Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summarisk upgift 8 hela desi behällna inkomst för det föregående äret , hwilken blifwer grunden för hans taxering efter i:sta Artikelns t:sta §. dä dc-emot hans bennikning enligt samma Artikels a och Z §. K. kommer att ralla sig efter upgifter wid Mantalsskrifningen; Undantagande hwad de presoner angär, om hwilka i Z. §. stadgadt ar. Den som flyttar etcetc. och ii Momenten ombytas i.motsatt ordning, sä att innehällct af det senare kommer att uptagaö i 10 Momentet och twärtom. 14 Moni: andras i början pä följande satt: Bercdnings-Comitecn, som enligt l. §s. 2:dra Momenr, undfär del as Mantals-Längden för socknen med tillhörande förteckningar, emottagcr derefter hwars och ens upgift lill taxeringen, granskär den under jämförelse med-Mantalslängden, samt öfrige crhällne uplysningar , bereder grundcrne för hwars och ens debitering och förflagswis up» gifwer hwad hwar och en efter deras öfwertygelse i enlighet med denna förordning bör till Staten utgöra. Pro» tvcollet haröfwer etc. 3 §- Z Momentet rista Puncten deraf undfär följande redaction: "Landshöfdingen indele större Härader i twanne eller flere disirictcr, att högst Sex eller Sju Socknar komma i ett 796 Den 17 Llprtt. k ett Taxerings district , bwarwid d ck noga tillses att disiricterne ej blifwa sä widlyftige, atc wederbörande med för länga resor besvaras." Den genom denna redaktion uteslutne meningen fann Ståndet liaswa tillkommit ruan föranledande af nägon frän Riks-Ständens sida gjord anmärkning.! Z r:sta Punkten af 14 Momentet, bora orden: said LtAvjan af hrr.arje än ,'fvän och med det nästkommande, andras till: ins-n stukek af Ianuarii manad hrvarst än.
Borgare-Ståndet har till Utskottet remitterat en motion af Herr E. E. Falhem, hvari motionären framställt den önskan, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att öfverinseende! af Myntoch Conlroll-Verken varder från Stats-Conloret förflyttadt och ånyo uppdraget åt Bergs-Collegium. Motionären har, till stöd härför, åberopat Stats-Utskottets vid sistlidne Riksdag Utlåtande N:o 208 i samma 8 Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bciänkando. IV.-o 4°r ämne, deruti Utskottet tillstyrkt bifall till ett likadant, då väckt, förslag och såsom skäl dertill anfört, att, för ett ändamålsenligt bestridande af öfverinseendet öfver Myntoch Controll-Verken, onekligen erfordras sådana kunskaper i metallurgiska och dermed sammanhang egande vetenskaper, hvilka icke kunna förutsättas hos Ledamöterne af Stats-Contoret, till hvars befattning endast höra uppbörden och redovisningen af Stats-Verkets tillgångar, men så beskaffade insigter deremot såsom en hufvudsaklig beståndsdel ingå bland de kunskapsprof, som skola afläggas för vinnande af inträde i Bergs-Collegium. Dessutom har motionären fästat uppmärksamheten derå, att det förmenta hinder emot hans förslag, sorn skall ligga deri, att Bergs-Collegii mål i allmänhet föredragas genom Civil-Departementet samt Myntoch Controll-Verkens genom Finans-Departementet, ej kan utgöra något sådant, enär redan en del af Bergs-Collegii ärenden, såsom förmedlingsmål, föredragas genom Finans-Departementet. Slutligen har motionären ansett en ytterligare anledning för bifall till hans förslag böra hemtas från de uti Bikets Ständers Revisorers Berättelse år 1843 intagna anmärkningar, rörande Myntoch Controll-Verken. Vid remitterandet af denna motion hafva Vice Talmannen Herr Brink samt med honom flere af Ståndets Ledamöter instämt i densamma.
