Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Privilegier af såväl den r Oct. 1760, som den 16 Oct. 1723, Biskoparne och SuperIntendenterne anbefalldes alt hafva ett noga inseende deröfver, att vid klockares antagande alldeles förhölles efter Kyrko-lagen, så att dertill inga 20 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoitens Utlåtande, T?:o 128. andre personer kommo, än sådane, som kunde brukas till att lära ungdomen i socknarne läsa och skrifva. Redan i dessa Författningar finnas sålunda föreskrifter, åsyftande klockareoch skol-lärare-tjensternes förenande hos en person; och det stadgande, . som Utskotten föreslagit, är alltså ej nytt, utan endast ett upplif-vande af ett gammalt och ganska ändamålsenligt lagbud. Då Utskotten, för att bereda en skälig och ändamålsenlig förhöjning i skol-lärare-lönernes ringa belopp, meddelade förslaget uti 1 mom. af förevarande § 5, ansågo de ifrågavarande befattningars förening böra verkställas på alla de ställen , der så ske kunde, likväl endast efter församlingarnes hörande och såvida ej serskilda förhållanden eller omständigheter föreningen hindrade; men trodde deremot icke, att frågan borde helt och hållet öfverlemnas till församlingarnes godtycke, helst detta mångenstädes endast skulle föranleda tili split och oenighet, och derigenom aflägsna eller alldeles motverka syftemålet. Utskotten tillstyrka, i anseende härtill, att de emot detta moment gjorde anmärkningar matte förfalla.
Uti en inom Bonde-ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, har riksdagsfullmägtigen Gustaf Nilsson från Kalmar län, efter erhållet uppdrag af delegarne i kärrtrakten Mören inom Ljungby socken och södra Möre härad af nämnde län, anhållit, att Rikets Ständer måtte, till hela dess belopp eller större delen, eftergifva Riksgälds-kontorets fordran för det lån å 4,212 r:dr 24 sk., som, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 8 Oktober 1847 blifvit beviljadt för denna kärrtrakts ut dikning; varande i sådant afseende, jemte den härom väckta motion, åtskilliga af motionären aflemnade kartor och handlingar Utskottet tillställda. Enligt dessa handlingar, skall kostnaden för ofvannämnde utdiknings-arbete hafva öfverstigit det i kostnadsförslaget beräknade belopp, 11,782 r:dr 32 sk., samt för arbetets utförande hafva erfordrats vida längre tid, än vid arbetsplanens uppgörande beräknades; skolande dessutom ett ytterligare kostsamt gräfningsarbete behöfva verkställas innan det med arbetsföretaget åsyftade ändamål kunde anses till fullo vunnet. Utskottet finnér hvarken nu uppgifna obestyrkta eller öfriga härvid förekommande förhållanden innefatta skäl för eftergifvande! af statens fordran för ifrågavarande lån, hvilket, enligt den derför utgifna skuldförbindelse skall, från och med innevarande år, återbetalas under 14£ års tid med 8 procent årligen utaf lånets ursprungliga kapitalbelopp, dervid räntan beräknas efter 2 procent; och får Utskottet således hemställa, att den sökta eftergiften af ofvanberörde lån icke må beviljas. Stockholm den 20 Februari 1854. 8 Sf/i/$~ Utskottets Utlåtande, N:o 41. Arik. till Exp.-Utsk. den 20 Febr., kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om bosiiillsianekaftxares berättigande att för *odlingslån gravera vid odlingen icke belägen faslighet.
