Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter bifogas denna slutanmärkning : ”Sådant är innehållet af en skrift, som, emedan adresserad till Recensenterne, eller, som det här heter, Recensenten i Stockholms-Posten, synes ämnad till en kritik öfver vårt sätt att recensera och granska. Med hvad skäl, må andre dömma. Vår röst är jäfvig i egen sak. Hvad stilen angår, vid hvilken vi förnämligast pläge fästa vår uppmärksamhet 11, så synes den oss här, liksom i allt hvad vi känne af samma hand, vara mycket egen så till förtjenst som fel; full af värma och kraft; men i allmänhet mera ljus, än i Auktors förra skrifter. De vexlande toner af Skämt och Allvar, som öfverallt nyttjas, åstadkomma en så mycket större contrast, som, då Skämtet ej sällan tyckes sänka sig ned till Bouffonneri, det Allvarsamma deremot stiger någongång till Sublimt. Af förra slaget anse vi de flesta af Författarens jemnförelser: såsom att likna vissa höga vittra personer vid småvackra, vindögda och högfärdiga Mamseller, Svenska läsande Allmänheten vid en (fruktansvärdt snart blifvande) bondförsamling i vett, Recensenten i Stockholms-Posten vid en vitterhetens, en det sannas och skönas klockare, med den oädla gamman att alltid modigt få tåga upp psalmen, för att höra en lång och väldig chorus af falska toner skorra den efter, o. s. v. Af sednare slaget är, till exempel, denna verkligen sköna apologi för Svagheten: ”Består icke” – så yttrar sig Författaren ”hela verlden af det Svaga? Är icke ni, är icke jag, liten, fattig, behöfvande att skyddas? Och detta Större, för hvilket vi bäfve, är det icke åter ställdt just så? Välsignad vare Evighetens styrka: den kunde krossa allt; men gör allt för att skydda allas lif. Till denna Högsta Makt kastar jag en blick upp; och finner denna milda känslan för det Svaga, jemte dess gudomliga höghet, så ljuf, att, emot sällheten att den äga, jag anser den äran så liten som ömklig, att sitta en herrlig, men kall narr på hela verldens thron.
Deraf har härrört den sällsynta förening till Furstens af Ponte-Corvo fördel, hwilken det torde wara sn ärt att säga, antingen den mera hedrar Regenlen eller Nationen, men Den 21 Augusti. 83 men hwilken, ewigt i tideböckrcn märkwärdig, skall satta xills namn bland de säll synta Regenters som kände inga betänkligheter da det kom an pä Fäderneslandets bästa. — Hos den Nation som päkallat ett sädant wal, förutsätter det en icke mindre omanlig höjning l tänkesätt, e-tt begär efter sjelfbestånd, nog allwarligt för att alltid wara agtningswärdt, en förmäga till stora uppoffringar och stora bemödanden, förutan hwilken detta begär more ett intet, änteligen en rigtig insigt af den sanningen, att ingen är mera skicklig att wara den allmänna wiljans Tolk eller bedömma desi fordringar, än den som ssild ifrän alla förut fattade meningar med en ^vidsträckt erfarenhet är i ständ att utur en pä en gäng högre och enklare synpunkt, pröfwa saken utan anseende till personen. — Om nägonsin den önskan som är sä wigtig för ett Samhälles wälständ kan werklig göras, att förtjensien ensam mätte winna belöning, sä bör det wäl förmodas af den Regent som hit ankommen utan enffilta förbindelser alltid warit man ej allenast att dömma gerningarne efter deras blotta wärde men äfwen att blott igenom dem bereda sin egen ära. Kanske, för en Nations lyftning till den högsta grad af inre förmäga, behöfs ej mer än stora efterdömen hos Regenten och rättwisa belöningar till Undersäten.
