Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, sorn a införde : ”att han ansåg den af honom väckta fråga, om öfverenskommelse!-» ingående, rörande byggnads-skyldigheten vid prestebohl, hafva bort behandlas af delta Utskott gemensamt med Lag-Utskottet," Allm. Besv.- och Occon.. TJiskottets Bet. N:o Go. N:o Go. Ankom till Exp. XJlsk, den i5 Maji kl. 12 f. m. Betänkande j i anledning af väckta frågor, dels om rättighet till enskilda Theat rars anläggande, dels ock om upphörande af de, avgifter till Kongl. Theatern, sorn för representationer i landsorterne erläggas.
Men det torde vara uppenbart, att svenska språket icke kan fullständigt läras i de två lägsta klasserna, der på sin höjd rättstafning och de enklaste grunderna för satsläran skulle kunna inhemtas. Beträffande åter naturvetenskaperna, hvilka äro ett lifvande och högst begärligt läroämne, måste desamma numera ingå i hvarje bildad mans kunskapsförråd, men skulle genom motionärens förslag undanhållas det stora antal, som lemnar elementarläroverken utan att upphinna de begge högsta klasserna; och hvad särskildt angår fysik, hvarmed början göres först i sjette klassen, kan den elementära undervisning deri, som nu meddelas, i betraktande af den moderna bildningens anspråk, enligt Utskottets tanke, icke utelemnas; anseende Utskottet, af dessa skäl, 3:o. Herr Bräkenhjelms motion i denna del böra ogillas. Hvad dernäst beträffar Herr Ulfsax' förslag, att de döda språken ej längre måtte hvarken utgöra undervisningsämne i skolorna eller ingå i de studier vid universiteten, som måste idkas af dem, hvilka ämna bereda sig inträde i Statens embetsverk, saknar Utskottet all anledning att antaga, det ett så beskaffadt förslag skall tillvinna sig Rikets Ständers uppmärksamhet; och Utskottet, som för detsamma ej funnit i motionen anförda några afsevärda skäl, kan, i betraktande af dessa språks allmänt erkända värde såsom bildningsmedel, icke annat än tillstyrka Rikets Ständer, 4:o. att lemna Herr Ulfsax' motion utan afseende. Erkänner man åter värdet af de klassiska språken såsom bildningsmedel och såsom en kunskapsart för sig, blir det nödvändigt att i undervisningsplanen gifva dem så stort utrymme, att ynglingen må kunna tillegna sig tillräckligt grundlig kännedom af desamma för att förmå på ett fruktbärande sätt använda denna sin kunskap under det sjelfstudium, som inträder i och med hans afgång från skolan till universitetet.
Stånd väckt motion om skärpta straffbestämmelser för oloflig införsel af varor; i hvilket hänseende motionären yrkat, att smuggleri hädanefter borde anses likasom stöld, samt smugglaren stånda tjufsrätt för beloppet af de tullumgälder han sökt undansnilla ; men då denna fråga icke tillhör de ärenden, som, enligt 70 § Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-ordningen, förenämnda motion återlemna för den åtgärd, som i sist åberopade § föreskrifves. Stockholm den 29 November 1839. Ank. till Exp.-Utsk. ilen 30 Nov. 1859, kl. 12 midd. Memorial, om återlemnande af en utaf Herr Alfred Grenander inom Borgare-Ståndet vackt motion. Från Rorgare-Ståudet har Bevillnings-Utskottet den 24 innevarande månad fått emottaga en af Herr Alfred Grenander inom bemälde Riks-Stånd väckt motion, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att staden Warberg må tillerkännas nederlagsrätt; men som denna fråga icke kan hänföras till de ärenden, som, enligt 70 Regeringsformen och 31 § Riksdags-ordningen tillhöra BevillningsUtskottets handläggning, utan innefattar ett önskningsmål, har Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-ordningen, skolat förenämnda motion återlemna för den åt gärd, som i sist åberopade § föreskrifves. Stockholm den 29 November 1859. Stockholm, tryckt uos Sam. Bevillning s-Vt skottets Memorial N:o 6, 7. I Ank. (ill Memorial, om ålerlemnande af en af Ola Lasson frän Christianstads län inom Bonde-Ståndet väckt motion.
