Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
7:o anläggningen af hamn och väg vid Fröbygårda färjeplats på Öland, för hvilket arbete, ehuru det bordt fullbordas inom den 1 Oktober innevarande år, arbetstiden, den 22 sistlidne September, förlängts till den 1 Augusti 1858. 8:0 anläggningen af kanal med slussar mellan Filipstad och Sjöändan i Warnums socken af Wermlands län, för hvilket arbetstiden, bestämd tili den 1 Oktober innevarande år, under den 22 sistlidne September förlängts till den 1 Juli 1857. 9:o kanal-anläggningen genom Tjufholmssundet vid farleden till Luleå, derför arbetstiden blifvit förlängd från den 1 Oktober 1,855 till början af Oktober 1856. 10:o chaussé-anläggningen och den dermed sammanhängande brobyggnaden öfver Rönne å vid Tranarp, inom Quidinge socken af Södra Asbo härad och Christianstads län, för hvilket företag arbetstiden var bestämd till 1851 års slut, men, enligt Kongl, brefvet den 2 Juni 1852, blifvit förlängd till den 1 November sistnämnde år. Sedan de, vid afsyning af denna chaussé-anläggning och brobyggnad, den 29 December 1854 anmärkta brister blifvit afbjelpta, har vägoch vattenbyggnads-styrelsen omsidér, den 8 Maj 1855, kunnat antaga sagde arbetsföretag såsom fuiibordadt. ll:o Omläggningen af vägen mellan staden Grenna i Vista härad af Jönköpings län och Ödeshögs gästgifvaregård i Lysings härad af Östergöthlands län, hvilken vägomläggning skulle varit fullbordad inom slutet af Juli månad 1852, men, enligt Kongl. Majds nådiga bref den 11 Augusti samma år, blef anstånd dermed beviljadt till slutet af September 1853.
Sammandrag icke mera än en gang om äret kan författas, men Stars-Werket torde behöfwa, at clisiioi^rg det öfwerskott, som emellan det ena och andra Upbörds-äret genom kescamier kan upkomma, sä böra Fullmägtige i början af hwarje manad til Kongl. Stars-Oontoirot upgifwa det öfwerssorr, som ar ac lilga. 6 §. Beträffande Gäld och den dermed gemcnffap-agande wexel-rörelse, sa ställa Fullmägtige sig til efterrättelse den särskilda lnstruÄion, som härom af Riksens Ständers Stats-Utskott utfärdas. 8 ^rt. Angående uptagande af Inrikes Län, och Sättet til deras anwändande. 1 §- Riksgalds-^ontoiret kommer pä lika sätt som hittills, at hallas öppet för Inrikes Län emot 0b. lizstioner pä minst Fem ar och med Fem pi ocents ranta, sä länge Fullmägtige pröfwa savanr nödigt; hwarjemte til Statens behof, sä kallade kermguente ^nnuiret8-Län, jemte Län pä bestämd förfallotid, enligt Riksens Ständers särskildt widtagne Beslut, genom Riksgalds-Lontoiret skola emottagas, med de wilkor, hwilka mi Kungörelsen härom närmare utstakas. 1Z26 Den 29 Mars. e. m. 2 §. Uti alla dessa
En hvar önskar att folkets bildning må gå framåt och vi böra äfven hoppas det, men jag tviflar storligen att den, åtminstone under närvarande tidsförhållanden, kan uppdrifvas till betydligt större höjd vid Sockneskolorne, än som Yexelundervisnings-Sällskapets Tabeller i Historia och Geographie, m. m. antyda, och till information efter dessa erfordras mer tålamod och ordningssinne, lust och ihärdighet för yrket, äu verkligen piesterlig bildning och kunskaper. Jag ifrar lika mycket, som någon för Lancaster-Skolorne och de förmoner dem kunna beredas; men icke skola dessa förmoner beredas på Presterskapets bekostnad och till verkligt men för församlingarnes Pieligionsvård i en framtid. Inom Sverige finnas 1,22g Pastorat och om man antager blott en enda Lancasler-skola inom hvarje, skulle derigenom antalet af Prester möjligen i samma mon ökas, och jag hemställer, om det vore rådligt att pä detta sätt skapa tillökning i ecclesiastika embetsmännarpersonalen och med detsamma ytterligare försvåra den redan nog tröga befordran Gapellaner och Adjuncter erfara. Jag finner ej heller någon anledning att än vidare utsträcka den oskäliga befordringsgrund, som gäller inom PresteStåndet, der åren i tjensten allaredan fått göra ett nog betänkligt intrång på skicklighetens område. Vida lämpligare skulle det synas mig, om man föresloge, att Studenter, som undergått embets-examina vid Universiteten, och ville engagera sig såsom Lancaster-Lärare, finge räkna sig tjenstetiden vid Skolan till godo i ansökningsväg till Militaira eller Civila tjenster, hvarigenom de öfrige Embetsmanna-corpserne, åtminstone i någon mon, med Presterskapet delade de bördor och olägenheter, man ifrån Staten öfverfört på den ecclesiastika Tjenstemannen.” Emot beslutet reserverade sig äfven Herr Prosten, Doctor Nibelius, Herr Prosten Rosen och Herr Lector Laurenius. Allm. Besvärsoc/i O economie-Ut slottets Betänkande JV-o yj. 5 N:o 77.
