Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
som om vårsolen väckt det till lif. Intet dam ännu, och så komma barnen, de kära barnen, och då blir man speglar sig i möblerna, inga fläckar på dukarne; det repor i bordet och refvor i öfverdragen; och innan man vet ordet af, äro de utflugna ur boet, men boet är icke så vackert längre! LAGMANSKAN. icke som han säger; barnen äro ju glädjen i hemmet, och det är ju för de vardande barnens skull man gifter sig! Kära Lars, tala inte så för de unga! Det är Scen IX. DE FÖRRE. HÖFMÄSTAREN in hastigt, går fram till Bengt och hviskar vid honom. BENGT. gästers sällskap på en stund. Margit, min hustru, led En angelägenhet beröfvar mig nöjet af mina 35 saga våra kära gäster i rummen och ställ om en vagn åt dem, om de vilja följa oss på jagten. Herr lagman och fru lagmanska! (Bugar sig.) MARGIT till Bengt. Är det något, som oroar dig? Säg! BENGT. ha sin tid. Var alldeles obekymrad! MARGIT. Ingenting! Endast en angelägenhet, som måste Kan jag vara lugn? BENGT. Fullkomligt! MARGIT. en stund, och om jag ej kan ersätta min make, så dömes jag icke strängt ännu så länge! LAGMANSKAN. Våra kära gäster få nöja sig med mitt sällskap Inga omständigheter med så gamla vänner! LAGMANNEN. Jag förstår så väl vår unge herres skäl, ser min unga fru; för mannen är pligten det första! MARGIT. lagmanska! (De gå; Margit kastar en kyss åt sin man.) Jag tror för qvinnan också! Herr lagman, fru Scen X. HOFMÄSTAREN. BENGT. BENGT. Konungens fogat, sade du! Hans majestät konungens fogat! BENGT. sterna honom? Låt honom komma! Hör! Såg någon af gäHOFMÄSTAREN. Jag kan icke svåra bestämdt på det, herr riddare. BENGT. Skicka genast efter patern! HOFMÄSTAREN. Han är hos en döende. BENGT. du! Släpp in fogaten!
Proposition N:o i 08. JV o #OV Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Maj 1863, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tillökning i Arméens nuvarande kavalleri-styrka; Gifven Stockholms Slott den 28 April 1865. Under behandling af de frågor, som blifvit hänskjutna till den af Kongl. Maj:t tillförordnade Landtförsvars-komités öfvervägande, har, vid betraktande af det förhållande, hvaruti de särskilda vapnen för närvarande stå till hvarandra, samt vid beräkning af hvarje vapens nödvändiga styrka och huru Arméen från fredsfot må med största skyndsamhet och säkerhet kunna öfvergå på krigsfot, det befunnits för försvaret högst magtpåliggande, att nuvarande ringa kavalleristyrka ökas med minst 500 man. Af Landtförsvars-komitéen är härvid, bland annat, anfördt, huruledes kavalleriet, inberäknadt både det värfvade och indelta, efter afdrag af de till åtskilliga ändamål indragna och anslagna nummer, räknade ej fullt 4,300 man, af hvilka dock 144 äro oberidne. Härtill vore visserligen beräknadt att läggas omkring 3,700 man beväring; men huru än den slutliga organisationen häraf må ske, torde af ekonomiska skäl blifva omöjligt att under fredstid göra kavalleriets beväring beriden och, till följd deraf, att åt densamma gifva den ryttarebildning, hvarigenom någon förstärkning inom kortare tid kan komma kavalleriet till godo. Af öfriga vapnen räknade, efter enahanda afdrag som ofvan angifvits, infanteriet omkring 22,500 man och artilleriet samt sappör-truppen nära 2,700 man, allt stamtrupper. Härtill komme af beväring omkring 70,000 man för infanteriet och något öfver 1,500 man för artilleriet. Afven med en vida längre än hittills utsträckt beväringsexercis, vore väl icke tänkbart att genast Kongl. Majlis Nåd.
