Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre att Utsk:n fått sig meddeladt hvad som äfven är sant, att det uppstår en stor vinst för tillverkningens påskyndande deraf, att redskapen fördelas i små pannor, men den förlust för Staten, som deraf kan uppstå, återfås mycket lätt derigenom att beskattningen förändras i förhållande derefter, hvilket jag i min reservation åsyftat och hvartill vi komma i den följande §:n. Då således det åsyftade ändamålet kan vinnnas på ett ändamålsenligare och för Staten mera inkomstgifvande sätt, sä hemställer jag att R. o. Ad. ville vidblifva ordalydelsen i 1845 års författning. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., enär Frih. Raab endast 416 Den 1 Juli e. m. uppläst l:sta mom. af 4 § i 1845 äis förordning, men yrkat antagande af denna § i dess helhet, låtit uppläsa samma § till slut, yttrade Hr Lind af Hageby: Frih. Raab har i den anmärkn. han gjort emot den af Utsk. föreslagna §:n sagt att den endast skulle åsyfta en kostnad för bränvinsbrännarena af redskapens förändring; men jag hemställer till Frilen huru Frilen vill göra en ny författning ang:de bränvinsbränning, utan att någon bränvinsbrännare inom samhället behöfver förändra sin redskap. Hvad beträffar Frilens reservation, så vet jag ej huru den kunnat inflyta i betänk., då Frilen på sätt han ifrån början till!-ännagaf, varit frånvarande ifrån Utskm under den tid då detta ärende inom Utskm förevar. Efter mitt förmenande är det nemi. alldeles ofattligt, huru med lagliga former kan förenas, någon ledamot utaf ett Utsk., hvilken antingen afsagt sig förtroendet eller efter erhållen permission lemnat denna plats, kan, sedan han från Utsk. skildt sig, till RiksStm skicka samt Utsk. ovetande, bifoga tryckt reservation, följaktig Utsk:s betänk. då han i öfverläggningarne ej deltagit eller ens haft rätt dertill. Jag anser således reservationen af Frih. Raab tillkommit på en oformlig väg. Frih. Raab:
Smör. r Kongl. Ma}:ts Nåd. Den till 33% procent å värdet nu bestämda införselstull för ej specificerade slöjdevaror lärer böra nedsättas till 23 procent. För smör, som nu är åsatt 2 r:dr 24 sk. tull per lispund eller 50 procent å det för denna vara stadgade tullvärde, bör undantag från tillämpningen af det lör inkommande varor antagna maximum, 25 procent, desto mindre medgifvas, som de sista årens erfarenhet visat, att den öfverdrifna tullafgiften föranledt både för trafiken och sedligheten menliga verkningar. Den egentliga importen af denna förnödenhetsvara har verkstälts från Finland. Enligt den med 1844 års utgång till kraft och verkan upphörda handelstraktaten med Ryssland kunde smör af finsk afvel derifrån hit till riket införas under åren 1842, 1843 och 1844 mot 32 sk. tull lispundet. Införseln deraf utgjorde dessa år i medeltal till Haparanda 7,767Vs lispund och till Stockholm 49,423% lispund, men nedgick deremot, sedan med år 1845 den högre tullen af 2 r:dr 24 sk. vidtog, så betydligt, att den det året i Haparanda besteg sig till endast 14% lispund och i Stockholm till 901 lispund, samt att år 1846 icke någon införtullning af smör ägde rum i Haparanda samt i Umeå och i Stockholm icke uppgick till mera än 6l/i lispund pä förra och 116l/2 lispund på det senare stället, utan att likväl någon minskning ägde rum i qvantiteten smör, som från norra orterna afskickades till andra inrikes orter, hufvudsakligen Stockholm, ty då beloppet af dessa afsändningar år 1844 utgjorde från Haparanda 28,312 lispund 9 skålpund, uppgick det år 1845 från nämnde stad till 30,688 lispund 16 skålpund och besteg sig 1846 från Vesterbottens och Norrbottens län till Stockholm sammanlagdt till omkring 42,000 lispund, deraf vid pass 28,000 lispund ankommo från Haparanda.