Uti en bos Ridderskapet ocb Adeln väckt samt till Utskottet remitterad motion (N:o 148) har Friherre Bonde, Knut, hufvudsakligen anfört, hurusom under en tid, då på ena sidan våra näringar vore stadda i en rastlös utveckling, ocb å den andra mångfaldiga rubbningar i de industriela förhållandena dels redan inträffat dels vore att emotse, till följd af vidtagna genomgripande förändringar i handelsocb närings-lagstiftningen, det vore af största vigt att icke några åtgärder försummades, som kunde vara cgnade att stödja och utveckla samt i en rationel rigtning leda den inhemska industrien. Att flera sådana åtgärder blifvit vidtagna genom inrättande ai goda undervisningsanstalter, genom åvägabringande af lättade kommunikationer och genom ökad tillgång på rörelsekapital ville motionären icke förneka; men deremot felades, enligt hans tanke, för fabriksoch handtverks-industrien allt det stöd, som skulle kunna vinnas genom ett fullt ordnadt samband mellan dess idkare uti en institution, till hvilken de hade att vända sig för erhållande af råd och upplysningar i såväl teknisk som ekonomisk väg, inom hvilken kunde väckas ocb diskuteras allmänna, industrien rörande frågor och hvarifrån dylika frågor, med fullständig, på sakkännedom grundad utredning, skulle kunna till Regering och Ständer öfverlemnas. Landtmannanäriugen hade redan en sådan institution i Landtbruks-akademien, bergshandteringen i Jernkontoret. I utlandet iuunos mångfaldiga väl orgauisorade institutioner, der den Svenska industri-idkarens yrkesbröder, med hvilka han måste uthärda en ansträngande täflan, hade att vänta en fortgående uppmuntran, en ständig hjelp. Sådana institu - StatsUtskottets Utlåtande N:o 60. 51 tioner vore exempelvis: Société d’cncouragement pour 1’industrie nationale i Frankrike samt de Preussiska, Hannoveranska ock Bayerska slöjdföreningarna. Det. djupa behof af någon dylik anstalt, som jemväl här i landet gjort sig gällande, hade sökt och funnit ett uttryck uti en institution, som, ehuru egentligen af mera enskild natur, dock i någon mån motsvarade detta behof. Denna institution vore den Svenska Slöjdföreningen.
Maj:ls Nåd. Prnp. M 26. bildas proletärer, som sedermera öfversvämma riket; — att emellertid arméens kraftiga understöd måste anlitas, om Svenska jernvägarne skola i den nu ifrågasatta vidsträckta skala byggas, men att dervid likväl borde tillses, att icke så stor del af arméen begagnas, att den private arbetaren derigenom utestänges och beröfvas utvägen att förtjena något utöfver hvad för dagens behof åtgår; —att det således syntes lämpligast, att så stort antal arbetare, som begär sysselsättning ocb underkastar sig de vid arbetet föreskr ifna vilkor, anfages, men att hvad derutöfver erfordras, fy lies genom arhets-kommendering; — alt en mils jernvägsbyggnad på vanlig lokal bör kunna utföras med en arbetsstyrka af omkring 800 man under en arbetstid af 6 månader, nemligen Maj lill och med Oktober, samt ett inskränktare antal private arbetare under återstoden af året till förrättande af sprängnings-, sten-anskaffningsm. II. dylika arbeten, i följd hvaraf, om 12 mils jernväg skulle byggas på ett år, under den blidare årstiden fordrades en arbetsstyrka af 9,600 man, af hvilken 5,000 private arbetare med säkerhet kunde påräknas, då således, till fyllnad i antalet, 4,600 å 5,000 soldater blefve behöfligc. Kongl. Maj:t bar tagit delta vigtiga ärende i noggrant öfvervägande, ocb vill tiu för Rikets Ständer framlägga sina åsigter och förslag i ämnet.
