Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Silfververkets interessenter uti en dit ingifven skrift yrkat, att de femton år, under hvilka förbehållna dispositionen af kronotionde-spänmålen och kronodagsverken jemte räntefrihet för Löfås hemman skulle få tillgodonjutas, borde beräknas och taga sin början ifrån den tid förslaget af E. K. M. i Nåder antogs, på uppgifna grunder afslyrkt bifall till interessenternes anbud; altGeschvornern och Bergmästaren förenat sig i den åsigt, att föga skäl vore för handen alt låta grufarbetet än vidare fortfara; i hvilket afseende Bergs-Collegium jemväl yttrat, att, då allt ifrån år iy47* eller under snart förflutna go år efter förläningarnes å nyo upplåtande till gruPvedriften, derunder tillräcklig erfarenhet om grufvornes beskaffenhet kunnat vinnas, det visat sig, att alla så väl på Statens som enskild bekostnad gjorda försök till upptäckande af bättre och rikare malmförråd fruktlöst afiupit, samt anledningar till ett förändradt förhållande i den - 208 Expeditions-Utskottels Förslag till aud. Skrifvelse N.o 129. na del icke hädanefter mera än hittills sig företedde, Collegium ansåg* ett vidare fortsatt arbete i dessa grufvor, lill deras närmare undersökande, icke skola medföra något bättre resultat, i följd hvaraf Collegium icke tilltrodde sig kunna i underd. tillstyrka vidare bidrag dertill af Staten; samt att, enligt Bergs-Collegii berättelse rörande grufvudriften vid Löfås de senare åren, metalltillverkningen för åren 1S2S till och med i83a icke utgjort tillsammans mera än 52 lödiga skåip:d och 1 2 Jod silfver samt 29 skepp:d 2 lisp:d 5 skålp;d bly, hvaraf kronotionden för fem år uppgått till 1 lödig mark 12 lod 25 gran silfver.
Uti en, inom llögv Presle-slåndet väckt samt till Utskotten remittelad motion, har Prosten Sidnei■ hemställt, att den svenska befolkningen i Lappmarkerne måtte, i likhet med öfrige svenska undersåter, åläggas skyldigheten alt deltaga i allmänna beväringen. Till stöd för denna framställning har motionären andragit, alt nämnde befolkning, till följd af den befrielse från skattebidrag till staten, som den åtnjöle, befunne sig uti ekonomiskt hänseende i en vida bättre belägenhet än innevånarne uti de närmast derintill varande delar af landet; samt att fäderneslandet icke borde gå i mistning af det ej ringa antal kraftfulle och härdade ynglingar, som dessa Lappmarker i behofvets stund kunde uppställa Lill dess försvar. Utskotten, som sammanträdt för behandlingen af denna fråga, hafva tagit densamma i öfvervägande; och sorn Kongl, kungörelsen den 37 Oktober 1812 ålägger hvarje svensk man, som fyllt 21 års ålder, med vissa föreskrifna undantag, att ingå i allmänna beväringen, men motionären icke uppgifvit samt Ulskolten ej känna något stadgande, som frikallar den svenska befolkningen i Lappmarken från utgörandet af bevärings-skyldigheten; så sakna Utskotten anledning att tillstyrka motionen, och hemställa deiföre, alt densamma måtte förfalla. Stockholm den i3 Juli 1848. lith. till R. St. Desv. ock Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 46. JW 46. Arik. till Exp. Utsk. d. 15 Juli, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga o/n upphof vande af Kongl. brefvet den 26:te April 1814, angående extra roteringen och dermed gemenskap egande frågor. Inom Hederv.