Samme talare har frågat, om det vore mera rättvist, alt den, som skrifver öfverlätelsen på det gamla köpebrefvet, skall vara befriad ifrån karta, då deremot den, som får ett ordentligt köpebref, mäste vidkännas henne. Detta synes visserligen både obilligt och orättvist, men om man tänker sig den möjligheten, alt i st. f. att säljaren skrifver transporten å dess köpebref, han lifver sönder detsamma och vidtalar sin fångesman att till den sisla köparen utfärda köpebref i sitt namn, har väl egendomen då icke varit uen i» jun C. m. 509 1 3:dje mans hand utan att Staten erhållit någon inkomst af det sönderrifna köpebrefvet. Jag har ju härigenom kringgått lagens föreskrifter, och hvarföre skall man tillskapa sådana, som industrien i alla fall vet att kringgå? Jo! derföre alt den, som icke kan hitta på denna utväg, må få betala flerdubbelt emot den mera upfinningsrike. Hvad angår den omständigheten, att BondeSt. bifallit betänk., och mitt yttrande, att jag anser den föreskrifna karteringen såsom ett prejeri, så har detta BondeSt:s bifall tillkommit på det sätt, att när frågan afgjordes inom det Ståndet, var upmärksamheten ännu icke fästad å de omständigheter, jag nu tagit mig friheten framhålla, och sedan detta betänk, är afgjordt skola den värde talaren och jag språkas vid om BondeSt:s bifall i frågan men icke förr. Den siste talaren har sagt, att om detta Utsk:s förslag icke bifölles, skall följden blifva, att lagfart icke vidare kommer att sökas, och han har talat om författningen, ang:de lösöreköp m. m., som med denna fråga har ungefärligen lika mycket sammanhang som Gudsfrid och yxeskaft. Han har sagt, att man kan undvika lagfart, men han har nödgats medgifva, att man derigenom riskerar 2:ne saker nemi.: l:o böter, om allmänna åklagaren kommer under fund med underslefvet, och 2:o att säljarens kreditorer kunna begära inteckning i egendomen, hvartill talaren gerna kunnat lägga, att säljaren kan öfverlåta samma egendom till 2:ne personer.
Genom Nådig skrifvelse af deo 2 i denne Månad, har Eder Kongl. Majrt behagat gifva Ridderskapst och Adeln tillkänna, att till Eder Kongl, Majs kunskap kommit, det fråga inom Ridderskapet och Adela blifvit väckt, 9tt sedan ds 6 Revisorer blifvit valda, hvilka på sätt 47 § RiddarhurOrdningen föreskrifver emellan Riksdagarne skola öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsConloirets tillstånd, styrelse och förvaltning, äfven, med tillämpning af det allmänna stadgandet i 68 §• Riksdagsordningen, ytterligare sex Revisorer af Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag skulle utväljss, för ali förrätta den efter Grundlagen år 1827 infallande Revision; men då vid jemförelse af Riksdagsordningens 6S §, sorn åt RiksStånden, i den ordning de hvart för sig lämpeligast finna, öfverletnnar rättigheten att, vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, med hvad 47 §.' 94 Den g Srpft-mfcr e. tn. Riddarbo-Ordningen innehåller, i kraft hvaraf Rtdder^kipet oell Adeln vid hvarje Riksdag, vare sig Lagtima eller Urtima, väijsr 6 Revisorer, Ejer Kongl. Maj:t i Nåder förklarat sig uti »denna afvikelse ifrån Riksdagsordningen, vid sjelfva rättighetens intryckande oinskränkta stadgande, till ett, utan yttradt förbehåll lör hvarje Revision, bes'ämat antal af sex Revisorer, äga anledning att dervid afse en af Ridderskapet och Adeln uti RiddarhnsOrdnb-gen sjelfmant upptagen och fasstäild ordning för RevisorsvsLns förrättande samt Eler Kongl.
