Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D:o, i godt skick. D:o, d:o. Nytt. ^Komplett, dels nytt \ dels slitet. ^Komplett, större de\ len nytt. ^Komplett, dels nytt [ dels gqdt. ^Komplett, en del nytt \ en del slitet. Komplett, allt nytt. f Komplett, dels nytt \ dels gammalt. Aflevererade. Aflevererade. Komplett, slitet. D:o d:o. ^Komplett, dels godt ^ dels slitet. Nytt. Rundhult en del nya. Inventarier kompletta, begagnade, f Rundhult nya. In-; \ ventarier kompletta, j ! Rundhult, en del fordras nya. Inventarier kompletta. t Rundhult fordra komn plettering till mindre ( delar. Invent.koinpl. ^Rundhult kassable. \ Ihvent. aflevererade. D:o d:o. ^Rundhult kompl. Invent. d:o, begagnade. Rundhult kassable större delen. Invent. kompletta. ^Rundhult kompletta, t Invent. d:o. D:o d:o. Nytt. Slopning. Fordrar I tjenstbart D:0 D:o D:o D:0 D:o reparation, tjenstbart D:o skick. d:0. d:o. d:o. d:o. d:0. tjenstbart. kick. d:o. D e 1 8 tjenstbara dels fordrande reparation. Bibehållande tills v: I dare, på sätt K( miténs und. betar kande innehåller * / Uppbördernas aflen • i nande, skrofvei j nödtorftiga unde •- \ håll till sjukskep] i. Slopning. I Uppbördernas aflen \ nande, skrofvets nö( | torftiga underhåll ti J kol-upplag. 1 Underhållande tjenstbart skick ti dess ansenlig reparation erfordras. • Underhållande i I tjenstbart skick intilldess de kunna ersättas med andifj lämpligare exercisfartyg eller högst tilli dess ansenlig reparation erfordras. ^Underhållande tills ^ X vidare. Slopning. I £ XUnderhållande tiljf (_ vidare. Utrangerande, för att försäljas eller eljest på för kronan förmånligaste sätt användas. *) Anm.
Enligt ankomna Protocolls-utdrag af den 28 och 29 nästlidne Januari, hafva Borgareoch Bonde-Stånden till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagit Constitutions-Utskottets uti memorial, N:o 24, afgifna förslag, angående ett tillägg i 4f §• Riksdags-Ordningen; •— hvaremot Ridderskapet och Adeln, under sistnämnde dag, såsom sin gemensamma tanke, till Utskottet hänvisat den anmärkning, att "den af Utskottet föreslagna förändring af nämnde §. hvarken är nödig eller nyttig, och ej heller öfverensstämmer med det för närvarande i samma §. intagnastadgande,” — äfvensom Preste-Ståndet den 25 Jan. återremitterat memorialet, medförklarande, såsom sin gemensamma tanke, att Ståndet ansåge det i samma memorial gjorda förslag, såsom icke nyttigt och nödigt, böra förkastas.” I anledning häraf får Constitutions-Utskottet, med åberopande af dess nästföregående utlåtande af denna dag rörande en formelt likartad fråga, vördsamligen hemställa, att Högloft. Ridderskapet och Adeln och Högv. Preste-Slåndet må täckas foga sig efter de tvänne öfriga Stånden, hvilka , det föreslagna tillägget såsom hvilande antagit; anseende Utskottet, i vidrigt fall, frågan om delta tillägg hafva förfallit. Stockholm den 27 Februari 1845. Reservation er. Utskottets Ledamöter af Borgareoch Ronde-Stånden hafva emot föreslående Utlåtande sig reserverat, under åberopande af de yttranden, som Herrar Brinck och Ekholm emot Utskottets memorial JN:o 3i afgifvit. STOCKHOLM I. Ank. til Exp.-Utsk. d. 15 Mars, kl. 5 e. m. Memorial till Riksens Ständer, angående ändringar och tillägg i föreskrifterna om grundlagsfrågors behandling. Vid jemförelse emellan 2 mom. 56 § och andra mom.
