Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco eller de vanligen benämnda 24 skillingssedlarne, vara vida lättare att fatta förhållandet emellan 16 eller 3a sk. och en R:dr, än emellan |:dels eller f:dels och en hel R:dr, har Utskottet, af denna anledning, trott sig icke böra understödja det af en Ledamot utaf Höglofl. Ridderskapet och Adeln framställda förslag, alt Bankens nya sedlar måtte utfärdas å -f R:dr, 6| R:dr i stället för 32 sk., 6 R:dr 3a sk, 0. s. v. Men då deremot Silfvermyntet preglas i halfva och fjerdedels Riksdalrar, och benämningen af skillingsstycken nästan helt och hållet upphört, får Utskottet tillstyrka, att de brutna talen å R:dr Silfver Specie måtte 3 sedlarne varda uttryckta med ?, i eller i R:dr. Till alla ofvan föreslagne nya sedelsorter, anser Utskottet så kalladt Jlih. till R. St. Brot. 18 34- och i835. 6 Sami. 1 Afd. 3 Band. 2 6:te Häftet. 10 Banco-Utskoltets Utlåtande N. o i 35. lamelleradt papper, deruti sedelns Riksgäldsvaleur är utmärkt, böra begagnas, helst detta pappers utseende och beskaffenhet innebär en af de mest tillförlitliga garantierne emot sedlarnes förfalskning och efterapning. Att, på sätt inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit yrkadt, härifrån göra ett serskildt undantag för de sedlar, som komma att motsvara nuvarande Riksgäldssedlar å en R:dr, saknar Utskottet allt skäl att tillstyrka, helst, enligt Utskottet meddelade upplysningar, koslnaderne för tillverkningen af berörde papper lära föga öfverstiga lillverkningskostnaderne för det hittintills begagnade sedelpapperet. I afseende på sedlarnes färg, får Utskottet, med godkännande af den derom utaf en Ledamot af Höglofl.
Således anser jag, att om än Hr Frih. och Landtm, möjligen förbisett atl i sin propos. uttryckligen intaga orden: ”att ärendena skulle i ett sammanhang företagas, ” Den 31 Augusti. 825 gas,” så vore det elt nog ovanligt förfarande, alt af detta tillfälliga förbiseende, draga sådana slutsatser, som jag åtminstone på detta ruin aldrig hört någonsin förut göras. Jag anhåller således vördsammast, alt någon ändring i det beslutade föredragms-sättet nu icke må ske, utan alt, sedan StatsUlsk:s utlåt på flere ledamöters begäran, blifvit andra sången bordlagdt, som icke kan dessa ledamöter förvägras, bör också inbjudningen få medfölja. Att nu sönderbryta delta beslut bade jag visserligen icke väntat att man skulle försöka; lika litet inser till hvad nyttigt ändamål det skulle ske. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han visserligen icke kunde betsämdt erinra sig de ordalag, i hvilka han hade framställt propos. om bordläggningen och behandlingen af det prot.utdr., som innefattade inbjudning från BorgareSt., men att han åtminstone för sin del tagit för gifvet, alt R. o. Adis mening varit, att såväl Gr. Lagerbjelkes iubjudningsförslag, som inbjudningen från BorgareSt. skulle å föredragms-listan npföras näst efter StatsUtskis mern. N:o 351, samt behandlas begge i sammanhang med berörde mern., och alt i öfverensstämmelse dermed Riddarh.Sekret. jemväl å föredragms-listan upfört alla dessa tre ärender under ett enda nummer; hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. gillade denna upfattning af Ståndets beslut och således ansåge dessa ärender böra i ett sammanhang förekomma. Ropades ja. Hr Prytz: Då Hr Frih. o. Landlmis framställning är bifallen, så afstår jag. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms i gårdagens plenum på bordet lagde belänkin:
Om Utlåtandet vore 2:dra gången föredraget, kunde Ridderskapet och Adeln sjelf besluta en redaction, men som det ej nu går an, förenar jag mig om återremiss, så mycket heldre, som vi annars frångå bruket, att bestämdt uppgifva, huru Lagförklaringen bör vara. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller få veta, huru de andra Stånden afgjort delta mål. Undertecknad Riddarhus - Secreterare : Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet hafva bifallit Utskottens Utlåtande; BorgareStåndet har låtit vid BancoUtskottets Memorial bero. Herr von Hartmansdorff: Efter den nu lemnade upplysningen är det utan ändamål att tvista om saken, utan öfverlemnar jag åt mina motståndare att afgöra den, huru de sjelfva för godt finna. Herr Ribbing: Efter den sista upplysningen är visserligen ingen ting i målet att tillgöra; jag vill dock fästa Herr Hjertås Den 21 December f. m• uppmärksamhet derpå, att slutet af Rikets Ständers Förslag till ändrad ConcursLag innehåller Rikets Ständers underdåniga önskan, att Kongl. Maj;t måtte låta upptaga alla ändringarne i en ny redaclion, så att de finnas på ett ställe, och att en fullständig Lag måtte blifva utfärdad. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Bancooch LagUtskottens ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf. Ropades Ja och Nej. Uppå derefter framställd proposition, blef berörde Utlåtande af Ridderskapet och Adelil bifallit.
