Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och hvad angår det förslag, att begrafnings-hjelpen uttryckligen skulle i Bevillnings-förordningen nämnas såsom fri från bevillning, äfven då den, efter tjenstemannens död, utfaller till hans sterbhus-delegare, . så synes det lig - tieriUningsU/skottets Uttalande, N:o 21. 27 ga i sakens natur, utan något särskildt stadgande derom, att denna begrafningshjelp så mycket mindre kan beläggas med bevillning, som den i sjelfva verket icke är annat än en del af tjenstcmannens qvarlåtenskap, samt redan var fritagen derifrån, dä den intjenades och utgjorde en del af hans lön för året; och som, så vidt Utskottet har sig bekant, något försök aldrig blifvit gjordt, att belägga den efter en tjenstemans död till hans sterbhus utfallande begrafningshjelp med bevillning, torde det ifrågasatta stadgandet äfven af detta skäl vara obehöiligt; hvadan Utskottet hemställer, att det, inom endast ett Riks-stånd härom framställda, förslag icke måtte föranleda till någon åtgärd; samt c) från Borgareståndet,- till följd af anmärkning derom, att, i fall gesäller blefve befriade frånbevillning, den af Utskottet, i anledning afherrLundhs motion i 2 mom. vidtagna redaktions-förändring, vore obehöflig. Denna redaktions-förändring har blifvit afslagen af Ridderskap et och Adeln, som ansett 2 mom. böra bibehålla dess nu varande lydelse; men om bevillningen för gesäller, såsom Utskottet föreslagit, kommer att fortfara, tord# den gjorda, och af två stånd godkända, redaktions-förändringen vara af bekiofvet påkallad, hvadan Utskottet vidhåller sitt derom afgifna förslag. Stockholm den 28 Juli 1854. Förslag till lydelse ai 25 § i Be\illnings-förordningen. Öfriga verk och inrättningar, som till beskaffenhet, rörelse och inkomst 4ro skiljaktige från de förra, utgöra bevillning efter följande grunder: Ash-Calciner-bruk, i tre klasser:
JordaBalken, än ock ett Memorial, angående angelägenheten af ett närmare bestämmande utaf hvad till Policemål lagligen bör hänföras, dito. —- om bifall till ÉxpeditionsUtskottets Utlåtande, rörande förbättrad Redaction af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, 655. Jan. II om Remisser till StatsUtskottet af 1:0 ett Memorial angående inrättande af Exercitie-Esqvadroner vid LifRegements-Dragonoch HusarCorpser, 4- 2:0 ett Memorial, angående ökadt anslag för de Fria Konsterna, samt att deraf en särskild Summa må bestämmas för Lithogra - 174 flen, eller Stentrycket, dito, 3:o ett Memorial , rörande medel till uppbyggande af Cassern för Kongl. Andra GardesRegenientet, 5. 4:o Memorial, angående anslag af allmänna medel till utgifvande af Isländska Handskrifter, dito, 5:o ett Memorial angående utbekommande af en gammal Kronofordran, dito, 6:0 ett
I Ärenden, så rika på följder, hafva naturligtvis delade meningar måst uppstå; men Boncle-Ståndet äger, lika med de respective Med-Stånden, den öfvertygelse, att hafva handlat med redligt nit för ett älskadt Fosterlands bästa. Göromålen äro slutade och framtiden skall deraf visa följderne. Då Medlemmarne af Rikets Bonde-Stånd nu åtskiljas för att återgå till vanliga yrken, hafva de efter gammal plägsed förut bordt inför Rikets Höglofl. Ridderskap och Adel framföra uttrycken af deras odelade högagtning. Vi göi*a det enkelt, som det egnar Svenska Dannemän. Vi förklara högtidligt, att Den 32 December e. m. 415 dea ömma vård om Allmogens rä tigheter, dea upplysning, det nit för lagbunden frihet, som utmärkt Högloft Ridderskapets och Adelns öfverläggningar och beslut, hos BondeStåndet ytterligare befästat dess tillgifvenhet för Rikets första Stånd. Vi känna lifligt, att vårt bestånd är oskiljaktigt från friheten; men icke den frihet, som yttrar sig i sjelfsvåldets yra, utan den, som liar sitt rätta kännemärke uti tillgifvenhet för och efterlefnad af de Lagar, uli hvilkas stiftande vi sjelfve deltaga. Detta är Svensk Manna frihet. Den har bestått under Seclers hvälfningar, och den skall bestå till sednaste eftertid, emedan den vårdas och dagligen befästes af Ättfadren för den Konungastam, som med förtjenstens lysande rätt blef Arfvinge till Nordens dubbla krona. Vår frihet har således icke något gemensamt med tidens händelser. Den är ett arf af våra Fäder, och denna vår förnämsta arfvedel vill ingen fråntaga oss. Men skulle den, under tidens lopp, någon gång hotas, då skola våra samlade söner, ledsagade af Rikets Ridderskap, hvars mannamod vi känna, och anförde af vår Store Konung, på nytt inför verlden visa, att vi äro rätte ättlingar af de Göther, hvilka förr valde döden, än nesan af slafvars lott.