– För den enfaldigt forskande tanken tycktes hans väsende utgöra en kedja af hemlighetsfulla orsaker, med de mest oväntade verkningar. Bredvid den sista stod liemannen väntande och afskar sakta den knut, som sammanhöll kedjan. Vi fingo ingenting veta, men han, som så enträget forskat efter den rätta tydningen af sin naturs ursprung, – han har längesedan fått veta hvarför han dömdes att under sin vandring på jorden vara belastad med icke blott sitt eget väsende, utan äfven såsom det stundom tycktes med flera andra, än välskapade, än vanskapade sidoväsenden, som förledde honom att efter deras olika vältalighets inflytande afvika än på ena, än på andra vägen ... I sammanhang med dessa tankar, hvilka besökte mig just nu, i den sena, tysta aftonen, då jag nedskrifver detta, och tycker mig se huru månen lyser öfver det enkla korset på hans ensliga kulle, afslutar jag dessa, ack, tyvärr så fattiga minnesblad med några rader af honom sjelf, hemtade från samma källa, som delgifvit hans biografiska anteckningar. Dessa rader tala mer än volymer om hans långa, bittra kamp med lifvet och sig sjelf. Obegripligt, men tydligt, kastar der aningen sitt varnande sken öfver framtiden. «Evige Gud, förbarma dig! – Det är så underligt: En enda sak här i verlden har jag satt ett stort, outsägligt värde på ... det är mitt lifs varmaste och innersta behof om natten och bor hemligt inunder alla mina göromål om dagen. Detta mitt begär är så inneslutet i min kärlek till Gud, att jag icke kan skilja det derifrån ... Om det vore ett syndigt begär, så skulle jag genom bön och arbete, kanske kunna få det bort. Men nu är det icke en synd, utan jag vet med mitt väsende att det är förädlande. Och detta enda har jag icke fått. Icke har jag skapat mitt underliga, arma, utfattiga hjerta. Hvarför fick ett väsende hunger, när mat skulle förnekas deråt? När en menniska är instängd i en låg jernbur ända till sin död, så är ju den menniskans åtrå att få stå rak, en oskyldig önskan, ehuru den aldrig vinnes ...
403 lord tolagen utgjort i hvarje stad, ulan Ständerne skulle äfven kunna nedsalta, minska och förändra della anslag, likasom aila andra statsanslag. Della skulle måhända under vissa synpunkter kunna hafva sina goda sidor med sig, men i allmänhet skulle slädernes innevånare icke med så dane mått och steg blifva belåtne, enär de, hvart 3:dje år, enligt sista grundlagsförändringen örn riksdagstiderne, kunde befara att det möjligen skulle kunna sättas i fråga, huruvida anslaget komme att fortfara eller icke: ty man kunde j 11 hörja att tala om rätta sältet för dessa medels användande; fråga derom kunde komma under Statsrevisorers pr öfning, under SlalsUtskrs och slutligen Ständers, och desse Ständer kundo möjligen minska eller förändra en stads inkomst, till ganska stor skada för det allmäuua, oberäknad! de olägenheter, som ovisshelen alltid medför. Jag har sett, der lolagsmedlen blifvit väl använde, stora arbeten företagas, just under vissheten alt desse medel för framtiden komme alt oförändrade uppbäras. Man har upptagit lån, lolagsmedlen hafva anslagils lill amortlssement deraf, och medelst omtanka och god hushållning hafva arbeten blifvit utförde, sorn eljest icke trädt i dagsljuset; och således skulle, om förslaget anloges, olägenheter kunna uppslå, lill följd af den ovisshet, som skulle träda i säkerhetens ställe. Jag ber att, som bevis på hvad jag nu sagt, fä anföra ett exempel.
Från denna fond äro, för en lid af högst sex månader, öfverflyttade lill diskontering och utlåning för handel och näringar samt lill Kassa-kreditiv: vid Banko-Diskonl-Verkel.1 i Slockholm, enligt Fullmäktiges protokoll af den 5 Mars R:dr 50,000: „ 14 Maj 100,000: „ 20 100.000: vid Låne-Honlorel i Götheborg, enligt Fullmäktiges pro - och lokoll af den 23 Juli vid Låne-Konloret i Malmö, enligt d:o d:o af den 7 Maj, allt della år 250,000: 50,000; 70,000: eller tillsammans 15:ko h:dr 370,000: hvadan nämnde Cirkulätions-kapital för närvarande tilhör 6,130,000: S:gr B:ko K:dr 6,500,000: Utlåning mnt Mot pant af fast egendom och återbetalning i sedlar äro följande lån in t mim ing i utgifna, nemligen: futtighet och ° ° återbetalning Pä Landtegendomur: sednare halfåret 1855 1(57 lån på B:ko R:dr 147,766: as. — år 1856 11)i » " 153.283: IB.— 301,050: D) På Stadsegendomar: sednare hal fåret 1855 12 lån pä B:ko R:dr 33,233:16.— år 1856 41 ” n " 91,500: 124,733: io. — Tillsammans 411 lan pä B:ku H:dr 425,783: io. — Inbelalningarne hafva, omsätlningarne oberäknade, utgjort: å Bruks-egendoms-lån 16,193: 7. 4.
