Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Minimi-afgifts fastallande för hus i Städerne «n sinständighet, som fästade Borgare - 784 Derr 17 April. garc-Ständets synnerliga upmärksamhct, sä ival i anseende till det fvrhäklayde, hwaraf hos de Rcspective, McdStänden anledning blifwit hämtad till en förnyad öfwerläggning om denna fräga, som egenteligen, i följd af den öfwertygelsen Ständet för sin del ej kan krängä, om vbilligheten af detta förflag och dest oförcnlighet med de r öfrigt för Bewillningens fördelande antagne grunder. Ståndet kunde wäl icke twifla om desi Rcspective Med-Standers benagna sorgfällighet, att ivid granskningen af Utskottets oswannamnde yttrande, sig till minnes föra: huru detta amne i desi sammanhang blifwit behandlat ock hwad, till styrko för detta Stånds mening, ar omständeligen anfört, men det trodde, att en förnyad framställning deraf skulle, ivid detta afgörande tillfälle, befordra en lättare öfwersigt af de i Stäadets tanka swedersägelige stäk, hwarpä Slandet grundar ej blott sin egen om saken fattade tanka, utan äfwen det smickrande hopp, att finna samma vfwertygcise delas afdeNespective MedStänder, hos hwilka alldrig någon stiljaglighet kan upstä i miljan och afsigten att befrämja det goda, dct billiga och rattwisa. Det war, wid utarbetandet af Bewillnings Utskottets första förslag till denna nya Bewillnings-Förordning en antagen Princip, art den, sä för Näringsidkare och Borgare i Städcrne, som Hemmans-brukarb ä Landet utsättande Minimi-afgift skulle innefatta en beskattning ej blott för sjelfum rörelsen eller Näringen uran äfwen för desie Personers dermed oskiljaktiga r,artighet och behof att äga boningsrum och utrymme till driswande afen sädan sin rörelse eller Näring.
Man torde påminna sig, alt under sommaren 1829, då de flesta brännvinspannor icke mera voro i verksamhet, utkom ett bränvinsbränningsförbud, öfver hvilken visa åtgärd man var färdig att frambära en tacksägelse-adress, i anseende lill den förmån, som derigenom tillskyndades dem, som hade till afsalu några 100, kanske 1000 kannor brännvin; sedermera hafva vid hvarje riksdag olika författningar utkommit, grundade på mer eller mindre kännedom om förhållandet, livad mina åsigter i afseende å brännvinsbränningen belräf - 43o Den 27 Juni f.. m. får, liar jag fullständigt utvecklat dem vid 1829 års riksdag, oell i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Hr von Hartmansdorff nyss yttrat, linde jag till 18 >4 ars riksmöte ulgifviten skrift,innefattande förslag till en ny hrännvinsförfatlning, hvilken dock ej förmådde ådraga sig den ringaste uppmärksamhet. Följden af i834 års beskattnings-systeme, som varatt nedtrycka brännvinsprisen, torde en hvar hafva sig bekant: det var just frihet i rörelsen från l8l5 t. o. 111. 1829, som uppehöll prisen i sin höjd; ty då var det någon verklig förtjenst alt tillverka brännvin och att vinna det ändamål man åsyftade, nemi. varans fördyrande. Vid den punkten, eller om denna varas för dy ra n d e, anhåller jag att särskildt få yttra några ord. Då det icke är med mina grundsatser förenligt, hvarken i statsekonomiskt, eller rättsenlig!, eller ens i politiskt hänseende, att genom konstlade åtgärder söka fördyra en vara, värderar jag visserligen nitet att söka vinna minskning i en öfverflödig och skadlig förbrukning deraf, och hatar så mycket som någon fyllerilasten, men tror ej, att ändamålet vinnes på denna väg.
