Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undersökningen skulle omfatta alla delar af jordbruksindustrien. Den skall konstatera jordbruksfastigheternas närvarande tillstånd, jemfördt med hvad dessa voro under förflutna tider; redogöra för produktionen af olika lifsförnödenheter eller råämnen för industrien, som jordbruket erhåller från jorden eller från ladugården; calculera denna verksamhets kostnader och inkomster deraf; undersöka hvilka framsteg jordbruket gjort sedan ett visst antal år och hvad man vidare kan hoppas. Vitdare skall undersökas hvilka afsättningsorter och marknader finnas eller kunna öppnas för afyttrandet af jordbrukets alster. De svårigheter skola uppgifvas, med hvilka Franska jordbrukare hafva att kämpa, och de hinder, som dem möta ; de utvägar skola angifvas, hvarigenom jordbrukaren kan undvika eller öfvervinna dessa svårigheter och hinder. Till denna vidt utgrenade undersökning skulle ansluta sig alla fakta och alla frågor rörande hypotheksförhållandena, jordbrukets kredit, rörelsen af landtbefolkningen mot städerna för att der bosatta sig; höjandet af dagsverkspriserna; de särskilda vilkoren för produktionen af hvarje slag af lifsförnödenheter; boskapsskötsel; kommunikationsanstalter för varuforsling; det inflytande, som de af Frankrike med främmande länder afslutade handelstraktater och den nya lagstiftningen rörande födoämnen (consumtionsskatt) har på jordbruket. På samma sätt tror jag, att om Sveriges Regering ville lyssna till denna diskussion, den deraf skulle hafva en ofantlig nytta; ty Regeringen finge derigenom kännedom om vår förnämsta modernärings tillstånd och behof. Man har här sagt, att åsigterna om tull å lifsförnödenheter skulle vara antiqverade, men jag får i detta hänseende åberopa Gr. Liljencrants’ förtjenstfulia utredning deraf, att de flesta öfriga länder i Europa halva så beskaffade tullar. Dessutom får jag nämna, att jag nyligen i en tidning sett uppgifvas, att en komité, som i Italien blifvit nedsatt för att afgifva utlåtande om lämpligheten af tull å spanmål, föreslagit 100 proc. förhöjning i den förut bestämda tullen. Detta bevisar, att man i de stora länderna Frankrike och Italien allt mer och mer känner följderna af frihandelns s. k. välsignelser och att man ännu icke rätt vet huru man skall bota de olägenheter, som deraf uppstått. Hvad
Detta — episteln till Almqvist — försvarar dock äfven sin plats, såsom vitnesbörd om den sjelfständighet hvarmed Dalman undandrog sig ett literärt diktatorskap, hvil-ket eljest vid denna tid gjorde sig gällande i kritiken så inom som utom hufvudstaden. Denna ' sjelfständighet visar sig hos Dalman äfven på det politiska området, i förening med en egenskap, som i väsentlig mån beredde hans framgångar på den praktiskt juridiska banan, att nämligen med skarp blick — till och med sedan det lekamliga ögat slocknat — kunna urskilja sjelfva » punctum saliens », det i hvarje fråga väsentliga, och klart utreda det samma. Derför är hans riksdagshistoria, trots enskilda misstag, en värdefall handledning och uppslagsbok; derför kunde han ock vid fylda 79 år utreda en rättegång af synnerligen invecklad natur. Men är det än sant att, såsom en af våra förnämsta skriftställare uttryckt sig, » döden har sin smekmånad liksom äktenskapet », så böra vi dock icke underlåta att, jemte Dalmans nu antydda förträffliga egenskaper, anmärka äfven hans väsentliga svaghet: en alltför stor godtrogenhet, hvil-hen förledde honom att såsom publicist rätt ofta förlöpasig. Att han sjelf erkände sina misstag, bidrog ej att utplåna dem och medförde blott gyckel öfver hans ärlighet. Tidningspolemiken försvarar i detta afseende rätt kostliga scener och ett af hans anförda bref till Hiesta är ock i detta fall ganska karakteristiskt. Äfven i fråga om personer på samhällets höjder fick Dalman se förhoppningar besvikna och föranleddes derför äfven att ändra sina sympatier. Såsom bekant är, tillhörde han oppositionen under Karl Johan och var äfven en bland dem som bygde stora förväntningar på hans son och efterträdare. Att konung Oskar icke fullt motsvarade de samma, är ej heller någon hemlighet; under första åren af hans regering var emellertid Dalman ännu synbarligen intagen af beundran för regenten. Härom vitnar den berättelse, som Dalman nedskref i juni 1850 omedelbart efter en audiens hos konungen, hvarvid han åt h. m: t öfverlemnade sin broschyr om det hvilande representationsförslaget.