Ett för delta Län stiftadt Hushållnings-Sällskap, försedt med af Eders Kongl. Maj:t Nådigst fastställde stadgar och nu mera arbetande på tvenne Afdelningar, som hafva sammankomster i Wenersborg och Borås, bemödar sig väl att uppmuntra till odlingsoch näringsflit samt till i allmänhet nyttiga företag, men finner icke bland Länets invånare det deltagande, som skulle understödja stiftelsen och befordra en större verksamhet, hvilket kan antagas härröra deraf, att Länets jord innehafves och skötes, med få undantag i hvarje ort, af hemmansbrukande allmoge och andre än smärre jordbrukare. Föremålet för Sällskapets omtanke är äfven vidsträckt och af natur att ej medgifva någon hastig eller starkt i ögonen fallande framgång. Hushållnings-Sällskapets capital-tillgångar utgöra omkring 13,000 Riksdaler, hvarförutan Sällskapet är ägare till Yeterinär-inrättningarne i Wenersborg och Boxås. Sockne-magaziner finnas inrättade endast uti 27 å 30 socknar: och de äro således ganska få, jemföielsevis emot socknarnes i Länet stora antal. De befintlige sockne-magazinernes fonder äro dessutom obetydlige, relativt lill socknarnes folkmängd och utsäde, med afseende på spanmålsbehofvet efter missväxter; så att de knappast kunna ingå i beräkning vid sådane tillfällen, helst som grunderne för inrättningen merendels förutsätta spanmålslagrets utlånande årligen, vid vårtiden, för alt efter påföljande skörd återlefvereras in natura med viss uppgäld, men hvilket icke gerna kan ske, då svårare missväxt inträffar och det skulle vara mest af nöden att återbekomma lånen, till understöd för utsädes-behöfvande delägare. Föreningar om ersättning till jordbrukare som lidit skada på grödan af frost, hagel, storm och vattenflöde äro träffade endast inom några pastorater, 41 ter, eller socknar, och sådant på mindre bestämda grunder.
Dessa anmärkningar har Bevillningsutskottet tagit i betraktande och om å ena sidan icke bör foi Ligas, att värdet å Brandförsäkrade bus i Städerne meri skäl förmodas så mycket hellre narn a sig verkligheten , sorn Brandförsäkrings-Contoiret, utom det att del* samma vid sjeltva forian ningen låter sin lätt och bästa genom särskildte ombud bevakas, derjemte vid sjelfva Brandförsäkringens beviljande nedsätter summan, i händelse dea anses vara för högt upptagen, och Brand försakrade hus å landet vid Taxeringar särskildt komma i beräkning, oansedt de icke lemna någon afkastning, hvilket åter är föihallandet i Städerne, hvarest hus kunna uthyras; förekommer deremot å den andra, att något förhållande emellan Brandförsäkringen, såsom en enskild inrättning jemte de i och för den' ••tunia skedde värderingar, samt den allmän' Bevillnings-ZJtskottets Betänkanden■ 3*3 Bevillningen svårligen kan förefinnas; att det verkliga värdet och gångbara priset endast böra, till vinnande af en rättvis fördelning, läggas till grund för värdets bestämmande ä ej mindre oförsäkrade än försäkrade hus, och att Stadsegendomar, särdeles i Proviticerne, under senare förhallanden blifvit försålde vida under deras Brandförsäkringsvärde: till följd hvaraf Utskottet , med hänseende dertill, ej al enast att en Minimi Tabell blifvit med den nedsättning, sorn, i händelse af Bevillrings. summans minskning, kan ega rum, föreslagen, utan äfven att Brandförsäkrings-summan å hus i Städerne utgjort Minimi-värdet, och detta stadgande blifvit, såsom orättvist och ledande till en ojemn fördelning, öfverklagadt, rtu får till Riksens Höglofl.