När han räckte fram sin hand stod han starkt framåtböjd, med bröstet spändt och ryggen svängd och de små fötterna på militäriskt vis utåtvända, med slutna hälar. Hans bruna ögon hade ett aktningsfullt och uppmärksamt uttryck. Håret var svart, benadt vid vänstra tinningen öfver den låga pannan. Han sade ingenting; långt innan han fått tid att öppna munnen, hade hans lifliga syster åter börjat tala: »Jag förstår knappt, hur de här åren kunnat gå utan Mia. Å hvad jag har saknat henne! Vi lefva ju också mycket ensamt hemma och — det var så förtjusande roligt den sommaren hon var här sist.» Alfhild Johnson hörde på med ett förbindligt småleende, men det mesta af hvad Gerda sade berörde Marias mor på ett pinsamt sätt. Hon såg nog, att känslan var äkta, fastän orden voro något för mycket högröstade; men just denna osminkade glädje öfver återseendet gjorde att hon själf kände sig så fattig. Medvetandet om hur innerligt förhållandet mellan de båda unga flickorna var, kom henne att förnimma afståndet mellan henne själf och hennes barn ännu större; och i det stackars modershjärtat bröt ett gammalt sår, som aldrig velat läkas, ånyo upp därvid. »Mia har alltid varit min bästa vän. Andra flickor kunna ha mer än en bästa vän, men ingen har för mig kunnat ersätta Mia.» Tåget brusade fram öfver magra marker, mellan mörka granar med ljusgröna skott och hvita björkar i en bladskrud som ännu icke förlorat ett grand af sin friskhet; förbi sjöar, i hvilkas djup himmelens ljusa strömoln speglade sig; öfver myrar, där den svarta torfmyllan tittade fram. Maria Lindenow såg ut genom kupéfönstret och igenkände Smålands natur. Om en half timme skulle tåget vara framme vid stationen. Hon slog ihop den gult inbundna bok, hon läst i, och satt några ögonblick försjunken i tankar, stirrande framför sig med en drömmande blick. Den lilla resmössan af mörkblått siden var skjuten tillbaka, och under dess skärm ringlade sig det ljusa håret fram i naturlig rikedom, silkeslent och fint. Ett par lockar hade lossnat och fallit ner öfver pannan, ner mot de stora blåa ögonen, som hade ett vemodigt, sorgset uttryck.
Ad. vill antaga den propos., Gr. Posse föreslagit; och blifva båda dessa propos:r bifallna, blir de facto Hr Danckwardts propos. bifallen. Men att sammanslå dem till en fruktar jag icke leder till det resultat, man åsyftar, nemi. bifall, hvilket jag i afseende på den ena delen önskar, men i afseende å den andra delen mindre gerna, derföre att den angår ett underordnadt ämne, nemi. löneförhöjning, och icke en princip, såsom frågan om sportlerna. Jag begagnar detta tillfälle att i anledn. af ett yttrande af Hr. v. Hartmansdorff förklara, det jag anser frågan om hypotheksföreningar vara af vida större vigt, än hvarje fråga om löneförhöjning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Boyes, Ludv., motion om inbjudning till de öfriga RiksSt. att deltaga i R. o. Ad:s beslut, rör:de förhöjdt löneanslag för K. M:s Cancelli. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:spropos. : Den, som bifaller Frih. Boyes motion 0111 inbjudning till de öfriga RiksSt. att deltaga uti R. o. Ad:s beslut 0111 förhöjdt löneanslag för K. M:s Cancelli, voterar ja? den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå ofvannämnde motion. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: 11 H. 46 362 Den i3 Augusti f. m. Ja — 48. Nej — 5g. H. Ex. Hr Gr. o. Land t m. yttrade, att i följd af den discussion , som ägt ram näst före voteringen, H. Éx. ansåg sig böra tili It. o. Ad:s ompröfvande hemställa den af Gr.
