Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kartor Kastander Kautschuk: oarbetad • arbeten deraf, ej specificerade och som ej äro hänförliga till Redskap och Machinerier, eller delar deraf Kaviar Kedior till innanverk i ur; se Ur, delar deraf. Kemiskt-tekniska preparater ej specificerade för medicinska behof; hänföras till Apotheksvaror, ej specificerade Qvantitet för Införselstull. ningen. Riksmynt. R:dr Fritt Fri Fria Fri 1 skålp. 50 1 skålp. — 60 R:dr 100R:mt 5 Förslag till Tulltaxa, 39 Kimrök Kinabark och Kinarot; hänföras under Apotheksvaror Kitt; hänföres till blyhvitt under art. Färger och Färg ni ngsäm nen Kli, alla slag Klinker-, hänföras under Tegel. Klorkalk Klorsyradt Kali', hänföres under salt, medicinskt. Kläder, ej specificerade: nya gångkläder, äfvensom nya färdigsydda duktyg, handdukar, lakan, örongodt m. fl. dylika hushållspersedlar, omärkta eller märkta, förtullas med 50 procents förhöjning i den tull, som är bestämd för tyget eller det ämne, hvaraf klädeseller hushållspersedeln hufvudsakligen består. Anm. För gångkläder tages öfvertyget till grund för tullbeberäkningen ; men uppstår svårighet att bestämma hufvudbestandsdelen, tages till beräkningsgrund det material, som drager högsta tullafgift. för kläder eller delar deraf, som åro försedda med guld eller silfverbroderier eller galoner, eller med fransar, spetsar eller blonder, förhöjes tullafgiften med 100 procent i den för tyget bestämda. för oljade eller fernissade kläder, derunder ej inbegripna sådana, som äro öfverdragna med kautschuk eller gutta percha, beräknas tullafgiften efter hvad för tyget är bestämdt, utan förhöjning. Anm.
Oss, huru i hat och arghet slika brott kunna af de minsta anledningar angifvas, genom förtydningaf ord och mening, falska vittnen och andra nedriga utvägar bestyrkas, samt en oskyldig ovän således under sken af nit lör Regeringen fällas; och ändteligen huru Domare, mindre kännare af Våre böjelser, äro bundne af Lagens föreskrift och undersåtlig vördnad, tro Vårt välbehag och deras pligt bäst uppfyllda genom stränghet i ransakning och bevakning." Om man vidare genomläser den Kongl. Skrifvelsen lill slut, skall man på lagligen inse och finna, att den i 1 Gap, a §. Slraflbalken nedlagde princip icke står väl tillsamman med m. ningen och syftemålet i det Kongl Brefvet, som ännu är lill efterrättelse gällande, och jag har svårt att förlika mig med den tanken, att den närvarande tiden, hvars mildare anda i brottmåls lagstiftning förmenas hafva motiverat den föreslagna förändringen i 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken, skall jäfva lämpligheten af förändring uti eller förklaring af 1 Cap. 3 §. Straffbalken, helst denna förändring eller förklaring, om den också icke i bestämda ordalag genom olla åberopade Kongl. Bref föreskrifves, likväl synes mig vara af det sammas ofvan anförde innehåll till sin nödvändighet bestyrkt. Då i andra fall någon häktas, utan att sedermera kunna för det angifna brottet sill ansvar fällas, är hans rättighet till reconventions - talan gifven; men jag fruktar, att den för brott emot 5 Cap. 1 §. MissgerningsBalken häktade, men af Konungen för saklös förklarade (ty della blir lian genom ransakningens nedläggande) aldrig skall kunna göra en sådan talan gällande, emedan angifva ren , på hvilkens föranstaltande häktandet skett, skyddar sig dermed, att han ej fått utföra och bevisa sin angifvelse, och Domaren, sedan Konungeu förklarat ransakningen böra nedläggas , är förhindrad alt pröfva, huruvida angifvelse»! varit grundad eller icke.