Man skulle måhända härvid anmärka, alt det borde uti Ständernas beslut utsättas, såväl all den ifrågavartde säkerheten icke behöfde redan vid bolagets stiftande ställas, som ock att den icke behöfde motsvara banans liela värde, men i sådan händelse beder jag att äfven en gäng få stödja mig på det af Ulsk. så ofta åberopade skälet, att så dana detaljbestämmelser böra lill Regeringen öfverlemnas, såsom alldeles olämpliga alt af en lagstiftande församling definit i ft fastställas, (lufvudfrågan är, att Ständerna besluta att säkerhet för banans fullgoda skick vid afträdande! bör ställas, det öfriga äter är detaljbestämmelser och torde derföre böra till Regeringens förfogande öfverlemnas. Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra, anser jag flera och obestridliga skäl lala för vidblifvandet af det beslut R. o. Ad. förut i denna fråga fattat, men intet för motsatsen, hvarföre jag vördsamt anhåller om propos. derå, att R. o. A., med afslag å Utsk:s hem ställan i denna punkt, vidblifver sitt förut i ämnet fattade beslut. Frih. Stjernstedt: Aug. Wilh.: Till en början får jag förklara atl jag anser Ulsk. hafva i afseende å formen orikligt upställt denna punkt. Min mening är nemi. den, alt då endast 2:ne Stånd hafva godkänt UlSlcs hemställan i afseende å den denna punkt motsvarande punkten uti Utlåt. N:o 340, samt elt Stånd hell och hållet afslagil och R. o. Ad. bifallit nämnde punkt endast under vilkor, att de förändringar, hvilka della sistnämnde Stånd, funnit nödiga, blefvo uti punkten införda, i följd hvaraf det stöde R. o. Ad. öppet att i motsatt händelse afslå punkten, har StatsUtsk. icke haft grundlagsenlig befogenhet atl till R. St. hemställa, att R. o. Ad:s mening måtte få förfalla, utan har Utsk. bordt inbjuda de andra Stånden att sig uti detta R. o. Adis beslut förena. I afseende å sjelfva saken instämmer jag lill alla delar uti det yttrande, Gr.
Tersmedens förslag att K. o. Ad. skulle förena sig uti PresteSt:ts beslut att öfverlemna åt bankefulluuge bestämmandet huruvida räntan skall blifva i eller 6 proc., men då ett RiksStåud redan förklarat att det skall blifva vid hvad förut stadgadt, varit, finner jag så mycket mindre skäl tillstyrka bifall till Friluiis förslag, som, derest man vill göra olikhet i diskontriinta och öfverlemna åt bankens öfverstyrelse att bestämma det högre och lägre beloppet, så bör man förklara att det står bankofnllnnge öppet att bestämma -äfven diskohträntau i den allmänna lånefonden från i till 6 proc, och jag stödjer denna mili framställning på det begrepp, jag gör mig om konseqvens i administrativa åtgärder, äfvensom på den omständigheten att, fastän penningeställningen nu är i högsta grad bekymmersam, det likväl icke bör ligga utom möjligheten, att densamma kan bättra sig och att således ännu en gång ett förhållande kail inträffa, som förevar 1857 och före den tiden, att nemi. icke obetydliga summor af allmänna diskontlånefonden funnos obegagnade, ehuru räntan då endast var som nu eller 5 proc., och att således det väl kunde löna mödan att updraga åt fulhmge att vid lägligt tillfälle nedsätta räntan till ett belopp, som medförde den säkra påföljden att äfven denna diskontiånefoud varder till hela sitt belopp förräntad. Jag förbi ifver således vid mitt yrkande att räntan i allmänna diskonten måtte hädanefter som hittills förblifva viii 5 proc. oell att 11. o. Ad. måtte afstå BankoUtskits förslag i förevrde punkt. Hr Lilliehöök, Bertil: Genom bankoreglemente!, äro fulhmge bemyndigade att höja räntan i handelsoch näringsdiskontfouden efter för handen varande omständigheter. l'ä grund deraf har också för icke så längesedan räntan blifvit höjd der frän 5 till 6 proc.
