Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets Betänkande, VIII s 44^— 445, bif. af Adeln, IX s 253, af Bomle - 155 Ståndet, IX s 257, af PresteStåndet, IX s 262. KneckteRotefrihetsmedel, I 1, s 838. Knorring, Öfversten, ra. m, L, F. von, anmäld till tilltal af Justitiae Ombudsmannen, II s 1019—- 1027. Kock, J. B. Se Bysättning. Kol, om befrielse för Lindes Bergslag att aflemna, till Wedevåg, Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 16— 19, bif, af PresteStåndet, IX s 102; af BorgareStåndet, IX s 104» af BondeStåndet, IX s 108, af Adeln, IX s u5. — skrindor, om nödvändigheten af krönta; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1 ip3. Utskottets Utlåtande, Vill s 288—■ 293, bif. af Adeln, IX s 168, återrem. af PresteStåndet, IX s 187, af BorgareStåndet, IX s 191, af BondeStåndet, II s 132 2. Ytterligare Utlåtande, VIII s 1018 — 1023, bif. af BorgareStåndet, IX s 627, med tillägg, af BondeStåndet, IX s 629, lagdt till Handlingarne af Adelil, IX s 645. Hemställan om jemnkning afRiksStåndens, VIII s 1460—.1462, bif. afBondeStåndet, IX 3. s po, af BorgareStåndet, 1X3. s 104, af Adeln, IX 3. s 116.
Att den Finska importen, icke allenast i det af mig uppgifne speciela fall , utan jemväl i många andra, är för de Svenska JLandtmannaoch industri-näringarne i hög grad tryckande, samt att denna omständighet grundar sig på de fortlöpande och vid vissa är förnyade Handelstractaterne med Ryss* land, är en sanning, som af hvarje trafique* rande Svensk erkännes. Det är dock ingalunda meningen att derföre hvälfva skulden på de Styrande, enär åtminstone jag och inånga med mig äro öfvertygade att hvarken Konungen eller Regeringens Ledamöter än* nu känna ett sådant förhållande, och det icke för Styrelsen varit möjligt att i förhand beräkna följderne af den fria importen ifrån Finland och Ryssland, för en mängd af Svenska näringar och handaslöjder, hvilkas årliga förkofran snart skulle bringa dem till den högsta grad af utbildning, om de för slika intrång, som det nu omnämnde, vore befriade. Men dä det nu så är, då det Sr en obestridlig sak, att den allt för stora frihe* jBil. till Bevilln■ samt Oecön.*Utsk. Bet, N-.o l 5. 5 ten, som, i anseende till tulloch införsel» tillåtelse, är vare . östra grannar beviljad, nära förqväfver våra egne näringar och slöjder, anser jag det för en skyldighet att på ett slikt förhållande göra Regeringen uppmärksam. Alltför mycket skulle jag också misstaga mig, om jag ett ögonblick kunde tro, att Svenska Regeringen skulle med misshag anse en framställning, som upplyste henne närmare om en för Landet högst vigtig omständighet, och som innebar en underdånig anhållan, att Kongl. Majit, då fråga derom kunde blifva eller tillfälle ders till yppades, täcktes så reglera Rikets cora» merciela förhållanden till Finland och Ryssland, att Sverige icke måtte blifva öfversvämmadt med massor af varor och slöjde* alster, som, lika goda och till erforderliga qvanti teter, kunna inom landet produceras, rnen som nu af den lindriga tullen hit inlockas. o n • •
Skrifvelse IS: o 206. m Carolina Sofia Fröman, efterlemna! endast 2,250 R:dr R:mt, och att hon med räntan häraf samt med tillhjelp af en pension af 225 R dr R:mt, som Hjelmare kanalbolag henne beviljat hittills kunnat någorlunda draga sig fram: men al! tilltagande ålder samt ökade lefnadskostnader med hvarje dag alltmer förmörkade ntsiglerna för hennes framtida bergning, har, i betraktande jemväl deraf, alt Öfverstelöjlnanlen Edström offrat nära 40 år af sin lefnad i statens tjenst och derunder gjort sig känd såsom en af vårt lands driftigaste, erfarnaste och dugligaste kanalbyggare, hemställan skett, att en årlig pension af 300 R:dr R:mt måtte hans efterlämnade enka beviljas; och då Edströms förtjenster lili den verksamhet, hvaråt han egnat sig, vore för sin tid synnerligen framstående och vunnit allmänt erkännande sam! hans enka, numera vid hög ålder, befinner sig i behöfvande omständigheter, hafva Rikets Ständer ansett sig höra i så målto fästa afseende på ifrågavarande framställning, att en årlig pension af 200 R:dr beviljats Enkan Edström. 