I anledning af Kongl. Majrts vid sistlidne riksdag gjorda nådiga framställning, angående bildandet af en fond till pensionering af folkskolelärare, yttrade Rikets Ständer, som ansågo sig icke kunna bifalla detta nådiga förslag, att, med hänsigt till folkskolelärare-befattningens egenskap af ko mmunal-bestyr, omsorgen om desse lärares pensionerande, äfvensom bildandet af för sådant ändamål afsedda fonder, lämpligast böra öfverlemnas åt församlingarne sjelfva, från hvilka, i sådant fall, frivilliga bidrag sannolikt torde kunna påräknas. Då Utskottet derjemte befarar, att den ifrågasatta pensioneringen skulle föranleda till en högst betungande utgift för Statsverket, som i allmänhet ej bör belastas med sådana kostnader, hvilka bero af kommunala förhållanden, får Utskottet afstyrka bifall till förevarande motion. 42:o. Utskottet har till pröfning förehaft följande hos hedervärda Bondeståndet väckta och till Utskottet remitterade motioner: a) af Johannes Nilsson från Malmöhus län, hvilken, med afseende å otillräckligheten af det pensionsbelopp, 8 r:dr, som åt afskedade soldater för närvarande vore anvisadt, föreslagit, dels att detta belopp mätte bestämmas för den soldat, som oförvitligt tjenat i 20 år, till 20 r:dr, men höjas till 25 r:dr för dem, som varit i kronans tjenst i 25 år; dels att dessa pensioner skulle öfverlemnas till sockennämnderne, som det borde tillhöra att bestämma, antingen medlen finge af pensionären uppbäras, eller, i händelse denne befunnes oförmögen att ordentligt sin egendom vårda, använda den till bekostande af hans underhåll. b) af Erik Månsson från Blekinge län, som, på enahanda skäl, hemställt, att Rikets Ständer måtte bestämma ett pensionsbelopp af 30 r:dr banko för alla Båtsmän, som vid 50 års ålder, efter 30 års oklanderlig tjenst, afskedas, samt af 20 r:dr för dem, sorn vid ■50 års ålder och 20 års tjenst afgå. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 90. 27
Under äfventyr alt ända lill trötthet anlita Ridderskapets och Adelns tålamod, föranlåtes jag än en gång yttra mig i förevarande ämne, Sofismer äro vapen, som lätt intränga i rådplägningar; och man bar bär i rikt mått sökt göra dem gällande till försvar för Regeringens åtgärder, och dervid bemödat sig framställa den vackra sidan af taflan. Jag ber, att, i likhet med en värd Talare af denna syftning, få fråga: hvarom handlar denna sak egentligen? Jo: helt enkelt om olikhaten mellan Svenska Fol - Den g Ja nu ar i i. kels Representanters sätt att förstå Grundlagarne, och Konungens Rudgifvares att vilja förstå elem. Jag har härstädes icke hört någon annan än desse Rådgifvare, jo, jag tror äfven en värd Ledamot, Herr Uggla, icke medgifva, att Grundlagarnes innehåll, i afseende på rättigheten att tillsätta BondeStåndets Notarier, är tydligt. Ilar man väl då på Regeringens sida handlat principenligt; och har man icke för en maktutöfning uppoffrat Grundlagarnes helgd? Jag hemställer, om icke, när BondeStåndet reclamerade sin förbisedda rättighet att utnämna sine Notarier, och Konungens Rådgifvare funno utöfningen af denna rätt ej vara i Grundlagen Konungen bestämdt medgifven, det då varit ett ädlare handlingssätt af Rådgifvarne, att för Konungen tyda Grundlagarnes föreskrifter härom och säga: vi äga ej att på grund af blott gammal praxis fortfara att tillsätta BondeStåndets Notarier, utan då Ståndet återfordrar denna rätt, som ej är för oss i Grundlagen bestämd, bör Ståndet komma i åtnjutande deraf. I den nu gjorda Concessionen finner jag ej innefattas annat, än Rådgifvarnes bemödande alt öfverskyla begångne misstag, och att göra deras begrepp om Grundlagarnes tydning öfverväldigt alla andras. Jag kan af 56 §. RegeringsFormen ej hemta den slutsats, alt ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag ej skulle kunna återremitteras.
Alla Pröfnings-kommittéens fattade beslut samt hvarje af Kommittéen påförd eller förändrad bevillriings-afgift skola i Kommittéens protokoll antecknas; och de bevillnings-afgifter, som till följd af Pröfnings-kommittéens beslut tillkommit eller blifvit fastställda till annat belopp än det Taxerings-kommittén påfört, skola upptagas i taxerings-längderna, deruti de protokolls-paragrafer, som innehålla dylika beslut, böra i särskild kolumn angifvas. Krono-ombudet, till hvars åliggande det hörer att hålla hand öfver ifrågavarande afgifters vederbörliga påförande i sagda längder, bör med sin underskrift vitsorda deruti, enligt Pröfnings-kommittéens beslut, införda förändringar eller gjorda tillägg. § 70. Å Pröfnings-kommittéens sammanträdesort icke bosatte ledamöter i denna Kommitté samt de Kronofogdar och andre personer, som, enligt stadgandet i 67, skola från annan ort vid Prölnings-kommittéen sig infinna, äro berättigade åtnjuta ersättning för sina reseoch traktaments-kostnader, efter beräkning af skjutslega för två hästar från hvars och ens hemvist och tillbaka samt dagtraktamente af Tre Riksdaler, så väl under de, enligt gällande resereglemente, erforderliga resedagar, som under den tid, till sådan ersättning berättigad person måste å Pröfnings-kommittéens sammanträdesort sig uppehålla. § 71 Besvär öfver Pröfnings-kommittés beslut må icke anföras, § 72.
