Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man gaf mig skaldeportionen af det Anckerska legatet. Det var Molbech (författaren till Ambrosius) jag hade att tacka derför. IVJin ansökan till detta legat har sin egen lilla historia, som jag genast skall berätta. Jag var nära 40: talet, men jag kände mig yngre än då jag var 25 år. Omedelbart före vår afresa, samlade vi våra vänner till en liten afskedsfest i vår nya lokal vid Fredriksborggade. Der var Arentzen, der var Brändes, der voro politikern Pingel och Hörap. Der disputerades, sjöngs, spelades, skämtades och skrattades ochett parti gammalt Rhenskt, som jag ärft efter gamle redaktör Jörgen-sen, tömdes till sista droppen. Mariboes skolas lärare gjorde afskedsfest för mig pä » Skydebanen ». Min dävarande kollega vid skolan, nuvarande rektor Theisen, hade hittat på en lustig teckning af svartkrita och kaffesump, deri kultusminister Fischer på Parnassens topp bekransade mig. Jag var klädd i romersk imperatorsrustning med en ofantlig doktorshatt under armen, under det flaskor, hvilka till etiketten hade musernas namn, svängde sig i dans kring klipporna och min hustru i form af en huskatt satt ofvanpå den stora reskofferten. Brändes var stadd på resa till Berlin för att bosätta sig der, men hans vänner hoppades att han snart skulle komma tillbaka och intaga den plats vid universitetet, hvartill han bade större förutsättningar än någon i landet. En adress till honom bereddes. Jag lemnade ät Pingel mitt namn till underskrift. För fjärde gången lemnade jag dansk botten, denna gång för en längre resa i tid och rum än mina tidigare Pariserturer.Vid en köpenhamnsk badort. De köpenhamnska badorterna bilda en leende ke^ja längs Strandveien vid öresand mellan Köpenhamn och Helsingör. De praktfullaste, närmast hafvudstaden, kalla sig anstalter och bebos — då n&amp;gon bor der — af utländingar, diplomater och privata, enormt rika infödingar, eom här föra ett stora rerl-dens lif med ridåsnor, vattenrutschbana, bockekipager, jockejrulett, svenska konserter, franskt kök och kypare, som kunna tyska.
Utsk. visar härigenom, att det icke ingått i någon slags beräkning af landshöfd.embetenas utöfning, att Utsk. helt och hållet förbisett möjligheten att verksamt kunna utöfva dessa embeten, ty dertill fordras att embetsrummen öro belägna i det hus, som landshöfdingen bebor, på det att denne embetsman, hvars biträde och råd så ofta påkallas af provinsens innevånare, Den a8 November f. m. 4°? må kvinna vara i tillfälle att skyndsamt gå tillhanda med de upplysningar och råd sorn äskas, hvilket endast blir möjligt derigenom att embetsrummen och archivet, hvarest alla handlingar förvaras och hvarutur upplysningar stå att inhemta, ligga nära till hands, och att således ett dröjsmål med besvarandet af vissa angelägna frågor ej måtte lända till skada både för den enskilda och det allmänna. Allt detta är innevånarnes i provinserna fördel, långt mer än landshöfdingarnes, och det hör till ordningen att cheferne för länsstyrelserna liro bosatte i de hus, der embetsrummen äro belägna, för att beständigt kunna vara till hands för embetets utöfning. En så enkel uppfattning af ämnet hade jag ej väntat skulle kunna förbises af någon, än mindre af ett R. Sits Statsutskott. Jag yrkar således bifall till K. M:s nåd. propos., och att de 100.000 rtdrne uppföras på stat att utgå till de ändamål, hvarför de blifvit äskade. I afseende på Riksarchivet och dess förflyttning har StatsUtsk. i 2:a punkten af dess utlåt. litt. D förklarat, alt Riksg.contrs nuvar. local skulle upplåtas ej blott för Riksarchivet, utan att denna local äfven lemnade utrymme för uppställandet af Vitterhets-, Historieoch Antiqvitels-acade miens samlingar.