Utskottets Förslag. Till Protocolls förande namne Till Prolocolis förande namne i Öfver-Ståthållaren den lian tjenlig Stockholm Öfver-Slåthållaren och i finner; dock ingen, som i någon anGötheborg Lmds höj dingen den han nan egenskap skall vid Pröfning®- tjenlig finner; dock ingen, som i nå Gomiteen vara närvarande. Karneregon anuan egenskap bör vid Pröf raren vid Öfver-Ståthållare-Embetet nings-Comiteen vara närvarande. På i Krono-Uppbörds-ärenden skall, förra stället skall Kamereraren vitl ulan rösträttighet, på sätt och i änÖfver-Ståthållare-Embetet i Krono Bihang till R. St. Fröt. 1834. 5-te Sami. i:sta AJd, 3 16\de Häftet, i8 B collini agsUt slo t tets Betänkande N:o 38. damål, som 134 §. angående LandsKamereraren stadgar, vid PröfningsComiteen vara tillstädes. ÖfverStåthållaren utsätter liden till Pröfnings-Comiteens sammanträde, och galle allt, sora tillämpas kan, hvad om Pröfnings-Comite i Landsorterne blifvit förordnadt. 142 Till kostnadernes bestridande genom flit och noggrannhet gjort sig deraf förtjente, anslås En procent af hela Länets Bevillnings - Uppbörds-ärenden samt på det senare Lands-Kamereraren > utan rösträttighet, på sätt och i ändamål, som 134 §• angående Lands-Kamererare i allmänhet stadgar vid Pröfnings-Comitéen, vara tillstädes. Öfver-Ståthållaren och Landshöfdingen utsätta tiden till Pröfnings-Comiteernes sammanträden; och galle allt som tillämpas kan, hvad om Pröfnings-Comite i öfrigt blifvit förordnadt. §•
Delegare i solidariska bolag må valrätt utöfva i förhållande till hvars och ens utredda andel i bolagets fasta egendom, eller årliga rörelsevinst, under de vilkor, som för fastighetsegare och idkare af näring i allmänhet äro stadgade. Delegare i aktiebolag tillkommer ej, i denna egenskap, valrätt. § 9- Den, som, ehuru till myndig ålder kommen, befinnes under förmynderskap, *) Med r:dr förslås i della förslag r:dr r:gds. s Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. eller är underkastad annans husbonde-välde, eller blifvit ställd under tilltal för groft och vanfrejdande brott, njute under tiden ej valrätt. Lag samma vare om den, som sin egendom till sina borgenärers förnöjande afträdt, till dess han styrkt sig hafva dem godtgjort, eller vara från deras kraf fri. § 10. Har någon blifvit för groft och vanfrejdande brott sakfälld eller under framtiden ställd, eller dömd förlustig medborgerligt förtroende, eller ovärdig att vidare nyttjas i rikets tjenst, eller att föra andras talan; eller är någon förvunnen om röstköpslagan vid riksdagsmannaval; miste sin valrätt. Om valafdelningar och valförsamlingar % 11 De valberättigade delas, för utöfning af valrätten, uti följande afdelningar: I. Ridderskapet och Adeln: hvartill böra alla valberättigade adelsmän af de på Riddarhuset introducerade ätter. II. Kyrkooch Läroverks-afdelningen: till hvilken räknas Ärkebiskop, Biskopar, Kyrkoherdar, Komministrar och andra innehafvare af ordinarie presterliga befattningar, lärare vid universiteterna och andra offentliga läroverk, och de ledamöter af akademierna, som på annan grund ej ega valrätt. III. Embetsmanna-afdelningen: till hvilken räknas valberättigade, i tjenst varande, embetsocb tjenstemän; så ock de embetsoch tjenstemän, som med pensionsrätt från tjensten afgått och valrätt eljest ej ega. IV.