2 Constitutioris - Utskottets Memorial, N:o 3g. att han sha!I tillhöra elen trosbekännelse, hvartdera Ståndet för sin del härutinnan bestämt, samt i betragtande , så väl af föreskrifterna i nu gällande 28 §, rörande befordringar till embeten, sorn deraf, att 22 § Riksdags-Ordningen tillerkänner Christna trosförvandter den vigtiga medborgerliga rättigheten att deltaga uti Riksdagsmannaval, framställa det förslag till jemkning emellan den i memorialet N:o 24 uppgifna redaction, som icke innefattar någon begränsning i berörde afseende, samt Presteoch Borgare-Ståndens deremot, i Utskottets tanka, alltför mycket inskränkande meningar, att för naturalisation af utländsk man icke må fordras, utom öfrige i del nya momentet stadgade vilkor, annat, än att han bekänner sig till Christna Läran.. För den händelse, att detta jemknings-förslag icke skulle antagas, öfverlemnar Utskottet följande propositioner till votering i Förstärkt. Constilutious-Utskott.. Ä. ”Den, som gillar nedanstående redaction uti det af Constitulions-Utskottet föreslagna nya momentet af 28 § Regerings-Formen: ””Utländsk man af Christna Lciran, som varit etc.”” röste Ja; den, det ej vill, röste Nej;, vinner Nej, kommer ny votering att anställas öfver en: så lydande proposition: B. Den, sorn godkänner följande redaction uti det föreslagna nya momentet af 28 § Regerings-Formen: ””Utländsk man af Protestantiska bekännelsen, sorn varit etc.”” röste Ja; den y det ej vill ^ röste Nej; vinner Nej, kommer ytterligare att voteras öfver följande proposition, C. Den, sorn godkänner nedanstående redaction i del föreslagna nya momentet af 28 § Regerings-Formen:
Då LagUtskis förra förslag blifvit af R. o. Ad:n afslaget, bör detta sednare ännu mindre kunna antagas, och jag förenar mig med Frih. Cederström i yrkande om afslag. Gr. Sparre, Erik: Anledningen till det af mig afgifne Den 11 Nove m b e r. 457 yttrande som R. o Ad:n hört här åberopas, är den, att vid föredragningen af det föregående Betänk:t hos lt. St:r blef detsamma endast af ett Stånd, R. o. Ad:n. alslaget, af ett annat bifallet, och af 2 Stånd återremitteradt, tydligen i den syftning att det skulle göras mera omfattande, så att man med temlig säkerhet kunde påräkna att förslaget, då det ånyo framlades för It. St:r, antingen såsom det nu är framkommet eller ock med någon modifikation, skulle af RiksSt:n antagas. Detta är orsaken hvarföre jag sagt att all sannolikhet förefinnes, det såväl detta som de öfrige förslagen icke skulle komma att blifva utan resultat. Beträffande sjelfva saken måste jag erkänna, att jag icke förändrat min åsigt, och jag är den näst sista talaren tacksam, som erkänt att man i denna fråga icke behöfver förkättras, derföre att meningarne äro så divergerande, att det kan ges skäl för olika åsigter. Jag kan icke säga detsamma till talaren näst före honom. Han har börjat med att åberopa den vanliga frasen om humanitetens och civilitationens intresse, likasom man icke skulle kunna hysa en motsatt åsigt i lagstiftnings-frågor, utan att bekämpa humanitet och civilisation. Jag tror att dessa fraser om humanitet och civilisation äro ganska utnötta och att man kan hysa åsigter i fråga om lagstiftning, hvilka äro ganska goda, ehuru de icke öfverensstämma med en och annans åsigt om civilisation. Jag har hört dessa satser ofta åberopas och jag påminner mig att jag för få dagar sedan erhöll bref af en person, som proponerade mig att köpa lybsk medwurst, och mine Hrr! hvad åberopade han såsom skäl derför? Jo, just civilisationen! — intresset derför.