I afseende på skyldigheten att Uppvisa Arrendeoch Hyres-Contracter etc. å Landet och i Städerne vid Mantals-skrifningen, gäller hvad 9 §. 12 och 13 Mom. innehålla; dock undantagas derifrån ej mindre de Contracter och Afhandlingar, som af Husbönder afslutas med underhafvande Äboer, Hälftenbrukare, Torpare, Tjenstefolk eller andré Arbetare, hvartill stämpladt Papper ej erfordras, förrän de hos Domaren eller Executorn till laglig åtgärd företes, än ock det af Hyresman innehafvande exemplar af HyresContract, i Städerne, hvilket är fritt från stämpladt Papper, intill dess detsamma hos nämnde myndigheter uppvisas, då det som Bilaga bör charteras. Contracter, Köpe-, hvarå följer Köpebref 12 sk. Till sådane Contracter och köpeAfhandlingar emellan enskilde personer, bestå Contrahenterne stämpladt Papper till hälften hvardera , om ej annorlunda dem emellan derom aftaldt är; men å de Con - $4 Bil• till Bevjlln. Utskoti BetQnA. N:o 15, tracter, som af vederbörande för Kronans, samt Kyrkors, Acadepiiers , Gymnasiers , Skolors och Hospitalers räkning, eller af Officerare, på Rotebönders och Rusthållares vägnar, varda afslutade, angående Arrenden af Kronans och allmänna Inrättningars Jord eller hvad annat frågan röra kan eom icke finnes i 6 §. undantaget, skall den, som med Kronan, Dess Ombud eller Officerare i något af de förenämnde ämnen contraherar, efter här ofvan föreskrifne grund, bestå stämpladt Papper å det, exemplar han undfår. Domar och Protocöllsorn innehålla någon Rättens Dom i . .6 siri Domboks Utdrag, äldre eller yngre, antingen de innehålla något Rättens Utslag eller ej i 4 sk.' Duppliker, Första och Andra arken . 4 ski de följande 5 sk. Egendom, Vittnesbörd eller betyg om, Ograverad * ‘ • 4 sk, Exceptioner, lika med Duppliker.
Skogarnes sköllande, dels till afsalu, dels genom svedjande eller för vinnande af odlingstillfälle, är deremot, ty värr, allmänt och deras aftagande betänkligt. Vid betraktande afv den höjning, de inom nästan alla Län inrättade landtbruksskolor gifvit åt jordbruket, af det nit för och den insigt i detsamma, som af dem blifvit 15 Framkallade, samt af den okunnighet i skogshushållningen, som ofta är anledning till skogarnes förstöring och aftagande, väckes emellertid den förhoppning, att inrättandet af skogvaktare-skolor i alla Län, jemte nödiga förändringar i gällande skogslagstiftning, ännu skola förmå att åt fäderneslandet rädda, samt slutligen äfven förkofra dess skogar, hvilka under ett kallt luftstreck utgöra ett oundgängligt vilkor icke blott för invånarnes trefnad, utan till och med för landets beboelighet. Bergsrörelsen har, ej mindre än öfrige näringsgrenar, gjort väsendtliga framsteg, så väl i afseende på tillverkningarnes belopp, som methoderne för rleras fia m bri nga 11 de. Vid Åtvidabergs kopparverk, der tillverkningen af garkoppar år 1851 utgjorde 3,328 SkM, steg densamma redan sistlidne år till 5,524 Sk&. 4 LU. 13 U. stapelstadsvigt och torde snart uppnå 6,000 SkM. Jernhandteringen har väl icke tillväxt i samma förhållande, då man beräknar tillverkningarnes medeltal, emedan, hvad tackjern och gjutgods angår, en betydlig nedsättning under åren 1851 och 1852 ägde runi, dock har tillökningen under de sednare åren varit så mycket större, så att framåtskridandet i det hela är otvetydigt. I spetsen för detta gå med vanlig kraft och nit Motala mekaniska verkstad och Finspongs styckebruk. Bland de förbättringar, som under de sednare åren blifvit inom bruksrörelsen införde, äro de, som haft till ändamål att minska åtgången af brännmaterial, af synnerlig ocb allmän vigt. Genom den ökade tillverkningen har nemligen, under skogarnes aftagande, behofvet af ved och kol så tillväxt, att priset å dessa artiklar nära fördubblats.