— N:o 100. angående arfvoden för granskningen och liqviderandet af inkomna reqvisitioner och räkningar å riksdagskoslnaderne. lil. B. 375. A. 410. — N:o 101. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående befrielse från bevillning för den af Norrska Statsmedlen utgående aflöning till Ernbelsoch Tjenstemän vid Kongl. Majlis beskickningar å utrikes orter. lil. B. 414. IV. A. 49. E. 174. — N:o 102. i anledning af väckta frågor om eftergift af betalnings-skyldigheten för de under sednaste åren meddelade uudsätlningslån. lil. B. 414. IV. A. 49. — N:o 103. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition angående afskrifning af en del utaf de Hallands Läns innevånare är 1846 beviljade undsällningsmedel. lil. B. 378, 412. IV. A. 31. E. 174. — N:o 104. i anledning af väckt motion om afskrifning af återstående undsättningsskulder inom Ofvan-Siljans fögderi af Stora Kopparbergs Län. lil. B. 378, 412. IV. A. 40. — N:o 105. angående sökt förnyelse af trenne stycken genom stöld förkomna så kallade Trollhätte slussverks lottsedlar. IV. A. 40. — N:o 106. i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Proposition, angående lindring i den af hemmanen å ön Hven, såsom godlgörelse för dem förut åliggande arbetsskyldighet vid Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld. III. IV. A. 40. E. 174. — N:o 107. i anledning af väckt motion om oplions-rätt för Klabböle och Sörforss byamän lill arrende å vid deras strand belägna kronofisken i Umeå-elf. lil. B. 378, 412.
SBib broilfet förbållanbe, od; bå Utffottet inbemtat tillförlitlig upplysning beröm, att SBällofl. ä3orgare*©tånbctS £eba SRiföbag l;o$ nyff* nämnbe 3fifö LXI ‘Dtto 262. Utlåtande oftt>er ^)crt Rosenblads, Bernhard, f;o6 $ogf. 9v. od) % gjocDa motion om penfton fot afl. Dfmcr*£ommtéfcmcn tutö ©en. ^éftjfance^ontottet P. A. Heyderichs efterlemnabé Snfa. (91:33*31.) Sia UtfFotfet fjär bliftuit remitterabt ett anföranbe tia öbögloft. 91.0$ Stbelnö yrotocott för ben 21 fifit. 2lprit af .£err Rosenblad, Bernhard, beri föreflåS, att foill bå nyligen aflebne éfn)er*@ommi3|arten ro i b ©eneral Heyderichs efterlemnabe (Sida titaf 28er Qtt fjun* bra åttatio 91ifébaler, {jenne måtte, i anfeenbe tia mannens förtienfter, berutöfroer tiftäggaö en yenfton af £refjtmbr« tjugo 91if3batcr yå 9tif3gälb3*@ontoiretS ©tat, ocf) bon få* mebeljl fontina i åtnjutanbe af 5oo 91:br yenfton elter e* nafjanba beloyy, font ettälbre 23anco Uti bet utlåtanbe öfroer berörbe motion, öjerrar ffuft* ntäftige i 9lif#gälb3 Styril ittfräffabe bob fortfarit; od) att {jans? cfferletitnabe
Hin. drad att från början öfvervara discussionen, vill jag blott inskränka mig att fästa uppmärksamheten på en grundsatts, oberoende af både det prohibitiva och det liberala systemet, nemligen säkerheten i speculationer , hvad angår industrieusa företag. Om ett system är aldrig så riktigt i principe så är dock en hastig öfvergång till det från ett annat skadlig. Den afskräcker nästan hvar och en ifrån att använda sitt capita! och sin arbetsförmåga på sådana företag i stort. Äfvenså är det när det är 49® Ben 14 Augusti e, m. fråga om Konungens rätt att höja eller sänk! tullen. Som en del Fabriksinrättningar mycket bero af tullen, så följer att om den, soni hade lust att ingå uti företag af denna natUrj ej vore säker att tariffen åtminstone några år skulle förblifva lika*, sorn den eri gårig blifvit bestämd, så skulle han håfva mycken anledning att afhålla sig ifrån företaget, jag är således af den tankeri, att till beredande af större säkerhet för iriduatrieusa speculationer är det nyttigt att Riksens Ständer sjelfve bestämiha tulleri, så mycket dé dertill äga rätt efter éoristitutionen och i det afseendet anser jag att Bevillningsutskottet snarare har medgifvit för mycket än för litet åt Styrelsens godtycke. Meri då äf dé yttrade meningar i denna fråga, BevillningsUtskottets mest hannar sig min* iå tillstyrker jag bifall å Utskottets förslag. Herr Thani: jag beklagar , att jag ännu eri gång nödsakas upptaga tiden Med stark, känsla af tillgifvenhet för min Konung , beklagar jig ^ att jag nu ser mig tvungen , att yttra, i afseende på Hans Rådgifvare, hvad jig hela tiden förtegat. Flere hafva upprest iig emot deni , Och klandrat deras haridlings^- sätt j äfvert de , sorn nu vilja , att dessa saker skola öfverlemnas till deras råddag.
