Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad för öfrigt beträffar remissen till Bevilln.Utskit, tror jag densamma icke komma att medföra någon särdeles verkan, enär Bevilln.Utskit redan i sitt Betänk, om ny bevillningsstadga uptagit, huru qvarnar skola beskattas, och således, enl. mitt förmenande, ej torde komma att i ani. af remissen vidtaga annan åtgärd, än att åberopa sina, i det nyss nämnda Betänkit redan uttalade åsigter i frågan. Som jag ännu ej af de skäl, Hr v. Koch anfört, kunnat blifva öfvertygad om den nytta och fördel, som ett bifall till ifrågavide inbjudning skulle medföra, fortfar jag i mitt yrkande att R. o. Ad. måtte afslå StatsUtskits, såväl i Mern. Nio 101 som i N:o 107 gjorda framställningar. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, beträffande det nu förevide Memit, deri StatsUtskit förnyat sina uti de 4 första punkterna af Utlåtit N:o 101 gjorda tillstyrkanden samt inbjudit R. o. Ad. jemte Presteo. BondeStin att förena sig uti BorgareStits, vid behandling af 5:te punkten i sistnämnde Utlåt, fattade beslut att till Bevilln.Utskits handläggning öfverlemna frågan om bestämmandet af den bevillning, som i st. f. grundräntorna borde utaf qvarnar och sågar utgöras, hade yrkanden blifvit framställda dels om bifall till StatsUtskits förslag i punkterna 1—4 af Utlåtit Nio 101 och antagande af 144 Den 11 Augnst! e. m. inbjudningen rörde punkten 5, samt dels om afslag å StatsUtsk:ts i såväl Utlåtit N:o 101 som Memit N:o 147 gjorda förslag och hemställan; hvarefter H. Exc. framställde propos. å bifall till Utskits nyssomnämnde förslag och inbjudning samt, då svaren utföllo med ja och nej i blandning, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering.
Af de Handlingar, som sedermera till upplysning i åmnet blifvit Utskottet i nåder meddeldta, inhemtas, att sedan hos Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne Kammar Advocat Ehscals-Åmbetet påstått att Öfver-Directeuren Kihlstrom, som i egenskap af Arrendator af Ådelforss Guldverk, icke skall efterkommit och uppfyllt de vilkor och förbindelser han, i afseende å Guldverkets med dertill hörande Lågenheters drift och skötsel, sig åtagit måtte dömas Arrende rättigheten till Ådelforss Egendom förlustig och i följd deraf förklaras skyldig, att enligt hvad 6* §. uti det om Egendomen d. 27 Mars 1801 upprättade Contract förmår, densamma med tillhörigheter af alla slag efter 1801 års tillträdes Inventering och Husesyn i lika godt stånd, eller till samma värde återlemna, under fortfarande skyldighet, det oaktadt, att då gäldandet af den utaf förre Arrendatorn Bruksägaren Hedberg, åsamkade Arrende skuld utgjort ett af de vilkor, i G Stats-Utskottets Betänkanden, emot hvilka Öfver-Directeuren dittills Arrende rättigheten åtnjutit, och han såmedelst Kronan emot all förlust för den föregående Arrende tiden försäkrat, i ofverenstämmelse med Kongl. Brefvet den 23 October 1716, vidkännes inbetalningen af hvad utaf Hedbergs skuld ännu icke genom årlig leverering hunnit blifva godtgjordt; så hafva Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne, med ogillande af åtskilige utaf Ofver-Directeuren Kihlstrom uti Rättegången gjorde invändningar, medelst Utslag den 18 December 1821 uti Hufvudsaken, eller frågan huruvida han kunde anses hafva förverkat sitt med Kronan ingångne Arrende-Contract, om Ådelforss m. m. sig utlåtit, att emedan vid den år 1818 utaf Geschwornern och då tillförordnade Bergs' Domhafvanden E. Rothoff med biträde af behörig