Det var roligt se honom ge ut sina pengar. Det skedde med en viss lugn värdighet, som o m han vetat vid sig själf, att nu fyllde han sin uppgift i lifvet. Allt mera folk samlades. Det blef snart trångt på den lilla perrongen. Just som den första signalen ljöd, kom en korgvagn stadigt skjuten af en bredhöftad milanesiska, att döma efter den stora strålformiga silfverkammen, som fasthöll hennes klä- dande spetsslöja. I vagnen, rakt utsträckt på de hvita kuddarne och tydligen utan förmåga att resa sig, låg en omkring sex års gosse, klädd i en vacker, rikt broderad dräkt af hvitt ylle. Det var ett underbart vackert barn, nien så blekt. Det svarta håret låg i täta lockar öfver pannan, och de mörka ögonen hade ett brådmoget uttryck. D e fina blekröda läpparna darrade, som om han endast med möda hållit gråten tillbaka. Utan att akta på folket, sköt sköterskan vagnen så tätt intill de afresande, som det var möjligt. » Monsieur Ernst har kommit för att säga mademoiselle Augustine och mademoiselle Hortence adjö, » sade hon högt. De små grönklädda flickorna sprungo ge I DU N 1893 425 nast fram och gåfvo honom en hastig kyss på kinden. Med möda öppnade den lille sjuklingen en ask af kinesiskt trä, som han hittills hållit hårdt mellan sina afmagrade händer, och tog fram en hund och en häst af chokolad, rikt solade och utstyrda med silfvertråd och band. CLTTI&amp;OIXISITLITVTLQTIGL. » Se här, » sade han matt och gaf de båda föremålen ät den yngsta af flickorna. » Jag tycker så mycket o m dem — mamma har klädt dem, du får ge Augustine en — om du vill — men jag ville ge båda åt dig. » » Tacka vackert, Hortence, » sade madame. » Så snällt af min lilla vän att komma och säga adjö. Mademoiselle! » Det sista ordet kom guvernanten att rodna, ochhon ryckte till som träffad af ett piskrapp.
Berättelsen för åren 1840 och 1841, pag. 94 och följande, innehåller rörande detta ämne, utom annat, summariska uppgifter dels å alla under åren 1838, 1839 och 1840 för brott dömda och till bestraffnings undergående å fästningarne och allmänna arbetsinrättningarne insatta personer, dels å de vid hvartdera årets slut derstädes samt i Länsoch Stadshäktena qvarvarande fångar, deribland äfven räknade de, hvilka för vanart eller försvarslöshet å arbetsinrättningarne ingått; äfvensom i Berättelsen för åren 1842 och 1843, pag. 129, förekommer en sammandragen uppgift af dömda fångars antal, till och med slutet af sistnämnda år; visande dessa uppgifter en ständigt, år efter annat fortfarande tillökning af fångpersonalen i det hela, ehuru under de sednare åren antalet fångar af qvinkön i någon, likväl ringa mån minskats. Denna årliga tillökning belöper nu, liksom de förutgångna åren, till större delen å antalet af dem, hvilka, såsom vanartade eller försvarslösa, blifvit till allmänna arbetsinrättningarne dömda, och bekräfta sålunda ytterligare befogengenheten af den utaf mig tillförne gjorda erinran emot lagstiftningen i detta ämne och angelägenheten af ändring och rättelse i densamma. Ett vigtigt steg i detta afseende innebär utan tvifvel det af Kongl. Maj:t under den 8 Augusti 1842 fattade beslut, till följd hvaraf en KronoArbetsCorps i fyra särskilda klasser blifvit inrättad, vid hvilken, i slutet af år 1843, voro anställda, jemte pionnierer å Carlsborgs fästning, andra till allmänna arbetsiorättningarne dömda fångar af mankön, utgörande sammanräknade 1,151 man Jl. St. Just. Onibudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 9 man, till större delen likväl ännu under särskild vård och tillsyn qvarhållna, men den öfriga och mindre delen å flera fria arbetsställen förlagd, utan att olägenhet eller äfventyr deraf blifvit förspordt.
