Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Februari 1707 måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Postmästare skall ock, vid vite af 3 R:dr 16 sk. banko, draga behörig försorg, att de bref, som inkomma eller ingifvas och på landet skola beställas, varda med strykande posten, der sådant sig göra låter, eller till socknar oell orter, dit enskilde postbud gå, med desse, eller ock i annat fall med gifna lägenheter så fort ske kan utskickade och befordrade, hvaremot han ock, der annat ackord icke är eller kan upprättas, af brefvens egare såsom en billig ersättning eger att uppbära 1 skilling banko för hvarje bref.» Vid besvarande af denna motion, får Utskottet anföra, att utom det uti 12 punkten af ofvanberörde Instruktion förekommande stadgande: »att Postmästare måste Allm. Besv. och Ekon.-Ulsk. Betänk., N:o 105. 13 måste draga behörig omsorg, att de bref, som inkomma eller ingifvas och på landet skola beställas, måga med gifna lägenheter till sina orter varda utskickade och befordrade, hvaremot honom ock billigt bestås en skälig rekognition eller vederkänslo sig af eganderne att betinga», innehåller cirkuläret till samtlige Postförvaltare i Riket den 11 Maj 1832, att, i de fall då Postförvaltare och korrespondenter derom icke kunna öfverenskomma, det af Öfver-post-direktörsembetet skall bero, att bestämma beloppet af Postförvaltares arfvode, för lösväskors emottagande och afsändande samt postporto-räkningars hållande, enligt stadgade grunder. Då således uti ifrågavarande hänseende föreskrifter, redan finnas, som, enligt Utskottets åsigt, äro fullt tillfredsställande, finner Utskottet sig deraf föranlåtet hemställa, det afseende icke måtte fästas å förevarande motion. Stockholm den 20 Juni 1854. Bih. till R. St.
Jemte öfverlemnande af denna underdåniga skrifvelse har Riksmarskalks-embetet sedermera uti underdånigt memorial den 26 sistlidne Juli för sin del instämt uti berörda framställning; och får jag, som anser de till stöd för samma framställning åberopade skäl vara fullt giltiga, i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t måtte, med bifall dertill, föreslå Rikets Ständer en förhöjning i anslaget för Gripsholms slott af 2,450 R:dr, hvarigenom hela anslaget skulle komma att utgöra 5,000 R:dr. 4:o) I underdånigt memorial, som blifvit inlemnadt till Riksmarskalks-embetet, har ock Ståthållare-embetet på Haga slott framställt behofvet af förhöjning i årliga anslaget för slottets underhåll och af ett särskildt anslag för en gång till bekostande af nödiga reparationer ferå, till stöd hvarför Ståthåilare-embetet hufvudsakligen anfört, i afseende på årliga anslaget: att nuvarande anslagssumma, som alltsedan ar 1824 utgjort allenast 4,500
Stads innevånare, tror Utskottet sig i möjligaste måtto förena allas önskningar och interesse i denna del, då Utskottet härigenom hos Rikets Ständer vördsamt föreslår: att från oCh med n^sta år 1824, utgifningen af Bancosedlar utöfver Tio Riksdaler på brutna tal, må inskränkas till följande fyra valeurer, nemligen 13 R:dr 16 sk.; 16 R:dr 32 sk.; 33 R:dr 16 sk., och 66 R:dr 32 sk.; dock så, att dessa valeurer, äfven sanunanslagne med jemna .50, 100 och iooo:tal må kunna erhållas; och rättigheten att utbekomma Sedlar af alla upptänkliga valeurer på fullt Riksdalertal likasom hittills bibehålles oförändrad. Hvad de, i fråga om Banquens Sedelutgifning, fratnstälde särskilda förslag för öfrigt angar, så ega de det oskiljaktiga sammanhang med Arbetsordningen på det hela, och de derföre vidtagne controller, alt Utskottet, sorn i det föregående framätaiit sina tankar, om sättet 313 Banco-Utskottets Betdnkanäen. att derutinnan vinna en möjlig förbättring* anser några partiella förändringar, mot hvad sorn nu gäller och iakttages i afseende påSedlarnes form, beskaffenhet, tillverknings* och förvaringssätt, icke nu på förhand böra vidtagas. Men såsom'en'förberedande åtgärd, och ett hufvudsäkligt villtor för införandet af sådana reformer, sorn blifvit föresiagne-af de varda X/edänröteif, 'hvilka’ i ofvannämnde delar icke4 kunnat'godkänna de nu gällande ordningar, ansös: Utskottet lämpligt, dels ätt förslagen nu varda öfverlemnade till Herrar Baneoäfullmägtige, med anmodan att vid nästblifvande