Rdr till Topografiska corpsens arbeten, med 30,000 Rdr till Carlsborgs fästningsbyggnad och med 105,000 Rdr till fästningsbyggnads-arbetena vid Vaxholm, Carlsten och Carlskrona sä tidigt anvisade, att dessa angelägna arbeten ej, i saknad af medel, måtte, till skada för det allmänna, behöfva afbrytas, och derigenom, hvad serskildt anginge fästningsbyggnaderne, det vid dem använde kronoarbetsmanskap komma att blifva utan sysselsättning. Hvad först beträffar anslaget till Topografiska corpsens arbeten, så, ehuru Utskottet icke ansett skäl vara för handen att, utan afseende å öfrige uppgifna statsbehof, serskildt tillstyrka beviljandet af förutnämnde anslag i dess helhet eller till det uti Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga skrifvelse äskade belopp, har Utskottet likväl, på det ifrågavarande arbeten, som visat sig medföra väsendtligt 4 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 4. gagn, må kunna fortsättas intilldess, vid den nya statsregleringens uppgörande, Rikets Ständer blifva i tillfälle att rörande de i detta afseende begärda anslag för nästkommande tre år meddela definitivt beslut, funnit sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte till bestridande af kostnader för Topografiska corpsens arbeten anvisa en summa af 5,000 Rdr, att af Riksgäldskontoret utbetalas.
att försäljning inom eller utom hus vid marknader, auktioner m. fl. allmänna sammankomster, af bränvin eller andra drycker, hvari spritblandning ingår, må förbjudas vid ansenligt vite och lika vite stadgas för den, som vid dylika tillfällen köper sådan vara; 4 Bevilln.-, Lagsamt. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande,. N\o1. af Petter Claesson från Elfsborgs län, att vid oloflig minutering af bränvin köparen må såsom delaktig i förbrytelsen anses och till ansvar fällas; af Gustaf Berg från Skaraborgs och Petter Gabrielsson från Kronobergs län, att, med ändring i 55 § af förordningen, förklaras må, att i mål angående oloflig bränvinsminutering köpare må såsom ojäfvigt vittne anses; af Herr Rinman att i sista momentet af förordningens 43 § må, näst efter orden ”enligt kontrakt tillkommer”, införas följande tillägg: ”äfvensom denna förordning icke bar afseende på sådan handel af utländska spirituösa drycker, der ”utminutering på stället icke äger rum”; af Herr Silfverstolpe F. O., att, då någon erhållit serskildt tillstånd lill bränvins-minutering för blott en viss auktion, den i 58 § 3 mom. af förordningen stadgade minimiafgift för minutering finge nedsättas ända till 24 sk. bauko; af Herr Guslafsson, att i den stadga för bränvinsförsäljningen, som i förening med bevillningens reglerande blifver besluten, må införas det stadgande att, såsom redan skall hafva ifrågakommit, burskap hädanefter ej får meddelas å rättigheten att i minut försälja bränvin samt andra brända eller destillerade drycker, men dervid, enär lagen ej bör vara retroaktiv, göras det förbehåll att de ännu q varl efva nde, som på grund af Kongl. Reglementet den 23 November 1770 för Traktörs-societeten i Stockholm innehafva burskap å dylik minutering, äfvensom enkor efter sådana borgare må äga att sina i reglementet bestämda rättigheter oqvaldt utöfva, utan att derför belastas med andra utlagor, än dem, som i vanlig ordning tillkomma Kongl.
December 1815» °m behörig •verkställighet af hvad som är stadgadt, angående bränvinsbränningen, samt om ansvar för öfverträdelsen häraf, finner Utskottet inga skäl att tillstyrka annan förändring än hvad redan uti serskildt Betänkande är föreslaget och gilladt, rörande rättigheten att i städer, hvarest och i hvars granskap någon Eesv. och Ekon. TJtsk. Eetänkanden. 245 landtmätare icke är boende, antaga en magistratsperson till justerare för bran vinsredskapens uppmätning och stämpling; samt att vid slutet af gdje §., hvarest justerarens arfvode bestämmes, tillägges: ”att justeraren för samma betalning, utom stämplingen, är skyldig meddela serskildt skrifteligt bevis, när så äskas, öfver pannerymden”. 12:0 Den uti någre Memorialer yrkade förmindskning af en kanna, hvilket mått är utsatt såsom minimum af hvad hvar och en, sorn ej har minutering srättighet, äger att försälja, tror Utskottet icke böra antagas. Dä hvarje jordbrukare äger tillverkningsrätt, och minuterings-ställen finnas på alla gästgifvaregårdar samt i alla Städer, hvarest den mindre förmögne kan efter tillgång och behof få köpa ett ringare qvantum; så synes måttet af en kanna vara naturliga gränsen emellan det salu, sorn bör åtfölja tillverkningen , och det som tillhör minuteringen. Det af en Ledamot inom - Hedervärda Bondeståndet uppgjorda Förslag, att hvar och en, sorn skattar för Bränvinstillverkning, eller äfven dessutom vill åtaga sig denna skatt, skulle aga rättighet, att försälja till och med en jungfru bränvin, kan så mycket mindre till besvarande upptagas, som ej allenast sjelfva Hedervärda Bondeståndet detta Förslag högt ogillat, utan äfven derigenom tillfälle skulle öppnas för de största missbruk och all skillnad upphäfvas emellan tillverkning och minutering, eller emellan krögeri och Landtmanna-näring. *4<S Best', eoll Ekon« Ut sk. BetSnkanden. 13:0