Uti min embetsberättelse för år 1851 upptages innehållet af en till Kongl. Maj:t den 31 Oktober 1850 aflåten underdånig skrifvelse, hvaruti jag bland annat hemställt, att Kongl. Maj:t måtte täckas i nåder låta företaga en allmän revision af befintliga påbud och stadganden i såkallade ordningseller polismål, utfärdade af lokalmyndigheter för särskilda orter, samt i anledning deraf förslag uppgöras, till bibehållande, afskaffande eller förändrande af dessa påbud och stadganden, allt efter hvartderas beskaffenhet; hvarvid jag förmodade i möjligaste måtto böra tillses, huruvida lokala förfoganden i ämnen, sorn för hela riket äro gemensamma, kunde öfvergå till allmänna författningar, samt af de öfriga så få som möjligt bibehållas och hvartdera blifva gällande för så stort distrikt, som lämpligen ske kunde; och trodde jag att till detta arbete, i afseende på dess vidd och svårigheter, behöfde användas två eller tre sakkunnige samt i polisstyrelse praktiskt erfarne män, med hvilka dessutom Kongl. Majit torde i nåder finna godt att låta Dess Justitiä-Kantsler och Rikets Ständers Justitiä-Ombudsman i arbetet deltaga, så vidt desse senares öfriga göromål det medgåfve. Sedan Kongl. Majit, på sätt som äfven af omförmälde berättelse synes, i anledning af denna min underdåniga hemställan, under den 22 Augusti 1851, förklarat
Doktor Johan Jacob Nordström, samt Expeditionssekreteraren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden, Johan Gabriel Richert, att vara Ledamöter i kommitte'en för tryckfrihetens vård. Wi efter.skrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c. gore veterligt: att sedan, enligt 108 § Regerings-formen och 65 § Riksdags-ordningen, Wi, genom utsedde Elektorer, valt de män, som, jemte Wår Justitie-ombudsman, böra vårda tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., vilje Wi i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., att vara Ledamot i komroitteeu för tryckfrihetens vård, och eger han att i utöfningen af denna befattning ställa sig tryckfrihets-förordningen samt rikets öfriga grundlagar till efterrättelse, och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämja allmän upplysning, under bevarande af allmänt lugn. Till yttermera visso hafva Wi detta Förordnande underskrifvet och med Wåra insegel bekräftat. Stockholm den 2 Augusti 1848. 320 KxpcdUions-Utskottcls Förslag till und. Skrifvelse, N.o 160. Uppläst och godkandt hos Ridd. oell Adeln den 3i Juli 1848. Piesle-ståndet den 3 Aug. -e Borgare-slåndet den 2 Bunde-ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, med förslag till ny lag angående inteckning i fast egendom. (Lag-utsk. Bet., N:o 57). S. A. K. I anledning af gjord framställning om beliofvet af förändrade stadganden rörande inteckning af fast egendom, hafva Rikets Ständer tagit detta vigtiga ärende i noggrannt öfvervägande, samt dervid funnit en förbättring af lagstiftningen vara nödig, för beredande af stadga och säkerket i inteckningsväsendet.