32:o. Rikets Ständer hafva vidare förehaft följande uti E. K. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof gjorda framställningar, nemligen: a) alt. sedan genom de sist fa-tställda löneregleringar för Landlstalen, lönen för Landsgevaldigern i Stockholms län blifvit bestämd lill 630 R dr R:ml, men nuvarande Landsgpvaldigern N. Nilssnn, enligt äldre stal åtnjutit 722 R:dr 44 öre och funnits berättigad att sistnämnda högre lön fortfarande under sin tjenstetid tillgodonjuta, skillnaden emellan dessa båda lönebelopp, eller 92 R:dr 44 öre, suni för innevarande statsreglering.*-period i nåder förklarats böra anordnas och utgå af Sjette Hufvudlitelns allmänna besparingar, måtte på allmänna Indragningsstaten uppföras, för att Nilsson, för den tid han vidare befallningen innehar, tlllgodokomma ; b) alt Häradsskrifvare!! i Österoch Wester-Rekarne häraders fögderi af Södermanlands län Carl Guslof Bernhard Jacobsson, hvilken vore född år 1803 och varit i Statens tjenst sedan år 1822 samt numera nästan hell och hållet förlorat svnförmågan, utan förhoppning alt kunna densamma återvinna, måtte, med alseende härå och å hans intygade medellösa belägenhet, oaktadt han icke uppnått föreskrifvpn lefnadsoch Ijensleåtder, förklaras berättigad att, efter erhållet afsked från Häradsskrifvaretjenslen, från allmänna Indragningsstaten åtnjuta en årlig pension till det för Häiadsskrifvare bestämda belopp 1,500 R:dr R:mf;
» Det var förra fruns syster », svarade den tillfrågade, » hon har varit och druckit brunn, och nu hade hon telegraferat till sin förre svåger och bedt honom komma till stationen med sin nya fru, när hon på hemresan for förbi deras trakt. » Det var alltså ett litet stycke historia ur lifvet, hvartill jag nyss varit vittne. Systerns sorg och rörelse voro nog förklarliga; men hvaröfver grät den unga frun, som såg så lycklig ut vid sin ståtlige mans sida? Kanske var det blott kvinnlig lättrördhet? Eller drogo skuggor genom hennes unga själ? Var det detta förgängliga lifs smärtor, dess oundvikliga grymma skilsmässor, dess bräckliga lycka, som farit genom hennes hjärta? Skymtade för henne kommande sorg, bittra pröfningar? Jag vet det icke och skall aldrig få veta det, men icke minns jag mig någonsin hafva haft lifiigare intryck af tystnadens vältalighet, och under det tåget brusade fram genom skoksbygden, ljödo i mitt öra dessa rader ur Stagnelii stämningsrika sonett: » Kom, tystnad, kom, med dunkelblåa vingar Mig öfverhölj och näps de fräcka ljuden, Som våga själens helga sabbat störa! » IV. Baby. N y s v e n k diflaskapparat. å ehofvet af en på samma gång fullt rationel och prisbillig diflaskapparat har länge varit kändt. Visserligen har den s. k. Soxhletska apparaten, uppfunnen af en tysk professor Soxhlet och grundad på fullt riktiga principer, sedan flere år förekommit i handeln; det jämförelsevis höga pris densamma betingat, har dock i väsentlig mån motverkat dess spridning och framför allt hindrat densamma att tränga ned bland de mindra bemedlade samhällsklasserna, där en dylik apparat tydligen är mest af behofvet påkallad. Denna nya svenska diflaskapparat *, hvilken rekommenderas af professorn i barnsjukdomar d:r O. Medin, har i hufvudsak upptagit och på ett praktiskt och prisbilligt sätt tillämpat Soxhlets metod for komjölkens s. k. sterilisering.