Förhållandena i afseende å vmmteringsoch utskänkningsstäUen för spirituösa drycker, afgifterne Tab. Litt. a. derför samt dessas disposition inhemtas af tabellen Litt. A. å följande sida. Marknader hållas årligen i länets alla städer, deraf i Wenersborg tre, Borås tre, Alingsås fyra, Ulrice o hamn fyra, och Amål tre gånger om året, samt i Wäne fögderi å Genneved två gånger och Lilla Edet en gång, vid Vestra Ed i Wedbo härad en gång, å Mörlanda-platsen i Gäseneds härad två gånger, å Svenljunga och Trädet i Kinds härad hvardera två gånger, samt å Skene, Kinna och Björketorp i Marks härad hvardera en gång om året. Med undantag af kreatursmarknader synas dessa sammankomster blifva alltmera öfverflödiga. Under senare delen af den tid berättelsen omfattar har en tryckning i penningeställningen i allmänhet hämmande inverkat på rörelsen. De betydliga lånesummor, som erhållits från länets Hypoteksförening, hafva icke förmått afhjelpa denna brist, och den lyftning, som under den förflutna tiden erfors i nästan alla näringar, har efterträdts af en jemförelsevis svårare ställning. Den goda skörd, som året 1860 gaf Dalsland, beredde likväl åt denna ort en lättnad, som i mindre mån kom öfriga delar af länet till del. I Borås har under perioden uppstått en Filialbank, som i denna ort verkat välgörande. I Wenersborg deremot, hvarest endast finnes en afdelning af Wermlands Enskilda Bank, hvilken icke på långt när tillfredsställer behofvet af den derstädes betydligt tilltagande rörelsen, kännas olägenheterna af bristen på en större kreditanstalt särdeles. 5. Itameralforhållanden. Redogörelse för antalet af hemman och lägenheter inom länet, deras natur och brukningsdelar jemte Tai>. n:0 io. uppskattningsvärdet inhemtas af bifogade tabell N:o 10.
Riksd.Ordn., ett serskildt Utskott varder tillsatt för att ej allenast, så vidt sig göra låter, utreda grundorsaken till den förlägenhet i allmänna rörelsen, som inom åtskillige orter i Riket och äfven hufvudstaden förspörjes, och synes blifva än mera känbar i den mån redan yppad penningebrist, eller saknad af bytesmedel icke afhjelpes, utan ock har att föreslå botemedel af natur, att under det de förminska olägenheterna af den närvarande s. k. krisen, eller hämma dess utbredande, de jemväl må förebygga dylika kriser i en framtid. Ägande Utsk. att till behandling och pröfning uptaga alla de motioner, som redan, med afseende på detta ändamål, gjorde äro, och kunna vara till annat Utsk. remitterade, innan det serskilda Utsk. kommit i verksamhet — ja äfven derest de undergått någon förberedande handläggning, likasom sådane motioner, som under Riksdagen väckas och af RiksSt;n uptagne, anses åsyfta förbättring i rikets penningeväsende, på 40 Den 31 Oktober. det Utsk. ma i ämnets hela vidd och i ett sammanhang afgifva utlåt, så fullständigt och skyndsamt som dess vigt och beskaffenhet kräfva och omständigheterna medgifva. Till befordrande af desto större skyndsamhet och för att icke i de mindre talrika Itiks-Stm medtaga antalet af ledamöter till öfrige fasta Utsk. och försvåra valet, föreslås, att endast tre ledamöter af hvarje Stånd utses. Det är möjligt, att äfven denna motion lagges på bordet, men då Hr Gr. o. Landtm, nu föredrager den förra bordlagda motionen, så torde R. o. Ad. finna att det ingalunda kan blifva fråga om att skicka denna sednare motion till ett ännu ej tillsatt Utsk. Denna motion begärdes på bordet. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv., upläste en sålydande motion: För tredje gången upträder jag på detta rum med förslag till utvidgade Kommunal-Institutioner, med förslag till ordnande af en Läns-Nämnd af deputerade ifrån hvarje inom Länet befintlig kommun sammansatt.