Då den af Städerna Borås och Ulricehamn från uråldriga tider innehafde och utöfvade, vid åtskilliga Riksmöten i fråga satte, men likväl oförändrad lemnade rättighet att idka en fri och öfver hela Riket utsträckt handel med sådana varor, hvilka äro af Landets egna tillverkningar, nu åter blifvit gjord till en Riksdags-fråga, hvars närmare handläggning varit öfverlemnad åt delta Utskott, der jag har den äran vara Ledamot, och det project till Betänkande häröfver, hvilket sista Plenidag blifvit Utskottet föreläst, går ut på a(t åstadkomma sådana inskränkningar uti ifrågavarande handelsfrihet, hvilka synas icjte vara förenliga med Städerna Borås och Ulricehamns Privilegier, får jag utbedja mig Höglofl. Utskottets uppmärksamhet på hvad jag, så vidt denna fråga xörer besagde tvänne Städer, nu vördsamligeri vågar anföra. Städerne Borås och Ulricehamn, anlagde uti en mager och högst ofruktbar trakt af Vestergötland, hafva, i förhållande till de flesta af Rikets öfriga Städer, liten eller ingen jord, äro, i synnerhet hvad Borås beträffar, funderade på rättigheter för dess invånare, att så väl i Rikets alla Städer, sorn å Landet, föryttra och försälja deras varor, hvilka , som orden uti Kongl. Brefvet - 4 I)in 8 Juni. vet af ilen. 29 April 1624 lyda: åro allehanda heingjordt Smide och af tråd gjordt arbete , samt hvqd eljest der nedre uti Landsändan göres och tilli arbetas.
Printzensköld rättighet att erhålla införsel uti hälften af Valerii löneinkomster, upgående till ett sammanlagdt belopp af 3,500 R:dr b:ko. Om denna dom gått lill verkställighet, hade årligen en summa af 1,750 R:dr nämnde mynt till Statsverket influtit och hela ersättningsbeloppet således blifvit flere år före Valerii död guldet. Adv.-Fisk. Printzenskölds actorats-arfvode måste, vid sådant förhållande, beräknas till 12 proc. af hela ersättningssumman; ty hade icke Statsmakternas ädelmod mellankommil, så att Valerius under hela sin lifstid fått upbära sina löneinkomster oafkortade, så skulle Adv.-Fisk. Printzensköld redan för länge sedan utbekommit hela sitt arfvode. På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jag, att ifrågavarrde Utlåt, måtte af R. o. Ad. till StatsUtsk. återremitteras. Hr Virgin, Christian Adolf: Jag har redan inom StatsUtsk. nedlagt min reservation emot pluralitetens beslut i denna fråga. Jag hatar att tala, för alt hälla tal, och som de Hrr, hvilka härstädes förut sig yttrat, tillräckligen vederlagt Utsk:s skäl för beslutet, att vid frågans afgörande icke iakttaga Adv.- Fisk. Printzenskölds rätt, inskränker jag mig till att förena mig med dem och yrka återremiss af Utlät. Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund: Inom StatsUtsk. har jag delat majoritetens åsigt i denna fråga, och af hvad här blifvit yttradt har jag icke blifvit om min menings oriktighet öfvertygad. En föreg:de talare har yttrat, att det vore hvarken rätt eller klokt, att betaga en Adv.-Fisk. det arfvode, honom tillkomme till följd af indrifvande utaf en kronans fordran, samt häntydt på det obehag, som är förenadt med ifrågavande tjenstebefattning. I afseende på hvad i denna sak är räll vill jag fästa upmärksamhet derå att 23 §:n af K.