Frågas billigt om ej de 3 herdarne med deras hundar skulle komma att äta upp hela afkaslningen af det lilla hemmanet, sä att bonden sjelf slutligen måste gå ifrån sin gård. — Man kan genom omtalande af utländska förhållanden lätteligen narra en och annan liten jordegare att ingå härpå, hvilken likväl vid närmare eftersinnande finnér sin stora räkning vid att återgå till det nuvande: och derföre bör man ej genom utfärdande af en sådan allmänn författning, som den ifrågavande, tvert undanrycka det skydd lagen nu lemnar honom i afseende på erhållandet af hjelp i stängselskyldigheten. Det anser jag vore vådligt för mitt fädernesland, och derföre motsätter jag mig detsamma. Jag har icke sagt, att alla de öfrige intressenterne skulle tvingas att återgå till det nuvande tillståndet endast genom en endas påyrkande; men jag har yrkat att denne må fä återgå om han vill, lill det nuvande förhållandet. — Vore detta tillräckligt sagdt i afseende på hvad Hr v. Hohenhausen och Frih. Cederström, C. R., anfört. Gr. Sparre har serskildt yrkat, ej endast att sjelfva öfverenskommelsen skulle, i motsats mot hvad jag nu anfört, få den kraft som Utsk:n föreslagit, utan han har gått än längre och yrkat, att Ben 5 Juli f. m. 505 det skulle fordras enhällighet för att få den upphäfd. — Hvad sjelfva öfverenskommelsens ingående beträffar så behöfves ej derom lagstiftas, ty det står allom fritt att öfverenskomma, om de vilja, att bruka sina hemmansegor gemensamt, så att hvar och en pro rata parte får sin del af all slags gröda och affall. De hafva dertill full rättighet, ty det finnes ej i lag förbjudet; och då kan man med fördel inrätta circulalion och borttaga gärdesgårdarne. Men att vilja tvinga jordegarne af smålotterna i en by att för all framtid underkasta sig att ensame ansvara för sin stängsel, derföre att de en gång ingått en öfverenskommelse, som de sedermera finna sig ej kunna hälla; det anser jag vara oriktigt. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Obestridligt är emellertid alt denna fråga om användbarheten af ett så lätt lokomotiv, som af 12 tons vigt på banor med stigning afl på 100 med samma hastighet som på stambanorna, icke inverkar på besvarandet af frågan om användbarheten af en smalare spårvidd, emedan både rälernas och lokomotivernas styrka kunna ökas på dessa, med bibehållande i allt fall af de besparingar, som de uppgifvas lemna dels i en del af anläggningskostnaden och dels förnämligast i trafik-kostnaden. Hela den öfverklagade olägenhetens afhjelpande skulle då bero på en förstärkning af rälerna, på sätt nyss lörut är nämndt, af 3 ® per fot, i fall det behcfdes, och af lokomotiverna till 15 å 17 tons vigt i stället för 12 tons, hvilket visserligen skulle föranleda en tillökning i kostnad, men obetydlig i förhållande till det hela Het synes mig vara maglpåliggande att särskildt påpeka denna omständighet, emedan det annars mycket lätt kunde hända att läsaren af Herr Ofverste-löjtnaut Beijers memorial väl fäster sig vid hans anmärkning om otillräckligheten att med stigningar och curver begagna samma slags lokomotiver som på Antwerpen—Genl-banan, men deremot förbiser dels hvad nu åberopade exemplet af en jernbana inom vårt eget land företer till undanrödjande af den yttrade farhågan, dels ock att svårigheten i alla fall med en jemförelsevis ringa tillökning i kostnad är afhjelpt. En annan invändning, som Herr Friherre Ericson framställer, är följande: »Hen »döda vigt, som skulle åtfölja materielen på en bredare bana än våra statsbanor, »anföres såsom ett af hufvudskälen mot en vidare ökad spårvidd; och naturligtvis »rädsle någon olägenhet i detta afseende äfven vidlåda våra stambanor i förhållande »till en bana med ändå smalare spär än dessa. »Men», tillägger Herr Friherren, »endast så länge trafiken är ringa, skall detta fortfara, ty i den mån rörelsen »tilltager, blir förhållandet mellan den döda vigten och den last som framföres »både proportionerlig och rigtig.
R;dr; att representations-afgiften antingen borde upphöra eller nedsättas, och bestämmas med hänsigt till stadens storlek, samt att, om sistnämnde afgift fortfarande skall utgå, en lika afgift äfven borde erläggas af Concertgifvare. Utskottet, som vid pröfningen af dessa anmärkningar, hvarken funnit sig ega skäl att föreslå upphörandet af ifrågavarande afgifter, hvilkas belopp, i förhållande till beskattningen å andra yrken, snarare blifvit nog i6 Bevillnings-UtsJcottets Utlåtandej IV:o sy. lågt än för högt bestämdt, hvartill anledningen likväl varit den ringa trafik, som i vissa mindre städer kunde påräknas, eller ansett lämpligt att införa någon serskild afgift för Concert-gifvare, som, i händelse de icke tillhöra de Kongl. Spectaklernes stat, eller andre Spectakel-trupper, och på sådan grund blifva taxerade, endast tillfälligtvis utöfva nämnde yrke, får, på dessa skäl, härmed afstyrka den föreslagne förändringen. pag. 13. Doctorer, Medicinae. Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, att beskattningen vore för hög, och borde beräknas efter 5 procent af inkomsten. Utskottet har likväl icke kunnat finna, att för läkare med practik en lägre minimi-afgift skäligen kan bestämmas; och som f\ procent af inkomsten skall beräknas, då den derigenom uppkommande afgift anses öfverstiga minimi-afgiften, så torde berörde anmärkning böra förfalla. pag. i3. Då för Fiskare, ehvad de äro Borgare eller ej, upptagne till minimiafgifter i åtta classer, blifvit, genom skriffel, uti rubriken utsatt endast sju eiasser, hemställer Utskottet att ordet: ’’Sju,” må förändras till ''åtta.’’ pag. i3. Fruntimmer, som idka klädsöm. Hos Riddcrsliapet och Adeln "är anmärkt, att någon bevillning icke borde dem påföras; men då deras yrke är af förmonlig beskaffenhet, afstyrker Utskottet den föreslagna förändringen. pag. i3. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, No 27.
