Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Norlin, den förre, ifrån en, genom Kammar-Rättens af E. K. M. fastställda Utslag, honom ådömd och redan inbetald ersättning af 108 R:dr 24 sk., för Kronan tillskyndad förlust på en leverance afkläde; och den senare ifrån utbetalning af 354 R:dr 32 sk., hvilka lian, genom Kammar-Rättens Utslag, blifvit skyldig känd att ersätta krigsfonden, enligt liqvid å uppburne aflöningsförskott år 18145 och då Rikets Ständer anse, att genom dylika restitutioners och eftergifters beviljande, Statens tillgångar förminskas, få, till förekommande deraf, hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, det restitution eller eftergift af medel, som, i följd af laga kraftvunna beslut, till Stats-Verket ingått eller dit böra ingå, icke må i annan ordning beviljas, än Författningarne bestämdt stadga och förmå. a:o Rikets Ständer hafva likades inhemtat, hurusom gralificationer i|a Expcditions-Utskottels Förslag till und. Skri/velse No 100. ät några personer blifvit af E. K. M. beviljade, dels af Tredje Hufvud, Titelns besparingar, och dels af de till oförutsedda militaire-utgifter på samma Hufvud-Titel afsatte medel. Dessa dispositioner hafva väl i allmänhet utgjort arfvoden för verklig tjenstgöring elier utfördt arbete, ock således icke varit främmande för den Titel, hvarifrån de utgått, utan endast utgiftens benämning synts vara origtig; men som delta förhållande icke inträffar med den f. d. Capitainen vid Helsinge Regemente, Majoren i Armeen C. J. Hästesko, enligt Kongl.
Då Utskottet således anser sig nu böra tillstyrka Rikets Ständer att redan vid denna Riksdag bevilja och anvisa nödiga medel, på det att ej allenast de för jernvägs-stamliniers anläggande erforderliga förberedande åtgärder under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst måtte kunna vidtagas, utan äfven sjelfva arbetena å dessa stamlinier dessförinnan mätte kunna påbörjas och, såvidt omständigheterna lämpligen medgifva, fortsättas samt utföras, får Utskottet, i fråga försl om det belopp, som för nyssberörde ändamål bör af Rikets nu församlade Ständer anvisas, yttra, alt Utskottet, efter öfvervägande af härvid förekommande förhållanden, finner sig böra instämma i hvad uti sådant hänseende blifvit inom Riks-Stånden allmännast yrkadt, eller att detta belopp måtte bestämmas till 5,000,000 R:dr Banko. Vidkommande derefter sättet för de sålunda föreslagna medlens användande, hafva, enligt hvad de emot Utskottets återremitterade betänkande afgifna och här ofvan anförda anmärkningar innehålla, hufvudsakligen Irenne särskilda meningar inom Riks-Stånden uttalats, nemligen: att dessa medel borde få antingen af Kongl. Maj:t disponeras för arbetens verkställande å någondera af de i Dess nådiga Proposition uppgifna jernvägs-stamlinier, eller uteslutande användas till utförande af den utaf Kongl. Maj:t företrädesvis förordade stambanan mellan Stockholm och Götheborg, eller ock fördelas för samtidigt anläggande af både nyssnämnde, stambona och den mellan Jönköping och Malmö eller någon annan stad på skånska kusten föreslagna stambana.
