Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 56. 9 hafva varit allmännaste medelpriset för samma lid; och derefter, inom Mars månads slut, förnyad uppgift å prisen under de Irenne vintermånaderne, så väl å torgen som i synnerhet i enskilda contract emellan köpare och säljare under vinlermarknaderne, eller vid i orten vanliga afsättningsslällen, med afdrag af forlönen för hvad vid aflägse levereringsslällen försäljningspriset anses genom en längre transport hafva öfverstigit det rätta medelpriset, hvilket derföre bör bestämdt antydas; att Kongl. Majrts Befallningshafvande sedermera böra för Pröfnings-Comitéen uppgifva dessa sålunda hos Kammar-Collegium anmälda pris samt deröfver, äfvensom angående förhållandet med prisen under våroch sommarmanaderne, begära Pröfnings-Comitéens utlåtande, med skyldighet för Comiteen att sedermera bestämdt till Protocollet yttra dess tanka öfver Läns-Styrelsens förberörde uppgifter, samt hvad rätteligen må anses hafva varit det allmänna medelpriset vid afradstiden den 25 Februari; att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derefter skola ega att inom September månads slut dermed inkomma till KammarCollegium, som det sedermera aligger att resultatet deraf hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. I följd häraf har ock Kammar-Collegium, uti skrifvelse af den 24 sistlidne Januarii, till Kongl. Maj:t öfverlemnat fullständiga handlingar, rörande prisförhållandena under de 3 åren i83i, i83a och i833, jemte sammandrag, utvisande resultatet af uppgifterna för hvarje af dessa år, äfvensom en serskildt för år i83i upprättad tabell, deri upptagas de medelpris å spanmål och öfriga räntepersedlar, som Pröfnings-Comitéerna inom de Län, der hvarje sådan persedel i markegångstaxan förekommer, ansett böra tagas i beräkning vid en markegångssättning för fem år.
Jag tror likväl, att en SkärgårdsFlotla aldrig kan agera rätt verksamt utan alt åtföljas af Landttrupper, hvartill särskilta fartyg borde inventeras, hvilka voro mera ändamålsenliga, och mindre militairiskt obeqväma än våra Galerer; att dessa fartyg fördes med ångkraft, vore efter min öfvertygelse af oberäkneligt inflytande. Jag anser äfven, alt för närvarande rätta hufvudstation för en SkärgårdsFlötta är Stockholm, samt att Götheborgs JEscader borde förläggas, så fort ske kunde, till någon östersjöhamn. Det torde böra blifva i den yttre delen af Stockholms Skärgård, som vår härvarande SkärgårdsFlötta, vid ett anfall borde posteras, understödd af Landt-trupper, som under affären landsätta sig på holmarna, och medelst sin eld ifrån dessa, förorsaka fienden en betydlig skada. Dessa trupper kunna dessutom, om de äro djerfva, ifrån sina Ångfartyg äntra de fiend tl i ga fartygen, helst det blefve lätt för ett Ångfartyg att dirigera sig hvarest och huru som helst samt, att hasteligen befinna sig midt ibland den fiendtliga flottan. Denna SkärgårdsFlotta med sina Landt-trupper, väl förd, torde fullkomligt böra kunna försvara Stockholms Skärgård, utan att behöfva derstädes anlägga några betydliga befästningar, hvilka jag fruktar för att upfylla någon be - Den 2 Mars f. m. 63 stämmelse, skulle blifva alltför vidlyftiga. Ett skäl mera för SkärgårdsFlottans station i Stockholm, utom det, att den ifrån Stockholms yttre Skärgård är till hands att hasta till en fiende, som debarkerat antingen i Roslagen, på Södermanländska eller Östgöthakusterne, kommer här nedanföre att nämnas. I stället för Vanäs, som, efter min öfvertygelse, är utan nytta, borde kanske den så kallade Centralfästningen legat i ändan af Mälaren vid Kungsör. — Denna hade då slått i lätt sjöcommunication med Stockholm, samt derifrån lätteligen i behofvets stund sjövägen kunnat emottaga alla Bankens redbarheter och allt annat, som man ansett nödigt föra i säkerhet.