Tranmande ende sito TullTT T 11- Proc. Proc. Proc. Rabarbara, Rot 10 , Pulver * Risgryn Se gryn Rit-böcker Se Böckei Ritningar oell Teckningar med pennor eller kritor gjorde, lösa eller oinbundne T u llfr L a Rosenmarin 1 0 Russin, alla slag 3° „ „ Creditupplag 300 # 1 , Stjelkar 3° Rysor, saltade W25 i Rumin Se Brännvin Rafkakor (Nuces wornica?) eller Räfkryddor Se Kransögon Räknepenningar W. 50 1 Rödfärga Se Färgor Rör „ Till käppar eller Spanska 10 „ Andra slag dell Rot tingar 5 , Vass 5 Rothe Se krapp under Färgor Rotter „ Sparris W. 50 M Bruk* ?4i Inkom Utgå- Tranmande ende sito TullT LillTu 11- Proc. Proc. Proc. Rötter „ Bruklige iApotheken ej jspecificerade W. 15 1 „ Chicorie 5° 1 „ Ätbara alla slag W, 5° 1 „ Alla andra slag ej specificerade W. 50 1 „ Yams 50 1 & Saccarurn (Safurni , Säl» Saturni , Blysocker Sablar Se Gevär Sabelklingor Se Gevär Sadlar ‘ W. 2 5 1 „ Allt annat Sadelmakare-arbete W. 2 5 1 Sadelgjordar alla slag W. 25 1 Saffian Se Färgade skinn, under Fäder Safflor Se Färgor Saffran 1° 1 Sago-gryn Se Gryn ,> Mjöl Se mjöl af Vegetabiler , som ej inbegripes under Spannemal. Salmiac 1° i& *4* Inkom Utgå- Tranmande ende sitoTull. TuilTull Pfot. Proc. Proc. £, Saltpeter i oraffinerad och raffinerad W* 100 1 Salt „ kok 25 „ „ Croditupplag 300 Tunnor 1 „
Det är hälsosamt atf efter måltiden hvila en half eller — om man så hafva kan — en hel timme. Den öfriga kroppen behöfver ro, om magen ordentligt skall kunna utföra sitt smältningsarbete. Eller med andra ord: det blod, som under matsmältningsakten rikligare tillföres magen och tarmarne, måste nödvändigt tagas från öfriga delar af kroppen. Anstränger sig då människan kroppsligen eller andligen, d. v. s. förbrukar hon sitt blod för sin hjärnas eller sina musk lers arbete, så kan själfklart icke matsmältningsprocessen ostördt försiggå. Det är hälsosamt att efter måltiden äta frukt. Den höjer betydligt matsmältningen. Redan de gamla romarne afslutade sina måltider med ett äpple. Det är hälsosamt att mellan hvarje måltid göra ett uppehåll på 3 — 4 timmar. Magen vill ock hafva sin hvila. är hälsosamt att inta sin aftonmåltid i tid, helst 2 — 3 timmar, innan man går till sängs. Sent aftonmål skadar nattron. Det Del utkolporteras här och hvar genom landsortspressen och blifva nog tyvärr på många håll trodda, trots våra egna tillkännagifvanden. Senast har en fantasirik korrespondent låtit utsprida den osannfärdiga uppgiften, att Iduns prisdomare icke skulle hinna bli färdiga med sitt värf på sex månaders tid, och att så- ledes ej skulle kunna bli tal om någon Uhicagoresa. Vi tillråda på det bestämdaste våra läsarinnor att ej fästa något afseende vid andra uppgifter rörande denna sak än dem, som vi är hälsosamt att undvika starkt kryddade och allt för sura rätter. Om de ock att börja med tyckas befordra matsmältningen, så reta de mycket magslembinnan och verka i längden skadligt. Det ärh älsosamt att tillsätta starkt alkoholhaltiga drycker med vatten före inmundigandet, på det att blodet icke allt för våldsamt må drifvas fram genom ådrorna. De gamle drucko alltid en blandning af | vatten och J vin. Det är hälsosamt att efter hvarje måltid skölja munnen med vatten och rengöra tänderna. Åtminstone morgon och afton bör detta ske, ty just IDUN Det munhålan är en härd för alla de små sjukdomsbringare, bakterierna, som så ofta göra människorna ofärd.
