Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man sålunda antager, att dessa 2:ne sätt att åstadkomma ett hvilande grundlagsförslag äro de enda med grundlagen öfverensstämmande, så måste det 3:dje sättet, alt IliksSt:n på eget bevåg, i följd af Constit.Utsk:s uppmaning, skulle fatta ett beslut, hvilken händelse grundlagen hvarken i 56 eller 8i § afsett, vara formstridigt. Ingenstädes finnes något grundlagsstadgande, som medgifver RiksStm rätt att, i följd af ett Constit.Utsk:s betänk., uppgöra hvilket förslag som helst. Jag vet visserligen, att ett annat Stånd i dag på f. m. afgjort denna fråga och dervid fattat ett beslut, som måhända är längre än hela Constit.Utsk:s betänk.; men jag tvekar ej att förklara, det jag ej anser detta beslut vara grundlagsenlig! fattadt. Den här uppgifna utvägen, att bilda ett särskildt Utsk. för behandlingen af detta mål, vågar jag bestrida. Den deduclion, soia Frih. Sprengtporten i 196 Den 11 Februari e. m. (letta afseende uppställt, lernnar all möjlig rättvisa, såsom med den största skarpsinnighet sammanfattad; men jag tinner dock en omständighet att dervid anmärka, nemi. i afseende på sista punkten eller det, som skall trycka inseglet på hela förslaget. Hr Frih. yttrade nemi., att sedan det särskilda Utsk. utarbetat frågan, skulle det ikläda sig naturen af ett Constit.Ulsk., och dess förslag sålunda hos Riks, St:n komma alt hvila lill grundlagsenlig behandling enligt Reg.Fts 56 §. Detta slut af Hr Frihrs argumentation kau jag ej godkänna. Enligt 36 § Riksd.Ordn. hafva R. St. visserligen rättighet att vid förekommande frågor tillsätta ett särskildt Utsk.; men att ikläda detsamma naturen af det i grundlagen nämnda Constit.Ulsk, dertill tror jag ej Ständerna hafva magt. Då Constit.Ulsk. är i Reg.F. uppräknadt bland de Utsk., sorn R.
I a t e l i e r n. En äktenskapsscen •af Max Hirschfeld. (Han sitter framför ett bord, på hvilket ligger en skissbok, tuggar på en blyertspenna och sneglar på sin fru, som sitter vid fönstret, sysselsatt med ett broderi.) Han: Du kunde så bra hjälpa mig, Lucy! Hon: Du vet, att jag ogärna sitter modell, men jag kan j u inte hindra dig, om du vill rita af mig. : Han: Det är inte !lräckiig ' du måste ta på dig u riktigt liksom om Hon (ironiskt): Hu • myckel då pr timme? Han: Du vill inte! Hon: Nej, nej, nej Han (efter en paus, 1 hustrur, som äro sin du — hm! lim! Om j ig för ett år sedan — Hon: Så hade du inte gift dig, eller hur? Han: Just det, ja! Hon (häftigt stucken): Det skall väl ändå bara vara skämt! Hvem var det, som inte gaf sig någon lefvande ro, förrän hans bö- ner blefvo hörda? Var det jag kanske? Han: Så farligt var det väl ändå inte. Visserligen var jag blind nog att lägga mig ut för dig, fastän jag bara behöfde sträcka ut handen för att få fröken von Schnitzel. Hon (skjuter broderiet åt sidan och reser sig): Den gamla af sky värda koketten! Han: Inte så värst gammal och inte så värst afskyvärd, men rik, mycket rik. Hon: Fy, Hans, det är taktlöst, i högsta grad taktlöst. D u förebrår mig indirekt min obetydliga hemgift. Det skulle vi minsann alls inte märka, om du förtjänade mer Han: Nu är det du, som är taktlös. Hon: Naturligtvis, om jag säger sanningen, som du inte tål höra, så är det taktlöst, men rätt har jag i alla fall. Det går knappt till här i huset, mycket knappt. Han: Det är inte mitt fel, min förtjänst är ganska tillräcklig. Jag arbetar för de förnämsta illustrerade tidskrifter, och mina teckningar bli öfverallt gärna mottagna. Men när man inte har den minsta aning om sparsamhet, som du, när man försummar hushållet och bara har sinne för flärd och nöjen Hon: Och det säger du m i g?
