Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu först angår den ifrågaställa fyrinrättliingen å skäret Understen; så och ehuru Förvaltningen af Sjö-Ärendena ansett en sådan för Svenska sjöfarten numera vara obehöflig samt anslag dertill icke blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder äskadt, hafva Utskotten likväl funnit åtskilliga omständigheter förekomma, som, i Utskottens tanka, utgöra talande skäl för en fyrbåks uppförande på nämnde ställe. Utom det att Förvaltningen af SjöÄrendena sjelf megifvit, att det för seglationen genom södra Quarken varit förmonligare, om en fyr blifvit anlagd å Understen, i stället för å Svartklubben, är det nemligen kändt, att denna del af farvattnet mellan Ålands haf och Bottniska viken är uppfyld af otaliga dels synliga dels osynliga klippor och skär samt att en mängd skeppsbrott derstädes inträffat, äfven sedan den tid, Svartklubbens fyr inrättades. Deremot skulle, med ledning af en fyr å Understen, fartygen kunna — hvad endast undantagsvis nu händer — begagna det fria och rymliga, säkrare och öppna farvattnet öster om Gräsön, som höstetiden fortfarande håller sig isfritt, och hvarigenom anlöpandet af Öregrund och seglingen genom dess långa och på flera ställen trånga skärgård undvikes samt de trafikerande undgå det obehag, som nu understundom der möter dem, att af vidriga vindar blifva i flere veckors tid uppehållne och till och med nödgas öfvervintra i denna skärgård. Härtill kommer, att, för den händelse Kongl. Maj:t skulle i Nåder bifalla den uti Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 84, tillstyrkta och af Rikels Ständer beslutade underdåniga anhållan, det rättigheten alt använda Finska och Åländska fartyg till transport af trädvaror och tjära från de norra
Lan dtstats-i udel ningarnas indragning blifvit tillstyrkt, äfven vore fullkomligt gällande och tillämpliga för militaire-staterne, inom hvilka en ändamålsenlig lönereglering syntes vara underkastad flere svårigheter och nästan oöfvervinneliga hinder, så vida icke de till dem hörande indelningar, hvilka icke blott inom serskilda regementen utan äfven inom samma corps yore för både högre och lägre befäl af en ännu mer anmärkningsvärd olikhet, först till Staten indroges, så att ifrån den gemensamma fonden en säkrare tillgång till förbättrade löneanslag kunde påräknas; att denna indragning för roilitaireoch eeclesiastik-staterne, i än mindre reon än för de civila, verkade till förminskning i löntagarnes inkomst, enär de förre merendels alltid nödgades emot dryga arfvoden begagna främmande biträde till deras räntors uträknande, uppsägning och infordrande, dels ibland kronobetjeningen och regementenas civile tjenstemän, dels andre i orterne boende personer utun tjenst, hvilka icke sällan vid räntornes utfordrande vidtogo åtgärder, ledande till förfång för hemmansegarne, utan alt räntetagarne deraf hemtade vinst eller ökad löneinkomst, och hvaraf emot tjenstemännen ofta uppkomme missnöje, sora ofördelaktigt inverkade på allmänna tänkesättet och desto hellre sy n tes förtjena uppmärksamhet, som af mål, hvilka blifvit dragne under Kongl.
Att de verkligen tjenande uteslutas, har afseende på det beroende af förmän, som publik tjenst medför, öch den inflytelse på vilja och beslut, sorn detta beroende möjligen skulle kunna äga; men att en Bondeson, som fått uppfostran och ingått i Rikets tjenst, som efter fadrens död äi’fver och tillträder hemman, och nu går ur tjenst, skulle för alltid hafva förverkat sin Riksdagsmanna-rätt, är så uppenbart stridande emot rättvisa, att intet tvifvel bör uppstå , det jn Bonde-Ståndet sjelft skulle önska en förändring i denna föreskrift; nu så mycket mer, som det årligen aflemnar söner för att uppfostras till publik tjenst. Lika så obilligt är det, att man ej skall få representera sin besutna berättigade jord, för det man förut haft ett annat näringsfång, hvilket man öfvergifvit för att verkligen blifva jordbrukare, utan att numera höra till något annat Stånd. Det är ej förbudit att ifrån Bonde blifva Borgare; hvarföre skulle man ej från Borgare kunna blifva Bonde? Vöre det ej lyckligt, att capitalister Coust. capitalister blefvo jordbrukare, och huru skulle denna frihet tåla någon inskränkning? Hela den 1.5 §. i Riksdags-Ordningen torde derföre så böra författas: »Samtelige inom hvarje Härad boende, sdjQsutne ägare af Krono-, Krono-Skatteoch »Fräise-Skatte-Henunan välje inom sig, efter ?> h emman talet, en Riksdagsman för Bonde Stånjjslet, hvilken ej till något annat Stånd lior, meller någon beställning i Rikets tjenst innemhafver. Ingen niå i val deltaga, som ej sjelf mväljas kan. Vilja flera Härader förena sig om 3>en Fullmägtig, vare sådant dem obetaget.cc 3:o Bruksägare. Bruksrörelsen har väl det gemensamt med Landtbruket, att båda taga deras producter ur jorden, båda äro fästade vid Landsbygden; men dessa begge yrken äro i sig sjelfva vida skilda. Bergslagerne äro samlingar af fabriker, och likna snarare stora Städer.