För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra till och med sexton ökedagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande till lokalen samt något mera vid tillfälliga större skador å vägarne. Egentligen är dock väghållningsbesväret, när vägarne jemnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad siffran derom utvisa!', emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerna föiflyttades in på sommaren; och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under somrnar månaderne, då de annars borde och kunde vara goda. Nämnde olägenhet torde dock motvägas af den omständigheten, att väglagnings verkställande sommartiden anses falla sig beqvärnligast för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det fall, att den inträffar på en lid, då jordbruksarbetet lemnar mera ledighet dertill, än vår och höst, i synnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar detta sednare angelägna arbete. Hvad tabelierne upptaga under rubriken: diverse afgifter, onera och allmänna besvär, utgår på landsbygden för kyrko-, prestgårdsoch tingshus byggnad, inqvartering, skallgång och andra jagtanstaller, tingsgästning och hä - 27 radstjenares a (löni ng, kurliusmedel, barnmorske-aflöniug, djeknepenningar, kollektoell stamboksmedel och riksdagsmanna-arfvode, samt i städerne för kyrko-, skole-, rådhusoch andra publika byggnader, brandi edskaps underhållande, magistraters och sladsbetjentes aflöning, inqvartering, kurliusmedel, djeknepenningar, kollek toch stamboksmedel och riksdagsmanna-arfvode, med flera tilllällige kommunalulgifter.
Bi» bånget slutligen åtföljes af ett Register, undantagas från tryckning, då Samlingen Nto 2 såluu» da helt och hållet försvinner, torde Constitu. tionsUtskottets Betänkanden få denna Nummer, i stället för Nto 3, Stats-Utskottets komma under N:o 3, i stället för Nto 4, os. v» All möjlig förkortning i allmänhet vid dessa handlingars tryckande, såsom af de hitintills nyttjade, ofta vidlyftige och med gröfre Stilar tryckta Pmbriker, äfvensom med användande af Initial Bokstäfverne för ofta förekommande benämningar, t, e* Rikets Höglofliga Ständer o. sv, torde ock få reccommenderas hos ExpeditionsUtskottet, som får tryckningens ombestyrande sig uppdraget.» Lades på bordet. (Se Protocollet för den 8;de Dec.) Frän Fröt. Cftdr. 4. 4 Ste, i g åt. 97 Från Hedervärda Bonde-«StSiidet® S. D. 'Remitterades lill Constitutionsoch Lag• Utskotten; Kongl: Maj:ts Kådiga Proposition, med öf» verlemnande af Förslag till en ny Prestvals-För* ordning Jill Stats Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande fördelning af de, genom en, med Kej. serliga Ryska Regeringen, afslutad Liquidations-Convention , influtne medel, %\o Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angå* ende Låne-tinderstöd till återuppbyggande af Staden Borås, 3;o Anders Svenssons från Hallands Jjän Motion, att alla Löntagare må erhålla åflo** ning i Contant, utan förhöjning efter årliga Markegångs priset. 4;o Per Burges och Per Mårtenssons från Gottland Memorial, om Lazaretts-inrättning derstädes. BSh. tilt R. St. Fröt, lgtf — iga?. 9-* Samt. 1J Ék frat.
R:dr utaf det anslag å 160,000 R:dr, sorn anvisats till bestridande af kostnaderna dels för anställande af försök till utrönande af så kallade pansarplåtars af Svenskt jern förmåga att motstå skott samt till bestämmande af lämpligaste konstruktionen af refflade gjutna jernkanoner för fartygs bestyckning, dels för artilleriförsök med afseende å frågan om införande af refflade kanoner vid artilleriet. § W. Utaf de under Riks-statens Sjette Hufvudtitel hänförliga, på Riksgälds-kontoret anvisade extra utgifter skola följande till Kongl. Maj:ts nådiga disposition beviljade och ännu innestående anslagssummor, på det sätt och i den ordning, Kongl. Maj:t behagar föreskrifva, tillhandahållas och utbetalas, nemligen: o l:o Attatiosju tusen R:dr utaf det särskilda för skiften och afvittringar på Riksgälds-kontoret anvisade anslaget, 261,000 R:dr; 2:o för Alnarps landtbruks-institut, såsom bidrag för tillbyggnad af Lomma församlings kyrka, 7,500 R:dr; 3:o Sex tusen R:dr utaf anslaget till utdelande vid landtbruksmöten af högre prisbelöningar för husdjur, redskap och maskinerier samt ladugårdsprodukter, sädesslag och andra jordbruksalster, 18,000 R:dr; 4:o Tjugu tusen R:dr af det för fortsättning af de geologiska under sökning ärne inom riket samt utgifvande af derpå grundade kartor beviljade anslag, 150,000 R:dr; 5:o Etthundra tusen R:dr utaf anslaget, 300,000 R:dr, till uppförande på Landtbruks-akademiens nuvarande tomt af en ny byggnad till inrymmande af lämpliga lokaler ej blott för Svenska slöjdföreningens söndagsoch aftonskola, utan äfven för allmänna slöjdoch industri-expositioner, för utställning af Landtbruks-akademiens samlingar af åkerbruksredskap samt för ett geologiskt museum; 6:o Sju tusen sexhundrafemtioåtta