Jag skulle både plöja och så, ty jag tycker om arbete.» Så hade han sett på henne med sina hederliga ögon, och hon visste, att han talade sanning, och att han var en man att lita på. Hon förlofvade sig med honom, mest för att komma hemifrån, men också för att hon alltid tyckt bra om honom. Men aldrig skulle hon glömma denna månad, som nu följde, denna augustiafton, då hennes förlofning eklaterades, hela denna vansinnets tid. Baron Adrian hade för hvarje dag blifvit allt sorgsnare och tystare. Han kom nog till Björne mycket ofta, ibland flere gånger om dagen, men hon kunde ej undgå att märka, hur förstämd han var. Tillsammans med andra kunde han ännu skämta, men i hennes sällskap blef han omöjlig, tystnad och tråkighet hela karlen. Hon förstod nog, hur det var med honom: det var ej så lätt, som han trodde, att gifta sig med en ful kvinna. Nu hade han fattat afsmak för henne. Ingen visste bättre än hon själf, hur ful hon var. Hon hade nog visat honom, att hon ej önskade några smekningar eller kärleksbetygelser, men han pinades ändå af att tänka på henne som sin hustru, och det blef värre för honom dag för dag. Hvarför gick han då och våndades? Hvarför slog han ej upp? Hon hade gifvit honom vinkar, som voro tydliga nog. Själf kunde hon ingenting göra. Hennes far hade helt enkelt sagt henne, att hennes rykte ej tålde några flere äfventyrligheter i förlofningsväg. Då hade hon föraktat dem båda lika djupt, och hvarje utväg hade synts henne god nog för att undkomma dessa sina herrar. Så endast ett par dagar efter det stora förlofningskalaset hade omslaget kommit, plötsligt och underligt. I sandgången midt framför trappan på Björne låg en stor sten, som var till mycket besvär och förargelse. Åkdon välte på den, hästar och folk snafvade öfver den, pigor, som kommo med tunga mjölkbyttor, stötte mot den och spillde ut mjölken, men stenen fick alltjämt ligga kvar, eftersom den redan legat där i så många år. Den hade ju varit där i brukspatronens föräldrars tid, långt innan man tänkt på att bygga Björne gård. Brukspatron
Den första, att hvad som af Bankens inkomster öfverblef, sedan disponerade lån och öfrige anslag, samt Verkets utgifter blifvit bestridde, skulle användas till inköp af Silfver ; icke efter 96 sk., utan efter det pris, sorn framdeles komme att fixeras; och tillägges (jag menar pag. 34) att Silfverpriset för hvad som köpes af gamla fonden icke be» hofver så noga upptagas, emedan derigenom i alla fall ökes Bankens reela fond utan att öka dess Sedelstock. Här är alltså uppköp af gamla SedelCapitaiet; men icke till 96 sk. Den andri åtgärden till Silfverköp finnes åter hemställd pag. 35 af Betänkandet, och innehåller, att om förmonlig handels conjunctur skulle inträffa, som verkade på pappersmyntets förhållande, ett' correctif borde finnas mot en hastig fluctuation i växelvärdet, och sålunda, då Coursen går till 96 sk., starkare uppköp af Silfver för Bankens räkning göras, mot utställande af Sedlir. Här år sålunda uppköp af Silfver till gé sk., men med nya Sedlar. Den värda Ledamoten torde häri behaga igenfinna åtminstone någon likhet eller öfverensstämmelse med sina egna tankar, fastän i executionen fördelade i tvänne åtgärder, nödige för att bibehålla en hufvudgrund, hvarefter Bankens reela fond skulle kunna tillökas; emedan det vore alldeles olämpligt, att låta en sådan augmentation äga rum; utan något fixeradt förhållande mellan metallen och papperet, Den 9 Junii /. m. 479 enar det senare i alla fall, en annan gång, snart eller senare, skall mot metalliskt mynt åter invexlas. 0 / • * På enahanda sätt hade Utskotten skiljt Finance-frågan. Först i tvänne hufvuddelar; nemligen operationerne till Creditens vidmagthållande, näringarnes understöd och låne-biträden i den första; samt messurerne till myntets uppehållande i värde, och reel* fondens förökande i den andra.