störtade han, med den grå lärftsrocken fladdrande omkring sig och med utbredda armar, emot sin afgud, sin lilla, kära Hilda; ty fadershjertat klappar lika varmt, antingen det bröst, som omsluter det, höjer sig stolt och kraftfullt, eller ock allenast är ett skyddsvärn för den ädlare delen. En lång och innerlig omfamning slöt fader och dotter intill hvarandra. Den skäggiga hakan hade skrapat Hildas fina kinder, och halft leende och halft gråtande under återseendets glädje och fröjd, sade hon: ”Pappa får ej vara så oordentlig med rakningen, ehuru vi bo på landet. – Hon höll handen mot den vanligen bleka, men nu högröda kinden. ”Ack, det hade jag glömt!” svarade pappa, och drog flatsidan af sin egen hand öfver hakan. ”Aj aj, min flicka, det var en stygg kyss: men bara du erinrar mig, skall jag ej underlåta att snygga upp mig. Men hvar ha vi mamma, mitt barn? Det var hög tid att hon kom.” Och vid dessa ord sattes den grå rocken åter i fladdrande rörelse, och löjtnant Borgensköld hade snart uppnått slutet af det lilla mellanrum, som skiljde honom från sitt andra jag. Hans ansigte strålade af glädje, då han återsåg sin egen, kära Elisabeth, och äfven fru Borgensköld kände sig så glad och säll, då hon hvilade vid sin mans hjerta, som det varit på sjelfva bröllopsdagen. Arm i arm gick det äkta paret nu fram till sjelfva gården, hjertligt och förtroligt pratande under vägen om trefnaden på landet, gödning af svin och nötkreatur, potates’ rifning till mjöl, samt det parti spannmål, som var bestämdt till stat för inspektoren. Öfver alla dessa ämnen och minst ett hundrade andra, skulle löjtnant Borgensköld inhemta sin hustrus tanke, och glad och hjertligt förnöjd, att se de älskade föräldrarne åter utbyta sina tankar och meningar i ett lifligt samtal, hoppade Hilda bredvid, och böjde sig som oftast ned till dikeskanten, att plocka någon af de vackra blommor, Wallinder visat henne under resan.
Den framställning, som Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i allmänna tidningarne gjorde om det bedröfliga tillståndet inom förenämnde socknar, hade äfven till följd, att välgörenheten skyndade de nödlidande till hjelp med rika gåfvor, och inflöto sådane i slutet af 1851 och under 1852 till det betydliga beloppet i penningar af 83,642 R:dr 47 sk. 9 r.-st. Banko. De nödlidandes undsättning skedde väl i viss mån, der så nödigt var, med direkta gåfvor, men för det mesta genom att gifva dem arbete vid jordbruket och i slöjder, hvarmedelst de kunde vinna uppehället. Ar 1851 organiserades uti Fryksdals öfre tingslag en arbetsinrättning, i ändamål att bereda arbete i hemorten åt obemedlade, som icke kunde eller bemödade sig om att sjelfve förskaffa sig det, och att såmedelst förekomma det tiggeri, hvarmed en betydlig del af tingslagets befolkning besvärade både denna och andra provinser. Till denna inrättning, för hvilken stadgar blifvit qppgjorde samt af Länets Hushållnings-sällskap granskade och antagne, hade Länets invånare sammanskjutit 2,760 R:dr, och af det öfverskott, som uppkom å förenämnde gåfvomedel, sedan tillräckliga belopp deraf för de behöfvandes undsättning under året blifvit till församlingarne utbetalde, anslogos Sju tusen två hundra trettiotre R:dr 16 sk. Banko, för att åt inrättningen gifva nödig utsträckning och varaktighet.
I afseende på Pigornes aflöning har Herr Horster föreslagit, att den efter samma 126 Besv. ock Ekon. Utsk. Betänkanden, norm skulle beräknas. Sedan dessa, som förut af Allmogen blifvit lönte med hemma tillverkade klädespersedlar, nu mera måste hafva utländska tyger till högtidskläder, så hafva äfven, med deras fåfänga, deras anspråk blifvit uppstegrade, hvadan husbondens läge borde behjertas, och honom lemnäs laglig rätt, att motsäga tjenstehjonensöfverdrifna fordringar, som, väckte och underhållna genom den landsförderfliga Gårdtarihandeln, aldra säkrast skulle återföras till billighet, om denna förbjöds, och om en gång den allmänna rösten blef hörd, att, hvad som är förbjudet till införsel, måtte äfven till förbrukning förbjudas. — Skulle någon, med hälsa och krafter att tjena, trottsigt undandraga sig dessa skyldigheter, och välja det oberoende och makliga lefnadssättet, arbeta för dagslega, så kan denna oordning icke säkrare före» kommas, än dermed, att hvar och en arbetsför dräng eller piga, som ej tagit årstjenst, skall skatta minst fyrdubbelt emot ett lagstadt tjenstehjon. Utskottet har tagit i noga öfvervägande, hvad sålunda andraget blifvit, och finner, lika med Memorialets Författare, tjenste!) jonslöner öfver höfvan uppstegrade, samt att önskeligt vore: att lämplige åtgärder kunde påfinnas, hvarigenom desse löner återfördes till mera öfverensstämmelse mellan husbondes möjliga villkor och tjen» Besil» och Ekon, Utsk. Betänkanden» stelijons på skäl och billighet grundade anspråk.