för — du förstår att jag säger det för din egen Nu svarade han i stället: » Jag önskar, att du skull — du måste lära dig att gifva vika, c c h ej längre utsätter dig för hela sällskapets prat. » det utan att invända något. Får du blott detta » Och jag önskar spraka med den enda hyggliga fullt klart för dig, kommer nog ert äktenskap att och bildade människan i hela samlingen. » bli lyckligt. » » Men jag fordrar, att icke min fästmö komprometterar sig, » sade grefven med låg, men markeIsabella såg på henne med stora ögon, i hvilka rad röst. förvåningen rent af torkat tårarne. » Ar det din mening. » stammade h o n häpen, » fordrar han, » Ja, i kväll är jag ännu din fästmö och måste att jag som en slafvinna skall hlindt lyda h o n o m. väl lyda dig för att ej genom en skandal glädja aldrig få hafva någon egen vilja? » alla de här skvallersystrarna. Men jag lofvar, att du ej någon mer gång skall behöfva blygas för » Å h, så illa är det väl inte, » svarade den anmig såsom din fästmö », tillfogade hon, ännu dra leende, » men att det är något ditåt, kan jag leende, men med darrande läppar, » och för mig ändå inte neka. » nu bort till flickorna. Jag vill inte längre gå » Nå, det borde han verkligen hafva upplyst här och begapas s o m ett underdjur. » om, på samma gång han. » Hon hejdade sig Lyckligtvis kom i detsamma bud, att supén var förlägen och gaf därigenom Blenda tillfälle att servered, så att han fick föra fästmön in i matfortsätta sitt verk. salen, där han kunde utan uppseende lemna henne Under ett längre samtal utvecklade hon nu hela åt sig själf. sin verkligt stora tjusningsförmåga, o c h då Elsa Smånotiser från kvinnovärlden. Idun Stockholm. G^iuuuiltj P.oUr.-Aktlob. Fredagen den 22 maj 1891. N:r 21 (179) Prenumerationspris pr å r: Idun medModetldningochkolorerade planscher kr. 8 I d n n m. pl.
Förtjusningen öfver denna syn lade sig dock snart, när vi på vägvisarnes miner sågo, att sjön ej stod upptagen på vår resplan, och nu måste vi uttala den, en längre stund tillbakahållna frågan: »Hvar befinna vi oss egentligen? I rätt rigtning på vår utstakade väg till Espedalsvattnet; derom öfvertygade vi oss alla, men hvar fans då Nordboden? Hade vi gått förbi den, eller kunde vi ej se den förrän vi kommit öfver den elf, som måste finnas här i närheten? När jag nu nedskrifver detta, känner jag en ängslan, som då var fjerran från mitt sinne och äfven från kamraternas; vi kunde ju i värsta fall vända om till Räfsjöarne, vägledda af fjellryggarne, himlen var klar och luften der uppe ja, den innehåller ett ämne, som jag tror skulle kunna omskapa en ligghöna till en fjellripa; starkare bild vill jag ej begagna när jag talar om ett land, med hvilket vi ej böra slåss. Vi bestego en med fjellbjörk sparsamt bevuxen höjd för att speja; vi sågo elfven och valde från vår höga ståndpunkt en öfvergång, men vi voro nu så erfarna att vi visste, att de föremål, som i den klara fjelluften syntes helt nära, kräfde timmars marsch för att uppnå. Men »ingen rädder här!» Bara nedför sluttningen, genom ny myrmark och fram till elfven! Denna var bred, men vattnet var lågt, fast det flöt med strid ström nedför stora stenblock; här och der hvirflande omkring dem på ett öfverdådigt sätt. Nu. är det så fatt med mina fötter, att de i närmare beröring med rinnande vatten alltid vilja gå till botten med saken. Detta hade jag i all tysthet, då ingen af kamraterna bevakade mina öfvergångsperioder, redan gjort ett par gånger, och nu såg jag att vi alla måste gå till bottnen af denna elffåra. Solen var nu nere, det blåste kallt i rigtning från snöfjellen, så icke ens kandidaten, som eljes svärmade för bad vid hvarje vattendrag, kände något större behof af fotvatten. Men ändå stodo vi snart vid elfvens brädd, med strumpor och skor fastbundna vid renslame, samt ytterst beslutna att hjelpa våra kjolar hyggligt öfver vadet.
Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af Presteståndet, s. 1072'. af Borgareståndet, s. 1183, hif. af Adelli, s. 1090. af Bondeståndet) s. n<>3. 76 Inteckning i Jord. d:o d:o angående ändring af 24 i Författningen oiri; FagUtskotiets betänkande, återrein. af Presteståndet, s, 310. af Adeln, s. 318, af Borgareståndet, s. 324. af Bondeståndet, s. 333, Ytterligare Utlåtande, bif. med föreslående af ändring af Adeln, s. 1087, deri instämde Presteståndet, S« 1092. Utlåtande gilladt med föreslående af andrin» gar af Borgareståndet, s, 1099, deri instämde Bondeståndet, sk 1103. Förnyadt Utlåtande bif, af Presteståndet, ///. s. 268, af Bondeståndet, ///, s, 276. af Adeln, lil. s. 291. — —1 om ändring i 25 §, 8cc, BagUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 309, återrem. af Adeln, s, 318. bif. af Borgareståndet, s. 320. återrem. af Bondeståndet, s, 324, Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handjingarne af Borgareståndet, s, 1083, bif, af Adeln, s, 1090. af Bondeståndet, s. 1103, Intraderna, angående, från S:t Barthelemy StatsUtsk, betänkande lagdt till Handlingarne af Presteständet, IH, s. 5» af Borgareståndet, III. s. n. af Bondeståndet, lil, s, 22.
Då professor Sam W i d e för några år sedan Wilpert; på det klassiskt hedniska området Wolfgang Helbig, en annan af vetenskapens stormän. H. k. h. far också gärna ut på egen hand för att på campagnan längs Via. Appia leta upp ett eller annat bortglömdt minne från forna dagar. Det lyckas oftare, än man kanske skulle tro. var här, fick han vara h. k. h:s ciceron bland fornlämningarna på Forum romanum och Palatinen. Till ledsagare på sina vandringar å de kristna antikviteternas område har hon haft ingen mindre än katakombforskaren Joseph På dessa färder är kronprinsessan alltid åtföljd af sina två hvita lapphundar. Till antikvitets-jakt duga de ungefär lika bra som till annan jakt, men de äro tappra, trogna väktare, och det har vissa fördelar med sig på Roms campagna. Så länge h. k. h:s släkting, kardinal Hohenlohe lefde — han dog i oktober 1897 — var den muntre och lärde gamle prelaten ett kärt sällskap för h. k. h. och en väl behöflig tröst i den ofta tryckande ensamheten. Någon gång ställdes då färden till kardinalens slott Villa ä ' Este vid Tivoli, ett af renässansens praktverk, både som byggnad och som parkanläggning, och till ruinerna af Hadriani jätte-villa på slätten därnedanför, men nu är det sorg under de mörka järnekshvalfven därute, och kronprinsessan far ej mera dit, utan hellre till grafven å tyskarnes lilla kyrkogård på St. Peter, där den gode gamle hvilar. en Mina läsare veta väl, att kronprinsessan är skicklig fotograf och under de två första — 5 — åren af sin Roma-vistelse tog h. k. h. ett högst respektabelt antal bilder. Sjukdomen har emellertid ej lämnat ögonen i fred, och om ögonen gäller, o m någonsin, den riksbekanta satsen: » den största sparsamhet skall iakttagas ». H. k. h. har därför måst inskränka den tid, hon ägnar åt läsning och skrifning, och fotografin har naturligtvis också fått maka åt sig.