Häruti instämde Herrar von Prinzencreutz, samt Prostarne Forssell, Cnattingius och Stabeck, N:o 7. Memorial, till Högvördiga Preste-ståndet, i anledning af återremiss utaf skrif velse-föreslaget N:o 5g. Jemlikt Expeditions-utskottet tillhandakommet protokolls-utdrag af den 22 sistlidne April, har Utskottets förslag, N:o 59, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående granskning af de i Statsrådet förda protokoll, blifvit af Högvördiga Preste-ståndet återremitterad t; men då samma skrifvelseförslag är vordet godkändt af llöglofliga Ridderskapet och Adeln den 19, af Vällofliga Borgare-ståndet den 26 och af Hedervärda Bonde-ssålidet den 28 i nämnde månad, samt, vid sådant förhållande, ifrågavarande återremiss, till till följd af 75 § Riksdagsordningen, icke kan till någon åtgörd föranleda, får, med anmälan härom, Expeditions-utskottet berörde skrifvelse-förslag härmedelst till Högvördiga Preste-ståndet, för slutlig justering, vördsamt åL (31* 1 (3 Hl n 3 Stockholm den 8 Maj 1848. Memorial, till Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Presteståndet, i anledning af återremiss af förslaget N:o 6 till § i Riksdagsbeslutet, angående granskning af Statsråds-protokollen.
Till förekommande af Utländskt bran vins insmjrgande, bör å bränvin, då det sändes ifrån Stad med fartyg, som passerat saltsjö, tagas förpassning, hvilken icke skall kunna af Tullkammaren utfärdas innan försändaren aflemnat tillverkarens, under edlig förpligtelse utgifne tillverkningsbevis; äfvensom, när bränvin föres ifrån skärgård sjöledes, slikt tillverkningsbevis bör varan åtfölja. Äfven bör, då bränvin föres landväg till större parti än sextio kannor, detsamma åtföljas af ett lika beskaffad! tillverkningsbevis. Uraktlåter någon hvad sålunda föreskrifvet är, hvarunder dock skeppsbesättningens förråd, räknadt till \ kannor på man, ej inbegripes, vare det utan bevis förda bränvinet förbrutet, derest egaren ej gitter med tillverkningsbevis eller annorledes tillförlitligen styrka, att detsamma är af inhemsk tillverkning. Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkadt, straffes förbrytaren såsom för oloflig införsel. 57 §• Allt hvad i denna Författning finnes stadgadt om utmmutering af bränvin, gälle äfven för andra spirituösa drycker, som i mindre qvantitet än en fjerdedels kanna försäljas. Sjette Artikeln.' Föreskrifter i afseende på Författningens 'verkställighet.] 58 §. Konungens Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit bålla allvarlig band; och skall det ovillkorligen åligga KronoStadsoch Policebetjente, samt andre vederbörligen förordnade personer att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en hvar rättighet, att förbrytelser emot denna Författning angifva och åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk; men endast Kronofogdar och Länsmän samt andre personer, hvilka antingen äro eller framdeles kunna blifva dertill af Justitias-Cancelleren eller Konungens Befallningshafvande förordnade, vare berättigade att, så i städerne som pålandet inom de Län, der de äro tjenstgörande, anställa visitation och göra beslag.
