Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig ”anse Ri”kets Ständers Bank, hvarken på grund af Kongl. Kungörelsen den 19 ”Augusti 1802 eller Kammar-Collegii Kungörelse af den 25 Maj* 1827» ”hvilken senare endast handlar om de då ännu utelöpande godkände ”transporter, Collegii utfärdade Protocolls-utdrag och liqvidationer uppå ”Reductions-, Ersättningsoch Bytes-fordringar hos Kronan, hvarom här ”icke är fråga, kunna, såsom Kammar-Collegium och Riksgälds-Contoirets ”Fullmägtige förment, hafva förlorat sin rätt och talan i afseende pä de i ”dessa mål ifrågasatte fordringsposter, enär Banken om utbekommande ”deraf redan år 1789 sig anmält uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift, ”hvilken, till Kammar Collegii underdåniga Utlåtande remitterad, på Col”legii handläggning allt hittills berott,” men derjemte i Nåder ”velat, med ”anledning af hvad Riksgälds-Contoirets Fullmägtige i öfrigt anfört, i afseende på frågan om dessa fordringars godtgörande, öfverlemna hand”iingarne till Rikets Ständers Stats-Utskott.” Stnts^Utskottets Utlåtande N:o 4. För att kunna bedöma, huruvida ersättning i förevarande fall bör af allmänna medel utgå, har Utskottet af handlingarne sökt förskaffa sig närmare kännedom om tillkomsten och beskaffenheten af ifrågavarande fordringsanspråk och dervid hufvudsakligen utrönt följande: >:ö i afseende pä Öfverste-Lieutenanten Silfversparres Kronofordran, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 3 November 1747» gifvit Fullmägtige i Rikets Ständers Bank tillkänna, att Rikets Ständer, med gillande af Reductions-Commissionens derom gifne Utslag, pröfvat rättvist fastställa framlidne Öfverste-Lieutenanten Carl Silfver sparres hos Kongl. Majit och Kronan egande Köpegods-fordran, bestående af 48
— Herr Bagge har ansett föreskriften uti 5 §. att Parter böra , antingen sjelfve eller genom ombud, vid bötespåföljd , vara tillstädes vid Doms afkunnande, öfverflödig, då det må - LagUtskottets Betänkandett, ste bero på en Part, att sjelf profva om hans närvaro är nödig eller icke ; och, till grund för upphäfvaiulet af böter för försummad Expeditionslösen, enligt så väl 5 som 7 §§, har Herr Bagge anfört: att enär stadgandet härom , igenom sista ExpeditionsTaxan, förlorat all kraft och verkan hvad Häradsoch LagmansRätten angå , helst deri förordnadt blifvit, att alla Expeditioner bö ra hållas Parter tillhanda nära Tingsstället under loppet af 14. dagar från den dag Tinget aflystes, hvarefter
I följd af detta utredda förhållande, och då Kongl. Maj:t, genom dess den 27 October 1812 utfärdade Nådiga Kungörelse, ^angående utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, endast tillåtit den stående armeen, hvarunder Extra Roteringen icke kan inbegripas, att anställa värfning inom Beväringsåldern, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bevilljandet af rättighet för Extra Rotehållare, att få genom Beväringsmanskaps lejande fullgöra sin Roteringspligt, samt hemställer således ogillandet af denna del af Motionen. Vidkommande åter förslaget, att Rotehållare måtte berättigas sjelfva bekläda sina soldater, så, i händelse fråga är om det manskap, som af Extra Roteringsskyldige vid infallande krig bör uppsättas, får Utskottet förklara, det någon författning icke finnes, hvarigenom en slik rättighet 520 Besil» och Ekon. tjtsk. BetHnkanilért. blifvit Rotarne betagen; men* om deremot meningen är, att Rotebållarne vid de gamla indelte Infanteriregementerna måtte ega frihet besörja anskaffningen af Soldaternas beklädnad, så kan Utskottet icke undgå erindra, att, då hälften af beklädnade/is värde nu mer af staten bestås, och det i alla fall synes mest ändamålsenligt, att befattningen med densamma fortfar att skötas af de vid regementerna tillförordnade BeklädnadsDirectioner, hvaruti äfven vissa Rotehållare bö** ra tillkallas såsom Ledamöter, och hvilka Directioner, uti det för dem gällande reglemente, äro ålaggde att vid beklädnadens förfärdigande företrädesvis begagna hvarje orts egna tillverkningar’, någon anledning icke finnes för Rotebållarne att yrka ofvan* nämnde frihet, den troligtvis också ganska fä af dem skulle önska sig ega, då de nu genom årligt erläggande af ett bestämdt bidrag till beklädnaden äro befriade från alla vidare omsorger i detta fall, samt således i afseende härå äro försatte i den mest fördelaktiga belägenhet, som af dem »ynes kunna önskas.