AJ Fjerde hiifvudtiteln. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af bifogade tabeller. 1 (Se bilagorna Litt. Beträffande den i förra revisions-berättelsen framställda erinran i afseende derå, att under revisions-åren fortfarande till Krigs-kollegii aflöning anvisats betydliga belopp från serskilda för andra ändamål afsedda kassor och fonder, anse Revisorerne sig böra omnämna, att Rikets Ständer under innevarande riksdag på stat anvisat erforderliga medel till Kollegii aflöning, hvarigenom således det anmärkta förhållandet kommer att för framtiden upphöra. Till upplysning om de belopp, hvarmed ifrågavarande aflöningar under revisions-åren af de serskilda kassorna utgått, hafva Revisorerne låtit uppgöra följande, på räkenskaperna grundade, sammandrag: Fjerde hufvudtitelns anslag till Kongl. Krigs-kollegii aflöning 24,276: Af dito dito till skrifmaterialier och expenser ... 466: „ förenade mötes-passevolans-fonderna 3,100: „ Arméens nya mötes-fond 9,850: „ krigsmanshus-kassan 6,000: „ militie-boställs-kassan 6,466: Fortifikations-afdelningens anslag till försvarsverket i allmänhet 438: — „ "Waxholms extra Fästnings-byggnads-medel ... 366: 32. „ Karlstens dito dito 366: 32. „ fyllnad i arfvoden. till General-intendenten och Kollegii civile ledamöter för år 1854 — „ ersättning från 4:de hufvudtitelns besparingar för ett år 1853 öfverflyttadt besparings-be ioPP :
Hofrätt må fem ledamöter utgöra domfördt antal, så ock 4, om alla, eller 3 af dera om slutet ense äro. Jag tager mig friheten anhålla om propos. på en så beskaffad förändring af Ulsk:s förslag, men till äfventyrs torde R. o. Ad. anse, att en sådan redaktion, nu i hast framställd, icke lämpligen kan antagas och för sådan händelse anhåller jag om återrerniss. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Skilnaden mellan Konungens nåd. propos. och LagUtsk:s förslag i l:a mom. af båda Den 22 Mars. 107 förslagen Sr den, att Konungen föreslagit, alt i Hofrätt må icke färre än fyra ledamöter dötna i mål, sorn å ära och lif gå, men Utsk. att icke färre än fem ledamöter må döma i så beskaffade mål. Begge dessa förslag hafva efter min tanka det felet, alt endast det minsta antalet ledamöter är bestämdt, men icke det högsta, då del likväl, efter min förmening, utgör ett vilkor för rättvisans behöriga skipande, att det ej må bero på slumpen, huruvida man skall dömas af eli större antal ledamöter eller icke. Det torde vara för en hvar påtagligt, all, om del får bero af en tillfällighet huruvida man skall dömas af 5 ledamöter, 6, 7, eller flere, så kari utgången af domen derpå vara beroende. Detta fel vidlåder båda förslagen. Konungens förslag är dessutom, i min tanke, behäftadi i detta morn. med det felet, att ledamölernes antal föreslås till ettjemnt tal, hvaraf ofta kan upstå den olägenheten alt, vid ett måls afgörande, eli lika. antal ledamöter sladnar emot lika, då den tilltalade mäste frikännas, ehuru han tilläfventyrs varit brottslig. Således bör, enl. min åsigt, ledamöterues antal alltid vara bestämdt och alltid udda. 2:dra mom. af Konungens propos. innehåller: ”i andra mål må tre ledamöter utgöra domfördt antal, der alla om slutet ense äro.” Då de tre ledamöte.rne icke kunde blifva ense om slutet skulle således en fjerde ledamot såsom skiljedomare tillkallas.
