Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Cederschjöld har yttrat en mening, alldeles motsatt den jag i detta fall hyser, då han påstår, att Rustoch Rolehållares interessen säkrare bevaras af Ständerne, än af de Rustande sjelfve. Man behöfver blott kasta en blick på vår ståndsfördelning för att finna, huru orätt detta påstående måste vara. Pre - Dm 26 October f. ni. steStåndet dellager icke alls uti Passevolance-afgiftens erläggande, och BorgareStåndet, sorn merendels till större delen består af Borgmästare, känner icke eller någon särdeles tunga af denna afgift. Båda dessa Stånd kunna således lätteligen, hvarpå vi äfven nyligen haft prof, åsidosätta grånnlagenheten, att icke ålägga andra medborgare en skattebörda, hvaraf de sjelfve icke hafva olägenhet. Derefter återstå endast 2:ne Stånd, hvilkas interessen borde förbjuda dem att åtaga sig denna ökade tunga, men dervid kan lätt den händelse inträffa, att Adeln delar sin åsigt uti 2:ne nära nog lika delar, som således motväga och qvitta hvarandra, och befinnes sedan i sjelfva verket hela den berustade och roterade allmänhetens dyrbaraste intressen öfverlemnade till Preste-och BorgareStåndet att afgöra, hvilket äfven i detta förevarande fall skeclt på ett sätt, att det ej förtjenar den interesserade partens ringaste erkänsla. Friherre af Nordin har yttrat, att 1812 års PassevolanceContract ingicks på vinst och förlust, och är jag rätt förbunden för detta uttryck, då jag äfven skulle tro> att sedan vinsten nu är gifven, borde den tillhöra de medlemmar af samhället, hvilka ensamme förskjutit alla medlen; men när äfven denna rättmätiga reclaxnation vägras, måtte meningen med vinst och förlust vara, att Rustoch Rotehållare i alla händelser skulle vidkännas förlusten, 4 7 H. ,10 * 1^8 Den a6 Oetober f. in. och Styrelsen vinsten, utan någon slags redovisningsskyldighet, h vilket förhållande äfven torde förtjena uppmärksamhet, och stå sorn varnande för framtida contracts ingående.
Iiof-Stailets utfodring, beslutat, att detta anslag kommer alt anses såsom ett förslags-anslag, hvarå uppkommande behållningar böra reserveras till följande år, och att den, efter de reserverade mediens användande, möjligen inträffande brist skall af Riksgälds-Contoret fylfas. §. 3o. Jemväl hafva Rikets Ständer beslutat, alt den brist i anslaget lill fourrage ringen^ af värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, hvilken, genom förhöjning i priset på fourragerings-persedlar, något år kan upp o - Bil. lill Siats-Utskottets Memorial N.o 4l°- komma, skall Stats-Verket af Riksgälds-Contoret ersättas, emot det att den besparing, som genom låga pris ett annat år kan ega rum, till Riksgälds-Contoret ingår. §■ 3«. Derest något år brist uti anslaget af 25,ooo R.‘dr å Riks-Statens 3:dje Hufvud-Titel till durchmarche-kostnader uppkommer, skall denna brist af Riksgälds-Contoret Stats-Verket godtgöras, emot det att den behållning, som å anslaget möjligtvis ett annat år kan ega rum, blifver för ifrågavarande behof reserverad, §. 3a. Derest, efter upprättadt bokslut, skulle finnas, att Stats-Verkets utgifter något år hafva öfverstigit inkomsterne, och att anledningen dertill, enligt af Kongl. Stats-Contoret meddelad uppgift, varit, antingen att Stats-Verkets sammanräknade inkomster för året ej uppgått till det af Rikets Ständer beräknade belopp, eller ock, att ett eller flere af de utaf Rikets Ständer beviljade förslags-anslag befunnits för sine ändamål otillräcklige, då skall den sålunda uppkomne extra statsbrist från RiksgäldsContoret till Stats-Verket utbetalas; hvarvid Contoret dock må få begagna ett anstånd af Irenne (3:ne) månader, räknade från den dag StatsContorets reqvisition å ersättningssumman ankommit. Af de vid innevarande