Jag kan icke annat än till största delen förena mig i hvad Gr. Frölich nyss anfört i afseende pä classvai och hvad man dermed bör förslå. För mig synes det klart, att man genom abstraction af ordet classvai icke kan deruti inlägga en annan betydelse än den, hvarmed det allmänneligen uppfattas, eller genom sådana abstractioner söka leda sig in lill den slutsatsen, att Coust.Utsk. skulle hafva kunnat sammanjemka Ståndens olika beslut. För min del finner jag det, för alt begagna ett uttryck af en värd talare, som nyss yttrat sig, vara klart, att man icke kan sammanjemka ja och nej. Jag linner delta vara ett sådant förhållande, och alt Const.ötsk. således icke kunnat göra någon sammanjemkning; men icke nog härmed, efter mitt sätt att uppfatta grundlagen, anser jag Coust.Utsk. hafva varit alldeles oberätligadt att verkställa någon sådan jemkning. Det finnes endast en enda hög person, nemi. H. M. Konungen, §om äger rätt att lill R. St. directe afgifva förslag till förändringar i grundlagen. Dessa skola dock derefter insändas lill Coust.Lisk., som deröfver äger afgifva yttrande. Likafullt skall öfver det primitiva förslaget inom RiksSlm öfverläggas och beslutas. Ingen riksdagsman, vare sig ensam eller i förening med andra, äger rättighet att inom RiksStm väcka frågor om förändringar i Rikets grundlagar. Hvad gifver rättighet ät en enskild person i Const..- Ulsk. eller några fä dess ledamöter alt väcka fråga om förändringar i grundlagarue, dä de icke utgöra pluralilelen inom Disk.? Det är på denna grund jag tror, all ingen annan laglig åtgärd finnes, än att låta detta Const.Utskis mern. blifva hvilande till nästa riksdag. F^ör min del säger jag om detsamma, såsom jag här yttrade vid förliden riksdag om del förslag, sorn då från Const.ötsk. utgick, men af 1 Stånd då var ogilladt, nemi. att det mäste hvila på bordet till nästa riksdag. Detsamma yrkar jag nu här om detta förslag, som Const.ötsk. aflemna!. Reservationerne vid detta såsom vid föregående för - Den 9 Maj.
Banco per Tunna Korn, har Eder Kongl, Maj:t i Nåder funnit för godt att utveckla de skäl, som föranlät Eder Kongl. Maj:t att antaga Liljewalchs erbjudande, eller: "att utdelning "af de Spanmåisunderstöd, hvilka ofvannämnde år voro oundgänglige "för berörde tvenne Läns Invånare, skulle, ora den för Statens räkning "verkställdes, föröka det betydliga skuldbelopp, för hvilket dessa Län "efter föregående årens missväxter häftade och ostridigt medföra för"luster genom afskrifningar vid skeende återbetalning, hvaremot en enskild person, åt hvilken denna omsorg uppdroges, kunde, vid Span”målens ullcmnande lill de behöfvande, ingå i sådane afhandlingar 0111 "anskaffning och leverering af varor, som dels underlättade återbetalningen, dels bidroge §tt framkalla nya dittills obegagnade industriföretag. ” Revjsorerne åter hafva utgått från den synpunkt, att Kronan skulle haft att påräkna högre betalning för Spanmåien eller i förhållande till det kostnadsbelopp, hvartill densamma å undsättningsbehöfvande otterne uppgick, så vida öppen täflan lemnats för Spanmålens öfvertagande under de vilkor, som för undsättningsåtgäruernes verkställande voro anbefallda; med anledning af hvilken förmodan, och sedan Revisorerne funnit sig böra nedsätta de för Liljewalch bestämde lösningspriser, från 7 R:dr 16 sk. å Tunna Råg till 6 R:dr 21 sk. 9 r., och från 5 R:dr 32 sk. å Tunna Korn till 4 R;dr 47 sk. 4 >'•> i anseende dertill, att, enär Eder Kongl. Majit beviljat Liljewalch räntefritt an - ( '75 ) stånd med betalningen till sistlidet års slut, sex procents ränta å Spanmålens värdebelopp skulle föranleda en sådan nedsättning, Revisorerne uppgjort en jemförelse emellan desse nedsatte pris och det kostnadsvärde, hvartill oftanämnde 7000 Tunnor Råg och Korn uppgått eller per medium 9 R:dr 6 sk. 4 r.
