Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enkors D;o - 130,571. Ogifta Qvinnors D:o - 383,689. Omyndiga barns antal Gossarnes 320,93g. Eller tillhopa meranämnde 2,465,066. Konungens Nåd. Propositionen 311 Vidare får Tabell-Commissionen till ytterligare upplysning i underdånighet aflemna följande upprättade Tabeller, nikmligenr Tab. XXXIIL Öfver de Giftas proportion till Folkmängden åren 1810 och 1815 samt förhållande i lika stor folkmängd det ena året mot det andra. Tab. XXXIV. Medeltalen de begge sista qvinqvennierne af hustrur, ogifta qvinnot, akta och oäkta barn, samt de äkta barnens proportion tili hustrurna och de oäktas till de ogifta qvinnorne. Tab. XXXV. Folkmängden lSiooch igr 5 delad efter åldrarne. Tab. XXXVI. Medeltalet det sista qvinqvennium af Folkmängd, födde och döde, samt födde och döde oäkta barn, hvilken Tabell äfven, in marglne, upplyser huru många personer af 1815 års Folkmängd belöper pa hvarje qvadratmil i Riket. Tab. XXXVII. De födde äkta och oäkta barnens, äfvensom de dödes proportioner till Folkmängden, samt de föddes och dödes antal i lika stor Folkmängd under bägge qvinqvennierne. Tab. XXXVIII, Medeltalet af döde och lefvande af begge könen år 1815, och de dödas proportion till de lefvande, jemnförde m^d qvinqvennium af 180O till 1810 och de 2 Decennierne af 1775 till 1795- Tab. XXXIX. Mankönet i hvarje Fän för 1815 ifrån 20 till 50 år och Tab. XL. Folkmängden år 1815 af begge könen i Städeme och på Landet emellan 15 och 65 år, samt 512 Konungens Nåd. Propositioner Tab. XLI.
Tomter, Trädgårdar, Åkrar, Ängar och Beteshagar, m. m., så på landet som i städerne, skola, oafsedt det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit inför vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeldt Pi otocolls-Utdrag afslutäde, antingen skrifvas på eller beläggas med slämpludt papper, beraknadt efter arrendesumman, hyran eller afgå Iden" då den i penningar utgöres, nemligen.*' 2:0 Gertéparlier eiler Hyres-ConIract örn fartyg till utrikes orter i proportion af hyressumma»,.nemligen 3:o Köpe-Contract, hvarå följer Köpebref.. . .12 sk 4;o Köpe-, Bytesoch Gåfvo-bref på fast egendom å landet och i städerne, samt å skepp och fartyg, Bruk och Manufaclurverk , Smiden och Smi - 7- Utskottets förslag. Chartering af Contract} Köpe afhandlingar och Förbindelser rn. m. 1:0 Arrende och beräknadt efter årliga arrendesumman, hyran eller afgälden, då den i penningar utgöres, och för kortare lid i förhållande derefter, dock aldrig lägre än 3 sk. Ifrån och med 1 5 till 30 R:dr 5 sköte. 2:0 Gertepartier eller Fragtslutom fartyg till utrikes orter i proportion af Fragtsumman,. nemligen: 3:o Köpe-Contract,. hvarå följer Köpebref, hvarje exemplar . 12 sk. 4;o Köpe-, Bytesoch Gåfvo-bref på fast egendom å landet och i städerne, Bruk och -Manufacturverk __. 34 Bevillning!-Utskottets Ett, JV:o ix. desiätttigheter samt Ilammarskalter, — Frälseränta!’, Fabriker eller andra inrättningar, med hvad -mera, som under egande rätt föryttras och vid Domstolarne uppbjudes eller -intecknas, lorses med stämpladt papper efter värdet nemligen:
Och i språkligt afseende är kanhända den tid ej så aflägsen, då ett grammatikaliskt system, helt och hållet bygdt på de moderna språkens egendomliga karakter, skall utvecklas — då förlorar latinet äfven sin språkligt uppfostrande betydelse — och då kan det utan skada för vår moderna bildning Öfvergå till ett föremål uteslutande för specialstudier. Men nu — hvad är nu att göra? Man kan gå, och man har faktiskt gått, tvenne vägar, när det gällt att inskränka latinets ännu för ett par mansåldrar sedan eller t. o. m. senare afgjordt dominerande ställning. Den ena har varit att minska fordringarna i ämnet för de studerande, som vid läroverken och universiteten studera latin, den andra att gifva ökade rättigheter åt realstuden-22Ö NÅGRA ORD I LATINFRÅGAN. ter. I princip gifva vi den senare vägen företräde. Utan att i allmänhet hylla grundsatsen » Drick djupteller smaka intet », tro vi dock, att skulle latinet i skolorna ytterligare inskränkas — skulle det t. ex. framflyttas till 6: te klassen, så vore af dess studium ' föga eller intet vunnet. Redan nu har jag och flera med mig varit i tillfälle att iakttaga, huru nutida studenter vid återgif-vandet af de enklaste termer stundom göra sig skyldiga till sådana fel, att om en gosse under min skoltid gjort detta, hade han otvifvelaktigt blifvit underkänd vid pröfningen för inträde i 6: te klassen. Ett steg längre på den angifna vägen, och latinstudiet saknar ali betydelse, ali därpå nedlagd tid är åtminstone i hufvudsak bortkastad. Bättre är väl då att befria en del nutida samhällselement, för hvilka vår kulturs historiska förutsättningar och grundligare grammatikalisk bildning äro af mindre vikt, från allt latinstudium, än att låta detta, där det verkligen behöfves, sjunka så, att det ej kan utöfva, ens tillnärmelsevis, det inflytande, som med detsamma afses och som det åtminstone på vissa yrken obestridligen kan och bör utöfva, förutsatt att det här får göra sig gällande i sin fulla kraft.
Jag strök öfver detta täta, vackra hår, skyggt, tafatt en smula. ”Nej, drag Fingrene igjennem.” Jag försökte göra det. ”Nej, de skal tage haardt; helt igennem.” Jag gjorde så. ”Nej mer, mer,” sade han då jag ville hålla upp. ”Jeg har et sa uhyre Trang til Kærtegn.” – Och så berättade han hur Edith kan komma in i hans rum, knäppa upp hans väst och stryka med sina små händer ideligen stryka och stryka öfver hans blottade bröst. Jag kan tänka mig hur det måste kännas lugnande och godt för denna nervösa, söndersplittrade natur med detta lilla barns energiska smekningar i hvilka hon lägger all sin kraft, hela sitt älskande lilla barnahjerta. Det blef fråga om att vara god, – om att man håller af den som alltid är god emot en. ”Det hjelper inte alltid för att bli älskad. Det är inte alltid man bryr sig om den som håller af en.” ”Jo, nästan alltid. – Hvis det ikke ligefrem er Modbydelighed.” Så talade han om att det är en ”gammel Jomfru” i Kjöbenhavn, som sjelf säger att hon användt alla medel för att närma sig till honom. ”Hun har tilmed gjort sig til min Kones Veninde, men det kan næppe siges at være den bedste Maade.” – Och så har hon alltid ”vaade Hænder, og maa altid sidde med Lommetörklædet mellem Fingrene.” Hon hade gjort någon slags tilnärmelser, ”men jeg flyttede en Stol foran mig.”263 När jag sade att jag fruktat att få resa utan afsked, svarade han: ”Kære Veninde, saa fremmede ere vi dog ikke for hinanden.” Det var också den qvällen, som jag försökt att lugnande stryka genom hans hår, som han sade rätt som han satt och såg på mig med så underligt vackra, tåriga ögon: ”Du er god.” Han sade det tyst, liksom för sig sjelf. Och i det ögonblicket såg han sjelf god och trofast ut.
