Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Rud.: Då min i denna fråga hysta åsigt, vid ärendets första behandling icke lyckades göra sig gällande, utan R. o. Ad. i stället behagade återremittera StaisUtsk:s då afgifua utlåt., hvilket var affattadt i fullkomlig öfverensstämmelse med min mening i ämnet, så vore det, helst tvänne andra Stånd likaledes återremitterade berörde betänk., måhända mindre grannlaga af mig att nu söka, genom ytterligare utveckling af mina tankar, möjligen åstadkomma ett beslut, afvikande från den hufvudåsigt, som inom Stånden redan gjort sig gällande. De Heste ledamöter, som, vid berörde tillfälle, på detta rum yttrade sig, tycktes åtminstone då vara af den lankan, att Ilr von Troils reservation borde af StatsUtsk. lästgas till grund för ett förnyadt utlåt, i ämnet. Detta bar nu skett; R. o. Ad. eller dess majoritet torde således icke hafva skäl att öfver StatsUtsk. beklaga sig. Jag förutser således att Utsk:s nu inkomna betänk, varder godkändt. För min del anser jag likväl ett företräde visserligen ega rum hos sistberörde betänk, framför så väl den Kongl, propos., som ock åtskilliga af de reservationer som vid det först inkomne betänk, voro fogade, i thy att, i det förevarande, de redan anstälde Extraordmas på 1803 års Bref grundade rätt alt, när de i verklig tjenstgöring inträdt, ljuspenningar erhålla, behörigen blifvit afsedd; detta är redan ett stort steg. Framtiden återigen lemnar man till spillo ål godtycklighetens inverkan vid vederbörande förmäns bedömmande af i hvad mån belöning må beviljas för visad flit Den 16 April e. m. 475 och skicklighet. Jag beklagar detta, men anser mig för svag att här nu kunna göra någon ändring; delta medvetande, men icke någon ändrad öfvertygelse i sak, är orsaken, hvarföre jag för min del vill vid ifrågavar. betänk, f. n. låta bero. Häruti instämde Hr Printzensköld, Carl. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
R:dr för hvarje år, dock att häraf högst 10,000 R:dr årligen måtte kunna för understödjande af mindre strömoch å-rensnings-arbeten, samt smärre hamnoch brobyggnader användas; samt att för befrämjande, medelst anslag utan åter betalningsskyldighet eller lån, af utdikningar oeh aftappning ar af sanka trakter och sjöar lill beredande af odling sfär elag, Kongl. Maj:t mätte föreslå Rikets Ständer anvisande af lika belopp, sorn å förra Riksdagen, eller att under förenämnde 4 år med en fjerdedel årligen utgå. I afseende på så väl vilkoren för statsbidrags beviljande till allmänna arbeten af här ofvan omförmälda särskilda slag, som ock kontrollen å arbetenas utförande i enlighet med fastställda planer, hemställde Statsrådet, att Kongl. Majit måtte hos Rikets Ständer föreslå bibehållandet af enahanda föreskrifter, som hittills. Till aflöning för Styrelsen öfver Allmänna, Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjens tobi träden, såväl i hufvudsladen sorn i landsorterna, tillstyrkte Statsrådet, alt ett lika belopp, som vid sistlidne Riksdag, eller 12,900 R:dr årligen, måtte i Nåder begäras, att, såsom Styrelsen hemställt, på ordinarie stat uppföras, sedan för år 1854 medel särskildt blifvit för ändamålet anvisade Till reseoch undersökningskostnader samt expenser för allmänna arbeten ansåg Statsrådet sig böra, under hänsigt till de vanliga bchofven, i underdånighet tillstyrka Kongl. Maj:t att nu, likasom vid föregående Riksdag, af Rikets Ständer begära 12,000 R:dr årligen, dock räknadt för 4 år från och med 1854, tillsammans hvarjemte Statsrådet i underdånighet tillstyrkte, att Kongl. Maj: t måtte i Nåder äska: till arfvoden för Lärare vid Mariebergs Läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-ingeniörer, såsom hittills, 1,000 R:dr årligen, eller för 4 år och till Stipendier för elever, som vid nämnde Läroverk genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, likaledes såsom förut, 1,000