Rikets Ständers, på Kongl. Majrls nådiga framställning, härvid fattade beslut har, under den 14 Januari 1845, blifvit vederbörande till efterrättelse i nåder meddeladt. 142:o angående nedsättning af arrende-afgiften för Motala kronofiske och mjölqvarn (47). Härom hafva, under den 14 Januari 1845, vederbörande Embetsmyndigheter blifvit i nåder förständigade, med befallning att noga vaka deröfver, att de för arrende-nedsätiningen föreskrifna vilkor af arrendatorn behörigen iakttagas och uppfyllas. 143:o an gående utsyning af virke å kronoskog inom Skaraborgs län för kneklestugors uppbyggande (48). Efter inhämtande af Kammarkollegii och öfrige vederbör-andes infordrade underdåniga utlåtanden, har Kongl. Majit, i anseende till hvad derutinnan anfördt och upplyst blifvit, vid föredragningen af målet den 9 Juli 1846, funnit Rikets Ständers förnyade framställning i detta ämne icke kunna bifallas. 144:o angående ett årligt understöd af 600 R:dr åt aflidne Generaldirektören C. Livijns enka (58). Med bifall till hvad Rikets Ständer för deras del härvid beslutat, har Kongl. Maj:t, under den 28 Januari 1845, låtit lill Statskontoret nådigt bref i ämnet afgå. 145:o Bil. till R. St. Juslitie-ombudsmatis Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 25 145-'o angående ifrågaställd ytterligare begrafningshjelp efter aflidne Landträntmästaren J. F. Alm (56). Den 28 Januari 184-5 i underdånighet föredragen, hvarvid Kongl. Maj:t, på grund af hvad Rikets Ständer anmält, fann någon tillökning i begrafningshjelpsbeloppet icke kunna i nåder bifallas. 146.0 angående godtgörande af tvenne från Banken till Myntverket utgifna förskott (64).
Sundhels-kollegium, angående de under nästföregående äret, på statens bekostnad, vid institutet behandlade patienter, att densamma utsträckes till påföljande Mars månads utgång. 50:o Jemte förmälan att en sjuk-gymnastik, ordnad efter samma grunder, sorn Orthopediska institutet, blifvit inrättad i Uddevalla af Lasaretls-läkaren^derstädes Doktor L. Tranaeus, alt denna anstalt vunnit godt rykte och stort förtroende, samt alt, enligt a ('gifven redogörelse för inrättningens verksamhet under åren 1854—1856. derstädes blifvit vårdade för ganska svåra sjukdomar, såsom fallandesot, rvggmärgslidande, lamhet m. m. 46 patienter, af hvilka 5 blifvit friska och 33 förbättrade, har Prosten Ljunggren, uti en tios Preste-slåndet väckt, til! Utskottet remitterad motion, anhållit, att då ifrågavarande inrättning, den enda i liela vestra delen af riket, som stöde under ledning af behörig och vetenskapligt bildad person, hade att kämpa med pekuniara svårigheter, Rikets Ständer tili densammas underhåll mätte bidraga med ett årligt anslag af 500 R:dr Banko, med vilkor dels att föreståndaren årligen till Sundhels-kollegium afgifver berättelse om inrättningens verksamhet, dels att meddellöse patienter hädanefter, såsom hittills, derstädes afgiftsfritt erhålla sjukvård ; åberopande motionären, såsom stöd för sin begäran, ett af Sundhets-koilegium den i December förlida) år afgifvel embets-uliåtande, hvaruti Kollegium, med vitsordande af Doktor Tranrei skicklighet och insigt i den gymnastiska sjukbebandlings-methoden, uttryckt den önskan, att berörde sjukvårdsanstalt icke måtte upphöra. Erkännande det vackra syftemålet med ifrågavarande sjuk vårds-anstalt, anser Utskottet likväl dess verksamhet icke vara af ilen vidsträckta beskaffenhet, att understöd af allmänna medel derför bör densamma tilldelas och hemställer alltså, alt den väckta motionen icke må af Rikets Ständer bifallas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 748. 77
Ridd. och Adelns Pä Högiv. Preste-Sländts »ägnar »ägnar Hob. 6. Oxenstgerng. ^lagn. Ltnznelius. Pä Wälofl. Borgare-StänPä Heder». Bonde-Ständcts »ägnar dets »ägnar L. ^s. Lcbönkerrt K. Lricsson. k. H. Istetirs!. Lades pä bordel. Friherre nk äVetterstsstt, Lrre, hade inlemnadt ett Dictamen, hwilket upplästes, sä lydande: Den förestagne Canal-ledningen ifrän Wenner» till Wetter» , och sä widare utföre till östersjön, som genom Herr Stats-Rädcts och Commendcuren Friherre von klLterm oförtnuna bemödande, af Engelsman leliforst blifwit undersökt, är otwifwelaktigt af Mycken nytta, för alla de widsträckta Landsorter, som nalkas den samma, och syncS derföre förtjena Regeringens synnerliga uppmärksamhet och möjcliga biträde. Genom Den 19 September. 689 Genom den lättnad i Wahru-transporter» CaNalfarter i allmänhet medföra» tillskyndas Landtbruk, Handel och Näringar längk säkrare uppmuntran» än Nied Premier och Belöningar möjeligen kunde uträttas» emedan dä Wahrvrne för lindrig kostnad kunna skickas dit, där de bäst säljas och betalas» Tillwerkaren för» sättes i tillfälle» att deraf draga högsta möjliga winning. Derföre hafwa ocksä Negeringarne i främmande Länder» särdeles i England och Frankrike, med mycken sorgfällighet begagnat de tillfällen naturen be» redt till Canal-farters upptagande och derpä anwändt oräkneliga summor, dem man ansett för Utsäden» hwaraf skörden är lämnad till Näringsidkarne» och ingen Enan winst Regeringarne förbehällrn» än den som genom de förras förkofran och större Wahru-produktion Lrhälles.