Man har väl sagt, alt som alla fyra Stånden yttrat sig i frågan, och alla hafva velat det en förändring skulle ske, så borde man kunna sammanjemka deras olika beslut i öfrigt till något gemensamt helt. Men det kan ju hända i hvilken fråga som helst, alldeles på sätt här skett, att besluten om samma sak blifva så olika, att dessa ingalunda kunna sammanjemkas. I denna fråga hafva 2 Stånd beslutit, att lagförslaget i reservationen skall genast antagas, hvaremot 2:ne andra vilja alt förberedande åtgärder först mätte vidtagas. Gr. Lagerbjelke har föreslagit en sammanjemkning af de olika meningarne, alt lagförändringen väl måtte antagas för framtiden, men icke träda i verkställighet förr än en förberedande undersökning ägt rum. Mig synes detta sätt att gå tillväga vara omvändt emot det rälta förfarandet, ty man bör väl icke antaga en lag förr, än roan känner de på utförandet inverkande omständigheterna. Endast derigenom kan man rätta sina beslut efter omsländigheterne. Man bör icke börja med att säga: lagen skall så och så förändras; om del passar efter omständigheterna, undersöker man efteråt. Det kunde då möjligen hända, att innan lagen träder i verkställighet, befinnas omständigheterna vara sädane, att det på förhand antagna lagförslaget icke är lämpligt. Dessutom, hvilket trängande behof är väl för handen att på detta sätt behandla frågan? Konungen är, i händelse den föreslagna uud. skrifvelsen skulle uteblifva, lika oförhindrad att infordra nödiga upplysningar, i händelse Konungen ansåge de ifrågavar. domstolarne böra afskaffas. Ar han åter af den mening, att dessa domstolar böra bibehållas, så medförer den und. skrifvelsen ingen påföljd. Mig synes således att begge åtgärderna kunna och följakteligen böra enligt 75 § Riksd.Ordn. förfalla. Gr. Lagerbjelke: Här är, efter min öfvertygelse, fråga om alt tillämpa grundlagens bud på ett visst fall, men icke att afgöra, huru en lag i allmänhet skall på bästa sätt stiftas och i ver - Den 1 Mars f. m. 407 ket sättas.
Sådana åligganden bör man, så mycket möjligt är, undvika att påbörda auctoritelerna. Jag anhåller 0111 uterremiss. Hr Hjerta, Lars: Dä jag varit en af ilena, som väckt motion i detta ämne, anser jag mig uppkallad att besvara Frih. Cederströms anmärkning. Jag tror icke det kan anses vara afgjordt, att en person, derföre att han möjligen händelsevis saknat pass, då han reste utrikes och der längre tid qvarstannat, haft en brottslig afsigt ali sig undanhålla, oell kati således ej finna annat, än att förlust af »1 fsrutl lör en sudan uraktlåtenhet vore ett alltför strängt straff Hvad åter angår det besvär, som vården om den bortovarandes egendom skulle förorsaka de offentliga auclorileterna, lärer det upphöra, om han ej i laga lid anmäler sig till dess återbekommande, och anmäler han sig dertill, så är han ej heller mera rvmd, då han åter lillstädeskoinmer; och auetoriteterna, som med arfvet tagit befattning under liden, lära väl veta alt derföre göra sig betalia. Jag tror således, alt betänk, i denna del kan bifallas. Snarare skulle jug önska ändring i Den aa Maj. den del deraf, som rörer ntländningars rätt att resa genom landet. Det är otvifvelaktig!, att gästfriheten ar ett af de vackraste drag, som hedra en nations karakter, och detta karaktersdrag har af ålder varit införlifvadt med Svenska namnet; men måhända finnes likväl intet land, der utländningar på sednare lider varit underkastade flera vexationer och scandaler un just här. Svenska nationen har så mycket mindre haft del häri, sorn allmänheten ofta icke ens kunnat få veta orsaken hvarföre utländningar blifvit förvisade härifrån; och sådant bör likväl ej ske, utan att den resande, i händelse någon slags misstanke inot honom uppstått, fått tillfälle att disculpera sig från en sådan misstanke, som kunde hafva menliga följder för hans reputation och jemväl möjligen affärs-förhållariden.