Hos Hr Grefven och Ordföranden och Finance-Fördelningens Herrar Ledamöter anhåller jag derföre, att hemställan mätte göras hos Högloft. BancoTJtskottet, det undersökning i''Laga.väg härom må begäras, med uttryckt förundran, att icke vederbörande Actor längesedan fästat uppmärksamhet vid detta oskick. I alla fäll synes vara nödigt , att denna riksskadliga penninge-skapelse genast förbjudas, och att de utelöpande 5 procents sedfarno, så fort ske kan, utan att genom en 345 Den 2 2 -Maj - en för häftig operation skada den enskiidta Medborgaren, till evärdelig förgängelse indragas. Samma befallning om inställande af en o©rdping, hvarmed Malmo Discontverk, vikande för det allmänna knotet, redan upphört, torde böra ofördröjligen meddelas de öfriga smärre Disconterna, Hvar och en känner af egen bedröflig erfarenhet, huru icke allenast penningexörelsen försvåras, utan äfven en oförtjent förlust beredes enskildte af tid, transport-kostnad och provision, jemte det anledning gifves till en alltid fördömlig agiotering mellan Pappers reverser, ställde på samma Verk, af de Götheborgs och Götha Canals Discont-sedlar, sorn efter viss lid aro ställde pä inlösen endast i Götheborg. Dessa anhåller jag genast matte förbjudas, och de redan •utgifne inlösas på Discont-Conteiret äfven i Stockholm. Hvad vidare vore att anföra om skadligheten af dessa Filial-Disconter, torde kunna besparas, då en snar upplösning nu förestår dem, och det är behagligare, att snart få sysselsätta sina tankar med organisering af den nya blifvande jRiks Disconten, än dröja vid den smärtsamma påminnelsen om hämmade missbruk hos ds bortgående. Uti detta anförande förenade sig Herr Domfrosten Doctor Wåhlin till alla delar. Ex Protocollo G. Helsingius. Anförande till Protocollet uti Högloft. Eanco-Utskottets Fin ance Fördelning den 21 April 1815 qf Herr Assessoren Hcykenschéld.
Nio 47. blifvit lagligen afsöndrade, äfven hädanefter böra förblifva orubbade; vid hvilket förhållande föreskriften i denna §, i stället att medföra någon obillighet, synes hafva till syftemål att åt innehafvare af afsöndrade lägenheter bereda rättighet, att dem behålla och framtida säkerhet i besittningen deraf. Att, på sätt yrkadt blifvit, förklara, det alla förut skedde jord-afsöndringar, ehvad de varit öfverensstämmande med då gällande Författningar eller icke, må förblifva orubbade, skulle, efter Utskottens förmenande, till en stor del häfva Författningens grund och tillintetgöra dess verkan, hvilket Utskotten icke kunna tillstyrka. Vidkommande slutligen de gjorda yrkanden, dels att lägenheter, inbegripne i hemmanets skatt, men belägne inom andre Byars eller Socknars områden, aflägse från Stamhemmanet, borde få till everdelig ego afyttras, dels ock, att jord-afsöndring icke borde få ske för längre lid, än 3o, 4» högst 5o år, men i öfrigt vara så fri som möjligt, Så finna Utskotten, I förra fallet: att Författningen ingalunda lägger hinder i vägen, utan tvärtom befordrar det åsyftade ändamålet, så vida lägenheten finnes vara af den vidd och godhet, att densamma antingen kan, enligt Bil. t. Lags. Allm. Besv.o. Oec. Utsk. Uti. N.o 47- ig 1 Cap. utgöra serskild hemmansdel, eller ock efter de uti 2:dra Cap. stadgade grunder afsöndras; och I det senare: att Utskotten icke kunna inse något gällande skäl, att till viss tid inskränka jord-afsöndringar, enär dervid blifvit fästadt det vilkor, att viss afgäld deraf bör till stamhemmanet gifvas, motsvarande hvad af hela hemmanets räntor och öfriga allmänna utskylder vid jemförelse af egornes storlek och beskaffenhet å den afsöndrade lägenheten belöper. Åtskilige Ledamöters Reservation i ämnet bifogas. Stockholm den 23 Julii 1829. Reservation: Af Nils Månsson från Malmöhus Län:
Gustaf af Geijerstam. Ådalens Poesi Efterlämnade skrifter af PELLE MOLIN. Skisser och Berättelser. Gamla Ådalen. NU är det så, att där ödemarker brytas till gifvande jord, och tegar slätas i vildskogen, där är alltid någonting, som lockat i förstone mera än jorden. Därför stiger svedjefallets första rök mot himmelen, där ett fiskevatten eller villebrådsskogar äro nära. En lapp, som satte försåt för öring i Nämforsfallen i Ångermanälfven, såg en solvarm sommardag lustigt klädda karlar af märkelig längd klifva på klapperstenarne vid Svarfedan. Han förstack sin lilla kropp och dröjde icke. Den bruna slätbarkade skinnkolten kunde knappt skiljas från mossan uppe i nipan. Såg gjorde han därifrån med skälfvande knän hvad de togo sig till, de som kommit. Detta skedde fordom, men år kan ingen säga. Sägnen berättar märkeliga ting om denna dag i den aflägsna tiden. Hvad icke sägnen vet, ha ristningarne på de svarta hällarna i forsen nyligen berättat, ehuru icke allt. Men tiden kallas enigt bronsåldern. Ypperligt inhuggna figurer i hällarne berätta detta: »Hit kommo segelkunniga män, sedan de lämnat sina drakar vid spakvattnets slut. Här fingo de mycket lax och hit drefvo de älgar, som sögos ned i forsen och föllo ett lätt byte under och nedanför fallen. För den, som kan teckna själf, eller med kärlek ser djuren i deras former, honom är en annan historia gifven därjämte: ingen klen artist var den bronsålder-man, som gjort figurerna. Af de hundratal, som ännu — somliga tum djupa — finnas kvar, förråder ingen klåparen, utan alla samma mästarehand. Älgens långa mule och höga manke, hans rörelser och hela staturen äro ypperliga, ehuru intet af djuren har mer än ett framben och ett bakben. Efter dessa första tiders folk funnos i fjor stensatta grafvar.
Men när denna Adelns rätt, alt icke af de öfriga Stånden kunna tvingas, blifvit erkänd, dä biföll R. o. Ad. att dess säterier äfven skulle deltaga i berörde besvär. Ar det då skäl att nu godkänna en åsigt, hvilken står i uppenbar motsägelse lill hvad R. o Ad. tillförene förfäktat, och hvilket då ansågs vara så riktigt, att Hr Gr. o. Landtm fann sig föranlåten med reservation underskrifva de öfriga Ståndens deremot stridande beslut. Jag tror det ej, och anhåller således vördsamt, alt Ståndet väl matte godkänna Utsk:s förslag, men icke dess skäl dertill. Hr af Schmidt, Carl Joli. Georg: Då icke några an märkmr blifvit gjorda emot förra delen af detta Betänk., så tager jag mig friheten alt göra sådana. StatsUtsk. har i denna punkt gått alltför långt i frikostighet. Det har i betydlig män öfverskrida hvad K. M. i Dess Nåd. Propos. önskat. Jag missunnar vis serligen icke detta åt de personer, som deraf skulle njuta fördel; men jag tror att steget är taget allt för långt, innan man kommit 1(18 Den 7 Julli e. m. i erfarenhet af hvilka utgifter denna sak kan medföra. Redan det att tillerkänna dagtraktamente för alla de förrättningar, som äro i fråga, är en fördel för förråttningsmäunen, hvilken icke tillförene existerat, och hvarigenom ganska stor förmån. Dessutom anser jag denna sak icke vara så utvecklad i Betänk., att icke detsamma fordrar en återremiss. Då man vet, att många sådana förrättningar på en dag kunna verkställas med biträde af samma nämndemän, så skulle möjligen desse nämndemän kunna beräkna sin reseoch traktamentskoslnad för hvarje serskild syn. Della kan väl lika litet vara Utsk:s, som motionärens mening, då nogsamt kändt är att t. ex. torpsvner kunna förrättas 10 å 15 på dagen.
