Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Namn sådana som Brahnia Petronella Andersson, Niklas Zoroaster Pettersson och Midhat Mohsin Druhiva Lundström skulle ju låta ganska näpet och gifva en behaglig omväxling åt våra medborgares eljes tämligen enformiga och triviala nomenklatur. Ett a f de allra vackraste uttryck, som vår entusiasm för Österlandets olivhyade söner och deras lärda kolleger från andra trakter af verlden hittills fått, var illuniinationen och fyrverkeriet under hemfärden från den fest, som konungen gaf å Drottningholm i måndags. Något mera hänförande än den i sig sjelf förtjusande viken, belyst med långa rader af dubbla marschaller samt tjogtals vallfacklor i rödt och grönt, kunde icke tänkas, derom voro alla öfverens, så länge den oräkneliga skaran af båtar låg derute, och ögat fråssade i detta praktfulla skådespel, på samma gång som örat begärligt uppfångade musiken från våra gardesorkestrar. Så kom hemfärden. Sakta och med uppehåll emellanåt gledo båtarna genom de trånga farvattnen. I början syntes blott här och der en jemförelsevis anspråkslöst illuminerad villa. Kulörta lyktor, flammande bål, några bengaliska eldar eller en och annan vallfackla upplyste för några minuter den slingrande farleden, som ormar sig fram mellan branta, lummiga stränder. Och så blef det stycketals mörkt igen; endast ångarnes signallanternor och lyktor eller då och då en liten fyrverkeripjes, af bränd från däck, bröt septembernattens mörker. Men ju närmare man nalkades Stockholm, dess rikligare, vackrare och mera öfverraskande blefvo ljuseffekterna, tills det i ordets fullaste mening briljanta skådespelet kulminerade vid Marieberg samt Karlshäll. Här sprakade knippor af fräsande, färgskimrande raketer, här skimrade solar, här afbrändes storartade dekorationspjeser i form af pagoder, Eiffeltorn m. m., allt under det en stark elektrisk lampa kastade en bländande, rätsidig ljusflod, som vandrade från den ena förtrollande punkten till den andra.
Hambo-polska o. piano 2,00 (Ny uppl.) 0,50 Prins Gustafs Sorgmarsch. » Hal-ut! Polka (Ny uppl.) o 75 Muller, Flöjtamatörens Conccrt-Album. Till minne af Prinsessan Eugenie Kr. 0,75 Pousette, Mazurka (uppf. i Berns sa(Bihang till Mullers flöjtskola) 4 häft. ä 1,00 Prins Gustafs Sorgmarsch (sig Kr. I, Barnbaien för 18 long) 0,50 sjelf tillegnadjj utförd vid Prinsessan Kreith, 3 duetter för 2 flöjter 2,50 » Abrakadabra. Polka. D:o 0,50 Kempe, Magda, Sånger af Geijer, Eugenies begrafning 0,75 Beaumont, Album p. Recueil Waldteuffel, Prés de toi. Valse 1,00 Nordqvist, Carl XV:s Sorgmarsch för Hallström, Sätherberg, m. fl., med » Immer oder Nimmer. lätt Guitarrpaccomp i oo 4 haneer (Ny uppl.) 1,00 de 6 Morceaux tres faciles 2,00 Vals fur 4 Hde Edgren, Ad., Lätta melodiska stycken 1,50 Sch ram mel, » Wien bleibt Wien », Notbok för smått folk. Pugh, - Hulda lilla ». Sång-Vals Marsch. (" Uppf. i Berns ' salong) 0,50 för 1 och 2 Guitarrer 1,50 0,75 Ny uppl ä 2,00 Öländer, » High life ». Polka Nordqvist, Carl XV:s Sorgmarsch för Neidhardt, Wiencr-Fiaker-marsch, d:o 0,50 Julklapp till den musikaliska o.75 » Modern Francaise med nya Beuthan, Rhenvinets lof.
