Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under öfvervägande af hvad om MagazinsInrättningens fordringsanspråk hos oss förekommit och nu anfördt blifvit, samt de betydliga tillgångar, som för Inrättningens n edtagna "fond skulle uppkomma, om Inrättningen kunde i Finland erhålla ersättning för hvad den der förlorat, och med afseende till rådande vänskapliga förhållandet emellan Sverige och Ryssland,' håfve vi bes I ut it att göra underdånig hemställan, det måtte Kongl. Majit täckas, på sätt Kongl. Majtt sjelf kati for godt i .Nåder pröfva, förhjelpa Ma. gazins-Inrättningen till den större eller mindre ersättning för dessa fordringar, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Som vår Cantzli-Fördelning erhållit nöjaktiga förklaringar och upplysningar öfver några under läsningen af Kongl. Directionens i 810 års Protocoll förekomna omständigheter, och dervid intet vidare haft att anmärka; så håfve vi, under den allmänna öfversigt tiden medgifvit oss anställa, funnit, att Kongl. Directionen har vid upphandling af spannmål och proviant under nämnde år iakttagit de då gällande höga föreskrifter och förordnanden, som Kongl. Directionen varit gifne, till befordrande af Kongl. Majus och Kro. nans samt det allmännas rätt och basta* Till kommande Revisorer har vår Räkenskaps-Fördelning hänskutit d^t närmare bestämman - 3i6 Dm 3 Mars. wande af dess, dels i Protocollen Intagna och dels dervid i försegladt Convolut bilagde an* inärknings-anteckningar, som Fördelningen, i anseende lill Magazins Inrättningens Räkenskapers vidlyftiga beskaffenhet och deri otillräckliga tid, som för en noga granskning deraf kunnat användas, icke hunnit fullkomligen utreda och afgöra. Ankommande det således på blifvande Revisorer att om verkliga sammanhanget dermed taga dea ytterligare kännedom, sorn, i anseende till ofvan, anförde orsaker, nu icke statt att ethalia. Alla de biträden och upplysningar, som vi äskat och under loppet af var förrättning behöft inhämta, hafva blifvit oss på ett nöjaktigt sätt meddelade af de Ernbetsoch Tjenstemän Kongl.
75 görande säll ulreda mången för närvarande dunkel eller oriktig uppgift i fäderneslandets historia, saint framför allt sprida ljus öfver Svenska personers slägtförhållanden oell sålunda bilda ett ovärderligt och för häfdeforskaren oumbärligt bihang till de i Svenskt Diplomatorium redan ulgifnn eller framdeles utkommande historiska urkunder, hafva Rikets Ständer, som inhemta!, all de på Akademiens stal uppförda anslag till tryckningskostnader af 1,000 R:dr R:mt är afsedt att användas till utgifvande af dels en beskrifning öfver Svenska privatpersoners minnespenningar, dels af en ny serie af Akademiens handlingar i ett större format och förbättrad! skick, med flera arbeten, samt således icke kan för utgifvande af ifrågavarande 2:ne verk påräknas, ansett sig böra medgifva, att det äskade beloppet 6000 R:dr R:mt må för det afsedda ändamålet anvisas. liro. Till fortsatt inredning of Historiska Museum och Myntkabinettet har E. K. M:t begärt beviljande af 3000 Rrdr Runt för en gång. Då, efter hvad upplyst blifvit, de vid 1840—1841 och 1847—1848 årens riksdagar till ifrågavarande ändamål anvisade belopp af 5000 Rrdr Brko helt och hållit medtagits lör anskaffande af eli större antal skåp, montrer m. in., som på samma gång äro beräknade alt kunna användas i det nu under byggnad varande Nationalmuseum, när samlingarne en gång skola ditflyttas, samt, detta oaktadt, högst betydliga förråd af så väl antiqviteter och historiska märkvärdigheter, som af mynt, ännu sakna förvaringsrum för att uppställas eller uppläggas, och följaktligen äro för vetenskapen fruktlösa och för allmänheten otillgängliga, har nu ifrågavarande anslag 3000 Rulr Runt blifvit af Rikets Ständer anvisadt. 12:o.