Domstolen sig böra i underdånighet hemställa, om icke, intill dess allmänna Lagen, som är under omarbetning, hinner utfärdas, ett nytt stadgande af följande lydelse emedlertid kunde, med upp - Den 5 Maj. 127 9 upphäfvande af hvad ofvanåberopade författningar i denna del -bjuda, till'efterrättelse ineddelas: ” Den som vill hos Kongl. Maj.-t söka ändring i något af Hof - eller Ofver-Kätt meddelt Utslag i brottmål, som efter anslag är utfärdadt, ingifve i Kongl. Majus Justitise* Revisions Expedition sina besvär, inom hälften af den tid, som i 30. Cap. 9. §. Rättegångs-BHken för tvisters fullföljande blifvit utsatt. Idar målet varit Hof, Rätten understäldt , vare lika tid til! de underdåniga Besvärens inlernnande, ifrån den dag parten af Utslaget bevisligen undfått del. Böter, ersättning för Rättegångskostnad och hvad Hof - elier Ofver-Rätt derjemte ålagt den missnöjde parten att gälda , skola nedsättas hos Konungens Befallningshafvande, eller Magistrat, eller Kronfogde, samt bevis derom bilogas de underdåniga Besvären. Ar den sakfällde så fattig, att han ej kan utgifva de medel, Hof-eller Öfver-Rätt honom ådömt , bör , jemte Besvären, företes intygande derom af Domstol eller Do. maren , eller , om det ej kan ske , af vederbörande Kronobetjente eller Pastor i den Församling, der den sakfällde bor och har sitt hemvist. Jemväl åligger klaganden, att ställa sig till efterrättelse Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 1 October 1812, angående hvad bör iakttagas vid Besvärsskrifters författande och inlernnande. Försummar den klagande något hvad sålunda är föreskrifvet, skall han anses hafva förlorat sin talan och således dess besvär ej komma under pröfning. I af - Dtn 5 Maj.
En härtill tjenlig person lärer icke heller öfverallt vara att tillgå, och skulle, der den funnes, icke mångenstädes åtaga sig befattningen utan ersättning, i hvilket fall för hans aflönande skulle tillskyndas kyrkokassan en kostnad, för hvars undvikande de fleste Pastorer, efter hvad Utskottet tror sig kunna antaga, torde vara benägne att såsom hittills bestrida det föga mödosamma göromålet. Det anförda gäller i lika mån om folkskolans medel; och då ytterligare härtill kommer, att, på sätt vid den af motionen föranledda diskussion inom Högv. Preste-ståndet blifvit upplyst, förevarande ämne varit föremål för öfverläggning inom den för kommunal-väsendets ordnande tillsatta Kommitté, och att ett förslag der blifvit frainställdt, enligt hvilket den Pastorerna åliggande skyldighet att taga del i vården och förvaltningen af kyrkornas och folkskolornas kassor och räkenskaper skulle, väl icke upphöra, men närmare ordnas och fördelas: hvilket förslag det torde vara skäl att afvakta; anser Utskottet sig böra vördsamt hemställa, alt Herr Prosten JVåhlanders ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Januari 1860. M:<t> f. Alik. till Exp.-Utsk. don 20 Mare 1860, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om ändring i nu gällande bestämmelser rörande underhåll af allmänna vägar. Inom nedannämnde tvålmo Riks-Stånd hafva följande förslag uti berörde ämne blifvit framställde, nemligen dels inom Högloft. Ridderskapet och Adeln 4 Sammansatta Lagtami Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utsk:ls Betänkande N:o 7. af Herr Friherre Stael von Holstein, F.