Häromdagen vaknade hustru min och jag vid en temperatur af + 8V2 grad. Nu bo vi tyvärr fyra trappor upp och visste, att ingen ved var uppburen från källaren, emedan vedkarlen mankerat förmodligen därför att han, såsom arbetslös sedan ett år tillbaka, icke hade tid. Innerligt snällt o c h vänligt bad nu hustru min sin jungfru att gå ned efter några vedpinnar. Den uppståndelse, som härpå följde, låter sig icke beskrifvas, o c h därför är det bäst att låta bli. Nog af, jungfrun får ett respass o c h skall som orlofsedel få ett tjänstebetyg efter det af Idun upprättade formuläret, hvilket, jag menar formuläret, utan tvifvel kommer att försätta henne i ett fasansfullt raseri. Jag slutar nu med en ödmjuk anhållan, att någon erfaren fru eller familjefar måtte ge oss klarhet i ofvan berörda fall, o c h vill till sist uttala den åsikten, att det förnämsta man bör fordra af en jungfru är, att hon skall vara SNÄLL. Att vi varit snälla mot vår tjänsteande, vill jag bedyra, och om jag tagit miste, så beror det därpå, att jag trodde, det jag kunde förda samma lydnad och på samma sätt behandla min tjänare, som mina förmän behandla mig. Med utmärkt högaktning Nygift. P. S. Min svärmor ber mig tillägga, att enligt hennes mening borde ordet förnöjsamhet strykas ur ofvan omtalade formulär, ty på stockholmsjungfrurs förnöjsamhet tror hon jämt lika mycket som på den stora sjöormen, d. v. s. det är ej omöjligt att den finnes, men den synes icke. S. Från Iduns läsekrets. Då Kerstin blifvit ensam pä kvällen, satte hon sig ned o c h skref till sin mor ett långt bref, fullt af m o d o c h uppmuntran. Det var den gode o c h vänlige kyrkoherden s o m så lifvat hennes förtröstan. Ack, hon visste ej, hvad som komma skulle I Hon hade inte ännu sett frånsidan af medaljen. De af Iduns ärade läsarinnor, som vilja insända bidrag till denna a / delning, ombedjas begagna blott en sida af papperet och att skrifva lösningen på ett särskildt blad. (F o r t s.) — Tidsfördrif.
St. bifalla hvad Bevilln.Utsk. i förevar, punkt föreslagit, kunde det förhållande inträffa, alt då K. M:s propos. blifvit af sammansatt Statsoch Bevilln.Utsk. behandlad och om dessa Utsk. tillstyrkt bifall dertill, R. St. vore af ett föregtde beslut hindrad att deråt lemna sitt bifall. Det är möjligheten af en sådan oformlighet, som jag anser ensamt tillräckligen motivera begäran om återremiss. Gr. Mörner: I anledn. af Frih. Raabs emot mig framställda anmärkmr vill jag endast nämna, att mitt yttrande om klagomål öfver taxeringsoch pröfnings-comiléernes åtgärder blott hade afseende på sjelfva taxeringsvärdet å egendomarne inom de särskilda distrikten. Jag medgifver visserligen, alt emot många enskilda beskattningsåtgärder har klagomål anförts hos kammar-rätten ; men jag känner att inom Kronobergs län ganska få klagomål 4 H. 9 130 Den 12 April f. m. blifvit anförde öfver de af pröfnings-comitéen derstädes fattade beslut rör:de hemmanens taxeringsvärde. I afseende på landssekreterarens skyldighet att vara kontrollant, ber jag alt få fästa uppmärksamheten derpå, att om han äfven i något fall kunde anses ensidig, så sitta ju i pröfningscomitéen 20 ledamöter, som kunna slå honom på fingrarne, ifall lian misstager sig. Hr Aminoff: Då jag nyss hade ordet, var jag af den tanke, att Ufsk:s betänk, i denna punkt borde bifallas. Sedan hafva flere talare häruti med mig instämt. Men på det mina motståndare må komma till den erfarenhet, jag förut uppgifvit, nemi. att ingen ändring uti Utsk:s beslut står att erhålla, vill jag lika litet nu som förut bestrida återremiss, synnerligen om diskussionen öfver denna punkt derigenom kunde blifva slut och vi komma till ordningen för dagen. Då nu öfverlägguingen förklarades vara fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ansågede emot Utsk:s yttrande uti förev. punkt gjorde anmärkn:r föranleda till äterremiss, ropades Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o.
