Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gästgifvarne åläggas att till postvagnens fort., skaffande, hafva sina hästar i beredskap, med rättighet att för en opåräknad mängd af saker, eller ett ovänligen försvarade väglag, uppbåda de närmast belägna af reserven, sorn derfö» re njuta lika skjutslega med gästgifvaren. 10:0 För hvarje häst betalas; så väl från staden som landet, den för landet fastställde skjutslegan. 110 Postverket betalar den andel som vanligen blifvit erlagd för I a 2 hästar; resten af omkostnaderna fy lies genom ds medel sorn af forvagns-inrättningen kunna inflyta. 12:0 Då vigten öfverstiga hvad hittills varit tillåtit att under namn af bref med posten afsända, vidtager pakets-beräkningen per vigt. 13:0 Saker, som i jemförelse till deras vigt, intaga ett stort rum, bära, da de öfver» stiga ett visst nité, ökas i priset per vigt, från 2, 5 till 50 procent. Denna omständighet måste nödvändigt observeras till förekommande af förlust, emedan i annat fall postvagnen lätt kunde blifva uppfylld af lättare saker, som upptaga stor platts, utan att derföre kunna påräkna någon ersättning. *4;o Närvarande skjutsförfattningar tillåta , Den 26 Februarii, la , att på i häst lägga ett Skeppund eller 20 Lispunds vigt, emot den för landsbyggden stadfästade skjuttsiegan af 24 sk. Riksgäldssedlar per mil. Detta förhållande bör utgöra grunden för alla bestämningar i frågan om postvagnens begagnande. När man har så mycket saker att sända, att de enligt nu gällande Författningar, fullkomligt upptaga en häst, så kan man ej vara villrådig i val af det bästa forslingssättet. 1510. Utan att tilltro mig skickligheten att för postvagnsinrättningen fixera en allmänt giltig taxa, tager jag mig dock friheten att föreslå principerna för dess uppgörande, helst man torde önska, att vid en calculs uppgörande äfven finna möjligheten af en påräknad vinst; hvilket jag äfven tror mig kunna visa. 16 0 Då 20 Lisp. kosta 24 sk.
På en tid, då Konungamakten hade visat sig så vådlig för riket som då, så hör det icke till det minsta berömmet för dåvar. lagstiftare, alt de, med en sådan frånsägelse af all regeringslystnad, stadgade våra grundlagar i den anda, som de nu ega. De voro omsorgsfulla att gifva Konungamakten full kraft och verksamhet. De voro angelägna att gifva Konungens rådgifvare deras bestämda plats såsom Konungens rådgifvare och icke såsom medrepresentanter. De voro angelägna om alt R. St. icke, såsom under sjelfsvåldstiden skulle sträcka sig till en maktfullkomlighet, hvarigenom landet sattes i våda och påkallade sådane förhållanden, som 1772 inträffade. Man var då i allmänhet öfverens derom, att af säkerhetsakten behålla allt hvad som var nyttigt, och detta är ett märkvärdigt fenomen, man uteslöt K. M:s rätt att sammankalla R. St. och bestämde att R. St. skulle på vissa tider komma tillsammans, men för öfrigt rubbade man icke ens den akt, som likväl hade verkat så mycket missnöje i landet. Man bade velat befria sig ifrån all den orättvisa och grymhet, som upkommit genom den maktfullkomlighet, R. St:s Secreta-Ulsk. hade sig lillegnat. Derföre skiljde man hefaltningen med Statsverkets angelägenheter från Const.Utsk:s angelägenheter. Derföre begränsade man Coust.Utsk:s makt och inskränkte frågan om regeringsärender till de vigliga fall, som i lOfi och 107 §§ förekomma; men man bemödade sig omsorgsfullt att i den uya institutionen söka förekomma, att den som vakar öfver grundlagen småningom skulle utbilda sig till eli annat Secreta-Utsk. Det är delta intryck, som jag, för min del, har tagit ifrån den lid då grundlagen stiftades. Alla som hafva minnen ifrån den tiden veta alt den känsla var allmän, alt raan ville hafva en stark Konungamakt, begränsad af grundlagen och en sjelfständig rådgifvare-personal samt R. St., som skulle besörja hvad dem tillkom, men icke jemte Konungen regera.