Utskottet åligge då att samtelige RiksStåndens tankar till ett helt Utlåtande sammanjemka, hvarefter RiksStånden böra om ett enahanda Utlåtande sig förena. Häraf synes tydligt, att den anmärkning Ridderskap©! och Adelil förra gången detta ämne här förevar, förklarade för dess gemensamma tanka, icke kan anses innefatta något Ståndets beslut, utan endast var en anmärkning, som lill ConstitutionsUtskottets vidare behandling remitterades. — Om för öfrigt rättigheten, att efter Full - l6g Den 18 Junii f. m. magt representera å Riddarhuset någon gång åstadkommit olägenheter, har den deremot också vid andra tillfällen medfört förmåner. Skulle nu mera blott Capita äga att representera, kunde de öfrige Ledamöternes af Ridderskapet och Adeln rättigheter skäligen betraktas såsom noll. Jag anser således för min del, att upphäfvandet af representationsrätten efter Fullmagt skulle på det högsta förnärma Ridderskapets och Adelns frioch rättigheter. Friherre Boije: I anledning af hvad en värd Ledamot sig yttrat, får jag erinra, att borttagandet af all rätt att gifva eller taga Fullmagt, verkade på intet sätt till inskränkning i den rätt hvarje Adelsman har, att då ej Caput, eller någon honom närmare Ledamot af Familjen, sig infinner, taga Säte för Familjen. Adelns representations-rätt har, i sin ursprungliga grund, aldrig varit annan, än den, att af hvarje Familj skulle samma rätt blott af en enda utöfvas, icke af flere; och vi veta ganska val, att då man först företog sig att antaga representationsrätt på Fullmagt, så var detta ett missbruk, som härrörde från partietidernes olyckliga täflan, af det ena partiet, att vinna pluralitet på det andra. I sednare tider har icke en sådan orsak existerat; men så tror jag just icke heller, att Fäderneslandet haft någon fördel deraf. Med trygghet öfverlemnar jag, om det just var så rätt, då, till exempel vid 1809 års Riksdag, nio Ledamöter af en familj voro Representanter.
Iian komina i kräga, 8amt ke8paiingar i utgikterne jemväl kunna kir kramtiden vinn:>8, del8 genom vi88» ak erkarenketen anvi89cle körkoganden > aVeende pä ekonomien ock arket8vin8ten inom Lorrection8-Inrättning3rne, del8 oek genom 8ädane körändrade 8tadganden, angäende den ^Ilinänna Vattigvärden ock kör8var8lö86 personer, kvarme3el8d antalet, ak Lorrectioni8ter ock anclra kängar kor kunna min8ka8, 8ä an8er Vungl. !^1aj:t tillökningen uti ili ägavarande an8lag kunna in8kränka8 till ? Vä klere Zr8 erkarenket ädagalagt otillräckligketen ak de 35,OkX) k:dr, 8om kör underkället ak I<ronan8 Ku8 ock k^ggnader i Vand8orterne nu äro ä .Åttonde llukvud-Vil<4n uppkörde, köre8lär Xongl. Kik. till K. §l. I'rot. i8^o. i Zaml. i Xfciel. l klÄst. 7 50 Kongl. liliij:!. bar, i 8ammanbang med denna 1itel8 reglering, velat till IIiket8 8tänder8 omprökning öfverlemna följande krägor: ^k de vid Lorreetion8bu8en oeb ^rbet8kängel8erne i 8toekbolm, Norrköping, Oötbeboig oell lVlalmö antagne lle8t6 1jen8temän, liakva underdäniga an8ökningar blifvit gjorde, att ak Kongl. !Vlaj:t i Käder varda tillagde enahanda rättigbet, 8om tillbommer Dublike "bjen8temän i allmänhet, att blifva delägare i Li vil-8taten-8 l?en8ion8-inrättning.
