Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I N:o 72. Ant. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars, 11. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af föreslagna åtgärder till beredande af lindring i de för Rikets landtförsvar utgående pr te stationer. Till följd af meddelade remisser hafva Utskotten i berörde ämne fått till handläggning emottaga åtskilliga inom dels Höglofl. Ridderskapet och Adeln dels Hederv. Bonde-Ståndet väckta motioner, uti hvilka blifvit yrkadt och hemstäldt: l:o af Herr von Mentzer, C. F.: att de hardt roterade hemmanen inom Kullings och Gäseneds Härader af Elfsborgs Län måtte erhålla någon lindring i roterings-bördan, eller ock ersättning, på enahanda sätt, som lika hardt roterade hemman i andra orter åtnjöto; 2:o af Petter Mårtensson från Jönköpings Län: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begär», det Kongl. Maj:t täcktes låta uppgöra och Rikets nästsammanträdande Ständer meddela förslag till ny reglering af indelningsverket, hvilket borde grunda sig på rote-henunanens taxeringsvärde, eller ock, att, sedan medium af alla roterade hemmans taxeringsvärde blifvit uträknadt. de hemman, hvilkas värde understege detta medium, måtte i mort deraf erhålla förmedling i rotejingsskyldigheten; 3:o af Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län: att hälften af hela Indelta Arméens numerstyrka måtte under fredstid efterhand på 6 till 8 är indragas, så att två rotar sammansloges för att hålla en ständig krigsman, samt, intill dess halfva Arméen afgått, de ledigblifvande rotarne erlägga vacance-afgift efter nu gällande grunder; 4:o af Pehr Nilsson från Christianstads Län: att åtminstone hälften af indeklta Arméen måtte indragas och tvänne af alla nuvarande rusthåll och rotar gemensamt hålla en ryttare eller soldat; 5:o af Ephraim, Larsson från Elfsborgs
Därtill behöfs ej annan kraft än tyngdkraften. Hvilken omätlig fördel! Vagnarne rusa först fram åt eller ned åt, om ni så vill, genom sin egen tyngd och ju längre de komma, dess hastigare går det, ända till dess de hinna tunnelns medelpunkt, hvilken af alla punkter på banan ligger närmast jordens medelpunkt och är ungefär 240 mil under jordytan, då de genom den starka hastigheten rusa upp åt den återstående delen af vägen, fastän mindre hastigt, ju närmare de komma urstigningsplatsen.» »Men luftens motståndskraft!» hördes en invändning. »Huru skall den öfvervinnas?» »Helt enkelt,» ljöd svaret, »genom att man gör tunneln lufttom och stänger till med ett par ändamålsenliga ventiler.» »Och de resande! Huru kunna de då andas?» »De förse sig naturligtvis alla med tillräckligt syre. Sådant säljes på samma gång som resekortet.» Alla vidare invändningar funnos onödiga. Saken var klar, dagsklar. Det nya bolaget för tunneln mellan Marstrand och skotska kusten bildades genast, och man uppmanade bankdirektören att göra förberedelser för bolagsverksamhetens utsträckande så snart som möjligt, så att tunneln till Kalifornien också kunde snart börjas. Därpå drack man ett par glas hafsvatten och kände sig i behaglig stämning. »Jag fruktar för att jag måste fara hem och se till att maskinerna i mitt departement äro riktigt smorda», sade den ofvan nämde öfvermaskinisten-expeditionschefen. »Vi ha konselj i morgon. Förste trafikdirektören är mycket noga och tål icke att ett enda kugghjul gnisslar, när regeringsmaskineriet sättes i fart.» »Å, drick nu ett glas vatten till,» uppmanade den artige värden. »Maskinisterne kunna väl se till, att allt är riktigt smordt.» Trafikdirektören eller, som han i forntiden kallades, konseljpresidenten eller statsministern var en ganska sträng förman och höll tummen på ögat på öfvermaskinisterne hvilka i sin ordning höllo efter maskinisterne eller, som de fordom hette, kansliråden och byråcheferne. »Det där tycker jag är ett odrägligt byråkratiskt maskineri,» sade bankdirektören. »Det kunde utan tvifvel mycket förenklas.» »Det är ganska sant,» instämde flera.