va lefva sparsamt, återstår endast att låta » s y Således, ni skola lefva på 2, 0 0 0 kr. o m borta », s o m af alla erkännes blifva så dyrbart. sätta d e n egna familjen p å svältkur. Jag är anställd i en affär o c h har j ä m t e fritt vivre 200 kronor i lön. Dessa måste n u räcka till kläder, nöjen, presenter m. m. Som jag hvarje år under min fritid alltid gör en längre eller kortare resa o c h har många vänner, går ej så litet åt till resa o c h presenter. När utgifterna för dessa äro fråndragna, har jag ungeför 125 kronor, aldrig mera, öfver till kläder. Dessa använder jag så, att jag hvart annat år köper mig en kappa d. ' v. Någon gång har jag också haft en kappa 3 år, o m jag kunnat modernisera den. Jag skaffar mig hvarje höst en svart klädning af godt tyg, s o m jag först har s o m bättre, sedan sommaren därefter m e d ljusa blusar till kjolen. E n bomullsklädning af tvättäkta tyg syr jag mig också hvarje år. Såväl blusar som bomullsklädningar syr jag alltid själf på kvällar o c h fristunder o c h detta är j u alltid en besparing. Mina hattar använder jag alltid 2 år, m e n låter kläda o m dem, o m det gamla är urblekt. Hvarje vinter köper jag ett par kängor hvarje sommar ett par skor. 2 halfsulningar på hvarje får jag också kosta på d e m o m året. o. (Forts. o. slut i nästa n:r.) ' - * Från Iduns läsekrets. Tören n i gen " Ömsesidigt Jfosvar ". Till Sveriges A B husmödrar! S o m tjänarefrågan står på en för husmödrarna beklaglig ståndpunkt, i det de betyg, hvaraf en husmor skall d ö m a, o m en tjänare är lämplig att sköta den eller den ansvarsfulla platsen i hennes hus, skänka föga, o m ens någon, garanti för tjänarinnans karaktär samt inga upplysningar o m hennes särskilda begåfning i den ena eller andra riktningen (aldrig ett ord o m hennes fel! ), föreslår jag, att vi sammansluta oss till en reform.