Då emellertid detta förfarande, ehuru det icke medfört någon förlust för det allmänna, likväl är uppenbart stridande mot de första grunderna för en väl ordnad bokföringsmethod, enligt hvilken inoch utgående balanser måste noga öfverensstämma, och granskningsarbetet af räkenskapen härigenom försvåras, hafva Revisorerne, i ändamål att bereda rättelse härutinnan för framtiden, ansett sig böra vid förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Konsistorium i Strengnäs, Räkenskapen, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad med anmärkningar, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet, Balans från år 1860: Tillgångar: Uppbörd : Konsistorium 9,580: 22. Balans till år 1862: Skulder: Konsistorium: Strengnäs elementarläroverk: Orebro elementarläroverk: Egna kassan 621: II. Belöniugsoch understödskassan 50: 18. Nyköpings elementarläroverk . Kredit. Balans från år 1860'. Skulder: Utgifter: Balans till år 1862: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Fordringar. Summa. Nyköpings elementarläroverk: Kontant behållning Trausport: 8,854: 75. Eskilstuna elementarläroverk: Egna kassan — Terminsafgiftsdito 156: 45. Premieoch fattigdito 86: 23. Askersunds elementarläroverk: Premieoch fattig-dito 11: 49. Läroverkets grundfond — S:r 634: 95.
Inrättnings upphörande måtte i Nåder varda utfärdad, ” är i sjelfva verket en, utom målets utredning liggande, secondaire fråga, af blott formell egenskap, således, vid strängare urskiljning, enny i utlåtandet framkastad eller väckt motion, rörande vidtagande åtgärder för beslutets utförande, uppå hvilken alltså Bonde-Ståndets Talman, jem-r likt äfven en inskränktare tydning af samma 55 §., kunde vägra proposition, enär man väl icke med fog och fördomsfritt, utan all grund af bevisning, lärer kunna antaga, att hans öfvertygelse om grundlagarnes lydelse skall vara mera bunden af Stats-Utskottets 24 Ledamöter, Reservanterne oberäknade, än af pluraliteten inom hans eget'vida talrikare Stånd. Han skulle nemi. då för detta enstaka fall subordinera under en Myndighet, som i allt finnes ställd under hvarje Riks-Stånd, d. ä. åter just den magt, af hvilken Lagen i thy fall uttryckligen förklarar hvarje Talman oberoende. Jag anser ofvanberörde framställning och således en proposition, som den samma uppfattar, icke vara med Grundlagen enlig, så vida derutinnan ligger oförtäckt den mening, att ett Rikets Ständers beslut oin upphörande af någon allmän Inrättning, sådan som Nummer-Lotteriet ursprungligen varit och ännu är, skulle, förutan Konungens höga samtycke och af sig sjelf ega den gällande kraft, att en allmän kungörelse om denna Inrättnings indragning skulle deraf kunna blifva en omedelbar och ovilkorlig följd, hvilket jag finner stridande emot 75 §. Riksdags-Ordningen.” Mot beslutet reserverade sig äfven Doctor Morén. STOCKHOLM, Nords t rö msk a Boktryckeriet, 1840. Constitutions-Utskottcts Memorial, N.o 11. Arik. till Exp. Utsk. elen 29 Maj, kl. 7 e. m. Memorial. Inom Constitutions-Utskottet hafva två serskilda förslag blifvit väckte, örn den ändring i Regeringsformens 49 §. och Riksdags-Ordningens 2 §., att tiden emellan Riksdagarne skulle förkortas.