Mig tyckes derföre, att Utsk. riktigt betraktat saken och att voterings-propos:n är sådan den bör vara, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Man skulle kunna betrakta saken ur en annan synpunkt, nemi. sålunda, att då två Stånd förklarat att en sedel å 1 R:dr R:mt, d. v. s. 32 sk. B:ko, 222 Den 29 November. skall finnas, och de andra två att den icke skall finnas, så har frågan i så måtto förfallit, alt det blifver vid det gamla, och således alt en sedel af 1 R:dr R:mts värde fortfarande kommer alt utgifvas. Jag vill dock icke gå så långt, utan instämmer med Hr Mildt i hans yrkande om bifall lill den af Utsk. föreslagne voterings-propos:n. Frågan är egentligen om huruvida, lill det antagna nya sedelsyslemet, hören sedel å 1 R:dr R:ml eller icke; två Stånd hafva sagt att systemet skall så upgöras, att deruti en dylik sedel ingår, och de andra Iva Stånden hafva yrkat motsatsen. I följd deraf måste väl också afgöras hvilket system som skall antagas, och frågan således förekomma i Förstärkt BankoUtsk. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig: Jag är i hufvudsaken förekommen af de tvenne sista talarne, och jag ber endast att få tillägga, aU då R. Skr beslutat, det ett nytt myntsystem, tiodelningssystemet,_ skall införas, mäste väl äfven sältet för dess införande bestämmas. Icke kan man tillerkänna två Stånd rättighet att, emot de tvenne andras nekande, afgöra saken. Då två Stånd stannat mot två, mäste ju anlingen frågan förfalla, en orimlighet, eller också afgörandet hänskjutas till Förstärkt BankoUtsk. Jag anhåller fördenskull om bifall till den föreslagna voterings-propos:n. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Frågan om decimalsystemets införande i vårt mynt är redan afgjord.
Kan något bättre erbjuda sig till ett sådant ändamåls vinnande, ån att ifrån fullkomlig undergång rädda ett capital af omkring 3 millioner R:dr, som är (beloppet af de på Götha Canal använde surnJmorf Jag föreslår derföre att Riksens Ständer förklara hela Götha Canal-arbete för en verkelig National-egendom, hvilken anslås Banken, hvaremot Banken af sin årliga behållning evärdeligen utbetalar actie-innehafvarena en år*' dig ränta af 5 eller minst 4 procent förderas gjorda bidrag, som då blifva en Nationalskuld , och hvilka bidrag till capital aldrig kunna af actieionehafvarena återfordras. r . ’ ' • *. ;• Denna ytterligare ärliga utgift af Banken, skulle då utgöra högst omkring 150,000 Ridr beräknadt efter 5 procent. Då man nu besinnar att genom denna obetydliga årliga summa af 150,000 R;dr, som ingalunda ökar Bankens sedelstock, efter den tages och utgöres endast af en ringa del af dess stora årliga behållning, som ej heller blir till tunga för Nationen genom ökade Statsbehof, sättes i rörelse och omlopp ett capital af nära 5 millioner, så kan man näppeligen föreställa sig ett nyttigare användande af ea revenu som tillhör Nationen. Det är nemligen tydligt, atti samma stund voro dessa papper att anse såsom penningar. Den 2g Febrliarii, Hvad skulle mera befordra liflighet i r reisen, credit och välmåga, än detta, hvarig rom tusende liqvidera hvarandra, hvarigenc tusende åtkomma ett dödt capital, hvarmed nyttig sysselsättning kunde vinnas. Se där vi - dare ett tillfälle för capitalisten att säkert a vända sina penningar, ja för det minsta cap. tal af 100 R;dr att komma i rörelse, och h : • ru mångå sådane små summor ligga ej göm hos enskildta utan nytta. Dessutom blef’ capitaler då först samlade i smått, då tillfäliel gifves att säkert använda dem, och att den a välförstådde sparsamhet och omtanka, är sä -j raste medlet till folkets sedlighet och välmåj lärer ej kunna betviflas.