Han får hjälpa till med litet af hvarje — för mat och kläder. Se ' n blir det väl någon råd! » » Jo, j o, » sade moster, » detta har väl du och Edla kokat samman. T e ' skicka en liten, lytt pojke på arbete hos prästen, den prästen. Han ä ' inte känd te å spara sitt folk. Nu tyckte ni, ni hade gjort det fint. » Allt härunder serverade hon systersonen kaffe och satte fram smör och bröd. Kalle, som ingenting mer hade att säga, tog för sig utan krus, medan moster gick omkring och muttrade. När han slutat, sade hon, att Edvin fick han hämta lördagen härnäst. » Jag ska ' inte kräfva er för denna veckan. Han är min enda systers barn. Du kan vara lugn för dina slantar, Kalle! » Med detta besked fick Kalle gå. Sedan när hon diskat och satt in, tog hon på sig sin svarta kjol, blommiga kyrkschal och sidenduk! Och med en ren näsduk i den ena h a n d e n, o c h en af Edvins skrifböcker i den andra gick hon till kyrkoherden i församlingen rätt upp på expeditionen. Hon visste, att han tyckte om rappt och reelt folk, och började därför sitt anförande redan i dörröppningen och innan hon hunnit upp från sin första djupa nigning. » Herr kyrkoherden, det är om ett fattigt barn ifrån Backe. » » Ja, Beata, då hör det inte hit och vi kunna ingenting göra! » » Det vet jag, kyrkoherden, men goda människor hjälpa ibland också den fattige utom församlingen. Det är för den skull jag kommit till kyrkoherden, för deras präst lägger ingenting ve ' sig. » Kyrkoherden i staden och kyrkoherden i Backe voro icke af alldeles samma religiösa färg, något som kan hända äfven i det mörkaste stift. Härtill var kyrkoherden i Backe känd för att vara girig och hård, hans ämbetsbroder däremot gifmild och god och icke alldeles ovan vid hjälpbesökande från grannsocknen. » V i böra icke tala så om en Herrans tjänare, » sade han mildt. » Hur var det med barnet? » » Jo, kyrkoherden, han är son till svågern min, som drunknade här senast. Han kom långt efter de andra och är bara nio år gammal. Käre kyrkoherde, han haltar och är
Från Välloflige Borgare-Ståndet. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 55, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkand , N:o 3i, angående väckt fråga om utfärdande af de vid sistförflutna Riksdag af Rikets Ständer föreslagna Handelsoch Handtverks-Ordningar, ansåg Ståndet, som förblef vid dess förut beslutade bifall af Betänkandet N:o 31, Utlåtandet N:o 55, böra läggas till Handlingarne. Si DEfter å nyo skedd föredragning återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, Nio 5y, i anledning af väckta frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet, till förekommande af Lösdrifveri m. m. S. D, Vid förnvad föredragning bifölls Lagsann Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 56, i anledning af väckt fråga om Police-Eörfattningar för Städerne. S. D. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 58, i anledning af väckta frågor, rörande Fattigförsörjningsanstalterna, föredrogs å nyo, och blef, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Pr o t. Utdrag den io Sept, 1829. nS S. D.
Etil. hvad Bestyrelsen för berörde företag likväl inhämtat samt Districts-Chefen Majoren Olivecrona i meddeladt yttrande jemväl uplyst, kan jernbanan, för hvilken lånebidragel är afsedl och som anses kunna anläggas och blifva färdig under nämnde period från och med 1858 till och med 1860. icke genast efter dess fullbordan för orten blifva af påräknad nytta och gifva erforderliga inkomster med mindre än att kanalen från Mörumsån vid Allmundsryd åtminstone till sjön Asnen på samma gång varder öpnad till segelfart, hvilken vattenväg dock, om möjligen ske kan, äfven borde samtidigt utsträckas till sjön Salen medelst byggnad af kanalen emellan denna sjö och Husbyån, hvarigenom kommunikationen blefve utsträckt till minst åtta mil från Carlshamn. Då utaf bifogadt utdr. af kanalbyggnads-förslaget utredes, att för dessa kanalsträckor erfordras en summa af 337,500 R:dr eller nära ^rdel af liela kostnaden för kanalens utförande, men Bolaget ensamt ej utan stor svårighet torde kunna åstadkomma detta belopp genom ytterligare aktie-inbetalning (samtidigt med och utöfver den som måste ske för jernbanan och hvilken upgår till 476,500 Ii:dr), så i händelse StatsUtsk. skulle finna för godt att tillstyrka bifall åt K. M:s ofvanberörde Nåd. förslag, får jag å Beslyrelsens vägnar väcka framställning derom, att StatsUtsk. ville vid behandlingen af K. M:s Nåd. Propos. i denna fråga, benäget tillstyrka att, utom Statslånet, jemväl hälften af förstnämnde kostnadssumma eller 168,750 R:dr allt rmt kunde om så skulle behöfvas under nästa Statsregler:s period få upbäras i afräkning å hela det anslag utan återbetalning, som i den Nåd. Propostn uptages. —?