Ja öfvervägande. Hr Ribbing begärde härvid votering, men yttrade sedermera : Under det förbehåll, att jag får till prot:t framdeles reservera mig, vill jag göra mina Ståndsbröder till viljes och afstå från min begäran om votering. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half 1 på natten. In fidem protocolli Albert Munck. 104 Den 6 April. Måndagen den 6 April 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. 6 prol:s-utdrag för d. 4 dennes e. m. Med tillkännagivande att Frih. De Geer, Louis Gerhard, inlemnat sin riksdagsmannapollet, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att utse en Suppleant i LagUtsk. efter Frih. De Geer. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz, anförde skriftligen: I hvarje lagstiftande församling kan majoritetens rätt öfver minoriteten visserligen icke underkännas, men den hvarken behöfver eller bör utsträckas ända derhän, att minoritetens åsigter och skäl i hvarje förekommande fråga förnekas en närmare pröfning och skärskådande, då dessa sådant förtjena. Både rättskänsla och politisk klokhet och takt bjuda oemotsägligt ganska ofta en dylik närmare pröfning. Minoriteten har således äfven en rätt sig tillerkänd, nemi. den, att icke af majoriteten alldeles förtryckas. Denna rätt har ock vid föreg:de Riksdagar af majoriteten här vanligen respekterats och iakttagits sålunda, att då vigtiga anmärkmr emot ett från Utsk. ankommet Utlåt, blifvit framställda, utan att kunna vederläggas, ett sådant Utlåt, ock återremitterats till det Utsk. som behandlat frågan. Vid denna Riksdag åter — och sedan Ståndens beslutanderätt i afseende på förändring af Utskms tillstyrkanden, blifvit utsträckt — synes majoriteten hafva alldeles frigjort sig från den grannlagenhet emot minoriteten, som grundlagens anda och häfdvunnet bruk infört till Rikdagsärendernas samhällsnyttiga behandling.
Bättre vöre i min tänka, att ensamt Expeditions-Utskottet, sorn erhöll hela uppdraget afj tryckningen, förstärktes; och i händelse hvarje Utskott tryckte sina Betänkanden, skulle nästan icke mera för Expeditions-Utskottet återstå än att, sedan allt vore tryckt, i ordning ställa hela Samlingen, Contracts-Prosten Östberg; Jag tror mig ej böra tillstyrka, att Utskottens Betänkanden serskildt tryckas och utdelas till Ståndens samtlige Ledamöter; och det af flere skäl. Riksdags - omkosfnaderne, som utomdess äro itog dryga, »kulle otvifvelagtigt derigenom märkligea f rat. Vtdr, d. t Dacfg*9. 155 pkas, utan att medföra någon verklig nytta, endast någon beqvämlighet. Sakernas gång skulle genom denna åtgärd hindras, serdeles då Utskottens Betähkanden, som ej är ovanligt, komma hopade på hvarandra, att de nästan omöjligt kunna hinna tryckas och utdelas, till dess de böra discuteras i Stånden. Ej eller Iean jag finna annat, än ätt de Betänkan-; den, sorn med flera förändringar återremitteras och af Utskotten måste omarbetas, kunna betraktas sorn maculatur, utan ali nytta, oaktadt deri ligger ett ej obetydligt capital, sorn för Staten är alldeles förloradt. Åf dessa skäl önskar jag, att sakerne måtte gå som tillförene, och Expeditions-Utskottet redigera Betänkandenä och ombesörja, såsom vanligt, tryckningen af det så kallade Bihanget, Contracts - Prosten, Doctor Svedelius förenade sig med Doctor Hedrén och Prosten ■Forsslind i afseende på Biksdags-Ordningens föreskrift. Prosten Broome anförde: Då Grundlagen stadgar, att Utskottens Betänkanden böra under Expeditions-Utskottets uppsigt till trycket befordras, och då detsamma, på delta sätt uppfyllande Grundlagens föreskrift) utfäster sig att med förstärkt personal verkställa tryckningen, så Fröt.