Mig synes således afgjordt, såsom allmän princip, att hvarje slutberedt Riksdagsmål innebär i och med blotta idéen af dess slut-beredning och dess öfverlemnande till Riksens Ständer, den , att det är lill afgörande frarnsiäldt, och måste så ledes upptagas: och vidare, hvad liden angar, att hvarje annat siut - beredt och inkommet Riksdagsmål niåsle vid samma Riksdag till afgörande företagas, men grundlags ■ förslag nödvändigt liviltill den nästa, dä anses af sig sjelfva böra uppå tagas, men ock kunna genom särskildt beslut uppskjutas till en annan Till upptagandet å den tid, nemligen nästaRiksdag, sorn Grundlagen särskildt för constitutions-mal bestämmer, erfordras på sådan grund icke något beslut, utan på siri högd, och endast i fall fråga derom uppstår, ett vilja afstå frän den af .Grundlagen meddelta afgörande rätt. Till hviländet åter måste erfordras ett beslut, efter det skall innefatta ett afstående från berörde rättighets utöfning: — Och då nu i sin naturliga ordning uppkommer den frågan , huru mänga röster erfordras till detta beslut? synes mig af den ovägerliga rättigheten till upptagandet och afgörandet följa: 1:0 att den eller de af de Fem Constitutionella Myndigheterna, Konungen och de fyra Riks . Stånden, sorn ej vilja Den 3 Juni. vilja från denna rättighet afstå, kunna dertill ej af några eller någon bland de öfriga tvingas; «:do att då med termen afgöra förslagen Grundlagen omöjligen kan mena en, två, tre eller fyra femtedelars, utan alla femtedelars beslut öfver desamma; är ock, i följe af Lagen, upptagandet allas pligt, så snart Konungen eller ett Bi ks - Stånd, hvilket som helst, ej från föreskriftens utöfning afstår; och 3:0 att då ingendera .Myndigheten kan förmenas att förslagen upptaga celi afgöra, måste ock icke mindre än allas enstämmighet fordras för deras uppskjutande till annan tid: det är, Röstberäkningen af sammanstämmiga Fern, icke den af sammanstämmiga Två, vara på närvarande fråga användbar.
DondeStandets förnyade pröfning, huruvida icke, då arne RiksStånd H. PresteStändet samt V. BorgareStåndet redan bifallit Utskottets sista tillstyrkande, de skulle finna lämpligt, att j den af desse 2!ne RiksStånd, på grund af Utskottets framställning, beslutna mening instämma, i hvilket fall afgjordt blifver, att Majoren von Steijern må åtnjuta en förlängning i ArrendeContractet om Starhy Kungsgård i to år under de dermed förenade vilkor. Skulle åter H. R. o A. och H. BondeSlandet eller andra af dem icke finna för godt alt'sådan t bifalla, då anser Utskottet förevarande fråga, jemlikt ofvan åberopade Grundlags §., böra af Förstärkt Statsutskott afgöras. Och får i sådant afseende Utskottet till godkännande framställa följande Voterings-Proposition: "Den som bifaller, i enlighet med PresteStåndets och BorgareStåndets Beslut, att, såsom en lämplig uppmuntran åt Majoren von Steijern, han och hans rätts innehafvare tillerkännes den iförmon, att, vid utgången af nuvarande Arrende af Starby Kungsgård, tillgodonjuta en förlängning i Contractet derom på io år, och således under berörde tid hela Kungsgården jemte de ifrågavarande Lägenheterne, VattaSlålten och HerrsjöÄngen ytterligare, under lika vilkor som nu, odelade innehafva oeh begagna; vid hvilken upplåtelse i öfrigt bör iakttagas de säkerhetsmått, som vid' bortarrenderandet af Kronans Fastigheter, i afseende på Betänkanden, N:o 3^2. 137 lagliga häfden, vården och skötseln deraf vanligen äga rum; voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer, i enlighet med R. o.