Helt visst, saknaden daraf hzr länge gjort sig %annban; och det iir med kännedom af denna brist som era del behjärtade personer i vår hufrudstad satt sig i rörelse för att söka om möjligt has bringa ett företag af liknande art till stgnd. Skulle vi i n&amp;gon m8n kunna bi draga a t t väcka intresse för en id6, livilken vi finna i hög grad värd sympati ocli såmedelst bringa den närmare ett förverkligande, vore det oss en sann tillfredsställelse. Detta, tillika med en önskan at " för våra läsare förklara syftet med ett planeradt lärarinneheni i Stockholm, a r hvad vi afse ' med denna lilla uppsats. Först och främst vilja vi betona, att ett dylikt liein ej a r afsedt att vara en välgörenlietsinrattning. Pensionarerna betala för sig, för så val kost som Jogis, ocli intaga således en oberoende stallning till hemmet. Men naturligt ar, att för att kunna motsvara sitt ändamål: att vara en p&amp; en gång billig ocli behaglig vistelseort för arbetande kviniior af den bildade klassen, kan ett dylikt etablissemang ej aga bestånd blott och bart genom de erlagda afgifterna, utan mhste dels för sin uppm sattning, dels för sitt underlihll under de första åren hafva en grund. fond att bygga på. Eli ~ a f f i i r blir ~ ett dylikt pensionat aldrig, det skulle jn dH förlora sin Isarakter af » liem ». Ocli häri ligger id6ns såväl svaghet som styrka. Svaghet s9 till vida, att hemmets oförmåga att ekonomiskt bara sig, gör en vädjan till enskilda personers Iijalpsamhet och offervillighet nödvändig, inen a andra sidan liar den vackra tanke, som ligger till grund för bildande af dessa hem, den nämligen att i n %gon inan för de ensamma kvinnorna ersätta ftimiljeharden, visat sig vara tillräckligt lifskïaftig för att tillförsäkra dylika företag frarngiing aratal igenom. Detta liar t. ex. varit händelsen med ett i Wien upprättadt &gt;Home » för lärarinnor, hvilket ko111 till stånd för 25 år sedan.
N:o 2, angrde grunderna för föländrade föreskrifter om brännvinsbränningens utöfning i städerna och på landet, synes mig föranleda till väsendtliga anmärknir, hvilka jag anhåller att få vördsamt nu framställa; och som, för min del, jag icke kan i allmänhet antaga de förutsättningar om hittills gällande föreskrifternas olämplighet eller otillräcklighet, hvilka Utsktn synas hafva lagt till grund för föreslagna bestämmelserna i ämnet, utber jag mig att till en början få redogöra för mina skiljaktiga åsigter härutinnan. Oaktadt jag, af erfarenheten derom öfvertygad, håller före, att fyllerilasten under de sednare åren betydligen aftagit, och att den öfverflödiga njutningen af brännvin ej mera i allmänhet äger rum i lika hög grad sorn förr, medger jag likväl, att förtäringen af denna vara ännu må anses stundom öfverstiga behofvet för de fcliclasser, som sällan kunna bestå sig något annat förfriskningsmedel, samt att en förminskning i brännvins-consumtionen således är önskvärd. Men för min del tror jag, att öfvergången bärtill måste småningom och med varsamhet beredas, i bredd med lemnadt tillfälle för det uppväxande slägtet att i folkskolor inhemta den bildning, som, utvecklande förmågan hos detsamma att gagna sig sjelft och samhället, tillika kan ingifva begrepp om ädlare njutningar än brännvinssupande!, äfvensom genom de upplystare folkclassernas mellankomst att genom råd, varningar och andra frivilliga bemödanden, söka bidraga till utrotandet af detta onda, der det tilläfventyrs Deli 2j Juni f. ra. visar sig i en förstorande gestalt, härvid oafsedt det inflytande lossandet af de band, som hämma näringsfriheten och en i följd deraf ökad industri, kan komma att utöfva på de arbetande folkclassernas välstånd och sedlighet. Det erfalenhetsbevis jag här ofvan oberopat, grundar sig egentligen på förhållandena inom Elfsborgs län; men det är inhemtadt under en längre embetsutöfning derstädes; och som detta län hyser nära en fjortondedel af Sveriges hela folkmängd, bör beviset anses vara af någon vigt för omdömet öfver frågan.