Vid Direkhs första sammanträde i Januari månad del påföljande året, lillkännagifver Kamereraren, hvilka Stiftsjungfrur dä ännu icke vederbörligen anmält sig lill pensions utbekommande, och Direkt, förordnar, i anledn. deraf, huruvida eller lill hvad del penningarne böra uti Banken insättas, för att ej annorledes än efter Direkt:s förnyade pröfning af Pensionärens behörighet till pensions undfående utassigneras. Pensionärerne af de öfrige under Direktts förvaltning ställde Fonder skola inom 6 månader efter pensionernes anordnande, desamma uttaga, vid påföljd att, i annat fall, varda de anordnade pensionsmedlen förlustige. Skulle en Pensionär än vidare, under 6 månader, undeilåla ali anmäla sig till pensionens utbekommande, blifve då densamma för ledig förklarad; om hvilket sistnämnde äfventyr Direkt, eger att, genom kungörelse i officiella Tidningen, vederbörande underrätta. Skulle dock en pensionär af Stifls-Kassan eller de öfrige fonderne sedermera hos Ridd.Direkt, gifva sig tillkänna, samt med trovärdige mäns intyg styrka, att hon, genom inträffade serskilde händelser, hvilka ej kunnat förutses eller afvärjas, varit urståndsatl att pensionen förr utbegära, och att hon ännu fortfar att vara berättigad till pension; då eger, vid inträffad ledighet, Riddarh.Direkt., efter att till prot. hafva anfört sina skäl, åter upföra en sådan person till pensions åtnjutande, i hvilket fall hon skall ega företräde framför andra medsökande, som pension tillförene icke innehaft. § 30. Vid början af sista månaden i hvarje qvartal anordnas Direktörernes Honorarier, Tjenstemäunens löner, pensiouer m. m. 70 Den 17 Maj. § 31. Direkt, utser, vid början af Maj månad, en af dess Ledamöter, att revidera de vid denna lid aöemnade Hufvudböcker, samt huruvida l:o Debitering och Creditering, 2:o Verificering enl. Instruktion, 3:o Räntebetalningar, och 4:o
Vidare har RiddarhusDirectionen stt hvarje år välja tvänne »f Ridderskapet och Adeln till Revisorer uti Rikets Ständers BancoDiscontVerk. Vid alla dessa val, då 2tne få lika många 566 Dea 19 Julite. /&, röster anställer Directionen genast dem emellan lottning. Skulle den sålunda genom lottning utsedde, befattningen sig afsäga, anställes nytt val. Vid alla andra tillfällen sker omröstningen inom Directionen öppet till Protocollet och i händelse af paria vota, blif-’ ver den mening gällande, uti hvilken dea efter Matrikeln äldste närvarande Ledamoten instämmer. Skulle någon RiddarhusDirecteur, vid de val som, enligt hvad serskildt finnes stadgadt, bora inför Riddar* husDirectionen förrättas,undfå de fleste rösterne. och dea befattning hvartill han såluo^ da blifvit kallad är af den beskaffenhet, att, den får med Ledamotskap i Directionen förenäs, då må samma RiddarhusDirecteur icke kunna en slik befattning sig afsäga, derest han ej kan styrka laga förfall. 6 §. Vid Diractionens samSvarar mot 5 §. Den 19 Juli i e. m. 367 mankomster skola minst fem Directioncns för. Ledamöter vara närvarande, slag, Directeurerne kunna begagna sig af 3: ne månaders tj nstledighet årligen i den ordning de anmälan derom göra inför Directionen, dock. ej flere än högst aina på en gång. Anmäler Directeur Jaga förfall, att återtaga sia befattning efter nämnde tids förlopp, eller skulle så manga Directeurer af laga förfall vara hindrade, att fern icke kunna vara närvarande vid sammankomsterne, inträde då af Suppleanterne den som närmast är i ordningen. Skulle alla sådane hafva inträde, fy lies den lediga platsen genom val enligt föregående § Dsn inträdande åtnjuter under den tid han förrättar tjernsten den bortovarande» honorarium, Försummar bortrest
Följden blef att bonden utan omtanka för framtiden, vanvårdade sitt åkerbruk om sommaren, och endast om vintren var verksam att nedhugga sin skog, som med vårflödet i elfvarne flöt ned till Städerna vid hafsstranden, och deraf kom till stor del, den förlägenhet, hvaruti allmänheten råkade, når tråhandeln sedermera afstadnade. Under det att försörjnings-systemet varade, hände det sig, att det spannemåls-förråd, som regeringen anskaflade, icke var tillråckeligt för alla, som ifrån bergstrakterna nedkommit för att hämta spannmål, och vid ett sådant tillfälle var det nära på vägen att den hopskockade mängden gjort upplopp, emedan dess väntan och kraf icke kunde tillfredsställas. Efter Norriges skiljande från Dannemark, har denna spannemåls försörjning upphört, och ingen skadlig, men vål den nyttig* följd har deraf försports, att landets odling betydligen tilltagit. Herr Ehrenborg har missförstått mig, om han trott mig vilja påstå, att den Magazins-inrättning, han önskade få i stället för den närvarande, skulle sträcka sin verkningskrets ända derhän, att böra hålla spannemålsprisen vid ett visst belopp. Detta har jag ej sagt; emedan jag tror det vara omöjligt; men jag anser det följa af sig sjelf, att, om en Magazins-inråttning skall äga rum för det ändamål han åsyftar, blifver hon Spannemåls-handlare, och kommer att verka ofördelaktigt på denria varas omsättning och pris. Den 17 April f. ni. Herr Rosenblad B er rihard: I anledning af Hr Thams yttrande, att Dalarne ej skulle kunna ågä bestånd utan allmänna spannetnåls-understöd, har jag trott mig böra erinra, att den första allmänna inrättning i Sverige till behöfvandes förseende med spannemål, år Allmänna MagazinsDirectioneri inrättad 1786. Lyckligtvis för Sveriges frihet och sjelfständighet år det likväl ej först från denna tidepunct, som Dalarne räknar sitt bestånd.
Emot punkten litt f.: Af Friherre Cederström, R., som biträdt så väl Utskottets motivering till denna punkt, som ock den i dess första moment afgifna hemställan, men deremot ansett den i dess sednare moment införda anhållan om skärpta ansvarsbestämmelser för lärare, som missbrukar kroppsligt bestralfningsmedel, kunna leda till försvagande af lärares nit, om icke af hans anseende, äfvensom af lärjungars uppmärksamhet å sina skyldigheter; samt förmenande densamma icke heller vara af något allmännare behof påkallad. Af Herr Nordenfelt, L. 31.: ”Uti Utskottets beslut, angående åtskilliga motionärers framställningar om förbud att använda skolaga har jag icke helt och hållet kunnat instämma, emedan jag anser all skolaga öfverflödig, om läraren rätt förmår sköta sitt kall, hvilken åsigt jag funnit af erfarenheten bekräftad uti alla de skolor, om hvilka jag inhemtat kännedom, och all fördenskull användande af skolaga är ett bevis på bristande förmåga hos läraren, samt alt kroppslig aga i de aldra flesta fall mera skadar än gagnar. Då emellertid många lärare förklara sig anse nödvändigt, alt skolaga får tillgripas och man sannolikt ännu icke kan påräkna, alt få tillräckligt antal skickliga lärare med förmåga, alt upprätthålla skoltukt, ulan rättighet att använda skolaga, men det derföre icke kan vara nödigt alt skolaga får användas efter lärarens godtycke eller under hastigt sinne, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer uti den underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, angående elementarläroverkens ordnande, som Utskottet föreslagit, till punkten f. ville göra följande tillägg: att skolaga aldrig må användas utan föregående förhör inför Rektor.” Af Grefve von Rosen, Fr.: ”Uti Utskottets beslut att i nu gällande Skolsladga af år 1859 föreslå förändringar i afseende å deri gjorda föreskrifter, rörande ”ordning och tukt”, har jag icke kunnat instämma.
De frikändes från åtalet, utom en Revisor, hvilken befanns hafva felat i sine tjensteåligganden, och derföre fälldes till ansvar af Högsta Domstolen; men någon ersättningsskyldighet emot Friherrinnan Eneskjöld har ej kunnat Revisoren ådömas. Uti detta förhållande har jag för min del ej kunnat finna någon anledning till ett nytt Lagstadgande i afseende på Embetsmäns ansvarighet, utan tror att de Lagar, som finnas, äro tillräcklige, då de användas. Friherre Ehrenborgh: Om Utskottet redan iakttagit hvad Herr Hjerta nu begärt, nemligen att de Kongl. Sluifvelser, hvilka sedan sista Riksdag utgått såsom Lagförkla - Den 23 Mars f. m. 249 ringar, in extenso hade åtföljt Utskottets Betänkande, smickrar jag mig med det hopp, att den anmärkning, som Herr von Hartmansdorff framställt i afseende på Skrifvelserne under N:ris 5 och 6, skulle af sig sjelf bortfallit. Då Utskottet, genom den återremiss, som jag förmodar kommer att äga rum, får tillfälle att vid nästa Betänkande i ämnet bilägga de Kongl. Brefven in extenso, skall deraf upplysas, att begge de nu ifrågavarande innefatta så reglementariska föreskrifter, att de icke ur någon synpunkt kunna betraktas som Lagförklaringar. Detta har varit skälet för Utskottets omdöme, ehuru Utskottet för öfrigt ej velat bestrida den åsigt, till följd hvaraf JustitiaeOmbudsmannen upptagit i sin Berättelse desse Kongl. Bref bland Lagförklaringarne. Grefve Strömfeltj Hans Fredrik: I anledning af den målning Herr Rosenqvist framställt om behandlingen af ett serskildt mål, som i Norrköping blifvit handlagdt af dåvarande PolisBorgmästaren Pamp, anhåller jag att i nästa plenum få upplysa förhållandet, emedan jag nu icke är i tillfälle dertill, men likväl icke kan ^påminna mig, att detsamma varit sådant, som här blifvit uppgifvit.
Hvadan ock den Låhsökande, sorn häftar för Lån af den förra Fonden, ej kan erhålla mera än fyllnaden i berörde summa.” s) Sökes Lån af Corporationer eller Bolagsman Samfäldt, gäller det vid 1818 års Riksdag gifne Stadgande': så ätt den Bolagsman som förut enskildt Häftar för Lån till ringare belopp än 3000 R:dr, kan för sin part i Bo. laget erhålla så mycket sorn fordras till fyllnad i denna isumma, eller öm han först.iklädt sig andel i det samfäldta BolagsLånet, dock ega sin enskilda Låneratt öppen, för hvad på hans anpart deraf brister i aooo R:dr; samt för öfrigt i de fall då Interessenter, antingen JBancoUtsAotteta BetiinAanden. 945 Vedan häfta för fulla Lånebeloppet, Icke kunna styrka sig vara frie från Förmynderskap och Uppbörd m. m., eller på annat sätt brista i erforderlige prestanda, alltid iäkttages att afdrag sker på desses andelar, Utan förfång för de öfriges rätt.’’ 3Den tillåtelse, sorn hittills Varit gifven att Lån Transporteras till annan pant för så vidt inbetalningärne öfverstigit hvad, enligt Skuldförbindelsen, erläggas bordt, finnér Utskottet kunna utan olägenhet fortfara, så väl i afseende på äldre FastighetsUån sorn de, hvilka af nya Fonden komina att utgifVäs* likväl med den förändring, att dylika Tränsportlån, för hvilka någon annah gräns före detta ej hanni t s, än den sorn bestämmes af pantens värde» i förhållande till de stadgade utlåningsgrun* derne, och hvarigenom således ända till 30* 40 å 50,000 K.-dr kunnat af samma persön be* gagnas, hädanefter måtte blifva inskränkte in* om det maximi.belopp, som för utlåningar af gamla Fonden funnits utsatt. Hvaraf dock ej hinder må Uppstå för de rödån beviljade Träns* portLåns successiva UtgifVande.
Brulin åberopat och uti bevittnad afskrift företett en utaf Wettersten den 15 April 1811 upprättad liqvid, som, jemte öfriga handlingar, efter Bruhns förmenande, skulle utvisa, att better sten, hvilken blifvit beordrad uttaga innestående Regements-medel hos von Utfall och Norrlander, med flere , skall derföre aflemnat redogörelse: att enär likväl hvarken af berörde liqvid eller af Diarierne upplystes, eller, då Post-chartor och Post-böcker för den äldre tiden icke vidare voro i behåll, på annat sätt, utredas kunnat, huruvida ifrågavarande medel från Kronofogden till EMits llef-de inkom - g 6 Tinder il ani ga Skrift/elser1 mit och derifrån afgift eller icke, eller hvilkendera embetsmannen ansvaret i sednare fallet bordt drabba, E. K. M:ts Befide, med tilikännagifvande af desse omständigheter, samt att Wettersten och Bruhn i gäldbundet tillstånd aili dit 9 förre Chefen för Bohus Läns Regemente, General-Majoren Belfrage och förre Landshöfdingen i Länet General-Lieutenanten Friherre Carpelan äfven med döden afgått, samt de Lands-Secreterare och den Lanas-Kamererare, som ända intill ar 1808 voro tjenstgörande, blifvit från sina tjenster entledigade, ytterligare hos KrigsCollegiurn hemstält, om icke det anmärkte beloppet finge ur räkenskaperne afföra*; hvarefter och då bemäldte Collegium, med åberopande af sitt förra yttrande i ämnet, förklarat det icke tillhö-j ra sig att något vidare utlåtande härutinnan meddela, E. K. M:ts Befallningshafvande i underdånighet anmält förhållandet, med begäran om Nådig föreskrift, huru med detta mål förfaras borde, samt att, uppå Fullrnägtiges i RiksgäldsContoiret underdåniga tillstyrkande, E. K. MV från Dess och Rikets Kammar-Rätt infordrat de uti saken nödiga upplysningar; i följd hvaraf Kammar-Rätten anfört, dels att 2:dra RevisionsContoiret, efter genomseende af Götheborgs och Bohus-Läns räkenskaper, ej allenast för de år, då medlen af Bruhn uppgifvits vara redoviste, utan också, med anledning af Wettersten omförmälde liqvid, för år 181» och följande år till oell med 1819, hvarken kunnat igenfinna en sådan liqvid eller någon annan redovisning för ifrågavarande medel, samt ehuru i sistnämnde års Landsbok - Underdåniga Skrifvelsér. 97 bok bevillningsmedel för Bohus Läns Regemente, under åren 1799, *3oo, 1801, 1803 och 1804, blifvit balancerade, till ett sammanräknade belopp, af 78 R:dr »5 sk., likväl, i brist af restlängden deruti posterna specificerades,