Sintalet af meb pofterne beforbrabe bref, Ijwilfet år -1852 ntgjorbe 4,275,511, Ijar imber ben febermera framftutna tiben öfatö, få att bet famina uppgått, år 1853 titt 4,602,233. år 1854 " 4,913,210. Ofb år 1855 " 5,112,919. ^oftnppborbeit bär jemwäl på bet ()e(a warit i ftiganbe, få att, bå fammantagba portobeloppet år 1851 nppgid titt 669,564 9i:br 42 ff. - r:ft, bet famina utgjort år 1852 666,954 „ 11 „ 3 „ år 1853 690,914 „ 1 „ 4 „ år 1854 ... 731,930 „ 23 „ 4 „ od) år 1855, enligt ap Diifbbag beflutabe electro Öd) bär, i fammanbang nteb ttieglemente för eleftriffa telegrafmerfet, af Sttaj:t i ttåber faflftättb, äfmenfom be optiffa od) be eleftriffa telegraferne blifmit fiättbe unber infeenbe af en gemenfatn ftprelfe. 3 bufmubfaflig öfmerenéjfämmelfe meb bet utaf Olifetö febnaft för Sttajtt utfärbab. ©ebermera l)ar $ongl. 9ttaj:t, för att i möjligafie måtto fötminjfa olägenl)eterne af be i attmänbet l)ögt uppffegrabe prifeit å lefnaböförnöben^eter, unber ben 26 September ftftlibne år i nåber mebgifmit, att åtffittiga till bplifa förnöbenbeter bänförliga maruartiflar finge intill
Har någonsin en åklagare, eller andra angifvare, än de hemliga, framkommit med så ofullständiga uppgifter? Och likväl vill Utsk. att R. St. skola, efter de gissningar som derpå kunna grundas, frambära en önskan till Konungen, och hvilken ? Joden, att Han måtte ur Statsrådet skilja 8 personer, af hvilka 2:ne voro döda och alla de öfrige jemväl afgångne från rådgifvarekallet, innan Utsk. afgaf sitt utlåtande. Men kanske Utsk., väl vetande allt detta, med sin anmärka, åsyftade att aflägsna den föiordnade från det onämnda vigtiga embetet? Ingalunda; om jag ej gissar orätt, så blef äfven han aflägsnad derifrån vid samma tiil Transport 55 28 Den i Juli f. tn. Transport 55 fti 1 le, då åtskilige af de nu klandrade rådgifvarne afskedades. Utsk. torde då hafva velat genom sin åtgärd erinra på lindrigare sätt, än genom 106 §lns tillämpning, om iakttagande för framtiden af något uraktlåtet grundlagssladgande? Icke det heller. 28 §:n Reg.F:n berättigar Konungen att i Statsrådet utnämna embetsman ; g och 33 §:na förpligta och berättiga [lans rådgifvare alt öfver dessa utnämningar afgifva und yttranden och påminnelser, men g §:n förbehåller åt Konungen att allena besluta. Rådgifvarne hade sålunda uppfyllt deras pligt, och Konungen begagnat sin rätt. Hvad vill då Utsk. mera? Vill det att rådgifvarne skolaga längre än grundlagärne medgifva, eller dit ansvarighetslagen förbjuder dem att stiga — på sjelfva th ronen? Vill det på en gäng både inskränka konungamakten och gäckas med hennes innehafvare? Det förra vore i sådan väg lagstridigt, det sednare en brottslig förmätenhet. Val har jag hört, det Utsk. ämnar föreslå oss borttagandet ur 4 §:n Reg.Ftn af Konungens rätt att allena styra Riket. Men innan detta förslag blifvit antaget tili lag, borde Utsk. dröja med dess tillämpning.
Då det således vore en fördel att tillverka sådane oplankor, är det väl rätt att lagstiftningen förbjuder sådant? A en del orter ingå reqvisitioner på virke, som är sågadt med fina sågblad och å den andra å virke, sågadt med grofva. De grofva sågbladen begagnas å de gröfre sågblockarne, dervid arbetaren måste iakttaga den största upmärksamhet för att icke misstaga sig om J eller ^ tum vid flyttningen af blocket. Förekommas icke dessa misstag, hotas egaren med en så orimlig förlust som den skatt, hvilken nu är föreslagen. Meningen måtte likväl icke vara att så hårdt behandla skogsegaren. Jag anhåller att dessa anmärkmr måtte få åtfölja remissen till Ulsk. med den önskan från mig, att Utsk. i sitt afgifvande Betänk, ville framställa sådane skäl, som kunna framkalla en annan K. Proposm i ämnet. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: I det Utskott, dit dén K. Proposm blifver remitterad, blir jag i tillfälle att yttra 3 H. 8 114 Den 11 Januari. mig öfver detaljerne af densamma, vill blott nu, med anledn. af Frih. Raabs yttrande, att landtbrukarne ingenting hade att beklaga sig öfver, om tullen på ost nedsattes, enär priset å ost stése lill 5 R:dr och deröfver, nämna att priset på den ost som erhålles af skummjölk som biprodukt vid smörberedning, icke kan betinga sig högre pris än 4, 3£ till 3 R:dr R:gds per Lt(. Då man för lättare afsättning vill förädla ladugårds-produkten mjölk till smör och ost, är det naturligt att man måste söka afsätta dessa varor till priser, som återge hvad mjölkens värde kan skattas till, och en längre tids erfarenhet har förvissat mig öra att sällan man kan komma till högre bruttovärde på mjölken än 8 sk. r:gds, och detta blott med de harvande högre priserne. Då jag nu har ordet kan jag icke undertrycka att uttala den känsla af vemod, jag erfarit vid genomläsandet af den K. Proposm, då jag betraktar den från synpunkten af det yrke, som är mitt, eller jordbrukarens.