Något sådant sade jag ... jag var förvirrad, jag minnes ej rätt hvad jag sade ... men han trodde mig, han uppgaf allt hopp om att jag någonsin skulle tillhöra honom. – Och då anförde han sitt hot? – Ja det gjorde han då, men jag har sagt dig, min far, att jag ej tror deruppå. – Men hvad svarade du då? – Då bad jag honom vara ädelmodig, försaka mig men icke tänka på något vidare. – Än hans ord sedan, huru föllo de sig? – Då lemnade han mig ensam. – Ett säkert bevis på att han icke ämnar vara ädelmodig. – Jag tror icke så; jag tror, att han ville hemta litet frisk luft och samla sina tankar. – Jag känner honom bättre än du; ditt troende värderar jag icke stort. Men af allt märks, att du ändå tror på befogenheten af hans hot; du tyckes ändå tro, att han har dertill giltig anledning. – Jag vet ej, hvad jag skall tro ... min panna bränner. Med en röst, som icke var rytande, men stadig, hemsk och alfvarlig utbrast fadren: – Så tro då allt, hvad han har sagt. Jag, din fader, uppmanar dig dertill. Han kan hvad stund han vill anklaga mig för ett brott, som gör din käre fader jemngod med de argaste och värrsta förbrytare. Att förekomma sådant, måste du gifva honom din hand. – Men han skall icke göra det; hvad fördel skulle han ha deraf? – Du måste gifva honom din hand. Irenes hufvud började svindla, men i detsamma kom hon att tänka på den allvetande, allsmäktige Guden, och hon suckade och bad: – O Gud, på hvilken jag ännu hoppas och tror, fast Du kastat mig i denna hårda och rysliga pröfning, fast min själ bäfvar och min panna bränner ... låt mig, Dig till välbehag, gå igenom denna pröfning ... gif mig råd och mod och styrka! Hennes tystnad afbröt fadren icke så hastigt, emedan han af den spådde allt godt för sin sak. Slutligen sade han häftigt och vildt: – Du har betänkt dig. Så svara mig nu!
Förändring i Bolagsordningen ege ej giltighet, med mindre den varder af Konungen stadfästad; och skall angående anmälan hos rätten af den förändring, vara lag som i § 1 sagdt är.. § ISBO Taget vare ulf de mål, för hvilka ej annorlunda i lag stadgas, lydande under allmän underrätt i orten, der bolagets styrelse, enligt bolagsordningen, har sitt säte. Fråga om afträdande af bolagets egendom till konkurs eller årstämning å dess borgenärer, skall ock, oberoende af bolagsmännens stånd och hemvist, tillkomma rådstufvu-rätt eller härads-rätt i den ort, hvarom nu sagdt är. 5 ib Denna lag afser endast de aktie-bolag, som enligt § 1 hädanefter erhålla Konungens stadfästelse af bolagens ordningar. Frågor angående annan aktie - Kongl. Majus Nåd. Proposition, No 56. 13 förening bedömas efter hvad eljest är med lag och författningar öfverensstämmande. Om bolag, hvilka bedrifva bankrörelse med egua tryckta eller graverade förbindelser, stadgas serskildt. Rikets Ständer hafva i deras underdåniga skrifvelse, den 15 Maj 1845, vid öfverlemnande af den lag för aktie-bolag, de antagit, framställt den åsigt, öfverensstämmande med 89 § Regeringsformen, att * dylika bolag böra i allt öfrigt grunda sig på sådana reglor, som Kongl. Maj:t nådigt linner för godt att stadga och fastställa; på hvilket sätt äfven förfarits vid stiftande af lag om jords eller lägenhets afstående, för allmänt behof, enligt förordningen den 20 och kungörelsen den 27 November 1845. Med förutsättning af nådigt bifall till denna Rikets Ständers önskan och att således Kongl, Maj:t uti serskild kungörelse behagar till allmän efterrättelse meddela föreskrift, angående de vilkor för boiags-ordningens fastställande, dem Kongl.