M. inkomma med en noga och specifik uppgift på alla de vid tjensten varande löneförmåner, förklarat, alt K. M. då ville, i enlighet med de grunder för en allmän reglering af landsh.lönernas belopp, som K. M. var betänkt att fastställa, i nåder bestämma de löneförmåner, som vid den lediga landsh.tjensten komme att af innehafvaren åtnjutas. Det var således nödvändigt, att K. M. vid de begge omnämnde landshöfdingarnes utnämning bestäm - Den i Juli l. m n de hvad löneförmåner de skulle komina att under sin tjenstetid åtnjuta. Orden ”af särskilda anledningar” åter, som förekomma uti det klandrade beslutet, bade afseende på amortering af de vid dessa embeten varande aecorder, hvilka allmänt ansetts olämpliga, och som borde, så fort ske kunde, försvinna, till vinnande af hvilket ändamål beslut då äfven togs. Uti 3g:de punkten har Utsk., i sammanhang med frågan om bristen i andra hufvudlitelns besparingar, gjort anmärka. vid beslutet ronde Kammar-collegii lönereglering. Före sista riksdag hade alla Rikets collegier, genom för hvardera särskildt fastställda regleringar, erhållit förbättrade aflöningsstaler; Kammar-collrm ensamt återstod. K. M. aflat då till R. St. vid nämnda riksdag propos. om ny stat för detta collegium enligt ett, i sammanhang med ny organisation af collegium, uppgjordt förslag, leke mindre än 7 tjenstemän inom collegium föreslogos till indragning, och lönerna för de öfriga skulle ökas till samma belopp, som motsvarande tjenster i de andra collegierna redan lätt sig tillagda. Collegii gamla stat upptog 29,117 r:dr 16 sk. 1 r:st, och dessutom hade collegium genom särskildta förordnanden af år i8o> och 1826 ett extra anslag af 4°°o r:dr årligen, då beviljadt såsom alldeles oundgängligt för ärendenas behöriga gång.
”Då det icke torde kunna bestridas, att de statistiska uppgifter, som, enligt gällande föreskrifter, nu böra till Kongl. Maj:t ingifvas och hvilka till största delen finnas i de från domstolar och förvaltningsverk på vissa tider inkommande arbetsförteckningar, berättelser och rapporter, både i anseende till sin uppställning, hvarvid, äfven der ämnena äro af lika beskaffenhet, någon gemensam plan ej följes, och, såsom ingående till serskildta Regerings-departement, utan att sedermera, med undantag af dem, som röra den egentliga lagskipningen , till något helt sammanfattas, icke kunna lemna om tillståndet och förhållandena i Riket fullt tillförlitlig upplysning eller ens någon allmän öfversigt, och dessutom äro för allmänheten otillgänglige, eller åtminstone svåre att, utan besvär' och omgång, ernå, synes en anstalt af den beskaffenhet, motionären föreslagit, och som hade till föremål att, i bestämd ordning och efter fastställd plan, uppfatta och sammanföra nogranna och fullständiga uppgifter, rörande alla, landets statistik tillhörande, ämnen, vara af synnerlig vigt och kunna medföra flera fördelar. Till sådana torde Statioch Bevillnings-Utskoltens Utlåtande , N:o 22. 7 böra räknas icke blott, att Kongl. Maj:t af de upplysningar, som i förevarande hänseende Honom tillhandahölles, finge, tilläfventyrs lättare än förr, tillfälle inse behofvet af och hemta ledning för åtgärder och författningar till upphjelpande af den allmänna hushållningen, samt till andra förbättringar inom serskilda grenar af förvaltningen, utan ock, under förutsättning, att frukterna af den föreslagna Gentral-anstaltens arbeten blefve för en hvar, utan svårighet eller betydlig kostnad, tillgänglige, att en närmare kunskap om fosterlandet utbreddes bland alla folkklasser och derigenom ett allmännare intresse för dess bestånd och förkofran utvecklades, äfvensom att, genom tillfället till jemförelse mellan de serskilda orternas industriella och sociala förhållanden, hågen att tillegna sig, hvad nyttigt i sådan väg finnes på en ort och saknades på en annan, mer och mer skulle väckas.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk-.s d. 9 och 10 dennes på bordet lagda utlät. N:o 159, ang:de de utaf 2:ne lotshemman i Ytterlännas socken förr utgjorda onera. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s d. 9 och 10 dennes på bordel lagda utlåt. N:o 101, i anledn. af R. Sl:s åren 1845 och 1847 församlade revisorers berättelser, ang:de granskningen af de under K. comm.-collegii förvaltning ställda fonder och medel. 1 punkten, ang:de det Nyköpings bruks och faktori-bolag beviljade förlagdån. R. o. Ad. fann Utsk:s i denna punkt gjorda anmälan icke föranleda lill någon åtgärd. 2 punkten, ang:de pröfningen och af görandet af frågan om fordringars afskrifning i manufactur-diskontens räkenskaper. Hr von Hartmansdorff, Aug.: De penningar som utlånas genom manufaelur-diskonten, äro R. St:s likasåväl som de hvilka utlånas genom allmänna diskonten eller bankens lånekontor i landsorterna. Hvarföre skall då ett annat behandlingssätt iakttagas för afskrifningar i manufactur-diskonten, ån i de öfriga diskonterna? Jag inser dertill intet annat skäl, än att den styrelse, som utlånar penningar i manufactur-diskonten, är tillsatt af Konungen, utgör corn.-coll. embetsmän, hvaremot den, som utlåna penningar i Banko-diskonleu eller lånekontoren är tillsatt af R. St. Men denna skiljaktighet bör enl. min öfvertygelse, icke föranleda till någon åtskillnad i fråga om afskrifning af fordringar, hvilka ej kunna utbekommas. De böra, så vidt jag förstår, behandlas på samma sätt. Följden blifver då ali likasom afskrifningsfrågor, hvilka röra allmänna diskonten, eller bankens lånekontor, först behandlas af diskont-direktma, derefter af de årliga och af R. St:s revisorer, så af BancoUtsk. och slutligen af R.