I öfverensstämmelse med hvad i den nådiga propositionen blifvit vidare äskadt, tillstyrker Utskottet, 84 Stats-Utskottets Utlåtande M 122. att för Skeppsbyggeri-inslitulet i Carlskrona enahanda anslag, som hittills utgått, eller 5,000 R:dr R:mt årligen måtte äfven för nästkommande tre år anvisas. 5:0 Till Slöjd-expositioners befrämjande har Kongl. Maj:t, i likhet med hvad vid föregående riksdagar egt rum, föreslagit anvisandet för nästa statsregleringsperiod af ett anslag af tillsammans 4,500 R:dr; och Utskottet får, med afseende å det nyttiga ändamål, som med anslaget åsyftas, till hvad Kongl. Majit sålunda föreslagit tillstyrka Rikets Ständers bifall. 6:0. Under åberopande af särskild nådig proposition har Kongl. Majit äskat, att till geologiska undersökningar och upprättande af geognostiska kartor måtte, för nästa statsreglerings-period, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition varda stäldt ett årligt reservations-anslag af 20,000 R:dr, eller för tre år 60,000 R:dr. I detta ämne kommer Utskottet att afgifva särskildt utlåtande. 7:o. Likaledes skall Utskottet framdeles yttra, sig uti den af Kongl. Majit slutligen väckta fråga om beviljande af ett reservations-anslag af 410,000 R:dr för tillämpning under år 1857 af de föreslagna förhöjda löne-staterna för embetsverk och stater, tillhörande sjette hufvud-titeln. 8:0
Utskotten hafva ock erkänt dess iigtighet, men likväl frånträdt den, i anseende till förmenta svårigheter vid controllerna och osäkerhet vid beräki nandel af Statsintraderna. För husbehofsbränningen kan väl denna heskattningsgrund vara mindre behöflig, men för bränvinsfabrication i stort är den i synnerhet lämplig och undanrödjer de ojemnheter, som uppkomma genom beskattning efter pannerymden. Den eger ock fördelen att vara en och samma med den Bevillningsgrund, sorn för beskattningen af alla andra näringar hos oss är införd, och den är här icke mindre användbar, då dess tillämpning kan underkastas, om ej strängare, åtminstoJ ne lika goda controller, som Bevillningen å annan inkomstgifvande rörelse är underkastad* Bilt, till Riks. St. 5 Sami. 2 Afd. 3:e H:t. 4 gö Bil.t. rtvilln.- Lag ocliOeCr^tsk. Bet.N:o$. Till följe häraf föreslår jag, att för bränvinsbränning med hvad redskap sorn helst, må stadgas en viss afgift per kanna för den bränvinsqvantitet, sorn innehafvaren af sådan redskap under föregående året dermed tillverkat; och bör han fördenskull, å Ilandet till Berednings , och i Staden till Taxerings-Comitéen uppgifva förra årets till* verkningsbelopp, då Conitéen dervid tillkommer samma pröfningsrätt, Som vid andra fabrikanters och näringsidkares likartade uppgifter, och fördenskull eger inhemta alla behöfliga upplysningar, såsom om redskapens beskaffenhet, tiden under hvilken redskapen varit begagnad, arbetsstyrkan, som vid bränningen varit använd, m. m. hvarigenom hvars och ens tillverkningsbelopp kan, så nära sorn möjligt är, bestämmas, Skulle ock Taxeringsmännen, vid de större brän vinsfabrikernas beskattning, icke kunna beräkna til
Ridderskapet och Adeln ingifna memorial , deruti han, på andragna förmente skäl, t rödt sig äga anledning föreslå, att å Eandet Ordinarie Domare ej må vara tillåtet att med Sterbhus-utredningar sig befatta, eller att, då tvist i afseende å dessa utredningar uppstår, Staten, titan kostnad för parten, bör anskaffa ojäfviga Domare, har Höglofl. Ridderskapet oclv Adeln behagat till Uag - Utskottets utlåtande remittera, jemte de anmärkningar, sam af Herr Kammar - Junka ren - Den 2 7 April. 