Beträffande derefter motionärens framställning att, i händelse af indragning af Blockhusudds tullstation, den der anställda tullinspektören måtte förflyttas på indragningsstat, så och enär, med anledning af hvad Utskottet här ofvan yttrat och föreslagit, frågan härom nu ej bör blifva föremål för pröfning, hemställes, att motionärens förslag i denna del må förfalla. Reservation: af Friherre Cederström, R.\ »Då, enligt hvad inför Utskottet, efter inhemtade upplysningar, anfördt blifvit, Blockholms-uddens tullstation är att anse såsom Stockholms hamnbevaknings längst mot Saltsjön framskjutande förpost, på samma gång den utgör en länk i den kedja, som bildas af den vid stadens periferi anställda s. k. rörliga Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 42. 9 rörliga bevakning, och indragandet af denna station följaktligen vore att icke allenast blotta hela den stora segelleden på nödig uppsigt och kontroll från tullverkets sida, men äfven att bortrycka en länk ur den omförmälda bevakningskedjan, har jag icke kunnat biträda Utskottets hemställan om underdånig skrifvelse, i ändamål att den för odäckade båtar under 15 lästers drägt qvarstående skyldighet, att vid insegling till hufvudstaden anlägga ifrågavarande station, måtte förklaras framgent böra upphöra. Redan tillförene är frågan härom af Kongl. Majit pröfvad och sålunda afgjordt att, jemte det större båtar befriades från det öfverklagade åliggandet, detsamma dock fortfarande skulle, till förekommande och hämmande af smugleriförsök, bibehållas för bålar under besagde drägtighet. Utskottet har visserligen inskränkt sig till att, ulan att ingå i bedömande af frågan huruvida tullstationen kan eller bör indragas, afgifva sin ofvanberörde hemställan.
Jag har hvarken af denna eller de öfrige anmärkningar, som blifvit emot förslaget framställda, funnit mig rubbad i min öfvertygelse om dess stora nytta och önskar lifligt bifall till detsamma, derom jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtrms propos. Hr Montgomery, Robert: Ehuru jag lifligt erkänner de många och stora fördelar, som skulle härflyta af det förev:de förslaget, hafva dock hos mig uppstått åtskilliga betänkligheter af den beskaffenhet, att jag f. n. icke kan lemna min röst för detsamma. Först och främst eger Konungen icke rättighet att upplösa riksdagen. Förgäfves invänder man att denna rättighet f. n. icke förefinnes. Konungen kan dock nu efter 4 månader hemlörlofva Ständerna och ej sammankalla dem förrän efter nya val. För öfrigt förefaller det högst märkvärdigt att Konst.- Utsk:t, vid förslagets algifvande, kunnat glömma något så vigtigt, som detta. Då R. St:r taga steget ut för att åstadkomma ett fullt konstitutionell lif, en lifligare samverkan af Konung och folk, torde det å andra sidan vara nödvändigt att bevara de Konungamagtens motsvarande rättigheter, som förefinnas i de flesta andra länder. Om nu denna grundlagsförändring vinner R. St:rs bifall och underställes K. M:s sanktion, finnes deri ej ett ord ens antydt om Konungens rätt att upplösa riksdagen. Alla medgifva att ett fel i detta förbiseende blifvit begånget. H. I. 24 370 Den 6 December e. m. Origtigheten måste afhjelpas och det kan endast ske på följande sätt. Antingen vägrar Konungen sin sanktion på förslaget, emedan han ej får rätt att upplösa riksdagen, eller också, i fall förslaget blifver al Konungen bifallet, göres sedermera framställning att Konungen må få rätt att upplösa riksdagen, eller ock slutl. erbjudes Konungen en sådan rättighet, på yrkande af Konst.-Utsk:t eller någon enskild motionär; men med hvilka svårigheter äro samtlige dessa alternativ förenade! Endast detta nu anförda skulle varit för mig tillräckligt bevisande för förslagets oantaglighet. Men äfven i afs. på tiden för R.