För min del, Mine Hrr! hyser jag den störsla vördnad för hvarje mening, som utlalas af Regeringsmakten, men då jag tager i betraktande, huru litet sägande dessa moliver i allmänhet äro, må Gr:n förlåta mig, om jag icke kunnat upfalta detia yttrande i K. M:s Propos. annorlunda än som eli, om jag så må uttrycka mig, hänlydande på den opinion, som hos R. St. gjort sig gällande, emedan det i alla fall äro R. St., som bevilja anslag, och deraf beior, huruvida någon jernväg kommer i fråga alt anläggas. Jag har således icke kunnat upfalta K. M:s Propos., som i alla fall kan vara fullständigt motiverad, annorlunda, än alt, i öfverensstämmelse med de af R. St. uttalade åsigter, R. Sl. böra bevilja medel till de jernvägar, K. M. funnit skäligt föreslå till anläggande, och jag stödjer denna opinion derpå, att en af Konungens Rådgifvare förklarat, alt från Regeringens sida hinder icke förefinnas emot anläggande af vägen emellan Malmö och Jönköping, utan att det tvertom vore önskligt, nödigt och möjligen politiskt nyttigt, att denna jernväg erhåller ett rum bredvid den andra. Hvad formen angår, vill jag icke ensidigt yrka på framställning af de utaf mig framställda propos:r, utan, i händelse öfrige talare, hvilka med mig instämt, vilja afstå derifrån, förenar jag mig Den 1 November e. m. 231 mycket gerna med Hr von Troil, att propos. å Ulsk:s Betänk, isin helhet må framställas. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Färutsatt att R. o. Ad. vidblifver sin vid återremissen uttalade mening, att 5 milhr R:dr skola i och för jernvägsanläggningar i landet anslås, synes det mig, som skulle R. o. Ad. handla klokast genom ali bifalla Utsk:s nu före vande förslag. Jag tillåter mig äfven tro, alt StalsUtsk. för sitt tillstyrkande kunnat hafva bevekelsegrunder, sora icke finnas uplagna i Betänk. Betraktar man frågan såsom
Erot. 5g. 36. 274 Den 5 Juli. e. m. förkastande ankommer, i itnnet tänka. mert alt något väsendtligt hinder eller afbrott i LagCommittéens arbete, genom saknad kännedom, i detta fall skulle uppkomma, inser jag icke, S Ilan lärer mart finna ett förslag så upprättadt, att det titan omarbetning i vissa delar, orsakerna dertill, må vara antingen bristande fullkomlighet eller de pröfvandes egenhet, antages; och om vid hufvudsaklig pröfning i ett sammanhang nied alla I.aghalkar, Riksens Ständer skulle Förkasta hval LngCommittéen i öfverensstämmelse med sitt i fråga varande Betänkande utarbetat, lärer sådartt utan särdeles besvär kunna omarbetas vid den ytterligare Redaction som, efter Lagförslagets öfverseende, jag anser oundvikelig; ty antingen HäradsRätterna en, två, tre eller flera gånger om året sammanträda, lärer arbetssättet blifva detsamma, hvilket förhållande äfven synes inträffa med Hof» Rätterna, på hvad orter de arbeta , och om, med borttagande af LagmansRätterna, de civila målen gå directe från HäradsRätterna till HofRätterna, tyckes mig, att de härigenom uppkommande Stadgarden blifva föga skiljaktiga. Skulle likväl LagCommittéens arbete genom ovisshet om Konungs och Riksens Ständers tanka härutinnan ökas utöfver hvad jag tror, så må sådant heldre ske än att Riksens Ständer nu skulle fatta sit beslut i detta , som jag tror, vig» \ Den 5 Juli. e. tu. m tigå ämne, utan att dervid vara Vägledd af Nationens genom sakkunniga yttrade rört, den Kongl; Majt, medelst Sitt visa Stadgande om LagCommittéens allmänt kungörande genom tryck af sir a förslag synes hafva påkallat och hvartill Tryckfriheten berättigar; I ättledning af hvad jag nu således anfört, tillstyrker jag vördsammast att, på sätt Hans ExCi lbince, H rr Grefve Rosenblad i LägComrnittéen sig ythat, det måtte förklaras, att skal icke är