I fråga om LandtMarskalkens rätt att allena aflägsna åhörarne, eller nödvändigheten att han skulle bifalla en ledamots framställning derom, så, och enär en Ordförandes förnämsta egenskap är oväld, torde man hafva orätt att inleda honom i någon förrättning, hvarigenom denna oväldighet sattes på obehagliga prof. LandtMarskalken skulle, för - Den i April f. m. 43 modligen för att ej synas partisk, antingen alltid, eller aldrig, bevilja uteslutandet. I förra händelsen vore hans deltagande utan ändamål; i den sednare åter en inskränkning i Ståndets frihet. Att han, på egen hand, och utan att någon det hegärde, skulle kunna aflägsna åhörarne, vore åter att tillägga honom ett eget omdöme angående det sorn framställdes; hvilket vore stridande emot hans oväld, och röstlöshet. Det kunde hända, icke allenast hvad grundlagen föresett, att LandtMarskalken vore af annan tanka än hela Ståndet, utan äfven att han vore partisk eller vederpart mot en talare aliena. Om denne afbröts af både egna ledamöters och läktarens sorl, om han följagteligen begärde åhörarnes uteslutande, men LandlMarskalken förklarade, att han ej kunnat urskilja om Läktaren deltagit eller icke, utan lät åhörarne qvarsitta, hvilken talare skulle äga mod och ihärdighet, att längre kämpa med alla dessa vederparter? Han kunde icke ens vända sig till en billigare efterverld, ty hans röst finge ej höras för ögonblicket, och således icke öfvergå till en annan tid. — Man har satt i fråga, att förändra läktaren, så, att den skulle utsträckas på båda sidor. Först torde man dock böra eftersinna, och äfven låta erfarenheten visa, om icke åhörarne få rum på den läktare, som redan finnes. Yi böra ihågkomma, att i England öfverläggningarne 44 Den i April f. m. li&llas på eftermiddagarne och om nätterne. Det är på den tid, då allmänna och enskilla förrättningar äro slutade. Hos oss hållas de deremot på förmiddagarne, och till en del på eftermiddagarne. Hvilka hafva då tid att afhöra oss.
Ni bör hvarje ter kunna anmäla sig hos fröken A. använda insprutuing af en ljum koksaltlösning (1 %). Stadgar Nadja. Det är här vid lag tämligen likgilKylen, och årsberättelser på samma ställe. tigt, hvilken af Vestkustens badorter Ni välLäkareråd. jer — alla lämpa sig i detta fall lika bra. 1890 [1663] äfvensom öfriga korksorter. Order till landsorten expedieras mot efterkraf. Fredr. Nymansson, l:sta Långgatan 3, [1735] Göteborg. De öfver hela Europa patenterade engelska Macko Star Hufvudkuddar, vitsordade af de berömdaste medicinska auktoriteter, fås nu hos Charles Bechshöft, Göteborg. Ensam försäljare för Sverige. Sändas mot efterkraf. Pris 5 kr. (Nord. A. - B. Göt. 2854x5) [1613] t Henrik Gahns Amykos för Toaletten rekommenderas som ett förträffligt rnunoch tandkonserveringsmedel och ett kraftigt läkemedel i halsoch budsjukdomar. Efterse noga, att hvarje flaska ofvanpå korken bär vidstående fabriksmärke. ' Hea. Dä vi känna af hvad slag Ert hjärtfel är, våga vi ej utan undersökning besvara edra frågor, hvartill vi dessutom så mycket mindre ha skäl, som Ni ju synes ämna rådfråga lä- kare i hufvudstaden. Adress: Hamngatan 3 A. Någon dylik bok finnes ej på svenska, och det är dessutom vida klokare att inhemta en erfaren läkares råd. Eva. Frågan torde ställas till en läkare, som har tillfälle att undersöka edra lungor. Tacksam. Använd länge och konsekvent den behandling, som finnes föreskrifven för Eva i n:r 3. E. E. Sannolikt beror detta på en förträngning af tårkanalerna, och böra dessa i sådant fall af läkare sonderas. Elvira. Hufvudsaken blir här vid lag dieten. Följ UiDge och noga de föreskrifter som girvits Carola i n:r 4. Tag till hvarje måltid ett spetsglas Porlavatten. Att tandköttet är svullet och andedräkten dålig, beror troligen pä s. k. vinsten, som måste bort.