Bevis för denna sats lemnar å ena sidan kristendomens och reformationens införande i Sverige, å andra sidan de Irländska förhållandena. Att menniskor frånträda den rena Evangeliska lärans grundsatser, är ostridigt ett ondl; men om och när detta onda verkligen inträffat,afhjelpes det ingalunda, utan förvärras derigenom, att man bestraffar det mundtliga bekännandet af det som i hjertat bor. Ville man inrätta en anstalt till bildande af skrymtare, vore sådant visserligen den ändamålsenligaste melhoden. Men till vinnande af trons enhet genom fridens band, gifves icke något olyckligare medel än ett sådant, som genom tvång vill binda tron, och med skrämskott befästa friden. Låtom oss derföre, Mine Hrr, genom borttagandet af straffmagiens inblandning i trossaker, genom uphåfvandet af ett stadgande, sä sterilt i fråga om en kristlig andas väckande, mea ganska fruktsamt att alstra split och bitterhet, söka återföra frågan på dess rätta ståndpunkt, återgifva kyrkan det fulla odelade bruket af dess egna, oförgängliga vapen, och, tills vi hunnit mogna för delagtighet i välgerningarne af en fullständig tolerans, låtom oss åtminstone icke äflas, att med obehöriga och fruktlösa vapen söka försvara det fäste, hvars säkerhet beror, icke på desertörers qvarbållande inom dess murar, utan näst det mägliga beskyddet af Honom, 164 Den lö^Juni. sorn der ensam förer befälet på de goda kämparnes frivilliga mod och sjelfupoffrande trohet! Jag anhåller vördsamt ora serskild propos. på återremiss af den del utaf Betänk, som rörer raiu motion. Frih. Creutz, Stephan, anförde dels raundlligen, dels skriftligen:
Konsuler och Handelsagenter gå honom tillhanda med upplysningar, då han fullgör sin skyldighet att derom anhålla; c) skeppares åliggande att taga lott, der sådant är nödigt; d) ett allmänt stadgande derom, att skepparen har, i hvad som rörer skeppets tjenst, öfver manskapet (styrmannen derunder inbegripen) samma myndighet, som en husbonde öfver sitt tjenstefolk; äfvensom 13 e) stadgande huruvida, derest nSgon af manskapet försöker att rymma eller gripes efter att hafva rymt (se 53 §), skepparen skall vara berättigad att hålla honom arresterad om bord eller i land, till dess skeppet afseglar. Jemför i dessa amnon Norska Sjölagens 13, 14 och 18 §§ och Tyska Sjölagens Art. 482.» § 82. Justitierådet Naumann anmärkte: att, derest man ej skulle heldre vilja begagna vår gällande Sjölags uttryck: »Om skeppsfolket», torde rubriken kunna lyda: »Om skeppets besättning»; att den naturliga ordningen i förevarande Afdelning fordrade att först lala om skeppsfolkets antagande; att i detta afseende innehöllo flera länders (Frankrikes, Englands och Nordamerikas) Sjölagar det, till undvikande af missförstånd och tvister, ändamålsenliga stadgande att, när manskap antages till utrikes sjöfart, skall skriftligt kontrakt upprättas, innehållande bestämmelser om den förhyrdes befattning på skeppet, resan, hyran och öfriga vilkor; att duplett af detta kontrakt borde införas i en motbok, som sjömannen er holle och i hvilken efter hand antecknades afbetalningar å hyran m. m.; alt sådana kontrakt, på grund af hvilka mönsterrulla' (folkpass) upprättades, funnos i Förslagets 56 § förutsatta och påbjudas i 28 g af Norska Sjölagen; att i sammanhang härmed borde uttryckligen stadgas, hvilket förhyringskontrakt blefve gällande, då sjöman befunnes hafva förhyrt sig till flere; i hvilket afseende Norska Sjölagens åberopade § äfven gåfve vägledning; samt att de stadganden, som i sistnämnde