Constitutions»Utskottet, destom,er förpligtadt att, vid besvarandet af Remisser S Anmärkningsfrågor, framlägga alla dermed gemenskapegande omständigheter, som Utskottet ensamt är i tillfälle att hemta upplysningarna från sjelfva källan, tror sig, till en början, hvad närvarande ämne angår, böra vördsamligen anmäla att, enligt granskade Protocoll, Kongl. Maj:t, tid efter annan, täckts på föredragandens och StatsRådets tillstyrkande, i Nåder förordna: I Handelsoch FinanceExpeditionen. den 22 Maji 1819, att, till förstärkande af Arméens förråd och oundgängliga Krigs förnödenheters anskaffande, 1 o',oocl R.dr skulle, på mindre Crediti. veta, för utomordentliga händelser och behof, anvisade tredjedel i Riksgälds Contoiret lyftas. 2:0 I Krigs-Expeditionen, den 27 Maji 1819, att,af denna summa, 30,000 R:dr borde användas till Gevärs Reparation, 30.000 R dr till vipphandling af Commisskläde, 30,000 R dr till fyra Fregatters, fyra Briggars och sex Canonslupars försättande i utrustnings-gillt stånd, och 10,000 R.dr till oförutsedda militaire utgifter. 3:0 I samma Expedition, den 6 Februarii 18-R att, till åtskilliga arbeten och anstalter för Rikets försvar, ytterligare 100.000 R:dr komma att på mindre Creditivet uttagas; 4.0 I samma Expedition, den 20 Martii 1821, att, för Militaire behof, hvartill å ordinaire Stats-anslaget saknades erforderliga medel, och för hvilkas betäckande, efter Föredragandens uppgift, någon tillgång ej heller var öfrig i den redan fullt disponerade behållningen af öfver - Constitutions-Utskottets hetnnhanden.
Af den 27 Maj, angående hvad iakttagas hör vid besvärs fullföljande i brottmål, Å nya föredrogs OeeonomieUtskottets, den J5 dennes sista gången upplästa, Betänkande, af den 6 i denna månad, i anledning af väckt fråga om afhjelpande af vissa kostnader fq? Roteoch Rusthållare. Herr Tham, Pehr: Vid OecpnomieUtskottets Betänkande, första punkten : att med Solda t er bör actor der as visst ■ i Spannmål, med en Kålsäng &cc. får jag den äran påminna, att som Soldaten för hustru och barn behöfver Ko, So, Får & c., så behöfver han, förutan Spann, mål, sin vanliga Hå- och Foderbergning; hvadan sådana spannmåls-accorder icke passa. Ändring begär jag derföre häruti men utan att begära återremiss, Grefve Gyllenborg, Johan Henning, uppläste följande; Med HöglofJ. OeconomieUtskQttet instämmer jag så mycket hellre deri, att Rothållare böra, i stället för åker och äng vid SoldatTqrpenj hemkallet in natura prestera, sora nu Den 19 Juni. t. m. 455 mera, sedan Soldaterne blifvit Canalarbetare, och i följd deraf, de i Södermanland tillbringat nio somrar å råd, dels i krigr dels vid Canalarbeten, det icke mera bl ifver för Soldaten lämpligt, deremot för Roten betungande, att ^ldaterne vid SoldatTorpen åker eller äng begagna; men då Utskottets Betänkande, som först innehåll r rättligen att hö, säd och halm bör S »'daterna , efter KnekteContracten, såsom hen.Kall meddelas, i fö jande rad likväl föreskrifver, att vid upprättande Contract rättvisa och billighet böra jakttagas; nödgas j g, i anseende till dessa , i min öfvertygelse, hvarandra motsägande uttryck, då tvänm cont act äio ställda i tråga, 0.11 rätta meningen begära Utskottets benägna upplysning , och derföre om återremiss af Betänkande vördsamligen anhålla.