För min del anser jag, att det icke börvara någon föreskrift för Borgenärerne, att de i något fall äro förpliktade att utse flere Gode Män, och det af följande skäl. Ofta kan en ensam mycket bättre förvalta ett vidsträckt bo, än flere hafva förmåga att sköta ett af ringa beskaffenhet. Ofta inträffar äfven, att en man med verklig förmåga och redlighet för ett sådant bestyr icke vill sig det åtaga, för att icke komma i strid med andras tänkesätt, och för att icke dela ansvar med andra, till hvilkas skicklighet för ärendet han icke har fullt förtroende. Ju flere de äro, som hafva befattningen med ett bos förvaltande, ju större blifva också förvaltningskostnaderne eller arfvodet för detta bestyr. Ofta händer äfven, att det är svårt att få en enda God Man, då Lagen likväl befaller, att de minst skola vara två. Jag föreslår fördenskull, att nämnde §. får följande lydelse: ”Borgenärer, hvilka tillstädeskommit ”efter kallelser af Rätten eller Domhafvan”den, som i 5 Gap. 1, 2 och 3 §§. säges, ”skola genast inför Rätten utse eller ock ”sig emellan välja och förRätten nämna en. ”God Man eller flere, helst bofaste och dem, ”sorn sjelfve sakegare äro, att den afträdda ”egendomen till förvaltning emottaga. Bor”genärerne ege ock att meddela Gode Man”uen eller Gode Männen föreskrift om för - Den 26 Junii f. m. ”valtningen, då sådant nödigt anses. Förordnande för god man eller gode män ut”färde Rätten.” Dessutom förekommer i ConcoursLagen den föreskrift, att Borgenärerne skola på Proclamadagen utse Syssloman. Skillnaden emellan God Man och Syssloman är ingen annan än den, alt den förre förvaltar boet före Proclamadagen, och den sednare efter densamma. Merendels händer ock, hvilket äfven bäst synes vara, att den, som före Proclamadagen förvaltat boet, dervid förblifver efter densamma. Mig synes således,att föreskriften om Sysslomans väljande borde utgå, och boets förvaltare så före som efter Proclamadagen ega samma benämning, nemligen antingen Gode
Hr Gr. o. Landtm:s härefter framställda propos. om R. o. Ad. bifölle, alt Hr Stjernsvärds nu förevar, anförande jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. blef med ja besvarad. Föredrogs Hr von Wahrendorffs, Martin, d. 11 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de fästnings bestyckning med kammarladdnings-kanoner. Hr von Arbin, Axel, anförde skriftligen: Den af Hr von Wahrendorff gjorda motion om en und. skrifvelse till K. M. med anhållan om ytterligare försöks anställande med det af honom uppfunna system för kammarladdnings-kanoner, vill jag väl icke motsätta mig, men får likväl förklara, att jag anser fullkomlig onödig. Hr von Wahrendorff erkänner sjelf att K. M:s personliga uppmärksamhet blifvit fästad på denna sak, och att artilleriets chef omfattat den med intresse, hvilket äfven bestyrkes genom de upprepade och ännu alltjemt fortgående försök, hvilka med dessa pieser blifvit verkstälda. Härmed tyckes mig att Hr von Wahrendorff borde vara tillfreds och icke fordra mera; ty oaktadt den fördelaktiga tanka man enskilt kan hysa om systemet, bör, genom en del ofullkomligheters afhjelpande och en större erfarenhets vinnande, allmänna omdömet mera stadgas, innan någon större be - Den 15 Mars e. m. 267 ställning kan göras. Att försöken emedlertid skola fortsättas, det vet Hr von Wahrendorff, och således behöfves ju ingen skrifvelse derom från R. St. till K. M., som Sjelf i nåder anbefallt dessa försök.
R:dr och alt anmärkn. deremot ej skelt, men Hr von Hartmansdorff serskildt hemställt att ett arfvode af 200 R:dr må ställas till Banko-diskont-direktms disposition, för att tilldelas den kanslist, sora kommer att närmast biträda Ombudsmannen och bestrida hans tjenst; hvarefter R. o. Ad., uppå serskildt framställde propos:r, biföll, dels, med nyssnämnde förbehåll i afseende på normal-staten, att hvarje kanslists - Den 30 Oktober. 129 lists lön bestämdes (ill 600 R:dr, dels ock Hr von Hartmansdorffs förslag om arfvode för en kanslist. Vidare bifölls att såsom lön för Kamreraren skulle ulga det af Utsk. med tillsammans 1,800 R:dr föreslagna aflöningsbelopp. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att, sedan R. o. Ad. i sednaste plenum beslutat alt icke. någon serskild Diskontkassör må anställas, Utsk:s förslag om ..aflöning för en sådan kassör naturligtvis hade förfallit, men att deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit att en kassa-kreditiv-kassör må upföras med lön af 1,200 R:dr, blef detta Hr von Hartmansdorffs förslag af R. o. Ad. bifallet. Vidare bestämdes lönerne för Bokhållarne, Registratorn och Konlorsskrifvarne till de af Utsk. föreslagna aflöningsbelopp. Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, framställde hurusom Utsk. för en kassa-skrifvare föreslagit ett arfvode af 400 R:dr, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Konstruktions-korpsen tillhörande mångfaldiga och vigtiga tjensteåligganden skulle kunna vederbörligen fullgöras, någon väsendtlig inskränkning af dess personal ej kunde ega rum.» »Han föreslog derföre, att antalet af korpsens Officerare, nu bestående, utom Sekund-chefen, af 1 Kapten, 2 Kapten-löjtnanter med högre och 2 med lägre lön, 4 Premier-löjtnanter och 4 Sekund-löjtuanter, eller tillhopa 14, matte minskas till 12 och, med bibehållande af nuvarande Interims-statens lönebestämmelser, efter tjensteuppdragens vigt så fördelas inom de olika graderna, att en blifvande Stat för korpsen komme att upptaga: 1 Öfverste och Sekund-chef, 1 Kapten, 3 Kapten-löjtnanter med högre och 3 med lägre lön, 2 Premieroch 2 Sekund-löjtnanter, i hvilket fall Officerarne dock borde frikallas från åtskilliga uppgifna, utom omfånget för deras egentliga befattningar liggande polisbestyr och 2 tjenstgörings-arfvoden för lönlöse Officerare å Staten uppföras, äfvensom att för öfrigt, i stället för nu bestådda 3 Under-konstruktörs-löner, måtte beräknas 2 sådana löner och ett Elevs-arfvode, hvarigenom Statens slutsumma blefve . 30,650 R:dr riksmynt, eller lika med det vid sista Riksdagen för korpsen beviljade aflöningsanslag. »Derefter hördes i ämnet Förvaltningen af Sjö-Ärendena och förmälde sig anse, att, då fråga varit väckt derom, att upplösa Konstruktions-korpsen och ersätta densamma medelst konstruktörer, antagna efter ackord från de enskilda skeppsvarfvet således lämpligheten af ett sådant förslag först borde tagas i betraktande. Härvid förekomme då, hurusom obestridligt få yrken funnes, som fordrade mera omfattande kunskaper, praktisk erfarenhet och inre fallenhet, än skeppsbyggnadskonsten, när fråga vore om konstruktion af större krigsfartyg och utförandet af deras byggnad. Utom det att konstruktören måste innehafva de högre llih. till It. St. Jls 3 lill Kongl. Majlis Nåd.
Bergslagsinrättning för framtiden skulle indränka sig till denna utvägen; jag har blott velat härigenom framställa möjligheten att småningom framskrida med Landets bebyggande och befolkande, utan att under tiden vara hindrad från Malmens nedskaffande och Bergslagsrörelsens början. Äfven sedan dessa Nybyggen kommit till stånd, på Linien mellan Malmberget och Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, där en etablerad väg måste anläggas, kunna dessa Lappman fortfara att vara till väsendtelig nytta, om de ej onödigtvis undandrifvas allt för långt; de vistas i alla fall, hela sommaren vid Norrska Hafskusten och beta sedan sina Renar i Fjällen , tills de om vintern återkomma i Svenska skogslandet på trakter, der Renmåssan växer. Att Masugnslägenheter finnas åt Gellivare Den i September f m. 2.5 $id»n, tyckes ej nu vara bestridt; och än mindre skall det låta bestrida »ig sedan den undersökning förevarit, hvilken Utskottens Betänkande afse . Om möjligheten att sluteligen ifrån Lastageplatsen vid Stora Luleå Elf, det vare sig nied Qvickjocks eller Gellivare Jernmalm, fördelaktigt och i stort kunna fortsätta transporten till hafvet, därom tyckes man ock redan nu vara ense, och kan det äfven med så mycket'mera skäl, som detta, härstädes af Forssar så litet besvärade vattendrag, utan tvifvel lärer kuDna anses lör det största i hela vårt Land. Enda skiljaktigheten i åsigterne nu ligger således uti frågan om hvilketdera må vara förmonligast, att rigta sina krafter, åt Qvickjock y ellér åt Gellivarej ty att sprida dem till bägge och derigenom tilläfventyrs görs dem otillräckliga öfverallt skulle visst vara att bereda en sen skörd åt Fäderneslandet. Jag skulle kunna mycket specielt här än vidare uppfatta de skäl hvarpå jag grundat min motion rörande Gellivare, men det vore att onödigtvis spilla tiden , då denna motion liksom Utskottens Betänkande ej haft något annat föremål, än att saken måtte under/ökar och resultatet af denna undersökning sedermera blifva grundan för frågan om Statsanslaget* storlek och beskaffenhet. 26 Dm i September c, m.