Så t. ex. har frihandelsprincipen blifvit först och radikalt tillämpad på jordbruket, och tycks man dervid förnämt hafva resonnerat som de Italienske läkarne under medeltiden eller »flat experimentum in corpore vile», men på samina gång har man tillämpat en annan princip, som verkat motsatsen af hvad man åsyftat med frihandeln. Det är en besynnerlig nödvändighet, att de skola följas åt, dessa principer! Frihandeln skulle kanske — jag säger blott kanske — icke gjort landtbruket skada, utan till och med möjligen verkat till dess gagn, om icke samtidigt blifvit inokulerad det ondas princip i form al en särskild ömhet för favoriterna bankoch köpmanna-intresset. På detta sätt åtföljes det möjligen goda oskiljaktigt af det säkert onda. så att man erhåller det onda i större eller åtminstone lika stort mått, som det goda, såsom då samtidigt räntan gjordes fri, ocker gjordes till ett lagligt näringsfång och provinsernas hypotheks-inrättningar hindrades att fungera. År icke detta det verkliga förhållandet, den rätta ställningen för dagen? När man nu vet att, liksom många gånger foglar komma och uppäta utsädet, så hafva de frukter, jordbruket efter fleråriga sträfvanden kunnat vänta, blifvit uppätna af andra klasser, hos hvilka frukterna stannat, då må man väl kunna fråga, om det är underligt alt jordbrukarne icke vilja antaga denna troslära, att ett stvstem, som kopulerar ondt och godt, är det bästa möjliga. När härtill kommer, att man kan tänka sig — man behölver derföre icke antaga det för gifvet -— att här finnas ideologer, i hvilkas öron, liksom i sagan ont Odin, korpar hviska den ena goda, den andra onda råd, och dessa ideologer äro allsmägtige, allhärjande och skonslöse, kan det väl ifrågasättas, om man är ovilkorligen skyldig att taga det goda tillsammans med det onda, eller om man ej har rätt att söka skilja hort det senare och ändock få bibehålla det förra.
Att hos Kongl. Majit måtte i underdånighet anhållas, det alia hädanefter inträffande vacancer ibland .Skogsoch Jägeri-Ret jeningea måtte tills vidare lemnäs obesatte, samt alt de öfrige, i den mån Skog och Allmänningar varda försålde, flyttas uppå allmänna Indragcrungs-Sraten, att vid skeende afgång indragas, med undantag likväl af så stort antal, som kan pröfvas nödigt för vården och tillsynen antingen å de Parker och Allmänningar, hvilka för Kronans ocii Flottornes behof kunna finnas nödige att bibehållas, eller ock framdeles kunna itömma att anläggas genom inköp af Hemman Stats-Uishoctets Bstänkanden. \ 419 gller Lägenheter, som till Skogsplantering kunna finnas tjenlige; — Men skulle Kongl, Majit i Nåder pröfva mera lämpeligt, att, utan Skogsoch Jägeri - Betjeningens begagnande, vidtaga andra utvägar till vården och förvaltningen af sådane Skogar och planteringshögar; - sa bör total indragning af denne Betjening vid timande afgång ske. Desse äro de allmänna grunder, Siats-Utskottet funnit sig böra föreslå, och vid hvilkas tillämpning Utskottet förmodar, att icke någons lätt skall blifva förnärmad. Om Riksens Höglofl. Ständer härtill täcktes lemna deras bifall, Så hemställer Stats-Utskottet, att underdånig anmälan härom må göras hos Kongl. Maj:t, med anhållan, att Kongl. jMapt efter Nådig pröfning häraf, täcktes, låta detta Riksens Ständers Beslut till verkställighet befordra, med iakttagande likväl af de grunder och föreskrifter, som Kongl. Maj:t härvid i Nåder kan pröfva ytterligare nödige, ej mindre i anseende till förekommande serskildte locala förhållanden än i synnerhet i Rikets nordligaste Provincer, der sådane försäljningar mö; jeligen skulle kunna motverka anläggande af nybyggen och odlingar, och hvilket serskildt således bör ankomma på Kongl.
Arrenden å Kronohemman och Boställen, om rättighet till prolongation derå för Arrendatorer och om förändring i vilkoren derför , Svar pa återremiss ,,,,, ” 3 .“"“^gardar och Boställen vid f. d. Adelsfane-Regementet, om ifrågaställd rättighet för innehafvarne deraf, att öfvertaga de vid nya arrende-auetioner skeende högsta anbud ^rtf^m-hästars remontering, skoning, m. m';’.é Hufvud-Titel 3:dje, sid. 13. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o å. V 40 a. y 40 å. V, 40 b. y 40 b* y 40 a. a, y 40 l5i b. V 40 b. y, 40 a. a. V 40 b. y>. 40 b. y 40 a. a. V 40 b. v 40 b. V 40 a. a. y 40 b. V 40 å. y 40 a. a. y 40 b. V 40 a. a. y 40 b. i 40 a. a, y 40 b. V 40 a. a. y 40 å, 4. 40 a. a. v 40 b. y 40 \ b. y 40 b. V 40 V 40 A. \r tiller i-Regementena^ om nya tält för desamma; se Anslag för en gång, e) , Staben/ se Hufvud-Titel 3:dje, sid, 6. Invika köping, om inrättande af en skola derstädes ,>>»»> Svar pä återremiss , , , , , , > » • , > ischling, Capitaine; se Anmälan 1/9. fskems och Frölunda församlingar, om desammas skiljande från Fässbergs Pastorat , , > , > » > s 1 ssignationerj enskildte, angående , ,»>>>>» issistance-Contoiretj f. d.