Adonaj vår Gud är den enda Gud!“ Då genomströmmas han af fädernas anda och deras bedrifters minnen; då uppbygger han i tanken Jerusalems grusade tempel och samlar sitt folk, hvar och en under sin vinstock. Då förgäter sig hans blick, som annars gerna irrar upp till qvinnornas läktare, för att bakom en af slöjorna ana dragen af flickan, som han älskar, Baruks dotter. Rabbi Jonas har ett blekt och fint ansigte, som dock i Rakels tycke är fult. Han har ett skägg, likt manen på en kappadokisk häst, långt, svart och glänsande, som Rakel finner afskyvärdt. Han sitter ofta hos Baruk och talar så djupsinniga saker om den attikiserande Moses19 och den verklige Moses, den platoniserande Filon och den filoniserande Platon, att Baruk stryker sitt grå skägg och sin kaftan af lutter förvåning; men Rakel gäspar vid detta tal och finner det odrägligt. Han är i sin älskades närvaro blyg, – som en blyg älskare, och han förvirras af hennes strålande ögon. Derför tycker Rakel, att han är en tölp. Ty ack! Rakel har ett manligt ideal, vid jemförelse med hvilket alla andra män förefalla henne som misslyckade försök af Vår Herre att skapa någonting drägligt i karlväg. Huru fult ljuder ej namnet Jonas i hennes öra, huru vackert Karmides! Jonas har aldrig ingnidit sina lemmar med olja, aldrig tumlat i palestrans sand, aldrig setat på en hästrygg; derför är hans egen rygg krökt, hans gång tung, hans rörelser i den styfva kaftanen utan behag. Och Karmides deremot! Han bär osynliga Hermesvingar på sina fötter, hans elastiska lemmar, omsväfvade af den hvita kitonen och den tyriske manteln, synas vilja lyfta honom från jorden. Jonas’ blyga, vemodiga blick, hvad är den, om den än blickade i evighet, emot ett enda ögonkast af Karmides, ett af dessa djerfva beherrskande ögonkast, som på en gång förskräcka en eldig flicka och tjusa henne?
Den, som bifaller Utskottets, af två Stånd godkända, förslag, att i Införsels-tariffen intaga artikeln Färglådor, med färger och annat tillbehör, äfvensom färger i musslor, glas o. s. v., med tull af 8 sk. skålpundet och med den anmärkning, att något afdrag i vigten ej göres för lådan, glaset, musslan eller annat tillbehör, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna artikel icke att i Införsels-tariffen upptagas. Bih. till R. Värglräd För Fargträd, oraspadt, alla slag, nu åsatt införselstull af 1 R.dr för 100 R:drs varde, hade Utskottet tillstyrkt, att, med förändring af rubriken till »Färgträd, helt eller oraspadt, alla slag, samt andra till färgning användbara växter och växtdelar, i taxan ej specificerade», bestämma tullen derå till 4 rst. lispundet. Bor gare-Ståndet har i allo godkänt detta förslag, Preste-Ständet har bifallit den föreslagna redaktionsförändringen, men bibehållit tullafgiften oförändrad, Ridaersltapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva vidblifvit gällande bestämmelser härom utan någon förändring. Genom det af Utskottet i ifrågavarande rubrik föreslagna tillägg af »samt andra till färgning användbara växter och växtdelar, i taxan ej specificerade», gifves åt densamma en större omfattning, och lärer således, så vida icke Riddershapet och Adeln samt Bonde-Ståndel skulle vilja, i likhet med de båda öfriga Stånden, detta tillägg godkänna, följande omröstning böra ega rum: 35:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att vid rubriken Färgträd, helt eller oraspadt, alla slag, tillägga »samt andra till färgning användbara växter och växtdelar, ej specificerade», röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, intages icke detta tillägg i ifrågavarande rubrik.
Om deremot inskrilnings-afgifterna bibehållas vid sina nuvararde belopp, under det att en förhöjning af alla pensioneran småningom kommer att esa rum, och följaktligen förmånerna ökas utan att desammas ernående försvåras, anser Direktionen sig ega skälig anledning till den förhoppning, att inskrifningarnes antal hädanefter skall komma att tilltaga, i ställe för att detsamma, på sätt af (örromnämnda tabell närmare inhemtas, under innevarande århundrade a (tagit till den grad, att då medeltalet af inskrifningarne under decenniet 1800—1809 var 34,7, detsamma under decenniet 1853—1862 endast utgjorde 6,3. Slutligen har Direktionen trott sig böra föreslå, att den s. k. Familjegåfvan, som för närvarande med 75 R:dr ll:mt erlägges vid inskrifning af Stiftsjungfrur, tillhörande atter, af hvilka någon medlem förut ej varit delegare i Stiftet, skulle helt och hållet upphöra. Så vidt af Stiftets handlingar kunnat inhemtas, härleder sig denna afgifts erläggande från det uti förutnämnde 1747 års Kungörelse förekommande stadgande, att hvarje Adelig Husfader och Stamfader, som ville efter inköpt och antecknad ordning för en eller flera sina döttrar förvärfva nyttjande-rättigheten af Stiftsförmånerne, skulle inom en viss utsatt lid bidraga lill Stiftets Fundation medelst en Frivillig gåfva, hvars minimi-belopp i en sednare Kungörelse af den 9 November 1747 bestämdes till 600 Daler Kopparmynt och i afseende hvarå i samma kungörelse föreskrefs, att det ej vore nog för alla af ett namn, att allenast en af dem betalade Frivillig Gåfva, utan att hvar och en dåvarande Branche eller Gren af ätten skulle densamma erlägga för sina efterkommande eller Systrar.