BankoUtsk:s hemställan; förbehållande sig Ii. o. Ad. alt framdeles vid pröfning af Utsk:s afgifvande förslag, besluta om återstodens användande på det sätt, som är mest öfverensstämmande med allmänt hästa, eller behofvet att försäkra Bankens orubbade bestånd och myntvärdets uprätlhållande”. Hr Rosenblad: Ehuru jag visserligen förblifver vid den af mig redan yttrade tanka, såsom, efter min förmening riktig; likväl, och för alt icke föranleda till allt för många konlrapropos:r, vill jag ej påyrka densammas godkännande, utan förenar mig med Frih. Palmstjerna. Ilr Lagerheim: För alt icke ytterligare förlänga fattandet af eli beslut om hufvudsaken, afslår äfven jag från mitt yrkande att 1)00,000 r:dr af liankovinsten skulle obelingadt öfverlemnas till Statsverket, utan förenar mig i stället med Frih. Palmstjerna. Hr Hjerta: Jag hemställer till Hr Cederschiöld huruvida han icke skulle behaga afstå från den begäran om propos., sorn han framställt. I följd af Banko-reglermt tillhör del BankoUisk. att till Ständerne inkomma med utlåt., huruvida någon del af Bankovinslen behöfver afsältas för Bankens konsoliderande, och vid sådant förhållande finner jag icke gerna huru R. o. Ad. skall kunna besluta afslag, på sätt Ilr Cedersköld yrkat, ty något beslut måste afgifvas i afseende på denna fråga, men genom afslag bl-efve intet beslut fattadt. Jag hemställer således om ej den värde ledamoten behagade instämma i begäran om återremiss. II r Cederschiöld: Jag ber att få fästa Hr Hjertås upmärksamhet derpå, att just genom afslag blir ett bestämdt beslut fattadt öfver det gjorda förslaget, ty derigenom förklaras, alt man icke vill gifva någonting.
Balken medgifver, att de afskrifter af handlingar, som vid Domstol företes, må af trovärdiga män vara styrkte , att de med sjelfva hufvudskrifterna i allt äro lika; så hafva Riksens Ständer, på def Eders Kongl. Majus och Kronans rätt ej må, i afseende på Chartse-Sigillatas-afgiften, förmindskas, besluiit i underdånighet föreslå den författning, att de fordrings-ägare, hvilka sjelfva till Eders Kongl. Majus Befallningshafvande inlemna sina 1'agsökningshandlingar, må äga, att, vid deras ansökan , foga en af trovärdiga män besannad afskrift af de Skuldebref och handlingar , hvarå den fordran, sorn utsökes, sig grundar; tirén att i sådant fall fordrings-ägarne, i händelse dé éj kunna genom Domstols eller Domares betyg styrka det Skuldebrefvet eller handlingen redan är med behörig Charta-Sigillata försedd, skola varå pligtige, att vid afskrifterna foga Charta Sigillata till det belopp, som svarar så väl emot det hvarmed ©riginaferna böra vara försedde, sorn det, hvarå afskriften antingen bort vara skrifven eller dermed belagd; hvilket allt Riksens Ständer till Eders Kongl. Majus Nådiga pröfning I Underdånighet öfverlemna^ Riksens Ständer framhärda med djup undérsåtlig vördnad, trohet och nit 5,-te Bandet. 147. 148. Storrnäg - H7° Den 14 Juli. Stormagtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts un dei da nigste, tropligtigste tjenare och undersåter “På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar Carl Mörner h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. Pä Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan. h. t. Talman. Pä Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson. n. v. Talman. Uppläst hos Samtliga Riks-Stånden den 14 Juli.