Församl, med 192 röster emot 37. I afseende å de föreslagna små tullsatserna å landtmannaprodukter, anser jag dem i och för sig icke vara af någon särdeles betydenhet; men de få en sådan betydenhet derföre, att de utgöra första steget till en ekonomisk och möjligen äfven till en liten politisk reaktion, och det är ur denna synpunkt jag ernar votera emot åsättandet af dessa tullsatser. Ben 21 April e. m. 415 Hvad särskildt angår förevarande tullsats, får jag bekänna, att jag icke rätt förstår, huru Utsk:t kunnat tillstyrka åsättande af tull på fläsk, men icke på lefvande svinkreatur. Det torde nemi, vara klart, att denna tullsats då ofta lätteligen kringgås på så sätt, att svinen införas lefvande, rnen sedan nedslagtas. Hr von Ehrenheim, Per: Flere af de talare, som uti denna fråga yttrat sig, hafva ordat om jordbrukarnes betryckta ställning, och. jag är långt ifrån att vilja förneka, att deras ställning för närvarande verkligen i många alseenden är ofördelaktig. Under sådane omständigheter måste det naturligtvis vara af högsta vigt för en hvar alt bidraga till en åtgärd, hvarigenom vilkoren hlefve för denna stora klass af medborgare förbättrade. Men innan man i detta hänseende förordar någon åtgärd, måste man noga öfverväga, huruvida det åsyftade ändamålet derigenom verkligen ernås, och för min del tror jag, att man misstagit sig, då man ansett jordbrukets betryckta ställning kunna förbättras derigenom, att tull åsattes dess produkter. Man erkänner numera temligen allmänt, alt det är exporten af landtmannaprodukter, som skall höja det Svenska jordbruket. Om så är förhållandet, kan jag icke fatta, hvad man skall vinna genom tull på dessa produkter; ty, såvidt de utöfver det inhemska behofvet lemna ett öfverskott, som för vinnande af en fördelaktig marknad måste exporteras, så äro de ju till sitt pris beroende af prisen å den utländska marknaden, der Svenska importtullar ingenting kunna verka.
Der hade Rose växt upp i öfverflöd, men på nå- der hos sina rika slägtingar i Stockholm, medan hennes mor drog sig fram genom att sy för betalning uppe i sin lilla småstad. Hvasa? Fadern? Han dog tidigt. Honom har jag aldrig sett. Han sköt sig på en jagt, och det lär inte precis ha varit ett vådaskott. Och då skulle Rose få bo hos slägtingarna i Stockholm, medan hon gick i pensionen. Det var ett hus, der man kunde roa sig. Lefde som hvar dag varit den sista Och der stannade hon, tills hon blef förlofvad med Kalle Sundel, ett kräk till karl, men en oförarglig gosse för resten, som kanske kunnat bli folk, om han inte varit full af fantasier och aldrig vetat, hvad han egentligen ville bli här i verlden. Han var en ' intressant ' ung herre, som spelade fiol, svärmade i högre rymder och gick omkring med polkahår, som var modernt för ett geni på den tiden. Men hur han skötte sina sysslor — han var i något verk extra ordinarie — det vet inte jag. Han var son till rika Sundel, uppe i Norrland, som vanligen kallades ' snåla kommerserådet '. Hi, det blef naturligtvis uppståndelse, när han kom hemrusande och talade om sin förlofning. Men Kalle hotade att resa sin väg och aldrig komma igen — hvilket i parentes sagdt hade varit det bä- sta, han kunnat taga sig för, Nota bene, om han varit en man med ihärdighet och vilja. Så slöt man fred. Föräldrarna togo flickan i huset, och man skulle se tiden an. Sjelf skulle fästmannen vända till baka till sin befattning i Stockholm. Ja, jag bar varit i Sundelska huset i min ungdom. Der såg alltid stelt och ödsligt ut och så ogästvänligt, som om trefnad aldrig kunde bo under det taket. Man plägade säga om Sundels hus, att det svåraste, det var att komma öfver tröskeln. Kunde man från första början slå an den rätta tonen, obesvärad och vördnadsfull på en gång, då blef gamla frun rätt vänlig. Men eljes var det aldrig värdt att få lif i henne. Farbror Sundel sjelf lefde mest på sitt kontor. Till deras hem kom nu Rose. Naturligtvis kunde hon inte passa der.