Af de 24,000 kubikfamnar, som banken beräknades komma att erfordra, voro ungefär hälften vid årets slut utfyllde; vid Tumba fullbordades tvenne särskilda bankfyllningar öfver den såkallade Qvarnsjön, den ena med en längd af 700 fot i vattenytan och ett djup till fast botten af 25 fot; den andra 530 fot lång med ett djup af 30 fot; bergsprängningsoch jordarbetena vid Rönninge; öfver en vik af sjön Uttran fullbordades en bank af 400 fots längd med ett djup till fast botten af 25 fot; bergsprängningsoch jordarbetena vid Hagaberg; På andra sidan Södertelje pågingo med en mindre arbetsstyrka följande arbeten, af hvilka de på andra sidan Bergasjön icke började förr än under Juli månad; straxt vester om Södertelje kanal en bankfyllning af 1,000 fots längd med en medelhöjd öfver naturliga terrängen af 18 fot; sprängningar å båda sidor om den blifvande tunneln vid Bränninge och, i sammanhang dermed, utfyllning af bank öfver sjön Lanaren. Tunnel-längden bestämdes till 465 fot. Banken höjer sig 25 fot öfver Lanaren, har en längd i vattenytan af omkring 500 fot och dess största djup under samma yta är 35 fot; utfyllning af bank öfver Gliasjön påbörjades. Denna bank har ett djup till fast botten af ända till 30 fot och en längd i vattenytan af 1,100 fot; fyllningsoch sprängningsarbetena från Lögsjön förbi Nyqvarn; de stora jordarbetena vid Mölnbohl och Långbro; fyllningsoch sprängnings-arbetena vid Wisbohammar och utfyllning af bankarne ifver Frösjön, af hvilka den ena är omkring 700 fot lång och den andra 800 fot; sprängningsoch fyllningsarbetena vid Stjernhof och Fastmyra samt utfyllning af bank öfver Kyrksjön: 17 — ISO — sprängnlngsar betena öster om Sparreholm och utfyllning af bänkar öfver Båfven; samt de vidlyftiga jordarbetena vid Oppäng, Ramsta, Stolpstugan och Strökärr på den vestligare delen af linien mot Catrineholm.
Helt annat blir understundom förhållandet med dem som har till föremål för nära nog hela sitt lifs verksamhet, att tillse, det författmr varda riktigt tillämpade och i verkställighet salle. Man har sagt att någon svårighet icke skulle upstå för K. M. ali afgöra hvad med arbetsföretag af större omfång bör förstås. Man skulle, heter det, troligen bestämma ett visst antal arbetare och säga att om 368 O en 11 februari. arbetarne vid ett företag upgingo till delta antal, vore företaget af större omfång, och motsatsen om arbetarnes antal vore mindre. Men nu vet man att arbetsstyrkan, så väl vid enskilda som allmänna arbeten kunna vara i högsta mått olika på olika tider, att det enskilda bolaget så väl sorn Staten finner sin uträkning vid att mottaga ett större antal arbetare när det erbjuder sig och äfven måste nöja sig med ett mindre antal, när de icke kunna erhålla ett större. Nu händer t. ex. ali ett enskildt bolag bildas, som skulle behöfva använda ända till 200 arbetare. men har icke kunnat erhålla mer än 50. Har nu lagen stadgat att 100 arbetare skulle utgöra ett bevis på ett arbetsföretags större omfång, så vore ju bolaget befriadt från den skyldighet till religionsvård hvarom nu är fråga. Men händelsen kan göra att ännu en 50 arbetare för några veckor inställa sig och bolaget mottager med glädje tillfället att kunna genom denna förökade arbetsstyrka snart fullborda sitt företag. Då skulle det förhållande inträffa att för dessa några få veckor sorn bolaget har 100 arbetare, författn:» om religionsoch sedlighetsvården borde tillämpas, men efter 14 dagar kan det hända att halfva antalet försvinner och då är återigen bolaget befriadt från författnts efterlefvande och det gamla förhållandet inträder. Ar det lämpligt alt stifta en författn., som kunde gifva anledn. till så olika förhållanden under endast några få veckor. Vill raan hafva en författn., så bör man hafva en som icke behöfver eller bör kunna på detta sätt vackla i tillämpningen. Detta låter sig göra genom antagande af Ekon.-Utsk:s Betänk. Då det är K. M. som bestämmer bidraget till ett arbetsföretag, kan också K. M. förklara att det och det arbetet, till hvilket han beviljar bidrag är af större omfång.