Utgående från denna synpunkt, hade omförmälda kommitté föreslagit: att vissa modifikationer i förevarande iagstadganden må bestämmas för olika delar och trakter af Sverige, eller att skiljas borde på slättland och skogsort, ehuru öfvergången der torde blifva svår. ofta omöjlig att finna;— att bildandet af sådane frivilliga föreningar borde underlättas och genom premier uppmuntras, hvarigenom jordegare, tillhörande samma ort, öfverenskommo att utan stängsel vårda sina kreatur och ersätta den skada dessa göra; hvilka förbindelser, en gång ingångna, skulle för jordegendomarna ega framtida bindande laga kraft, äfven om dessa sedermera ombyta egare. — Sakens verkställbarhet, nytta, den deraf blifvande besparing in. 11. oberäkneliga fördelar skulle sålunda hafva tid att pröfvas och fattas, och de ännu tviflande öfvertygas om fördelen att antaga principen i sin helhet med kanske några få lokala modifikationer. Med biträdande af dessa åsigter, har motionären, såsom medel för uppnående af det åsyftade ändamålet, föreslagit, att nu gällande stränga och detaljerade föreskrifter om stängslets beskaffenhet matte genast uppbäfvas, så att åtminstone ej andra än större kreatur deraf behöfde utestängas, hvaremot de mindre, såsom får, svin, gäss m. fl., skulle af egaren vårdas; att landtbruks-instituterna må åläggas att dana herdar, kunnige i kreaturens vård och vallning; att sanktion af lag för framtiden må gifvas åt inbördes ingångna föreningar, fritagande från stängning, med ersättningsskyldighet för af betande djur vållad skada; att till sådana föreningars bildande må uppmuntras; och slutligen att på förhand må bestämmas den tidpunkt, då nya lagens grundprincip göres gällande i sin helhet, dertill motionären föreslagit 10 år, intill hvilken tid dess nytta ansäges kunna vara praktiskt ådagalagd, och de nu befintliga hägnader ej mycket värda; samt från Hederv. Bonde-slåndet: Af riksdagsfullmäktigen Pehr Nilsson från Christianstads län, sorn fästat uppmärksamhet å behofvet af rättvisare och ändamålsenligare grunder för stängselskyldigheten än de, som uti Kongl, förordningen den 9 Februari 1802 finnas bestämda.
Sådana besvär remitteras till Commissariatet, att deröfver infordra vederbörandes förklaring peli nied densamma, jemte eget utlåtande, till Herrar Banco-Fulljnäglige ofördröjligen inkomma, derest icke Herrar Fullmägtige skulle pröfva skäligt att, utan communication, fastställa det öfverklagade beslutet. Något Commissariatets beslut i följd af Fiscaliska åtal eller af den beskaffenhet, alt genom dess verkställande besvären onyttig® blefve, gånge ej i verkställighet förr, än det vunnit Iaea kraft eller blifvit af Herrar Banco-Fullmägtige gilladt; men sådana beslut, hvarigenom Betjeningen ålägges fullgör, ra antingen de hvarje tjenstebefattning till - Banco-Utsh-.s Memorial, N:o i4i 29 hörande eller serskilda af Fullmäktige eller Commissariatet för gÖromålens behöriga och oafbrulna gång anbefallda skyldigheter, böra genast lända till efterrättelse och således gå i verkställighet, oansedt besvär deröfver varda anförda; hvaremot, om någon under påstående Riksdag eller Revision från fjellsten afsättes, vare han skyldig, derest lian åt beslutet icke nojés; att, inom fjorton dagar efter delfåendet, till Banco - Utskottet eller Revisorerne sina besvär ingifva, så framt de skola komma under pröfning. (Instämmande med §. i5 i i8a3 års BancoReglemehte, pag. 46 med några af erfarenheten föranledda tillägg och förtydliganden.) Till Rikets Ständers vidare upplysta bepröfvande öfverlemnas allt detta vöhd-* samligen. Stockholm den 4 Mars i33o. STOCKHOLM, nos Cari. Am. Pihi, , i83o. '■"''•V Banco-Utsk:s Memorial, N:o 142; i N:o i4a. Ankom till Exp. Utsk, d. 8 Mars 1830.