Min kiire lien son, G&amp; allsismiiktigste gifve dig nhden liar till, att (111 m8tte iilärka och lära och göra efter denna niin skrifrelse, s&amp; finge din kika facler ocli jag en stor glädje af dig; ehvad di. annorledes gör, dB ar det inte med vår vilja, och ont du vore oss så nara, da skiille dii iii vissei: ligeii blifva straffad darföre. Kiire sorl, lagg dig all viiiiiiiig oiii att efterföljs vir vilja, s$ gör (iii oss en stor gl#dj e Iliiriiied. Käre herr soii, l i t diii kare fader ocli diila bröder saga dig god natt, och Iid.sa, diii v8rd ocli vikdiniia och din skolmästa.re pk niiiia viigasr ined n h g a goda niitter, och slig cleiii, det jag vill giiriia f örskylla deras oinak. :) Kiire Iieinr son, (iii skall allticl vara Iios iiiiii kiire systerson Per: i::), iiiir som Iian korniiier dgr dii ar. och deii skadl dii haha till ~j~.llsell. ~ta~llbroclei *. 3Iii.i klire soii, iiamed Befaller. jag dig deii allsiiiiiktigste Gid till. lif och sjii1 till evig tid. Han bevare dig f s i n all vada bide till. lif och sjal, lian iime diii käre fader och mig att fiiiiia dig iiiecl liiilsaii. Ski * ifvet p$ Djiirslioliii deii ' 25 c !ag Aprilis Anno Dei 1551.. Utoin ' detta bref finnes i saiiimw seiiiling aiinn e t t af f i n IkIw~gnreta, detta alldeles sli7ce1.t skrifvet till. sonen Peder, s&amp;lecles enligt a72 smwoli %: 7~t till.
Om tillgångarne användas uti allmänna disconten eller till fastighetsbelåiiing, så bindas de för en längre tid; och det är då klart att något sätt måste utfinnas huru man skall återfå dessa .medel, för atl använda dem i den gren, för hvilken de äro pfsedda, och del sker lättast genom uppköp af räntebärande papper. Det är således blott en större utsträckning, som jag åsyftar. På grund af hvad jag nu och förut anfört nödgas jag, oansedt hvad tvänne sådana autoriteter, som Gr. Frölich och Hr Rosenblad invändt, förnya min anhållan om återremiss af betänkandet. Frih. Boye, Ludv.: Jag ber att få förklara Frih. Stjernstedloch Hr Mannerskantz min högaktning för den berömvärda omsorg och uppmärksamhet för ämnet, hvarom deras reservationer äfvensom den sistnämndes yttrande vittna; och jag bekänner öppet, att om jag kunde blunda för följderna af en återremiss, så har den siste värde talaren framställt anmärka:!' af den beskaffenhet, att jag icke kan annat än godkänna desamma. Men, mine herrar! följden af en återremiss skulle blifva icke allenast en betydlig förlängning af riksdagen, utan måhända skulle vi äfven derigenom, i stället för att vinna en mindre fördel, gå föi lustige en vida större. Genom den vidsträcktare latitud, som delta betänk, lemnar a64 D é n 6 April f. m. åt Hrr baneofullmäktige, liar man förekommit de olyckliga följderna af det strypsysleme, som vid förra riksdagen gjorde sig gällande. Denna stora fördel vill jag för ingen del låta gå förlorad. Jag förenar mig derföre i den af Gr. Frölich och Hr Rosenblad framställda anhållan och hoppas att R. o. Ad. icke på grund af de mot betänk, framställda anmärkntr måtte anse sig förhindradt att detsamma bifalla. Hr von Qvanten, Carl Gustaf: Äfven jag nödgas instämma med dem, hvilka anhållit om återremiss af detta betänk., dervid jag hufvudsakligen stödjer mig på hvad Hr Biskop Agardhs reservation innehåller.