Osten lät oss se, var onekligen ganska karaktäristisk, men ägde ej på långt när den förmågan att djupt röra som finnes hos Rossis Othello, hvilket ej häller kan fordras, ty den senare är en stor konstnärs skapelse. Hos v. d. Osten fann man talangen, men använd mer till virtuositet än verkligt konstnärskap i strängare mening. Det var med stor talang han i första akten log och behandlade anklagelserna som * en ren obetydlighet, för hvilken det ej lönade mödan att göra sig mycken omak. Det var med ännu större talang som han i tredje akten småningom öfvergick från fullt förtroende till misstroende och därifrån till ursinnig svartsjuka. Men då man hos Rossi icke med skäl kan framhålla några enskilda scener, utan alt är hel och genomgående konstnärlighet var det-hos v. d. Osten nästan blott dessa scener i. första och tredje akten som rätt ådagalade hans talang, då däremot spelet i hela senare delen af stycket, då han rasade alt för häjdlöst, icke alt igenom gjorde intryck af sanning och otvifvelaktigt var ej så litet uppskrufvadt Skådespelaren lade an på » effektscener », gjorde häftiga kraftansträngningar och räckte därför ej till i alt, hvarför slutet af rollen icke liäller kom i jämnhöjd med böijan. Den som däremot var jämn alt igenom, det var hr Hillberg, som i Jago fortfarande har en af sina förnämsta och mest lyc * kade roller, och där de ofvan anmärkta felen visserligen finnas, men medelst det för öfrigt förträffliga spelet ej märkas så mycket Genom hr Hillbergs goda medverkan föreföll framställningen af skådespelet i sin helhet mera tillfredsställande på Nya än påStora teatern, där Jago icke kom till sin fulla rätt Man bör dock ej glömma, att det äf lättare att taga sig ut bredvid en v. d. Osten än en Ernesto Bossi. I » Familjens olycksfågel » visade hr v. d. Osten sig såsom god komiker, och därmed afslöts hans ganska lyckade gästspel Men Stockholm har denna vår haft också en kvinlig gäst inom skådespelet, fröken Ida Aalberg från Finland, hvilken dock uppträdde blott en enda gång. För att kunna rätt bedöma denna unga skådespelerskas förmåga måste man se henne i äfven ett par andra roller.
Brefvet den a5 Januari 1833, hvarigenom Kongl. Maj:t, i anledning af Fabriksbolaget Gibson & Keillers underdåniga ansökning om lånrätt i ManufacturDisconten för tillverkningarne vid deras nära Götheborg anlagda mechaniska spinneri-inrättning för lin och hampa, i Nåder förklarat innehafvare af mechaniska spinneri-inrättningar för lin och hampa i allmänhet berättigade att i berörde Fond upptaga lån i förhållande till värdet af de tillverkningar, som de behörigen styrka sig hafva det föregående året åstadkommit, dock under iakttagande, på sätt i afseende på bomullsoch yllespinnerierna genom Kongl. Brefvet den 20 April 1827 blifvit föreskrifvet, att, då spinneri och väfnad äro vid samma fabrik förenade, värdet och disconträttigheten för garn afräknas från värdet och disconträttigheten för den färdiga väfnaden; 2:0 Kongl. Brefvet den 2 Februari i833, hvarigenom åt numera aflidne GarfvareÅldermannen, Capitainen Johan Westin Jacobson medgafs att för egen del begagna den lånrätt i ManufacturDisconten för de af honom åstadkomna sålläderstillverkningar, som han förut i egenskap af interessent uti Garfveribolaget Jacob Westin & Son åtnjutit; 3:o Kongl. Brefvet den 2 Mars i833, som tillägger Fabriksidkaren C. G. Franck lånrätt i merberörde Fond för de garfveri-tillverkningar, han vid sitt nära Carlshamn anlagda lädergarfveri efter Engelska sättet åstadkommer. Uti Kongl. Revisorernes underdåniga berättelse, rörande granskningen af ManufacturDiscontens räkenskaper år 1833, förekommer den anmärkning, alt Kongl.