Med fin urskiljning skall värdfolket förstå sammanföra personer, mellan hvilka råder samstämmighet i tänkesätt, sådana som stå på samma bildningsnivå, intaga ungefär samma sociala ställning o. s. v., med ett ord: sådana som kunna finna nöje af hvarandras sällskap; däremot undvika att tillsammans bjuda motståndare på det politiska, sociala eller litterära området, såväl som sådana, hvilka i ena eller andra afseendet kunna anses som rivaler. En regel, som noga bör iakttagas, är att ej till samma bord bjuda personer, som äro lika berättigade till hedersplatserna. En dylik faute skulle skapa en ytterst kinkig situation. Att författare och konstnärer gifva en viss bouquet åt festen, gifver nog litet hvar mig rätt i; de bruka i allmänhet ock vara gärna sedda vid våra gästabud. Det ofvan sagda har naturligtvis ej en lika sträng tillämpning på supéerna. Gästernas antal är då större, och den som vill undvika en annan, har ej någon synnerligt stor svårighet att göra det. Också bruka supéerna vara stora notvarp, vid hvilka » all världens folk » äro sammanförda. Ehuru det ej är obligatoriskt att bjuda lika många herrar som damer till en middag, är likväl denna anordning af fiere skäl att föredraga, bland annat för placeringen vid bordet och för att undvika den lilla olägenheten, att någon eller några damer blifva utan kavaljerer, då de från salongen tåga ut i salen och vice-versa. Nej, snarare då flere herrar! För öfrigt tillhör det värdfolket att noga eftertänka, hvilka af dess gäster bäst korrespondera i tänkesätt, eller, så framt dessa äro motsatta, dock finna nöje i att bryta en lans, och placera dem bredvid hvarandra. Man undvike att som bordsgrannar placera tvänne för hvarandra fullkomligt obekanta personer! Knappt något kan vara mer outhärdligt t. ex., än om en blyg ung man får sin plats vid sidan om en dam, som han ej känner annat än genom en flyktig presentation, och med hvilken han totalt saknar anknytningspunkt för sin konversation. Klädseln är för värdfolket densamma som för dess gäster. Emellertid bör en värdinna akta sig för all i ögonen fallande lyx. Allt, som kunde ha sken af skryt, såsom juveler o. cl., skulle vittna o m bristande takt.
Majlis och Rikets Kammar-Collegium; Uvaretnot för den följande tiden, sedan Riks-Stalens Hufvud-Titlar hunnit regleras, i öfverensstämmelse med den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade förändrade organisation af Stats-Rådet, samt icke allenast en Hufvud-Titel, som dervid kommer alt afses för Finans-Departementet, er* hållit sin bestämda andel uti extra utgifts-anslaget, utan äfven besparing® å samma Hufvud-Titel hunnit blifva kände och för Kongl. Majit disponible, Utskottet anser det möjligen i detta afseende fortfarande behofvet böra "fyllas genom de tillgångar, som sålunda uppkomma, på grund hvaraf fcJlskottet afstyrker det för Kongl. Kammar-Collegium af Kongl, Majit för i$4a och följande år intill nästa Riksdag äskade extra Stats-anslag; Stockholm den 2Q Januari 1841 • EesefValiori alf Biskop Hedrén: ”Då Kongl. Majit för det högst vigtiga behofvet, Kong k Kammar-Collegii obehindrade verksamhet, begärt ett anslag af 4.800 R:dr årligen, och Kongl. Collegium i underdånig skrifvelse, som blifvit Stats* Utskottet meddelad, äfven detta behof tillräckligen styrkt; synes mig Utskottet hafva fästat allt för liten uppmärksamhet vid detta angelägna äretidp, h Varmed den administrativa förvaltningens ordentliga fortgång står i det närmaste förhållande. Utskottet har icke allenast nedsatt den begärda summan till tredjedelen, utan äfven tiden till fjerdedeien: det vill säga*, Infallit en tolftedel af Propositionen. En sådan förknappning anser jag både ändaaiåls-vidrig och olämplig. Jag anser Kongl. Majrts Nådiga framställa liijt. till BSt.