Beträffande åter den i förklaringen ytterligare uppgifna omständighet, såsom skäl för fortfarande af GardesRegementenas interimsstater, att nemligen utgifternas begränsning inom ordinarie anslagen icke var möjlig utan förändring af dessa Regementens organisation, hvilken, äfven i andra hänsenden betänklig, ej heller skulle leda till åsyftad besparing, enär derigenom lika stora, örn icke större, kostnader å andra håll, annan olägenhet oberäknad, skulle förorsakas; så emedan denna omständighet, likasom de i samma syftning till StatsRådsPrctokollet anförda och af Rikets Ständers Konstitutionsutskott redan granskade skäl, angår detta ärende i finansielt hänseende, men icke inverkar på ärendets mer eller mindre rättsenliga beskaffenhet; kan jag ej heller medgifva, att något afseende å berörde omständighet må hafvas. Då slutligen är anfördt, att, ehuru vid förutgångna Riksdagen (af åren 1828—1830) anmärkningsanledning aumältes emot dispositioner å Tredje hufvudtitelns besparingar till betäckande af skillnaden emellan GardesRegementenas interimsstater och de för dem å RiksStaten uppförda anslag, hvilka dispositioner voro alldeles likartade med de nu åtalade, samma anmärkningsanledning af dåvarande Konstitutionsutskott ogillades; kan dervid, ehuru öfverflödigt, göras den erinran, att, utom det KonstitutionsUtskottets vid ena Riksdagen förhandlingar icke utgöra reglor för det vid en efterföljande, förhållandena vid uppgifna tillfället och vid det nu ifrågavarande voro i så måtto väsendtligen skiljaktiga, som icke vid det förra, men vid det sednare, Rikets Ständers ofvannämnda, just med anledning af det förut anmärkta förhållandet och till förekommande deraf fattade, beslut tillkommit och kunde till stöd för den framställda anmärkningen åberopas.
I I e” böra utgå; ty det kali låta sig göra att från samma socken, till hvilken man hörer, emottaga personer såsom inhyseshjon eller backstugusittare. De komma då just genom deras egenskap att göra samma skada åt fattigvården, som om de kommit från en annan församling. Dernäst torde likaledes orden ”under lifstid s be s i 11 n i n g" böra försvinna. §-.n skulle då lyda sålunda: ”Den som åt personer upplåter bostäder å sina ägor, med mindre jordrymd än som för jordafsöndring är föinskrifven, vare ansvarig för deri inrymde personers fattigförsörjning, på sätt 11 §:n stadgar.” Eller om man ville säga på sätt nästföregrde § stadgar, efter som R. o. Ad. borttagit 10 §:n. Meningen blifver då en tillämpning af Frih. Sprengtporten förslag äfven på dessa personer, hvilka icke kunna sä - Den 13 Mars f. m, sägas varn innefattade under det förslag Frihm först algaf, ehuru jag då trodde alt så var, och följaktligen yttrade mig i öfverensstämmelse dermed. Frih. Raab: Den stora majoritet, med hvilken R. o. Ad. antog Frih. Sprengtporten förslag, har försäkrat mig att den 12 5m icke skulle kunna vinna bifall, och för min del afstyrker jag antagandet af nämnda §. Gr. Taube har redan antydt, att man ej, genom att förhindra giftermål, hindrar folkökningen, och om folkökningen stiger, som den hittills gjort, så måste menniskorna, som födas, väl också hafva bostäder, måste hafva tak öfver sina hufvuden, emedan de ej kunna som foglarne bo i träden. Vill man hindra folk att få bo i en sluga, så tvingar man menniskorna alt blifva proletärer, som vandra omkring i landet och söka sin bergning genom tjufnaderoch skälmstycken. Jag kan således ej annat finna, än att det vore inconseqvent, om R. o. Ad., efter antagandet af Frih. Sprengtporten förslag, skulle godkänna den nu föredragna §:n.