Åh, fy då, en sådan näsvishet! afbröt Bella Palmfelt henne förtrytsamt. Men kanske såg du miste! Kantänka, söta Bella, det var nu något! Han är så söt och så stilig, att jag hade god lust att kasta en dylik tillbaka. Jenny såg sig skrattande om för att se hvad verkan hennes ord haft. Bella flög upp med ögon i hvilka harmen framkallat tårar. Åh, Jenny, så du talar! Jag är säker att du ej menar det, du vill bara reta mig. Jenny knyckte på nacken. Bevars, söta Bella, jag måtte väl få tänka i den saken som jag vill, sade hon snäft. Några af flickorna skrattade, andra sågo tveksamma ut. Det hela var ju så oskyldigt, hvem kunde hitta på att bli stött öfver sådant? Jag tycker, inföll Alma Brennlund, en af Jennys goda vänner, att då våra pappor och mammor och tanter och kusiner jemt och ständigt kyssa en, vore det väl ej en så himmelsskriande näsvishet om en hygglig gosse djerfdes kyssa på fingret åt oss. Nej, visst inte det tycker också jag, hördes flera röster ur skocken. Jo, det är dumt, derför att derför Bella hade alltid svårt att tala när hon var upprörd, och nu sjöd det inom henne och rösten stockade sig. Hon visste ej heller hur hon rätt skulle förklara sig, hon kände blott att hon alltid skulle känna en sådan handling som en förolämpning. I detsamma prasslade det i granarna som omgåfvo banan, och Hanna Rappe kröp fram. Hon hade velat pröfva om skaren bar och vadat ända till knäna i den förrädiska drifvan. Händelsen gjorde att hon hörde Alma Brennlunds sista yttrande, och nu kom hon Bella till hjelp. Det är dumt derför, att sådant nedsätter en flickas värde, sade hon med eftertryck och fäste sina klara ögon på Alma med ett uttryck af allvar. Det är just vackert att stå och lyssna till andras hemligheter, utfor Jenny Stenman i häftig ton. Fröken Rappe är visst icke någon fullkomlighet, när allt går omkring. Visst icke, sade Hanna lugnt, men hon föraktar snobbar. Nej se, du har skridskor med dig, utbrast Aina Berg, glad att kunna gifva samtalet en annan vändning. Jag visste icke att du kunde skrinna.
Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den sfi Maj afgifna och den 29 på bordet lagda Memorial - Den R Juni. 3 5 9 rial, med bifogade fyra särskildta Betänkanden, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 4 sistlidne Mars, om Stats-Verkets tillstånd och behof, i hvad detsamma rörer första, andra, sjette och åttonde Hufvud-Titlarne i RiksStaten, och fann Borgare Ståndet för godt att, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, angående Första Hufvud-Titelu, detsamma till Utskottet återremittera, men att deremot de öfriga tre Betänkanden till alla delar bifalla. Ut Supra. Ex Protor.ollo Carl Magli. Robsahm. S. D. R einittterades till Statsoch Tianco-Utskotten. Herr Rådmannen E. G. Hamströrns Memorial, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om understöd för Hjelmare Slussverk. Ut Supra. Ex Frotocollo Carl. Magn. Robsahm. S. D. JDifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets nu upplasta Memorial af den 6 i denna mtrn Den 8 Juni. denna månad om Notarie - aflöning för tvänne Utskottets Cantzlister och rättighet att ännu en , Cantzlist derstädes .antaga. Ut Supra. Ex Protocolio Carl Magn. Robsahm. S. D. V id nu förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 16 Maj på bordet lagda .Betänkande, af den 3 i samma månad, rörande tiden och sättet för MarkegångsTaxornas upprättande, Justitia - Ombudsmannens befattning med deras granskning och jemkning uti Tionde-och Rentegifvares skyldigheter emot Indelningshafvare och Rentetagare, blef detta Betänkande, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremittteradt. Ut Supra.- Ex Protocolio Carl. Magn.