Se Siats-Utskottets Utlåtande N.-o 64, 27 punkten. Extra Nådår, om rättighet för enkor efter Pastorer i Calmar stift all äfven under sådane få tillgodonjuta inkomsten af stomhemman. Se Stomhemman. Extra Ordinarie Inkomster, angående beräkningar af Stals-verkets. Se Slals-Ulskottets Utlåtande N:o 64. Extra ordinarie Tjenstemän, om anslaget till ljuspenningar ål. Se Ljuspenningar. Extra Stats-anslag till föremål tillhörande Landt försvars-Departementets handläggning. VIII. B. 157, 411, 412. A. 499. XII. E. 418. — till föremål, tillhörande Civil-Departementets handläggning. Fabrik, Benmjöls-, om lån till inrättande af. I. 290. II. R. 3. VI. Fabriks-inrällningar på landet, om åläggande för egare deraf alt deltaga i •väghållnings-skyldighelen. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1. Fabriksoch Handtverks-arbelare, om resestipendier för. Se resestipendier. Fabriksoch Ilandtverks-Ordningen af den 22 December 1846, angående ändring deri. XII. B. 246, 321, 367. A. 400. XV. E. 108. Fahlun, om utvidgning af läroverket uti. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73. — om förändring i den skjutnings-skyldighet, som åligger Borgerskapet uti. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande X:o 81. — om indragning af Tullkammaren derstädes. IX. B. 223. A. 277. Fahlun och Gelle, jernväg emellan, angående stats-anslag för anläggning af. Se Anslag. — om anläggning af en jernväg emellan Westerås och Fahlun samt den så kallade Insjön. Se Stals-Utskottels Utlåtande N:o 274. Litt. H. Falkarsed, Komministerboställe.
Genom dess begående tillkännagifves en bestämd afsigt att afhända en medmenniska lifvet, och detta är något så afskygärdt, att gerningen, om äfven den icke medför den åsyftade påföljden, anses böra beläggas med dödsstraff, äfven om detsamma icke anses böra bibehållas vid gröfre brott emot eganderättan. Vidkommande frågan om lämpligheten af att stadga strängt straff för rån, har jag redan yttrat, att detta brott kan hafva sä ofantligt många nyanser, att Utsk. ansett sig icke böra föreslå annat straff, än fängelsestraff, och Utsk. har jemväl frångått den åsigt, ?60 Den 16 Augusti f m. Ulsk. i allmänhet uttalat i afseende å olämpligheten af ett alltför vidsträckt begagnande af latitudsystemet, då Ulsk., just med afseende å brottets mångfalldigä skiftningar, öfverlemnat åt lagskipningen att afmäta fängelsestraffet frän 4 ända till 10 år. För att förekomma beskyllningen för klemighet, har Utsk. ytterligare skärpt straffet med 28 dygns fängelse vid vatten och bröd, det högsta dylikt fängelse, som enl. nu gällande lag får ådömas. Jag nämnde, att ifrågakomne brotts nyanseringar äro mångfaldiga och detta yttrande torde icke kunna jäfvas. Genom de allmänna tidningsbladen får allmänheten endast kännedom om de grofsta slagen af detta brott, hvartill hörer det af den siste värde talaren anförda exemplet å rånare, hvilka med samnad hand nattetid intränga i annans bostad och tillgripa egendom. Men det gifves en mängd andra slag af rån, hvilka, såsom mindre intresseväckande, icke delgifvas allmänheten, och de af Eder, Mine Hrr, som deltagit eller deltaga i lagskipningen, känna nogsamt, att rån i allmänhet icke förekommer under den grofva form, som Hr Flach omnämnt. Ofta är detta brott så beskaflädt, att detsammas beläggande med dödsstraff skulle innebära den största orättvisa. Jag känner äfven flera fall, då K. M. i nådeväg låtit rånare försona sitt brott med endast ett års fästning, eluira lagen skär alla slagen af rån öfver en kamm, genom att för dem alla stadga dödsstraff. Nu frågar jag
''dane till serskildta ändamål anslagne och donerade Hemman och lägenhe^r> Soni icke kunna i Tabellen upptagas under rubriken: ad plös usus, fm e) i Länet. Lundsli. 5-årsberättelse för Upsala Lån. 4 Lä-et af Åbyggeby Qvarn i Wendels Socken, Odensfors Qvarn i Tierps Sockendel! Lingonbacka Pappers-Bruk i Farlåsa Socken, har vållat att skada genom öfversvämningar stundom tillskyndats ofvanliggande jordagor, men genom de årligen skeende Å-rensningar hafva dessa ^lägenheter blifvit ti största delen afhulpne. Sådane vattu-dämningar förorsakas ock af Karlbolms Bruk i Wesslands Socken, af Dannemora Bergslag för Grufve-dnften samt af Gimo och andra Bruk i Bergslags-orten: men dels är denna uppdämning företagen å egna ägor, och dels ersättes den derigenom vållade skada, antingen genom öfverenskommelse med Bruks-och Bergverks-agarne eller ock genom de indirecla förmåner Bruks-rörelsen tillskyndar det omkring liggandelandet, så att verkningarna af dessa oundvikligt nödvändiga vattudämningar icke