LX. B. 274. LXI. A. 106. — behållningar, om insättning i Banken af en del deraf till utlåning. Ränteved, angående yrkad ändring i Kongl. Brefvet rörande. LII. B. 191. LIV. A. 220. Räntorne, Hemmans. Se Hemmansräntorne. — de indeldte, i Skåne, Blekinge och Bohus Län., angående deras utgående efter förvandling. V. 32g. Rättegångsombud, om fritt val af. XIX. B. ii4> A. r47* XXIII. E. 109. RättegångsOrdningen , angående bestämmande af grunderna för den nya, i brottmål. V. 53. VIII. R. r4o. XLI. B. 169. Ä. 327. — i civila mål, angående vissa ändringar uti. V. 226. VIII. R. 255. XLIX. B. 282. L. A. 262. Rättegångseller Fatalie-timman vid HäradsRätterne, om ändring af. XXXVI. B. 162. XXXVII. A. 270. XLIV. U. 74. XLVII. Rörby och Barkarby hemman, om nedsätt - 448 ning i Arrendet för. XI. B. 176. XII. A. 335. XXI. E. io5. s. Sablar och Pistoler vid LifRegementets HussarCorps, angående Friherre Anckarsvärds anmärknings-anledning rörande deras cassation. XXXVII. B. 274. XXXIX. A. 97. Sakförare, om ansvarighetslag för. XIX. B. 114. A. 147. XXIII. E. 109. Sakören i Staden Hjo, om öfverlemnande till staden af Kronans andel deruti. Se Hjo. Sala silfververk, angående. XXXIV. B. 167. XXXVI. A. 3i. XXXIX. E. 225.
Blifva åter något eller några Stånds tankar, i någon eller några delar, skiljaktiga, eller ogillas förslaget af något eller några Stånd, men gillas af de öfriga, varde Constitutions-Utskottet, genom val af Riks-Ståndens plena, förstärkt till ett antal af tjugu Ledamöter af hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, öfver af Rikets'Ständer godkända voterings-propositioner, med Rikets Ständers rätt af gore, hvilketdera af förslagen bör hvila, eller huruvida frågan må alldeles förfalla. Blifva å Riksdag m. m.”” Hvad ändtligen vidkommer det af Ridderskapet och Adeln yrkade tillägg i 4;de mom., förmedelst ditflyttandet af en period, hvilken förut Lefinnes i 56 §. Regerings-Formen, men såsom onödig och äfven, med hänsigt till citationen af en yngre Grundlag, mindre lämplig, uteslutits i det af Constitutions-Utskottet föreslagna och härutinnan af 3;ne Riks-Stånd oanjnärkt lemnade 2:dra morn., beror sammanjemkningen af denna mindre vigliga skiljaktighet på Ridderskapets och Adelns medgifvande, eller, i vidrigt fall, på resultatet af votering öfver denna proposition: ”Den, som antager oförändradt följande innehåll af 4 morn. 8r §. Regerings-Formen ””Om vid Riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens och alla fyra Riks-Ståndens sammanstämmande beslut.”” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, bringas f.de momentet till sådan lydelse:” ”Vid Riksdag, då beredda grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, skall endast med Ja eller Nej kunna beslutas; och galle då föreskriften i Const ii utioes-V.'skot tets Memorial N:o jo8. 7 j5 §. Riksdags-Ordningen. Om dervid ytterligare uppskof föreslås, må Jet ej ega rum utan Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande heslut.”” Stockholm den i3 Mars 1835» N:o 108.