Riksdagarnes slut inom viss tid vore ett vilkor för en constitutionel behandling af RiksdagsÄrenderne , men det vore aldeles icke tänkbart, att detta vilkor någonsin skall uppfyl - Éetän konden, Nio iJö4- a5t las, så länge RiksStånden ännu fortfara, att tinder si* lia öfverläggningar ega detta obehagliga, detta skiljda local-förhållande till hvarandra, så lange de ännu flere veckor efter Riksdagens början, dels aldeles sakna rum för sine Utskotts sammanträden, dels äfven ega dem, men kringspridda och olämpliga; hvadan Herr Professoren, som ansett afhjelpandet af detta onda vara ett steg, taget framåt på den constitutiohela bildningens bana, gjort följande motion: "Att beslut fattas och åtgärder genast vidtagas för anskaffande och inköp af en tjenlig lo cal j der alla RiksStånden komma i en närmare ömsesidig beröring bade ined hvarandra och med sina Utskottsina Canzliers och hvarvid Herr Professoren tillagt, att H. R. o. A. har redan länge egt en både rymlig och tjenlig local för sina sammanträden. Frågan vore således nu endast, att under ett tak öfverläggningssalar för de Tre ändra RiksStånden samt rum för deras Canzlier oell för de Utskott, hvilka icke redan, likt Bancooch Statsutskotten, ega en bestämd local, må kunna anskaffas. Det vore icke tänkbart, att ett Land kan säkna tillgångar till anskaffande af Samlingsrum för sin Representation, der man icke saknat dem för åtskilliga andre kostbara praktbyggnader, icke tänkbart, att man längre skall tillåta den kalla besinningens Land, att i glömska och förgätenhet nedsänka ett förslag , sorn åsyftar skyndsamhet och ordning i ärendernas behandling, besparing i de hittills varande
Plenum kl. 6 e. ro. Upplästes ett af Hr Lagerhjelm, Pehr inlemnadt sålydande mern. I anseende till en förestående angelägen resa från hufvudstaden, nödgas jag vördsamt afsäga mig ledamotskapet af BancoUtsk. ; utbedjande mig att få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr von Troil, Sam. Gust., såsom ledamot af StatsUtsk., erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån den 8:de dennes, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot af BancoUtsk. efter Hr Lagerhjelm, samt en ledamot att inträda i StatsUtsk., under Hr von Troils frånvaro. Fortsattes pröfningen af Bevillu.Utsk:s betänk. N:o 13, ang:de tullbevillningen, hvarvid bland de punkter, hvilka R. o. Ad. ansett böra blifva föremål för serskilda beslut, nu förekom: 34:de punkten, ang:de artikeln spanmäl. 5 H. 28 434 Den 5 Juni e. m. Efter uppläsning af den del utaf Utsk:s i fråga om denna artikel gjorda framställning, hvari blifvit tillstyrkt, att nu gällande införselafgifter å spanmål må bibehållas oförändrad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle detta Utsk:s tillstyrkande. Ropades ja. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag uppfattade icke huruvida Utsk:s förslag rör-.de en skrifvelse till K. M. i fråga om spanmålstullen redan blifvit föredragen.