Silfvermyntet den dag skulden tillkom eller förbindelsen gafs, hade blifvit vidtagen från början af den tid då man satte creditmynt i gång, så tror jag visserligen , att effecten deraf varit nyttig för enskilta förhållanden, ehuru säkert bidragande till ett hastigare vanvärde af samma mynt; men att nu göra det, vore hvarken billigt eller lagligt, och dessutom ofelbart förstörande för många. Det blefve nemligen obilligt isin tilläinp ning, emedan, om till exempel en creditor för 582 Den 28 Juni. 10 år sedan hade utlånt looo R:dr till hvardera af 2:ne särskilta personer, och den ena derå utfärdade skuldse lein ännu vore i sitt primitiva skick, men den andra, för en eller annan omständighet skull, för några månader sedan blifvit omskrifven, så skulfe härigenom d n besynnerliga skiljaktigheten inträffa, att den ena Gäldenären måste återbetala Capitalet med loco R:dr i silfver och den andra sluppe med 433 R:dr 16 sk.3 eller omvändt, den ena betalte sina låntagna 1000 R.dr med 2415 R dr i Bancosedlrr, den andre med jemt 1090 R:dr Den rectroactiva tillämpningen af en sådan författning blefve nuancerad i obillighet ter, sn^rt sagdt efter hvarenda casus. Olaglig kallar jag en sådan mesure, derföre att den skule innehålla en tolkning af fö bindelser mellan enskiha Medborgare, som desse sjeitve sig icke åtagit eller förbehålJit, ‘och således göra ett ingrepp i allmänna säkerhetenj och jag frågar, huru skulle d n Medborgares ställning bli, som i dessa 6 dnare år köpt Egendom, deri exempelvis halfva köpesumman ännu stöde qvar intecknad af gammalt, då Bancosedeln var pari med silfret? skulle retroactiv liqvid börjas med säljar. n eller skulle köparen, genom en åtgärd, som aldrig kunnat förmodas eller beräknas, blifva tocalt ruinerad?
* En i år utkommen uppslagsbok: De bildande konsternas utöfvare i Sverige 1600 — 1884 upptager ett så stort antal dilettanter bland de verkliga konstnärerna, att hela arbetet derigenom f&amp;r en löjlig prägel .. På konstföreningarna trängas deras taflor anspråksfullt bland konstnärernas och de för detta konstnärernas arbeten. Ibland. kunna de. vara ytterst redbart och sorgfälligt genomförda — interiörer med linier raka som solstrålar och färger, svaga och overkliga utan must och utan ' lif —, ibland äro de gräsligt okonstnärligt, handtverksmes-sigt, skrikande osant eller pjollrigt sött ' utpetade, — än ha de ett namn att trygga sig till, ett namn, * känd t ej på det ' konstnärliga området utan på något helt annat men som i alla fall inger vördnad för bäraren deraf. Men nästan alltid bli de omtyckta och prisade, ty den stora publiken — både den som ser och den som läser — undviker gerna en. djöpare tanke eller ännu hellre en finare känsla för att vända sig till den, hvars uppfattning och hvars blick är lik åskådarens egen, det vill säga är så lagom fin och djup. Och hvilka så kallade konstverk man ibland kan få se på konstföreningarna! Jag saknar ord att beskrifva dem, och att gå in i detaljer om dåliga föremål är heller ej nå-, got behagligt göra. Det som man måste klandra, det gör man bäst att gå förbi med tystnad. En hvar, som känner våra Altställningar, måste för öfrigt gifva mig rätt i detta utdömande af åtskilligt, som uppträdt med anspråk på att vara alster af svensk bildande konst, men som i sjelfva verket var intet annat än afskräckande exempel på, huru djerft en och annan vågar måla. En anmärkning i parentes! Jag försöker ej nedsätta den aktningsvärda dilettantismen, den som sysslar med en vacker konst för sitt nöje, ej heller den som säljer hvad han målar och som målar så godt han kan utan stora anspråk eller stor inbilskhet. Det är endast det slående dåliga, jag vill ha bort från hvarje utställnings vägg. Och detta uppenbart, dåliga är exponeradt året om i Stockholm på de “ permanenta “ utställningarna.