Den är för sitt ändamål ganska upplysande; men med någon utförlig framställning af resultaterna anser jag mig nu icke böra uptaga R. o. Ad:s tid. 20 Den T .Tannar!. utan torde få inskränka mig till att af hela tablåarbetet lemna Bevilln.Utsk. del. Vid granskning af Englands och Frankrikes tulltariffer skall vinnas bekräftelse på, hvad jag förra gången erinrade, att dessa länder, i fråga om tullbeskattningen för kolonialvaror, befinna sig i ett exceptionelt förhållande genom det hittills följda systemet att monopolisera handeln med deras transatlantiska kolonier. En hvar, som kastar en blick på Frankrikes oeh Rysslands tariffer, skall ock med förundran erfara, till hvilken ytterlig grad den internationella handeln och sjöfarten genom prohibitioner der ännu besväras; men åtminstone hvad Frankrike angår, bör den, som tagit någon kännedom af detta lands nyaste politiska och nationalekonomiska litteratur, ieke undgå att finna, att på djupet röra sig väldiga krafter, som äfven der sträfva att närma tull-lagstiftningen till hvad tidens civilisation fordrar. För närvarande citerar jag blott att en Fransysk författare, en af Europas utmärktaste statsekonomer, i ett nyligen utgifvet arbete gifvit åt protektionist-bestämmelserna i den Franska tariffen benämningen af »une monstruosité dans le monde civilisé.» Hr Björnstjerna har nu, såsom vid förra tillfället, åberopat Rysslands tulltaxa. Det må i anledning deraf tillåtas mig anföra hvad jag under en resa för 24 år sedan lill Sveriges nordligaste delar och den Finska gränsstaden erfor, och hvaraf dessa orters innevånare den tiden icke gjorde någon hemlighet. Stegrade införselstullar hade nära nog gjort det till en omöjlighet att på laglig våg besörja varuimporten till de Finska handelsplatserna, hvilket naturligtvis tillskyndat statskassan ett känbart lidande. För att nu i någon mån afhjelpa det onda, hade, som det sades, de Finska tullkamrarna under hand tillåtits att journalisera och tullbehandla blott hälften eller tredjedelen af inkommande varuladdningar, men blunda för det öfriga, som sålunda finge afgiftsfritt disponeras.
I vårt gamla öfverfylda Europa skulle de gule konkurrenterna säkert röna ett l&amp;ngt hetare mottagande än i de nya landen, der ännu till en tid utrymme finnes för alla, och så vore snart den sista villan värre än den första.Men skräcken för strejker och dynamit står lika fullt q var. Lika sa det sakförhållande, att i det folkuppfylda österlandet finnas arbetaremassor, som hvarken äro eller på länge torde blifva smittade af de hvite arbetarnes sjelfstän-dighetslusta, ej häller stält eller på länge komma att ställa deras höjda fordringar på lifvet. Frågan är då, huru dessa arbetskrafter skola kunna göras till godo, utan att de hvite arbetarne med lagliga eller våldsamma medel må kunna lägga hinder i vägen derför? Dertill gifves icke mer än ett sätt. Får berget icke komma till Mahomet, måste Mahomet gå till berget. Kunna ej Kinas eller Indiens millioner af arbetare uppsöka det europeiska (eller amerikanska) kapitalet, så kan aet mer än väl hända, att det i sina ömmaste intressen hotade kapitalet en vacker dag tager sig for att söka upp dem. Penningen är icke för ro skull rund. Han rullar och rullar, tills han finner ett läge, som passar honom. Hotas han i det ena landet, flyr han till det andra för att finna lugn. Det nittonde århundradets mest kännetecknande hufvud-drag på det socialekonomiskä området har varit arbetets utvandring, då det i de nya verldsdelarnes omätliga, ouppbrutna landvidder sökt sig en ny och bättre arbetsmarknad och rikligare lön för sin möda. Det är mycket möjligt, att i motsats härtill det tjugonde århundradet kommer att kännetecknas af kapitalets utvandring till de urgamla kulturlanden i öster, der det kan försäkra sig om billig arbetskraft och sina ägare om trygghet till lif och gods. Vi stå här inför en oväntad, men alldeles icke omöjlig vandning i den sociala frågaus utvecklingsgång. Utsigterna för en dylik vändning äro nu för tiden icke obetydligt större än för några årtionden sedan, och de torde väl vara värda att något närmare skärskådas.