Då emedlertid förberedande åtgärder äro vidtagna för den nya roterings-lörrättningens ordnande och verkställande, san.t E. K. M:s .Befailningshafvandes i Länet nyligen afgifna fem-års-berättelse gitver vid handen, att hela den bebyggda delen af Jemtland blifvit behörigen afvittrad, så att endast skattläggning af några Lappmarks Krononybygge!! uti Frost;ikens Capell-församliug återstod, hvilket nästa sommar skulle verkställas, hvarefter regleringen af Lapp-allmogens betestrakter skulle företagas; så förmoda Rikets Ständer, att den under lång tid påtänkta rotel ings-lindringens bringande till verkställighet numera hufvudsakligen heror på det nit, den skyndsamhet och det allvar, hvarmed, vederbörande Enbelsmyndigheler företaga roterings-arhetet; och hysa Rikets Ständer derjemte dea öfvertygelse, att Jemtlands FällJägare-Regemente, fastän dess numerslyrka genom nya roteringen bl ifver något nedsatt, ändock skall, om väl öfvadt, utgöra en tillräcklig stam för Länets beväringsmanskap. På grund häraf lufva Rikets Ständer till E. K. 3V!:s Nådiga disposition anvisat en summa af 12,000 R:dr banco, att med högst 4,000 R;dr årligen från Riksgälds-Conloret utgå, till lindring uti rustningsoch roterings-besväret lör Rustoch Rotehållare i Jemtland, efter den fördelning, E. K. M. i Nåder pröfvar skälig och i den nion beli>fvet fordrar; anhållande Rikets Ständer i underdånighet, att den definitiva regleringen af rustningsoch ra - Expeditions-Utskottets Förslag, till und. Skrifvelse, IV.-o 5P. terings-besväret uti nämnde landskap, enligt de grunder, hvilka af Rikets Ständer tillförene blifvit i underdånighet framställda, måtte så påskyndas, att något vidare anslag for detta ändamål icke framgent behöfver ifrågasätlas.
Det är ju ej min lycka du vill. Jag står blott i vägen för din. Du vill ingen förbättring. Du vill blott hafva mig undan. Ja, gör det. Mitt lidande kan ej blifva större. Jag är förskjuten, förkastad. – O jag olyckliga mitt arma faderlösa barn! Hon gjorde härunder sina händer fria och täckte med dem det glödande, redan tårstänkta ansigtet. – Han tog sin hatt och gick, ty han fruktade att förlänga denna scen. I dörren hörde han hennes sista ord. Han stadnade en sekund, men han vågade ej se tillbaka, och i den nästa var han utom dörren, kastade en kappa öfver sig och lemnade med snabba steg huset. Märthas tårar afstadnade, och hon satt en stund såsom döfvad på sin plats. Men denna domning upplöstes icke i smärtans tårar, utan dess tunga dimmor fröso tillsamman till den kalla förbittringens spetsiga iskristaller. «Jag skall icke förnedra mig att tigga medlidande,» tänkte hon; «han skall ännu ångra sig och känna hvad han bortkastar och hvad han vinner. Men nej! Hon skall icke kunna, icke våga. Den gamle skall icke tillåta det.» «Fort bort härifrån!» sade hon högt och skyndade in till sin tröstarinna, den lilla dottren. Fredrik hade en mängd affärer att uträtta. Det var plågsamt, men det var också välkommet; ty han undgick så att tänka på hvad som ännu förestod. – Men äfven denna verksamma hvila tog slut, och mot klockan tolf på dagen, just då en solstråle bröt igenom molnen, likasom för att visa de frusna menniskobarnen, att det lifgifvande klotet ännu satt qvar på fästet, stod han i en sal framför Lina, kring hvars retande skepnad samma stråle genom de regnbestänkta fönstren göt sin rika men flyktiga ljusflod. Det var dock ej den, som uppdref den starka rodnaden på hennes kinder; men hon var ensam hemma, ty farbrodern var vid denna tid på embetsrummet – och det visste Fredrik – och hon visste, att han visste det. Det var således ej för att underrätta honom derom, som hon genast efter hans helsning försäkrade: «Farbror är ej hemma.»