kunna sägas vara för jordbruket menliga. För Moder-Näringen äro de i Tabellen omförmäldta Stats-bidrag, utan tvifvel, direete tryckande, emedan de öfverhufvud tagne, uppgå till 7A procent af uppskattade värdet utaf Kronooch 7^T procent af Skaltc-Hemman , som utgör ungefärligen hälften afall jord å Landet. För Frälse-jorden uppgå Skatterna till vid pass 3| procent och för Säteri-jorden till ij procent; dock måste härvid anmärkas, att en högst betydlig del af de, uti Tabellen till penningevärdet, efter uppgift från fögderierna, utförda Stats-bidrag, bestå uti sådana allmänna bördor, t. ex. Skjutts, Väghållning, Skallgång m. m. som utgöras in natura, oftast på en tid af året, som är för Landtmannen* öfriga omsorger mindre dyrbar och följaktligen icke alltid medföra uppoffringar i Ekonomiskt hänseende.
Han tyckte sig af dem emottaga en konungsspira, såsom deras och natur-skapelsens monark. Och när han uppsåg, fann han sig ånyo i den paradisiska lundens midt, under ett lummigt träd, ej långt från sitt moderliga, och ej mindre majestätligt, än detta. Hänryckt samtalande med sitt sällskap, i fröjd öfver inblicken i det verlds-helas mening och anordning, såg han sig omkring, och förmärkte sig med ens omhvärfd af den hvitklaraste sky, full af sväfvande gestalter, som glänste likt stjernor och morgonrodnor: det var en krets af himlavarelser, som vaktade trädet, att han ej skulle få taga något af dess frukter. Orsaken förstod han icke; men väl, att trädet vore ett särdeles heligt: hvadan han kallade det Kunskapens träd om Godt; – ännu obekant med det Onda. Men då han inom sig började fråga, hvarifrån och huru allt detta vetande om Godheter och Nyttor strömmade in till hans innersta: se! då fann han sig plötsligt, med alla sina förenade själsmakter, upplyftad i den Högsta Kärlekens eget sköte, och hörde den, i en rund af ännu skönare himlaväsenden, tilltala sig ungefär så: ”Du ser mig – och efterfråga ingen källa vidare; jag älskar dig och din begynnande vishet; intet starkare band mellan kärlek och kärlek gifves, än visheten. Jag är Kärleken Sjelf, och jag omfamnar dig –känn, hvad godhet, hvad salighet är! ty godt och saligt är endast det, som är till att älska och älskas. Vet, att blott en enda verklig Kärlek finnes: i mig ser du skepnaden af hans väsende; han är både min och din Fader; genom mig blifver äfven du hans bild; och emedan vi således båda äro af Honom, är du icke min son, utan min broder. Uppfyll din själ med alla de godheter, som derifrån flyta; och fatta nu, att så väl kunskaperna om dem, som de sjelfva, icke äro af ditt, utan af mitt.
N;o 71. 21 ‘'klanderfri frejd, samt till krigstjenst finnas ’’duglige, dertill förfallne anses och använ, Jdas, men att de , hvilka icke ega en sådan ^frejd, eller eljest finnas till krigstjenst otjen”lige, eller för brott blifvit dömde och straffade , eller gjort sig för vanartigt, liderligt och lättjefullt uppförande kände och så”ledes för Samhället äro vådliga, eller, e”huru arbetsföre , likväl sysslolöst kringstru”kit och besvärat allmänheten med tiggan?’de, måga till Correctionshus försändas.” Vidare hade Utskotten tillstyrkt; 2:0 Att 4 Art. 1 $. af Förslag till Handels-Ordning, samt 2 Art. 2, 5 och 4 $'§. af Förslag till Förordning, angående Handtverkerierne i Riket, hvilka Förslag Rikets Ständer vid 182.0 års Riksdag till Kongl. Majit i underdånighet inlemnat , måtte , på sätt Utskotten i deras Betänkande, pag. 20 och 21, hafva hemställt, varda, såsom tillägg till 1 Art. af Lego-Stadgan , antagne. Härvid hafva följande anmärkningar fö. rekommit: a) Att, ehuru missbruk inom Skrå-Inrätt ningarne kunna ega rum, det dock icke vore omöjligt att rälta det felaktiga, utan att derföre omstörta det hela, och sätta handt; 32 Lag-s. Allm. Besv. o. Otc. Utsk. Ull. N.'o 7 1. verkare under Lego-Stadgan. Således, och liksom Lego-Stadgan gäller såsom allmänt contract emellan husbonde och tjenare , der något, serskildt dem emellan icke upprättas, borde Skrå Ordningen bestämma förhållandena emellan mästaren och hans arbetare , så vida serskilda förord icke deri göra inskräukning, b) Att, om Gesäller ställas under Lego-Stadgan, ett sådant förfogande skulle lägga hinder i vägen för en del handtverkeriers förkolran.