Svenska (diket, hvars representanter vi äro, är ej i tillfälle att granska de >nmärkn:r, som af Const.Utsk. äro gjorda, än mindre bedomina, 0111 de äro grundade eller ej; men detta folk känner dock alltför väl verkningarna nf Styrelsens åtgärder — nyttigu eller skadliga. Det är med ledning af nationens öfvertygelse och kännedom af dessa verkningar, som man bör och måste förutsätta, att den väljer sina representanter för alt bevaka dess intressen samt utföra dess talan inför thronen. Representanten, installerad i sina functioner, och utöfvande desamma värdigt, måste främst göra afseende på sina committenters önskningar och sanna intressen. Med kännedom af dessa måste han handla. Skulle nationen således hafva skäl att (inna sig obelåten med sin stallning; skulle ett allmännare högljuddare knot låta höra sig öfver ställningen i landet, då är det ock representantens ovillkorliga skyldighet att upplysa Konungen om denna nationens missbelåtenhet; och då ingen annan constitutionel utväg dertill finnes än i den ordning 106 och 107 §§:na Reg.Frn föreskrifver, så lärer det tillfälle, som nu erbjuder sig, vara det enda gynnsamma ögonblick under riksdagen, då representanten är i tillfälle att inför thronen värdigt och sanningsenligt utföra sina committenters uppdrag. Det är med dessa åsigter jag anser, att man i afseende D11) 3 Juli f. in. å decharge-betänk, mindre bör tåsta sig vid enstaka fall oell lösryckta specialileter, an vid styrelse-systemet i allmänhet, såsom utgörande den enda möjliga claven lör nationen, att följa och bedomina. Har representanten den moraliska visshet, att
Min öfvertygelse är således, icke blott att ett friare handelssystem är det rättsenligaste, utan äfven att måttliga tullafgifler långt bättre skydda näringarna och befordra konstllitens utveckling, än absoluta förbud. Vi kunna hemta exempel från tiden sedan 1823 års riksdag, under hvilken tid våra fabriker, i anseende till dels medgifven fri införsel, dels den täflan, hvartill en del näringsgrenar blifvit nödtvungna i följd af lurendrejeriet, särdeles med kläden, stigit, snart sagdt, otroligt i afseende på fabricationens både mängd och beskaffenhet. Frih. Boye: Det motstånd, man emot min åsigt i denna fråga uppställt, har egentligen blifvit föredraget af Gr. Posse, och jag ber att få upptaga detsamma till bemötande. Hr Gr. har åberopat erfarenheten emot förbudssystemet; men lian har afven medgifvit, att förbud alltid existerat i Sverige. Hvar finnes väl då erfarenheten utaf det motsatta förhållandet hos oss? Åberopandet innebär altså icke något bevis, utan blott en phras. Äfven har Hr Gr. sagt, att fabrikernas förkofran varit en följd af 1823 års friare system. Jag begriper icke med hvad rätt Hr Gr. antager detta sätt att sluta vara det rätta. Jag tror motsatsen, och mina grunder bestå i annat än phraser; ty jag har under mina egna ögon sett de stora entrepriser, som ägt rum under förbudsliden. Slutligen har lir Gr. medgifvit, det han hoppas, att Den i5 December f. m. .;5 Regeringen till en början må bibehålla förbudssystemet, emedan man blott småningom bör öfvergå till ingripande förändringar. I afseende på allm. förhållanden är detta riktigt; men vidkommande det speciella fall, mitt yrkande afser, är satsen icke tillämplig. Här gifves nemi. icke utvägen att gå steg för steg. Frågan gäller förbud eller icke förbud, och emellan dem gifves ingen medelväg. Ilar Regeringen rätt, då hon icke förbjuder, hvarföre hafva då icke äfven vi rätt, då vi förfara sammaledes? Jag öfverlemna!- detta lill Ilr Gr:s egen urskilning.
1 anledning häraf och då börtiödjandet af de förslagsvis till ett värde af 6,383 R:dr 16 sk. b:ko upptagna trädhusen å tomterna nilis 2, 3 och 4 i qvarteret Grönlandet är af högsta vigt för alt emot eldfara betrygga natur-historiska riksmusei samlingar, men billigheten fordrar, alt vetenskapsakademien erhåller godtgörelse för den förlust och de kostnader, som genom denna åtgärd kunna uppkomma, äskar Kongl. Majit, att för sådant ändamål må anvisas en förslagssumma af 6,383: ig. — Till kostnadernas bestridande vid inredning af en ny lokal för de under vitterhetshistoriasoch antiqvitets-akademiens vård ställde samlingar, samt för dessa samlingars flyttning och ordnande, beviljade Rikets Ständer vid 1841 års Riksdag 1,000 Rxlr för en gång. Då emedlertid, enligt hvad aka demien underdånigsl anmält, för nämnda ändamål redan under år 1846 blifvit utbetaldt R:dr 630:14.— och beställda arbeten m. m. uppgå till minst „ 1,200: Tillsammans Rldr 1,830: 14.— Transport R:dr 206,191: ig. — 80 Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. till B. Transport R:tlr 206,191: 16. — samt nyssberörda summa likväl icke utgör en tredjedel af livad, som oundgängligen fordras för inredningens fulländande och samlingarnes flyttande; föreslår Kongl. Majit, att för detta behof varder anvisadt ytterligare 4,000; 1 1 Af det af Nalional-musei-byggnaden vid sistlidne riksdag beviljade anslag, stort 500,000 R:dr, hafva Rikets Ständer i anseende dertill, att delta byggnadsföretag erfordrade en till flera år utsträckt arbetstid och alt anslaget icke vore beräknadt att utgå annorlunda än i den mån nybyggnaden fortskrede, till en början anvisat endast 150,000 R:dr.