Denna nya inrättning vidtager med året näst efter det, då ny mondering till flesta delar blifvit åt Regementet eller Corpsen anskaffad, eller ock förr, oin de Rustande sådant åstunda, samt fortfar derefter i femton ar; 4:0 Regements-Direction uträknar, vid sammanträde med en från hvarje Escadron eller Compagnie för tillfället utsedd Rusthållare-Fullmägtig, den årliga afgiftens belopp, i förhållande till hvarje persedels, vid sist skedda anskafning, utrönta kostnad och af erfarenheten bestyrkta brukningstid, Denna afgift erlägges sedermera oförminskad intill det år, då ny mondering åter beiiöfver åt Truppen anskaffas, hvarefter, på grund af då erhållen erfarenhet om persedelvärden och slitningstid, afgiftens belopp för den följande Hiden i ofvanstadgad ordning a nyo uträknas och bestämmes; Statssamt Oec.-Utsk. Uti. Cassation af de så kallade större Monderingspersedlar, hvilka för närvarande skola genom allmän beställning anskaffas, kan blott af dertill i Näder förordnad Mönsterherre verkställas; hvaremot persedlars lagning, samt complettering af de så kallade mindre rnonderings-effc-cterna, af Befälet anordnas i öfverensstämmelse med derom gällande Författningar; 6:0 Regements-Direction är ansvarig för ersättandet eller lagningen inom derföre bestämda tider af de i behörig ordning casserade eller till reparation anordnade persedlar, sä att Regementet eller Corpsen i dessa delar af materielen alltid befinnes i marchfärdigt skick. Skulle Directionen sådant åsidosätta, åligger Regementets eller Corpsens Chef att derom hos Kongl. Maj:t ofördröjligen göra underdånig anmälan; 7:0 Persedlarne skola, såsom hitintills, på Rusthållet, i der befintlig och behörigen underhållen Rustkammare, genomdragne och under försegling förvaras; 8:0
N.o 4-1 ■ Beträffande sedermera sjelfva saken, är vidare anmärkt af Herr Professoren Geijer: att Författningen ej vore consequent eller enig med sig sjelf, då den, på samma gång som den bestämmer besutenheten, för att derigenom förekomma en allt för långt drifven Hemmansklyfning, erkänner, uppmuntrar och lagliggör obesutenheten; att stadgandet i i Cap.2 §, rörande det antal kreatur, en åbo bör kunna framföda, för att anses besuten, vöre utsatt för skiljaktiga och godtyckliga tydningar ; att, då man, tili stöd för de i 2 Cap. angifne grunder för Jords afsöndring, åberopat nyttan, både för odling och folkökning, af många små possessioner, hade man likväl i detta afseende bordt tänka sig en gräns, hvilken kallas besutenhet, — men denna vore bär alldeles upphäfven; att exemplet af jordens långt drifna sönderstyckning i en del landsorter, hvarest en medfödd kärlek till den ärfda Jorden, i förening med invånarnes omtänksamhet och idoghet samt en rikare tillgång på biförtjenster, ersatte obesutenbeten, torde verkat derhän, att man låtit förleda sig, att i detta fall göra till en falsk allmän princip, hvad som endast under vissa vilkor gäller och gagnar; att reLelsen att förvärfva skall, vid iråkad förlägenhet, säkert inleda en oförsigtig Hemmansegare till afsöndring af jord från sitt hemman åt Lagsamt Allm. IJesv. o. Otc. Utsk. Uti. N.o 4.7■ 5 så många Lägenhets-innehafvare Författningen tillåter, till eget försvagande, grannars förfång och fallig-försörjningens Belastande; att kronan, så väl som den enskilde, skulle förlora på denna vidsträckta afsöudrings-princip, helst stadgandet i 8 § af 2 Cap., att
Ständers Lag-Utskotts. och öfwer den sistnämnde Stats-UtstottetS utlätande; bwicket härigenom skulle til Respective Med Skändcns underrättelse wördsamt och wanligen meddelas. Ut supra. Lx xrotocollo, P H. keterson. Utdrag af Protocollet, hållit hos Bonde. Ständer den 3 Augusti 1309. S. D. Bonde' Ständet har i dag lätit sig föredragas et af Fullmägtigen för Asta Härad i Östergöthland ^nclei8 fo:Lcl>im88on ingifwit Memorial, angående den ändring af det hittils brukliaa omröstnings-sättet hos Banco-Fullmägtige, Banco-Utstoltet och hos Riksens Ständers til Banco-Werkets öfverseende tilförordnade Revisorer, at Bonde - Ständet mätte äga lika röstningsrätt med sine Respective Med-Ständers Fullmägtige. Det har härwid icke kunnat undfalla Bonde-StändctS upmärksamhet, huruledes genom stadgandet i i3oo ärs Riksdags-Bestut, at dä, ivid infallande omröstning twä Ständ stadna emot twä, de twenne Ständ böra utgöra beflutet, hwilka före Bonde Ständet deltagit i Förwaltningen 96Z Den 11 Augusti. af Banco Verket, Ständet blifwit uteflutet frän den oinskränkta Förwaltningsrätt, som borde wara en följd af den ätagne garantien för en sä stor Summa, som swarade emot bwardera af de öfrige Ständens ägande andel i Banquens Fond. Om det lärer wara ostridigt, at denna garantie utgör full säkerbet, har Bonde Ständet icke kunnat finna nägot skäl, hwarföre de tre öfrige Ständen skulle äga efter deras godtfinnande förordna om en Egendom, som til z del tilhörde Bonde Ständet.