Domkapitlet det vara klart, att undantaget, som den citerade 6 § i 1787 års Kongl. Bref stadgar, icke gäller sistnämnda Brefs \ §, utan endast det, som närmast förut (menas väl, före 6 §) i samma Bref förekommer.» Enär denna slutledning synes utgöra kärnan af Donkapitlets försvar för dess utöfning af domsrätt i detta mål, förtjenar hvarje del deraf särskild uppmärksamhet. Beträffande sålunda först Domkapitlets anmärkning, att till en Prestmans lära hörer hans trosbekännelse, är väl denna sats icke under alla förhållanden ostridig. Det kan nemligen icke förnekas, att ordet läran betyder annat än trosbekännelsen och synnerligast alt det i nyssanförda Cirkulärbref, likasom i Förordningen om rättegång i Domkapitel, förekommande uttrycket, fel i lära, kan afse något helt annat än irrlärighet, affall och söndring frän den evangeliska läran. Ordet läran synes åtminstone i förevarande Kongl. Bref hänlyda på läroembelet och de der omnämnda fel i läran således utmärka endast fel i lärandet, i läroembetets utöfning; ty ehuru i den utur Kongl. Förordningen den \ \ Februari 1687 anförda 15 § nämnes, att Consistorium bör döma om Presteoch ScholaeStåndspersoner, hvad deras embeten och fel vidkommer i lära och lefverne, heter det dock, i den utläggning af samma stadgande, sorn i fråga varande Kongl. Bref innehåller, att »såsnart en prest varder angifven för embelsfel och oordentligheler» skall undersökning ske i orten och, der målet skulle vara af svårare beskaffenhet, än alt det kan aflöpa med skriftlig förmaning, men ändock vara embetsfel eller oordentlighet, prestmannen inkallas lill Consistorium att der stå till ansvar för sin förseelse. Här träffas icke något stadgande, som antyder, att fråga är om söndring eller affall från Kyrkans lära, och som tillägger Consistorierna makt att i sådana mål döma.
123) förnyat berörda framställning; och har dessutom Herr Henschen uti en hos Vällofliga Borgare-Ständet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion (N:o 103) väckt förslag i enahanda syftning. På de sålunda vid sisthållna riksdag och nu sednast af Justitie-ombudsmannen anförda skäl och till följd af de anmärkningar, som vid granskningen af Rikets Ständers förra beslut i ämnet blifvit inom Högste Domstolen framställda, får Utskottet, i anledning af berörda framställningar, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning af följande lydelse: »Med ändring af hvad i 24 Kap. 5 och 6 §§ Rättegångs Balken, förstnämnda lagrum sådant det lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849, samt eljest i lag finnes stadgadt orri utgifvandet af Rådstufvu-rätts dom eller utslag efter anslag, förordnas, att i Rådstufvu-rätt skall genast, efter det saken blifvit utförd eller invändning till Rättens pröfning öfverlemnad, antingen dorn eller ut slag afsägas, eller ock viss tid derför tillkännagifvas. Enligt 2 Kapitlet 6 § Utsöknings-Balken har äfven Konungens Befallningshafvande i Stockholm eller Ofverståthållare-embetets Kansli rättighet att utgifva utslag efter anslag. Nämnda lagrum har följande lydelse: »Konungens Befallningshafvande vare skyldig, att gifva skriftligt utslag med »skälen dertill, och teckna derunder, inom hvad tid den, som dermed ej nöjes, får söka »i Hof-rätten ändring, efter ty, som i 9 Kapitlet sägs. Konungens Befallningshafvande i »Stockholm kungöre genom anslag vid middagstimma, att dess utslag i saken skall gifvas »ut nästa dag derefter, och på den dagen bör utslaget stäldt vara: lian må ock strax »säga sitt utslag muntligen, der så tarfvas.»