Likväl då den af Skol-Revisionen för Elementar-Läroverken föreslagne staten skulle, örn alla de påräknade tillgångai ne in1flöte, och om åtskillige uppgifna Skolor inskränktes, kunna, på säll beräkningarne utreda, införas antingen för berörde enskilda anslag eller Pi asbende-anslagen, utgörande för sig 15,8 ro: 28. 2, men icke om bägge dera samfälldt undantoges; så hade Kongl. Maj:t, den 21 Sept. sistl. år, beslutat meddela Rikets Ständer både förenämnde anspråk och de från Stats-Conloret inkomna uppgifter, på det alt Rikets Ständer mätte ega tillfälle att sig deröfver yttra, i sammanhang med frågan om fortfarandet af det vid sista Riksdag Elemenlar-Läroverken beviljade anslag, 42>ooo R:dr, och för den blifvande ständiga staten bevilja de förhöjningar i anslagen , som möjligen behöfdes, i den nion undantag af förrberörde tillgångar ansåges böra ega rum.” Efter hvad Utskottet tror sig finna, innefatta dessa framställningar af Consistorierne i Westerås och Götheborg den gemensamma syftning, att Lärarne vid Elementar-Läroverken skulle af Slals-Verket förses med det uti I-nterimsstaten för hvarje bestallning föreslagne löne-belopp, oberäknadt de serskilda förmoner af Praebende-pastorat, Praebende:-hem man, hushyra, m. m., som dervid kunde vara förenade; men, utom att denna grundsats skulle leda derhän, att Lärare-beställningar, vid hvilka inkomsterne genom dy - 4 ' StMs-UtsiotFV Betiinkande Nio 43?* lika serskilda förmoner redan aro ganska betydliga oell vidia Öfverskjutande hvad vid Interims-stätens uppgörande ansetts
Tillsvidare förräntade medel: kapital R:mt 4,996,000: — jemte dervid förskottsvis godtgjorda räntor 716: 67. 4,996,716:67. Skillnaden mellan dessa utgifters sammanräknade belopp R:dr 13,123,998: 68. och de under år 1861 å meranämnde bankoräkning influtna medel, med tillägg af den derå vid årets början innestående behållning, utgjorde således 1,558,757: 1, hvilken summa å samma räkning innestod vid årets slut. — 54 — SKS. Den uti denna räkenskap jemväl redovisade liqvidationsoch amortissements scmcntsfonderfonden för 1858 års jernvågslån, hvars behållning vid utgången af år 1860 uppgick na för jerntill .. R:dr 612,469: 33. vägslånen. jiar un(jer år 1861 fått sig tillgodofördt samma års ränteoch amorteringsanslag 1,166,666: 66. hvarjemte och i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut rörande förräntningen af denna fond tillhörande mede!, densamma tillerkänts 41 procents ränta å nyssberörde behållning vid årets början, 27,561: 12. 1,194,227: 78. tillsammans R:dr 1,806,697: 11. Utaf sagde fond under 1861 års lopp bestridda eller ersatta amortering s-utgifter hafva utgjort: för inlösen af de vid slutet af årets förra hälft förfallna utlottade obligationer Th:r 42,700: — dito af de vid sednare halfårets utgång förfallna dito » 43,700: — 86,400: samt till infriande af förfallna räntekuponer för förra halfåret Th:r 178,966: 20. och för det sednare » 177,966: 20. 3ö6,933: 10. Th:r 443,333: 107 eller i Runt, efter 2!j