Den röst i Europas rådslag, som Sverige på ärans fält, under sin nuv:de dynastis stamfader förvärfva!, må väl ej, när nu ett tillfälle erbjuder sig att göra den gällande, anses fursuten, i en tid, då hans värdiga ättling här för spiran, på ett sätt, som tillvunnit honom nationens tacksamhet och Europas aktning. Det förslag, motionären här framlagt, är, jag vågar påstå det, ett genljud af hela landets opinion, en röst ur Sverska folkets hjerta; och då jag velat äfven med min ringa stämma understödja detsamma, och bland eder, Mina Hrr! bland Sveriges Riddersmän, uttala mina varmaste önskningar för ett i ordets sannaste bemärkelse ridderligt folk, så har det skett för att derigenom fullgöra min pligt som ledamot af delta hus, som vän af mitt land och mitt folk. Jng öfverlemna r nu ordet åt andra talare, hvilka nog förmå bättre uttrycka, men säkert icke klarare uppfatta, icke djupare känna Sveriges förbindelse emot denna Niobe bland nationerna, emot Polens ädla, olyckliga folk. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Raab, Adam Christian: Det är med en viss tvekan, som jag uppträder och yttrar mig efter ett sådant anförande, som det vi nu hort afgifvas af Hr Tersmeden, och jag Den 16 M»r>. 183 skulle icke hafva gjort det, om jag icke ansåge att det läge vigt på att flere talare inom detta hus uppträdde mot de åsigter, som uttalats af Gr. Anckarsvärd, hvars försigtighet i denna fråga torde ådraga sig desto större uppmärksamhet i Ekon.- Utsk:t, som Hr Gr:n förr gjort sig känd såsom en skarp motståndare till 1812 års politik. Jag kan icke föreställa mig annat än att det intresse, som öfverallt i landet försports för det lidande Polska folket, skall vara lifligast på detta rum hos ättlingarne efter de frejdade män, som under Gustaf IF Adolf, Carl X och Carl Xll kämpade och blödde på Polens fält, och jag tror det vara rätt att uttrycka ett sådant deltagande.
Utskottet har, jemte det att det sökt utvidga Inrättningens verkningskrets, inskränkt så väl Lärare-personalen som stipendierne för Eleverne; så att hvarken kunna Lärarena sköta sina Läro-embeten, då de ej få sina vissa delar att undervisa, ej heller kan inrättningens practik ska anstalter äga bestånd eller skötas med 8 Elever, som Utskottet föreslagit i stället för 16, som föreslagits af Kongl. Maj:t. Härvid bör ytterligare anmärkas, att Utskottet har beviljat endast en Lärare och en Adjunct, hvilken sednare de kalla Theoretisk. Blir Adjuncten en slags theoretisk Lärare, så har den practiska Läraren alldeles intet biträde att påräkna, i fall att han genom sjukdom eller andra inträffande omständigheter blir hindrad att siu tjenst förrätta. Ännu svårare blir till fället vid någon Lärares bortgång: bland Eleverne kan man ej uttaga Lärare, ty sådan bildning kan ej påräknas. Bland Medici kan lika litet påräknas någon som innan några års studium och erfarenhet i saken, skullej ens med medelmåtta intaga en sådan Lärostol, Skall der - T)en /j Julii <% ra. 7 7 emot Adjuncten vara Läraren till sådant biträde sorn nästan beständigt tarfvas, så kan lian hvarken få tillfälle att sköta den delen af undervisningen som skall tillkomma den i Konungens proposition föreslagne theoretices Läraren, ej heller skulle han få tillfälle att så mycket ägna sig åt Veterinär-kunskapens vidlöftiga studium, som ens oundvikligt är. Med få ord: båda dessa, Tjenstemäns verkningskrets blir förfelad. Lika så skadligt det är att indraga den föreslagne tlieoretiska Lärarens tjenst, eller och den tillernade Adjuncten, som i Konungens förslag kallas pensionair, lika illa är det att inskränka Elevernes antal från 16 till 8, då dageligen minst 5 äro sysselsatte med smide och 5 med sjuk-skjötseln.
Stockholm den 16 Januari 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857. Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o IG. 1 No 1«. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Jan. 18S7, kl. 1 e. m. Betänkande i anledning af väckt förslag om förändrade föreskrifter rörande Folkskole-medlens redovisning och aflemnande. Uti en inom Högv.