Ben, sorn till Ledamot i BeredningsCornittéen blifvit vald, må detta förtroende, utan laga förfall, sig icke afsäga, ej eller utan anmälan deraf, från Comittéen uteblifva; sker det likväl, till kalle Comittéen genast annan Ledamot af den dass, hvartill dea uteb.efne hörer, och ersätte han den tillkallades resekostnad och traktamente, detta sednare beräknadt till 2 R:dr om dagen. BeredningäGomilléen fortfare likväl med sittarbete, 5*8 BwiUnings-Utskottets Ett'dn\andtn. till dess den nya Ledamoten hinner ankomma, så vida, Ordföranden inberäknad, fyra Ledamöter äro tillstädes. 3a Mom. De hos BeredningsComittéen förde Protocoll oell Längder, sedan de blifvit behörigen justerade, samt af Ordföranden och tvänne Ledamöter åtecknade, skola, jemte Mantalslängden, och dess Bilagor af HäradsSkrifvaren emottagas, för att TaxeringiCumittéen tillställas. 33 Mom. Enär en Socken är belägen i flere Härader, utser den likväl blott en EexedningsComittée, men vid Taxeringen anses hvarje person och egendom hora till det Taxelingsdistrict, der personen bor och egendomen är belägen, till följe hvaraf BeredningsCoraittéen i sådan Socken skall noga urskilja hvad till hvarje TaxeringsComittée hörer, och behörig längd för dess district, till hvardera öfverlemna; äfvensom hvarje Ledamot i en sådan BeredningsComitté anses tillhöra den TaxeringsComitté, i hvars district han är bosatt. 34 Mom. Enär Socknar i ett Pastorat inom säiskildta Län äro belägne, skola Bered* ningsComittéens göromål granskas af Taxering-Coruittéen i det Län, der Socknen är b©, lagen. 35 Mom.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande J\! 145. 1 N:o 145. Ank. till Exp.-UUk. den 9 Augusti 1860, kl. 1 e. m. Utlåtande i anledning af Rilis-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 28. Sedan Utskotlet i förenämnde Betänkande afstyrkt särskilda motioner af Kyrkoherden Wennerström om utfästande af belöningar för författande af läroböcker, tjenliga för den första undervisningen i kristendomen och så affattade att utanläsning kunde, så vidt möjligt vore, undvikas, samt af Riksdags-fuilmägtigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län att vid den första undervisningen i kristendomen icke någon utanläsning utöfver den s. k. lill-katechesen måtte för barn ifrågakomma, så har, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, Högvördiga Prestet-Ståndet bifallit, men Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofliga Borgare Ståndet återremitterat Betänkandet, hvaremot Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Betänkandet, i fråga om utfästande af belöningar för läroböcker i kristendomen, men i afseende på kateches-utanläsnin^en, för sin del, fattat det beslut, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vid första kristendoms-undervisningen, så inom församlingen, som vid folkoch elementarskolorne, endast må auvändas Luthers lilla kateches jemte nödig bibelförklaring och följaktligen utanläsning af den Lindblomska kateches-förklaringen , eller den, som i dess ställe må varda antagen, upphöra och denna i stället blott till ledning för läraren och såsom läsebok för barnen begagnas; och har BondeStåndet till deltagande i detta beslut inbjudit öfriga Riks-Stånden, hvilka likväl, med vidblifvande af sina förut fattade beslut, lagt inbjudningen till handlmgarne. Beträffande Kyrkoherden Wennerströms motion, så enär Högvördiga Preste Bih. till B. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JYi 1-15.
