskrida 4 % af statsinkomsten. Men om man också vid de ifrågavarande smärre brännerierna skulle antaga dessa kostnader till 10 0/0, hvilket torde vara fullt Sammansatta Bevilln.-, Lag samt Allm. Besv.- och Ekon.-Vlsk. Bet. MA. 9 fullt tillräckligt, helst mångenstädes flem sådane brännerier sannolikt kunna ställas under tillsyn af en och samme kontrollör, så blifver kontrollkostnaden, efter ofvan antagna tillverkningsbelopp af 6 millioner kannor, endast 560,000 Riksdaler — cn kostnad, visserligen i och för sig icke obetydlig, meri som måste anses väl använd, då Staten derigenom, i stället för en inkomst af 2 millioner Riksdaler, såsom sistlidet år var förhållandet, komme att erhålla 3,600,000 Riksdaler och således cn nettovinst af 1,240,000 Riksdaler.
ByggningsBalken bjuder, att alla Hemman å Landet skola rödja vägar, ifrån hvilken skyldighet ej en gång Konungens Gårdar och Ladugårdar äro fritagne, utan ock 52 §. uti Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den lyde December 1734. ålägger förmedlade Hemman, att utan afseende på deras i öfriga onera vunne förmed - 88 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. ling, vara ansvarige för deras förra vägstycken, anser Utskottet, på dessa skäl, enahanda grundsatser böra få gälla äfven för de H emman, hvilka, ehuru de i och för Canalanläggningen upphört att äga något visst Hemmantal, och jemväl af samma orsaker kunnat i ägo-området blifva förminskade, likväl derföre icke helt och hållet försvunnit eller upphört att vara till. Utskottet har således trott sig kunna föreslå, att hvad de gamla vägarna beträffar, de samma måga af Hemmanen underhållas till så lång sträcka eller famntal, , som före Canal-anläggningen tillhört hvarje Hemman, men att de vägstycken, som derefter öfverblifva och för hvilka en motsvarande underhållsskyldighet förut ålegat de genom Canalanläggningen utur Jordeboken utgångna Hemman, böra af CanalBolaget underhållas, utan att afseende torde få göras derpå, om de är o samme eller andra vägstycken, än dem, CanalBolags Hemmanen tillförne ägt, endast att de i ersättning gifne Hemmanen icke betungas med större väglotter, än som tillhört de till Canal-Bolaget afstådde hemman. Vidkommande åter sådana vägar, som i och för Canalanläggningen måst öppnas och förut icke varit till, så är Utskottet af den tankan, att samma vägar böra ensamt af Canal-Bolaget underhållas, i händelse de endast för Canalens räkning och för dess behof nyttjas, men att, der sädane vägar kunna vara gagnelige äfven för Landsorten och bidragande till en lättare communication Btsv. och Ekon. Utsk.
Karossen rullar utför Broby backar så raskt, som uthvilade hästar kunna springa. En sådan dröm, en sådan härlig dröm! Under dessa tre dagar icke ett moln! Hon for leende hem till sitt slott och sina minnen. Hon hörde aldrig mer hans namn nämnas, hon gjorde inga frågor om honom. Hon ville drömma om denna dröm, så länge hon lefde. Broby-prästen satt i sitt ödsliga hem och grät som en förtviflad. Hon hade gjort honom ung. Skulle han nu bli gammal? Skulle den onde anden komma tillbaka och han bli föraktlig, föraktlig, som han varit? TIONDE KAPITLET. Patron Julius. Patron Julius bar ned sin rödmålade träkista från kavaljersflygeln. Han fyllde med doftande pomeransbrännvin en grön kutting, som följt honom på många resor, och i det stora, snidade matsäcksskrinet lade han ner smör, bröd och gammal ost, ljufligt skiftande i grönt och brunt, fet skinka och plättar, simmande i hallonsylt. Sedan gick patron Julius åstad och sade med tårar i ögonen farväl till all Ekeby härlighet. Han smekte för sista gången de nötta kägelkloten och de rundkindade ungarna på bruksbacken. Han gick omkring till bersåerna i trädgården och grottorna i parken. Han var inne i stall och ladugård, strök hästarna öfver länden, ruskade i den ilskne tjurens horn och lät kalfvarna slicka hans bara händer. Till sist gick han med gråtande ögon upp i manbyggnaden, där afskedsfrukosten väntade honom. Ve öfver tillvaron! Hur kan den äga så mycket mörker? Det var gift i maten, galla i vinet. Tillsnörda af rörelse voro kavaljerernas strupar lika väl som hans egen. Tårarnas dimma skymde blickarna. Afskedstalen afbrötos af snyftningar. Ve öfver tillvaron! Hans lif skulle hädanefter bli en enda lång längtan. Aldrig skulle han draga sina läppar till löje, visorna skulle dö bort ur hans minne, som blommor dö från en höstlig jord. Han skulle blekna bort, falla af, vissna som en frostbiten ros, som en törstande lilja. Aldrig mer skulle kavaljererna se den arme Julius.