— För vårdande af derstädes intagne Veneriske sjuke, tillhörande Hufvudstaden, hvilkas antal år i83a utgjort 43o, samt under de föregående åren högst 469 och minst 313, erhåller Inrättningen årligen i Stats-anslag 1,000 Rldr, af Stats-cassans andel i Tolags-medlen 5,000 R:dr, och de sedan år 182g med 5 Skillingar af hvarje i Staden mantalsskrifven person utgående Curhus-afgiften, utgörande år i83a ett belopp af 4,984 R:dr 37 sk., och i medeltal för samma år, jemte de 5 nästförflutna åren, 45g3 R:dr 3i sk, 6 rest.; hvarjemte uppkommande årlig brist för utgifterna ersättes af Allmänna Fattigcassans öfverskotts-medel. Utgifterna vid detta Curhus för sistlidet år, förnämligast till aflöning, patienternas utspisning, medicamenter, ved och inventarier, uppgingo inalles till 13,057 R:dr 32 sk., hvari Stadens andel var 11,87g frdr 9 sk* 11 rist*, och Stockholms Läns Curhus Cassas endast 1,178 R:dr 12 sk. 1 rist. II. Danviks Hospital och Dårhus samt Enkhus-Inrättning: Sedan förra Berättelsen afgafs, har Dårhuset undergått en betydlig invändig reparation, hvarigenom bättre utrymme, snygghet och beqvämlighet för patienterne vunnits; äfven har vid Hospitalet en Schola blifvit inrättad för de derstädes intagne vanföre och blinda barn; för öfrigt hafva dessa inrättningar fortgått i deras vanliga skick. År i83i egde de en contant Fond af 95,467 R:dr 23 sk.
Det var en af paradisets mest förtjusande houris.” ”Ack jo! det hörde jag väl; men jag ville veta hvad det vill säga.” ”Ack, du enfaldiga barn,” svarade brunetten och drog medlidsamt på axlarne. ”Det är en vext, en herrlig vext, som har fortplantat sig alltsedan Adam och Eva lustvandrade i Eden; men den är i hög grad giftig, och angriper vid minsta närmande alla dem, som af nyfikenhet eller oförsigtighet komma den för nära.” ”Min Gud! så besynnerligt!” ropade den unga flickan och vände sig till löjtnanten. ”Haf den godheten, herr M., och beskrif litet närmare denna vext för mig.” ”Hvilken vext?” frågade denne, halft förtretad att blifva afbruten i en hviskande förklaring till blondinen. ”Den som lindansarne hade med sig. Ni nämnde den nyss. Jag hör att den skall vara så giftig.” ”Ger ni den vackra aktrisen namn af en giftig vext,” sade löjtnant M. leende, ”så torde hon ej bli er synnerligen förbunden för artigheten.” ”Var det en aktris ni menade, då ni talade om den der förtjusande paradis jag har glömt huru ni kallade den?” ”Ja visst,” försäkrade löjtnant M. med smålöje. Och nu drogos alla öfverläppar en half tum ned öfver underläppen. Och de som hade mindre verld skrattade helt oförsynt på den unga flickans bekostnad, hvilken, med en tår i ögat, förvånad såg sig omkring i kretsen, om ej någon ville taga hennes försvar. Då framträdde Klein, som afhört samtalet och aldrig kunde tyst åhöra, huru elakheten roar sig på andras bekostnad. – ”Beskrifningen,” yttrade han, ”var rätt sinnrik; men efter min åsigt ville jag hellre lyckönska den, som icke förstår sådana allegorier, än en, som vill rikta åtlöjets giftiga pil mot den menlösa blomman, hvilken blyg skyggar tillbaka för dess sårande skott.”