Den tidrymd, inom hvilken flottans materiel skulle försättas i ofvanuppgifna skick samt ifrågavarande kompletteringsoch nybyggnadsarbeten hinna verkställas, är af Departements-chefen föreslagen till 15 år, efter hvilkas förlopp, eller år 1872, flottan komme att bestå af 8 ångskepp, 4 ångfregatter, 2 segelfregatter, 4 segelkorvetter, 1 brigg, 4 skonertar, 5 ångkorvetter, 5 större ångfartyg, 8 mindre dito, 24 ångkanonslupar, 52 bombkanonslupar, 12 landstignings-kanonslupar, 104 kanonjollar, 12 bataljonschefs-fartyg, 8 mörsare-fartyg, 11 kanon-skonertar, 12 kanonslupar och 10 patrullbåtar, alla tjenstbara och af den beskaffenhet den vid betänkandet fogade bilagan litt Y. angilver; hvarförutan i afseende å kostnaderna är uppgifvet, att för utförande af sagde arbeten och i sammanhang dermed af de större reparations-arbeten, som under tidens lopp äfven måste verkställas, ett anslags-belopp aT 781,304 R:dr årligen i 15 år erfordrades, och att således, när derifrån drages hvad för dylika arbeten blifver att tillgå från den föreslagna ordinarie staten för flottans underhåll och nybyggnad, beräknadt till 163,007 R:dr, skillnaden emellan berörde två summor, uppgående till 618,297 R:dr, utgör det belopp, som för hvardera af nästkommande tre år behöfver anvisas; varande detta belopp afsedt att, med tillägg af nämnda tillgång från ordinarie anslaget, användas på följande sätt, nemligen: l:o till linieskeppet Skandinaviens slutliga komplettering till bristande inventarier 36,653: — 2:o lill linieskeppet Gustaf den stores förseende med ångmachin om 250 å 300 häst-krafter samt nv in o J redning m. m., så alt detta skepp kunde, i sammanhang med blifvande reparation, jemväl till ångskepp beredas, 100,000: —- 3:o till fregatten Götheborgs reparation och förseende med machin om 200 å 250 häst-krafter m. m., hvarigenom denna fregatt äfven i sammanhang med behöflig reparation kunde till ångfregatt beredas 135,277: — 4:o till nybyggnad och fulla kompletterandet af 8 stycken ångkanon-slupar 333,333: — S:o till nybyggnad och fulla kompletterandet af ett snabbgående chefs-ångfartyg för machin om cirka 60 hästkrafter 50,000: — samt 6:o, till påbörjandet af ett nytt ångskepp med machin om cirka 400 häst-krafter afräkningsvis 126,041: — Summa årligen 781,304: — dock med förbehåll, att om något af de i 2:dra och 3:dje punkterne omförmälda 32 Stats-Utskotlels Utlåtande M 72. fartyg skulle vid deras reparation föregående undersökning befinnas vara till skråfvet så beskaffadt,
En egenskap, som visserligen aldrig är att förakta, men som här vid flera tillfällen ensamt för sig visat sig till fyllest för att stämpla dess egarinna till konstnär af rang. Detta gäller t. ex. om Mrs. Langtry, den nuvarande innehafvaren af Prinsess-teatern. » Liljan från Jersey » var så skön, att redan innan hon uppträdt på scenen, hela Londons herrpublik var bragt till hänförelse och hon blott genom försäljningen af sina fotografier hade en rätt ansenlig inkomst. Om hon endast velat visa sig för pengar, så hette det på den tiden, skulle » the Langtry show » förstört affärerna för alla konkurrenter. Ej under då, att hon snart kom på den idéen, att på det numera ej ovanliga sättet visa sig offentligt: hon gick in vid teatern och skaffade sig äfven därför nödig utbildning. Och var det icke samma förhållande med den sköna amerikanskan Miss Anderson, som här under flera år utöfvade den största dragningskraft från scenen och sedan återvändt till Amerika för att där fira samma triumfer? Hennes exempel följde ett stort antal andra skönheter eller damer, som åtminstone trodde sig vara skönheter, såsom Miss Fortescue, som i följd af ett brutet äktenskapslöfte från en rik lords sida tilldömdes den oerhörda summan af 200,000 kronor i skadeersättning och så plötsligt blef dagens460 LONDONS TEATRAR. hjältinna. Vidare Mrs. Brown-Potter och andra damer, hvilka visserligen icke alla gjort samma lycka, men heller icke förfogat öfver samma fägring. Denna skönhetskult på scenen har visserligen på sista tiden något minskats eller har åtminstone inskränkts till sådana teatrar, som åtminstone ej göra anspråk på att särskildt representera det högre dramat. Den egentliga nationalrätten för den britiska teaterpubliken äro de skräckdramer och äfverityrstycken, som här gå under det något oegentliga namnet » melodramer », och i hvilka man slösar med krutrök och skeppsbrottsfasor, kollisioner och explosioner, onaturligheteroch omänskligheter, blod och smuts, men där man ock ihågkommer den erforderliga dosis af naiv moralisk tendens.