Mätning af hö och säd, om förändring i sättet för. III. Mörner, Carl, Grefve, En af Rikets Herrar, utnämnd till Landt-Marskalk. I. 3. P. U. 73i. E. i 164. V. B. 975. A. ii33. P. U. 1146. i5Ö2. VI. A. 17. VI. E. 117. Nordencreutz’s, Jacob Magnus, yttranden. V. 1174* VI. 4r* Nordenstolpes, Anders Georg, yttrande. Norrbottens Läns Innevånare, angående, det dem meddelade Lån. Se Westerbottens. — Län, angående ersättning af löningsmedel, tillkommande vissa tjenstemän i. III. B. 815. IV. A. 11 o. P. U. 115. V. E. 6. Norriges och Sveriges förening. Se Constitutionella förhållanden. Norrska gränsen, örn öppnande af en farled emellan, och Sulvik. V. B. 1158. A. 1262. P. U. 1266. 70 Norrvikens Fögderi i Bolms Län, om rättighet för, alt få aflemna tionden i Strömstad. III. P. U. 797. IV. E. 292. Nybyggnadsfond för flottorne, angående. Se flottorne. Nämnd till omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter, rörande val af. V. 346. — val af. V. 537. — dess sammanträde. v. 540. P. U. 65o. Nämndemän, om deras bibehållande i sin enkelhet. II. 96. B. 5q8. A. 640. P. U. 65o. — om dagtraktamente för dem och lösen för deras syne-instrumenter m. m. vid privata förrättningar. II. B. 654- III. A. 38. B. 43. P. U. i3i. IY. U. 665. V. A. 108.
Den kungliga kallelsen träffade honom på Italiens jord, i Roms omgifningar och just i närheten af Ciceros Tusculum 6, då han dit hade återvändt från Neapels herrligheter. Efter derigenom påskyndad hemfärd, tillträdde han om hösten 1700 sitt erhållna värf, och skötte det med nitisk verksamhet, under ständigt växande ära. Hans lycka syntes fulländad, när han med den goda, sköna, behagfulla Catharina Elisabeth Daurer, dotter af en Assessor i Commerce-Collegium, knöt 1704 ett det sällaste äktenskapsband. Men det blef endast femårigt; redan 1709 ryckte döden ur hans armar – bokstafligen, ty hon dog i hans famn – den ännu i sin förstå ungdom blomstrande makan. Sorgen öfver hennes bortgång förorsakade hans egen. Han hade förutsagt, att så skulle ske; och han höll ord. I Stockholm, dit han enligt vänners inrådan hade rest på tredje dagen efter begrafningen, för att söka i någon mån förströ sig, insjuknade han samma dag vid ankomsten; och tog der afsked från jorden, vid fyrtiofem års ålder, blott få veckor efter skilsmessan från henne 7. Finkänslig, ömsinnad, ljuflig, till hela sitt väsendes grundton poetisk och musikalisk, älskades han allmänt, saknades länge, och synes hafva i allo förtjenat det äreminne, hvarmed han firades af sin vän Upmark i ett af dennes vackraste griftetal. Hans svenska skaldestycken, till och med det af Upmark högtberömda, hvari han utgjutit sin klagan öfver en fästmös död 8, torde numera lika litet finnas till, som hans i handskrift efterlemnade anteckningar under sin utomlands-resa, hvilkas utförlighet och rika innehåll minnestalaren antydt i en lockande öfversigt. Märkvärdigt skulle tvifvelsutan vara, att äfven af denne Bellman se något skaldeprof på vårt modersmål. – Af hans trenne barn var det yngsta hans namne, en ny Johan Arndt: som föddes i Upsala 1707, blef Sekreterare i Slottskansliet i Stockholm, och erhöll afsked med titel af Lagman.