Lokalstyrelsens befattningar borde hufvudsakligen vara: att, jemte inspektor, hafva öfverinseendet öfver skolan; bestämma, hvilka lärjungar böra erhålla befrielse från eller lindring i skolafgiften; fastställa lärjungarnas afgifter till ved, ljus och djdikt; söka bereda tillgång till fyllande af de materiella behof, som för skolans ändamålsenliga gång erfordras; i möjligaste måtto söka förskaffa ungdomen passande värdar; genomgå rektors räkenskaper, innan de till ephoralstyrelsen insändas, och så vidare, Så, som dessa styrelser äro föreslagna, blifver inom dem antalet af de personer, hvilka om läroverken ega speciel kännedom, öfvervägande, så att läroverken ej böra kunna komma att störas af möjliga försök af de öfriga ledamöterna att leda dem till för dessa inrättningar främmande eller med dem oförenliga ändamål, men tillfälle ändock lemnäs barnens föräldrar att till sakkunnige personers pröfning framställa sina yrkanden på de förbättringar eller rättelser, hvilka de anse behöfliga, och att, om på dem afseende icke göres, få dem på enkel och naturlig väg underställde högre myndigheter, Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Prop. 18-17. Haft. 1. 4 26 ända till Kongl. Maj:t. Ofelbart skall, genom en sådan åtgärd, hvarje ort mera lifvas för sitt skolväsende och söka bereda det sådana förmåner, som kunna gifva det en ändamålsenlig utveckling. En annan af behofvet högt påkallad förändring, i synnerhet då vid en ny reglering ämnes-lärarne få ökad undervisningsskyldighet, är att samtlige lärarne skiljas från de konsistoriella göromålen. Utom det att en del af den tid, som på undervisningen och beredelserna dertill borde användas, upptages af dessa göromål, ryckas äfven sinnena genom dem åt andra alldeles främmande föremål, så att någon gång till och med nitet för stiftets ecklesiastika intressen blir större än för framstegen inom det kall, hvilket personerna egentligen tillhöra. En sådan förändring är ock föreslagen af Kyrkolags-Kommitteen och torde kunna anses vara så erkändt nyttig för läroverken, alt meningarne derom ej lära vara mycket delade.
Hr Montgomerie, Gust., hade inlemnat följande, som upplästes: Vid Hr Rosenblads motion om Nummerlotteriets förvandling till ett Classlotteri' får jag ytterligare anmärka: att om Svenska nationen, emot förmodan, icke skulle kunna vara utan en så beskaffad offentlig spelinrättning, ett Classlotteri då må inrättas i stället för det nuvarande Nummerlotteriet, emedan det förra är mindre skadligt än det sednare; men att det må öfverlåtas åt enskild person eiler Corporation och icke utgöra en statsanstalt, utan höra under ordningsmagtens i hufvudstaden controll och uppsigt, samt att den inkomst, som genom arrende, entreprenadanbud eller viss del i årliga vinsten, deraf kan erhållas, må till hufvudstadens nytta ad pios usus, uppfostringsanstalter, offentliga nybyggnader eller allmänna, nödiga ansedda reparationer elier förbättringar, af dess styrelsemagt användas och icke vidare utgöra någon ingredierande del i statsanslaget, hvarmed en spelanstalt aldrig bort hafva den ringaste gemenskap, hvarken i afseende på dess påräknade inkomstkälla eller betäckande af dess möjliga förlust, som i båda fallen är lika vanärande för Staten, som förlusten skulle kunna blifva för densamma ruinerande. Dessa mina anmärkningar, hvilka tillika utgöra en särskild motion, anhåller jag vördsamt må få åtfölja Hr Rosenblads anförande till vederbörligt Utskott. Remitterades till StatsUtskottet. Företogs till remittering Gr. Löwenhjelms, Gust., d. 24 nasti. Febr. på bordet lagda motion om årligt anslag till understöd för militärer, tillhörande f. d. Finska Armeen. Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. samt kommunierades de öfrige RiksSt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf, upläste följande motion: Då den nuv:de organisationen af StatsRådet, eller DepartementalStyrelsen år 1840 infördes, trodde man, och med skäl, sig hafva tagit ett stort steg framåt till förbättring af vära administrativa former. Följderna hafva likväl icke motsvarat sådana förhoppningar, och detta förhållande har hos mången alstrat tvifvel om sjelfva grundlags-förändringens ändamålsenlighet. Uti denna förändring låg likväl icke det fel, som vållade uteblifvandet af de förväntade resultaterna, utan det låg otvifvelaktig! deruti, att man icke äfvenledes organiserade den lägre administrationen på ett sätt, som stod i öfverensstämmelse med den högre eller StatsRådet. Då DepartementalStyrelsen genom 1634 års Regeringsform först i Sverige infördes, ställdes Collegierna med Departementen inom Rådet i oskiljaktigt sammanhang, så alt hvartdera af de fem Departementen i Rådet hade sitt Collegium i och för förvaltningen af de till Departementet hörande ärender; och dessa Collegiér då under presidentskap af Departem:sChefen och med bisittare af ledamöter från Rådet. När sedermera under Konung Carl XI de fem höga RiksEmbetene, såsom DepartementalsCbefsbefattningarne då kallades, afskaffades och Departementalfördelningen inom den högre administrationen försvann, bibehöllos Collegierna, men blefvo från Rådet sluteligen alldeles fristående; ett förhållande, hvilket derefter alltjemt fortfarit, äfvenledes, såsom ofvan blifvit anmärkt, sedan Departemental-fördelning i Regeringen åter infördes. Väl framställde Constitut.Utsk. såsom motiv för denna förändring af StatsRådets organisation, »angelägenheten deraf att, genom regerings»ärendernas ändamålsenliga fördelning och deras likväl bevarade »inbördes sammanhang, full kraft och enhet i Riksstyrelsen måtte »beredas; att Konungens rådgifvare, till ett nödigt antal, ställdes »i spetsen för hvar sin gren af Styrelsen, så att de närmast
Innehafvare af, redskap för bränvins tillverkning och destillering skall, inom en månad från denna författnings kungörande, på landet hos närmaste kronobetjent och i stad hos Magistraten, aflemna skriftlig uppgift å redskapen, stället der deri finnes, dess beskaffenhet, åsätta namn och rymdstämplar, samt afskrift af mätningsoch stämplingsbevis. Saknas sådant bevis, skall redskapsägare med skriftligt intyg af två ojäfviga män styrka riktigheten af sin uppgift. De uppgifter, som sålunda .inkomma, skola, sedan de blifvit med förenämnda bevis eller intyg jemförda, af Magistrat och kronobetjening inom 8 dagar från månadens utgång till Konungens Befallningshafvande insändas. § 36 (32). Vid mantalsoch skattskrifningen bör hädanefter all bränvinstillverkningsoch destillerings-redskap, sorn då icke är till begagnande anmäld, årligen uppgifvas till pannerymd och beskaffenhet, tillika med stället, der redskapen finnes. Öfvergår sådan redskap till annan innehafvare, eller varder den eljest från stället tlyltad, bör den siste innehafvaren, eller den, som låtit flyttningen verkställa, inom 8 dagar derefter sådant skriftligen anmäla, i stad hos Magistraten och å landet hos närmaste kronobetjent, hvilken sednare skall anmälningsskrifteu till Häradsskrifvaren öfverlemna inom 8 dagar sedan den inkommit. Då redskapen öfvergått till annan innehafvare, bör denne jemväl uppgifvas. Anmälan, som nu sagd är, vare dock ej nödig, då redskap förflyttas till dens verkstad, som sådan förfärdigar. Öfver uppgifter, som göras enligt i mom. i denna §, skall mantalsoch skattskrifvare inom 14 dagar från mantalsoch skattskrifningarnas slut till Konungens Bil. M 1 till Särsk, Ut sk. Bet. M 11. 2 10 Befallningshafvande insända soknevis upprättade förtekningar. De skriftliga anmäl ningar, som enligt 2 mom. till Magistrat och Häradskrifvare inkomma, skola inom B dagar derefter till Konungens Befallningshafvande insändas. § 37 (33).