” ”1 an - Den 2 Juli - 397 *’I anledning häraf och med åsigt af den ödmjuka anmälan, jag å Söderhamns Stads vägnar nu föranlåtes göra, tror jag mig böra upplysa, att Söderhamns Gevärs Factorie Handtverkare, hvilken Class, såsom från Stadens fundation med Borgerskapet *alldeles införlifvad , hade skäligt anspråk på, och tillädes rättighet till Stadens Donationsjord, voro, vid den om fördelningen deraf år 1754 ingångne förening, i det förhållande till Borgerskapet, att de emot detta ansågos utgöra mindst tredjeeller fjerdedelen af det hela. Ehuru då mera efter Manufactur Privilegierna befriade från Borgerlig tunga, hafva de dock med Borgerskapet delat öfriga onera till Staden, jemte det de medelst den afkastning, deras handtering och idoghet Staden tillskyndat, synnerligen bidragit till dess upprätthållande; hvarföre genom den förmindskning , denna Manufactur-Class, af saknade tillfällen till förtjenst, förut undergått, Söderhamns
Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, erhåller en besparing af nära 4,000 R:dr. Den utgift som Staten, i fall motionen bifalles, får vidkännas, är högst obetydlig och kommer aldeles att försvinna i den mån de ifrågavar:de tjenstemännen erhålla andra befattningar. Jag får vördsamt anhålla, att detta mitt yttrande måtte få beledsaga motionen till vederbörligt Utskott. Rimitterades till StatsUtsk., hvarjemte, enligt motionärens begäran, denna motion kommunicerades de resp. MedSt:n. Föredrogs Hr Dalmans, Wilh. Fredr. Achates, d. 29 sistl. Dec. pä bordet lagda motion, ang:de utvidgade rättigheter för Mosaiske Trosbekännare. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Då jag nu som alltid anser det vara mindre ändamålsenligt att yttra sig i frågor, förr än de, efter remiss till vederb:de Utskott, derifrån utredda återkommit, har jäg icke begärt ordet för att inlåta mig i något ordande ang:de sjelfva ämnet för nu föredragne motion; men dä motionären, Hr Dalman, deruti framställt begäran, att Utsk. måtte taga kännedom af de yttranden, hvilka han sjelf och åtskilliga med honom lika tänkande afgifvit vid frågans handläggning under förra Riksdagen, får jag endast anhålla, att Utsk. mätte låta lika rättvisa vederfaras Hr Dalmans motparter och således äfven taga kunskap om de åsigter, som vid ofvanberörde tillfälle uttalats af mig och flere andra personer, hvilkas tankar i ämnet varit med mina öfverensstämmande. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., hade inlemnat ett så lydande anförande: Ifrån riksdagsorten frånvar:de, då Hr Dalmans ifrågavar:de motion väcktes, och i dag hindrad att komma tillstädes, anhåller jag vördsamt att detta tillkännagifvande måtte få åtfölja remissen lill vederbörligt Utskott.
979 häraf skulle ell hwar L Landet, som det astundade, fä hälla Bok och Postwästa, derföre han jemte det han ffelf besörjde om transpoterandet af samma mästa skulle säsom ersättning för Postmästarens beswär antingen betala wista procent af den Postporto, som till Kronan för hans corespondance qwartaliter sig belopp eller och skulle Landshöfdingen i orten, som närmast känner locala beskaffenheten och andra serstilta omständigheter, i brist af äsämjande, utsätta den betalning Postmästaren borde ärhälla. Och om den som Postväska begärte ansägs osäker för löpande Postporto och arfvode, skulle Landshöfdingen förordna, om han kunde fä en sädan rätt med eller u« tan borgen. För hwarje lösbref, som frän Post-Contoirek afsändes af andrh än dem, som höllö mästa, borde betalas en stilling Banco, utan afseende om Brefwet wägde flere eller färre lod, ty dek är icke billigt ark för etl fädam bref, deraf Postsörwaltaren ej har annat beswär, anatt inlägga det i den mannens mästa, till hwilken det är adresteradt, stall säsom hittills ofta stedt betalas 12 ä 15 fl. Banco. Dock kunde utan serskilt öfverenskommelse något sä stort paquer icke fä medsändas, att det ej kunde rymmas i Post. wäskan, hwari det skulle läggas. För alla lösbref, som tjenstemän i Embets ärender afsända, skulle in. gen betalning erläggas. För allmänna Tidningar borde äfwen en wifl Taxa säsom en Riksdaler Banco om äret för hwarje blad msättas, och af Postförwaltaren icke öfwerstridas, mängen mäste nu för liden afhälla sig frän läsning deraf, emedan de falla sig alltför dyra.