Bancooch Bag-Utskottens Utlåtande, N:o 5. 9 '7 §• 6o:o Alt redaclionen af denna §. borde förtydligas, emedan af dess nuvarande lydelse ville synas, sorn en Direcleur endast vore ansvarig med sin lösa egendom. 6i:o Att solidarisk delegare icke, på sätt Utskotten föreslagit, borde vara fri från betalnings-skyhlighet för ali den Bankens gäld, hvarföre han icke blifvit lagsökt, innan han Bolaget frånträdl; emedan ett sådant stadgande, då förändringar i personal och förmögenhet lätteligen kunde ega rum, skulle i hög grad betaga Banken allt förtroende och tillintetgöra betydelsen af solidarisk ansvarighet; varande i stället föreslaget, alt delegare ej borde vara från belalnings-ansvar fri förr, än ett år förflutit från den dag, underrättelsen, all han Bolaget frånlrädt, funnes i allmänna lidningarne kungjord; 62:0 alt denna §., till betryggande af så väl Bankdel-egares, som sedel-innehafvaves säkerhet, borde förändras till fullkomlig öfverenstämmelse med 6 §. 15 Cap. Handels-Balken, så lydande: ”Nu vill Bolagsman annan ’’i sitt ställe sätta och sjelf träda af: samtyckande andre, håfve han dertill lof; ej må någon mot deras vilja tränga sig i Bolaget in;’’ 6'5:o att Bank-delegare bör kunna från Bolaget och betalnings-ansvaret skiljas utan föregången års-proclama, och nu gällande Lag i detta afseende ändras; 64:0 all närmare föreskrifter mätte lemnäs om tid och vilkor för ansvarighetens fortfarande och upphörande. »9 §• 65:o Att, om Bank råkade i concurs, dess credit-sedlar borde inom Proclama-tiden uppvisas inför och påtecknas af den eller de Embets-myndigheter, Kongl.
Del är visserligen ganska lätt att anbefalla en embetsmyndighet att samla en mängd statistiska upgifter; men i hvilken riktning denna samling skall ske, det bar man icke upgifvit oell det lärer dä blifva temmeligen svårt för den verkställande alt ana hvad motionären åsyftar; hvaraf följer ail alla bemödanden som af embetsmyndigheten ådagaläggas, för att gå motionärens önskningar till mötes, kunna hell och hållet misslyckas. Det är icke så, som denna motion utvisar, som man skal! gilva updrag, vare sig till embetsman eller euskilda korporationers representanter. Man bör väl angifva i hvilken riktning de slalistska uplysningarne skola samlas; — delta saknas helt och hållet. Dessutom är väl, på sätt Hr Bråkenhjelm erinrat, liden än* nu icke inne att börja med samlandet af handlingar och inhysningar om de detaljbeslämmelser, sorti för upgörandet af den nya Riddarli.Ordn. erfordras och hvilka sednare deri skola inflyta. Är väl motionären så säker på, alt det förslag till grundlag som han sjelf framställt och hvilket genom några fä rösters pluralitet blifvit lagdt på Ständernas bord, också skall som grundlag vid nästa tiksdag varda antaget. Mig synes det vara bäst och mest öfverensstämmande med ett klokt och eftertänksamt handlingssätt, att icke ingå i vidtagandet af åtgärder, som kunna blifva en nödvändig följd af ny grundlag, innan man vet om förslaget dertill också blir antaget, så att några detaljer kunna af lagen påkallas. Jag afstyrker helt och hållet Gr. Lagerbjelkes motion; men skulle den erhålla remiss, så förenar jag mig med dem som yrka att den mätte till Riddarh.Utsk. remitteras. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Om jag icke missförstått näst den siste talaren ansåg han det vara vådligt att öfverlemna åt Riddarh.Direktm eller hvilken auktoritet som helst, att bestämma hufvuddiagen i den blifvande Riddarli.Ordn. och befarade lian följaktligen alt något sådant kunde bli en följd af de uplysningar, hvilkas inhemtaude åsyftades i Gr. Lagerbjelkes motion.