Tabellen upptager antalet af befi nidige får till 50,155 stycken, men då de uppgifter jag erhållit sammanstämma deri, alt ullafkastningen inom Länet i det närmaste motsvarar dess innebyggares behof, och delta, efter vanlig beräkning af 2? skalp, på hvarje person i ett hushåll, skulle förutsätta en ullproduktion af omkring 210,000 skålp., hvilket icke på långt när kan af of\ annämnda antal får beräknas, anser jag detsamma för ringa kalkyleradt. Den både för jordbruket och i anseende tili lätt underhåll nyttiga s vinafvelli har under sednasle qvinqvennium visat sig vara i starkt tilltagande. Den bifogade tabellen upptager antalet lill 5,958, utvisande vid jemförelse med 1838 års tabell en tillökning i dessa djurs antal, motsvarande nära 68 procent; men jag skulle tro den vara än större, att döma af den myckenhet fläsk, som tili billigt pris i Länds städer af allmogen hålles lill salu, äfvensom att, enligt uppgiften från Medelpad , försäljning af denna v ara derifrån eger rum lill orter utom Länet. Flere enskilde af ståndspersoner oell preslerskapet hafva ock i sednare åren förskaffat sig racedjur af ädlare slag. Af det i tabellen upptagna antal getter finnes största delen i fjällsocknarnc, hvars ymniga tillgång på skogsbele torde föranleda till mindre alseende å den skada, dessa okynnig» djur utöfva å den uppväxande ungskogen. 1 ofrid mest hos fiskare samt innehafvare af mindre lägenheter, der kor antingen ej kunna lödas eller lill otillräckligt antal för fyllande af hushållets behof af mjölk. Ville man, med godkännande af de i tabellen upptagne beräkningar af k real urens antal, fördela detsamma pä inom Länet befintlige 1,608 hela hemman, så födas i medeltal på hvarje helt hemman 6 hästar, 34 kor, 4 svin och 30 får, brak uteslutna.
Ad., och finnér mig tillfredsställd af deri utaf Hr Landtm, lemnade förklaringen. Gr. Frölich: Äfven jag finner mig nöjd med den förklaring Hr Frih. o. Landtm, afgifvit, då jag icke belviflar att sådant förhållande ägt rum, som bort föranleda åhörarnes aflägsnande. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Ridd.fiscalen torde vara i tillfälle att lemna de herrar, som sådant önska, närmare underrättelse om anledntn till åhörarnes aflägsnande. För min del tror jag, att gilltig orsak dertill icke saknats. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 2 och 9 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 69, öfver ett väckt förslag, alt beräkningen af ränta i R. St:s Bank måtte i alla de fall, der sådan ränleberäkning äger rum, upphöra. På begäran af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., upplästes dess vid utlåt, fogade reservation. Hr Bråkenhjelm: Jag inser ej hvarföre icke R. St:s Den ia September e. m. 383 Bank må bevilja sina faslighetslåntagare samma villkor, sorn andra allm. cassör medgifva sina låntagare. Allm. Brandförsäkringsverket för egendomar på landet medgifver rättighet för låntagare att årligen amortera capitalet med två proc. och att erlägga fyra proc. i ränta. Dessa lån tilldelas inga andra än intressenterne uti Brandförsäkringsverket, hvilka sjelfve bestämma grunderna för lånerörelsen. De äro således i högre grad än R. St. intresserade deraf, att inbetalningarne ordentligen ingå, på det att lån desto tätare må kunna beviljas. Jag skulle derför tillstyrka Ståndet att återremittera betänk, på den grund, att Ståndet anser, att samma grunder böra gälla för liqvider af fastighetslån ur banken, sorn för lån i allm. Brandförsäkringsverket, nemi. att räntan betalas en gång om året, alt prsescriptionstiden blir sex månader, och att, derest inbetalningen icke verkställes inom 6:te månadens utgång, capitalet anses till ovillkorlig inbetalning uppsagdt. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Hus redan är uttalad samt dessutom varit föremål under flera månaders tid, ej allenast för den offentliga pressens förhandlingar, utan äfven på ett särdeles uplysaude sätt varit aniedn. till en vetenskaplig strid emellan Sveriges förnämste Historici. Men det finnes ögonblick inom det politiska lifv et, dä det för en leprtsentant ej allenast är en skyldighet att offentligt uttala sig — utan ett behof — och det må ursaktas mig, att jag nu begagnar min grundlagsenliga rätt, att öppet deltaga i en rådplägning, som rörer Sveriges rätt och Sveriges ära — ty det är om denna rätt, och ingenting annat, hvarom Svenska representationen nu öfveriägger. Föreningen emellan de båda Skandinaviska folken, under århundraden sävidt åtskiljde genom statsförfattning, kultur och historia, men genom naturens intimaste band förenade, är en stor idé, som gått i arf till Nordeus framtid från en man, hvilken, sjelf utgången ur iolket, genom sitt eget snille och sin egen kraft samt genom det Svenska folkets fria val satte på sitt hufvud Sveriges Krona och, genom de Svenska vapnens makt, äfven Noriges; men som likväl, sjelf genomvärmd under sm ungdom af frihetens sol i Södern, kvilke. n såg honom födas, och val vetande att bland Nordens berg en - 222 D en 17 Mars f. m. dast friheten kan trifvas, genast till en pant of sin seger förklarade Noriges oafhängighet och sjelfständighet för everdeliga tider och emottog det Norska folkets fria val af Konung Carl XIII till dess Konung. Aldrig har uti historien friheten blifvit gifven ett folk, mera egnadt att emottaga den och mera kraftigt att kunna vårda den. Men att en förening mellan tvänne folk, hvilken eger sin egentliga tillkomst genom vapen, ehuru den genom lagar och fördrag högtidligen är förklarad att hvila på en ömsesidig frivillig öfverenskommelse, skall under de närmast lefvande generationerne vara föremål för en viss retlighet och misstänksamhet i deras inbördes förh:den, är en oundviklig följd ej allenast af sjelfva föreningens tillkomst, utan äfven af de båda nationernas olika lynne och deras vidt åtskiljda historia samt utvecklingsbana.