Pomeranser, pr ® Portföljer, Börsar, Väskor al heloch halfsiden, pr ii andra slag, pr it Potatismjöl, pr Ctr Ris, skalad, d:o oskalad eller Paddy, pr Ctr Sadeimakarearbelen med förgyllda, försilfrade, pläterade beslag, pr U andra slag, pr it . N:o 310. 483 Smör, pr Ctr Spanmål, omalen: Bohvete, pr kubikfot Hvete, d:o Råg, d.o Hafre, d:o Korn och Malt, d:o Vicker, d.o Ärter, d:o Spanmål, malen: Mjöl af hvete, pr Ctr Mjöl och Gryn, andra slag, pr Ct Speglar och Lampetter, pr tl . Spetsar, Uddar, Blonder, af silke och linne, pr andra slag, d:o ... Spännhalsdukar af heloch halfsiden pr a af andra tyger, pr U . af läder, pr H Talg, pr Ctr Tjära, pr tunna Tjärbärma, Vraktjära, pr tunna R:dr ö. 1! 15 8 5 8 8 10 60 30 40 10 3 Tobak, Cigarrer, pr U Tvål, parfymerad, d:o Ull, alla slag, d:o Ur, fick-, med guldboett, pr st. andra slag, pr st Skeppskronometrar, pr st Väggoch Studsare i foder af brons, alabaster, porslin, pr U af träd, andra slag, pr ® lösa Urverk, pr U Vagnar och Åkdon, tvåhjuliga, droskor, triilor, slädor, pr st. öfriga slag, pr st Vanilj, pr tt Vax, oblekt, d:o blekt och färgadt, d:o Vin, alla slag, på fastager, pr U på buteljer, pr kanna Vindrufvor, pr H Visitkort, d:o Ägg, d:o ..
Lagmanskan, som blifvit utkallad, gick i detsamma genom rummet; Jeanette följde henne. Emma anmärkte, att hon och systern bedömde grandtanten mycket olika, att hon sjelf gerna lyssnade till hvad tanten talade; det var allt så klokt och välmenande, sade hon. Men alla hade här en viss fördom mot grandtanten, utom hennes far; han hade en gång önskat att Emma kunde komma på en tid till henne, men så mycket hon äfven bett modren, hade hon ej fått fara med till Löfsala under hela sommarn. «Men skulle du väl vilja följa med henne till Borgå?» frågade Leonna vänligt. «Ack så gerna! Hon måste vara god efter du håller af henne. Men hur blir det möjligt för mig att komma dit?» sade hon litet fundersam. «Det blir min sak, goda Emma. Låt oss nu gå in.» Den af oss meranämnda Maja Stina, användes alltid af sin matmoder, när någon beskickning af diplomatisk beskaffenhet var i fråga. Nu var hon återkommen från «grannarna,» dit hon sändes genast, när de fremmande anlände. Hennes officiella instruktion var att bjuda Österoch Vesterviks damerna på kaffe, som sällskap åt friherrinnan Perlkrans; den hemliga: att få låna thé och ett eller par marker socker. Nu vilja vi lyssna på utgången. Maja Stina for först till Vestervik, det var som vädret fört båten dit, tyckte hon; majorskan var i köket och klöf hveteskorpor till torkning. Då Maja Stina framförde bjudningen, hade hon svarat: «det passade just bra, ty jag har haft en riktig längtan efter godt kaffe i dag; och ärnade skicka lilla Kalle och fråga om hennes nåd kunde betala det kaffe och socker, som lånades i förra veckan. Jag är utan båda delarna, tills Österviks inspektorskan hemtar hem annat från staden, men hon kommer först i öfvermorgon derifrån. Påminn således hennes nåd, kära Maja Stina! Helsa eljest rätt mycket, och säg att både jag och Bina skola hafva den äran.» Naturligtvis kunde Maja Stina ej der tala om ett nytt lån; utan for till Östervik. Der trodde hon sig gå ganska klokt tillväga, ty hon begärde låna först och när svaret var enahanda, bjöd hon dem icke heller; ty det ansåg hon för bäst, när «traktaten» felades.