Derföre, så utlägges detta bibelspråk, skall icke något tillfälle försummas att inskärpa Guds ord och befallning; också har så väl i gamla som i nya testamentet af ålder varit brukadt att Guds ord och werk framhållits för menniskorna på olika sätt, med predikande, läsande, spelande och sjungande. Detta har skett med djup kännedom om menniskonaturen, ”ty menniskan ledes snart vid ett sätt; derföre hafver ”’ock Gud, som i allo måtto söker hennes bästa, låtit henne få veta ”sin vilja på mångahanda sätt, att då hon ledes vid det ena, skall ”hon få samma grunder genom ett annat sätt, som hon kan hafva ”lust till.” Att det är nödigt, att för den i sina tycken växlande menniskan på omväxlande sätt framställa hvad henne nyttigt och angeläget är, det hafva äfven lärda män bland hedningarna besinnat, och för att låta den menige hopen förstå hvad rätt eller orätt gjordt var, hafva somliga användt visor, ordspråk och mångahanda poetiska dikter, andra skådespel. Äfven i vårt land hafva i sådant ändamål komedier uppförts, ”om de eljest hade alltid så rätt drabbat sannin”gen, som de, der sådana diktade, synas hafva haft meningen god.” Så hafver nu ock författaren här ”utsatt på rim i komedievis för ”dem, som der hafva lust till, Tobie historia, deri många goda exem”pel varda föreställda, huru med en Christen menniska plägar tillgå ”i denna verlden och huru hon skall skicka sig emot de fattiga, ”huru föräldrarna skola lära deras barn, och huru barnen skola för”hålla sig emot deras föräldrar.” ”De der nu,” tillägges det, ”lust ”hafva till rim och sådana dikt, de må läsa denna Comedia. Men ”de, som mera lust hafva till enfaldigt tal, de må läsa sjelfva Tobie ”bok i biblen. Här må hvar göra, som honom täckes, dock så, att ”han rättar sig efter det här varder föregifvet, ty det är han pligtig ”till.
Den extra-statsregler;n kan således, i min tanke, uppgöras luiru roan behagar, ehuru billighet, rättvisa och klokhet fordra att den ställes i öfverensstämmelse med den öfriga slatsregler.n, och att den således går i paralel med hvad inan kallar den ordinarie statsreglerin, enär man beräknar alt fylla med extra-statsregler:n hvad som möjligen behöfves utöfver den ordinarie. När nu så förhåller sig, och dessutom dertill kommer, att man kan förmoda, det nästkommande R. St. ej lura undandraga sig att gifva medel till fulländande af de arbeten, hvilka nu komma att företagas, i händelse 1845 års R. St. förnimma att de medel, som vid denna riksdag blifvit gifna, under de fyra åren ordentligen och sparsamt användas, så tvekar jag ej att begära Hr Frih. o. Landtnäs propos. derpå, att, oberoende af hvad som angående gevärsfabrikationen blifvit beslutadt, StatsUlskis förslag om fyra år må i denna fråga antagas. I fall denna fråga om tidsbestämmelsen, såsom jag tyckte mig höra några ledamöter af Ståndet yrka på förhand , hade blifvit en gång för alla afgjord; så hade den extra-statsreglerin kunnat affärdas på vida kortare lid, än som nu kommer att ske. Jag tror likväl ej att detta numera kan ifrågasättas, efter vi äro ett godt stycke in uti betänk. Jag skall ej vidale yttra mig om tidsbestämmelsen, men förklarar, alt jag i delta fall kommer i samma obehagliga belägenhet som förra gången, nemi. alt jag måste votera med Ståndets minoritet, äfven der jag önskat ett högre anslag än Utsk. föreslagit, och för att icke stöta för hufvudet en princip, hvilken jag anser vara extra-statsreglerms lifselement, måste jag således emotsätta mig de anslag, som jag i annat fall gerna och med fullt förtroende hade gifvit. Frih. Gederström: Med den sista värda talaren instämmer jag till alla delar derutinnan, att en förståndig hushållning, vare sig enskild eller allmän, för Staten, fordrar alt man försl vet och bestämmer hvilka inkomster man har att beräkna, och att man derefter reglerar utgifterna.