Med bibehållande af de i 28 §. af Kongl. Förordningen den 13 Oktober 1848 antagna grunder för beskattningen af bränvinsbränning med sådan redskap, sorn drifves omedelbarligen med eld, men med utsättande af en gemensam och i likhet med den uti högstberörde Kongl. Förordning för fjerde klassens redskap, som drifves med ånga, bestämd pannerymdsafgift för ali med ånga drifven redskap, kommer skatten för bränvinsbränningen att utgå efter nedanstående tarif som bestämmer afgiften för hvarje klass af bränvinsbränning sr edskap under sex månaders bränningstid. 16 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. Tarif på pannerymdsafgiften. Panncrymd. Med eld. Med ånga. i:a klassen. S:e klassen. K:r R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. För dem, som anmäla sig afl under kortare lid än sex månader utöfva bränvinsbränning, blifver den i tar ifen utförda afgift i förhållande till b ränning st iden förminskad. Ilar någon erhållit serskildt tillstånd att, för beredning af pressjäst, begagna bränvinspanna under tid af året, när bränvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf bränvinsbränning då idkar, erlägga för den lid pannerymdsafgift förhöjd med 50 procent. Då någon å en tomt, eller i en byggnad eller under samma tak eller å samma egendom begagnar flera pannor till bränvinsbränning, hvilkas rymd, enligt §. 9, skall sammanslås för debiteringen, iakttages härvid, dels alt kokrummet icke afdrages af hvardera pannan, utan af sammanslagna pannerymden, dels att tillökning i skatt för måskvärmare eller rektifkalionsapparat, eller anbringandet af båda delarna, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas.
\ § Fader eller moder, eller annan i rätt uppstigande led, som med barn eller barns afkomling otukt öfvar, varde dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta lill och med tio år. Barnet eller afkomlingen skall till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år dömas 2 §. Öfvar fader eller moder otukt med barns eller afkomling? maka, eller sljuffader eller stjufmoder med stjufbarn eller dess afkomling; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Barnets eller afkomlingens maka, så ock stjufbarnet eller dess afkomling, skall till fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år dömas. 3 §. Öfva syskon otukt med hvarandra; varde dömde till straffarbete frän och med två till och med sex år. 4 §. Öfvar ett syskon otukt med det andras afkomling; vare straffet, för sy - skonet, straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader, och, för afkomlingen. fängelse i högst sex månader eller böter. 5 §. Otukt emellan personer, som i det svågerlag äro, att de icke, utan Konungens tillstånd, må äktenskap med hvarannan ingå, straffes med böter. 6 §. Öfva religionseller skolelärare, uppfostrare eller läromästare otukt med ungdom, som de till undervisning eller uppfostran hafva, eller göra det fosterföräldrar med fosterbarn, eller förmyndare med myndling; varde dömdo till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år eller fängelse. Öfvar styresman, föreståndare eller annan tjensteman, läkare, uppsyningsman eller vaktbetjent vid straffinrättning, häkte, sjukhus, fattighus, barnhus eller annan sådan inrättning, otukt med qvinnsperson, som der intagen är; dömes tili straffarbete i högst två år eiler fängelse i högst sex månader. 7 § Öfvar man otukt med qvinna, som ej fyllt tolf år; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år, och, om hon af gerningen fick svår kropps skada eller död, till straffarbete på lifstid.
Föredrogs och remitterades till nedan - Den 10 Januarii. 563 nämnde Utskott, följande den 2 och 5 dennes Förmiddagen på Bordet lagda Memorial, Yttranden och Motioner, nemligen: Till StatsUtskottet: 1:0 Grefve Gyldenstolpe*, Ulric, Memorial, angående inrättande af ExercitiaeEsquadroner vid LifRegementels Dragonoch HusarCorpser. 2:0 Herr Manner hjertås, Ulric Emanuel, Memorial, angående ökadt Anslag för de Fria Konsterna, samt alt deraf en serskild Summa må bestämmas för Lilhographien eller Stentrycket. 3:o Ett Memorial af Herr Lorichs, Carl Fredric, angående Medel till uppbyggande af Cassern för Kongl. Andra GardesRegementet. /po Herr Adlerbrandts, Thure, Memorial, om utbekommande af en gammal KronoFordran. 5:o Friherre Focks, Berndt Wilhelm, Memorial, angående tillsättande af ett ökadt antal Betjening vid LandsCancellierne och LandsContoiren. 6:0 Friherre Focks, Berndt Wilhelm, Memorial, om anslående af en Fond, till inlösande af en KronoFordran, som blifvit tillagd Upsala Barnhus. 7:0 Herr Rothliebs, Carl Fredric, Memorial, om understöd af allmänna Medel till Riddar - 564 Den 10 Januarii. liolmsKyrkans Reparation, jemte Hans Excellence Herr Friherre Flemings, Claésj Yttrande i samma ämne. 8:0 Herrar Mannerstams, Johan, och Nauckhoffs, Carl Ulric, hvar för sig väckta Motioner, angående anslående af full
St:r, så vidt sådant kan äga rum, eller också åstadkomma underd. skrifvelser och framställningar till K. M. i ämnet, som i alla fall på annan väg kunde och borde hos K. M. göras anhängiga. Till den sednare beskaffenheten räknar jag frågan om regleringen af de s. k. II v i t fel dska stipendii-hemmanen. De klagomål, som blifvit af åtskilliga stipendiihemmans åboer anförde, hafva i vederbörlig ordning blifvit pröfvade; och uppå framställning af stipendii-kuratörerne är K. M. i tillfälle att få kännedom om alla de förhållanden som röra dessa hemman, och att derefter i afseende på dem meddelade reglementariska föreskrifter som af behofvet kunna vara påkallade. Då nu härtill kommer att en undersökning rörande dessa hemman redan är förordnad, synes det mig öfverflödigt alt R. St:r skola besvära K. M. med en skrifvelse i ämnet. Jag kan således icke annat än på det högsta afstyrka R. o. Ad. från att bifalla Utslcs ifrågav:de hemställan, och hvad särskildt beträffar den framställning som Utsk. här gjort om en underd. anhållan hos K. M., att vederbörande hemmans-åboer skulle få lösa hemmanen till skatte, så tror jag den vara ganska olämplig och till och med obehörig, ty om hemmanen kunna lösas till skatte, så finnas författn:r sorn tillägga åboerne en sådan lösningsrätt och denna behöfver då icke begäras hos K. Aro åter hemmanen af sådan beskaffenhet att de icke få till skatte försäljas, så synes mig olämpligt att i denna fråga hos K. M. göra någon framställning. Jag afstyrker bifall till Utslcs Betänk. Hr von Ehrenheim: Om jag icke oriktigt upfattade Frih. Cederströms yttrande, så innehöll det bland annat, att frågan om hemmanens försäljning under full äganderätt icke skulle hafva varit föremål för vederbörande myndigheters pröfning. I Betänk, säges Den 9 Maj. likväl, att BondeSt. vid 1848 års Riksdag hos K.
En hvar lärer i alla fall finna, att om sådana effecter äga värde, i händelse Canalen fortsättes; så blifva de dock svåra att försälja, om arbetet kommer att hvila några år. Det låga värde, hvartill de sägas vara upptagna, torde dock icke vara så kalladt Bouppteckningsvärde , utan snarare det pris, hvartill de genom tillverkning i stort stå Bolaget sjelft, men hvilket de icke kunna äga vid en försäljning, då mängden är ansenlig, och andra köpare än CanalBolaget måste vara obetydliga. Enär nu en sådan pants uppgifna värde, endast med TV öfverstiger lånesumman, så inser man lätteligen, huru opålitlig säkerheten är. Den förstärkning, hon skulle få af effecter och proviant, som borde köpas för förskottet, är ej alt räkna på, serdeles i sednare afseendet, ty ingen ar okunnig om beskafFenheten af den behållning, man får af mat, som ätes upp. — Men om man också skulle anse panten, med undantag af provianten, innebä - Den 26 Mars e. m. 127 ra erforderligt värde för de 100,000 R:dr, så förekommer likväl det förhållande, Herr Stråle redan anmärkt, att den lösa panten finnes i låntagarens vård, och att följakteligen andra fordringsägare än Rikets Ständer kunna göra anspråk derå. Yarder Canalarbetet icke fortsatt, så är det mera än troligt, att många andra fordringsägare skola anmäla sig. Säger man slutligen: vi bry oss icke om, antingen säkerhet finnes eller icke; vi vilje ändock äfventyra 100,000 R:dr åt Canalen, så måste man tillse, om Rikets Ständer äga några medel att våga. Denna fråga kan besvaras antingen med afseende på StatsVerkets ställning för ögonblicket, eller med afseende på Statsregleringen i det hela. I förra hänseendet torde jag ej behöfva erinra Ridderskapet och Adeln, att StatsContoiret icke äger några öfverskott, att på sådant sätt använda; ty de skola till RiksgäldsContoiret öfverlemnas. Då återstår att undersöka, hvilka tillgångar RiksgäldsContoiret äger.
Detta är det liqvidationssätt, som ådrager Banken minsta förlusten, och det antogs af Borgare-ståndet. Bondeståndet återremitterade med den allmänna önskan, att ingalunda hela bankovinsten utan blott 5 deraf skulle bortlemnas, och det är derföre troligt, att nu, då hela vinsten enligt 3:ne Riks-stånds beslut ovilkorligen måste fråntagas Banken, samma Stånd älven önskar alt den måtte aflemnas på en sådan tid, att icke derigenom tillskyndas Banken ytterligare förluster. Utan serdeles misstag torde man således kunna antaga, att denna åsigt delas af dessa 2:ne Riks-slånd; och enligt förenämnde memorial var det också detta vilkor — att Blbetalningeu skulle ske i slutet af hvarje år — som Utskottet fästade vid banko-vinstens afträdande lill Statsverket. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva deremot, utan uppgifne skäl och utan något föranledande af Utskottet, funnit för godt antaga, att banko-vinsten skall aflemnas till Stats-verket med \ om året, icke vid slutet af hvarje år, utan | nu genast, samt sedermera i i början af nästa år 1849 och | i början af 1850. Att denna förändring uti betalningsterminerna skall tillskynda Banken ytterligare förlust och förminska de kommande årens räntevinst visar sig af följande förhållande: Den samlade banko-vinsten för de föregående åren befinnes icke kontant inneliggande, utan genom bankostyrelsens omtanka är större delen deraf, i öfverensstämmelse med 229 § i reglementet, förvandlad till säkra obligationer, hvilka indraga till banken, så länge han får behålla dem, 4 procents ränta årligen. Enligt Fullmägtiges berättelse till Utskottet sid. 36, 37, voro den 15 November 1847 af de under åren 1845 och 1846 samlade vinstmedlen kontant inneliggande (i runda summor . 529,400: sedermera äro köpta obligationer för 200,000: •— ■— åLerslå inneliggande 329,400: Nu tillkommer bankovinsten för år 1847, upptagen till . 755,400: (ehuru