Krigsbefälet ansett arméens enskilda enkeoch pupillkassa böra bibehållas samt, såsom hittills, stå under förvaltning af en af Öfverstyrelsen vald Direktion, men tillika anhållit, att, hufvudsakligen till bestridande af denna kassas förvaltningskostnad, en summa af 150,000 Riksdaler måtte, vid Direktionens frånträdande af arméens pensionskassas förvaltning, af den sistnämnda kassans medel öfverlemnas till räntefritt begagnande af enkeoch pupillkassan, så länge arméens pensionskassas fond komme att af Staten förvaltas, uti hvilket belopp kassans husegendom skulle inräknas till dess bokförda värde Bih. till B. St. Prof. Skrifvelse, N:o 67. 49,800 R:dr; och hade Krigsbefälet, derest ett sådant understöd kunde komma enkeoch pupillkassan till godo, ansett äfven öfriga med arméens pensionsinrättning förenade fonder, nemligen E. K. Maj:ts fond i arméens enkeoch pupillkassa, statsanslaget på Rilcs-statens Nionde Hufvudtitel till militärers i fattigdom efterlemnade enlcors och barns pensionering, samt den af aflidna Grefvinnan Sofie Horn, född Blomstedt, för enahanda ändamål donerade fond; kunna utan vidare kostnad förvaltas af den blifvande Direktionen öfver enkeoch pupillkassan. Enär E. K. Maj:t ansåge denna Krigsbefälets begäran billig och det ifrågaställa understödet äfven nödvändigt för att undvika en för enke-och pupillkassan eljest betungande utgift, samt då derigenom jemväl vunnes kostnadsfri förvaltning för öfriga ofvanupprälcnade fonder och anslag, har E. K. Maj:t föreslagit Rikets Ständer, att, om
Kaffebönor får endast införas i fat från främmande europeiska hamnar. Stockholms slott den 20 mars 1816. CARL Taxa varefter tullavgiften för ostindiska varor som till riket inkomma och kvarbliva, beräknas och erläggs. Stockholm den 20 mars 1816. 3 sidor med varor och tullen. Underrättelser om vad övrigt bör iakttagas. § 1 Godsägaren skall uppge varans inköpspris och alla andra kostnader fram till att varan vid sista avsändningsorten blivit inlastad. Han skall lämna faktura och giltiga bevis för att styrka värdets riktighet. Vill han inte detta skall tullbetjäningen att mot det uppgivna värdet lägga på 20 % och ersättning för frakt och försäkring. § 2 När varor som är lovliga, men inte upptagna i taxan, införs direkt från Ostindien med svenska skepp erläggs 1 / 3 mindre tull än sjötulltaxan innehåller. § 4 För varor, som är förbjudna, men med behörigt tillstånd att få kvarbliva, erläggs tullavgifter efter sjötulltaxan, om varorna är upptagna där. Stockholms slott den 20 mars 1816. CARL Taxa varefter sjötullen för inkommande varor skall beräknas och erläggas. Stockholm den 20 mars 1816. 70 sidor med varor och tullavgifter. Underrättelser om vad i övrigt bör iakttagas. § 1 Tullen skall erläggas i Hamburger Banco eller i Svenska Bancosedlar efter den kurs som bestäms varje månad. Tull för 1 skålpund toppsocker är 2 runstycken och för tobak samma avgift som 1777 års landtull taxa för varje sort utsätter. § 2 Helfrihet från tullavgift för svenskbyggda fartyg, som tillhör Våra trogna undersåtar och har fribrev. § 3 För varor som införs på svenska heloch halv klinkbyggda fartyg eller utländska fartyg höjs taxan med 40 %. § 4 Norska fartyg med varor inordnar sig efter Vår förordning av den 24 maj 1815. § 6 Godsägaren skall uppge varans inköpsvärde och annan kostnad, varefter procenten beräknas. § 7 Varor kan märkas med FÖRB och får införas trots att de är förbjudna. Gäller de varor som behövs för viss näring eller tillverkning. § 8 Varor som ej finns i taxan och kan klassas som hantverksfabriksoch slöjdvaror eller nipper är förbjudna. Vid särskilt tillstånd blir tullen 50 %.
— Utaf staden Christianstads byggnadslån 33,333: 16. —- „ de lill Folkskolelärare-seminarierna beviljade anslag . , 4,133: 16. — „ anslagen till stipendier vid .dessa Seminarier . 14,483: 16. — „ de till Folkskole-lärares aflönande å Riksgälds-kontoret anvisade medel 3,311: 22. 8. Ytterligare kostnader för sednaste Riksdag . , , 11,518: 38. 6. Aflöning och expenser för Rikets Ständers Justi tie-ombudsinan och hans Expedition .samt arfvode för Sekreteraren vid Rotnde-ståndets Kansli-direktion ., 4,075: 35. 6. Utaf 1848 års stats fyllnadssumma „ 200,000: Ersättning äf bristerna i förslagsanslagen för år 1846 , 202,444: 41. — Utaf kreditivet för bestridande af 1848 års rustningskostnader , 150,000: Restitution af bevillning för löner, traktamenten och pensioner, hvilka utgått af Ministerstatens anslag, „ 23,239: 31. 3. Restituerad testaments-hevillning „ 30: Fromma stiftelsernas andelar af 1848 års kor.tstämpelafgift . „ 5,886: Tidningsoch kortstämplings-kostnader samt observationsoch in drifningsarfvoden . 2,524: 9. 4. Förvaltnings-kostnader och pensioner vid Riksgälds-kontoret samt bidrag till dervarande Enkeo rik pupillkassa „ 19,686: 32. 8. Expektanslöner för betjeningen .vid.f.d. — Utgifter för Rikets Ständers hus - , 2,050: 25. 2.
När nu härtill kommer en annan känsla, smygande sig in i det obevakade hjertat, för att låta det fullkomligt erfara, huru mycket qval kan inrymmas i ett menniskobröst; då är måttet fullt, och sådana stunder, hårda, förstörande, deras verkan på själen är bevittnad endast af Gud och den kämpande, hvilken böjer sig i stoftet, för att kyssa den hand, som pålagt korset. Få voro dock sådana ögonblick i Frans Mannerstedts lif; ty hans vilja för det rätta och goda var stark, hans hjerta rent och hans tro stor. Dessutom var hans förmåga, att bära lidandets och försakelsens börda, strykt genom en högsinthet, som förbjöd honom att klaga, der ett knot skulle förekommit honom endast såsom ett vansinne. Hans lynne utgjorde, så till det inre som yttre, den fullkomligaste harmoni, lugnt, starkt, sjelfbeherrskande. Men månne ej dessa väggar äfven kunnat sqvallra om andra stunder, då Frans, i den långa, tysta skymningen, sittande framför den sparsamma brasan, med handen öfver ögonen, lät ljusa, glada, gudasköna bilder framstå för sin andliga syn? Han var då gemenligen redan rektor i skolan vid B**, bebodde det stora, vackra, rymliga skolhuset, hade en förtjusande hustru, hvars drag förunderligen liknade Rosa Widens, samt en mängd små bin, som svärmade omkring, så väl inomhus, som i de utanföre trefligt stående kuporna. Likväl hände det icke sällan, att hela den herrliga fantasmagorien bortblåstes i ett ögonblick, då pigan, som tillhörde herrskapet i andra våningen, kom för att bädda, och helt enkelt frågade, hvad kandidaten nu satt och drömde om igen. Då steg Mannerstedt upp, med blossande kinder, och såg ut alldeles som en syndare, gripen på bar gerning. Under nästa skymning drömde han dock åter, eller ock lät han, på musikens vingar, sin själ svärma omkring i högre rymder. Men vi återgå till det närvarande.
Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, måt 7* - 100 Den 9 F e b r u a r i i f. m. te till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remitteras; hvilket bifölls. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 9 Febrnarii 1829. Plenum klockan | till 6 Eftermiddagen. Föredrogs till remitterande Herr Rosenblads, Bernhard, den 21 sistlidne Januarii på bordet lagde Memorial angående Svenska Postväsendets förbättring. Friherre Carpelan, Wilhelm, hade inlemnat följande, som upplästes: Vid Högloft. Ridderskapets och Adelns sista sammanträde har Herr Rosenblad uit ett vidlöftigt, äfven till sina detailler utarbetadt, Betänkande anfört hvad han anser erfordras till Svenska Postväsendets förbättrande. Jag anhåller vördsammast att, så mycket tid och min närvarande sjuklig - Den 9 Februarii e. m. JOI hel tillåta, få i anledning deraf göra några till ämnet hörande anmärkningar. Att Svenska Postverket tål många förbättringar, medgifves; men att det just behöfver hildas efter det i Preussen varande, deruti kan jag, för min del, icke ingå. Detta tyckes emedlertid vara den grund, hvarå de föreslagne ändringarne till största delen äro byggde. Sveriges locala och särskilta förhållanden torde väl ock böra komma i öfvervägande; men jag har vid mångfaldiga tillfällen märkt, att dessa förbises, eller att åtminstone icke all den uppmärksamhet åt dem lemnäs, som omständigheterna fordra. Omskapning af gamla institutioner hörer till tidens anda, och Sverige skall förändras äfven i sina grundvalar, med glömska af hvad fadren tänkt och gjort. Det är likväl dem, som vi hafva att tacka för grunden af vårt bestånd i mer än ett afseende. Jag påstår derföre icke, att allt gammalt duger, men lika litet duger ock allt nytt; och med största varsamhet synas sådana ändringar böra föreslås och vidtagas, som rubba eller tillintetgöra gamla ekonomiska författningar.
Men jag kunde inte låta bli att tro, att han på sitt vis åtminstone anade, att det fanns en särskild orsak, som gjorde, att jag höll mycket af honom, och för första gången i mitt lif kände jag det som en saknad, att jag ingenting lidit, ingenting offrat för hans skull. När vi kommo fram till verandan, stod Pierre och betraktade oss. Han väntade på frukosten, och när han fick se oss, nickade han emot oss och log. »Det var en vacker tafla,» sade han och plirade med ögonen, som han gör, när han betraktar ett motiv. Instinktmässigt släppte jag gossens hand och vände mig om som för att ordna min klädning. »Nej nej,» ropade Pierre. »Stå stilla, som du stod. Det var alldeles ypperligt.» Han tvang mig att åter taga Erik vid handen, och han lät oss stanna på gången i samma ställning som då vi kommo. Solen silade ned genom de gamla trädens blad och jag tyckte mig kunna se, hur den strödde oss med solfläckar, lyste bakom oss, som om vi aftecknat oss mot en guldgrund. Jag såg, att gossen smålog af både nöje och förlägenhet och jag hörde som genom ett töcken Pierres röst: »Moderslycka! Det är något, jag har tänkt på. Det vill jag måla. Jag vet ej, hvad som föll mig in i detta ögonblick. Men jag kunde ej stå stilla längre. Jag släppte Eriks hand och sprang fram till Pierre. Jag pratade och jag log, berättade om vår färd, tog det första bästa absurda skämt jag kunde finna, sade, att han borde vara svartsjuk på Erik, som nästan gjorde kur för hans hustru. Hvarje ord, jag själf sade, skar som knifvar genom mitt hjärta, och jag talade med flit franskan så fort, att åtminstone gossen ej skulle förstå mina ord. Pierre gick in på skämtet, han kallade Erik en skälm och ropade ut Elsa, för att hon skulle få höra, hvad jag sade. Därefter ville han tvinga oss att ännu en gång intaga vår plats på sandgången. Men jag tog honom under armen, vände honom helt om, sade, att vi skulle äta frukost, och att det var fult af en man att exponera sin hustru.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Juli 1851. Preste-Ståndet den 29 Aterremitteradt al Borgare-Ståndet den 2 Aug. — Godkändt al’ Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens andra hufvudlilel. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 83, Mein. N:o 148 och 217 samt Först. Stats Utskrs Mein. 257). S. A. K. I afseende å de under Riks-statens andra hufvudtilel uppförde anslag fa Rikets Ständer följande beslut i underdånighet anmäla, nemligen: l:o. I enlighet med hvad Rikets Ständer, i anledning af de i dels E. K. M:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, dels inom Riks-slånden gjorda framställningar angående förbättrande af lönevilkoren för Hof-rätternes ledamöter samt en del tjenstemän och vaklbetjente, redan under den 17 Juli innevarande år i underdånighet anmält, har under deri omförmälda vilkor och efter afdrag af de, till följd af lagmans-embetenas upphörande, å indragningsstat öfverflyttade lagmanslöner, utgörande för lagmännen under Svea Hofrätt: Penningar 2,37(5: 32. » Indelta räntor, med kronovärdi (54 Rdr 29 sk. 3 rst., utförde efter markegång lill 4G7: 7. 3. eller sammanlagdt . 2,843: 39. 3. För lagmännen under Götha' Hofrätt: Penningar 2,170: 32. • och för lagmännen under Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 544: 8.