Om desto mine, angående expedilionssättet hos Banco Fullmägkige, yttrade tankar, dem jag l ödmjukhet underställer Herr Grefrven och Landtmarskalken samt Höglo,'ä. Ridderffapeks och Adelns mogna ompröswande, skulle, soin jag förmodar, finnas rigiige, sa kommer srägan om answar för Banco, Fullmägtige i den omförmälka händelsen att sörfalla, och lärer Ridderskap?! och deln finna för godt anmoda Banco.Utskottet, att wrS författandet af den Instruktion, som kommer as Utskottet för Banco Fullmägtige alt utfärdas, jagtkaga , 6ii det of mig mot anmarkca espedittonsfätlek icke mät - Den 5 I,muarii mätte Banco, Fullmägkige riri Fnstructionen förestriswas. Gresivs klomilion. Lustaf ^Vathier. Lag<Utskotttt har förestagit, akt när en Banco,Fullmagtig wid Domstol anklagas, antingen Hof. Ratten elier Konungens Högsta Domstol, i lall malek agde någon gemenskap med Banquenö hemligheter, skulle astägga Tysthets-Ed. Uiskorret har dock icke yttrat sig, hwilken som sktists bestämma huruwida en sadan Tysthetsed were af nöden. Detta synes mig dock wigkigt akt dec afgjordes. För min del sär jag foresta att dek uppdrages ät de öfrige Banco-Fullmägkige, emedan det ej kan ankomma pä Domarens pröfning, La han ej kan kanna malers beskaffenhet innan bet hunnit ttnLersökaö. Äkskillkge hördes begära proposition till ätcrre, mist as Len förcstagne Änsivan'gherö,!agen. Herr von 8ciru!l2Lr>!rckm.
Jag har dock anledn. förmoda, efter de yttranden jag på f. m. hörde, alt ganska många ledamöter af detta hus äro af motsatt åsigt, och i sådan händelse är det naturligtvis min pligt alt foga mig efter majoritetens beslut. Men om man vill, att de enskilde skola erhålla ifrågavande rättighet, tror jag likväl, att man derför bör upslälla sådana vilkor, som be trygga upnåendet af det ändamål, som dermed åsyftas. Hvad det af Hr Bildt förordade förslag 'beträffar, anser jag det visserligen vara ganska oskadligt, derföre att, om det antages, skall troligen ingen aktie-teckning komma till stånd. Men då jag i allmänhet icke är vän af det onödiga, så har jag icke heller kunnat förorda delta förslag. Jag ber nu att blott med några få ord få tillkännagifva skälen, hvarför jag icke tror, att man bör bifalla detsamma. Förslaget innehåller, att jernvägarne skola indelas i sektioner af 15 till 20 mils längd, och ali enskilde skola inbjudas till deltagande i aktie-teckningen lill ett visst belopp af kostnaden, icke öfversligande en tredjedel. Jag ber med anledn. häraf att få erinra, det de enskilde endast inbjudas, men ali det icke är något vilkor för jeruvägaroes anläggning alt enskilde deltaga i kostnaderne derför och att således, ifall ingen tecknar sig, detta dock icke hindrar att jernvägsbyggnaden kan ega rum. De vilkor, som skulle förmå den enskilde alt, oaktadt han under de Irenne första åren icke finge någon ränta, teckna sig, vore att Staten efter tredje årets förlopp skulle garantera honom en ränta efter 3 proc.; alt, derest sektionen icke inonf femte året vore fullbordad, han, för den tid, som återslode, innan sektionen blefve färdig, egde att beräkna fem proc. ränta på sina penningar; vidare skulle lian, i mån af det aktie-belopp, för hvilket han tecknat sig, åtnjuta utdelning af jernvägens behållning, och slutligen skulle Statens behållna inkomst af banan användas till en fond att dermed inlösa de enskildes aktier.