Och för att lätta dessa hans bekymmer på ålderdomen, vågar jag föreslå: att Rikets Höglofliga Ständer måtte bevilja ett årligt understöd af 500 R:dr R:mt såsom pension åt Löjtnanten L. S. von Schantz. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. E. J. Rudberg, från Calmar län. 408 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Magnus Svensson från Skaraborgs län, om bestämmande af annan grund för skyldigheten att bygga kyrka och prestgård. Enligt Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759 skall skyldigheten för hemman att deltaga i kyrkooch prestgårdsbyggnad räknas och bestämmas efter hemmanens oförmedlade mantal. Då emellertid deltagandet i de flesta kommunala besvär beräknas efter förmedladt hemmantal, synes det, för erhållande af likställighet, rättvist att i de få öfriga fall, der beräkningen sker efter oförmedladt mantal, denna hädanefter bör ega rum efter det förmedlade mantalet, Jag får derföre hemställa, att hemmans skyldighet att deltaga i byggande af kyrka och prestgård må bestämmas att utgå efter förmedlade hemmantalet. Om motionens remitterande till vederbörligt Dtskott anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Magnus Svensson, från Skaraborgs län. Af Magnus Svensson från Skaraborgs län, om vilkorlig förhöjning af de frän Wadstena krigsmanshuskassa utgående underhållsmedel. Det har sedan äldre tider ansetts vara Statens pligt att bereda dem af krigareståndet, som under fredlig utöfning af sina åligganden eller i fält emot landets - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 409 dets fiender troget tjeuat sin Konung, ett torftigt underhåll på gamla dagar; men bristande tillgångar eller fastbeldre en alltför låg uppskattning af soldatens lefnadsbehof har låtit detta underhåll bestämmas till så ringa belopp, att det uppenbarligen utgör blott en skärf åt den nödställde, ej en verklig hjelp, hvaraf han kan hemta sitt uppehälle.
Sådana gästgifvaregårdar, hvilka anses endast som skjutsombytningsslällen, och på sådan grund uro ifrån bevillning efter 2 art. befriade, erlägga 3 r:dr, med rättighet dock för taxeringsmännen att denna afgift förhöja eller förminska. [Jr Eden hjelm: Äfven jag hade önskat, attalia dessa s. k. sk jutsomby Iningsställen blifvit fria från bevillning; men som en och annan sådan lägenhet finnes, som kan hafva någon slags förtjenst, så tror jag alt det icke vore lätt att fritaga dem alla, utan bör detta få bero på vederbör, taxe1'ingseomitcs bepröfvande. Ur Gripenstedt: Det måste hafva undfallit de tvåöre sista talarne, att det står i innehafva roes af dessa gästgifveriet’ eget skön, enligt hvad de värde talarne sjelfve kunna finna, om de genomläsa Ulskrns förslag, att åtaga sig försäljning af brännvin; och då de sig en sådan försäljning frivilligt åtaga, är det väl icke för mycket att de derför erlägga en lämplig afgift. Är trafiken alltför iinga, så kunna ju desse gästgifvare helt simpelt afsäga sig all rätt till brännvinsminutering och dermed all skyldighet till skatt. Jag yrkar bifall på punkten, sådan den nu finnes föreslagen. Ur von Rosen: Jag tror alt den princip, som i denna punkt är följd, stämmer fullkomligen öfverens med den princip, som råder i hela bevillningsförfaltriingen, alt det nemi. bör bero på vederbör, taxeringsoch pröfnings-comiteer att bestämma utgifternas lielopp mellan ett visst maximum och ett visst minimum. Jag instämmer således i livad den siste talaren yttrat. Hr Edenhjelm; Oaktadt livad Ur Gripenstedt anfört, tager jag mig friheten åberopa milt förra yttrande. Hr Rosenblad: Sedan man funnit betänkligt att ingå på den lanke jag framställt, nemi. att beröfva dessa nya gästgifvare rättighet till brännvinsminutering, så instämmer jag med Hrr Gripenstedt och von Rosen, samt yrkar bifall till Utsk:ns förslag. Hr von Hohenhausen:
Här är icke fråga om annat, än att, om Bancofullmägtige finna, att de icke på Ständernas credit allena kunna bekomma de lån, som kunna behöfvas, skola äga rättighet att begära den andra Statsmagtens medverkan till ändamålets vinnande. Deruti finner jag intet ondt oell vill derföre icke motsätta mig ett sådant beslut; men den fråga, som Gr. Frölich väckt och deruti han vunnit en annan talares understöd, angår något helt annat, nemi. ett åliggande för Bancofullmägtige alt ovilkorligen begära den andra Statsmagtens medverkan. Hvartill det skall tjena, om Bancofullmägtige, en sådan medverkan förutan, kunna erhålla credit, inser jag icke, men väl, att det tillskyndar den andra Statsmagten besvär. Af dessa skäl, och då jag icke finner någon olägenhet kunna uppkomma af bifall till det tillstyrkande, Utsk. framställt, men en fördel derigenom möjligen kunna beredas, i fall Bancofullmägtige icke skulle ensamma äga tillräcklig credit, anhåller jag om bifall till utlåt., hvars återremitterande jag icke kan bifalla på de skäl, som här förekommit. Gr. Frölich: Efter den vändning, discussionen tagit, anser jag mig skyldig att litet närmare utreda frågan. Jag tillstår, det jag icke hade väntat, att Hr Stuart här skulle fullfölja sin opposition mot sjelfva materien af Hr Prosten Åstrands motion. Då han likvisst det gjort, då jag erinrar mig, att ett Stånd, nemi. BorgareSt., afslagit frågan, och då jag icke kan underlåta att för R. o. Ad., som synas interessera sig för frågan, tillkännagifva den stora vigt, som den värde ledamoten inom Utsk. äger på majoriteten, bör jag hafva äran erinra om, hvad resultatet möjligen kan blifva af en återremiss på den grund, jag begärt densamma.