GiftermålsBalken, angående fördeL 4:0 Om förnyadt stadgande, att en sjettedel af Ström alltid bör hållas öppen. 5:0 Angående Böters erläggande i Brottmål efter förmögenhet. Från Hedervärda BondeStandet: Af den 7 Mars, angående: Återremiss af Allmänna Besvärs - peli Otfco* Den 17 Martu , e. m. nomiceUtshottets Betänkande, rörande så väl yrkad skyldighet för Ridderskapet och Adeln, att för deras Hus och Tomter i Städerne, deltaga uti Kyrko , Preste-, Scholaeoch Rectors Bostadsbyggnader, som ock att de Onera, hvilka tillhöra Gårdsägare bland Städernes Borgerskap, måtte utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerne. Att BondeStånd^t, i anledning af LagUtshoti tets förnyade Utlåtande i frågan om förändring i straffet för Hållkarl, ansett vid Uti skottets första , af Ståndet antagna Betänkande, böra bero. Återremiss af Allmänna Besvärs - och Oeco• nomiasUtskotlets Betänkande, rörande en fört bättrad Posternas reglering. Angående bifall till Lagsamt Allmänna Besvärs - och OeconomiceUtskottets Utlåtande om allmänna Vägarnes underhållande vintertiden. Återremiss af Stats Utskottets Utlåtande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition , angående användande af de innom Södermanlands Län befintelige Jagbackar. Af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeco3 nomiceUtshottets Betänkanden: i:o Om författandet af en systematisk Samling af Författningarne om Jordägares rättigheter och skyldigheter 3 och Den 17 Martti, g. m. 2 o Angående föresi gen ändringi 24. Cap. 5 §. ByggningaBaiken. Bifall till följande Lerg - samt Allmänna Besvärsoch OeconomiceUtskottens Utlåtanden, angående: 1:0 Inskränkning i förbudet mot nyttjande af Tröskeslagor utaf Ek. 2:0
Hr Ribbing, Bengt: Ehuru jag ingalunda betvifla!-, att StatsUtsk. noggrannt öfvervägt de upplysningar, som kunnat erhållas före förordnandet af de redan bifallna anslag, vågar jag dock' tro, att i allmänhet meia försigtighet bort iakttagas innan detta förordnade skett. Jag har nemi. icke funnit mig tillfredsställd af de motiver, som i allmänhet i betänk, blifvit antagne. Jag har trott mig finna, att för de flesta fall en vidare undersökning varit af nöden. Jag har dock icke velat sätta mig emot de anslag, som hittills blifvit beviljade, derföre att i allmänhet uti de orter, der dessa penningar skola användas, fattigdom råder. Men då vi nu skrida från dem och få närma oss till litet mera välmående orter, tror jag mig vara skyldig att uttala den princip, som jag önskat hade blifvit följd vid öfvervägande af anslagen i allmänhet, den nemi, att man, utan att vara fullt och fast öfvertygad alt alla de upplysningar, som möjligen aGa Den aa Mars e. m« slå alt få, äro erliåline, ville låta bli att vara alltför gene ros med bifall till flera extra-anslag. I anleda, af hvad jag nu yttrat, och då jag härtill lägger, att, hvad denna sak angår, StatsUtsk. har alldeles afslagit, på den i betänk, N:o 354 anförda grund att: "sorn Utsk. anser att denna bör närmare utredas och bestämmas, innan anslag kan beviljas, hemställer Utsk., att förslaget för närvar, må lemnäs utan afseende;” hvaraf synes, att TJtsk;s majoritet icke ansett sådana upplysningar vara inhemtade, att anslaget kunnat tillstyrkas; så kan jag icke på någon grund biträda en annan utgång än hvad Utsk. uti N:o 354 föreslagit. Jag skulle önska, att man i allmänhet hädanefter ville mera begrunda hvad man gör, innan man bifaller anslag. Vi hafva beviljat anslag åt en styrelse, som skall undersöka förhållandet i allmänhet. Jag tror också derföre, att vi böra afbida denna styrelses verksamhet, innan vi skynda alt använda de hopsparade statsmedlen.
Maria förde en battistduk öfver sitt ansigte, kastade lockarne tillbaka, visade sin farbroder en stolt panna och svarade utan betänkande: – Jag är icke sjuk, utan jag har gråtit af sorg öfver en olycka, som säkerligen skall falla tyngre på ert hjerta, farbroder, än på mitt. Men först må jag till Johannas ursäkt säga, att hennes gång skedde på min begäran. Ty alltsedan det svåra ovädret, då jag var nära att omkomma, har jag hört, att er son gjort hemliga qvällvandringar och misstänkt, att de voro riktade till den gudlösa Ingrid och hennes dotter ... – Hvad säger du, Maria? utbrast lagman Johan och höll på att släppa ljuset, som han höll i handen. – Ja, nådig herre, så förhåller det sig, inföll Johanna, som nu fått nytt mod genom den vändning, fröken Maria gifvit saken. – Tig du och gå till din kammare! sade lagman Johan, men då Johanna ännu ett ögonblick dröjde, i akt och mening att blidka sin husbonde och tala för sin oskuld, tillade han: – Om du är oskyldig, så lägg icke mina hårda ord på sinnet! Men gå, ty jag vill vara ensam med fröken. Johanna neg, skickade Maria en tacksam blick för den erhållna undsättningen och aflägsnade sig, glad att hafva för så godt köp undsluppit den hotande stormen. Lagman Johan satte ljusstaken på bordet och tog plats på en stol midtemot Maria. Hans skarpa anletsdrag uttryckte häpnad, han förde handen öfver sina gråa lockar, såsom om han velat afvärja ett slag, riktadt mot sitt hufvud, och hans blick hvilade med ängslan på den unga flickans läppar. Maria hade hastigt återvunnit sin fattning. Det brann i hennes stora mörka ögon någonting liknande segerfröjd öfver en hämd, som ej kunde gå henne ur händerna. Hon kände intet förbarmande med fadershjertat, som hvarje hennes ord måste genomborra med giftig udd; hon kände blott behofvet af svalka åt sitt eget af svartsjuka plågade bröst. – Tala, sade lagmannen, – säg allt! Jag anar redan det värsta. – Bed mig ej derom, farbroder, svarade Maria, – ty jag kan ej utan blygsel uppfylla er vilja.
Lx ?rotoco!!o 8. ^rätzär6!^. S. O. Enligt Ständets fattade bcstut blef ett af Riksdagsmannen ^okn jonston frän Blekimge» ingifwit Memorial, angäcnde päökning i lcgan för sängskjuts och nogare reglering af Fängfbringen till allmänna Besvärs - och Economie-Utskottet rcmitteradt; hvaraf de öfrige Respective Ständcn genom ProtocollSUtdrag borde undfä vördsam och wänlig del. vt laxra. Lx ?rotOLoilo ^ L. 'Zsräbäräsi. S. D. 1222 Den 2 October. S. V. Ctt af Riksdagsmannen ^onns jonsfon frön Södermanland ingifwit Memorial angäcnde ändring af Allmänna Lagens stadgande i i Mom. af 2 C p. I ^ Ärsda Balken, skulle enligt Ständets Beslut till Lag-Utskottet remitteras; hwarom de öfrige respccUve Stäiidcn genom Protocolls-Utdrag, borde undfä wördsam och wänlig underrättelse. Vt supra. Tx?rotocc>I!o. L. L. IrsZsräla. S.
Här åter slutar Utsk. med följande stroph : ”Med afseende äfven derå, att fråga nu var om ett vida betydligare anslag, än som tillförene i lika hänseende beviljats, och att ersättningen åt en derförutan veterligen val lönad tjensteman anslagits till högre belopp, än Postverkets styrelse föreslagit, har Const.Utsk. funnit föredragandens omförmälda tillstyrkande påkalla en ogillande uppmärksamhet.” Jag anhåller att fä veta från hvilken bestämmelse i 107 § Utsk. tagit sig rätt att påkalla en ogillande uppmärksamhet från R. St:s sida? Runna R. St. möjligen gifva bifall till en dylik framställning, gifva en ogillande uppmärksamhet åt ett Statsråds tillgöranden? Finnes det för R. St. någon annan utväg, än att, då 107 § Reg.F. kan af R. St. tillämpas, förklara huruvida de anse Rikets väl kräfva, att hos Konungen begära någon Statsrådsledamols entledigande? Dessa enkla frågor hade icke bort undfalla Utslcs uppmärksamhet, då detta Utsk. handlade dessa mål. Vid 4:de punkten, ang:de Ilr Just.rådet af Role'ns und. klagan öfver K. Statscont-.s beslut att indraga hans lön såsom Secreterare hos f. d. Direct. öfver Nummerlotteri-inrättningen, slutar Utsk. sålunda: ”Enär nu Ilr af Rolén, som d. 17 Mars 1841 i nåder utnämndes till Just.råd, hvilket embete ej lämpligen var med hans innehafvande secreleraretjenst å stat förenligt, icke kunnat vid Just.rådsplatsens emottagande vara i okunnighet om R.
Svenska industrien icke fått så stora tullnedsättningar i Frankrike, som vederbort, om vi skulle hafva någon märkbar nytta deraf; — för det andra, att den mindre industrien i Sverige icke blifvit nog skyddad genom våra Svenska tullsatser; — och för det tredje, att, genom de låga tullsatserna på öfverflödsvaror, lyxartiklar, viner och andra spirituosa frän Frankrike, njutningslystnaden hos vårt fattiga folk komme att öfver höfvan uppmuntras och ökas, samt Svenskarne, det är fara värdt, förvandlas till att blifva Nordens Athenienser, i stället för att de fordom varit Nordens Spartaner. Carl den XIl:s Svenskar visste att umbära, att försaka; det utgjorde deras stolthet, och en källa till deras krigiska dygder. Carl den XII:s tider äro visserligen förbi, jag vet det väl, men om vi ock icke mer kunna blifva så härdiga, så tappra, som hans kämpar voro, är det väl skäl, att alldeles gifva fältet fritt för njutningsbegärets förvekligande inflytelser, att rent af locka till yppighet och öfverflöd af Söderns berusande håfvor? År icke Sveriges läge sådant, att det förfarande kräfver en sparsam, härdad och stridbar befolkning, om rikets oberoende och trygghet skola kunna värnas? Men dessa, så nödvändiga egenskaper motverkas och förslappas i samma mån, vi från ett enklare, mera härdande lefnadssätt öfvergå till lyx och förfinade njutningar, sådane denna traktat skulle oss bereda. H. II. 22 338 Den 7 Februari f. m. Det kan icke falla mig in, att säga eller tänka, att sådana varit afsigterne hos Svenska underhandlarne eller den Svenska rådgifvarepersonalen; men jag påstår, att, när det visar sig, nu redan på förhand, att verkningarne blifva så skadliga, kaningen, som derom hunnit ölvertygas, meil godt samvete bifalla sjelfva traktaten; och som jag befinner mig i denna öfvertygelse, kan jag på intet sätt finna mig af upphofsmännens välmenande afsigter förpligtad till ett sådant, för landet menligt, bifall. Hvad nu angår traktatens rätta upphof, så vill jag äfven derom yttra några ord.
Nio 53 omförmälda förhållanden, Rikets Ständer för sin del beslutat, att lagmansbostället Näsby bör upplåtas till boställe åt Komministern i Botkyrka och Salems församlingar, och nuvarande komministers-bostället, Nedra Tumba eller Tumba N:o 2, indragas till Kronan, för att derefter öfverlåtas till Tumba pappersbruk med rättighet att detsamma till skatte lösa, — dels ock underdånigst anhålla, att Kongl. Majit, om detta beslut vinner Dess Nådiga godkännande, måtte för ifrågavarande hemmansbyte och öfverlåtelse föreskrifva de vilkor och närmare bestämmelser, som Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, kan finna af omständigheterna påkallade. Stockholm den 18 Januari 1858. lith. till R. St. I Afd. 4 Cand. 10 Häfl. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1858. Stats-Ulskotlels Ullålande Jtä 235. 1 M 235. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Jan. 18S8, kl. 2 e. m. Utlåtande, angående beg dr da stats-bidrag för enskilda jernväg sanldggningars företagande. (R:gs Afd.) Efler atl hafva i särskilda utlåtanden yttrat sig, angående de under innevarande Riksdag framställda förslag i afseende på stats-anslags och lane-understöds beviljande för fortsättningen af Statens jernvägs-byggnader samt utförande af sådana för enskild räkning företagna jernvägs-anläggningar, hvartill bidrag af allmänna medel vid föregående riksmöten blifvit beviljade, äfvensom för ett dylikt, med en vatten-kommunikations-led sammanbundet företag, till hvars åstadkommande statsbidrag jemväl begärts, får Stats-Utskottet nu afgifva sina genom Riks-ståndens remisser infordrade yttranden, rörande åtskilliga andra, ännu icke företagna, enskilda jernvägs-anläggningar, om hvilkas understödjande med lån från det allmännas sida framställningar hos Rikets nu församlade
Egentliga färändringen af warupris torde, wid en närmare granskning, befinnas härleda fig hufwudsakligen frän förhällandet - 1190 Den 2 Vctober. landet emelian tillgäng och behof. Jag ingär för när«- warande icke i widlpftig öswerläggniug härom, utan nämner endast ctt eller annat exempel upplysningswis. Redan har Banken ulgifwit i ar öfwer s millioner emot Rikets Ständers garanti, 2az millioner pä Bcrgsbrukens effekter, och likwäl har priset pä de sednare icke ö« kats det minsta, derföre att ingen kan nyttja dem och sälcdes icke af dem är i nägot behof; i sommars och till desi tvär militära expcdikionJrorrät skulle werkställas, gällde här i Staden ett Lisp. fläsk icke mer än z^- R:dr, oaktadt Bankens dertill utgifna förskott; men när expedfkionen skulle förses med samma wara, steg hon af intet annat skäl än ett ökadt behof. I wäras och fram pä sommaren gällde ännu Räg här iz R:dr R. G. S., och nu, oaktadt Bankens efter nämde tid rttqifna millioner, köpcs han för c); ett pund hö, som E Mars mänad gällde z6 sk., köpes nu för 8 a io sk, alla Landtmanna produetcr, hwaraf innom kort tid ätMliga fallit till ^:dcl af det pris de icke längesedan ägde, hade ju, efter den regeln, att BankosedlarnaS förökning allena orsakar warustcgring, bort nu wara wiDa dyrare än förr: men tillgäng finnes nu öfwcrflödigare emot behofwet, priset faller och skall salla ännu mer, om tillgängen ökas widare öfwer behofwet. Jag mcdgifwcr att flere och sammansatte beräkningar böra i detta inwecklade ämne betraktas, men tror mig hafwa sagt nog derom wid detta tillfälle, och torde icke Llifwa utan anledning att en annan gäng widare Kt» tra mina tankar häri. Statöwerket.