~ Bankens egna medel 1,751,376: —« — från allmänheten upplånade 288,375: Den, enligt Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, afsatte reserv-fond, med derå för åren 1841» 1842 och i843 upplupen, tillagd ränta 231,525: Medel insatte, i afräkning å 3:ne, mot hypotliek af falska reverser, upptagne Jån l^19: 25- 7. ' ‘ 2,272,654: 25. 7. Under loppet af år 1844 har häraf blifvit, för upp1 sagde obligationer till Banken återbetaldt 26,375: Sgr 2,246,279: 25. 7 hvaremot fonden under samma år ökats med * ' Enligt Fullmägtiges beslut den 3 October i844 insatte R:dr 7,000: 1844 års ränta å reservfonden 11,576: 12. — 18,576: 12. — så att Handelsoch Närings-Discontens rörelse-capitaD vid 1844 års slut utgjorde: Bankens egna medel 1,544^75: Upplånade medel 4?5.5oo: Reserv-fonden 243,101: 12. Enligt i843 års Bokslut, utgjorde summan af då utestående lån, eller lå ne-balancen till 1844 R:dr 2,254,778: 32. 8. Under revisionsåret hafva lån blifvit beviljade och utassignerade å tillsammans 4>4II>8°°-* Sgr 6,666,578: 3a. 8. Derå är under året inbetaldt 4,4o4,p36; 32. q. Och utgjorde alltså Låne-balancen till år 1845 2,261,641: 47. n. Bih. till R. St. Prot. 1846 Sami. 1 Afd. 41 Haft. 2 IO Banco-Utskottets Betänkande, N.o *]g.
Den sorn efter föreläggande, på sätt § 78 föreskrifver, ytterligare brister med dessa uppgifters afleuinande, bote 4 r:dr. Moni. 3. Och den som underlåter att vid mantalsoch skattskrifningen, eller ock dessemellan, anmäla de pä ägorna inhyses saint i hus i stad boende personer, skulle de än för afgift böra befrias, bote för hvarje full 3 r:dr 16 sk. Mom. 4. Vederbör, fjerdingsman och sexman, som från mantalsoch skattskrifningen uteblifva, efter den till för - Den i Februari. rättningens början kungjorda tid, utan att laga förfall hafva styrkt, bote i r:dr. Mom. 5. Alla uti denna § nämnda böter gånge till tväskiftés emellan åklagaren och fattigcassan uti den församling eller socken , hvartill den pliktfällde hörer. § i56. fr. § Bevts-förordn. Den, sorn antingen sjelf beträdes med oriktig uppgift eller bidrager dertill att någon utan skäl från skatt uteslutes, skall betala den skattskyldiges afgift och böta dess dubbla belopp, åklagarens ensak. § i5y. fr. § 81, Bev:s-förordn. Den, sorn till ledamot i Berednts-comite' vald blifvit, må detta förtroende, ulan laga förfall, sig icke afsäga, ej heller, utan anmälan deraf, från corn i teen uteblifva. Sker det likväl, ersätte han den i stället tillkallades resekostnad och tractamente, detta sednare beräknadt till 2 r:dr om dagen. § r58. fr. § 79, Bevts-förordn. Underlåter häradsskrifvare att i rätter tid förfall anmäla, eller uteblifver han eller den förordnad är att hans tjenst förrätta, utan laga förfall , utöfver den tid , som till Ber e d n ings-comi te's sammanträde utsatt är; vare den sålunda försumlige förfallen till 20 rtdrs böter till fattigcassan i den socken, der inställelsen hort äga rum. § i5g. fr. § 86 Bev:s-förordn.