Slutligen och hvad rörer Rikets Ständers Revisorers yttrade åsigt, ”att, i enlighet med hvad för andra Corpser sker, äfven Kanonier”Corpsens beklädnad, jemte dess underhållande, borde för framtiden ställas på passevolans,” så får, i afseende härå, Förvaltningen underdånigst anföra, att det vid denna Corps’s inrättande var ämnadt, att lill Kompani-Cheferna öfverlemna beklädnadens och sängklädernas underhåll på passevolans, men att desse Chefer, derom då tillsporde, förklarade sig ej vilja derpå ingå, i anseende till de många svårigheter, som vid denna Corps motte, genom Corpsens särskilta beskaffenhet, jemförelsevis mot andra, hvarföre ingen annan utväg fanns för vidmakthållandet af nämde Corps’s beklädnad och sängkläder, än att sådant på det mest hushållsaktiga och i öfrigt mest ändamålsenliga sätt öfvertogs af Kronan; hvilket förfarande jemväl, enligt Förvaltningens öfvertygelse, varit, i följd af härutinnan meddelade föreskrifter, för Eders Kongl. Majit och Kronan långt fördelaktigare, än om samma underhåll varit 38 294 stäldt på passevolans, hvarjemte erinras bör, att den vinst, KompaniCheferne, genom öfvertagandet af en slik passevolans, naturligtvis måste kunna påräkna, tillfallit Staten såsom besparing; och anser sig Förvaltningen Lora, på grund häraf, i underdånighet hemställa , att Rikets Ständers Revisorers i förevarande ämne framställda åsigt ej måtte till någon rubbning i nuvarande förhållanden föranleda, utan underhållet af Kanonier-Corpsens beklädnad och sängkläder, hädanefter som hittills, få direkte för Kronans räkning besörjas. Hvad Rikets Ständers Revisorer, till följd af granskning af Flottans i Götheborg och Lotsverkets Räkenskaper, anfört, läcktes Eders Kongl. Majit Nådigst finna icke kunna till något yttrande ifrån Förvaltningens sida föranleda.
» Om, om, om det i boken första gången är 500 — då kunna vi vara nöjdal Och Iduns tillvaro kan möjligen anses betryggad. » och konst, öfversätta och bearbeta, läsa korrektur och » ombryta »,. skaffa annonser, sköta bokföring, expedition och kassa. Men troget och oförtrutet stod hans hustru vid hans sida, delande dagens tunga och hetta, och ännu i denna stund, när fru Maria Hellberg sedan många år för makans och moderns mångfaldiga plikter i ett växande hem lämnat all befattning med tidningen ifrån sig, gömmas bland hennes käraste och stoltaste minnen dessa sträfsamma dagar, när hon var » Iduns första springpojke » och med väldiga staplar af tidningspaket och korsband i famnen fram och åter och åter och fram knogade den långa vägen mellan redaktionsbyrån och posten. Och nu räknade de, sida efter sida. Så möttes deras ögon. på en gång hade de hunnit till slutet! Summan var öfver 2,000, Idun vartill, hurra för Idun! Men hafva vi i det föregående allt för mycket skattat åt detaljer, skola vi i det följande J a, så, ärade läsarinna, gick det till, när den tidning, ni kallar » eder egen », och som sedan vuxit sig stor och stark tack vare eder vänliga hägnad, först kom till. Redaktionssekreteraren, som nu nedtecknar dessa rader, var själf icke med under dessa första dagar, men han kände redan då både de » agerande personerna » och » scenen » för den lilla händelsen så väl, att han tycker sig ha lefvat midt upp i den. Redaktören ville icke riktigt vara med om, att den nu så här intimt berättas; den verkar » romantik » tycker han, och här borde skrifvas en nykter och objektiv historik i korta drag. Men nej, nej, vi måste ändå smussla in den! Om det gråa arbetslifvet ännu rymmer en gnista romantik, hvarför skulle vi skämmas för den? Det är nog ändock den, som ger doften och färgen åt tillvaron. Nu var det för öfrigt slut med spekulationerna och drömmarne. Nu gällde det att ta i och knoga med sega tag; vecka för vecka skulle nu Idun ut och man måste dock därvid på allt sätt spara och vara försiktig.