De Bruksegare, hvilkas smiden äro grundade på eget tackjern, hafva troligen ett betydligare undersmide *), hvilket de säkerligen skulle återtaga, om de egde frihet att köpa Tackjern, och derigenom Blott oskäligen uppstegra prisen för de öfrige Bruksegarne, utan att denna förändring af nu gällande förhållanden för någon af handteringens idkare kunde medföra en varaktig nytta. *) Undersmide eller restsmide uppkommer, när en Bruksegare icke under året hinner utsmida det privilegierade smides-beloppet, för hvilket alla onera likväl blifvit betalte, och hvarföre sådant undersmide sedermera kan återtagas efter beqvämlighet och förevarande omständigheter. Besv. och Oecon. Utsk. Vihde. N.o 112. i3 Hvad vidkommer de privilegierade nya masugnar och den al’ dem förväntade produetion, så kan densamma alldeles icke anses uppgående emot de sedan år i8o3 privilegierade smiden, hvilka senare uppgå till 70,000 Skåf. och hvarföre den af Riksdagsfullmägtigen Fahlander i delta afseende gjorda anmärkning icke torde kunna afses, äfvensom den tackjerns-tillgång icke torde förtjena någon uppmärksamhet, som förmenas hafva yppat sig dels genom den minskade exporten till Finland dels genom öfver vigten på tackjern, enär den inrikes consumtionen, som, de senare åren, genom utvidgade Gjuterier, så betydligt förökat sig, ej på samma gång kommit i öfvervägande. Af dessa anledningar anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å ofvannämnde Motioner, så mycket mindre, som enligt hvad Herr Lagerhjelm upplyst, frågan för närvarande hvilar hos Kongl. Maj:t, för att i sammanhang med öfrige författningar, rörande Bergsväsendet, komma under pröfning. En reservation i ämnet bifogas. Stockholm den i3 Maji 1829. Reservation: af Herr Grefve Posse, Arvid: Jag kan icke godkänna de skäl, som i Utskottets i4 Desv. och Oecon. Utsk. Utl.-de. N.-o 112j 113. #
R:dr och således fordrar en tillökning af 1187 R:dr 37 sk. 4 r:st« 3:o Enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Brefaf den 8 Junii 1826 äro anslagne, att intill nästa Riksdag af Första Hufvud-Titelns besparingar utgå, Löner för 4 J^xtra Vaktknecktar vid Kongl. Slottet, a 134 R:dr med derunder å 6 R:dr beräknade 12 Tunnor Spannmål, tillsammans 538 R:dr 3a sk. med 48 Tunnor derunder, hvilka Löner torde böra å Staten för Kongl. Slottets Police-j Lysoch Renhållning m. m. uppföras. Stats-Contoret vågar bär förnya dess förr i underdånighet gjorda framställning, att, för sistberörda 2:ne Stater samt Staten för Ved-och Kol-upphandling till Kongl. Hofven, i ett för allt bestämda AnslagsSummor fingo årligen utanordnas till ve - Bil. lill K. M. Nådiga Propos. N.;o 2, derbörandes emottagande och redovisning, på sätt Eders Kongl. Maj;t i Nåder derom täckes förordna, på det att ali detail,som Jiade gemenskap med oeconomien inom Eders Kongl. Maj:ts
S. D. Lagsamt Allmänna Besvärs-och Oeconomie*Utskottens Utlåtande, N:o 22, i anledning af åtskilliga föreslagna förändringar, så väl i igo5 års Kongl, Förordning om Skogarne i Riket, sorn i andra med Skogshushållningen gemenskap egande Lagar och Författningar, föredrogs å nyo och blef, i följd af gjorda anmärkningar, återremiiteradt, S. D, Vid förnyad föredragning, biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeeonomie-Utskottens Utlåtanden, N:q 24, i anledning af väckt fråga om öfverseende och granskning af nu gällande Författningar, angående Lax-fisket i Riket, och N:o 25, i anledning af väckta frågor om ändringar i 36 Cap. Byggninga-Balken, angående skyldigheten att deltaga i allmänna byggnaders uppförande och underhållande. S. I>, Vid förnyad föredragning, bifölls Lagsamt Allmänna Besvärs-och OeconomieUtskottens Utlåtande, N:o 26, i anledning af 26 Prof. Utdrag elen 7 Maji 182g. väckt fråga om upphörande, i vissa fall, af den, genom Kongl. Reglementet den 12 Fe« bruarii 1817, bestämda Utsöknings-Provision och Öfverränta för skuldsedlar, sorn pant-» sättas i Manufactur-Disconten, Från Hedervärda BondeStåndet, S. D. Remitterades till Lagsamt Ali-» manna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten ett af Johan Eric Jansson ifrån Vermlands Läts angifvet anförande, i anledning af dessa Utskotts från Bonde-Ståndet återförvisade Betänkande, N:o 22, rörande åtskilliga föreslagna förändringar i i8o5 års Kongl. Förordning om Skogarne i Riket, m. m. S. D. Expeditions-Utskottets Memorial 1 Jf:o 65, angående serskildt Vaktmästare-bi^ träde, blef af Bonde-Ståndet bifallet. S, D.