Maj 1845 i Nåder gillat Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse af den 15 förutgångne Februari anmälte beslut om nytt myntsystem, har KammarCollegium uti underdånigt utlåtande af den 14 November samma år uppgifvit de förändringar uti dess ofvannämnde förslag, som deraf skulle blifva en följd, i afseende å Jordeböckerne och Kronoräntornas beräknande; varande i vissa delar af detta ämne underdånigt utlåtande af Comiterade afgifvet den 28 sistlidne Januari och hvilket i underdånighet åberopas. Enligt nu gällande stadganden, hufvudsakligen innefattade uti 36. §. Om uppKammarCollegii Cirkulärbref af den 12 April 1802 och 31 October *" 1823, böra förnyade SpecialJordeböcker upprättas hvarje tionde år, efre. ter året förut föregången Jordransakning. På sätt här ofvan finnes omförmäldt, hafva dock sådane icke blifvit uppgjorde sedan år 1825 i albidan å beslut om de åtgärder och föreskrifter, som kunde finnas af nöden, i anseende lill de uti Jordeböckerne upptäckte felaktigheter. Många af berörde fel hafva visserligen tillkommit genom underlåtenhet att behörigen iakttaga gifne föreskrifter, men till väsentlig del kunna de anses föranledda just af de hiltils anbefalda renovationer af Jordeböckerne, enär, då så vidlyftiga handlingar skolat i flera exemplar utskrifvas, det lätt inträffat, att misstag egt rum och befintlige anteckningar utelemnats, hvilket genom försummad eller vårdslöst anstäld collationering blifvit förbisedt af de tjenstemän, som dem upprättat, samt sedermera, då granskning af Jordeböckerne antingen icke skett, som oftast synes hafva varit förhållandet, eller utan behörig noggranhet för sig gått, ej upptäckts. Med afseende på de olägenheter och äfventyr, som på dylikt sätt kunna uppkomma, anse derföre Comiterade mindre lämpligt, att handlingar af så stor vigt för allmän och enskild rätt, som en Jordebok, ofta förnyas, och sådant är ej heller af verkligt behof påkalladt.
trånsjukt sig sträckte dit, Hvem var då fästmön? Hur såg hon ut? ormbunkar från mosskläd da grenar en dämpad välVar hon gammal eller ung? Öfverallt tusentungade frågor 1 lukt Och svaret löd: Frances Folsom — dotter sig göt öfver klängväxlorangerit. af en ansedd advokat i Buffalo — 22 år — ung alltså, fint bildad, vacker och behaglig — smärt och lång — ljusbrunt, vägigt hår — Till sist nådde kullarnes bryn vårt tåg, intelligenta, lifliga ögon. Ah. Man var nöjd. Och än mera skulle O, härliga syn, som vår blick nu såg! man blifva det. Långt nere, likt azur, del Stilla Hqfvet, Presidenten hade gjort miss Folsoms bekantfrån synrand, till synrand i slummer skap, då hon föregående vinter under en tids låg. vistelse i Washington infördes i regentstadens förnämsta soeietet, och där med ens genom sin fägring och älskvärdhet blef en allmänt hyllad gunstling bland dem, som kommo i hennes Och moln och skugga på hafvels slätt närhet. Och hur det begaf sig — den allvaren trollkraft ljuf hade söft så lätt, samme gråhårsmannen (ty Grover Cleveland och österut öar i purprad dimma var redan då en gråhårsman) kom ock att försig smögo till mjuka böljor tätt. irra sig inom hennes trollkrets. Och därmed var han förlorad. Han gaf sig fången — på nåd och onåd. australiska skaldinnor. E n obligatorisk fara. Men nådens sol lyste ur klara ögon. När de första junidagarne smyckat Amerikas vida jord till fest, firades bröllop i Hvita huset, och Frances Clevelands späda lilla hand grep tag om den spira hon sedan med så mycket behag svingat, bedårande, underkufvande alla. I dag är ej längre mrs Cleveland Förenta staternas presidentska, sedan förlidet år hennes mans mandat gick ut. Men hon har därför ej upphört att vara » landets första dame »; den ställningen har hon vetat att helt och obestridt förvärfva sig under de tre åren i Hvita huset.