Balken, Domaren pröfvar skäligt lemna saken till framtiden , dåden kan uppenbar varda, halfva beloppet af förutnämde faststälde Belöningar Angifvaren tillerkännes: 3. Att, om emot den angifne sådana bevis, sorn nyss är o nämnde, icke kunna anskaffas, och denne således ej kan åt saken fällas, men emot honom äro omständigheter och liknelser om brottets begående, Angifvaren likväl, då han finnes hafva användt synnerlig möda eller kostnad för den angifnes upptäckande, skall åtnjuta en i för-i hållande dertill lämpad vedergällning från 10 till 100 R:dr Banko: 4. Att den , som upptäcker Utprånglare af efterapade eller förfalskade Bankens eller Riksgälds-Kontorets Sedlar, och emot densamme före-^ ter sådan bevisning, att han för gerningen till ansvar fälles , skall erhålla belöning fran ti fl 10a R:dr Banko: och Underdåniga Skrifvelser. 539 t;. Att Domaren, då argifvelser ,af'ifråga varande beskaffenhet pröfvas och Inslag öfver den eller de tilltalade meddelas, i förening dermed, alltid skall utlåta sig öfver Angifvarens rätt till de stadgade Belöningars undfåendeoch beloppet af hvad honom tillägges blifva, sedan Beslutet vunnit laga kraft, af Kanken eller Biksgälds-Kon* .toret genast utbetalclt Hos Eder Kongl. Maut få 11 i k sens Ständer i underdånighet anhålla, det dessa förändrade Stadganden må äfven af Ed. Kongl. Maj:t i Nåder stadfästas och sedermera till allmän efterrättelse kungöras. Riksens Ständer framhärda &c - N:r iiy. Expeditions-Utskottets Memorial till Riksens Ständer med förfrågan om tryckning af några Handlingar, som tillhöra Bihanget till Riks-Ståhdens Protokoll. 1 likhet med hvad Expeditions-Utskottet förut genom Memorial den 26 sist!.
J alla öfriga land utom i Sverige bär kvinnan som tecken på att hon har böjt knä vid Hymens altare endast en ring. I Norge och Danmark är denna alltid, liksom här, af slätt guld. Men i andra länder, som t. ex. England, är den ofta prydd med stenar och pärlor, mer eller mindre dyrbara, beroende på tillgångarna. En förlofvad norska sado en gång till mig: » Jag vill hafva min norske ' Gut ', men jag vill gifta mig på svenskt manér. » Förvånad sporde jag hvad hon menade härmed. Svaret blef: » Jag vill hafva två släta guldringar på vänstra handens ringfinger, de två ringarne äro så ' kledelige ' ». Och det är om dessa » kledelige » ringar vi nu skola språka en stund. Det guld vi bära på vår hand, hvilket stort pemiingevärde äger det icke I Huru skulle vi ej med det, visserligen ej en och en, men i massa, kunna trolla fram millioner, om det gällde vårt lands försvar, vår frihet i Norden. Gifve dock Gud den dagen aldrig komme, då de millionerna behöfva anlitas! I slutet på 1810-talet, då Sverige var nära att dragas in uti det krig, som flammade emellan vårt broderland Danmark å ena sidan samt Preussen och Österrike å den andra, räknade en person ut, huru många synliga, men ofruktbara millioner, som det fattiga Sverige ba~ på sina händer. Vi skola se till, hvilken storartad penningcgrufva han såmedels fann landet äga. Den person, hvars uppgifter jag här meddelar, antog, att af Sveriges inbyggare, som då uppgingo till omkring 3 millioner, åminstone 158,000 par begagnade 3 guldringar pr par således 474,000 ringar, hvar och en på 1 dukat (5 rdr banco efter landets dåvarande mynt). Detta representerade ett värde af 2 millioner 370,000 rdr banco för endast förlofningsoch vigselringar. Huru stor skulle ej summan blifva nu, när invånarnes antal så betydligt förstorats, meii kanske guldvärdet är mindre än då, det känner jag ej.