Gossen var så liten, när jag var däruppe, och när så ' na där ä ' som små grodungar, så förstår jag mig inte mycket på dem — och flickan har jag ju aldrig sett! Men nu kunna de ju springa på sina egna ben, och då tycker jag här ska ' bli ett kolorum! » Kaptenen försökte se en smula bekymrad ut, men det lyckades inte. » Ja, nog ska ' jag styra i ordning på bästa vis, » sade Margret — » men hur snart få vi vänta dem? » » Fram i maj — om det inte blir snöhinder på järnvägen! Kurt stannar här ett par dagar på utresan och kommer se ' n och hämtar dem på återvägen också, skrifver han. Han tycker det vore tråkigt för dem att sitta ensamma hemma däruppe i Norrland hela sommaren, säger han. » » Ja, nog vet han, att de ä ' välkomna! » slöt Margret. Och nu var det som om den första klara solstrålen, den första ljumma vårfläkten hade trängt in i det ensliga hemmet. Kaptenens lynne blef upptinadt långt fortare än hans åkrar och ängar, och för hans gamla hushållerskas öron hade det glada budskapet haft en långt ljufligare klang än lärkans vårsång. $ * Maj hade kommit, dock äfven den kall och grå. Säkra vårtecken dröjde ännu att visa sig — dock finnes det ett som aldrig sviker: det är det tilltagande ljuset! Det kommer ofelbart lika för hvarje år och säger oss, att vi icke missräkna oss, hvilken uppsyn än naturen må visa. Plötsligt infunno sig dock några varma och soliga dagar, som lyckades framlocka någon grönska ur marken och kommo knopparna på ti äd och buskar att svälla. » Vår Herre tänker på småttingarna! » sade gamla Margret; ty det var just de dagarna, som voro utsatta till resan. Och så körde en dag den stora täckvagnen, som inte på åratal förut varit ute ur vagnshuset på Barbacka, bort till järnvägsstationen; och när den vände åter, tittade ett par rosiga barnaansikten ut genom rutorna på vagnsfönstren.
Sker annorlunda genom någon Föredragandes åtgärd, miste han Embetct, utan att någon tid kunna deruti äter insättas eller till annat Embete inom Stats-Rädet förordnas. Uraktläter han att till Stats-Nädets Protokoll göra föreställning emot sädant Konungens beslut, hwilker han finner stridande emot Negerings-Formens bvkstafliga föreskrift, och oaktadt Konungens ända fortfarande yrkande, att ett sädant Beslut skall utfärdas, han ej da utöfwar sin rättighet och pligt, att contrafignationeu dera wägra, ware lag samma; likasom om han Embetct atertager, förr än Riksens Ständer hans förhällande pröfwat och gillat. Lider nägou skada till lif, ära eller personlig frihet, eller mister gods, löst eller fast, utan laga ransakning och Dom, eller blifwer nägons frid i hanö hus störd, eller någon förwisad frän ort till annan. Bilaga till Mem. 419 derigenom att han contrasignation ej wägrat, straffes han dessutom för sädant lagffridigt förhållande, pä sätt Allmänna Lagen i i Cap. 12 ljur RättegängsBalkcn stadgar för Domare, som wrang dom fäller. Föredragande ware i öfrigt för sin befattning ansedd skyldig till enahanda answar, som denna Lag Stats-Räds-Ledamot nti föregående älägger, enligt förseelsens derntinnan nrmärkte swarare eller lindrigare beskaffenhet, med derefter lämpade straff; dock ma hwarken Föredragande eller Stats-NädsLedamot i och för Embctcts skull, i annan ordning än Regerings-Formen utstakar, och således ej ar enskild man, kunna tilltalas. 8 0. Stats-Rad, hwilken, af Konungen dertill utsedd och förordnad, tager säte och röstar i Högsta Domstolen öfwer Mål, som frän Krigs-Domsiolarne dragas under Konungens pröfning, ware för sädan befattning underkastad Domare fäf och answar, enligt Lag och Laga stadgar, lika med annan Ledamot af Högsta Domstolen. 8 w.