Sedan nu tre förslag till contra-proposition blifvit uppgifne, är det att förutse tvänne preliminaira voteringar, så vida icke Ridderskapet och Adeln vid första voteringen bestämmer sig för ettdera förslaget; och då Grefve af Wetterstedts förslag blifvit först fram - Ben ti Febrtiatii f. m. 2^7 stäldt, hemställer jag, om icke detta må blifva Ja-propositionen, och i händelse Nej vinner, det må bestämmas, att antagandet af Grefve Horns eller Herr Cederschjölds förslag beror på serskildt afgörande. Skulle ännu flere förslag till contra-proposition uppgifvas, må samma ordning med deni iakttagas. Herr Cederschjöld: Jag skall ej bidra» ga till tidens borttagande med en onödig votering. Jag afstår derföre från mitt förslag, och samtycker gerna, att lnifvuddrabbningen genast må för sig gå, till utrönande, huruvida Ridderskapet och Adeln genom ett Nej vill vara af annan tanka, än dess LandtMarskalk. Herr Tham, Wolrath: Den siste Ta*> laren har upplyst mig om hvad jag borde säga. Ty sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på ExpeditionsUtskottets förslag, tror jag icke heller att Herr Grefven och LandtMarskalken kan göra en sådan proposition, sorn Grefve Horn föreslagit, enär ordet besluta, deruti är inryckt. Deremot är meningen med Grefve af Wetterstedts förslag icke, att Ridderskapet och Adeln skall fatta något beslut i enlighet med de öfrige Ståndens. Jag hemställer således, om den af Grefve Horn föreslagna contra-propositionen, såsom varan - 238 Den it Februarii f. ra. de i strid med Herr GrefVens och LandtMarskalkens afgifne förklaring, kan framställas. Grefve Horn: Om jag icke misshört mig, har Herr Grefven och LandtMarskalken sjelf funnit, alt dagen kan inflyta i contra-propositionen.
Utgift Till Carlsborgs Fästningsbyggnad - , befästande af Stockholms Avenuer åt 199*338! 9 | 7 101,528 31 8 landsidan 7.517,47 — 10,939 15 1 Dito å sjösidan 21,790 13 —. 17 493 37 11 Balance till påföljande år, Behållningar och Fordringar . 29,667 42 IO 13,239 26 _4 Summa 253,314 16 5 143,251 15 — Vid de till Carlsborgs Fästningsbyggnad hörande räkenskaper har Utskottet funnit: 1:0 att, ehuruväl upphandlingarne af Materialier, Instrumentalier och Proviant-persedlar i allmänhet skett genom för sådant ändamål anställde Entreprenad-auctioner, någon gång likväl händt, att köp blifvit slutade blott enligt accord med säljarne, utan föregången auction; men enär dy* like förhållanden endast sällan inträffat, och smärre partier då alltid varit i fråga , anser Utskottet denna omständighet icke erfordra någon åtgärd; 2:0 att, enligt Ver. Fol. N:o 1,403, en Jakt blifvit för 1,400 R:dr inköpt, utan att det uti den qvitterade räkningen åberopade, med säljaren Kryddkramhandl. Almstedt afslutade Contract varit densamma bilagdt; med anledning hvaraf, och då ett dylikt förhållande eger rum på flere ställen uti ifrågavarande Räkenskaper, Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla om den erinran till vederbörande, att, der upphandlingar göras på grund af contract, detta document ovilkorligen bör antingen i original eller vidimerad afskrift Räkenskaperne biiäggas; samt 3:0 att till P. A. Fischer är, enligt Ver. Fol. 2,143, för Pionnieren Bergs beredande till döden, utbetaldt ett arfvode af 50 R:dr.