Beträffande åter Grefve Cronhjelms hemställan om en undersökning, till utrönande huruvida och i hvad mon de nu gällande knekte-eontracfcen medföra större skyldigheter, än genom de primitiva eontracten åla - ■Siats-Utskottets Utlåtande N.o lot. des; sa, enär en så beskaffad undersökning skulle i verkställigheten vara förenad med större svårigheter, än som motsvarades af det gagne liga i en sådan utredning, eftersom nu varande förhållanden grunda sig pä gällande författningar, kan Utskottet, sorn anser beböfliga föi ändringar böra vidtagas med afseende mera pa -Samhällets närvarande tdlstand, an pa det, sorn existerade, då knekte-contructen först uppgjordes, icke tillstyrka bifall å Grefve Cronhjelms ofvanberörde framställning. Åtik. till Exp. l^sk. den 5 Augusti Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts den i5 sistlidne Maji t 11 Utskottet afldtne Nådiga Remiss ä handlingarne i målet, rörande sökt everldelig skattemannarätt ä det under Ulricsdals Kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge med dertill hörande utjord. (U.A.f
Jag hyllar den åsigten, att man skall älska sin nästa som sig sjelf! » » Bra, tillåt mig då fråga, om ni räknar mig till er nästa? » » Ja, lika mycket som — hofjägmästaren. » » Men, min nådiga, ni kan väl icke älska oss båda lika, sade grefven och förde mig bort i en fönstersmyg. » » Jo visst, lika med mig sjelf! Jag älskar er till hälften. » » Åh, ni gör mig förtjust. » » Vänta litet! — o c h hofjägmästaren till hälften. » » Men ni glömmer er sjelf? » » Mig sjelf älskar jag naturligtvis helt! Går icke räkningen ihop? » » Jo bevars, ni har matematiskt geni oeh är mycket beräknande, men jag förstår ändå inte riktigt.« » Förstår ni icke, att ni bör älska hofjägmästaren som jag, till hälften, och er sjelf till andra hälften. » » Jaså, och er helt! Nu förstår jag, » jublade grefven. » Det går jag gerna in på, låt mig kyssa er hand. Ni har alltså redan anat mina känslor oeh endast afvaktat ett ögonblick som detta för att låta dem komma till utbrott! Och då ni nu, på ett så spirituelt sätt framtvingat en bekännelse, som länge legat mig på mina läppar, hoppas jag, att ni dermed så att säga velat hjelpa mig på hur skall jag säga » » På trafven, menar ni, för att uttrycka er kavalleristiskt, » inföll jag mer uppsluppet än salongsmessigt. » Nej visst icke! Ni tycks glömma, att det var ni, som drog den falska slutsats, på hvilken ni baserat detta lustiga känsloutbrott. Ni bör älska hofjägmästaren till hälften och er till hälften, sa ' jag och dermed punkt. Detta är kristlig kärlek! Att jag utom den kristliga kärlek jag hyser för er bägge bekant mig vara lika mycket egenkär, är endast ett bevis på blygsamhet, för hvilket jag hoppas att ni håller mig räkning! » » Hvilken advokatyr! Jag begriper sannerligen ej, hur ormen kunde öfverlista er stammoder Eva. » Med er skulle det säkert aldrig ha lyckats. » » Hvem vet, kanske frestaren i paradiset var snillrikare än ni, herr grefve. » » Må hända.
Jemte det Utskottet först får inbjuda Presteoch Borgare-Stånden att förena sig om det af Ridd. och Adeln samt Bonde-Ståndet i berörde hänseende fattade beslut, får Utskottet, i händelse inbjudningen icke af r.ågotdera Stats-Utikotteti Memorial A.o ^5f. 9 någotdera Ståndet antages, tillika framställa förslag till volerings-proposilioner, hvarvid contra-propositionen i hufvud voteringen först lärer böra bestämmas, och omröstningspropositionen dervid blifva: Den, som bifaller, att contrapropositionen skall lyda å Utskottets förslag i mom. d. af 5;te punkten, nemi.: ”att, vid tillfälle af leverering in natura, gäller, i afseende på levereringsställe och ort, hvad nuvarande Författningar derom bestämma, med det tillägg, att en räntegifvare icke må anvisas att för samma år verkställa leverering till flere ställen, voterar Ja; den det ej vill, Nej. Vinner Nej, kommer coulra-proposilionen att lyda sålunda: att, vid tillfälle af leverering in natura, gäller, i afseende på levereringsställe och ort, hvad nuvarande Författningar derom bestämma. I hufvudsaken blifver derefter voterings-propositionen som följer: Den som, med godkännande af redactionen i öfrigt uti Utskottets förslag till mom. d. af 5:te punkten, derjemte antager det af Ridd. och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutade tillägg, — ”att räntetagare icke må ”ega rätt anvisa ränta från socken eller enskild räntegifvare på mera aa ”ett ställe,” voterar Ja; den det ej vill, Nej. Vinner Nej, (i:sla alternativet) antages hela mom. d., sådant det af Utskottet blifvit tillstyrkt. (a:dra alternativet) kommer vid leverering in natura, i afseende på levereringsställe och ort, alt gälla hvad nuvarande Författningar derom bestämma.