Krono-bageriets i Carlskrona ifrågasatta förening med en ångqvarn skulle, om den komme till verkställighet, hafva till följd ansenliga besparingar i utgifter, hvilka väl icke nu kunde på förhand till siffran bestämmas, men, med beräkning af inbesparad transport-kostnad och magasins-afskrifnings-procent, minskad åtgång af bränsle och handräcknings-biträde vid bageriet samt ökadt arrende af Krono-qvarnen vid Lyckeby, dock med säkerhet kunde antagas att utgöra åtminstone 8.000 R:dr R:mt årligen; hvarförutan detta verks anläggning vöre af vigt äfven i militäriskt hänseende, helst Carlskrona derigenom kunde, i fråga om en dess garnisons oundgängligaste förnödenhet, brödet, blifva en längre tid i denna del mindre beroende af yttre förhållanden vid ett hastigt fiendtligt anfall eller en blokad, än fallet är nu, då, om gemenskapen med Lyckeby Krono-qvarn blefve oförtänkt afbruten, innan ett större mjölförråd hunnit inom staden uppläggas, de betänkligaste följder för denna Flottans hufvud-station deraf omedelbart skulle uppstå; — i betraktande hvaraf Kongl. Maj:t alltså för ifrågavarande ångqvarnsoch bageri-inrättnings tillvägabringande af Rikets Ständer äskat den derför beräknade summa af 78.000 R:dr R:mt, att såsom extra anslag under år 1861 för en gång utgå. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 27 Vid det sålunda framställda förslaget, som i öfrigt synes ändamålsenligt och välgrundadt, har endast den erinran hos Utskottet förekommit, att bibehållandet för all framtid af Lyckeby qvarn, såsom Krono-qvarn, torde vara mindre lämpligt. Utskottet anser nemligen sannolikt, att genom denna qvams försäljning Statsverkets uppoffring för den nu ifrågaställa anläggningen skulle till en betydlig del blifva godtgjord, men säkerheten att vid inträffande behof kunna begagna samma qvarn ändock betryggas genom vid försäljningen fästadt vilkor, att, när sådant funnes behöfligt, förmälning af spanmål för Carlskrona stations räkning der finge verkställas till vanliga pris, men med företrädesrätt framför andra.
Man svarar mig, att redactionen är klar, endast en riktig tillämpning, utan tolkning, deråt gifves; men jag bekänner, att då jag ser en annan tillämpning i sjelfva verket vara gifven, anser jag ett förtydligande vara af nöden, innan man får påstå, att denna tolkning ej kan äga rum. Hvad mig beträffar, så delar Den ii F « b r u a r i i f. m. jag tle tre Ståndens mening, ehuru jag visserligen för denna Öppna bekännelse kan ådraga mig tillvitelsen, såsom jag ock sett i Dagbladen framstäldt, för besynnerlighet, för benägenhet att vränga Grundlagen och att införa ett nytt tungomål, eller för en advocatorisk tolkning, hemtad från medeltidens ordklyfverier. Men jag hemställer, om icke den ifrågavarande redactionen, som anses så klar, likväl kunnat vara ännu klarare, om det efter orden: hvart 5:te år sammankomma, stått: räknadt från sista Riksdagens början. Om dessa ord, äfven till öfverflöd, stått tillagde, hade de måhända åtminstone förekommit den afåtskillige yttrade farhågan att icke förstå Svenska språket. Jag kan för öfrigt ej undgå, att vid ordet sammankomma fästa begreppet, ej blott af den handling, hvarigenom Rikets Ständers sammankomst tillvägabringas, utan äfven deras sammanvaro såsom Svenska Folkets Representanter, och tror derföre, att detta ord innefattar omfånget af hela Riksdagen. Jag räknar således från Riksdagens slut, utan afseende på Calenderåret, hvilket, om Ständerna sammanträdde den första eller sista dagen af året, skulle, på en dag när, kunna föranleda till ett helt års skillnad. Sedan fyra år förflutit efter Riksdagens slut, anser jag Rikets Ständer äga rätt att, hvad dag de vilja, inom loppet af det femte äret, sammankomma. En mängd besynnerliga förhållanden skola jern - Den n Fe brti n r ii f. m. viii uppkomma om blott Calenderåret räknas från föregående Riksdagens början.