Brefvet den 4 September 1841 , hafva Rikets Ständer inhemtat, att, sedan iulösningspriset å den salpeter, som hembjudes Kronan, blifvit nedsatt, år 1835 från 7 R;dr 24 sk., hvartill detsamma abtsedan år 1813 varit bestämdt, lill 6 R:dr 32 sk., år 1816 lill 6 R:dr och år 1837 lill 5 R:dr för lispundet, hvilket sistnämnda pris föi blifvit gällande, intilldess detsamma, enligt Kongl. Brefvet den 8 Febr. 1844, föi höjts lill 5 R:dr 32 sk., så hade hågen for salpeter-näringens bedrifvande i den mon aftagil, att tillverkningen af denna vara, hvilken år 1835 Utgjorde 33,901 Lisp., år 1839 icke uppgått lill högre belopp än 21,330 Lisp., och således med 7 ä 8,000 Lisp. understigit qvantiteteu af den salpeter, som för krutberedningen årligen erfordras. Då nu det fastställda iulösningspriset å salpeter, oagtadt berörda nedsättning i allt fall öfverstiger de å samma artikel i handeln gällande pris, synes efter Rikets Ständers tanka, orsaken till salpeternäringens aftagande icke så mycket vara att finna uti lii åga varaude pt isförhållanden, utan snarare och med större 44® Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skri/velse, N:0 1f3, sannolikhet böra tillskrifvas de mindre tjenliga metoder, hvilka vid varans tillverkning hittills i allmänhet blifvit följda. Vid sådant förhållande och med hänsigt lill angelägenheten deraf, att det för ki utberedningen erforderliga qvantum salpeter må inom landet kanna erhållas, få Rikets Ständer i underdånighet begära, det täcktes E. K. M., efter vederbörandes hörande, i
Afsättningen sker i orten och här i staden. Den qvantitet af denna fisk, som insaltas, till längre förvarande, torde icke utgöra mycket öfver 700 tunnor. I strömmar och forssar inom Elfkarleby och Wesslands Socknar idkas Nejonögonfiske med ej obetydlig framgång. Om Elfkarleby Krono-laxfiske, som, jemte tillhörande jordägor och qvarnverk, hittills varit upplåtet åt en Arrendator för en årlig afgift af 210 LU. il i/3 S salt Lax, att betalas med penningar efter Markegång, är nu mera, efter en, på Rikets Ilöglofl. Ständers begäran hos Kongl. Maj:t, och Kongl. Majlis derå grundade Nådiga befallning skedd undersökning å stället, så regleradt, till underdånig följd af Kongl. Maj:ls Nådiga bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium af den i6:de Februari nästlidet år, alt detsamma, emot bestämda, och icke obetydligt förhöjda, afgifter, från nästa vår, under 10 år öfverlåtes på åtskilliga strandägare vid Dalelfven inom Elfkarleby och i hvilka afgifter äfven flere ofvanboende jordinnehafvare åtagit sig andelar under samma lid, emot det af Kongl. Maj:t i Nåder medgifna vilkor, att de för Laxens uppgång isamma Elf hittills hinderliga och stängande fiskverk i vestra grenen af Elfkarleby Valtufall alldeles borttagas. Elfkarleby obetydliga kongsgård och qvarnar äro särskildt utarrenderade. Fisket i Mälaren och Länets mindre insjöar idkas väl af många personer, men är af vida ringare vigt; 5:o