Såsom Kongl. Majit i högstberörda nådiga proposition tilfkännagifvit, innehålla de för förlagslånet afgifna och med behörigen verificerade borgensförbindelser försedda skuldsedlar, hvilka i Elfsborgs läns landtränteri förva - Statt-Uhkollets Utlåtande, iV.o 119. 3 ras, att de emottaga a låne-understöden skulle gäldas af de byggnadslån, samma låntagare kunde få lyfta, men alt hela det öfriga beloppet af dessa lånemedel förfölle till betalning dea 22 Januari innev. år 1848, då tvenne år förflutit, sedan Kgl. Maj:ts nådiga förordnande angående ineranämnda lån meddelades. Deremot innefattar den skuldförbindelse, som för ofvan åberopade, staden Wexiös näringsidkare tillerkända, förlagslån blifvit afgilven, en af stadens magistrat oell äldste gemensamt ingången ansvarighet derför, att detta lån, jemte derå, efter 3 procent årligen, från den 1 November 184ö beräknad ränta, skulle återbetalas på det sätt, att en tiondedel af lånesumman, tillika med den upplupna räntan, erlades vid slutet af sistlidna och derpå följande nio år. l:o. Den af byggnads-kommittéen och förrbemälde motionär uppgifna svårighet för vederbörande låne-innehafvare att fullgöra betalnings-sky!digheten för nu ifrågavarande lån på det vid detsarnmas beviljande föreskrifna sätt utgör, enligt Utskottets åsigt, icke någon tillfyllestgörande anledning för Kikets
Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående yrkad ersättning för forslingen af Presterskapets i Lappmarkerne löningsspanmål. (Stats-Utsk. Uti. N:ris 275 och 335.) S. A. K. Hos Rikets Ständer bar det yrkande blifvit framsläldt, att, derest den allmogen i Westerbottens och Norrbottens Län åliggande skyldighet att från Kronbodarne å kustlandet till Lappska gränsen forsla den till Presterskapets 1 Lappmarkerne aflöning anslagne spanmål måste äfven framdeles fortfara, detta forslingsbesvär måtte allmogen, efter gällande skjutslega, af Stats-Verket ersättas. Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bär berörde spanmåls forslande till gränsen af Lappmarkerne, sedan längre tid tillbaka, varit ett åliggande för allmogen i Westerbotten, och hafva redan under 1800 års Riksdag ortens lKksdagS^Fullmägtige bos Kongl. Maj:t anhållit om allmogens befriande från denna skyldighet och Lapparnes förpligtande att spanmålen i Kronans magasin afhemta, hvarvid upplyst blifvit, bland annat, att ifrågavarande fors - 236 Expeditions-Utskottets Förslag lill lind. Skrifvelsej
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets d. 8 och 12 dennes på bordet lagde Utlåtande K;0 5ä2, i anledning af återremiss å Memorialet N;o 4b°> met^ voterings-propositioner, angående besluten om extra stals-regleringen, godkände Ridderskapet och Adeln Utskottets yttlanden i irsta och 2:dra punkterna, äfvensom de i andra punkten föreslagna voterings-propositioner, samt lade till handlingarne 3;dje och 4^de punkterna. S. D. Då nu ånyo öredrogs Constilulions-Utskottets den 12 och i5 dennes på bordet lagde Memorial N:o 107, i anledning af återremiss å Constitutions-Ulskoltets Metnoiial N:o 63, biföll Ridderskapet och Adeln det senaie af de utaf Utskottet alternativt framställda förslag till beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskotlets d. 12 och i5 dennes på bordet lagde Memorial JN:o 108, i anledning af Riks - Prot. Ut dr. den i 7 Maj 184 1 • 445 Ståndens yttranden, rörande Constitutions-Utskottets Memorial N;o 88, antog Ridderskapet och Adeln inbjudningen om frånträdande af anmärkningen, att orden inom sig borde utur förslaget utgå, samt godkände de föreslagna voterings-proposnionerna. S. D. Då nu ånyo föredrogos Constitutions-Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagde Memorial: Nto 109, i anledning af återremiss af Constitutions-Utskottets, Memarial N:o 8g; N:o 110, i anledning af Riks-Ståndens yttrande, rörande Constitutions-Ulskottets Memorial N:o 97; N:o 111, i anledning af Riks-Ståndens yttranden, rörande Constitulions-Utskottets Memorial JN:o 98; blefvo de i dessa Memorial föreslagna voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkända.