Carl XI:s pensionsstat, och då författningarna äro så otydliga, att förklaring erfordras, så är det icke Ständerna värdigt att begagna sig af sin förklaringsrätt öfver otydligheten, till enskild persons förfång, helst ingenting varit lättare för Frih. Fock, än att uppsjuta sitt afskedstagande i5 månader, då han sålunda vid sin afgång haft 70 år fyllda. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag kan icke vara så eftergifven som den siste talaren. Jag har tagit reda på förbållandet och öfvertygat mig om, att en orättvisa mot Frih. Fock blifvit begången, då honom icke tillerkänts den högre pensionen; och då jag icke kan bifalla en orättvisa derföre, att de andra Stånden gjort det, yrkar jag afslag å betänk. Förhållandet är, att Frih. Fock, då han 1811 mot accord blef landshöfding, var berättigad att vid afskedstagande!, om han då var pensionsmessig, behålla sin lön i pension. År i8;8 befanns, att pensionerna för landshöfdingar, ehuru lägre embetsman, voro högre än för statssecreterare. Då förklarade R. St., att landshöfdingar skulle åtnjuta lika pensioner med statssecret.-lönen. Denne, lön var då lägre än nu. Men då Frih. Fock tog afsked, begärde ban lika pension som statssecret.-lönen då var. Fråga om ■otydlighet uppstod; men de verk, hvilka tillämpningen af iR. St:s beslut närmast tillhörde, förklarade, deröfver hör - Den i5 Augusti c. in. g9 de, att Frih.. Fock yar berättigad tiil elen högre pensionen. Jag är fullkomligt af samma tanka, helst Frih. Fock utaf den förmenta otydligheten var narrad att taga afsked, innan han var 70 år. Jag anhåller om afslag på Utskrs betänk. samt att Frih. Fock må förklaras berättigad att åtnjuta så stor pension, som statssecret.-lönerj nu utgör. Hr von Troil: Jag kau väl ej nied den siste talaren finna, att Frih.
Ridderskap^ och Adelns rätt ocf. enskildta fördelar, uan äfven efter föreskrit verkställer Riddenknpets och Adelns 'attade Beslut, väljes äf Ridderskapet och A^ln vid slutet af hvarj Riksmöte, enligt 50 j. i Riddarhus - 1 Artikeht, Om Directionens [arnmanfattning och åligganden, * i RiddarhusDirection* hvilken ej allenast bevakar Högloflige Ridderskapets och Adeln» rätt och enskildta fördelar^ Utan äfven efter föreskrift verkställer Ridderskapets och Adelns fattade beslut, väljes vid slutet af hvarje Riksmöte, enligt 50 §. i RiddarhusOrdningen af Ridderskapet Dm 19 JuHi e. m, Ordningen af den 13 Qctober 1810 och består af sju Ledamöter, hvilka uti sine befattningar fortfara intill nästa Riksdag, dä det blifvande Riddarhus UtJkottet, enligt 49 $. i RiddarhusQrdningen, under på flående Riksdag, ej allena fl ö) vert ager görotnälen, utan ock gr an fillingen af förra Styrelfens åtgärder fedan fifl fiirJlutne Riksdrg. 2 Till Ledamot i den-' na Direction må icke väljas någon af de Embetsman, hvilka enligt 41 § i Riksdagsordningen af den 10 Februarii i8jo, med de sedermera af Konungen och Riksens Ständer antagne förändringar, icke äro berättigade att i Utskott väljas, eller i val till UtskottsLedamöter deltaga. och Adeln, samt utgöres af sju Ledamöter, hvilka uti sina befattningar fortfara intill dess nytt val blifvit verkställda Af desse sju Ledamöter skall den äldste efter Matrikeln föra ordet, och endast sex åtnjuta honorarium* 2 §.