Eller: alt det ar de .strategiska punkterna i ett land som mäste befästas och der dessa sä ohjelpligen sammanfalla med lägel af en hufvudstad eller annan stor stad, som förhållandet är med Slockholm, del då är staden sjelf som mäste befästas. Gr. Anckarsvärd anför: att tanken på städers befästande härleder sig från medeltiden och borgarnes behof att försvara sig emot feodalväldets inkräktningar. Då denna sats påtagligen innefattar ett misstag, som Hr Gr:n sjelf redan torde hafva anmärkt, borde jag måhända icke nptaga den, men då någon möjligen häraf kunde låta sig missledas, har jag icke ansett mig kunna förbigå densamma. Befästningskonstens historia är lika gammal som Staternas och försvinner liksom dessa i tidernas natt. I de äldsta tider voro inom dc delar af vår verldsdel dit civilisationen i en högre mening hade trängt, begreppen om Stat och stad i de flesta fall nästan liktydiga. Behofvet att befästa städerna upkom då af samma anledn. som i våra dagar, eller af nödvändigheten för folken att försvara sig emot hvarandras inkräktningar. Rom erhöll redan sina murar af Servius Tullius. Jag behöfver för öfrigt, för att belysa denna omständighet icke åberopa de af oss alla välkända namnen Sagunt, Humantia, Carthago, Tyrus. Det är sannt det var borgarne som försvarade dessa städer, men de fältherrar som anförde belägringen voro inga feodalherrar. De voro sorn vi känna Scipionerna. Hannibal och Alexander den Store. Gr. Anckarsvärd har vidrört November-traktaten. Jag har äfven läst denna traktat i sammanhang med Statsministerns för Utrikes ärenderna derpå följande cirkulär och lika med Gr. Anckarsvärd funnit andemeningen af denna traktat innebära det mest obetingade erkännande å tvenne af Europas hufvudmakters sida: att den Skandinaviska halfön utgör en så vigtig och inflytelserik länk af det Europeiska Statsförbundet: att dess sjelfständighet och oberoende icke i ringaste mån kunna förnärmas, utan att härigenom jemnvigten i det hela siöres.
Men, invänder man, der är jorden ej så högt belånad, som här hos oss. Derpå får jag svara, att i alla utländska Hypotheksföreningar sker belåningen till minst lika, och flerestädes lill högre andel af sitt värde, än i de Svenska: I Estland, Liffland och Curlauds Föreningar belånas jorden till -J af dess värde. I den Pommerska Hypotheksföreningcn lill f af panlens värde och i dc öfriga Preussiska frän lill J af värdet. I Danmark till § af pantens värde; o. s. v. I Galicien är undanlag gjordt för skogar, som endast belånas till J af värdet, då deremot öfriga jorden belånas till hälften; men enl. de flesta Svenska värderings-reglementen, får skogsafkaslningen ej ingå till mer än ' i beräkningen af egendomens reveny. Vi hafva således äfven i afseende pä skogens värdering varit försigtigare. I Preussen inrättades år 1835 en K. Utlåningsbank, der jordegare, hvilka i föreningar belånat sina egendomar till hälften, men ytterligare voro i förlägenhet om lån, skulle kunna mot pant af öfverskjulande nästa j af värdet, d. v. s. inom j af värdesumman, utfå lån, dertill ock genast af allmänna medel 300,000 Thaler anslogos. Måhända föreställer man sig att vårderingarne gå strängare lill i andra länder, än hos oss: så är likväl ej förhållandet. Deras värderings-method är i allmänhet någorlunda lika med de bär antagna, och den för Pommern år 1846 fastställda har mycket syskontycke med den jag närmast känner, — den för Smålands Hypoteksförening. Men der, som här, klagas öfver osäkerhet i värderingarne, ■—der, som här, sker förmodligen ett eller annat misstag, härrörande af menskliga ofullkomligheten: men der har ännu ingen derpå blifvit lidande, oaktadt der, som här, icke saknats vedersakare och ovädersspåmän. Del ligger också här utom all sannolikhets gräns alt, äfven om möjligen någon värdering skulle varit för hög och lyckats slippa igenom