Domstolarne kommit i förlägenhet att afgöra mål, deruti en, af ena Parten till beskaffenhet och datum uppgifven> men Domaren alldeles okänd Författning blifvit åberopad ; har Motionairen ansett sig böra föreslå det stadgande, alt Rådstufvuoch KämnersRätter samt Haradshöfdingar hädanefter må ega, på sätt tillförene skett, bekomma hvar sitt exemplar af de serskildt utkommande Författningarne, hvilket, serdeles för Häradshöfdingarne, vore, i Motionairens tanka , så mycket mera angeläget, som desse eljest skulle vara förbundne att på sina Fingsresor medföra de voluminösa Författnings-Samlingarne. I sammanhang härmed har Motionairen föreslagit, att KämnersRätterrie må förklaras berättigade alt erhålla hvar sitt exemplar af Författnings-Samlingertd Öfver detta mål, som Vallöf!. BorgareStåndet till Lag-Utskottet remitterat, och nämnde Utskott ansett vara af den beskaffenhet, att det jemväl tillhörde Allmänna Be-1 svärsoch Oeconomie-Utskottets behandling, få Utskotten nu afgifva gemensamt Utlåtande, Dervid .böra Utskotten först anmärka, att de anse det ligga utom gränsen af detta yttrande att ingå i undersökning, uti hvad större eliel? Lagsamt Allm. Best', o. Oec.Utsk. ZJtl.N.-o 6. 5i mindre mon den, i följd af Rikets sist församlade Ständers yttrade underdåniga önskan, tillkomne så kallade Svensk Författnings-Samling motsvarat det dermed afsedda ändamål. Utskotten anse tillfyllestgörande att, i anledning af det i Motionen antydde förhållande, sorn någon gang skall hafva inträffat, att nemi. Embetsverk och Domare, serdeles i Landsorterne, i Författnings-Satnlingen fått del af en utfärdad Författning forst en längre tid efter det den börjat att vara gällande, ett förhållande, hvarå Utskotten, efter inhemtade upplysningar, erhållit bekräftelse, yttra den Öfvertygelse, att rättelse härutinnan bör, så vidt ske kan, beredas.