»hvem sörjen I», hvad skolen I svara då, Barbro? BARBRO. »Vi sörja vår älskade lärare, pastor Jon i Svärdsjö. MÅNS N. Om då kungen frågar hvarför, så svaren I? GUSTAV VASA BARBRO. »Därför att han var Kung Göstas ungdomsvän och räddade hans dyra lif åt fosterlandet.» MÅNS N. Hvilket år var det? BARBRO. »Samma år som Kristian Tyrannen tog hufvudet af svenska adeln.» MÅNS N. Det är rätt, barn! Och där sen I mäster Jons bild när han håller handklädet åt den biltoge tröskaren, som kommer från ladan! Till hustrun. Onödigt är det däremot att säga barnen det kungen lät taga sin väns hufvud för två år se'n! HUSTRU N. Så mycket förstånd har Du ändå kvar! Men tror Du att kungen älskar erinras om detta dåd, som icke samkar ära åt honom? MÅNS N. Han må älska't eller förtryta't, men han skall ha't i sig, skall han. Ty det var en ful gärning, och Jon i Svärdsjö var en helig och en martyr, ty FÖRSTA AKTEN han dog för sin tro, sin barndomstro, som han ej ville öfvergifva. BARBRO vid högbänksstolen. Är det här kungen skall sitta, far? MÅNS N. Ja, barn, där skall Guds underman sitta, hos sin vän Måns Nilsson i Aspeboda. Hans lif, barn, är en mirakelhistoria, huru Gud förde honom ur fångenskapen hos Juten upp till Dalarne; och huru han genom många farligheter slutligen befriar sitt land ur träldomen. Det kan ni allt se på väggbilderna där, ända till på den sista, där skidlöparen hemtar honom vid Sälen på norska gränsen. BARBRO betraktar bilden. Är det sant, far, att den skidlöparen hette Engelbrekt, liksom den store rikshöfvidsmannen i förra sekulet? MÅNS N. Det är sant, barn, och det kallade vi då Guds finger, men nu nämnes det vidskepelse! HUSTRU N. Stå inte och lär barnen sånt där! GUSTAV VASA MÅNS N. Åh, tyst Du! Jag lär endast barnen hvad rätt och godt är.
En värd talare har varnat för antagande af grunder, så länge man ej kände delaljerne, af fruktan att. man skulle finna sig allt. för mycket hunden vid det slutliga afgörandet; men uti intet fall kunna grunder vara nyttigare och nödvändigare att pä förhand antaga, än just vid uppgörande af en criminallag; och jag ville just att man mätte blifva bunden af besluten öfver dessa grunder, för att vara förhindrad att kunna fatta några beslut i delaljerne, som voro stridande mot de antagne grunderne. Jag skulle derföre hafva önskat, alt LagUtsk. icke velat nöja sig med de grunder, sorn det nu uppgifvit, ulan utsträckt dem myckel längre, ty det är icke blott de aldra yttersta principernc, som böra antagas som grunder, utan äfven de underordnade principerne, så att man pä det sättet komme derhän att i Stånden endast afmäta fängelseliderne för de särskilda brotten. Samme värde talare har sagt, alt ett fattigt folk icke bör experimentera, utan låta de rike göra del i stället; men i detta läll äro så mänga experimenter redan gjorda, att jag tror, det vi blott behöfva begagna dem. Hvad kostnaden beträffar, är jag för min del öfvertygad, alt dets: k. Philadelphiasystemet är det minst kostsamma, under förutsättning alt man ieke kan bibehålla vårt nuvarande fängelsesystem, som är alltför odugligt. Förenämnde talare har äfven tillstyrkt R. o. Ad. att uppskjn - m Den 26 April f. m. ta afgörande! af frågan, under instämmande i PresteSl:s beslut. Jag skall derföre utbedja mig att med några få ord visa de betänkligheter, som jag hyser att förena mig med nämnde Stånd, lili 3:dje punkten t. ex. har PresteSl. sagt, alt de personer, som blifvit dömde lill fästningsarbete pä längre eller kortare tid, mätte, när K.