Den 20 Mars'. dier och Pensioner anslagne Fonder blifvit ställde, lärer likväl ej samma art af befattning hafva blifvit uppdragen , enär donationen är bestämdt anslagen till förmon för viss Ätt, och derjemte beledsagad af särskildt uttryckte stadganden och föreskrifter. Men vore det väl att besvära Directionen, om än mera vidgadt tillfälle för den öppnades, att bispringa den fad roch moderlösa och i behof stadde Adliga Ättlingen. Jag kan icke misskänna de besvär, som Högloft. RiddarhusDirectionen redan vidkännes i anledning af det förtroende , hvartill den redan i dessa hänseenden gjort sig förtjent ; men stor måste ock dess tillfredsställelse vara* hvarje gång något understöd kati lemnäs, åt en behöfvande Ätt; och på denna grund, föranledd af ett särskildt mig bekant förordnande, får jag ock till Högloft. Ridderskapet och Adeln ödmjukast hemställa , om det icke åt Högloft. RiddarhusDirectionen kunde uppdragas att emottaga alla Donationer utan undantag, så snart de till fördel för Adeliga familjers så söner, som döttrar, finnas bestämda, öfvertygad att Herrar Directeurer nu och i framtiden skola finna ämnen till ökad förnöjelse i befrämjandet af hvarje godt ändamål , och i fullgörandet af de föreskrifter, sorn en ädel gifvare kan nied sin stiftelse häfva förbundit. Om likväl i sådant fall Donationerne, endast i contanta Medel borde bestå, och huru De 20 v Mars. 119 vida någon viss procent af Pension borde för Cassaförvahningens omak anordnas, är hvad jag får Ridderskapets och Adelns ompröfning underställa, anhållandes , att så vida denna framställning vinner Eders Excellences och Högloft. Ridderskapets och Adelns bifall, den måtte till RiddarhusUtskotfet remitteras , på det detsamma med sitt betänkande häröfver må äga tillfälle att inkomma. Remitterades till RiddarhusUtskotfet. Herr Flach, Carl, anförde skriftligen till Frotocollet följande : Högvälborne Herr Grefve och LandtMarskalk!
Då anspråk på ersättning för denna förlust, i händelse den skulle anses böra fordras, icke synes kunna väckas mot andre, än de Konungens Rådgifvare, hvilka möjligen tillstyrkt de åtgärder, hvarigenom förlusten uppkommit, men desse numera för den förflutna tiden erhållit decharge; samt ersättningen till RiksgäldsContoiret, vid sådant förhållande, icke annorlunda skulle kunna tillvägabringas än medelst anvisande af serskilt Stats-anslag, som åter, sedan StatsRegleringeu blifvit fulländad, icke synes kunna anskaffas på annat sätt an genom ökad Bevillningj anser Utskottet sig böra inbjuda Högh Ridderskapet och Adeln samt H. BondeStåndet att, med frånträdande af deras förut fattade beslut, förena sig med de andra 2tne RiksStånden uti gillande af hvad Utskottet i denna punkt hemställt. — Skulle åter hvarken H. Ridd. och Adeln eller H. BondeStåndet vilja öfvergå till den andra meningen, lärer frågan blifva föremål för Förstärkta StatsUtskottets handläggning, i hvilket afseende Utskottet får föreslå , till omröstning af bemälte Utskott, följande Proposition: Den som bifaller, att den af Mindre Creditivet till liquidation af förlusten å hela Skeppshandeln lyftade Summa 2ii,5i5 R:dr 2 sk. Banco måafskrifvas, röstar Ja. 3o4 Stats-Utskottets Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, skall berörde belopp RiksgäldsContoret af StatsVerket godtgöras och serskilt anslag dertill afsättas, hvarom BevillningsUtskottet underrättas, för att med förslag i ämnet till R. St:r inkomma. 2:0 Hög!. Ridd. och Adeln hade inbjudit de respective MedStånden att tili K.