I sådant afseende har Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrällningar fått disponera; jo K. M. Nåd. Pr o joos. N:o 23, Öf verskotten å del Stockholms f. d. Corréctionshus beviljade anslag „ Behållning af Arbetshusfonden 7,459:34.2, Behållning å anslagen för Götheborgs och Norrköpings Spinnhus, uppkommen under den tid, då fångantalet derstädes var mindre betydligt . „ 11,201: Men enär fortgången af de för Inrättningarne nödige Byggnadsoch Inredningsarbeten fordrade ytterligare anslag, kunde det icke undfalla Kongl. Maj-.t, att då den af Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag såsom vigtig erkända frågan om Allmänna Corrections-Anstallernes försättande på en bättre fot, blef, genom saknadt anslag af Rikets Ständer, lemnad utan utvägar till hufvudsaklig förbättring, sådant icke stod väl tillsammans med omständigheterne och för banden varande förhållanden i denna del, hvilka påkallade snara förändrade anstalter, så vida icke ändamålet skulle alldeles förfelas, och dessa anstalter, långt ifrån att verka till de å Corrections-Inrältningarne intagne personers förbättring, tillskapa en mängd vanartigt folk, som slutligen skulle öfvergå till Verkliga brottslingar, hvarförutan den K. M. Nåd. Propos, N:o 23. 11 vigtiga omständighet icke borde lemnäs utan afseende, att utrymme äfven måste beredas för det icke obetydliga antal för brott dömde personer, som, efter å Fästningar utstånden arbetstid, saknade laglig sysselsättning och icke kunde, såsom för allmänna säkerheten vådlige, försättas på fri fot.
Käre vän, får jag torka din panna och reda ditt hår; så att jag kan känna igen min vän. JACQUES. Du är så god, Margaretha! O, det käns så lugnt när du lägger handen på mitt hufvud. Vet du Margaretha, har du känt att bloden rinner som smält bly i kroppen, att det kyler uppe i hjessan och att man tycker det skulle bli bra först när man fått begå ett brott? Har du känt det? MARGARETHA. Nej, himlen bevare mig, det har jag aldrig. JACQUES. Jag tror att brottet växer i blodet som sot eller rost och att det aldrig blir väl för än det bryter ut; jag tror att man ärfver dessa känslor som man ärfver gäld. Har jag aldrig sagt, att jag ibland tror att far har begått något brott i sin ungdom, för hvilket han icke blifvit straffad? Nej för Guds namn det har du väl icke sagt. JACQUES. Men jag tror det; och det brottet var så stort att vi behöfde vara två man att försona det. Nu kommer Gerhard, gå in till dig, mitt barn. MARGARETHA. Om jag fick stanna vid din sida, Jacques, skulle du icke ha ofrid! JACQUES. Hvad är det för snack; du kan väl inte gå och hänga mig i hälarne jemt och samt. MARGARETHA. Säg icke hårda ord, Jacques! JACQUES. Jag vill säga att jag är mannen och du qvinnan och derföre lyder du när jag säger: Gå. MARGARETHA. Det vet du att jag gör, men du skulle inte säga det; och att jag kommer när du behöfver mig, det vet du också. Omfamna mig innan jag går! JACQUES. Det behöfs inte. MARGARETHA. O! Jacques! Jacques! JACQUES. Gå! MARGARETHA går. Scen V III. JACQUES. GERHARD in. JACQUES. Säg ingenting; jag vill ingenting veta annat än hvad jag frågar. GERHARD. Jag tänker icke säga något öfverflödigt. JACQUES. Håll tungan rätt i mun! Nu börjar jag! Tror du att det fins någon möjlighet? Svara inte ännu!