StatS-Utsikoitct, hwilka anse dem såsom abalirnationer, oförenlig?! med Kronans rätt, hwarsöre ock sadane arrenden af Kongl, Mast enligt Kongl. Stacs-Beredningens betänkande as är 1799 redan är» såsom obehörige förklarade. M n i anseende pä de öfrige Kungkgärdar 06) Kungs Ladugärdar, och andre kill Kronan hörande Lägenheter hwarom arrend? contracter pä bestämd lid af Konungen eller Rik ks Csllegier med Konungens bifall blifwit uplatne och fastställde, finner jag intet annat behandlingssätt eller förslag dertill med 77 §. i Rikets nu warande Grundlag förenligt, än au arrendato» - isZs Den i6 Dece»nbee. darorerue eller deras rätts innehafware efter conlractSttS lydelse njura dem lill gobo. Att Krona» vä de för sangis lid lillkyka i penningar stadgads äcljga arrenden gjörl och ännu gör be» tydliga förluster j sina inkomster kan icke »ekås; men vin kesia förluster i synncrher härrörr af ofönusedda ojämna förhastande» emellan peiiningewärdc» och warupriser, som en senare lids erfarenhek sökt att rälla ge, nom arrende-summans bestämmande i spannemäl sä forc lediaheter kill nya arrenden sig för. kell, haswa osman, nämde förluster blifmit ctl för Kronan oundwikeligt ondt, hwilket icke annorledes än esker hand kan bokas igenom nya arrcnde-coiilrattcrs upräktande l ben män som de äldre tilländagå». Dmxsrsäiur. Herr Doctor kjarling^son yttrade:
Skrif v. N:o 319,320- 35 förändringen uppstår; samt att, ehuruväl en viss provision till Vågbetjeningen i Stockholm, för Våg Attest ers utfärdande, skall, enligt hvad uppgifvet år, hafva blifvit år 1812 på BergsCollegii förslag af E. K. M. i Nåder fastställd, en eller annan jemkning möjligen kunde finnas erforderlig, till följe af förändrade ordningar, som i vissa delar, till mera lättnad för handeln, men derjemte till ökad möda och ansvar för Vågbetjeningen, nu blifvit, äfven i afseende på härstädes skeende belåning, vidtagne, funnit sig böra, af dessa anledningar, hos E. K. M. i underdånighet anhålla: att åt Vågbetjeningen, så i Stockholm som Götheborg, lämpliga arfvoden, i och för utfärdandet af VågAttester och FörnyelseBevis, mätte, i sammanhang härmed, efter det vederbörande blifvit öfver ämnet hörde, utaf EK. M. i Nåder bestämmas. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 3 Febr. 1830. Preste-Ståndet d. 3 Borgare-Ståndet d. 5 — —■ Bonde-Ståndet d. 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nj Instruction för deras Reviso - 36 Exp. Utsk. Förslag till und. SI rifa N:o 320. rerj i afseende pä befattningen med Stats Verkets granskning. S. A. K. |§edan E. K. M-, under den 4 December 1823, pppå anförde skål, förklarat sig icke kunna till efterrättelse utfärda den af R.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: I händelse Ridderskapet och Adeln skulle vilja nu genast afgöra frågan, nödgas jag erinra om innehållet af 58 §. Riddarhus-Ordningen, enligt hvilken frågan ovilkorligen måste blifva på bordet hvilande. Friherre Hjerta, Fredric: Enligt 4g §. Riksdagsordningen, är det väl å ena sidan osiridigt att frågan måste hvila pä bordet, om någon Ledamot sådant åskar; men ock å den andra att beslut genast kan fattas, så vida Ridderskapet och Adeln derom enhälligt kommer öfverens. På detta sistnämnde sått förfors äfven i afseende på förskottet til! omkost naderne för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående 156 Den 7 Maji e, m.> Biläger. För öfrigt och derest remiss till Utskott kommer att äga rum, afstyrker jag alldeles att den sker till StatsUtskottet. Då frågan, hufvudsakligen angår skjutspenningar, synes mig All manna Besvärsoch OeconomieUtskottet vg. ra det lämpligaste. Grefve von Schverin: Om vi skola vara angelägna om formernes iakttagande, så måste vål frågan komma att hvila på bordet, enligt 58 §. i RiddarhusOrdningen, hvilken år af följande ordalydelse: ”Inkommer, i sådan fråga Grundlagen tillåter, något skrifteljgt Memorial, hvarå remiss till Utskott ej begåres eller pröfvas nödig, bör det samma ovilkorligen, utan af. seende on? någon det åskar eiler icke, på bordet läggas, och ej förr företagas, ån efter den. ordning föredragningslistan utmärker. Derföre synes mig ock comnmnicationen af åmnet med de Öfrige RiksStånden lättast kunna ske genom, dess remiss till något af Riksens Ständers Utskott. Friherre Hjerta: 4g:de §. Riksdagsord ningen år ej tvetydig. Der står uttryckligen, att sådana frågor må genast kunna afgöras, så vida de ej af någon Ledamot begåras på bordet.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Som detta betänk, innehåller 2:ne särskildta morn., hvaraf det Usta afhandlar frågan om aflöning åt just.-ombudsmannen och det 2:dra om arfvode åt hans vikarie, anhåller jag att det måtte punktvis föredragas. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ansåge detta utlåt, böra punktvis företagas till pröfning, ropades ja. l:sta punkten, ang:de aflöningen för R. St:s nuvar. just.- ombudsman. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. 2:dra punkten, ang:de aflöningen för nuvar. just.-umbudsmannens vikarie. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har här föreslagit att just.- ombudsmannens vikarie i Södra Möre häradsdomsaga skulle få ersättning för halfva ordinarie lönen. Vanligen äro domsagorna så beskaffade, i afseende på inkomsterne, att sportlerne utgöra den hufvudsakligaste delen deraf. Så. är förhållandet utan tvifvel äfven Den 9 Juni. iU i Södra Möre. Qm nu vikarien får behålla alla sportlerna, så synes han, efter all anledn., vara öfverflödigt aflönt. Man måste då anse Utsk. hafva gatt för långt i frikostighet, när det tillstyrkt att honom derutöfver skulle gifvas ersättning för ifrågavar. halfva lön. Det vore enligt min tanka att, ulan behof, öka statsutgifterna. Jag tycker också att StatsUtsk. alldeles icke behöft befatta sig med denna fråga, ty om K. Götha hofrätt icke finnér någon lämplig person sorn åtnöjer sig med sportlerna, sä får han derom göra anmälan hos vederbör., för nödiga åtgärders vidtagande. Jag anhåller derföre, att denna punkt måtte af R. o. Ad. blifva återremitterad, på det alt Utsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande.
Han är faderoch moderlös, det är han, men tror han icke att det fins en annan faderoch moderlös för hvilken han varit som mor och far och allt på jorden och som skulle bli mycket osällare än Sten någonsin kan bli', om han reste ifrån henne. STEN. Sten har aldrig vågat tro att det fans någon som skulle sakna honom om han gick så rätt in i mörka döden; han har trott att han var en förtappad varelse, ett utkastadt skarn, en hund, det har han trott, och har han någonsin trott annat 28 då har han varit lycklig och då har han velat kasta hammare och hacka och gå att fälla ved och bryta sten som en dagakarl eller ogerningsman, det har han velat. CECILIA. Hvarför vill icke Sten vara lycklig? STEN. Han törs icke. CECILIA. Hvarför vill Sten göra andra olyckliga? STEN sliter sig lös. Jubel och musik utanför på afstånd. Hör, hör. De onde jubla öfver sin seger. Nej, jag måste bort, ut i verlden igen! CECILIA. Då gör I mig ondt Sten och... STEN. Jag vill göra mig ondt; jag kan icke lida detta; jag kan icke lida mig sjelf; o! att jag vore död; icke gitter jag blifva i denna staden, icke gitter jag färdas; mitt hufvud är mig så hett, mitt hjerta är mig så tungt. Men jag vill ut, ut! Hör mig, jungfru Cecilia. Det är mina sista ord. Jag vill orda lugnt nu; mitt blod lägger sig, jag vill andas saktare; blif icke vred på mig, det jag nu säger, det måste sägas. Sätt Er derborta bakom bordet så står jag här vid dörren, ty när jag sagt mitt ord så går jag. Cecilia, jungfru, min bästa fröjd, djupt har I lagt Er i mitt hjerta, jag djerfves för Er allena bekänna; illa har jag förmått ända mitt Ave eller läsa mitt Salve utan I kommer mig i 29 hågen, ja, i sjelfva messan kommer mig ert täckeliga anlete före och vårt kärliga umgänge!