Ett ytterligare skäl för straffets nedsättning ligger deri, att brottet sålunda blefve praescriptibelt, hvilket torde vara desto nödigare, som det i allmänhet icke är lätt att efter längre tids förlopp kunna åstadkomma hevisning om brott af denna beskaffenhet. Jag har ansett mig böra yttra min åsigt i ämnet, ehuru jag gerna medgifver, att frågan egentligen endast torde vara en smakfråga emellan juristerne, enär man kan se den från olika synpunkter, men dock afse samma mål. Jag har nu för K. o. Ad. angifvit den synpunkt, hvarifrån jag för min del ser saken, och fortfar i min begäran om återremiss. Efter först tili bifall å denna g framställd propos., som besvarades med blandade Ja och Nej, hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkntne föranleda till återremiss, och sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. § 35. Hr von Koch: Jag anhåller om återremiss af 1 mom. i denna § på den grund att jag anser, alt såsom straff för det deri omförmälda brott bör utsättas fängelse alternativt med straffarbete. Jag föranledes till denna anhållan, icke deraf att jag anser brottet vara ringa, enär jag tvärtom finner detsamma vara ganska groft, utan deraf, att man genom åsättande af ett lindrigare straff oflare lyckas att få den brottslige fälld af domaren, hvilken, lika med andra menniskor, ofta låter känsian inverka på sitt handlingssätt. Den 31 Augusti. Gr. Sparre: Om jag vid behandlingen af den förra gm icke ville vara envis i förfäktandet af min mening, så måste jag deremot i detta fall på det ihärdigaste motsätta mig den siste värde talarens yrkande. Det brott som här omtalas, är i mina ögon så afskyvärdt, att jag för min del ej vill låta det aflöpa med lindrigare straff än straffarbete. Brottet består uti alt sälja veterligen förfalskade lifsmedel, vid hvilkas förfalskning blifvit nyttjade för menniskors lif eller helsa farliga ämnen.
Hvad som dock gifver största anledningen till bekymmer för närinasidkarne i allmänhet, är den flere gånger antydda afsigten att icke stanna vid de tid efter annan gjorda tullnedsättningarne, utan att borttaga alla tullar, som kunna få namn af skyddstullar. Och denna afsigt har lått sin bekräftelse i sista tullkomite-betänkandet. Uti detta betänkande, hvars innehåll man torde få anse såsom uttryck af regeringens åsigter, förekommer nemi. följtde ord: »att bereda skydd för våra näringar är en för tull-lagstiftningen främmande uppgift.» Då sådant är målet, synes mig en hvar, som har fäderneslandet kärt, böra söka hejda stormen, innan det blir för sent. För alt återkomma till de mycket omordade naturliga näringarne, antager jag att dermed afses i främsta rummen jordbruket, bergsbruket och trävarurörelsen. Jag beder få säga några ord i afseende å aspekterna att med afkastningen af dem kunna godtgöra allt hvad som nu införes utifrån och i ökad progression kommer att importeras, i mån som tullsatserne nedsättas. Min granne, som nyss hade ordet, lemnade å vårt jordbruks nuv:de tillstånd en så sann skildring, att jag icke finnér mig hafva något att dervid tillägga. De, som följt vårt bergsbruks utveckling under de sednare åren, hafva förmodligen observerat, att, under det de liesta andra näringar mer eller mindre ökat sina tillverkningar,! har bergverkens pruduktioner i det närmaste hållit sig vid samma punkt. Utvecklingen har på sednaste 10 åren varit så obetydlig, att den knappt är nämnvärd, och dessutom, huru skulle t. ex. vårt jern, som förr ansetts utrikes vara nära oumbärligt för vissa behof, kunna bibehålla sig i efterlrågan under det ständigt nya uppfinningar i andra länder göras för att förbättra deras egna tillverkningar. Det kan i de rikare länder bära sig att studera på uppfinningar af nya och förbättrade methoder för näringarnes bedrifvande, ty den som åstadkommer en lyckad uppfinning, är derigenom försäkrad om välstånd för lifstiden. Ett bevis på bergsbrukets nuv:de tryckta ställning finner man deraf, alt af den fond i R.