2:o, för beredande af arbetsförtjenst, medelst anläggning af väg mellan Skröfven och Lejpojerf inom Norrbottens län, på Utlåtandet N:o 96. § 137, angående lån till Jemtlands kommunikations-aktiebolag, innefattar Rikets Ständers beslut i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 141, 3:dje punkten. § 138, angående lån för den numera fullbordade brobyggnaden öfver Umeå eif, öfverensstämmer med Utskottets Utlåtande N:o 141, 17:de punkten, samt Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 207, pag. 1. § 139, angående anslag till betäckande af några utaf Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter för ombyggnad af broar m. m. å Carl-Johans-vägen i Jemtland, öfverensstämmer med Rikets Ständers, i anledning af Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 178, fattade beslut, § 140, angående de allmänna vilkoren och föreskrifterna för erhållande och åtnjutande af anvisade statsbidrag för väganläggningar, vägförbättringar, brobyggnader, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, är lika lydande med det i Utskottets Memorial N:o 142 intagna och af Rikets Ständer gillade förslag till reglements-§. § 141, angående anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London samt i den Stats-Utskottets Memorial N:o 220. 7 innevarande års sommar anordnade internationela utställning i Hamburg, grundar sig på Utskottets Utlåtande N:o 173. § 142, angående kostnaderna för undersökning i afseende på Norra Stambanans framdragande öfver Märsta eller Odensala, grundar sig på Stats-Utskottets Memorial N:o 44. § 143, angående utgifvande af en tekniskt-ekonomisk beskrifning öfver Statens jernvägsbyggnader, öfverensstämmer med Stats-Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 87, 29 punkten. § 144, angående anslag för åtskilliga föremål under Riks-statens sjunde Hufvudtitel, grundar sig på Stats-Utskottets nedannämnda, af Rikets Ständer gillade Utlåtanden, nemligen: mom. l:o, angående anslag för jordeboksverkets fortgång, Utlåtandet N:o 100, 7:de punkten; mom.
Här var Mary i sitt element, och när 1790 Edmund Burkes » Reflexioner öfver franska revolutionen » utkommo ' och striden om människorättigheterna öfverflyttades på engelsk mark, kommo Marys egna innersta hjärtetankar i ovanlig friskhet, skärpa och omedelbarhet til! utbrott, och världen hörde för första gången i boktiteln » A vindication of the rigths of women » (1792) uttrycket » kvinnans rättigheter ». Boken erhöll en storartad framgång och Mary Wollstonecraft blef med ens en berömdhet i England. Några år senare ingick hon sitt ofvan antydda äktenskap med William Godvin. Deras husliga lycka blef emellertid k o r t: den 30 aug. 1797 gaf Mary lifvet åt en dotter, Shelleys blifvande maka, och den 10 sept. var hennes korta, men märkliga bana fulländad. Mary Wollstonecrafts stora arbete: » Kvinnans rättigheter » är emellertid ännu alltjämt ett verk, i hvilket man i det stora hela finner den nuvarande kvinnofrågans alla många punkter afhandlade eller åtminstone antydda. Vi svenskar ha dessutom en alldeles särskild anledning att erinra oss Mary Wollstonecraft. Sommaren 1795 företog hon nämligen en resa till Sverige, Norge och Danmark. De bref, hon från denna färd hemsände, utgåfvos året därpå i bokform och gifva de varmaste uttryck åt hennes beundran för den nordiska naturens storslagenhet, för det lägre folkets enkelhet oeh ofördärfvade seder, men också åt hennes skarpa kritik af svenska missförhållanden, särskildt i fråga om kvinnans ställning och tjänarnes behandling. IDUN 306 Från Iduns läsekrets. Bland de mångfaldiga tacksägelseskrifvelser, som ingått till Lovisa Petterkvist med anledning af hennes utställningsbref i Idun, meddela vi här ännu en ur högen att tala för sig och alla de andra: 6tt tacl {till Lovisa Petterkvist. » Tant Lova; » nu du slutat skrifva Uti vår kära Iduns spalt, Blott hjärtligt tack vi kunna gifva, På tonen hörer du dess halt. Tack för hvar gång du oss beredde Åt skämtet friskt och muntert le, För hvarje gång som du oss ledde - Att rätt vår Utställning bese.