På grund af nu anförda förhållanden ansåg jag det ligga Länsstyrelsen i Norrbottens län till last att hafva dels uti det af Per Korpi anhängiggjorda lagsökningsärende uraklåtit att höra gäldenären, äfvensom, genom resolutionen den 2 Mars 1857, obehörigen undandragit sig att pröfva och bestämma, huruvida fog till den sökta utmätningen förefunnes, och i stället sin skyldighet härutinnan på annan, Länsstyrelsen underordnad, myndighet öfverlåtit; dels, uti det sedermera af Häradshöfdingen Ekström hos Länsstyrelsen emot Kronofogden anhängiggjorda ärendet, genom resolutionen den 12 Mars 1858, utan visadt laga skäl, utstäldt ansökningen till förklaring af flera andra personer, än den, som söktes; till icke ringa uppehåll i ärendets slutliga behandling och till stora omkostnader för sökanden, som hade att om handlingarnes delgifvande besörja; och dels genom Läns-styrelsens i samma ärende den 19 November 1858 gifna beslut, emot lag vägrat sökt handräckning emot under-exsekutor, och uraktlåtit att ådagalagda, utaf honom begångna felaktigheter, beifra; hvartill komme, att Landssekreteraren, på sätt ofvan är vordet anmärkt, gjort sig skyldig till vårdslöshet, såsom expeditionshafvande. Med framställning af dessa anmärkningar uppdrog jag åt Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt att anställa åtal emot Landssekreteraren, som deltagit i alla de såsom oriktiga anmärkta besluten och tillika såsom expeditionshafvande felat, emot Landskamereraren, som bidragit till besluten den 2 Mars 1857 och den 12 Mars 1858, och emot då varande Landshöfdingen, hvilken, såsom Länsstyrelsens chef, beslutit resolutionen den 19 November 1858. Sedan detta åtal blifvit utfördt, och Advokatfiskal yrkat ansvar å vederbörande, jemlikt 9 kap. 5 § Utsökningsbalken samt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, har Kongl.
Utfkoltct är deremot öswertygadt, att en i detta afseende fri Tackjerns handel skall betydcligcn lända lill Bniksäaarnes förmän, hälst de, isrän hwilken, Bergslag sem hälst, samt för de lindrigaste pris, kunna i sadant fall 176 Deri i December. fall uphandla deras behof, utn att belwäras
Vid öfvervägande af det till Riksens Ständers Stats-Utskott* åtgärd genom Ed..Kongl, Majas Nådiga Remiss den 28 sistledne April öfverlemnade ämne, angående Eder Kongl. Maj:ts Befall-] ningshafvandes i Jemtlands Län underdåniga Förslag till förändrad reglering af dervarande Landssekreterarens och Lands-Kamrerarens Löningsvilkpr, så att de, emot afträdande till Staten af de dem på Iiön anslagne Boställen, bland hvilka väl Lands-Sekreteraren af sitt kommit i åtnjutande, men Lands-Kamreraren ännu i ställetuppbär 200 R:dr Kontant ersättning, måtte uppå sine Löner undfå penninge-förhöjning efter de vid sista Riksdag fastställde grunder, hafva Riksens Ständer icke kunnat härtill lemna bifall, enär hvarken Kongl. Kaminar-Collegium eller Kongl. Stats-Kontoret sådant tillstyrkt, och Riksens Ständer för öfrigt icke heller ansett någon rubbning uti den vid 1810 års Urtima Riksdag godkände reglering af Löne-Staten ega rum. Riksens Ständer framhärda 8Cc. N:r 174. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 8 Junii 1818. Brest-Ståndet <1. 8 Borgare-Ståndet, d. 8 Bonde-Ståndet d. 10 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Maj:t, angående beloppet för XJnderdaniga Skrifvelser. 375 enskilde personers Invisningar till Innehafvaren samt viss man eller order. Det har hos Riksens Ständer kommit i öfvervägande, att den uti nu gällande Författningar icke förbudne rättighet för enskildte personer till handskrifne, på Sedelhafvare och på viss man eller Order ställde, Invisningars el leisa kallade Assignationers utfärdande, då den blifvit begagnad till mindre belopp å hvarje Invisning, för Samhället medfört skadliga följder.