N:o lil, i anledn. af väckt motion om reorganisation af Bergs-colkm, m. m. Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv. o. Ekon. Utsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 112, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s utlåt. N:o 97; och N:o 113, i anledn. af återremiss utaf utlät. Föredrogos och biföllos Ridd.IJtskis d. 5 dennes e. m. pä hordet lagda mern.: N:o 10, i anledn. af Hr Aminoffs motion om val af Suppleanter till Stats-revisorer; och N:o 11, om inköp af vissa exemplar utaf Matrikeln öfver R. o. Ad. Justerades ett prot.-utdr., innefattande R. o. Ad:s denna dag vid pröfningen af StatsUtsk:s mern. N:o 217 fattade beslut. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 c. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 9 prot.-utdr. för d. 9 dennes e. m. och pleni prot. för d. 6 sisth Juni. Hr Lefrén, Joli. Pehr Ilade inlemnat följande mern. Som H. R. o. Ad. behagat välja mig till Suppleant i blifvande förstärkt StalsUtsk., men jag, såsom boende på landet, samt dessutom af tjenstegöromål är hindrad att detta förtroende mig åtaga, så får jag detta vördsammast anmäla. Hr Edelstam, Fabian hade inlemnat ett sålydande mern.: Emedan jag i dag afreser från liufvudstaden och kommer att vara borta en längre lid, nödsakas jag ödmjukeligen afsäga mig updraget att vara Elektor bland II. R. o. Ad. Äfvenledes hade Hr Gripensvärd, Jakob Olof inlemnat följande mern.
Ad. vill hafva såsom dess gemensamma tanke framlemnadt lill Const.Utsk. ett fullständigt förslag, hvilket jag icke anser Frih. Sprengtportens vara. Jag anser det endast innefatta några allmänna grunder, som i5 H. 35 Den 27 O c to ber e. m. val tala alt få någon tillökning. Jag kan således ieke annat än bestrida Ilr Grubbes propus, om föredragn.suttet, hvilken propos. äfven på förmiddagen gjordes, men då icke biel framställd till Ståndets godkännande af Hr Landtm. Det beslut, sorn på förmiddagen fattades, tror jag dock man bör vidblifva framför den marsell af föredragningen, sorn Hr Grubbe nu begärt, och som äfven på förmiddagen var föreslagen. Frih, Boyes önskan att få Hr Nordenskölds förslag uppläst vill jag visst icke sätta mig emot, men jag kan icke annat, än med Frih. Sprengtporten instämma deruti, att denna uppläsning icke tjenar till något, i hvad beträ Ilar organisationen af kamrarne, emedan beslutet på förmiddagen tydligen innehåller att kamrarne skola väljas ståndsvis. Dervid kan icke, såsom Frih. Boye yttrat, vara någonting lörglömdt, ty beslutet är fullkomligen klart, och den sorn icke, då beslutet fattades, insåg det, måste föra det på sin egen räkning. I fråga om de många voteringarna, som Frih. Boye hotar oss med, är jag af samma lanke, som den Hr Lefren yttrat, jag anser nemi. R. o. Ad:s ledamöter vara nödsakade att underkasta sig desamma, huru mångå ock Frih.n kan finna sig road af att begära. Hr von Troil: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
För att befordra skyndsamhet vid behandlingen af de ärenden, som blifva till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets åtgärd öfverlemnade, liar Utskottet inom sig utsett tre afdelningar för ärendenas beredning innan dessa till slutlig handlägg-' ning hos Utskottet förekomma, hvadan Utskottet, enligt 24 § Riksdags-ordningen, eger att antaga tre Kanslister, en till biträde vid hvardera afdelningen; men då, enligt hvad erfarenheten vid förflutna riksdagar, visat, dessutom oundvikligen erfordras ett pålitligt biträde vid diariernas förande och för att gå tillhanda med Notarietjenst vid Utskottets sammanträden, samt två Kanslister, att, i den mån göromålens mängd och omfattning sådant erfordra, i tjenstgöring inkallas, så får Utskottet hos Riks-Stånden vördsamligen anhålla, det Utskottet må tillåtas att, utöfver hvad Riksdags-ordningen medgifver, genast antaga en Notarie och, i mån af behof, två Kanslister. Stockholm den 1 November 1862. Å Höglofliga Ridderskapet och Adelns Å Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar: C. M. L. Björnstjerna. A Vällofliga Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: C. E. Ljungberg. Joh. Gust. Broomi. Ledamöters vägnar: H. G. Hultman. Å Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Jöns Persson, från Blekinge Län. Bih. till R St. Brot. 1862 A 1893. 8 Samt 1 Höft. n Allmänaa Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 2. M:« 2. Memorial, » anledning af Herr Ditzingers motion om ett förslags-anslag å 10,000 R:dr till aflöning åt instruktörer i militära öfningar vid städernas läroverk.