Ständer redan afgifne förslag. 7:0 Vid c) §: dels att den föreslagne strängare straff-bestämmelsen för utländsk man, eller den medlem af Judiska Nationen, som ej innehar Svensk medborgare-rätt, men hvilken gör sig till oloflig införsel eller utförsel af varor förfallen, icke vore af behofvet påkallad, dels att det föreslagna nya momentet vid denna § innefattade en motsägelse eller förutsatte en lamhet uti lagens fullbordan och vore öfverflödigt; samt dels att hela denna §, såsom saknande en billig rättsgrund, kunde från Författningen utgå. Då erfarenheten lärer visat, att de hittills enligt denna § stadgade ansvarsbestämmelser icke lemnat tillräckligt skydd emot Tull-taxans öfverträdelser af kringresande Handels-Expediter eller så kallade Probenreuter, hvilka, till följd af deras lifligare gemenskap med och intresse för utländska Handlande, mera än någon Svensk medborgare torde vara benägne att för egen vinning åsidosätta landets lagar i förevarande hänseende, hafva Uiskolten derifrån herotat stöd för dess förslag till först anmärkte förändrade stadgande om det minimi-värde till 200 R:dr af olofligen infördt eller utförd t gods, hvarföre desse personer, utom annan bestraffning, böra från Riket för alltid förvisas; och fa Utskotten, sorn, i anledning af anmärkningen vid det föreslagna nya momentet uti denna §, ansett sig böra erinra, hvad dock vid §:ens genomläsande i ett sammanhang
Han hade då längesedan utgifvit sin efter Addisons Spectator fritt imiterade ”Svenske Argus”, en satiriskt-moralisk veckoskrift på blandad prosa och vers; som ådrog honom det allmännas första uppmärksamhet och vann dess beundran till den grad, att Rikets Ständer, vid slutet af riksdagen 1734, anbefallde åt Konungens särskilda nåd och belöning den till namnet ännu okände auctor, som genom en skrift af så osedd förtjenst redan i tvenne år gagnat och fägnat sitt fädernesland. Han hade derefter, utom en mängd allmänt prisade Tillfällighetsqväden, Visor och äfven christligt uppbyggande Sångstycken, – bland hvilka den fordom så allbekanta sången ”om Guds Försyn”16, – låtit följa sina ”Tankar öfver Kritiker”, dem vi meddelat i utdrag; sin på prosa författade Komedi, ”Den Afundsjuke”; sin i alexandriner versificerade Tragedi, ”Brynilda eller den Olyckliga Kärleken”; sin mot det antiqvariska vurmeriet, och öfverhufvud mot de lärdas pedanteri, rigtade stridskrift ”Visdoms-Prof, eller Herr Arngrim Berserks förträfflige Tankar öfver ett Fynd i jorden intet långt från Stockholm”, der han roade sig, kanske något mer än billigt, på den hedervärde fornforskaren Björners bekostnad17; sin politiskt-allegoriska ”Saga om Hästen”, der han med spelande och än i dag lifligt underhållande qvickhet förtäljer Sveriges öden under Konungarne af Vasa-ätten18; sitt ”Aprilverk om vår herrliga Tid”, en satir öfver det dåvarande förnäma (och enkannerligen stockholmska) sällskapslifvet, hvars eleganta seder och oseder den muntert skildrar i lättflytande verser; och slutligen hade han med sin episka dikt i fyra sånger, ”Svenska Friheten”, som i hans samtidas ögon gällde för en klassisk epopé, uppnått höjden af fosterländskt skalderykte. Ja, till äran af Skald var jemväl kommen äran af Häfdatecknare; första delen af hans stora rikshistoriska verk hade redan sett dagsljuset.