Det förvillande i uppställningen säger Hr Lagmannen bestå deri, att Stats-Utskottet d) från RiksgäldsContoirets Inkomster, uteslutit Bankens till Staten gående räntevinst för år i83o; b) att antaga till grund för bevillningsbeloppets beräknande, 1828 års Cassa-Räkningj och deruti intaga 1:0 Smärre Afgifter , såsom Observationsoch Skatterättsmedel rn. fl. 2:0 Restantier från föregående år, och 10S Stats-Utslottets 3:o hvad som blifvit inbetaldt af det löpande årets bevillningj då hufvudsumman deraf först synes i påföljande års räkenskaper. Härvid erindras: a) att Bancovinsten för åren i83o—34, destomindre kunnat upptagas bland BiksgäldsContoirets inkomster, som den, enl. Statsoch Banco-TJtskottens Betänkande N:o 22 blifvit medtagen till extra anslag. F) Att RiksgäldsGontoirets CassaRäkning, för är 1828, icke är annorlunda beskaffad än för de öfriga åren, under hvilka nuvarande BevillningsFörordning varit gällande. Till bevis derpå bilägges (Litt. B.) en CassaRäkning för alla dessa åren. Hennes begagnande såsom beräkningsgrund, kan destomindre vara förvillande, som hon, för hvarje slags inkomster, utvisar hvad deraf verkeligen varit behållen inkomstj och som det just är på denna, men ej på debiterad utskyld, man bör grunda förslagsberäkningen öfver blifvande tillgångarj 1) Att de smärre till RiksgäldsConloiret inflytande Bevillningsmedlen desto mindre bordt från inkomstberäkningen uteslutas, som de penningar, hvilka under sådane titlar erhållas, icke äro mindre användbara till Rikets utgifter, än dem som inflyta af hemmansvärden, löner, eller hvad annat sorn helst. 2) Att restantier inflyta alla år, till ungefär lika belopp, och verka följagteligen lika på CassaRäkningen det ena året, som det andra. 3)
Tullverkets förändrade organisation gjort nödvändiga, Enär alltså Tullupbörden sedan år 1824 varit i fortfarande årlig tillväxt, enär den förlidet år utan något ovanligt handelsförhållande gifvit en netto-inkomst af 1,715,000 R:dr, och härtill lägges, att föreslagne jemkningar i nu gällande taxa kunna utan olägenhet bereda en ytterligare tillökning, är det svårt att inse, hvarföre den skulle i Statsberäkningen nedsättas så mycket under sitt verkliga belopp, som Utskottet föreslagit, Tvärtom kan netto^behållningen af Tullupbörden, äfven utan förändring af nuvarande taxa, endast i följd af consumtionens naturliga tillväxt med säkerhet antagas till 1,700,000 R:dr, och med några jemkningar af Taxan till 1,800,000 R:dr, Saluaccis af Städerne; Emot den föreslagna befrielsen från SaluAccisen för de Städer, der kött, bröd och dricka få af Landtmannen fritt försäljas, kan så mycket mindre någon erinran äga rum, sora derigenom undanrödjes det vanliga inkastet emot en sådan försäljnings-, rätts medgifvande åt Landtmannen. Postmedlen: Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition före*! slår Postmedlens beräknande till 140,000 R:dr netto, och 210,000 R:dr lill omkostna»' der, tillsammans 35p,ooo R;dr, Den 21 F e b r u a r i i. StalsUtskottet har, med afseende å kostnadernes förhållande de senare åren, hvaraf de för 1827 utgöra 294,000 R:dr, föreslagit, att netto-inkomsten må beräknas till endast 100,000 R:dr, och omkostnaderne till 25o,ooo R:dr, samt att hvad utöfver nämnde 100,000 R:dr genom posten inflyter, må användas till inrättningens ändamålsenliga förbättrande.