Q3orgare*enfa, forn iDfar fpanDel och rörelfe, eller ide inom förenämnDe tiD affagt fig rättigheten Dertill, anfes lifa meD borgare; men l>ar hon i D'ef)ö* rig tiD od) orDning uppfagt 33ur|fap, och töfar ej någon borgerlig bäring, påföres henne ide någon fåDan afgift, utan anfes l;on efter omfiänDigheterne, på fätt i öfrigt är förorDnaDt. ©e af SviDDerjfapct odj 5lDeln, famt SfftagipratS och anDre perfoner, forn i någon ©taD hnfwa fåDan InwDtering od) rörclfe, att De, i anfeenDe Dertill, funna räfnäs blanD ©roff* eller anDre «£)anD(anDe och SDfare af borgerlig i3 bäring, ehuru De S3urffap ide antagit, pola, ehwaD De äro löntagare eller ef, färjfilDt taperaS i förhållanDe till Deras rörelfe, lifa meD 33orgerpapet. §. 17. §ör öfrige till ©täDerne hövanDe perfoner, pall afgiften owilforligen be* ftämmaS till $em procent af infompen, Då Den Derigenom uppfommanDe afgift anfes öfwer (liga Den, font uti här neDan upptagne högpa Claier är utförD; och erlägga fålunDa: 2lör>ocater od? ©anförare, forn biträDa meD utföranDet af anDraS talan, i fem ©laper: $örpa Slaten ^ 75: “ SlnDra
Jag anhåller, att R. o. Ad. hvarken måtte afslå eller bifalla denna punkt, utan återremittera densamma till Utsk., såsom beroende a( den nyss återremitterade punkten. Om t. ex. Utsk. skulle instämma i Frih. Oxenstjernas förslag, så förfaller hela denna punkt, men i annat fall kunna förändrade föreskrifter blifva af nöden. Frih. Raab: Ehuru ledamot af Bevilln.Utsk. får jag till kännagifva, att jag icke kan annat än til! alla delar instämma uti den anmärku., som blifvit gjord af Frih. Palmstjerna, och då den förra punkten blifvit bifallen, så ser jag icke hvartill en åtcrsremiss skulle tjena, hvarföre jag tillstyrker afslag å denna punkt. Hr Printzenskjöld: De af Frih. Palmstjerna yttrade åsigter förtjena visserligen, såsom grundade på en liberal princip, allt afseende, och jag kan icke annat än erkänna riktigheten af den sats, att ingen bör emot sin vilja kunna åläggas ett så beskalfadt besvär, som det att hafva uppbörd om händer; men jag hemställer till Frilen sjelf, om icke ett undantag frän den allmänna regeln har måste äga rum. Det är bekant, alt svårigheter mött, för erhållande af chartwförsäljningsmän, med förbindelse att vara tillstädes vid tingen, och att Konungens Bef:h:de derföre måst tillåta domarne att fortfara med denna befattning, eller ock hafva domarne nödgats laga sina skrifvare till försäljningsman och sjelfva gå i borgen. Då är det väl bättre att återföra förhållandet lill hvad det fordom varit; helst domarne så mycket mindre kunna hafva något deremot, som för dem en icke så obetydlig fördel, genom försäljningsprovisions åtnjutande, dermed är förknippad. Föröfrigt är den af Frih. Palmstjerna yrkade grundsats redan i författningen frånträdd, genom stadgandet, att häradsskrifyarnc skola vid mantals - * v Den 8 Januari e. m. 139 skrifningarne vara försedda med chartor till erforderligt belopp.