N:o 44 tillstyrkta 25 §, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Den 12 A pi il e. m. 371 Vinner nej, komma, med afslag å morn. a), b), c), d), e) och f) i nämnde §, följande momenter att antagas: ”a) Bankens fond för utlåning genom Bancodisconten i Stockholm samt länecontoren i Götheborg och Malmö bibehålles vid dess närvarande belopp, nemi. 5,850,000 r:dr b:co för Bancodisconten, 2,100,000 r.dr för Götheborg och 1,100,000 r:dr för Malmö;” ”b) Dessutom äga dessa discontverk att begagna ägande reservfonder, innehållna räntemedel och af sparbankerne insatte summor, på sätt nu är medgifvet.” Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 22. Nej — 21. Ex. Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att i afseende på mom. b), c), d), e) och f), hvarå propos. nu borde framställas, icke blifvit yrkad någon annan förändring, än att Frih. Palmstjerna föreslagit, att vid slutet af mom f), i st. f. orden ”under villkor”, med derefter följande mening, skulle införas orden, ”utanförminskr ning af Bankens egen utlåning;” hvadan II. Ex. finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla dessa momenter, med berörde förr ändring af mom. f). Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. bifölls äfven mom. g). Med erinran, att Frih. Palmstjerna, i fråga om mom. h) och i), föreslagit den förändring, att 6 i st. f. 3 månader måtte för beräkningen af straffränta bestämmas, men att Frih. Cederström jemte andra ledamöter yrkat bifall å dessa momenter utan någon förändring, framställde 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till bifall å mom. h) och i).
För mig är det lika Förklarar? Inte behöfver den saken någon naturligt som att andas och af hvarje ansigte, som jag tycker om att se på, lär jag något. Ett ögonblicks tystnad. LOUISE. Hvem var hon, som ni säger, jag liknar? ALLAND. kvinna, som stått mig mycket nära. LOUISE rodnar. Kan det intressera er att veta? Det var en ALLAND. så nära som en kvinna kan stå en man! LOUISE rycker till. ALLAND hastigt. modell af det slagets förbindelser vet jag mig aldrig ha haft mer än en enda. Är ni målarinna? Inte kan det förnärma er? Det var. ingen LOUISE. Nej. 33 - ALLAND. Har ni något annat arbete? LOUISE. Arbete? ALLAND. Jag menar ett arbete att egna er åt. LOUISE. Ja, jag menar icke knyppling eller broderi. Nej. ALLAND. Då skall ni väl gifta er? LOUISE. Nej. ALLAND. Visst skall ni det! LOUISE småleende. niska! Ni sade ju, att det förstör alltid en men ALLAND. är nu en gång sådant, att hon måste gifta sig. En ensam kvinna blir gammal i förtid. Det vore skada på er. Ja, en man icke en kvinna. Samhället LOUISE. Tror ni? Den bergtagna 34 - ALLAND. kert göra en man lycklig. Leende. Ni är god icke sant? Ja. Ni ser så god ut. Ni skulle helt sä- LOUISE muntert. Tyvärr! ALLAND. är egennytta, när menniskorna predika för hvarandra att vara goda? De goda bli alltid olyckliga. Kom ihåg det! Man gör alltid klokare i att slå ihjäl en menniska än att älska henne. LOUISE. Se, se! Har också ni märkt, att det bara någon, i synnerhet just nu. Det vore visst svårt för mig att slå ihjäl ALLAND. Ni menar, att ni har intet val? LOUISE. Åh fy ni talar så styggt. Ni tror visst inte på kärlek, ni. ALLAND. är icke många af dem, som tåla vid att älskas. LOUISE. Jo! Men jag tror icke på kvinnorna. Det Tåla vid? 35 - ALLAND.