P Deiina benliinninp ger den finska ticliiiiigeii, Nya pressen, i t eii del petitioner, som kviiinoföreningeii liar för afsikt att i Ar inliinina till laiicltdagen. Dessa petitioner röra: 1.) afskaffaiidet af det ännu i Fiïilaiid rådande tvanget, att kvinna slall söka dispens för sitt kön för att eriiilla rätt att afliigga examina, bekliida befattningar soin enligt lag äro förbeli~~lliia inan o. s. v.; 2) höjande af kviiinans iikteiiskspsilder (l5 Br. 36 är den n. v. åldersgränsen); 3) rätt för kvinna att blifva inyndig vid 2 1 år utan särskild ansökan; 4) att koininiinalvalbarhet måtte medgifvas kvinna. (Finsk kvinnä äger rösträtt inom kommunen men iir icke valbar.) Angående det sistnaninda B önskningsin Alet D jttrar ofvaii iiaiiiiicla pressorgan bland annat: r intet tvifvel kan vii1 ilida diiroin att icke kvinna såsom medlem af den koiiimiinala representationen i det stora flertalet fall skulle fylla sin plats lika val soni inaiiiien. Hon skulle därjainte för lösningen af mhnga frågor tillföra denne en fond af insikt och erfarenhet af ovärderlig art. Vi namna har endast skoloch sedlighetsfrågor, fattigoch sjukvården sanit suiidlietsrasendet. Valrätt och valbarhet äro begrepp, SOIII i det koininunala och politiska lifvet förutsätta livarandra. Endast livad kvinnan beträffar göres fortfarande ett undantag. Fosterlandet har nogsamt beliof af det tillskott i arbetskraft och allmänt intresse kvinnans de1tag; uicle i h i kommunala, representationen skulle medföra c. ' : i: Tysklund. o &amp; t befydelsefullf steg framit:, kallar. s Seue Bahileii&gt;, det beslut, ' som fattats af universitetet i Heidelberg att beviljn eli kvinna rätt att promoveras vid nämnda universitet. Den blifvaiide Al.
Skalorna , efter några års underritningf med en del öfverflödiga kunskaper, ett gräns - 1200 Den 14 Jnli. gränslöst högmod, och liten eller ingen Christendotin,- Detta: vöre också , enligt Herr Hammarskölds tanka,- naturligt, då menigheten , hvars lif endast åt Mechaniska aibeten och Oeconotniska bördor är egnadt, ej. kan förvärfva annat än half kunskap, eller ett ytligt vetande, gagnelig! hvarken for den ena, eller den andra.” Vetandet, yttrar Herr Hammarsköld, var åt denna; klass icke ärnnadt, i stället lefde den fordom lycklig, ädel och dygdig genom from tro , genom öfvertygelse for känslan suppleantenför bristande öfvertygelse för förståndet. Herr Hammarsköld slutar ändteligen med följande anförande r: 3,JLät Bonden åter träda i sitt gamla förtrogna förhållande till sin själasörjare, lat Bresten åter blifva hans enda Lärare, som jemte Christeridomen& heliga dogmer bibringat honom bokstafveringens konst,- och Svenska menighetenskall, med förfäders kunsfcaps-mått, och under åtnjutande af förfäders laglikmätiga frihet, åter, sorn i fordna lyckliga dagar, bli ett mönster för Allmogen i hela Europa Må vi dessutom ihågkomma, och djupt inprägla i vårt sinne, att uppväxande Med bröders Moralitet, Caracter, och själs egenskaper äro någon ting för ädelt, att' vara subject för principlöst företagna pedagogisk» experimentet.’’ 5:0 D ictamen af Hr Protocolls-Secreterarert 3, Adlerbeth, deruti Han , till vederläggning af de flera anmärkningar, sorn blifvit gjorda ernet senfärdigheten af Kongl Uppfostrings-Cornitééns åtgärder , meddelar en framställning af dessa åtgärder, från Kongl. Comitéens organisation till när Den I4 Säth i stöt; närvarande tidpunkt, och till bestyrkände hvar* af åberopas Kongl. Majtts deri 6 sist!. Mars till Riksens Ständer afgifna berättelse, om hvad sedan sista Riksdag i Rikets Styrelse sig tilldragits samt första häftet af Kongl.