Då uti Rikets Ständers Revisorers, linder den 11 December förlidet år, afgifna underdåniga Berättelse om verkställd granskning af StatsVerkets jemte tillhörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1840 och 1841, förekommer såsom anmärkning, att vid de månadtligen afslutade kassa-redogörelserna för Haga Lustslotts Trägård icke något sammandrag varit uppgjordt, hvarigenom inkomster och utgifter på det hela kunnat vara åskådliga; så får Ståthållare-Embetet i underdånighet anmäla, att, med denna anledning, vid 1843 års och framgent afgifvande redogörelser för Haga Lustslotts Trägård alltid ett sammandrag öfver årets inkomster och utgifter skall blifva bifogadt. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste Ållernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts onderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Carl GYLLENHAAL. Stockholm dea 26 Februari 1844, Axel Fröling. — 165 ~ Ståthållare-Embetets vid Gripsholms Blott underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af räkenskaperna för detta Slott. Stormäktigste Allernådigste Konung! Sedan Rikets Ständers Herrar Revisorer, uti deras afgifna Berättelse för åren 1840 och 1841, i hvad den rörer Gripsholms Slott, ansett, att den, i förhållande till utgifter, stora kas.sabehålhiingen härstädes borde genom utlåning göras fruktbärande, så har mitt underdåniga Utlåtande deröfver blifvit infordradt. I anledning deraf, får jag i underdånighet tillkännagifva, att kassabehållningen blifvit af de härstädes, åren 1842 och 1843, inoch utvändigt verkställda, högst nödiga reparationer och förbättringar, hvaribland må nämnas renovation och upputsning af en del af Kongl. Slottets Tallesamling m. m., betydligen minskad.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1831. Banko-Utskottets Memorial, N:o 78. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Aug. 1851, kl. 11 f. m. Memorial, med förslag till ändring af åtskilliga föreskrifter uti 8:de artikeln af Banko-reglementet. Enligt hvad Utskottets, under N:o 71, aflåtna memorial utvisar, har Utskottet, med anledning af förehafdt förslag till förändringar uti bokföringen och redovisningen vid Tumba bruk, hemställt om förändring af § 239 uti nu gällande Banko-reglemente; och får Utskottet, efter numera verkställd granskning af öfriga delar af samma artikel, för Rikets Ständer anmäla, det Utskottet funnit: att, i händelse af bifall till Utskottets ofvanberörda memorial, stadgandet i § 227, hvarigenom varit åt Fullmäktige uppdraget alt utfärda instruktion för bruksförvaltaren samt arbetsordningar och reglementariska föreskrifter för bruksbeljeningen i öfrigt, hör uteslutas; att, då det icke synes erforderligt, alt i Banko-reglementet intaga någon uppgift derom, att bruksförvaltaren och pappersmästaren, jemte öfrige vid bruket, eller för dess räkning anställda personer uppbära deras löneinkomster på brukets stat, samt enär, derest l:sta punkten i förenämnda memorial N:o 71 af Rikets Ständer bifalles, det på Utskottet ankommer att bestämma, huru, tills vidare och intill nästa riksdag, hruksbetjeningen vid Tumba, i följd af det föreslagna förändrade redovisningssältet, må regleras och tillsättas, jemväl mom. 2 i § 229 bör uteslutas; att, enär brukets hufvudsakliga inkomster numera grunda sig på tillverkning af andra papperssorter, än tillförene, då bruket nästan uteslutande sysselsatBih. till R.
