Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att räkning med tiotal skulle, mera än med tolftal, befrämja mensklig odling, mätte vara en förhoppning: ty erfarenheten visar snarare motsatsen, på sätt jag längre fram skall söka ådagalägga. Skälet hvarföre tiolalsräkningen är naturlig, upgifves icke, och kan ej af mig gissas. Men i öfrigt skall jag söka uplysa att tolftalsräkningen för den mindre kunnige, är enklare och redigare, än tiotalets. Hvarken Staten-, eller den enskilde, har i Sverige mera penningar, än han kan tälja, med*den gamla tolftalsräkningen, utan att behöfva tillita tiotals-systemet. Om detta är beqvämligare för de stora, eller vetenskapliga, räknemästarne, hvilka äro ganska få, sä är tolftalsräkningen beqvämligare och fattligare för allmänheten, som är ofantligt talrikare. Vetenskapsmännen begagna, i alla fall tiolalsräkningen för större kalkyler. De reduktioner, hvilka de, vid tillämpningen mäste göra till den brukliga tolftalsräkningen, medföra för dem ringa olägenheter mot den, som allmänheten skulle få vidkännas genom liotalsräkningens införande. Ilou är måhända lättättare i addition; men hvad sorn vunnes i denna, och ännu mera, färlorades i division. Tian kan nemligen delas endast med 2 och 5, utan att leda till bråk. Tolfvar deremot, kan delas med 6, 4, 3, och 2, utan att vålla något sådant. I stället lemnar hon för alla dessa divisioner, hela tal i quoten, t. ex. för f, 9, för §, 8, för i, 4 och för }, 2, hvaremot tiotalets f utgöra 7 och ett bråk, £, 6 och ett bråk, 5, 3 och ett bråk, -J, 1 och ett bråk. Enahanda är förhållandet med Riksdalerns 4 gånger 12, eller 48 sk:r å ena sidan, och likadant skulle det blifva med Riksmyntets 100 254 Den 31 D eccmber f. m. ören å den andra.
Jag tillstyrker afslag å Utsk:s betänk, i förevar, punkt och bifall till K. M:s propos., och förmodar, att den besynnerliga framställningen öfver skillnaden emellan de financiella förhållandena nu och vid riksdagen början icke skall förvilla någon inom detta hus. Hr Oxehufvud, Adolph Göran: Då jag inom StatsTJtsk. förenat mig med dem, som reserverat sig mot Utsk:s beslut i denna [del, får jag förklara, att jag fortfarande hyser samma åsigter, emedan jag af Hr Dalmans meddelade sakrika upplysningar icke funnit anledning att förändra dem, *6 H. 4 20 Den 3 N e v e m b c r c. m. då det icke är mig gifvet att med Hr Dalmans skarpa blick, kunna genomtränga den politiska slöjan. Jag anser mig icke böra bygga på sådana framtida förhoppningar, hvilka, efter min tanka, äro byggda på lös grund, och kan icke frångå den allmänt antagna grundsatsen, att den, som vill hafva fred, måste rusta till krig. Jag yrkar således afslag å Utsk:s tillstyrkande och bifall till K. M:s nåd. propostn. Hr Dalman: Lika litet som jag haft lyqkan att öfvertyga mina motståndare, lika litet har det lyckats dem att öfvertyga mig. Tvärtom har jag i deras deduetioner funnit åtskilliga skäl till stöd för mina åsigter. Om vår Styrelse haft den grundsats, sorn Hr Lefre'n påstår, att blott med väpnad hand emottaga vänskapsbetygelse!- och att under fredens lugn bereda sig på krig, förundrar det mig, att Styrelsen, då den förra riksdagen begärde anslag till försvarsverkets iståndsättande och förklarade, att de då begärda anslagen skulle vara tillräckliga, icke kunde se längre för sig än 4 ä 5 år. Sedan sista riksdag har icke något krig utbrustit, hvari Sverige varit inblandadt. Det synes således som förhållandena icke förändrat sig, och vår Styrelse, om den gjort sin skyldighet, skulle således på en gång framställt allt, hvad som behöfves till försvarsverkets iståndsättande; men då Styrelsen icke gjort det, har jag min egen tanka om Styrelsens afsigter i detta fall.
59 öch alla kanyler på papperet, elen, enligt bestyrkt erfarenhet från de ställen, eler den blifvit försökt, alltid kornme att visa sig mindie lämplig för elen räkning i hufvuelet och de delningar, sorn förekomma i den dagliga eletalj-handeln oell den mindre trafiken, hvartill orsaken vore, atl der ständigt förekomme behofvet af varu-quantiteternas och de motsvarande prisens delning i hälfter, tredjedelar och fjerdedelar, hvilka håda senare ej gå jemnt upp i tiotalen, men deremot hafva ganska viga och tjenlig;» huivudmätare i talen 12, 24 och 4S> sorn utgöra grunden för de flesta varu,- myntoch målt-indelningar. Genom bemödandet för decimal-systemet och under väntan på dess införande, hade man emedlertid kommit alt helt och hållet förbise en lättare verkställd, men derföre cj mindre vigtig, reform, nemligen att, utan Lo La 1 rubbning i sjelfva hufvudgruuden, bringa de nu varande mångfaldiga olika beräkningarne af mål och vigter till någon enhet. De anomalier och svårigheter, som för närvarande härutinnan egde rum, vore i sjelfva verket så många, alt man utan tillhjelp af serskild minnesbok icke kunde ständigt hafva i minnet förhållandet emellan victualie-vigt, slapelstads-vigt, uielalloch gårkopparvigt, uppstads-vigt, bergs-vigt, tack jems-vigt, råkoppar-vigt, medicinal-vigt samt silfveroch guld-viglerne, eller hafva reda på olikheterna i målet af en fast och en lös spanmåls-lunna, en tunna malt, en tunna sall, en lunna strömming och så vidare, samt dessutom känna, efter hvilka af dessa serskilda mått öfriga varor köra mätas, hvarom likväl kunskapen vore för alla, som köpa och sälja mätoch vägbara varor, väsendtlig till undvikande af förvillelse för sig sjelf och bedrägeri från andra.
Råg och 11 Tunnor iG kappar Hafre, hvilka deremot skola, på salt nämnde Circulaire innehåller, försäljas; och skulle det befinnas, alt af den spanncmål, som, enligt Kongl. Brefvet den 20 December 1826, får i omförmälte målto återlefvereras in natura, någon del redan ingått till Magazinen och upptagits i Räkenskagerne såsom StalsYerkels, eller f. d. Magazinslnrätlningens, så måste den, jemlikt de ofvan framställde grundsatser, frånskiljas, och såsom Credilivets tillhörighet redovisas och lika med den öfriga försäljas. Stockholm den 18 Julii 1828. JV. Frödelius. A. Söderholm. C. Tunelius. P. Westerstrand. J. C. Askelaf. Th. Nystrom. Jac. Fr. Muttern. Jag kan icke begripa annat, än ali en del af Crediti vFoinlen, genom åtlydnad af Kongl. StatsContorets befallning, skall blifva förvandlad till en ny Magazinslniättliing; att denna emot Rikets Ständers beslut uppenbart stridande åtgärd icke öfverensslämde med Landshöfdingens tankar i afseende på Greditivets användande upplyses bäst genom 4:o Konungens Befällningshafvandes skrifvelse till Kongl. Stats - 4o6 Den 23 November.
Sedermera gjordes propos. på godkännande af Utsk:ts ifrågav:de förslag till voter.-propos., och då svaren derå utföllo med många ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja haft öfvervigten. Utskits förslag till voter.-propos. röride § 49. Godkändes. Hr Dalman: Då R. o. Åd. nu bifallit proposm till votering i förstärkt Ekon.Utsk., hemställer jag vördsamt, huruvida Hr Gr:n o. Landtm, skulle täekas ännu i afton utfärda anslag till val af ledamöter i förstärkt Ekon.Utsk., emedan, då riksdagen slutar redan om Tisdag, det blir nödvändigt att om det beslut, R, o. Åd. må fatta, dessförinnan anställa votering. Ett Stånd har redan förrättat ett sådant val och jag har hört alt ett annat i afton kommer att välja. Hr Hjärne: I 2:ne andra Stånd har visserligen den åtgärd vidtagits att val redan försiggått, innan ännu voter.propos:rna ära af 3:ne Stånd bifallne, men jag tror att hos R. o. Ad. har alltid vanlig praxis varit att afvakta 3:ne Stånds beslöt om proposm, innan man skrider till val. Jag anser i alla hänseenden riktigt att man icke allenast iakttager grundlagens stadganden, utan äfven sådana lagar, sora praxis häfdat, och jag kan derföre icke, lika med Hr Dalman, tillstyrka att man i detta ögonblick beslutar om vals anställande till förstärkt Ekon.Utsk. Hr Dalman: För min del har jag, oaktadt jag lika lång och kanske något längre tid än Hr Hjärne varit riksdagsman, icke kunnat finna att den af honom omnämnde form är i grundlagen oller genom häfd föreskrifven, utan tvertom tror jag att val till förstärkt StatsUtsk. skett under riksdagen, långt innan voter.proposme blifvit af 3:ne Stånd godkände.
Mer och mer prunkande blir skogens prakt: blodröd står lönnen bland mörkgula aspar och guldskimrande björkar, och den lätta dimman flyr ej mer, tätnar, står stilla, insveper de aflägsnare föremålen liksom i ett matt silfverhvitt moln och gifver de närmare ett slags fantastisk otydlighet. På sådana dagar är det tyst, så tyst i naturen. Töcknet stiger högt upp mot himlen, och ingen solstråle förmår leta sig väg därigenom. Alla fåglar tiga — deras sång är ju för längesedan slut, men man hör ej ens ett vingslag, ej ens ett kraxande af korp eller kråka. Blott då och då faller ett löf ur lönn eller kastanie sakta, som fruktade det att störa naturens högtidliga stillhet. Detta är hvilans ljufva lugn. Stormen har tröttnat och hvilar tunga vingar bortom skog och berg. Regnet har tröttnat och står stilla som fin och silfverhvit dimma. Den rika växtligheten har uttömt all sin kraft och hvilar nu — löfven falla. D e hafva gjort sin plikt, de hafva hämtat ljus och luft och regn och burit det alltsammans till den stam och de grenar, ur hvilka de sprungit fram. V i kunna se det på den kraftiga stammen, på de uppskjutande årsskotten. De täta knoppar, ur hvilka nästa års blad skola komma fram, skifta i brunt och grönt, de hafva blifvit härdade och starka nog att utan skydd af de gamla stå emot köld och snö och is. Den gamla stjälken har gjort sitt arbete, har fyllt sitt kall — löfven falla. Men de falla sakta, undergifvet, lugnt. Deras lifsgärning är fullbordad; de hafva däri satt in sin fulla, rika kraft. Nu är det slut med denna kraft, men den behöfves ej heller: löfven falla. Dock icke såsom onyttiga tjänare. Deras ungdom har blifvit omsatt i de brunskiftande knopparna och ligger där och samlar sig till det arbete, som en ny vår skall ålägga nya blad.
Den fördel Riks-Archivet härigenom -tillföll, är väl icke beröfvad detsamma, men likväl utbytt; och frågan blifver således, om icke Riks-Archivet, det vill säga Slaten, af bytet, å denna sida betraktadt, blifver lidande. Jag för min del kan ej besvara denna fråga med annat än Ja. Det runda tornet i gamla Assistancen, samt det vidare utrymme Riks-Archivet kunnat beredas på vindarne derstädes, skulle för detsamma medföra så ojemförliga fördelar både ; af säkerhet och ,utrymme framför dén lilla local det blifvit tilldelad i Hessensteinska huset, att jag ej vågar tillstyrka något definitivt afgörande af det provisoriska bytet på Archivets, delina Statens dyrbara egendom, bekostnad; hvarföre jag tror, att det provisoriska bytet må ännu hvila till afgörande af nästkommande Ständer; likväl med den förändring i vilk oren, att hvar och en af coritrahenterna svarar för så inre sorg. yttre reparationer på hvar sin för i närvarande begagnade lägenhet.” Sfat i-Ut t kottets Utlåtande AI:o 19. 7 Af Hr Commerce-Rådet Santesson j som förklarade sig hufvudsakligen instämma uti hvad förrbemälde Herrar sålunda yttrat. N:o rg.’- Ankom till Exp. Utsfc. den 12 Mars kl. 11 f. m. Utlåtande j angående afskrifning och eftergift af Riksgälds-Contorets hos Götha Canal-B olag, egande fordringar y. samt räntas godtgörande å de utaf Bolagets insättningar uti■'Riks gälds-Contoret derstädes innehåll ne medel, till säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i hamitbyggnädsväg yäfvensom Canal-Directionens hemställan om förskott utaf sistnämnde medel till utförande af ett hamnbjggnadsarbele vid Mern. (RGs A.)
Tillägga får jag, att om än misstag skulle af honom kunna begås, så lärer ingen ädel man och ingen rättskaffens Svensk vill ja tillräkna honom hvad honom icke tillräknas bör; lärer ingen ädel inan förglömma , huru det blef hans öde att vara allt i allom, huru för hans blick allt låg chaotiskt omblandadt, huru han iså många fall har måst låta leda sig af den framom blicken ilande aningen; huru han, innan han kunde bli verksam, sjelf har måst elektrisera sina redskap; huru han icke fått välja dem ibland dem Den 5 juli. J. ni. sorn sympathiserade med honom, ulari måst nyiijt dem han fann; och ändteligen att eftet det ar niensklighetetis öde att göra misstag den må få. vara fri för klander , som har hufvud och förmåga att godtgöra dem och jemväl villian dertill. Förklara får jag för egen del, det jas: icke blott beundrar den stora och kraftfulla Mannen, utan att jag som ädel sjelf ock älskar deli ädla Mannen; och ansäge jag det enligt med min pligt att tadla någon hans åtgärd, så skulle jag icke tveka att, säga honom det sjelf, öfvertygad , att ju större Man , dess mindre tror han pä egen infallibilitet; men«J skulle jag hvarken vi lija eller våga genom öppet klander oroa mina medborgares sinnen, då ett .sådant förfarande i närvarande sakermas ställning vore icke allenast ändamålslöst utan ock vådligt; dock heldre detta ännu än att jag skulle villja i löndom förgifta sinnena , förglömmande för hvilka oberäkneliga vådor ett dylikt förfarande blottställer Fäderneslandet. Herr Grefve Mörner säger i slutet af sitt tal, ”Då Konungen nu efter den ntest fruktansvärda crisis, som Europa genomgått* IcaUar Riksens Ständer, icke för att af derfl begära nya bevillningar, utan för att lemna dem tillfälle nedsätta den gamla; icke Deu 5 Juli. f. ni. ‘91 för att begära understöd till nya försvarsanstalter, men för att bjuda dem föreningen med ett annat Puke, som igenom dess läge, betryggar Sveriges sjelfständighet: lini'
Lagerbjelke, Gust.: En bland de vigtigaste grundsatser, hvilka vid all lagstiftning böra tagas i betraktande, är väl den ang:de stabilitet, ehuru jag dermed icke vill förneka att en författning kan vara af den skadliga beskaffenhet, att den bör ju förr dess heldre undänrödjas. Om, i strid med all stabilitet i lagstiftningen, en författning bör, straxt efter dess utfärdande, uphäfvas, måste nian dock ådagalägga att författningen är ytterst skadlig, att dess omedelbara verkningar så förderfligt inverka, att skadan öfverstiger den, sorn upkommer genom försvndandet emot grundsatsen rörande stabilitet i lagstiftningen. Jag med15 H. 13 194 Den 24 November. gifver att, emot 1853 års författning, åtskilliga grundade anmärkn:r isanna göras, men ingalunda anser jag att den är så förkastlig och så skadlig, som Just.-Kanzleren ansett den böra bedömas. Skillnaden mellan nyssnämnda och 1827 års författning består hufvudsakligen deruti, att 1827 års förfättn. öfverlemnat till en senare tid, att, dä anmärkn:r 'ang:de en ilnklufven dels obesutenhet blifvit framställde, bevisa att densamma kan anses medföra besutenhet, hvaremot 1853 års författn. bestämmer, att, då en hemmansdel klyfves under £:dels hemman, hvilken |:del efter serskild anmälan kan för vissa orter förminskas, skall undersökning redan på förhand ega rum derom, huruvida den klufna delen medförer besutenhet eller icke. Då det är en sanning, som icke kan jäfvas, att 1827 års författn. blifvit i tillämpningen eluderad, måste det väl vara nyttigt om ett stadgande kunde införas, hvarigenom förfaltnm verkligen blifver efterlefd. Afven om man anser, att det stadgande, sorn i 1853 års författn. innefattas, varit mindre lyckligt, kan man likväl icke påstå, att den är så skadlig och förtryckande, alt man måste straxt uphäfva densamma, utan att tillåta den att först någon tid få verka.
Bonde-Ståndet har, enligt livad dess protocoll gifver vid handen, i denna punkt bifallit Utskottets förslag sålunda, att det af Riksgälds-Contoret lör närvarande disponerade hus må till Riks-Archiv upplåtas, i ändamål jemväl, att, i mon af utrymme och behof, derstädes loivia ra AVitterhets-Historia;-och Anliqvilets-Academiens samlingar, emot det att Sundhels-Collegii hus öfverlemnas i utbyte till Riksgälds-Contorct, samt att, under förutsättning, att Kongl. Maj:l bifaller Numer-Lotteriets upphörande, sistnämnde Inrättnings hus användes till inrymmande af Kongl. Sundhets-Collegium, äfvensom Ståndet bifallit Utskottets tillstyrkande i afseende på flyttningskostnader m. ro. Till en början får Utskottet förklara, att Utskottet icke kan instämma i den af ledamöter inom Ridderskapet och Adeln yttrade åsigt, som skulle nödigt utrymme för Riks-Archivet komma att saknas i det af Riksgälds-Contoret för närvarande begagnade hus. Utskottet föreställer sig tvärtom, att plats derstädes skall kunna beredas, icke allenast för RiksArchivet, utan äfven, på sätt i det redan afgifne Utlåtandet blifvit anfördt, för Vitterhets-Historiasoch Antiqvitets-Academiens samlingar, då Utskottet nemligen trott sig kunna antaga, att af Riks-Archi vets handlingar endast sådane, som hafva värde för det allmänna, eller behöfva af de administrerande Myndigheterne anlitas, skulle komma att der uppställas, men de öfrige, som icke äro af synnerlig vigt eller hafva något egentligt värde, qvarblifva på den plats, de nu innehafva i hvalfvén under Kongl. Slottet, äfvensom att localen, för vinnande af större utrymme, torde komma att ändamålsenligt apteras, så att hyllor med tjenliga mellanrum ställas fram på golfven.
Jag hemställer, om af dessa ord, uttalade i ett allmänt resonnernent, som icke angick den nu föredragna punkten, kan dragas den slutsats, som Frihme David Hermelin och Schulzenheim derifrån velat hemta. Om R. St:r sk rille äfven vid denna riksdag yrka en återgång från den friare tidlagstiftning, som nu en längre tid gjort sig gällande, så blir ställningen ganska svår för en Regering, sorn å ena sidan är lifligt ölvertygad om de skadliga verkningar som af en sådan återgång förr eller sednare skulle blifva en följd, men som å andra sidan också ganska väl vet hvad aktning den är skyldig representationens mening, en aktning som visserligen icke förminskas, om framställningen af denna mening hålles inom ostridigt lagliga gränser. Hr Reutersvärd, Patrik: I denna fråga har jag inom Utsk:t icke kunnat dela majoritetens åsigt, emedan jag anser att Bevillln.-Utskit öfverskrida sin befogenhet, då det på sidan om grundlagen försökt inkräkta på konungamagten, och ingen må försöka öfvertyga mig derom, att icke denna s. k. kilin m just åsyftar en sådan inkräktning. Jag tillåter mig icke bedöma, huruvida det under alla förhållanden är lyckligt, att K. M:t eger rätt att nedsätta tullar, men jag tillåter mig dock yttra, att, om en sådan magt finnes, det är önskligt, att K. M:t endast i högst utomordentliga fall begagnar sig deraf, ty det kan icke vara annat än olyckligt, om konungamagt och representation sträfva åt olika håll, likasom det icke kan vara nyttigt, att, om nationens fiffiga önskan är, att system i tullagstiltningen måtte ombytas, regeringen likväl vill påtvinga nationen samma system. Jag hoppas och tror, att om R. St:r vid denna riksdag antaga de af Bevilln.-Utsk:t föreslagna tullsatser, K. M:t skall respektera ett så beskafladt beslut, och i denna förhoppning yrkar jag afslag å den föredragna punkten. 502 Dea 25 April f. m. Frih. Liljencrantz, Johan:
För öfrigt hade hvar och en af lärarena en sådan gerid i sin hand, hvilken han slog emot golfvet eller väggen, för att uppmana pojkarne att läsa, ej för att bjuda tystnad; ty här tyckes man, tvärt emot seden hos oss, vilja att pojkarne skola skrika dugtigt. Också var sorlet af dessa omkring 30 till 40 barn, hvaribland äfven funnos några flickor, nästan lika starkt, som fordomdags i den nästan 200 gossar inrymmande Åbo skolan. Till min stora förundran höllo sig barnen anständigt och stilla under den stund jag var här, ehuru de gapade dugtigt och med stora ögon på mig. Jag stod hela tiden i trappan, ehuru man ofta bjöd mig att sätta mig bland barnen och lärarena; men jag hade i går, på den lilla stund jag satt der, blifvit så full af loppor att jag aktade mig i dag. Var sedan uppe hos Spitznagel, som lofvade tills i morgon besörja mig mitt pass och min tazkereh. Gick sedan till Mohammad, tog honom med mig och gick i badstuga, der vi togo ett på sätt och vis särskildt rum eller galleri. Badet liknade mycket det Ryska, dock var här ej så stark hetta. Väl bar jag mig något klumpigt åt vid bindningen af ihram och vid spatserandet på trädskorna; men det var första gången. De badande skrattade något åt mig, men mot slutet gaf det sig. För oss båda betalte jag 5 piaster. Sedan hemtade jag mina byxor, som nu ändteligen efter löften från timma till timma blifvit färdiga, sedan jag ännu sutit här och väntat nära en timma. I dag lät jag äfven hos en Grek-barberare klippa mitt hår helt kort och tog på mig tarboshen, den jag sedan beständigt höll på mig. Spatserade på aftonen omkring, var i Attarin, men träffade ingen, ty Soleiman sjelf är sedan några dagar krasslig och går föga ut, hans moezzin åter satt inne i moskén med ett litet sällskap andra, dem jag ej ville störa, då jag såg dem inbegripna i samtal.
Huruvida dessa och dylika skäl kunna anses såsom fullt giltiga för afstyrkande af mitt omförmälda förslag, hemställer ja<£ härmed till behjertande af dem bland Rikets Höglofliga Ständer, som icke hysa någon fruktan för realisationens orubbliga bestånd, derföre att man i allmänna rörelsen i vårt vidsträckta land föredrager sedlar ända till 1 R:dr Runt framför det obeqvämare metalliska myntet, Bilt. till B. St. Prot. 1862 & 1863. 6 Sami. 1 Åjd. 9 Haft. 3 18 Banko-Utskottets Memorial J\ä 27. och sorn önska att befrämja både en ökad beqvämlighet för allmänheten och en tillbörlig minskning i Riksbankens omkostnader.” af Doktor Almqvist: ”Fastän icke mer förtjente att i rörelsen qvarhållas. än skillingssedlarne, di{ de egentligen höra, hafva En Kiksdalers-sedlarne lyckats tillvinna sig Banko-Utskottets pluralitet, ur det enda hufvudsakliga skälet af allmänhetens beqvämlighet, oaktadt de af 1860 års Statsrevision blifvit till indragning föreslagne. Under det jag för egen del gerna medgifver den lättnad, de synas tillskynda liqviderna man och man emellan, ehuru densamma förefaller mig mera värderad af gammal vana, än af brist på utvägar att på ett annat sätt bereda den, har jag icke ansett mig berättigad låta beqvämlighetsskäl afgöra ett beslut, som omfattar vigtigare och högre intressen, de der böra vara bestämmande för dem, sorn hafva uppdrag att bevaka Statens rätt och bästa.
Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Ådeln åtskiljdes klockan 1 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. 366 Den 25 November. Tisdagen den a5 November. Plenum klockan 10 förmiddagen. Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till Val af i3 Electorer efter: Friherre Leijonhufvud, Abraham, von Lantingshausen; Fullm. Grefve von Schwerin Fredrik Bogislaus. Lagerbjelke 3 Axel. Palmstjerna , Carl Otto. Manderström; Fullm. Herr Franc Sparre3 Bengt Erland. Reuterskjöld j Axel. Lagerhjelm , Pehr. Hammarhjelm, Carl Fr. Hederstjerna y Erland, von Hejnne Georg, von Rappolt Fullm. Herr Uggla_, Göran Gustaf. Brakely Gustaf Anton. Lefrén y Johan Pehr. Grefve — I lO. — 115. — 220. — Och befunnos följande Herrar hafva blifvit till Electorer utsedde: Den 2.5 N o v e m b e r. 367 N:o 54. Grefve Spens, Carl Gustaf. — io5. Friherre Strömfelt, Carl Melker. — 276. — Löwen; Fullm. Herr König, Carl Fredric. ■— 358. — Lagerbring, Gust. Olof; genom lottning med N:o5i. Grefve Posse, Eric; N:o 642. Herr von Becker, Carl Johan; N:o 723. Herr von Essen; Fullmägtig Grefve Hamilton, Hugo; N:o 922. Herr Berghman; Fullmäglig Herr Printzenskjöld , Carl; och N:o iog5. Herr Königsfelt, Eric. — 12 t. Herr Hjerta, Gustaf Adolph. ■— 1160. — Hökenberg; Fullm. Herr Åkerhjelm , Conrad. —. 1703. — Blomcreutz; Fullmägtig Herr af Geijerstam, Gustaf Em. — 1867. — Stenfelt; Fullm.