Om här vore fråga att, endast och allenast för producLiva företags tillvägabringande och uppmuntran, anskaffa erforderliga tillgångar, skulle Utskottet äfven anse för en pligt, att ingå i en detailerad granskning af fondsystemets förmodade fördelar å ena sidan och de menliga följder man å den andra af detsammas antagande befarar; men då i förevarande läll hufvudsaken är, att sätta Rikets Försvarsverk i godt skick, hvaraf den närvarande generationen i första hand njuter fördelarne, och då en del anskaffningar för Försvarsverket ära af natur, att i en kommande tid åter behöfva förnyas, och att således, denna tid för samina ändamål äfven får vidkännas nya uppoffringar, anser Utskottet fond-systemets tillämpning för nu uppgifne behof icke vara hvarken billigt eller nyttigt; och då i öfrigt de framställda anmärkningarne icke innefatta andra skäl, än som vid frågans be handling förra gången inom Utskottet varit tagne under pröfning, anser Utskottet fortfarande, att hvad som nu erfordras bör sa mina n bringas af dem, som närmast njuta frukterna af de extra anslagen, och att således, för hvad under sådan benämning beviljas, full tillgång med i/5 årligen bör anvisas, att af bevillningsmedel utgå, 1:0 Reserv-Batterier. Utskottets afstyrkande af allt anslag härtill har hös. Ridderskapet och Adeln föra nied t åtskilliga anmärkningar af Hans Ex - St t-U:skotten Ur/, 291. 3 cellenoe Herr Grefve Brahe och Friherre Franc Sparre, hufvudsakligen innehållande: ali då det icke ligger inora möjligheten;» gräns att bestämma
Räkenskaperna, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisa inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Sjötulls-medel: För inkommande varor 8,845,255: 11. — Abandonerade varor 162: 29. — Natt och år ståndna dito 391: — 3. Handelsoch sjöfarts-fondens medel 874,258: 45. Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Afkortningar, bestående uti restitutioner, beslags-andelar m. m. af sjötulls-medlen 186,323: 7. — „ fyroch båk-medlen 200: 37. — Transport: 186,523: 44. Utgifter: Af sjötulls-medlen: Byggnader och reparationer, tomtören och hushyror 10,901: 40. Yed och lyshållning 9,330: 41. — Skrifmaterialier samt stämplings-, tryckningsoch bokbindnings kostnader 40,799: 14. 7. Diverse utgifter , 7,887: 4. — Kronooch lotssamt kanal-betjentes gratifikationer 393: Extra medel 17,500: Hemliga utgifter 6,000: — ■— S:r 1,142,924: 5. 1. Levereringar: S:r 8,936,568: 37. — Balans till år 1857: Tillgångar: Uppbörden af sjötulls-medel har äfven under detta år varit i betydligt stigande, så att då densamma 1854 uppgick till 6,658,962: 31. 6. och år 1855 till 8,003,028: 16. Likväl liar, enligt särskilda nådiga kungörelser, spanmål, malen och omalen, af alla slag under loppet af år 1856 varit tullfri vid införsel, äfvensom utförsels-tullen å stångjern varit upphäfd.
Deri förundran, som redan väcktes hos något hvar, da, efter i83o års riksdag, raan fann gamla passevolance-fonden undandragen all slutredovisning, 1829 års passevolance-inkomst afskild, och endast den ifrån och med i83o ingående passevolance-afgift uti den s. k. nya passevolance-fonden redovisad, under villkor att behållningen skall anses tillhöra rustoch rotehållare, har ännu mera ökat sig, då man af de sedan sista riksdag hållna Statsrevisionernas berättelser funnit de flera invecklade förhållanden, hvari de förvaltande verkens cassör kommit med denna förstnämnda, emot grundlagarnas föreskrift om offentlighet och emot all plägsed i vårt Iand, ännu förhemligade och oredovisade cassa. Då deraf uppväckts den farhåga, att den gamla passevolance-fonden skulle kunna i tidernas längd gifva anledningar till större förluster, än de som nationen redan under de första i5 åren af dess tillvarelse fått vidkännas för densamma; då R. St. icke synas vara af grundlagen berättigade att lemna nationens skattemedel oredovisade och undandöljda; då det icke finnes någon anleda, att denna cassa kan eller bör betraktas på annat sätt, än alla andra genom allmänna medel tillkomna cassör; och då slutligen, om ägaren ifrån att i sjelfva verket vara rustoch rotehållare, genom någon besynnerlig ödets skickelse, sådant oaktadt skulle anses vara okänd, den synes böra betraktas såsom fynd, hvilket då, åtminstone på den vägen, måtte tillkomma Staten: så får jag anhålla, att StatsUtsk. måtte för R. St. utreda, huru rätta förhållandet med denna fond kan vara, samt föreslå R. St. någon åtgärd, hvarigenom den kunde blifva redovisad och till Statens framtida nytta öfverlåten. Jag vågar äfven föreslå, att StatsUtsk. måtte vid statsregleringen fästa sådana villkor för öfriga cassors och fonders anslag, att inga lån ifrån dessa till gamla passevolancecassan måtte, under hvilken förevändning som helst, kunna medgifvas. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk. 5.