Då Rikets Ständer, lika med E. K. M., anse det vara af största vigt och angelägenhet, att Stals-Verket icke saknar erforderlige tillgångar, att dermed i behörig ordning bestrida de uti Riks-Staten bestämda utgifter, och fråga nu endast är om ett förskott, som af Riksgälds-Contoret skulle komma att meddelas, intilldess 1835 års Hufvudbok mot slutet af år 1837 Expeditions-ZJtshollets Förslag till tind. Skrifvelse N.o 33o. hinner afslutas och samma års extra Statsbrist utrönas, då Stats*Veikct, i händelse den extra Statsbristen skulle befinnas uppgå till mindre belopp, än hvartill den nu är vorden af Rikets Ständer beräknad, är skyldigt att densamma till större eller mindre del återbetala, hafva Rikets Ständer beslutat att under benämning: "förskott å förmodad extra Statsbrist för år i835f på Riksgälds-Contoret anvisa högst 5no,ooo R:dr Banco till Stats-Contorets disposition, att utgå till ena hälften, eller 285,ooo R:dr, i Januarii månad, och andra hälften i Februarii månad nästkommande år i836, hvilka medel böra af Riksgälds-Contoret, i händelse annan tillgång icke skulle förefinnas, genom upplåning anskaffas, och för hvilken tillfälliga upplåning tillräcklig ränteoch amortissementsfond redan är beredd genom den summa, som blifvit Riksgälds-Contoret årligen tillslagen för betäckande af Contorets ränteoch amortissements-utgifter. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Skrifvelse, få härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Maji 1835, N:o 33o. Uppläst ocli godkänd hos Ridd. och Adeln den 7 Maji i835.
Proposition, N:o 63'. 15 • ages komma att uppgå till 200, och inom Hernösands hospitals-distrikt, enligt hvad Serafimer-ordens-gillet upplyst, finnas, utöfver det anlal, kommitlerade uppgifvit, mer än 90 personer, som behöfva hospitalsvård, så lärer utrymme i allmänhet böra beräknas för ett antal af omkring 1,500 personer. Den af Serafimer-ordens-gillet gjorda anmärkning, att antalet, serdeles med afseende å framtiden, blifvit för lågt beraknadt, undanrödjes hufvudsakligen genom biträdande af kommitterades åsigt, att, om i en framtid de sinnessjukes antal så skulle ökas, att icke alla kunna behörigen vårdas inom de befintliga hospitalerna, sedan dessa blifvit ordnade och utvidgadé, på sätt förslaget innehåller, det i sådant fall icke bör komma i fråga att ytterligare utvidga de redan färdiga inrättningarna, utan hvarje derefter erforderlig tillökning i utrymme heldre beredas genom helt och hållet nya anläggningar; och hafva kommilterade ansett, att en ny hospitals-anläggning i Carlstad, Christinehamn eller Örebro, för emottagande af sinnessjuka från Wermlands, Nerikes och till en del från Stora Kopparbergs län, vore deri åtgärd, som, på ettdera af angifna ställen och föträdesvis det sistnämnda, borde, under nyssnämnda förutsättning, i främsta rummet komma i fråga. För ett ändamålsenligt ordnande af hospitals-väsendet fordras vidare att bestämma, huru det för samtliga hospitalerna beräknade utrymmet bör mellan de serskilta inrättningarna fördelas, huru mångå sådana erfordras, och hvar de böra vara belägna.