Af den 16 sisiledne Augusti angående biträde för Stars-Werkct af Riksgälds-ContoiretS Wäxelförräd i Hamburger Banco, z:o Af den 6 sistlcdnc September angående aifkilliga af Allmänna Magazins - Direckioncn upgisne behof och omständigheter. 4:0 ?lf den 7 sisiledne September angående dispositionen för inncwarande är af den till Riksens Skänders BangneS säkerhet, förskrift hälst af Tull-Inkomsten. Z:o Af den 18 sisiledne September angående ett ärligt underhäll för den återstående delen af Finska Armeen. 6:0 Af den 2O sistledue September angäende eftergift af urffylder ät wista Innebyggare i Jönköpings Län. 7:0 Af den sz sistlcdnc Oerober angäende Allmänna Brandförsäkrings-Fendens Medels förräntande i Riksgälds-Conroirer. 8:0 Af Den 22 November. 8:» As den iy ststledne October angående huruwida Jnstruction u'.ä wara af nöden för Riksens Ständers Fnllmägtige eller Wcderbörande Embeksmän, hwilka i fraga om eftergift af adömde ersättningar till Riksens Ständers Penainge-Werk, StatSWerket eller särskilda Castor böra warda hörde. 9:0 Af den Zi sisiledne Ocrobcr angående En Million Riksdaler ärligen, till förswars - anstalterne samt särskildt medel till Armsens - Flottas förökande, ro:o Af den i i denne Manad angående understöd för Tackjerns-Bergslagerne samt n:o Af den io:de i denne Mänad angående medel till särfftlda tillfälliga utgifter. Hwar och en af Veste Nådiga Propositioner haswa fordras ett särskildt swar; och dä de efter hand ankommit hästra de vcksä icke förr än i samma mohn kunnat företagas, 06) för hwarje tillfälle fordrat en särskild handläggning, och gifwir nya ämnen för Utskottets npmärksamhek och arbete.
KammarRättens anmärkningsi ätt kan och bör icke ändras, hvad debiteringen angår, utan bör Statens verk hålla controllen på Statens Uppbördsmän. Men hvad taxerings-förrättningarne angår, så bör den auctoritet, som kommer att i sista instansen bedömma dem, anses utöfva denna myndighet, i följd af ett, från det sig sjelf beskattande folket utgående, förtroende, och man bör kunna förutsätta en lika tid för det allmänna som för den enskilte, att hos denna Auctoritet sig besvära. På denna grund vågar jag föreslå, att i de fall irsta och 2:dra punkterne af Utskottets förslag omnämna, nemligen: 1:0 besvär af skattskyldige eller Kronans Ombud i Taxeringsmål, samt 2:0 pröfning af öfverklagad felaktig fastighets-värderi ng, samt huruvida inom något Län summan af fastigheternas taxeringsvärde understiger Minimi-tariffen, KammarRätten icke måtte äga domsrätt, utan Den 3o Mars e. m. 337 ulan dylika mål i stället gå till Fullmäktige i RiksgäldsContoret. Skulle denna Auctoritet anses för ringa, att i dessa ärender besluta, så ginge det kanhända an, attJustitiie-Ombudsmannen samt Fullmäktige i RiksgäldsContoret och Banken förenade utgjorde denna Auctoritet och finge afgörandel ätten sig uppdragen. Jag anser sådant icke komma att öfverhopa dessa Auctoriteter med göromål, sedan jag inhämtat, huru många frågor af denna egenskap af KammarRätten blifvit behandlade, och funnit deras antal icke vara så stort, att jag ju för min del tror de kunde till RiksgäldsContorets Fullmäktiges afgörande öfverlåtas. Hvad åter 3:dje punkten, eller Räkenskapernas Revision, beträffar, så är det ganska naturligt, att sådant bör tillhöra KammarRätten. Jag vet, att man mot detta förslag kail göra den invändning, att det innebär ett slags besynnerlighet, då motsatsen så lång tid ägt rumj; men jag tror det icke vara otjenligt att söka brjla ett förhållande, hvars oformlighet förr eller sednare måste ändras.