Bär, af bejt mälgörattbe tnmåttare, erBåUit få Betpbliga anflag, att ben funnat inlöpa eget BuS, ber inrätta merfffäber, ocB upplåta beraS Begagitanbe äfmeit åt öfriga färjungar mib mepelunber* miSttingettS 9?ormal*0fofa, ber inrättningens Barn beremot åtnju* ta Boflig unbermiSning. kentral*^)ofpitalen i SDlalmö ocB Söabftena äro fullBorbabe. ktt trebje af bplif BefFajfen&et är unber anläggning i Upfala. kn enffilb inrättning för ftnneSfmaga perfotterS Botanbe Bnr asom <»* 93rotocollé*0ecreteraren 23org, unber namn af fribom, (liftat njngfcanffiilt på $ongl. ©jurgårbctt, mib Bufmubjtaben, ocB font Ban, enligt faf*futtnige perfonerS intpg, benfamma meb utmärft fficfligBet ocB framgång föreftår, Bär .fongt. 3ttaj:t tillåtit Bonont att, ge* nom 0tamBof, infamla mebel till inrättningens fullfomnanbe. för att göra anmänbanbet af be till allmänna Belfomårben$eiromar&e«. anflagna mebel fpfteSenligare, $ar iFongl. 2)toj:t närmare Bejtämt ^roDinckils' föreffriftenta om Btuab iafttagaS Bör, belö mib läfemebelS utbel* ffr«ctfont". ning åt fattiga fjufa, belS mib g>robincial*£äfareS emBetSrefor ocB berföre
Men ett gäller om alla slag af Mensklighetens fel: att de oskyldiga och små felen förtjena ömkan; de oskyldiga och stora, vördnad. Allt detta vill endast säga: att, då i Snillets verld något har nio grader af fel (låt dessa fel ock stiga upp till vidunder), men en enda grad af stor merit, så bör man se först, och af rent val, denna enda graden; ty endast för denna gjordes det. Der en ärlig domare ser afsigten vara god, der dömmer han allt det felaktiga icke som brott, utan som våda, samt mildrar allt hvad mildras kan. Det mest misslyckade har något godt och stort, för hvilket det gjordes: detta är dess mening; detta bör ni först se. Ni bör anse för en klar maxim: att ett styckes merit är dess mening. Säger ni, att ett gothiskt tempel är en ofantlig massa af vidunder och stor löjlighet: så skulle ni dock fåfängt neka det majestät, som det har. För detta gjordes det; i en tid, då denna smak var den högsta; och är ännu, genom sjelfva storheten af sina fel, för Konsten och Snillet mera vigtigt, än tio gånger ett nätt och välbyggdt Trosa. – Emedan ingenting göres för sina fels skull, så bör ock ingenting efter sina fel dömmas. Och, som det Bästa icke är utan sina fel, så har ock det Sämsta sin merit. Jag tillägger: att i allt är denna merit det enda, som interesserar. Något nytt är gjordt i den vittra verlden. ”Der är fel!” ropar ni. Ja! hvem förmodar icke det? Det är ju ett menniskoverk. Men är der någon merit? det vill säga: är der någon sanning, antingen ny eller mera rent och lifligt sagd, – någon vacker tanke, – något skönare uttryck? eller, är der något märkligt, i ett sannt eller misslyckadt stort? Detta är hufvudfrågan; detta interesserar verlden.
På alla dessa skäl och då städerna numera med bränvin förse icke allenast sina egna utan jemväl landsbygdens konsumenter, hvilka sednare, enligt af Borgare-Ståndets representanter inom Utskottet benäget meddelade upplysningar, just äro de flitigaste afnämare å städernas minuteringsoch utskänknings-ställen, yrkar jag att den kommun, konsumenten tillhör och som ensam får draga de skadliga följderna af hans drvckesbegär, jemväl må dela den skatt, hvarigenom Staten trott sig kunna lägga ett. hand på hans onda böjelse, samt att följaktligen utmiuuteringsoch utskänknings-afgifterna måtte länsvis, i proportion efter folkmängden, fördelas lika mellan städernas och landtbygdens kommuner!” Häri hafva Iiiksdags-fullmägtige Håkan Olsson från Christianstads län och J. Smedberg från Elfsborgs län instämt. af Riksdags-fullmägtigen A. W. Uhr: ”Emot Utskottets, efter långa diskussioner och 2:ne voteringar, fattade beslut att bibehålla 24 §:s 2 mom. oförändradt, får jag mig reservera. Då af 23 voterande 11 voro för afgifternas fördelning efter folkmängd länsvis, och af 22, 10 för dess indragande till Staten, så synes huru delade tankarne varit. Skulle det vara sanning, att den kommun, inom hvilken spirituösa drycker försäljas, ensam lider af superiet och dess följder, huru då förklara rättvisan deraf att å landet inkomsten af bränvinsförsäljningen skall delas emellan alla socknar? Är det åter sanning, att det egentligen är de som supa, som lida af superiet och, i följd deraf, ofta nog på ett eller annat sätt falla den kommun till last, inom hvilken de bo, så blifver orimligheten af nu varande bestämmelse än iner i ögonen fallande. Ändamålet, hvarför försäljningsskatten blifvit anslagen till kommunerna, kan ingalunda vara någon annan än att genom medlens användande till folkets upplysning och förädling minska om ej alldeles förekomma fylleriet, samt att lätta tungan af dess olyckliga följder; och är ej detta lika behöfligt på landet som i staden?