» Jag undrar inte på, att du finner det oförståndigt, » sade Nils undfallande, » men vänta tills du kommer och helsar på oss, så skall du nog ändra åsikter. V i ha hyrt den näpnaste lilla villa på Djursholm, och tänk, » tillade han uppklarnande, » om du skulle bli kär i Ruth! Inte är hon på långt när så vacker som Ada, men jag ansvarar för, att hennes hår är rotäkta, och att hennes rosiga färg ej går ur i tvätten. » » Tack så mycket för välmeningen, men galenskap är inte ärftlig i min familj, » sade Bob. » Nå, farväl då, » sade Nils, » Ada är på flickbjudning, och jag lofvade att komma efter. Farväl, min gosse, jag hoppas få presentera er för hvarandra med det snaraste. » » Ä h, det brådskar inte, » svarade Bob, » men att tänka sig, att du, stackars Nils, kanske inom ettr år sitter och dinglar med en tvilling på hvardera knäet och sysslar med diflaskor IDUN 1893 och drägellappar, det är för mycket fånigt; men hvar och en har sin smak! Seså, drag i frid, Nils! I alla händelser kan du räkna på mig till brölloppet. » * * Sommaren var inne och Stockholm var tomt, åtminstone sade allt fint folk så. Endast Robert Falk var ännu kvar, visst icke af böjelse, utan af det hårdaste nödtvång. Dagen efter vännens besök hade han nämligen insjuknat i mässling, och Nils hade måst se sig om efter en annan marskalk. » Om det åtminstone hade varit någon förnuftig sjukdom, » stönade den uppretade Bob, där han vred sig på sitt läger, » men att vid min ålder bli barn på nytt och få mässlingen, det är för mycket. » Emellertid hade sjukdomen varit ganska allvarsam och Bob hade legat till sängs flere veckor; nu var han visserligen konvalescent, men ännu alltför svag och kraftlös för att vilja lyssna till doktorns ordination, att han behöfde ombyte af luft. D a g efter dag låg den bleke jätten på bädden vid det öppna fönstret och stirrade med slö likgiltighet ut i det gassande solskenet.
Summor är utgifvet: Till Resepenningar åt Embete och Tjenstemän, som dels härifrån afrest till St. Barthelemy, dels derifrån till Moderlandet återkommit; Extra Lön till en hemkommen Gouverne - StatsUtskottets Betilnkanderi: 13 3 S menta Pastor samt Pension till en Invalid Till aflöning för Colonial-Departementet : Arfvode för Indragningen och Redovisningen af Brrthelemyska medlen h 500 R:dr årligen.- för 1815, 1816 och 1817 . DepartementsExpenser från 1815 till slutet af 1 81 7 2 år 9>°5i 1,500 fl. yh Pund M ^ Steri| 25 - 650 32 Jhco R:drj 160,587 161 5j öå° Sedan sålunda genom de anförde Politiska förändringarne i Vest-Indiska Handels-slällrungen, Inkomsterne af Colonien blifvit så ansenligt minskade och de förut betydlige öfverskjutande tillgångarne sä medtagne, förnämligast genom de, i anledning af Riksens Ständers förenämnde anhållan till Theatrens upprätthållande anordnade dryga utgifter, hvilka ensamme uppgått till ett så stort belopp, att blotta räntan deraf hade varit tillräcklig, att för alltid försäkra de här förefallande «. :.;entliga administrations-kostnaderne, emot ali framtida brist, finner Kongl. Majit med ledsnad Sig nu vara satt i nödvändighet, att, sä mycket möjligt är, in - ‘1536 Stots~Utslottets Betäniandenl skränka utgifterne endast till detta sistnämnde behof, och således, åtminstone så länge de nu varande Handels-förhållanden i Vest-Indien fortfara, vara beröfvad den tillfredsställelsen, Han hittills njutit, att af Coloniens Inkomster bidraga till Moderlandets nytta. Kongl.