F t ÖsterYala » O. A. Nilsson, Arthur Rockström, RESTAURANT, CAFÉ och FESTVÅ- HOFRÄTTS E. O. NOTARIER. NINGAR rekommenderas. ALLM. KONTORSTID 9 F. M. — 4 E. M. ARSACKORD PÅ FÖRMÅNLIGA VILKOR. ENGELSKA OCH TYSKA TALAS. (S. T. A. 64263) r Grand Hötels För modersögat 32 Regeriaigsgata-nr O.A.Nilssons Advokatbyrå INNEHAFVARE: o MÅSTE DET VARA KÄRT ATT GENOM DENNA ANNONS FÖRNIMMA, ATT DET FÖR HVARJE MODER MED UPPVÄXANDE BARN OMKRING SIG FINNES EN SÅDAN OUMBÄRLIG HJÄLPREDA SOM Bamgarderobtn, illustreradt månadsblad fö diaande och barnens sysselsättande — DEN ENDA TIDNING I NAVIEN. HVARJE NUMMER INNEHÅLLER INEMOT ETT HUNDRATAL ILLUSTRATIONER OCH ÅTFÖLJES AF EN STOR DUBBELSIDIG MÖNSTERBILAGA, EFTER HVILKEN MÖDRARNA SJÄLFVA KUNNA TILLSKÄRA SINA SMÅS UTSTYRSEL FRÅN TOPP TILL TÅ. DESSUTOM EN SÄRSKILD AFDELNING MED HANDARBETEN OCH ROANDE SYSSELSÄTTNINGAR FÖR BARN. BAMGARDEROBEN UTGIFVES FRÅN STOCKHOLM AF IDUNS UTGIFVARE, FRITHIOF HELLBERG, OCH KOSTAR FÖR HELT ÅR endast .-J hr. FÖRSUMMA EJ ATT TILL NYÅRET PRÖFRA DENN SANNSKYLDIGA SKATT IDUN otten I. Telef. Beställningar emottagas å all slag sömnad, äfven då tyg in lämnas. t ^ Ljungdahl ' Få svenska månQsidiyt, rikhaltigt gediget innehåll samt .snabba nyheter med Daglina Landsortsupplaga, Varumärke. är en af landets allra prisbilligaste dagliga tidningar.
Den årliga capital-afbetalningen, 88,000 R:dr Banco eller 33,000 R:dr silfver, användes till infriande af obligationer genom utlottning, sålunda att årligen utlottas: 38 Obligationer af Serien A, å 125 R:dr 4,750: 37 „ af Serien B, å 250 R:dr 9,250: 38 „ af Serien C, å 500 R:dr , 49,000: S:gr 33,000 R:dr silfver. Utlottningen verkställes hvarje år den 1 October inför Fullmägtige i Banken, och de utlottade oblrgationerne uppsägas, genom kungörelse i allmänna tidningarne, till betalning den 31 derpåföljande [December, efter hvilken tid ränte-beräkningen upphör. Betalningen sker i Riksgälds-Contoret, med iagttagande, att ränte-kuponerne för de påföljande åren vid samma tillfälle återställas, eller att beloppet för dera, som brista, å capitalet afdrages och hålles kuponerues innehafvare tillhanda. 8 Hör till Statsoch Banco-Utskotlens Memorial, N.-o 136. Formulair: N:o (Vignett) Serie A, (B eller C.) 1 öfverensstämmelse med Rikets Ständers å andra sidan tryckta beslut, betalar Rikets Ständers Riksgälds-Contor till Rikets Ständers Bank eller ordres emot denna Obligation Ett Hundrade Tjugufem (125) (Tvåhundrade femtio (jt5o~) eller Femhundrade (5oof) Riksdaler silfver, enligt 1330 års myntfot: egande innehafvare!! af de vid Obligationerne fogade ränte-kuponer att årligen den 3l:ste December emot den förfallna kuponens aflemnande, i Riksgälds-Contoret uppbära fyra procent ränta, med Fem (Tio eller Tjugu) Riksdaler silfver. Stockholm den 31 December 1844. På Rikets Ständers Riksgälds-Contors vägnar.