Konungen8 förorclnuncle elielpurterne8 öfveren8lcommel8e blifvit beLtämli, utfärcle kullen 8lämning pä egare oell unliru, 8vm uppgifvu8 i 8alcen batvu liei. källen förun8lalle jemväl, alt, lili unclerrätteke 5ö>- inleelcning8bufvare oell möjligen vuruncle okände eller ielie uppgitne rull8egare, lillen för 8renclel8 föreluguncle vurcler, 8u väl fiän precli^tolen i 8oelinen, cler fu8ligbelen är belägen, 80m oelr genom Allmänna 1 iclningsrne knngjorcl trenne gänger, 8>8lu fängen mi»8l tjorlon clagur töre lien ligg, hvilken lili 8aken8 föreluguncle är ul8alt. dorclei>8 eller lägenhetens egure, clä lian böre8, vare 8k^iclig ull bo8 källen i änciumul ut i»8lämning uppgifva lien, 8ow, i un8eenlie lili n^lljancte räll, mect honom <iel i 8uken bäfver, vili äfventyr, 80m i ^ 24 8taclgu8. Innan lVäm nelen 8ätl68, 8kuII bo8 källen iörele8 bevi8 clerom, buruviliu jorden eller iägenbelen är mecl inleekning be8värscl, 8aml mecl iagttaguncle uf ullwän rältegäng8orlining» iiurlerne Iemnu8 tillfälle ull, i lräga om er8ällningen8 belopp, utveckla cleru8 talan. § 3. Nämnden 8kaII bvurcieru parten förelä 8ex män; utdem vulje vederparlen 4 re. källen namne oell bie män; oell väijen parle, ne gemen8uml en ut clem. kunna cle ej om valet 8ämja8, 8kilje lotten elem emellun.
Bostället vore för närvarande utarrenderadt intill midfaslau år 1869, mot en årlig afgift af tre tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, samt nio R:dr R:mt, men, om den sökta upplåtelsen hi folies, skulle öfverenskommelse redan på förhand kunna träffas med nuvarande arrendatorn om upplåtelse af mark för del ändamål, som åsyftades. E. K. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier, som blifvit anbefallda ali häröfver inkomma med underdånigt utlåtande, bade, sedan vederbörande blifvit hörda, med öfverlemnande af underdåniga yttranden från Boslälls-direktionen och Chefs-embetel vid Södermanlands regemente äfvensom från Konsistorium i Strengnäs stift samt E. K. Majlis Befallningshafvande i Södermanlands län, för egen del i underdånighet meddelat, att ifrågavarande boställe, som enligt 1825 års jordebok droge ränta i kronovärdi) 1 Rdr 1 sk. 10 rst., deraf Kronan behållet 5 sk. 11 rst. och det öfriga indelt, samt kronotionde 7 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, jemlikt beskrifning till en vid laga skifte är 1839 författad, i General-landtmälerikontorel förvarad, karla, hade en egovidd af 4 tunnland 30& kappland åker och tomter, 3 tunnland 2i\ kappland äng och 4 tunnland 16J kappland afrösningsjord eller tillsammans 13 tunnland 7^ kappland, samt att detsamma, sorn uti 1840 års Aflönings-indelningsverk för Södermanlands regemente vore upplaget bland de till utarrendering afsedda boställen med en beräknad behållen afkastning af 13 R:dr 31 sk. 7 rst. Banko, enligt kontrakt den 6 Mars 1838, vore af regementets boställsdirektion utarrenderadt lill Orgelnisten Joh. H.