Betänkande | anledning af vackt fråga om upphäfvan-* de af Landshöfdingarnes domsrätt i En,- skiftesmål, yttrade Herr von Hauswolff: att lian icke kunde dela Utskottens, tanka, att särsk Udde Domstolar borde organiseras för handläggningen af enskiftes frågor, u, tan ansåg slike mål, lika. med dein, sorn angå Storskiften , höra af HäradsRätterne upptagas, och afgöras; dock att, vad hä*. ti från borde fullföljas icke vid Lagmans-*- Rätten, utan såsom i en del fall reden stadgadt är, directe i IlofRätten; i hvilken från betänkandet skiljaktige mening Börje Borjesson från Hallands Län äfven instäm-*, de; och skulle densamma på begäran uti Protocolls Utdrag bifogas Betänkandet till de Respective Riks Stånden, Ut Supra,. Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman», LagUtskotttts BttänkandfH, 1153 N;q 180, Ankom den 18 Sept. 1823, Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 96, angående yrkad ändring uti Kongl. Pbr ordningar ne den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap , samt den 20 December 1815 i hvad denne sednare angår laga Domstol för åtal emot oloflig B rånvins fö r säljning. Högloft. Ridderskapet och Adeln , Högv. PresteStåndet och Vällöfl. BorgareStåndet hafva till Lagutskottet åtcr-remitteradt det af Utskottet den 31 sist Helne Maji afgifne, och vid skedd föredragning i Hederv. BondeStåndet bifallne Betänkande , öfver de flere till Utskottet remitterade Motioner, angående dels upphörande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande? Domsrätt uti mål rörande dryckenskap och oloflig
Sid. råd. 10 nedifr. står: 34 49 3 2 1 3 11 uppifr. — nedifr. — Rättelser: tager läs: riksdagen — 1857 — för — utländska amorteringslån — 1855 och 1856 — straffränta — taga riksdagar 1856 till följd af obligationsrörelse 1854, 1855 och 1856. dröjsmålsränta Stormäktigste, Allernådigste Konung! Det uppdrag, Eders Kongl. Majit behagat i Nåder gifva undertecknade Komiterade, sönderfaller i två stora hufvudgrupper. Eders Kongl. Majit har tran Koraiterade infordrat dels en omfattande utredning angående beskaffenheten af landels ekonomiska och finansiela ställning, dels utlåtande och förslag angående de förändringar, soth på grund af utvecklad insigt eller vunnen erfarenhet kunna anses behöfliga såväl i organisationen och sammanhanget af 2 de anstalter, hvilka med penningeoch kreditväsendet hafva gemenskap, sotn i de lagar, hvilka härmed stå i förbindelse. Såsom ulgångspunkt för den med förra delen af uppdraget afsedda utredning är tiden från och med realisationens utförande bestämd. Det är således en framställning af landets materiela verksamhet under ett fjerdedels sekel, som åsyftas. En så vidt omfattande utredning förutsätter noggrann undersökning icke blott af utvecklingen och tillståndet inom hvarje särskild del af näringsväsendets mångfaldiga grenar, utan ock af den ekonomiska och finansiela lagstiftningens inflytande på näringslifvels utveckling. Utan att misskänna värdet utaf de få statistiska arbeten, sorn enskilde författare, icke utan stora ansträngningar, boredt landet, hafva Komiterade dock icke kunnat obetingadt antaga deri förekommande uppgifter, som ej funnits på officiel väg bestyrkta. Saknaden af all offisiel statistik i många af de ämnen, hvilkas utredande ingått i Komiterades uppgift, och, der en sådan finnes, bristen på ett gemensamt system vid uppställandet af de statistiska berättelser, sorn från skiljda embetsverk afgifvas, hafva i hög grad försvårat Komiterades arbeten.
Samhällsutvecklingens vanliga fortgång och riktningar deraf i särskilta delar lemna dock städse anledning till iakttagelser, hvilka, jemte de närmare kunskaper om orten och dess angelägenheter, som genom fortsatt uppmärksamhet kunnat vinnas, alltså måste utgöra berättelsens egentliga ämne. I afseende å Länets allmänna beskaffenhet, kan efter hvad jag sålunda haft nåden erinra annat icke anföras, än åberopande af den derom tillförene underdånigst afgifne beskrifning. Inga företag eller naturhändelser af mera stark, och märkbar verkan hafva i detta hänseende vållat några förändringar, så vidt man ej dit ville hänföra den sammantagne inflytelsen på landets utseende och bördighet, som åstadkommes genom fortsatta odlingar inom enskilta ägorymder, hvarföre närmare redogörelse skall, längre fram å sitt ställe, i underdånighet meddelas. Invånare. Folknummern steg enligt sistlidne års uppgifter till 104,986. Personella afgifter erlades af 29,696 mankön och 32,826 qvinkön, befriade 20,566 af manoch 21,898 af qvinnokönet. Den under detta qvinqvennium tillkomna förökningen visar sig således betydligt mindre än under det föreLandsh. Femärs-Berlittelse för Stockholms Län. (■ gående. Inora Länets särskilta delar har förhållandet varit sålunda, att i Frösåkers och Närdinghundra längst norrut belägna fögderi, tillökningen utgör 928, på en folkmängd af 18,168., i Långsemming och Erlinghundra häraders fögderi 880 på en folkmängd af 14,596; i Lyhundra och Sjuhundra häraders samt Bro och Wäddö Skepplagers fögderi 810, påi5,224; och i Wermdö, Åkers och Frötuna Skeppslagers fögderi 260 på i4,o32.