Ehuru Utskottet således ansett sig ej kunna medgifva, att arfvejord må borttestamenteras utom slägten, har likväl Utskottet funnit en modifikation af grunsatsen kunna och böra i ett fall ega rum. Denna modifikation, som linnes i nyssberörde af Herr Henschen förordade förslag, är till förmån för äkta makar. Det händer nemligen icke sällan, att de ej hafva annat att lefva af än den enas arfvejord. Dör då denne och går jorden till arfvingarne, så beröfvas den efterlefvande på samma gång föremålet för sin kärlek och utvägen till bergning; och då det i 8 kapitlet Jorda-Balken är medgifvet den, sorn eger arfvejord, att deraf förläna en del åt den, som trogen tjenst honom gjort, bär Utskottet ej tvekat utsträcka denna rätt till makar inbördes. Hvad i öfrigt beträffande testaments-rätten innefattas i förslaget tarfvar icke någon särskild motivering. Det är dels hufvudsakligen öfverensstämmande med gällande lagstiftning, åt hvilken Utskottet i vissa läll sökt gifva en större fullständighet, på sätt motionärerne jemväl påyrkat, dels ock en följd af den princip, som Utskottet i afseende å testamente af arfvejord hyllat. Det torde dock böra anmärkas, att af den utvidgning i testaments-rätten, som Utskottet anser böra ega rum, följer att den vederlags-rätt, sorn omförmäles i 17 kap. 2 § Ärfda-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den G Februari 1849, jemförd med 5 punkten i Kongl. Förklaringen den 25 Mars 1807, kommer att upphöra.
Lyckligare äro då de prosaiska scenerna motiverade hos Prytz. Den andre kände dramatiske skriftställaren i Finland är likaledes en svensk, vid namn Erik Kolmodin. Han synes hafva gjort sina studier i Upsala eller åtminstone der påbörjat dem, så vida man får tro Hammarskölds uppgifter i Teater Almanach för 1821500, hvarest säges, att en södermanlänning, Ericus Kolmodinus vid namn, år 1652, i spetsen för åtskilliga af sina kamrater, hos Rector och Consistorium Academicum anhöll om tillåtelse att roa sig med teatraliska öfningar, hvilket dock blef dem förnekadt. Sju år derefter finna vi Erik Kolmodin i Åbo, der han med biträde af kamrater d. 9 Jan. uppförde en af honom sjelf skrifven komedi ”i höga Herrars och förnemligt Folckz Frequens.” Man har sålunda vid denna tid i fråga om teaternöjen haft vida liberalare åsigter uti Åbo än i Upsala. Dock synes Kolmodin hafva haft sina gynnare snarare inom Åbo magistrat än inom det akademiska konsistorium derstädes. Ty visserligen har filosofiska fakultetens dekanus, Eloq. Prof. Enevoldus Svenonius, gifvit sin Censura hvari han intygar, att komedien ”nil continet quod Ortodoxiæ Lutheranæ reclamet;” men denna Censura är dat. d. 28 Jan. 1659, således 19 dagar efter styckets uppförande och gäller derföre endast tryckningen. Deremot är stycket tillegnadt stadens tre borgmästare, Nic. Litzen, Henr. Schepper och Laur. Brochius, samt hela den lofliga rätten, och ej blott i dedikationen utan äfven i prolog och epilog vänder han sig till borgmästare och råd, då åter professorer och akademistat icke med ett ord omnämnas. Kolmodins öfriga lefnadsöden äro oss obekanta. Stycket, som behandlar det vanliga ämnet för trettondagsspelen, har till titel ”Genesis Ætherea eller Jesu Christi Födelse, hvilken sigh tilldrogh effter Wärdenes Skapelse 3970.