I en tid, då man icke ägde bestämda Riksdagar, som t. ex. emellan 1792 och 1800, samt emellan 1800 och 1809, då kanske utan Revolution icke eller någon Riksdag inträffat, var det nödvändigt äga en Lag, som utstakade, inom hvilken tid man borde utlösa sitt Diplom. Men sedan Riksdag ovilkorligt inträffar hvart 5:te år, och man icke kan representera för den nya värdigheten, innan man erhållit Introduction, skulle jag anse det göra tillfyllest, att man i slutet af 2:dra mom. tilläde, att den nya värdigheten icke är gällande, förr än man sökt och erhållit Introduction innan nästinstundande Riksdag, samt att, om man då icke söker Introduction, man skulle förlora sin rätt, så vida icke Konungen ånyo utnämner, hvilket alltid står honom öppet. Jag yrkar således den proposition, att första mom. må, såsom öfverflödigt, utgå. Herr von Hartmansdorff: Jag är först skyldig upplysa, att hvad jag i afseende å 1 §. nyss åberopade ur 1728 års Adeliga Privilegier, var af misstag uppläst ur 1728 års Riksdagsordning; men de stodo naturligtvis i öfverensstämmelse med hvarannan. Hvad angår närvarande fråga, har man sagt, att det egenteligen är emellan Riksdagarne, som Iritroduclioner komma i fråga, och att de måste gå genom RiddarhusDi - Den 3 Augusti f. m. 7' rectionen, enär en viss praescriptionstid af arne år efter adlandet bör af vederbörande iakttagas, men Riksdagarne deremot icke inträffa oftare än hvart 5:te ar. Jag har ej velat göra någon rubbning i detta förhållande, utan endast bibehålla det gamla stadgandet under Riksdagarne, då vägran möjligen kan behöfvas, emedan det just är då som de stora Adels-utnämningarne pläga för tillfälliga afsigters skull göras. Till exempel torde jag få påminna om 171() års Riksdag, då omkring 3oo Adelsmän utnämndes, på del att Hessiska Partiet skulle segra öfver det Holsteinska, och sätta Fredrik på thronen, hvilket också lyckades.
— För den oväldige granskaren skulle jag tro ih t. efter pröfning af dessa fakla, vara fullkomligt tydligt, att sedan Hallands län, hörande till de forna konketerade provinserna, för hvilket län framlidne Kongl. Rådet och Fältmarskalken Grefve Äscheberg den 17 April 1683 utfärdade instruktion,— och således, i afseende å tillförsäkrade frioch rättigheter icke bör förblandas eller jemfbras med provinser i gamla Sverige, åtagit sig ej mindre personlig utskrifning af dess söner från och med ao lill och med 20 år, än äfven ulfäst sig att under krigstid af ulsockne-frälset uppsätta ett visst antal manskap, kalladt extra rotering, är provinsen frigjord från de dessförinnan af frälsehemmanen utgående utskrifningspenningar. —- I sjelfva begreppet om åtagen utskrifning och uppsättning af extra rotering ligger begreppet och rättsgrunden för utskrifningspenningarnes upphörande — och annorlunda kan det ju icke vara, ty, om nu, på sätt Utskotten föreslagit, de oerhördt tryckande utskrifningspenningarne skulle erläggas under freds - 16 Statssamt Allm. Fesv.- och Ekon.-Utsk:ns Fetänkande, A':o 22. lid oell hemmanen vid infallande krig skulle uppsätta manskap, som kostade hvarje rote flera hundrade riksdaler, men manskapet, efter endast en månad eller någon kort lids tjenstgöring, hemkommer, till följd af ernådd fred, borde hemmanen, ulan afräkning för de nyss föregångna uppsätlningskostnaderne, återgå till skyldigheten alt erlägga inskrifningspenningar. Är delta ett rättvist beskattningssätt? Jag tror det ej, och jag tror vidare, att just de stora kostnader, som frälsehemmans egare få vid utbrott af krig vidkännas för manskaps uppsättning, skola dem, efter Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers visa afsigter, tillgodogöras under freden, genom befiielsen från utskrifningspenningars erläggande.