För inredningen bar redan under år 1846 betalts R:dr 630: 14. och beställda arbeten, som till största delen redan äro levererade, uppköp af glas, målning med mera, uppgå minst till „ 1,200: — Summa R:dr 1,830: 14. således nära dubbelt så mycket, som Rikets Ständer hade anslagit. Den bär upptagna kostnaden utgör likväl knappt en tredjedel af hvad, som oundgängligen fordras för inredningens fulländande och samiingarnes flyttande. Akademien, som anmäler, att all inredning för samlingarne i deras nu erhållna nya lokal verkställes med beräkning att kunna användas i det blifvande national-museum, när flyttningen dit framdeles kommer att företagas, anser sig icke kunna föreslå den ytterligare erforderliga summan till lägre belopp än 4,000 R:dr banko, för en gång. Om beviljande af hvad akademien sålunda föreslagit får jag i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t behagade göra framställning till Rikets Ständer; hvilken hemställan, uppå tillstyrkan af Statsrådets öfriga ledamöter, Kongl. Maj:t i nåder biföll. 52 33:o. Med anledning af föreskriften i de nya stadgar för akademien för de fria konsterna, hvilka af Eders Kongl. Maj:t i nåder blifvit fastställde, att akademiens bestämmelse bland annat är att besörja den offentliga undervisningen i de bildande konsterna, så att ej blott skicklige konstnärer må danas, men äfven konstfärdighet utbredas till de yrken och näringsgrenar, i hvilka konsten förädlande ingriper, har nämnde akademi i underdånighet fästat Eders Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på nödvändigheten af en sådan utvidgning utaf akademiens läroverk, att detsamma, kraftigare än som hittills varit möjligt, kunde ingripa i fäderneslandets industriella utveckling och lör detta ändamål innefatta äfven en handtverksritskola, med tillhörande söndagsundervisning.
Näringarnes sunda utveckling beror på ett rigtigt förhållande mellan tillgången på förlag och möjligheten för afsättning; befintligheten al ett sådant förhållande eller afvikelserna derifrån angifva», om icke ensamt, åtminstone förnämligast och säkrast genom det allmänna bytesmedlet, i afseende pä hvilket åler räntans stigande eller fallande utvisar vexlingarne i förhållandet mellan tillgång och efterfrågan. Men om lagen hindrar detta förhållande att fritt gifva sig tillkänna, så går ock den upplysning om näringarnes verkliga ställning, som förändringarne i penningepriset antyda, förlorad, utan att kunna på något annat vis ersättas; och i följd häraf bemärkas missförhållandena icke förr, än de nått en sådan höjd, att våldsamma rubbningar blifva oundvikliga. Dessa s. k. handelskriser kunna visserligen icke helt och hållet förekommas genom räntelrihet, men onekligt är, att räntans vexlingar och stigande gifva anledningar lill att förutse krisens annalkande; och alt nämnda frihet, när dessa stockningar i handelsverlden kommit till utbrott, utgör det kraftigaste medlet till jemviglens återställande, hvarföre också, vid sådana tillfällen, antingen lagen suspenderat sig sjelf, eller räntan, den förra till trots, ändock gått upp vida öfver den tillåtna gränsen. En ökad våda af en under längre tid fortgående, onaturlig näringsverksamhet uppstår här i landet särskildt derigenom, att landels hela myntväsende är förknippadt med en sedelutgifning från Rikets Ständers Bank, hvilken kan betydligt öfverstiga den verkliga valutan; i ty all hvarje kännbarare rubbning måste starkt anlita Bankens metalliska förråd och derigenom kan bringa sjelfva myntvärdet i fara. Begagnandet af de medel häremot, till hvilka Rikets Ständers Bank nu är inskränkt, kan icke ske hvarken i lämplig lid, eller med tillräcklig kraft, eller på ett sätt, som ej medför andra verkningar, hvilka motarbeta ändamålet.