Anmärkningar hafva äfven blifvit gjorda emot reserv-hemmanens fördelning i a:ne Lag vid hvarje Station; och afstår Utskottet så mycket hellre ifrån sitt förslag i denna del, som det endast härvid varit fråga om reservlagen vid de större Stalionerne, och densamma af sig sjelf synes förfalla, i händelse skjuts-entreprenaderne, eller hvad Utskottet nu tillstyrkt, äfven komme att sträcka sig till Reserverne. I afseende på anmärkningar, att Utskottet i siLt förra Betänkande icke skall fästat nog afseende på framställda förslag om förhöjd skjutslega för Städerne Carlskrona och Gefle, får Utskottet andraga, att det hade trott sig tillräckligen besvarat dessa framställningar, då Utskottet 28 Besv. och Occon. Ulsk. pag. 27 och 28 i Betänkandet, afstyrkt, att skjutslegan måtte bestämmas olika för olika orter, enär om förhöjning på något ställe skulle finnas ovilkorligen nödig, det på Kongl. Maj:t beror, att, då anmälan derom göres, efter omsländigheterne derom förordna; äfvensom Utskottet anser frågan, huruvida den af Utskottet för entreprenad-skjuls föreslagna högre skjutslega äfven borde tillkomma de Städer, der skjutsen redan är ställd på entreprenad, genom det här ofvan framställda förslag vara besvarad. Det har väl nu å nyo blifvit yrkadt, att skjutslegan skulle bestämmas högre för vissa årstider; men utom det, att all fråga härom synes böra upphöra, i händelse skjuts-entreprenader komma i gång, och i följd deraf en högre skjutslega kommer alt erläggas, anser Utskottet så beskaffade skjuts-förhöjningar mindre lämpliga och icke eller för de skjutsande serdeles båtande; hvarföre Utskottet fortfarande sådant afstyrker. I anledning af den anmärkningen, att skjuts-entreprenaderne borde tillvägabringas i större scala, får Utskottet endast vördsamt förmäla, att deremot icke är något bin - Besv. och Oacon. Ulsk. Bet:de. N:o 142.
Om Stångåns samtliga insjöar uppdämdes om vintern, såsom händelsen ofta är med andra småsjöar, dels för att qvarhålla valten på ägor, sorn man vill öfversvämma, dels för att samla vatten till så mycket friskare gång på vattenverk, och vattnet från dessa sjöar först längre fram på våren på en gång utsläpptes, så skulle visserligen deraf vållas den största skada för Roxens strandägare, och det är just motsatsen häraf, som nu är i fråga. Att någon ökning i vattenqvantiteten på del hela ej är i fråga lär en hvar inse, men lika lätt bör äfven inses, att denna valtenqvantitet skulle periodiskt blifva större, om den under sitt framrionande får uppstiga till betydlig höjd på åtskilliga ställen och sedan med ökadt fall fortsätta sitt fratftrinnande, än om den får gå som den kommer. Jag inser af alla dessa skäl ingen gilltig anledn. att förmena strandägarne omkring de ifråga var. sjöarna att företaga ett arbete, som kommer att medföra en särdeles stor nytta för dem, eller, som är detsamma, för en del af det allmänna. Farbagan för en oförsigtig behandling vid sjelfva aflappningen bör ej få gälla som ett laga hinder mot företaget, då den kan förekommas genom bestämda och lätt funna föreskrifter.” Jag anhåller, att vid återremissen den del af betänk., som jag nu uppläst, mätte få till StatsUtsk. åtfölja. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Med afseende på den nytta en lättad communication skulle medföra för de inre skogrika delarna af Småland, väckte jag motion, att R. St. under vissa villkor ville bevilja anslag till upprensning af Helge-å, som går från medlersta delen af ofvannämnda provins och faller ut vid Åhus i Skåne. Utsk. bar behandlat denna motion under litt. C. af nu föredragna utlåt, och afstyrkt densamma på skäl, på hvilka det afstyrkt flera andra motioner, åsyftande anslag till allmänna arbetsföretag, och hvilka skäl jag derföre fullkomligt billigar; skälen voro nemi., att arbetets verkställbarhet icke blifvit ådagalagd.