Fullmägtige hade sä mycket mera kunnat deras rankar härom för Konungen i underdånighet framföra, som dä underdäniga ^krifwelsen innehätler det trenne Ständ till Konungen öfwerlemnat, att efter inhämtadt underdånigt utlåtande af Fullmägtige i '^anquen, hwilka dock hafrva att Laki taga hivad Banco-Instructionen förefkrifwer, widtaga mätt och steg till Realisationens befrämjande, deras synes böra ledas den följd, att rcke torr än Banco-Fullmägtiges underdäniga utlåtande kill Konungen inkommit, uran först derefter, widkoge Kongl. Majit de till Realisa io» mens befrämjande nödige ansedde mätt och steg; hwilfet äfwen deraf styckes, att Kongl. Majtt först efter - Ben i4 November» zz ted erhållit yttrande af Herrar Fullmäktige, kerr 4 Nowember sistlidne är, lam dea anbefallde Realisations - planen utfärdaOm Herrar FullmEgtige inom denna tid, och i undcrdäniga Svaret pä Kongl. Maj:ts Nådiga Skrismelse af den 5 Octvber, anfört underdäniga becänkiighcter, pä ett fatt, som förenade med den »värdighet dem egnar, som föra ratan i Riksens Ständers namn, den öppen, hjcrtighet hwarmed laglydige Undersåtare nedlägga deras bekymmer för en rältmis Konung, sä ar jag sä mycket mera öfwenygad, att sädant med Nådigt wälbehag blifwit ansett, som Kongs. Maj:t i Högstberörde Skrif »elsen af den 4 Nowember , i Nädcc behagat beskvarn de fä betänkligheter, Herrar FM mägtige den 5 October i underdånighet anfört.
Konstitutions-Utskottet, som vid förslagets uppställande tog i betraktande, alt 36 § föreskrifver, huruledes förhållas bör, då, i anseende till göromålens mängd, Konstitutions-Ulskotlets Memorial, M 24. 3 ett Utskott komme i behof af förökadt antal ledamöter från Stånden utöfver det normala, men 43 § åter, huru tillgå skall, då, i anseende till göromålens och ärendenas beskaffenhet och innehåll, olika Utskott behöfva sammanträda till målens beredning, och efter dessa olika förhållanden lämpade nummer för förslagets momenter, har likväl nu, med hänsyn till anförda anmärkning, icke ansett denna anordning af de serskilda momenterne vara så väsendtlig, att icke äfven förslagets ändamål lika väl, eller måhända ännu bättre, kunde vinnas genom den uppställning, Ridderskapet och Adeln önskat, och får fördenskull, jemte anmälan härom, öfverlemna det uti Memorialet A2 13 afgifna förslag till grundlagsenlig behandig med följande uppställning: Riksdags-Ordningen § 43. Varder ärende af något Riks-Stånd till flera Utskott remitteradt, eller anser ett Utskott nödigt att, till öfverläggning om något ärende af vigt, med annat eiler andra Utskott sammanträda; dä skola frän hvartdera af de Utskott, som till sådan gemensam öfverläggning sammankomma böra, två ledamöter af hvarje Stånd dertill utses. Finnes förstärkning nödig; vardén frän hvarje af de uti det sammansatta ingående Utskotten ytterligare Hänne ledamöter af hvart Stånd dertill utsedde. Sålunda sammansatt Utskott ege rätt att betänkande i frågan till Riksens Ständer afgifva, utan att Utskottens öfrige ledamöter deruti taga del. Finner Banko-Utskottet sammanträde rum. Anm. Skulle Konstitutions-Utskottets uti dess Memorial M 7, jemfördt med Memorialet M 10, afgifna grundlags-ändringsförsiag under nästföljande riksdag blifva antaget, kommer detta förslag att förfalla. Stockholm den 5 Augusti 1851.