Efter dek jag, med den rättighet instruckionen dertill lemnar, uksedl de personer, som kommo, att »vid Embetsgöcomälen mig biträda, samt genom Hrrar Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret försorg Embeiörum för Justikiä.OmbudsmannenS Expedition bltfwit ausikfftde, har jag lätit, genom Kungörelser i Tidninaarne, till allmänhetens kunskap komma, hwarest, 0^» pä hwad sätt, den borde sig anmäla, som förmente sig äga anledning att begära Justius. Ombudsmannens EmbeteS biträde. Äswensom jag i bet Lndamäl 17 Z. af Instruckionen omförmäker icke allenast besökt ve i Hufwudstaden, warande fängelser samt Den 4 Aug. iz samt der gjort mig underrättad om Föngarnes skötsel och underhall, utan ock genom Circulair till samtelige Landshöfdingarne i Riket, erindrat dem, att skyndesammast till rvederbörande Hofrätt insända de, ester den 6 Junit 1809, upprättade Fänglistor, pä de samma, sedan den granskning och complettering föregatt, som Hofrättens Advocat-Fiscils Embete tillhör, mätte komma mig tillhanda, men hwilket ännu icke inträffat. Af ätskillige klagoskrifter, som till mig inkommit, hafwa de fleste, antingen haft till föremal sabatie äkgärder och beslut, som blifwit widtagne före den lid, frän hwilken utöfningen af Justitiä-Ombudsmanuens befattning täger sin början, eller cck eljest warit af den beskaffuihet, ait jag funnit »agon milt EmbeteS åtgärd, i anledning deraf, icke äga rum: Och wid de fä, hwilka jag ansett innefatta grundad klagan, är den handläggning meddelad, som Inströclioncn före skrifwer.
Två kvitton på bouppteckningen skall göras och skatten är 2 % av bouppteckningsvärdet. Konsistorierna i landet är skyldiga att varje år uppge vilka präster, som är vigde som huspredikanter och i vilka stift de befinner sig. Münchens slott den 28 januari 1803 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående några till allmänna brandförsäkringen hörande ärender; Stockholm den 7 februari 1804 För en husägare, som haft huset försäkrat i Brandförsäkringsverket och efter brandskada fått ersättning gäller, att när han byggt upp nytt får han behålla det som fanns kvar på försäkringen eller om något vore obetalt på 12 års försäkring tillgodo innehållas av Brandkontoret. Stockholm den 7 februari 1804. PIPER, LEYONMARCK, HOLMBRINCK M FL Reglemente angående styrelsen vid de i Carlskrona och Sveaborg anbefallte allmänna arbetsinrättningar; Carlsruhe den 27 februari 1804 Arbetsinrättningarna skall stå under kommendantens på fästningen särskilda kontroll. De fördelas i kompanier om 100 man under ledning av en officer och två underofficerare. Om antalet arbetande övergår 130 anställs ännu en underofficer. Blir antalet 150 bildas ett nytt kompani. De arbetande tjänar 2 skilling om dagen och får 2 marker mjukt bröd eller 1 / 3 mindre hårt bröd. De få varje år en grå jacka med rödrutig krage, om de är på Sveaborg och blårutig krage om de vistas på Karlsborg. Väst och byxor av vadmal, ett par läderoch ett par träskor. Två par strumpor och en hatt. De skall ha håret kort och stubbat. Sängkläder, vedoch lyspengar samt pengar till nattvardsvin och oblater får de lika med värvade soldater. Kommendanten fördelar arbetet. De skall inte arbeta tillsammans med fångarna och inte utföra arbeten åt enskilda. Blir arbetskarlen sjuk skall han få vård vid Flottans sjukhus. Skulle han bli arbetsoduglig och inte ha någon anförvant, som kan ta hand om honom eller att församlingen och socknen varifrån han kommer inte kan anses skyldig att ta emot honom, förs han till Serafimerordensgillet. Begår han mindre brott får han straffas av kommendanten. Vid grövre brott gäller krigsdomstolsprövning och straff.