Truls såg upp och fann ett par gråa ögon, hvilka med ett uttryck af naiv och tafatt slughet oförtydbart skvallrade om, att i ämnet fans något mer, som hon icke sagt. «Sådana ögon du har,» sade han leende. «Vet du af det: de titta en liten smula skeft.» Det gjorde de också; men Truls fann, att det prydde detta ansigte, ungefär såsom en mouche kan pryda ett kvinligt anlete. Hilda skrattade, – ett mjukt, stilla skratt, med tycke af bomull och lent hull, tyckte Truls. Han ville höra det om och om igen, och fann på den ena roligheten efter den andra; och han njöt det allt mera för hvarje gång, det kom igen: det gled djupt, djupt in i honom, lenande och godt. Det måtte kunna vara den rätta salvan för såriga känslor och inflammerade nerver! Och dagarne gingo, den ena lik den andra, i sommarlig monotoni, dagar fulla af sol, med nätter fulla af månsken. Sommarferielif i staden. Hvar dag närapå kom Truls igen. En kväll, då hon stängde butiken, följde han henne hem. Det hela utvecklade sig till ett förhållande. Det kom onda glimtar inne i hennes ögon, när någon annan kom henne för nära; hon kunde sitta långa stunder, medan de andra drucko och skämtade och bullrade, tyst och stilla, med ögonen tindrande fästa på honom, alldeles som om han allena funnes till och som om hon icke hörde annat än det som han sade, men lyssnade till detta som den fromme till Guds ord i kyrkan; på samma gång rädd att synas påflugen och dock tillika dragen oemotståndligt såsom af en animalisk magnet, hade hon ingen ro på sig, nyttade sig hit och dit, reste sig och satte sig åter, dref fram och tillbaka, allt närmare och närmare till Truls, i allt trängre cirklar ikring honom, ända till dess hon skamsen och glad fått sin plats vid hans sida. Och under allt detta fortforo brefven från Ringsjön att komma, följde allt tätare på hvarandra och blefvo allt längre. Det var något underligt med de brefven, med deras verkning på Truls.
Utskottet, som det enligt 73 § i Riksdags-ordningen åligger att de skiljaktiga meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag deröfver till Rikets Ständer inkomma, lår i föl jd deraf och med iakttagande af Rikets Ständers i ämnet redan förut fattade beslut, nu lill deras godkännande öfverlemna följande Förslag till allmänna räknesättet för penningaräfvensom till utmyntning af silfver och kopparj nemi.: l:o att, med fastställande af räkne-enheten till värdet af en fjerdedels Riksdaler Silfver, enligt Mynt-ordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande En Riksdaler Riksgäld eller 32 sk. Banko, benämnes Riksdaler Riksmynt; 2:o att räkne-enheten indelas i 100 lika delar, benämnde Örej deraf alltså hvar och en i värde motsvarar lTVo i"st Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. 8 silfver, eller 3 r:st. banko, eller 5 ^ r:st. riksgäld, eller / nära en half skilling sistnämnde mynt; 3:o att, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap fores i två kolumner: Riksdaler Riksmynt och Örej med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som endast uppgår till halft öre eller derunder uteslutes, men, då det stiger derutöfver, utföres för ett öre; 4:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, s& att, på sätt i näst föreslående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret, der sådant ulan olägenhet ske kan, dndvikas; 5:o att, vid tillämpningen af del nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar må präglas, till skrot och korn, som här nedan bestämmes, nemligen. A) S i l fv e r my nt. a) Utmy ritningen: Ett st. om 4 R:r Riksm. eller 400 öre I®® „
Maj:t behagade, jemnlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilia berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo L. Chr. Bäck, Bilt. lill n. St. Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse, N:o 72. t N:o 72. Ank. till Exp. Utsk. den 25 Febr., kl. g f. ta. Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer3 i fråga om delaktighet i Civil-statens Pensionsinrättning för Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm, äfvensom för Kornmis sion s-Landtmätare; gifven Stockholms Slott den 11 Februari 1848. Sedan civilstatens fullmäktige vid 1842 års sammanträde föreliaft den utaf Rikets Ständer vid 1840 års riksdag väckta fråga, om och på hvad vilkor delaktighet uti civilstatens pensionsinrättning kunde medgilvas borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom kommissions-landtmätarne, jemte deras enkor och barn, samt bemälde fullmäktige derefter hos Kongl. Maj:t anmält resultaten af deras öfverläggningar i ämnet och deribland, hurusom fullmäktige »utagit, att, för bestridande af pensionering för ifrågavarande tjenstemän, med deras enkor och barn, utan förlust för pensions-inrättniugen, erfordrades årliga statsbidrag af 4,000 r:dr för borgmästarne, jemte deras enkor och barn, samt 4,800 r:dr samma mynt för kommissions-landtmätarne, med deras enkor och barn, dock att, genom hvad sålunda af desse fullmäktige blifvit antaget och framstäldt, någon inskränkning icke borde anses vara gjord i derefter sammanträdande fullmäktiges rätt att, efter sig företeende omständigheter, i frågan besluta; så och efter det, med anledning häraf. Kongl.