Den jemnförelse Friherren gör emellan Lärotimmarne vid Gymnasierne och Krigs-Akademien, tyckes vara mycket ofördelaktig för de förra, om man icke dervid, med erfarenhetens vittnesbörd, kunde göra det önskadt, att öfverliopade utanläxor gagna vida* mindre, än efter förståndet och tankeutvecklingen afpassade studier, och i synnerhet en uppöfvad sjelfreflexion hos de Studerande; och efter denna förutsättning torde la timmars studier i veckan under loppet af 5 månader (hör vara 7,) ej sällan kunna svara emot 3o timmars öfverhopande studier i veckan under loppet af 1 1 månadert hvilket sednare lär vara fallet på Carlberg, men hvarigenom Ynglingen blir brådmogen och hastar till målet, nemligen Fändriks-Fullmakten, utan att besinna vigten och »nyttan af hvad han, för att snart hinna till detta lockande mål, öfverhopande lagt på minnet, och sedan ofta icke vidare ämnar begagna och utveckla , efter som om,dömet till äfventyrs blifvit mindre uppöfvadt än minnet. Också "vore det icke onyttigt, om man kom litet långsammare till nämnde mål, hvarigenom följande fördelar vinnas: 1:0 Hunne ungdoms värman afsvalna och med detsamma många deraf härrörande utbrott och förhastanden förekommas. 2:0 Finge tjensten derigenom mera anseende, då den med mognadens värdighet blefve utöfvad. 3:o Blefve derigenom mera likhet med den trögare civil-banan, hvarpå man icke så hastigt hedras med Kongl. 4d2 Stats - Utskottets Fullmakt. 4:o Skulle kunskaperne medhinna att blifva grundligare; och 5:o Sjelfpröfning gen af ens anlag vara utvecklade, och således ett säkrare val af yrke blifva möjligare. Om man derefter, i följd af utmärkande egenskaper, vunne hastigare framsteg, skulle det mera öfverensstämma både med rättvisa och billighet än om, då så mycket afseende göres på ålder i tjernsten, eller åtminstone såsom förevändning begagnas, då särskilde recommendationer eller favoritskap saknas. Herr Montgomery instämmer i den af Herr Friherre Björnstjerna yrkade allmänna revision.
Undertecknad, boende i eget hus JV° i Strandqvarteret, idkar handelsrörelse, hvarvid försäljningssumman sistlidna år uppgick till 000 rdr och följande biträden begagnas, nemi. 1 Bokhållare med lön 1 Kontorsbetjent med dito 2 Handelsbetjenter med fri bostad och kost samt kontant lön för den ena och för den andra I Bodgosse och 2 drängar, hvilkas löner, med tillägg af fri bostad och kost, dock ej uppgå för någondera till 400 rdr eger briggen Johanna, 75 läster, af ek och furu med zinkförhydning, hvilken under sistlidna år gjort resor till och från Holland och England; eger J af och är huvudredare för skeppet Dorothea, 150 läster; detta af furu byggda samt kopprade fartyg gjorde under sistlidna år en resa till Norra Amerika och tillbaka; har 15 aktier eller avdelar i bolaget för jernångfartyget Helena; eger ^:del i Hallaströms bomullsspinneri samt 10 lotter i N. N. Enskilda och 6 lotter i N. N. Filialbank. Jemte ofvannämnda hus, eger undertecknad äfven huset och gården J\@. i Tullqvarteret, och innehar, såsom ledamot af Bankdirektion, arfvode af 500 rdr samt åtnjuter ränta af såväl utlånadt som i handelsrörelsen nedlagdt kapital. 1,500 900 600 400 (Bilaga J\l 3, till Herr Stuarts reservation.) DEBITERINGrSLÄNGD öfver särskilda, af taxering icke beroende, Bevillningsafgifter inom socken af N. N. härad i N. N. län, för år 186.. Egendomen, hvaraf bevillningen utgår, eller den skattskyldiges bostad. Erälseräntor. Bevillning Den skattskyldige. Yrkesafgift. Uppgiftens nummer. Artigt belopp. Kapitalvärde. Bevillningsafgift. af frälseegeudomar. för kronooch kyrkotionde. för skogsfång å allmänningar. för testamente och arf m. m. Anteckningar.
Banco Fullmägtigc re., 940. — rörande Stats-Ut» skottets anmälan och hemställan om tryckning afZndragnings-Staten, 94a. — angäende Stats-Utstottets utlmandc rörande Charte-Sigillate stamplingen samt Controllen dcröfwcr, 941. — rörande Stats, samt Allmanna Beswärsoch Oeeonomie - Utstottens Betänkande om allmänna Skogshushällningen i Riket, 104^. — rörande Lag - Utskottets Betänkande öfwer Kongl.