Vidare hafva Revisorerne uppmärksammat, hurusom i utgående balanskonto, utom till särskilda värden upptagne och balanserade spanmål och mjöl, viktualier, rotfrukter, frön, hö, mjölk, hästar och nötkreatur, får och svin, redskaper, tegelrör, skogseffekter, spik, lin och garn, bibliotheket, laboratoriet, verkstädernas och agrikultur-kemiska stationens inventarier, blifvit såsom inventarier dessutom balanserade: å Institutet 11,767: 73. samt å Ultuna gård 14,078: 44. eller tillsammans en summa af R:dr 25,846: 17; och då räkenskaperne icke varit åtföljde af någon fullständig förteckning öfver dessa inventarier, hafva Revisorerne om deras beskaffenhet och verkliga värde stannat i okunnighet. Slutligen anse sig Revisorerne böra omförmäla, att vid besök på stället, som al Delegerade bland Revisorerne egt rum, hafva dessa funnit den nya byggnaden för lärlingar fullbordad och ändamålsenligt inredd, samt fullt motsvarande det behof, hvars uppfyllande dermed afsågs. Mejeriet var jemväl uti en särdeles god ordning; sex elever — 160 — från olika delar af landet voro derstädes antagne, och denna inrättning synes lofva att verka nyttigt och välgörande för sitt ändamål. För öfrigt voro de nyuppförda byggnaderna, hvaribland en stor sädeslada nyligen blifvit med Institutets egna tillgångar bekostad, uti ganska godt skick, kreaturen vackra och omsorgsfullt vårdade samt åkern väl häfdad. Alnarps Landtbruks-in sti tilt. Sedan Revisorerne inhemtat, att Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 2 Oktober 1857, bifallit Rikets då församlade Ständers beslut, att Alnarps kungsgård med underlydande utjordar och tillhörigheter skulle, under vissa stadgade vilkor, för inrättande af ett landtbruks-institut upplåtas, att midfastan år 1858 af Institutets Styrelse öfvertagas, samt bemyndigat
Derefter utser Landt-Marffalken en Grefwe eller Fri, herre samt 2:ne as Adeln, hwilka jämte Trenne af Riddarhuö-Dtreckeurerne, Riddarhus.Selrereraren och S5o Don i6 december Riddarhus Fiscalen efter söreaänget anstag, den pä, söljaude dagen wid msarr linia, sammanträda under LanLt-MarstalkenS ordsörgude, för all börja antekuingen. Harwid stall den ordnina följas, att uvrop ster efter cn, pä alla lcfwande Äller förs ttad Ma, trikel och börjas nied Grcswarne, derefter Friherrarne och sedan Nidders»ch Adelsmän, efter den ord» uing de pä Riddarhuset Säre äga, dä hwar och cu wid upropet framträder, lärer uplekna sig lill förnamn och caracler, eller till graustninv astämnar sin erballne Fullmagt, hwarefrer en med Riddarhusets sigill påtryckt pollet honom tilldelas med pastrjft af nummer och namn med den anteknadeg förnamn, samt nummer pä den Bänk, der hans siälle är honom anordnad!. Ej mä uägon till antekning anmälas, som sig wid Riksdagen icke personligen infunnit eller Poller för honom ukgifwas. Den som ej inställt sig wid sörsta upropet, kan anmäla sig tvid det andra som efter anslag börjas, sedan vet sörsta är stutadt. §- 17- Dagen förr än Konungen i Räder kallar Ställ, berne pä Riks-Salcn, ster äfwen en dylik antekning med 2:ne uprop, dock ej under påstående Plenum. Sedan mä ingen antekning killätas förr, än Riddar» Hus-Utstottet är sörordnadt, hwilkct genast ste bör, sä snart Electorerne walde äro. Detta Ulstott bör endast för antekningar sammanträda en hals tima söre hwarje Utsatt P cnum den första mänaden efter Riksdagens Utbläsande.