4*9 ren och Protocolls Sec.retgraren lagerheim samt Herr Advocat Fiscalen Nauckhoff blifvit emot omförmälte förslag anförde. Utskottet har i anledning deraf tagit berörde handlingar i öfvervägande, och dervid funnit, att med den frihet i val af Bouppteckningsoch Utredningsmän i Sterbhus, sorn personer af Uidderskapet och Adeln, Prestoch Bonde-Stånden, samt i allmänhet alla å Landet boende äga, det så mycket mindre är förenligt, att betaga dessa, att derom få anlita Ordinarie Domaren i orten, som dels somligstädes svårigheter torde uppstå, att på närmare afstånd finna någon skicklig man, åt hvilken sådan förrättning kan anförtros, dels det är att förmoda, att med den erfarenhet och oveld, som hos en rättskaffens Domare bör väntas, han ofta närmast kan blifva i tillfälle att undanrödja de stridigheter, hvilka vid Utredningar af Sterbhus kunna mellan Arf. vingar och Delägare deruti uppstå. De olägenheter och händelser, hvilka Herr Majoren Ankarloo ansett följa af Domarens användande till bearörde befattningar, har Utskottet jemväl trodt icke kunna dervid förefipnas, helst i afseende å Sterbhus efter personer af Rldderskapet och Adeln, bemälte Domare icke kan komma att lägga hand vid de tvister, som rörande utredningen och delningen af desamma uppstå, och hvad åter beträffar
Jag för min del tror, att skulden bör och kan hel och hållen afskrifvas. Man ihågkomme härvid, att när Ständerne vid 1809 års Riksdag åtogo sig en årlig Bevillning, som skulle ingå till Banquen, var afsigten härmed, att Banquen skulle kunna indraga de Sedlar, hvilka i och för Kriget blifvit tillskapade, samt Banquen åter komma i tillstånd, att med Silfver inlösa sine utelöpande Sedlar, Riksdaler för Riksdaler. Banquen har i sjelfva verket endast biträdt med sin Credit, då den icke förskjutit annat än papper5 och om man tager i beräkning de summor, sorn Banquen allt ifrån år 1810 genom Bevillning fått uppbära, vill jag tro, att på de förskjutne xi Millionerne icke skola återstå > 3 Millioner. När nu Banquen får med En Riksdaler i Silfver infria xa8 sk. i Sedlar, så skall ju Banquen i det hela göra en betydlig vinst, och hvilken, i min tanka, icke bör, u tan - Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, ccxxv tan ändamål, ökas med någon räntebetalning på Stats-Verkets skuld. Högloft. Utskotten tyckas medgifva, att Bariquen’ icke hellöf ver denna ränie-i nkotnst, enär Högloft. Beredningen, föreslagit, att afbe» talningarne på Fastighets-Lånen, hvilka, åtminstone de första åren, torde i det närmaste utgöra en lika summa, soth räntan å StatsVerkets skuld, skola åter utlånas.
De äro märkvärdiga i alla fall.» Och han vänder sitt bekymrade ansikte till Gösta, som sjunker ned på kontorsstolen och håller på att förgås af skratt, fast det nog ej var första gången han hörde, att bruksråttorna åto järn. Så vänder Gösta hem till Ekeby, och kavaljererna taga med dyster min i betraktande de femtio skeppund eller så, som finnas på upplaget, och deras hjässor äro tyngda af sorg, ty de höra, hur all naturen hånler åt Ekeby, och de tycka, att marken darrar af snyftningar, och träden hota dem med vredgade åtbörder, och gräs och örter klaga öfver, att Ekeby ära är gången. Men hvartill så många ord och så mycken undran? Där är ju järnet från Ekeby. Där är det, lastadt på pråmar vid Klarälfsstranden, färdigt att segla utför älfven, färdigt att uppvägas på järnvågen i Karlstad, färdigt att föras på en vänerskuta till Göteborg. Så är den då räddad, Ekeby ära. Men hur är detta möjligt? På Ekeby fanns ju ej mer än femtio skeppund järn, på de sex andra bruken fanns ju intet järn. Hur är det möjligt, att fullastade pråmar nu skola föra en sådan oerhörd massa järn till vågen i Karlstad? Ja, därom må man fråga kavaljererna. Kavaljererna äro själfva ombord på de tunga, fula farkosterna, de ämna själfva följa järnet från Ekeby till Göteborg. Inte en vanlig pråmkarl, inte någon vanlig dödlig får följa järnet. Kavaljererna hafva kommit med flaskor och matsäckskorgar, med valthorn och fioler, med bössor och metrefvar och killekort. De skola göra allt för sitt kära järn och ej öfverge det, förrän det är aflastadt på kajen i Göteborg. De skola själfva lossa och lasta, sköta segel och roder. De äro just de rätte för en sådan uppgift. Finnes väl en sandbank i Klarälfven eller ett ref i Vänern, som de ej känna! Ligga ej rorpinne och tälja lika lätt i deras hand som stråke och töm! Om de älska något i världen, så är det järnet på de pråmarna.