Detta Svannemäls-understöd har ej tillkommit i sedna-e lider, nt -n härleder strt ursprung frä > den tid Skäne, Halland och Blekinge lydde under Dusina Kronan. Nypa formligt donakiousbres as den 4 Jnnii 1557, ost) den zo Maji i^7Z är denna Spannemäls» förläning grundad och för ewärdeliga tider ffäukl af Danlika Konungarne till Malmö Hospital, hwilkct sedermera af Kon. Oarl XI den ZI Dec. 1696 wunnlt Nådig Stadfästelse. För» kusten häraf ffulle för Kongl. Serasimer-OrdcnS» Gillet medföra myckel bekymmer, som i desic sednare ä, ren da aila nödwaudighcls waror stigit till e» öfwer, drifwen dyrhet, ej uran swärighet kunnat upfysta de sörbindclfcr Ordens Gillet älegat. Det Högloft. StatsUlffolket yrtrar wäl alt dest mening ej är att sränraga nämde Hospital detta understöd; men som SlatSUstikörtet har sig bekant och af räkel,>ikaperne funnit, del den Fond som star under Kongl. Serafimer» Or» dens Gillers disposition, lemnat betydeliga ösweciikott Uköfwer de ärlige ukgisterne. tror UtjVottet att denna Fond kunde bestrida hwad Utskottet förestagit, skulle i underdånighet hos Kongl. Majli anmälaS, mätte till StatS-WerketS lisa indragas. Harwid torde Högloft. Ridberffapet och Adeln tillåta mig fä ytterligare an» märka, att förhällandet wäl warit sadant som det Högloft.
För Wirsén ter sig den nya riktningen såsom en irring, från hvilken literaturen säkerligen snart nog skall vända tillbaka till sitt lugna, kontemplativa skönhetsideal. De unge hafva mindre förtroende till ofelbarheten af egen uppfattning och våga derför ej säga, att deras ideal alltid skola vara de högsta, men de veta sig ha beträdi rätta vägen. I dikten “ Systrarne " har Wirsén stält emot hvarandra handling och betraktelse, och påminner att de nämdes. Martha och Maria i Bethaniens tjäll. w Till väninnor begge mästarn hade I sin lefnads fröj^L och qval; ” Men Maria ”, så Han sade, ” Gjort det bästa val. ” Vi anföra det blott som ett exempel på huru känslorna missleda omdömet. Den, som kommer trött och hungrig till ett tjäll, skulle säkerligen fmna den husmoder, som sörjde för hans vederqvickelse, bättre än den, som blott hörde på hans tal. Jemförelsen är för öfrigt i våra dagar ej på sin plats: Maria hade en Kristus att lyssna på. Det är samma föreställning som går igen i dikteii “ Klubba och lilja “: Ej kraftens jernbeslagna klubba mäktar Att spränga porten till vår längtans land, Den springer upp, när barnet endast fläktar Derpå med liljan, som det bär i hand. Realisten finner häri blott den naturliga följden af, att detta längtans land är en barnslig föreställning, som man bör lemna, innan man använder jernbeslagna klubbor. Sitt starkaste uttryck har Wirséns uppfattning fått i en dikt med omqvädet: “ Bevara ren din barndoms ljufva tro, förutan den fins ej på jorden ro “, och der han ett annat ställe gifver en forskare lof att * fråga, derför att denne på förhand tror på “ det Godas himlasvar “. Uppmaningen att bevara sin barndomstro förefaller oss besynnerlig och vi komma ofrivilligt att tänka på hvad Wirsén på ett ställe sagt om Victor Hugo: “ Är författaren i denna framställning ärlig? Ett jakande svar på den frågan föranleder till antagandet, att han i sin uppfattning är mer än lofligt inskränkt.