(Öfverlemnadt till Rikets Ständer genom Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse af don 13 April 1860, N:o 113.) af den för undersökningar angående Stambanornas lämpligaste sträckning i nåder tillförordnade Kommitté. - ■■■uggiagvg "■ . ii STOCKHOLM, 1859. i>. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. 1 olurötpiut * i iriti m i i 4 • *>/i * »J ^ c!j *ii»j 'wk.- • • i-: ' nit Tf!■!;«! ■ -'tiii-ii/. nh. Stormäletigste Allernådigste Honung! O edan, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga proposition vid senaste riksdag och med afseende på angelägenheten af, att, innan några andra jernvägsarbeten för statens räkning företagas än de, till hvilka under samma riksdag anslag beviljats, noggranna och fullständiga, icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska, landets industri och rörelse i synnerhet omfattande undersökningar blefve anställda, Rikets Stän 1 - der, enligt underdånig skrifvelse af den 16 September 1857, till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition å Riksgälds-kontoret anvisat ett anslag af 150,000 R:dr Runt, till bestridande af de kostnader, som vore förenade med sådana undersökningars anställande i alla ofvannämda afseenden; har Eders Kongl. Maj:t genom nådig skrifvelse af den 20 Mars 1858 tillsatt en Kommitté, bestående af undertecknad Ericson i egenskap af ordförande, och, såsom ledamöter, undertecknad Beijer, Chefen i Ostra Vägoch Vattenbyggnadsdistriktet Majoren m. m.
Landtm, hemställde till Hr v. Hartmansdorff, örn, sedan de öfriga Ståndens beslut i ämnet - Den a4 Januari e. m. net nu blifvit kändt, lian icke skulle behaga afstå trän den begärda voteringen. Hr von Hartmansdorff: Då det tillåtits åtskilliga ledamöter att tala rör:de sjelfva saken, sedan votering blifvit begärd, så anhåller äfven jag att få tillägga några ord. Jag vet, att två Stånds beslut icke äro nog för att upphäfva, hvad som förut är stadgadt, och på denna grund tror jag, att Utsk. i förevar, fall icke rätt tillämpat grundlagen. Mitt förslag åsyftar således att bevara grundlagens helgd, och jag kan icke afstå från den begärda voteringen. Gr. von Fersen: Jag hade nyss uppkommit, då jag förra gången yttrade mig, och vet således icke, huruvida öfverläggningen i detta ämne redan borde anses slutad. Är detta förhållandet, medger jag, a,tt jag felat mot formen, men i annat fall torde det ursägtas, att jag yttrat mig i saken. För öfrigt får jag upprepa, att jag anser Hr v. Ilartmansdorffs anmärkn. lämpligare hafva bort hänföras till hvad Utsk. yttrat på io:de sidan af sitt memor., emedan uti den nu föredragna punkten icke är fråga om den del af ämnet, som kan sägas vara af oeconomisk natur. När vi hinna till pag. 10, hoppas jag kunna nöjaktigt besvara Hr v. Hartmansdorffs anmärkn:r. Hr von Hartmansdorff: Om jag kunde förblifva här, till dess vi hinna till pag io i Utsk:s memor., skulle jag visserligen icke underlåta att då främställa mina anmärkn:r; men jag fruktar att icke kunna qvardröja så länge, emedan jag är af embetspligter kallad att snart aflägsna mig. Jag anhåller, att vi snart måtte få företaga den begärda voteringen, utan att borttaga tiden genom en ytterligare förlängd öfverläggning i detta ämne. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: