Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagutskottet nu afgifwit pä Riksens Ständers äterförwisning, af Justicie-OmbutsmannenS Berättelse, anhäller jag med åberopande af min förut yttrade serfkilte mening rörande de samma Berättelse bilagde bref och förteckningar, att ännu ytterligare den fä utweckla och förklara. Jag inser nogsamt, att Utskottet ingen af, eller tillstyrkande åtgärd kunnat lägga tvid siere as deste ämnen, serdeles dem'som anga Fängclserne och Sjukwärden. Men icke kan det wara Utlkottet otillständigt eller owärdigt, att åtminstone framställa en recension af hwad Justitie-Ombudsmannen i desta afseenden uträttat, och till rättelse och hulp hemställt; fast mer hade sädant, om icke i strängaste mening hörande till Lag-Utskottets vmekeloara befallning likwäl warit bade billiot och öfwctensstämmande med dest pligt, helst sedan Riksens Ständer till Ut,kottet desta Handlingar remitterat, och Utskottet i sitt första preliminaira Utlärande dem icke frän sin befattning skildt. Genom en recension, af Den y Julik. 1461 ofwanberörde bestaffenhet, skulle Riksens Ständers uppmärksamhet vlifwit fästad wid Fängelsernas tillstånd i Riket, hwilka Fängelser äro mäst tillitade, hwilka äro i sidnare lider nybyggda, om bewakningen är mer eller mindre säker, om behörigt afseende göres pa Fangarnes hälla, om wärdén ar tillräckligen trygg, uran art wara förenad med härdhet, om de i Kongl. Författningarne af 1798 och rZos visna föreskrifter, någonstädes försummas, och om icke Justitie Onrbudsmannens ofta förnyade påminnelser blifwit lemnade, utan skäligt afseende ä något ställe, hwad som dliswit i Norrköping tillgift, att efterfölja Köpenhamns och PhiladelphiaS
Föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotfets den 9 sisth Augusti under Nio 160 afgifne, samt den 14 Sert I September e. m. iel derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förtydligande af 46 §. uti Kongl. SkogiOrdningen af den 1 Augusti 1805, Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 9 sistl. Augusti under N:o 162 afgifne, samt den 14 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, i frågan om yrkad befrielse för Gottlands Hem-? mansägare att in natura aflemna SkatteTjära; fann Ridderskapet och Adeln att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Hsndlingarne. Ut Supra. SD. Då nu å nyo föredrogs ExpeditionsUtskottets den 13 listledne Augusti aflåtne, samt den 14 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande svar på återremiss af Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t Nro 91 rörande medel för bestridande af kostnaderne i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och utrikes resa ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrige frenne RiksStånden gilladt, för Dess del dervid låta bero. Ut Supra. S, D. Vid förnysd föredragning af Statsoch 102 Den Js'iSeptember t. m.
När frakt bandel och handelskon junkturer äro goda, väger detta förhållande föga på vära kursförhållanden, vid sämre konjunkturer äter, när exporten står i eli allt för stort missförhållande till importen, tryckes kursen vida mera af detta förhållande än af räntorna på de utländska lånen. Fordna tiders statsekonomiska system hade i likhet med det politiska en stark aristokratisk ulprägling; det bestod i att göra varorna sä dyra som möjligt, och således endast tillgängliga för det färre antalet mera bemedlade personer. Det nya stalsekonomiska systemet är deremot uteslutande demokratiskt och filantropiskt, det sträfvar nemi. att göra varorna så billiga som möjligt och således tillgängliga för ett större antal personer, och hvarigenom således äfven de medellösare fä tillfälle att smaka af de frukter och produkter som civilisation, nplysning, upfinningsförmåga och en utvecklad industri framalstra. Samhällets bestämmelse år alltid alt verka i de flestas intressen, men dessa stå här ingalunda i strid med de färres väl upfaltade intressen. Producenten får visserligen hvarje serskild artikel något mindre betald, men han afsätter deremot ett 438 Den 15 Mars f. m. så mycket större antal produkter, och får derigenom sin ersättning. Genom det lägre varupriset upmuntras på en gäng den inre konsumtionen och exporten. Då Sveriges exportartiklar i allmänhet utgöras af tyngre varor, spela kommunikations-anstalterna här en stor rote. De äro icke lill den grad ogynsamma, som mången i följd af anställd jemförelse med utlandet förmenar. Vårt geografiska läge närmar kusterna till en och hvar, våra snö och isvintrar, våra många inre vattendrag ersätta till stor del andra länders kanaler och jernvägar, hvilka dessutom ännu icke öfverallt påträffas, och forslingen med åkdon är i Sverige ojemförligt den billigaste. Så väl Staten som den enskilda anstränga sig dessutom att förbättra kommunikations-anstalterna, som med hvarje är blifva beqvämligare. Sveriges export-artiklar utgjordes fordom nästan uteslutande af bergverks-och skogsprodukter, en ny export-artikel har nu tillkommit i våra jordbruksalster.
Den i Mars e. m. föreslå, att g £. i 17 Cap. HandelsB:n måtte erhålla följande lydelse: ’’Efter dessa komma de, som hafva klara skuldebref "och pantförskrifningar i den skyldigas fasta gods eller hus "i staden, och dem å häradsting, eller rådstufva, offenteli"ga inteckna låtit, å den ort, härad eller stad, der egendomen ligger; och tage hvar betalning utur sin pant med "dess afgäld, intilldess panten lagligen försåld "och till nya ägaren afträdd är. Har någon borgenär i laga ordning fått utmätning och för säl j"ning af gröda, tage inteckningshafvare hvad af "köpeskillingen derför öfrigt vara kan, sedan den "fordran, för hvilken utmätning skett, jemte nödiga kostnader, först guldna blifvit. Är en pant "till flera förskrifven och räcker den ej till för alla, håfve "den företräde, som äldsta inteckningen viser." Att denna min motion måtte till LagUtsk. remitteras, får jag ödmjukast anhålla. 2:0 K. Förordn. d. 5 Mars 1746 stadgar: "att den, som "olofligen bryter upp annars bref och derutur tager pen"ningar, Bankens eller andras sedlar, som för penningar "gälla, eller annat penningevärde, samt således stöld begår, "bör dödsstraff undergå och varda hängd." Genom K. Brefvet d. 23 April 1752 är jemväl föreskrifvet, att, vid fråga om stöld utur bref, snatteribot ej äger rum, utan bör den, som olofligen uppbryter andras bref och derutur tager mycket eller litet, derför dömas att undergå dödsstraff. Slutligen innehåller K. Brefvet d. 10 Aug. 1784, att af det, som genom K. Förordn. d. 20 Jan. 177g, ang:de ändring af åtskilliga allmänna lagens rum, är stadgadt, ej får dragas någon följd i anseende till deras straff, som uppbryta andras
Stats-Contoiret, af under händer hafvande medel, bestridde afeifter. 7 O S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets den 14 dennes på hordet lagde Memorial N:o 362, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 388. S. I). Vid förnyad föredragning af Constitulions-Utskotlets den 14 sisth October och den 14 dennes på hordet lagde Memorial N:o 46, med förslag till ändring och tillägg i 38 §. Regerings-Formen, antog Ridderskapet och Adeln till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag Utskottets framställda förslag. S. D. Vid förnyad föredragning äf Stats-Utskottets den 16 dennes på hordet lagde Utlåtande N:o 368, i anledning af återremiss å Memorialet N:o 324, biel den af Utskottet i Utlåtandet N:o 368 föreslagna voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Då nu ånyo föredrogs ej mindre Bevillnings-Utskottets den 14 och 16 dennes pä bordet lagde Memorial N:o 31, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om Beredningsoch Taxerings-Comiteerne på landet, än ock samma Utskotts denna dag inkomna Memorial N:o 33, med ytterligare hemställan i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om Beredningsoch Taxerings-Comiteerne på landet, gillade Ridderskapet och Adeln de uti Memorialet N:o 31 föreslagna voterings-propositioner, med den rättelse, sorn uti Memorialet N:o 33 blifvit föreslagen. Fröt. Utdr. d. 18 Nov. 1840. 797 S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskottets den 14 sistl. October och den 14 dennes på bordet lagde memorial N:o 45, med förslag till ett stadgande i 41 §.
Utskottets Betänkande, VIII s 3o3, 304» bif. af Adeln, IX s 157, af PresteStåndet, IX s 171, af BorgareStåndet, IX s 173. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1498, 1499, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 170. Underd. Skrifvelse, X 1. s 161. RiksdagsBeslutet, §. 44* — boställen må från extra rotering fritagas; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 885. Se Roteringen, om jemnkning af extra. Fjerdingsmans löner, om tillökning af, StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 143 — i45, bif. af PresteSlåndet, IX s 563, af BorgareStåndet, IX s 584, af Adeln, IX s 599. Underd. Skrifvelse, X 1.S472—474* ■— aflönande, om; Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, bif. af PresteStåndet, IX s 58o, af BorgareStåndet, IX s 585, af Adeln, IX s 595.
Till Strömmers gick han, emedan Rude drog honom med sig, gick som ett viljelöst ting. När så Hans och Lisa drogo af för sig själfva, var det Anna o c h han, som fingo hålla ihop. Hela hans hopplösa pessimism slog då öfver i skärande munterhet och de galnaste infall. Anna, som egentligen var litet trög till sin natur, drogs oemotståndligt med, och så trodde alla hos Strömmers, att de två nog skulle blifva ett par med tiden. Hade någon gifvit Berner en vink om detta, hade han storskraltat, detta kalla, skärande skratt, som han vant sig vid på sista tiden. * * Våren höll på att komma. Träden stodo med stora svällande, glänsande knoppar, bokarne voro redan utslagna, sipporna lyste i backslultningarne, gärdena stodo alldeles gröna, och öfverallt var det fågelsång. Elna kom gående fram efter vä- gen. Hon var så trött, att det kändes, som om hon aldrig skulle komma hem. Var det verkligen vårluften, som var så. tung? Hon såg vemodigt ut öfver den späda grönskan. Nu vaknade allt till lif med jubel och glädje, allt, som hade sofvit den långa vintersömnen. Skulle också hennes kärlek och lycka vakna till lif igen, i en annan värld — efter döden? Hvad det mätte vara lätt att d ö! Just på våren, när allt är så vackert och alla fåglar sjunga. På natten blef Elna sjuk. Det var lunginflammation och just inga krafter att taga på. Doktor Ruth gjorde allt för sin älskade dotter, men kunde snart icke dölja för sig den förfärliga sanningen, att allt var förgäfves. Elna visste det väl också själf. Hon var så nöjd med att dö. Och nu, när hon visste, att hon skulle dö, blef hennes lunga sorg så Ijuf. Hon var så tacksam öfver, att hon under sitt korta lif fått erfara en sådan berusande lycka, som hela den tid varit för henne, från den stund hon först råkade Ivar Berner till den vackra vinterdagen på isen, när allt lofvade ett sä lyckligt lif. Nu, som då, kommo ofta i hennes tankar hans ord: Ni blir säkert mycket lycklig.
Göta Hofrätt, har saken blifvit dragen under Kongl. Maj:ts pröfning, och genom dom den 7 Februari 1791 har Kongl. Maj:t förklarat, att omtvistade jorden icke tillhörde någon af parterne, utan vore att betrakta såsom en år 1683 till Kronan reducerad och sedermera odisponerad kronojord; och har Konung Gustaf den tredje den 13 i samma månad, uppå ansökan af Calmar stads Magistrat och Borgerskap, donerat samma jord till Calmar stad. Uti en i sednare tider vid Norra Möre Häradsrätt anhängiggjord och ännu icke afdömd tvist emellan Calmar stad och nuvarande egaren till Hagbynäs, angående Calmar stads påstådda rätt till 8 23/320 tunnland jord, som förre egaren till Hagbynäs, enligt hvad flera äldre kartor sammanstämmande utvisa, inkräktat och under mera än ett sekel obehörigen häfdat och fortfarande häfda, har skälig anledning förekommit till det antagande, att nu omtvistade jorden skulle vara af alldeles enahanda beskaffenhet, sorn den jord, hvilken enligt ofvanåberopade nådiga dom blifvit förklarad för odisponerad kronojord och som sedermera blifvit till staden nådigst donerad. Ett till Hagbynäs intaget jordstycke om 2%2:dels tunnlands areal, hvarom tvist ännu icke är vid domstol anhängig, synes äfven vara af lika beskaffenhet. Anledningen dertill att ifrågavarande obetydliga jordrymd af tillsammans 8 313/32o tunnland icke är inbegripen i ofvan åberopade nådiga donation, är tydligen att söka i det förhållande, att densamma redan häfdades af egarne till Hagbynäs, då de år 1788 väckte ofvannämnda rättegång och följaktligen icke blef föremål för omförmälda tvist.
Denna åsigt, hvilken legat till grund för sammansatta Utskottets vid förra riksdagen gjorda afstyrkande af den äskade lättnaden, tyckes åtminstone vinna stöd, dels derutaf att om ock nu mera föga af det till utrustningen hörande torde kunna af de rustande sjelfve tillverkas, tillsynen öfver dessa persedlars underhåll och reparation dock lättare och för mindre kostnad bör kunna handhafvas af en rusthållare, som kan på stället ombestyra lagningen, än af Kronan, sorn för sådant ändamål måste vidtaga mera omfattande åtgärder, dels af den ringa framgång, som förut mött Kronans anbud till rusthållarne vid de afsutna kavalleri-regementena att på desses gemensamma bekostnad ombestyra de nödiga beklädnads-, munderingsoch utrednings-persedlarnes anskaffande och underhåll. Utskottet tvekar dock ej att uttrycka den mening, att ej blott en fördel skulle beredas de rustande, utan äfven en bättre beklädnad för truppen kunde anskaffas om Kongl. Majit och Kronan, mot af rusthållarne lemnad full kontant ersättning, öfvertoge anskaffandet och underhållet af alla bevärings-, beklädnadsoch utrednings-persedlar vid samtliga rusthålls-regementen, dock alltid under förutsättning att persedlarne, vid första öfvertagandet, aflevererades i iiomplett, icke, såsom ene motionären yrkat, blott i befintligt skick. Utskottet anser emellertid något skäl icke förefinnas, föranledande dertill att Statsverket skulle härutinnan företrädesvis gå de Skånska rusthållarne till mötes och genom sin mellankomst söka bereda desse en förmån, som ej äfven komme öfrige rustande inom riket till godo; och då motionerne endast afse förhållandet i Sammans. Staissamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7. 3 Skåne, derutöfver Utskottet således ej grundlagsenlig* skulle kunna utsträcka sitt yttrande, finnér sig Utskottet nödsakadt hemställa, det motionerne ej i denna del må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Jag skulle anhålla, att det Utsk., till hvilket motionen remitteras, sedan det pröfvat behofvet, ville utsöka medel med begagnande af det beskattningssystéme, som redan finnes, och ej ville förnya ett, som redan ar afskalFadt. Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af Hr Cederschjölds motion till StatsUtskottet. Hr Cederschjöld: Då hufvudändamålet med min motion är att tillvägabringa ändring i länsoch häradshäktena, och detta ovillkorligen är ett önskningsmål, som bör behandlas af Ekon.Utsk.; anhåller jag, att min motion blir dit remitterad. Det är först sedan detta Utsk. yttrat sig om saken är af behofvet påkallad, som Bevilln.Utsk. bör yttra sig om sättet till medlens erhållande; hufvudsaken måste pröfvas först, och jag anhåller derför om remiss af motionen till Ekon.Utskottet. Gr. Gyldenstolpe: Enligt ordalydelsen af Hr Cederschjölds motion, hör den till Bevilln.Utsk., tyden skatt han vill ålägga är af bevillningsnatur och ej hörande under EkonUtsk:s pröfning. Jag skulle således tro, att om motionen skall remitteras lill flera Utskott, så bör det blifva till Statsoch Bevillu.Utskotten. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag är förekommen af Gr. Gyldenstolpe, och yrkar att remissen måtte ske till Statsoch Bevilln.Utskotten. Deli 11 Februari c. m. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller upplysningsvis få nämna, att K. M. från samtlige Dess Bef:h:de infordrat förslag till fängelsernas u tvidgning och förbättring, ocb att dessa förslag från de flesta län inkommit samt blifvit till K. M. öfverlemnnde. En hufvudsakligen derpå grundad nåd. propos. i ämnet lär komma att aflemnas till StalsUtsk. Der finnes ledning för omdömet och kostnadsför slager. Summan uppgår till några hundratusen riks daler. Hr Cederschjöld:
Deremot ökades i några hänseenden afgiften för dem, som rökte och tuggade tobak eller bagagnade snus. Såsom en ytterligare öfverflödsafgift stadgades, att för hvarje jagthund skulle betalas 2 sk. samt af den, hvilken egde andra större eller smärre hundar, utom dem sorn stodo i band eller nyttjades till fårs och boskaps fredande, 1 rdr för en enda hund och 2 rdr för hvar och en derutöfver. 5:te artikeln innefattar ej allenast den vid 1789 års riksdag af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgarestånden sig åtagna särskilda bevillning till riksgäldens betalande, utan ock den bevillningsafgift af 8 sk. för hvarje helt kronooch kronoskattehemman, som jemväl Bondeståndet under 1800 års riksdag för samma ändamål åtog sig och ålade alle andre innehafvare af dylika hemman. Uti 6:te artikeln, angående taxering, uppbörd, afkortningar och redogörelse, meddelades, utom hvad taxeringen beträffade, samma stadganden, som i motsvarande artikel af nästföregående bevillningsförordning. Taxeringsmännens beslut rörande bevillningens påförande voro icke underkastade någon förändring, så vida ej den skattsky Idige kunde visa, att han verkligen vore förfördelad, samt att för hög afgift honom påförts, eller Landskontoren och andre vederbörande funne, att bevillningsafgifterna till kronans förlust blifvit för ringa beräknade. Besvär finge icke hindra uppbördens infordrande enligt taxeringslängderna. Taxeringsmännen skulle, efter derom i laga tid gjord anmärkning, vara skyldige ersätta kronan, om de uppsåtligen samt emot bättre vett och vilja minskade den afgift, som borde skattskyldig åläggas i förhållande till rörelse eller förmögenhet, samt afgiften, oaktadt anstäldt kraf, icke kunde hos denne utbekommas; men för öfrigt voro taxeringsmännen utan ansvar för sina tillgöranden och borde, utom i nyss uppgifna fall och då någon särskild upplysning af dem funnes oundgänglig, icke besväras med förklarings afgifvande.
Alspt nu gillade besluts ikrän oeb med innSVarsnde ärs börjsn anses uppbörd; 2:0 stt ikrän samma ticl nämnde Inrättnings samtlige ordinarie embetsvult tjenstemän mä, med ds undantag oeb förbebäll, Dikets 8tänders okvsnberörde underdäniga 8krikvelse st den 18 December förlidet är inne!,äller, ä Dikets lkllmänns Indrsgnings-stst uppbärs de löne-körmoner, bvsrsk de pä lVuwer-Dotteriets stat vill denna inrättning» uppllörande varit i Ltnjutands; 3:o att, pä sätt Dikets 8tänder jemväl medgikvit, de vid lVumerlbotteriet emot arfvode» kör bvarje drsgning anstälde extra ordinarie tjenstemän oell betjente, mä, emot sk^ldigbet att lemna det biträde, 80m vid de »k inrättningens upplösning föranledde göromäl erfordras, sk Dottsri-medlen undkä grstilieationer, motsvsrande bvsd en bvsr sk dem säsom srkvode för ett är uppburit; /j:o stt, dä likväl desse gratikeationer ioke kunna anses utföra en skälig ersättning för lie extra ordinarie tjenstemän, Ovillig Ullner en löljd sk är varit vict I^umei-Dotteriet anställde, oell med billigbet ej keller §^- N68 öfverensstämmande std lör cle personer, som tjenst Verket en längre tid, bevilja en liks proportionerad ersättning, 80m tor dem, bvilka blott en kortare tid tjenstgjort, »le bland omkörmälde extr» ordinarie tjen8temän, Irvilka vid l^umer-Dottk! i-inrattningen varit anställde d^io är oell deröfver, rnä, under förenämnde vilkor, utöfver det ak Dikets 8tänder bestämds liela pp tilldelas körböjda arkvodes-ersättningsr för en gäng, lämpade efter Ilvars oell ens längre eller kortare tjenstetid, oell bvilka ersättningar Dongl.
Har gåfvotagaren gjort gifvaren märklig orätt eller skada, stånde gifvaren fritt gåfvan att återkalla, och håfve tid, att talan derom till Rätten instämma, år och dag sedan han veta fick, att den orätt eller skada honom af gåfvotagaren gjord var. Dör gifvaren och har ej den tid försutit eller sin rätt till talan eftergifvit; då må hans arfvingar sådan talan föra inom år och dag sedan han dog. Lag-Utskottets Betänkande N:o 13. 3 § 5. Är gåfva för arbete eller gjord tjenst gifven! gånge då ej åter. Ej heller inå i ty fall gåfvotagaren bindas till den skyldighet, som i 2 och 5 §§ sägs.” Hemställande derjemte motionären, om icke, för den händelse hans särskildt väckta förslag, angående börds-rättens upphäfvande ej skulle af Rikets Ständer bifallas, denna rätt äfven må utöfvas, derest arfvejord genom testamente bortgifves, och om icke 17 kap. Ärlda-Balken således må ökas med en § af detta innehåll: ”Gifver någon genom testamente bort egendom, som är börd underkastad, ege deri, som inom börden är, att innan laga stånd åkommer, den egendom lösa, efter af Rätten derå satt värde: och gånge dermed i öfrigt som i 5 kap.
och 4:o att, till ersättning åt pensionskassorna, för de till dem anslagna och för uppfyllandet af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka, genom nådårsoch begrafningshjelps-besparingarnes upphörande, skulle förloras, ett årligt statsanslag, motsvarande, efter uppgjord beräkning, tio års medeltal af hvad berörde kassor under sådan tid uppburit, med lill 24,800 rdr jemnadt belopp må varda anvisadt, deraf årligen må tilldelas Civilstatens pensionskassa 4,360. Armeens pensionskassa 18,720. Amiralitets-krigsmanskassan . 1,720. under dervid fästadt vilkor, att något vidare rättsanspråk från kassornas sida, i och för ifrågavarande reglering, icke må cga rum.” Uti denna reservation instämde Herr von Troil, Friherre Klinckowström, Herrar af Puke och Rappe, Friherre d'Albedyhl, Herrar Waern, Lindström och Norin. Ank. till Exp. Etsk. den 23 Juli 1851, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 207. (I. A.) Från Borgare-ståndet har Stats-Utskottet erhållit återremiss å dess förenämnde, i anledning af väckte frågor om förändrade beskattningsgrunder för mjöloch såg-qvarnar, afgifne Utlåtande; men då, enligt ankomne protokolls Bih. till R. St. Prof. 1850 A 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 32 Häft. 2 18 Stats-Utskottels Memorial, N:o 268. utdrag, samma Utlåtande är af de öfrige trenne Riksstånden bifallet, kan, mot föreskriften i 75 § af Riksdags-Ordningen, Utskottet icke taga vidare befattning med detta utaf Rikets Ständer sålanda afgjorda ärende. Stockholm den 22 Juli 1851. Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Juli 1851, kl. 2 e. m.
Mant will således i Näder föreslå Riksens Stander, att Rusthällarne wid ofwannämnde Regementet' ma befrias fran den af dem friwilligt a, ragne skyldighet, att utgöra Wargering, med förbindelse likwäl för del nuwarande Wargerings-Manffapet, akt, dä Contracten sadant iniichalla, wid inträffande Vacancer i de Ordinarie Nummerne, deri inga. Kongl. Majit färblifwer Riksens Stander med all Kongl. Nåd och ynnest walbewagen. Datum ut 8u^rri. Enrishttm med Höga OriZlnalet bestyrker Lx otticio, D^Imc^uist. Prest-St. Tccr. Upp - Den rz Junik. 6;7 Uppläst hos Ridd. och Adeln d. iz Iunii. Prest-Ständct den iz Borgare-Ständetd. iZ - -s Bonde-Standet d. iz wordsamt Memorial! Äcnom äter-remiss ifrån Högloft. Ridderskavet och Adeln, Hägwördige Preste-Ständet och Wällofl. Borgare, Ståndet hafwa en myckenhet anmärkningar blifwik Utskottet meddelade innehållande, dels förftag till ytterligare bestämningar af de puncter Utskottet förut föreslagit, dels nya underdåniga önskningar i sammanhang med dem, hwilka Utskottek upygiswit att till Hans Kongl. Majit i underdånighet öfwerlemnas.; Med skyldig aktning för Riksens Ständers yttrade meningar gar Utskottet att deröfwer förklara sig. Utskottet har ansett sin åtgärd bunden wid alla de fall, der anmärkningarne rört sädana ämnen, som igenom Riksens Ständers redan fattade och till Kongl. Majit i underdånighet öfwerlemnade beslut, aro bestämde.