Ja, nu har du hört, hur jag » Skulle du kunna skrifva? » utropade h o n i en ungefär tänker mig saken. » ton, s o m ovillkorligen kom mig att tänka p å: » Hör du, låt mig göra dig ett par samvetsfrå- i Skall detta vara hennes nåd? » i fru Lenngrens gor. Känner du verkligen inre kallelse att skrifva? » odödliga skaldestycke Porträtterna. Jag var emel» Om någon har inre » kallelses så är det väl lertid allt för talträngd för att låta henne dela den jag, ty ingen människa i världen har uppmanat gamla Susannas öde o c h svarade därför saktmomig till författarskap, det försäkrar jag dig. » digt: » Ja, hvarför skulle inte jag kunna likaväl » Och du kommer inte att anse den tid, du ansom alla de andra skrifvande damerna. » vänder på det där, för bortkastad? » » Men hvad i all världen skall du då skrifva o m? » » Bortkastad! Jag skall naturligtvis få betaldt frågade Susanna — vi kunna j u kalla henne så, för hvad jag skrifver; jag har sett i Iduns Brefpå „grund af den ofvan omtalade likheten. låda, att goda uppsatser honoreras rundligt. Tänk så på, att hela hemmet får liksom » en högre lyft» Ah, liksom de andra författarne och författarinning » genom detta, för att icke nämna med hvilnorna: o m allt möjligt. Tror du inte, att äfven jag kan ha något att säga i t. ex. försvarsfrågan, ken glädje o c h stolthet min man, trots sina blå- strumpsfientliga teorier — de ge sig nog, när jag som j u nu nästan blifvit » kvinnornas fråga », eller fått ett berömdt namn s o m författarinna — skall om vår alllmer sig utvecklande förmåga att hålla de otäcka karlarne stången, hvilket ändå i alla tala o m » min hustru, författarinnan », och barnen om » vår mor, författarinnan ». lider blir den egentliga » kvinnofrågan » — andra lika viktiga problem alt förtiga — eller att jag Här gaf Susanna mig ändtligen rätt o c h svahar mina » tankar » o m förhållanden, som höra rade: till » hemmets trånga krets ».
Sedan Hedervärda BondeStåndet tinder dea sdra sistlidne Januari till Utskottets åtgärd remitterat ett Memorial, undertecknad! af PuksdagsFullmägtige Anders Danielsson och. Olof Håkansson från Elfsborgs Lån, angående inrättande af ett Spannmålsmagazin utf Borås, afgaf Utskottet häröfver, tinder den 26» mti samma Månad, sitt Utlåtande. Detta har tinder den 9 Februari blifvit giliaat af Högvördiga Prestoch Vällofl. BorgareStånden» anén af Hedervärda BondeStåndet under dea 7 i samma Månad till Utskottet återremitterädt, i anseende till några dervid af Memorialets författare gjorda anmärkningar jemte löften om mera detaillerade uppgifter, hvilka Utskottet likväl sedermera icke fått emottaga. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har åter under den 17 Februari till Högloflw StatsUtskottet remitterat denna motion, jemte de af Herrar Schulzenheim, Oxhufvud och von Stahl anförda Yttranden, af hvilka detta Utskott icke erhållit någon del. Då Utskottet, vid ett sådant sakens före-' vetande, icke emot Riksdagsordningens 75 §> kan med detta mål, uti desS nu varande skick* taga någon ytterligare befattning; så har dec Bihang lill fijksft, fröt. »8j7-i8tg, g-j* Saini, jbr 51 5a* , 398 Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, ansett sig endast böra vördsamt upppgifva för; ållandet för Hdervärda BondcStåndet, Som, i händelse motionens vidare handläggning äskås, icke lärer underlåta vidtagandet af de medel, hvilka Hedervärda Ståndet finner till ändamålet säkrast ledande. Stockholm den 2 April 1818. Riksens Högloft.