Ilufvud-titeln öfverflyttade belopp af 1,414 R:dr 27 sk. 2 rst., utgörande en långt förut åt Skaraborgs regemenle tilldelad ersättning för jordlörlusler i löljd al Götha kanals anläggning, ej behöfde användas och icke heller ufgått tdl större del, än 216 R:dr 32 sk., emedan, i stöd af Kongl. Brefvet den 18 Februari 1813, regementet egt utbekomma och äfven undfått återstoden af ersättningen, 1,197 R:dr 43 sk. 2 rst., motsvarande uppskallnings-värdet af 193 tunnor 12j kappar spanmål, in natura, af Kronans i Skaraborgs län behållne åfredsoch krono-lionde-spanmål, i följd hvaraf åter nyssnämnde 1,197 R:dr 43 sk. 2 rst.,. efter förut, gjordt afdrag af en mindre, elter markegången omvexlande, ersättning för det Skaraborgs regemente äfven tiilslagna f. d. korporals-boslallet Riddarehagen Nohlgården genom Götha kanal och ny skattläggning liångångne 30 kappar krono-lionde, måst såsom Statsverkets besparing (örås Riksgäldskontoret tillgodo, har E. K.
Fattigvårdens bokslut samma år visar att utgifterne sammanlagdt utgjort 6,771 Riksdaler 23 skillingar 8 rst., deraf 1,453 Riksdaler 12 skillingar åtgått för uppfostran af 71 värnlösa barn. Faltigvårds-inrättningens organisation är fullständigt beskrifven i femårsberättelsen för åren 1833—1837, och denna inrättning fortgår på samma sätt och med lika fördelaktiga resultater. Uti stadens förenade lärdomsoch apologist-skola har lärjungarnes antal under intet af de ifrågavarande åren understigit 200; folkskolan för gossar bevistades år 1855 af 180, och lemnades i folkoch slöjdskolan för flickor samtidigt undervisning för 150 elever. Catechetskolan har jemväl fortgått i stadgad ordning, och för sistnämnde skola användes af fattigvårdens medel 200 Riksdaler. Omkostnaderne under år 1855 hafva utgjort för gossarnes folkskola 713 Riksdaler 13 skillingar 1 rst., samt för flickornas folkoch slöjdskola 428 Riksdaler 10 skillingar, allt banko. Skjutsningsskyldigheten är lagd så väl på borgerlig näring som på stadens jord och innefattar ett här särdeles betungande onus, hvars fullgörande medför mycket betydliga kostnader. De näringsfång, hvarå stadens bestånd hufvudsakligen grundas, äro handel, handtverk och jordbruk Handeln drifves nästan uteslutande med de varor, som staden och orten deromkring konsumera, men varorne måste hemtas på axel från sjöstäderne, hvarigenom de mycket fördyras. Afsättningen på atlägsnare orter är obetydlig och äger endast rum med något lin, vax och viktualievaror. Fabriker finnas, en för gröfre kläden, 2 för läder och en för vaxljus och vaxstaplar. Tillverkningen vid den förra under år 1855 utgjorde 1,726 alnar kläden i värde till 4,988 Riksdaler banko.
I anledning deraf, och på det Expeditionen må behörigen kunna uppsättas, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln ville förena sig med Presteoch Bonde-Stånden rörande frågan, att ersättningarne icke må gälla såsom praejudicat för framtiden; samt i öfrigt tillåta, att 744 Den 15 December f m. det af Ridderskapet och Adeln och Ronde-Ståndet vid 30 puocten beslutade tillägg, i afseende på ersättnings-beloppens inskränkande inom de af sist tillförordnade Comiterade föreslagne summor, må från nämnde punct utgå. Herr Grefven och Ländt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade , på sätt Grefve af Ugglas föreslagit, icke allenast instämma uti Presteoch Bonde-Ståndens vid beslutet om den Svenske Medborgare nu beviljade ersättning gjorde tillägg , att ett sådant medgifvande för denna gång icke må gälla såsom praejudicat för andre dylike ersättnings-päståenden , som hädanefter kunna göras 5 utan ock tillåta , att det af Ridderskapet och Adeln och Bonde-Ståndet vid 3o:de puncten beslutade tillägg i afseende på ersättnings-beloppens; inskränkande inom de af sist tillförordnade Comitterade föreslagne summor må från nämnde punct utgå, hvarigenom desse frågor icke skulle behöfva att tili Förstärkta Stats-Utskoltets pröfoing öfverlännäs. Bifölls. Föredrogs å ryo och bifölls Lag-Utskottets den 30 sisth October under N:o 224 afgifrte, samt den 12 derpåföljde November eftermiddagen på bordet lagde , Betänkande s öfver åtskillige af Särskildta Utskottet föreslagne Lag-, förändringar. Den *5 December f m. ?45