STOCKHOLM, tryckt hos joh. beckman, 1848. Slals-Utskottets Utlåtande, iV.o 287. 1 jn 281 Ant. till Exp.-Ulsk. den 29 Juli, kl. 2 e. ra. Utlåtande, angående i/rdgaställda anslag jör aflöning af landsstats-tjenstemän och betjente. (U. A.) Uti den vid innevarande riksdag aflåtne nådiga proposition, angående statsverkets tillstånd och behof (p. 32—37), har Kongl.
Skolans lokal är belägen i rådhuset, i hvars öfre våning en större sal är upplåten för den lägre afdelningen och ett mindre rum för den högre, hvilket sednare dock är så otillräckligt, att fråga blifvit väckt om förhyrande al ett rymligare. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 6i. 13 Lärjungarnes antal har efter medium för åren 1853—1857 uppgått i den lägre afdelningen till 56 och i den öfre til! 20. Någon önskan om pedagogien» förändring till elementar-läroverk har icke af staden blifvit framställd. Folkmängden i Öregrund uppgick år 1857 till 644 personer, och närmaste stad, der elementar-läroverk finnes, är Upsala, på ett afstånd af 8 i/2 mil. 5:o Pedagogien i Waxholm. Undervisningen i denna läroanstalt omfattar enahanda ämnen sorn i en vanlig folkskola. Lärjungarnes antal uppgick höst-terminen 1858 till 35 och vårterminen 1859 till 37. Af allmänna medel äro till skolan anslagne 24 Rdr i djeknepenninge-ersättning. Staden, som är belägen 3 mil från Slockholm, hvarest närmaste Elementar-Iäroverk finnes, egde 1857 en folkmängd af 993 personer. 6:o Pedagogien i Sigtuna. Om undervisningen i denna pedagogi gäller detsamma, som blifvit sagdt rörande den nästföregående. Beträffande lärjungarnes antal har upplysning endast blifvit lemnad för sistförfiutna vårtermin, då det utgjorde 39. Till pedagogien äro anslagna 4 R:dr 62 öre djeknepenninge-ersättning, samt 16 tunnor 16 2ls kopp. kronotionde. Ar 1743 skänktes till skolan af qvartermästaren Lampa en gårdstomt med några derå belägna äldre hus, och 5 år sednare erhöll skolan af G. J. Struts 500 daler kopparmynt till beqvämare rums inrättande, hvarefter under följande året en ny byggning med 3 rum och förstuga uppsattes. Nuvarande skolhuset, som är beläget på den af Lampa donerade tomten, uppfördes 1847.
I afseende på de af Höglofliga Utskottet föreslagna export-tullar, fäster jag mig endast vid export-tullen å tackjern, hvilken Utskottets majoritet tillstyrkt böra bibehållas vid samma alltför höga siffra, som vid sednaste Riksdagen till bruksintressets fromma genomdrefs, eller En (1) R:dr Banko per Sk®' stapelstads-vigt (nu SO öre per centner), som i tackjernseller bergslags-vigt gör mer än Två (2) R:dr Riksmynt per Sk®. Att beskatta en medborgare—klass, icke för alt det allmänna, utan på det att en annan medborgare-klass deraf skall hemta vinning, måste alltid uppröra rättskänslan och befinnas stridande emot de grundsatser af rätt och billighet, pä hvilka, såsom eviga grundvalar, allt samhälle bör byggas. Den till oförminskadt bibehållande nu tillstyrkta höga utförsels-afgiften på tackjern, endast tillkommen för att gynna det mäktiga bruks-intresset på bergsmännens bekostnad, bär alltför tydligt prägeln utaf ingen annan rätt än den starkares. Obillig redan vid sednaste Riksdag då den stadgades, är den det nu än mera och i allrahögsta grad sedan fullkomlig tullfrihet vid införsel af utländskt tackjern blifvit af Utskottet föreslagen, hvaremot vi bergsmän dock ingenting vilja invända, samt jemväl inhemskt stångjern blifvit alldeles fritt från utförsels-tull. Att befria stångjerns-tillverkaren från all utförsels-tull, men deremot fortfarande betunga tackjerns-tillverkaren med en hög export-tull, är dock att mäta med alltför olika mått. Jag har visserligen hört förespeglas — ty på hvilka funder och skenskäl är icke egennyttan fruktbar! — alt de tackjerns-tillverkande bergsmännen skola åtnjuta skatte-friheter å siua hemman, hvarföre, och så länge dessa friheter fortfara, utförsels-tullen å tackjern vore att anse som ett vederlag. Men dessa friheter äro för oss bergsmän i de flesta orter okände.