Lundstedt', Riks-arkivarien, m. m., J. J. Nordström, och Assessoren Grefve E. Sparre, blifvit till omförmäldte befattning valde, beslöts, att öfverlemna nämnde protokoll till Expeditions-Utskottet, för uppsättning dels af konstitutorialer för bemälde Kommitterade, dels af underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Maj:t. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottcts Utlåtanden: N:o 65, angående ett föreslaget lån för anläggning af en jernväg emellan Götheborg och Mölndahl; återremitterades. N:o 66, i anledning af väckt motion, angående förklaring af den i Kongl. Cirkulär - Prot.-Utd.rag brefvet deri 20 April 1850 meddelade föreskrift, rörande befrielse i visst fall från mantalspenningar utgörande; bifölls. N;o 67, angående indragning af Wermlands Fältjägare-regemente; bifölls. N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående framlidne förre Departements-chefen vid Kongl. General-Tullstvrelsen, Presidenten J. P. af Billberghs enkas och barns ansökning att njuta befrielse ifrån, Presidenten af Billberghs i lifstiden ådömd, ersättningsskyldighet för den efter Uppbörds-tullförvaltaren M. Finér yppade balans; återremitterades. N:o 69, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse om granskningen af de under Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder. Ståndet biföll l:a, 2:a, 4:e, 5:e och 6:e punkterna, lät bero vid 7:e och lade till handlingarne 3:e punkten. N:o 70, angående begärd afskrifning af det för uppbyggandet af Stiftskyrkan i Hernösand beviljade lån; bifölls; N:o 71, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående af Majoren G.
Cederströms motion om grunderna för ett statshushållningssystem innehåller äfven en sådan sak, som, om det kornme att antagas, komma att göra förändring äfven i denna del; men ett antagande af detta hushållningssystem skulle komma att göra förändring uti alla titlarna, utom måhända den första, skulle förändra såväl bevillningen, som andra af-? gifter. Utsk. har ansett förslaget utgöra ett helt för sig sjelf, och har icke tilltrott sig att ur detta konstigt eller, rättare, konstmästerligt sammansatta arbete kunna undanrycka en eller annan del, utan skall, om tiden det medgifver, inkomma med så fullständigt utlåtande öfver motionen, som Utsk. kan afgifva. Dertill fordras likväl måhända åtskilliga andra Utskrs medverkan. Hvad för öfrigt den af Frih. Cederström framställda grundsats angår, att ett annat användande af titelns anslag, än det som nu skett, skulle upphjelpa näringarna, så tror jag cj, att deras upphjelpande beror på sådana anslag. Jag tror, att det beror på något, som ligger mycket djupare, nemi. på näringsidkarnes skicklighet och kunskaper, och dessa bero ej på större eller mindre anslag, på ett större eller mindre belopp af medel till lån. Den uppställning, Frih. Cederström gjort, äger för mig mycket välde, ty den visar hans outtröttliga nit att befordra allt, hvad han anser allmänt nyttigt; men jag tror för öfrigt, att denna uppställning icke kan instämma med följderna i verkligheten. Nu utgå betydliga anslag, hvilka icke kunna undvikas derigenom, att man utgåfve lån. År 1833 utgingo för enskiften och utflyttningar omkring 60,000 r:dr, som icke till något annat skulle kunnat disponeras; då återstodo ido.ooo r:dr för förra åren, och de voro till betydligaste delen sådana medel, som till följd af gällande författningar skulle utgå. Det torde äfven vara gifvet, att denna utflyttningshjelp icke kan minskas, så vida författningen skall fortfara att gälla; och jag tror, att detta fortfarande är långt vigtigare, än utlåning och capitalisering af anslagen på denna titel. Jag tror den ej vara bestämd till samlande af capitaler, utan att dess bestämmelse är att bekosta allmänt nyttiga företag.