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ehuru han i allmän - 13en ig Februari f. m. mänhet ej fann lämpligt att ingå i några yttranden inför It. o. Ad., i afseende på de erinringar eliel' tillvitelser, sopi göras emot lians salt att föredraga ärendena och framställa propostr, ansåg linn sig likväl icke kunna undgå, vid detta tillfälle, då det vore fråga om alt lian skulle hafva alskulit någon ledamot sin yttrande-ratt, att återkalla i II. o. Ad:s minne, huru i sista plenum, sedan diseussionen räckt länge och klockan var öfver 3, han til! R o. Ad. först framställt propos., onf Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, hvilken propos. blifvit med ja besvarad, ulan att någon dervid gjort erinran. Derefter först hade piopos. i sjelfva saken blifvit framställd. Då detta vore iakttaget, kunde han icke (inna sig hafva hädt någons yttrande-rätt för nära. Om den värde ledamoten anmält sig förut att få ordet, och Landtm, underlåtit att uppropa honom, hade han likväl, då propos. gjordes huruvida öfåei läggningen vore fulländad, ägt full rätt och fullt tillfälleatt begära ordet och fortsätta öfverläggningen efter behag. Hr Ribbing: I anleda, af Hr Frih. o. Landtm:* sednaste framställning, sorn jag för min del icke skulle hafva velat föran led t, får jag tillkännagifva, att jag icke kan instämma uti densamma. Jag tror nemi., att då en ledamot begärt att få yttra sig, han icke bör förhindras derifrån genom propos. Från Landtm:* sida, om Ståndet anser Öfverläggningen fulländad. Jag kunde visserligen hafva satt R. o. Adis tålamod på prof, men jag ansåg mig ej böra göra det, då jag fann tiden vara sä långt framskriden. En ledamot af Ståndet hade dessutom föreslagit diseussionens fortsättande på eftermiddagen. Hr Cederschjöld har medgifvit, att jag haft rättighet att framställa mitt förslag, men trott att detsamma innefattade en ursägt för det R. o. Ad. ej antog BondeSUs inbjudning.
Maj:ls och Kronans eganderätt till samma hus, hvarken då eller sedermera under berörde år, oagtadt derom gjorde framställningar, kunde erhållas; att då Kongl. Maj:t gifvit Fullmägtige tillkänna, det Kongl. Öfver-Intendents-Embetel fått sig i Nåder uppdraget att, vid husets aflemnande, föranstalta om afoch tillträdes-syn derå, förmodade Fullmägtige att uti Syne-instrumentet, utan omgång och tidsutdrägt, erhålla en både fullständig och tillförlitlig uppgift å alia de bristfällighetor, sorn behöfde athjelpas, så att Fullmägtige på denna handling kunde med. full tillförsigt grunda sina åtgärder för reparationens utförande; att nyssberörde syne-instrument, som, efter skedda påminnelser, först den 19 September i843 kom Fullmägtige tillhanda, likväl i afseende på husets beskaffenhet endast innehöll, att detta hus, dels i följd af dess sättning, dels i anseende till fukt, vore så bristfälligt till väggar, tak, golf, fönster, dörrar m. ra., att det borde undergå en total reparation, innan det kunde till det dermed afsedda ändamål begagnas; att de vid synen förekommande 4 Stats-Utskottets Memorial, N:o {78. bristfälligheter deremot voro närmare uppgifna uti en syne-instrumentet bifogad promemoria af en för skicklighet och pålitlighet allmänt känd byggmästare, som Fullmägtige vid syneförrättningen låtit tillkalla, för att då få alla dessa bristfälligheter med största noggrannhet anmärkta och antecknade; att, enär