Äfven för befästningsverks Stals-Utskottets Utlåtande S:o 236. “uppförande å norra sidan från Ålkistan till Bällsta framställdes år 1719 planer, sorn dock “helt ofullkomligt fullföljdes. Efter det olyckliga året 1809 blef genom Finlands förlust Sveriges ställning i politiskt hänseende mindre tryggad och det var just med landen härpå, och fastän då hvarken förhållandena voro så skarpt och tydligt utpreglade “eller ångan blifvit ett så kraftigt biträde i den starkes hand som nu, som Konung Carl “Johan redan år 1833 var betänkt, att på landsidan småningom omgifva Stockholm med “befästade verk, tillräckliga att afhålla fiendens första anlopp;— medel härtill nekades “likväl af Rikets Ständer, och förslaget samt alla vidare åtgärder afstadnade, för att ensamt riktas på den alltid i första rummet vigtiga sjösidan.“ — Vidare hade Departements-chefen erinrat, hurusom Kongl. Maj:t uppdragit åt särskilda kommitterade att uppgöra och till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag, jemte kostnads-beräkningar, huru Stockholm kunde, på ändamålsenligaste sätt, förses på landsidan med befästade verk, tillräckliga att i farans stund betrygga hufvudstaden från en möjligen skeende öfverrumpling; hemställande Departements-chefen, att, så snart dessa under utarbetning varande förslag hunnit fulländas, få underställa dem Kongl. Majits nådiga pröfning, till den åtgärd Kongl. Majit kunde finna lämpligt anbefalla. Stats-Utskottet, som icke alleuast tagit noggrauu kännedom om de ofvanberörde motioner åtföljande diskussions-protokoll, utan äfven fått sig meddeladt det af ofvan nämnde 1856 års kommitté efter riksdagens början afgifna utlåtande, med tillhörande fullständiga förslag och ritningar till Stockholms befästande, har funnit denna fråga vara i hög grad förtjent af Rikets Ständers uppmärksamhet. Det kan nemligen icke förnekas, att Sveriges ställning i militäriskt hänseende nu är helt annorlunda än den var före år 1809.
Circulationen af meningar och åsigter är liksom hämmad genom ett yttre binder, och vid utkommandet af nya arbeten afsvalnar lätt, just genom långsambeten, ja omöjligheten af deras anskaffande, nyfikenheten å desamma, eller ock beredes af delta förhållande lätt en glömska, hvaraf uppkommer slutligen en allmän litterär liknöjdhet hos Nationen. Med dessa allmänna menliga följder, som vi i nämnde afseende erfara genom saknaden af en post-anstalt, hvilken jag går att föreslå, stå äfven de i sammanhang, hvilka hänföra sig till den industriella verksamheten inom Sverige. Bildningen har, mine Herrar, under en senare tid tagit en helt och hållit praktisk riktning. Det gifves ingen gren af upplysningen, stom ej söker utveckla en för samhället mognad och nyttig frukt. Vid betraktandet af denna erkända sanning, är det äfven synligt, att då, just genom bristen af en litterär förbindelse inom Ri - Den 12 December f. m. 111 ket, insigterne bos den, som idkar industriella yrken, stå tillbaka, deras framställning i verklighet måste vara ofullkomlig oell bristfällig. Med ett befordringsmedel till en liftigare litterär förbindelse skulle en industriel snart förknippa sig; man skulle äga ett medel att afyttra och kringsprida ej blott tankar, men äfven saker, och i begge dessa afseenden skulle 'skickligheten finna utväg till en uppmuntran och näring, som den förtjenar. Alt i särskilta hänseenden fullfölja dessa betraktelser, anser jag öfverflödigt; exemplet af livad andra Stater i detta afseende gjort, och bland, dem Frankrike och England, vittnar mer än tillräckligt om den föreslagna inrättningens nytta. Man har väl i Sverige redan under förflutna tider någon gång varit omtänkt att i ordningställa en dylik anstalt, hvarmed till och med resande skulle kunna fortskaffas.