Hr von T foll. Emil: Äfven jag har tillstyrkt LagUtsk:s förslag och önskat, att Konungen dertill behagat lemna sin sanctioti. Likväl liar jag icke erfarit samma farhåga i anledn. af det nåd. svaret, som det hos en och annan vard ledamot tyckes hafva framkallat. K. M:s rätt att antaga eller afslå R» St:s förslag är gifven, Man har fästat sig vid K. M:s förklaring, i det han i ceconomisk väg ville ändra vexejförfattningarna. Detta rörer en bland de i constitutionen mest obestämda gränslinier, den nemi. emellan begreppet af ceconomisk och civil lagstiftning, och särskildt en fråga, uti hvilken denna obestämdhet uli så särdeles många nfseenden visar sig. Några ledamöter hafva i sitt varma nit för Regeringen gått så långt, att de påstått, att hela utrikes vexelstadga!) tillhörde den osconomiska lagstiftningen. De hafva anfört många skäl för denna åsigt ; men intet enda är af beskaffenhet att tåla granskning. Sålunda har man sagt, att allt, som icke står i 1734 års lag bok, är oeConomisk författning. Det är dock så allmänt kändt, att flera mål behandlas och afslutas i civillagsform, tilan att besluten derför införas i lagboken, att detta skäl genast förfaller. Vidare har man sagt, att politiska reci procitetsförhållanden skulle inverka till behof af tillfälliga förändringar. Tror man då, att sådant iakttages inom andra stater eller ens är möjligt att iakttaga? Då skulle ett land kunna komma att äga lika många vexellagar som antalet af de nationer, med hvilka det äger handelsförbindelser. Nit är förhållandet likväl, att hvarje land endast har en vexellag, som gäller i förhållanden med alla andra länder, En sådan utfärdades i Frankrike af Kejsar Napoleon och förblef, så vidt jag vet, af honom oförändrad, oaktadt de ständigt skiftande politiska förhållanden, hvaruti han befann sig till, snart sagdt, alla jördens nationel-.
Till stöd för hvilken underdåniga anhållan, Bergslaget åberopat ett ansökningen bifogadt Utdrag af Protocollet vid Sala Bergs-Rätt den 10 Mars i83i, hvaraf inhemtas, att, sorn den i i83o års Kongl Förordning påbudne myntskatt är att anse som en ånyo allmänt stadgad myntarelön, och de hittils följde föreskrifter för myntarelönens beräkning och utgörande således äro upphäfne, Bergslaget, på sådan grund, förmente sig böra frikännas ifrån skyldigheten att erlägga myntarelönen • på sätt den hittills blifvit beräknad, utan i stället tillerkännas rättighet att den samma, i enlighet med meranämnde Förordnings 6 §., utgöra. Häröfver hafva underdånige yttranden infordrats ifrån Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoret, sedan Myntverkets Öfverstyrelse blifvit i ämnet hörd; och har sistnämnde Styrelse, som ansett denna fråga bäst kunna bedömas på grund af de förhållanden, sorn hittills emellan Staten och Bergslaget egt rum, hufvudsakligen anfört: att, sedan grufbrytningen på malmlagren vid Sala ifrån äldsta tider till i2:te århundradet drifvits af enskilde samt sedermera under påföljande sekler af Staten och enskilde ömsom, hade Sahlbergs grufvor af Konung Carl XI blifvit under perpetuelt arrende ttpplåtne åt Bergslaget, som deremot borde till Myntet aflemna allt det silfver, som producerades, och derföre åtnöjas med högst 721 procent af verkliga värdet i betalning; att denna betalning, i anseende till inträffade svårigheter vid grufbrytningen, sedermera höjdes, hvarefter Bergslaget år 1720 förskonades ifrån allt afdrag på dess silfver, så att hela produetionen tillföll interessenterne, och hvilken sålunda förunnade utmyntningsfrihet fortfor till 1741, då Statens och Bergslagets inbördes förhållanden Stcils-Utslottets Utldtande N:o g4" i3 ånyo reglerades; att dét då blifvit
Danska arkivet af åtskilliga äldre handlingar rörande provinserne Skåne, Halland, Blekinge och Bohuslän; N:o 63, i anledning af väckt motion om ändring i det genom Kongl, förordningen den 28 December 1844, fastställda formulär för tronell huldhetseden; samt N:o 65, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl, patentförordningen af den 13 December 1834. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingärnarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets den 19 och 22 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 64, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 28. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne förstärkta Bankoutskottets den 19 och 22 dennes på bordet lagda memorial N:o 45, med anmälan om en verkställd omröstning. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-utskottets den 19 och 22 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 46, i anledning af väckt fråga om återbetalning till hemmansegaren kV. Hollanders sterbhus af erlagd öfverränta å diskontlån. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 22 dennes på bordet lagda betänkande N:o 67, i anled ning af väckt motion om utvidgad smidesrätt inom bergslagen. Från Hög v. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets utlåtande N:o 47, i anledning af de inom Riks-stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets utlåtande N:o 24. Ståndet, som afslog utlåtandet N:o 47, beslöt derjemte för sin del alt Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om en ny undersökning af detta ärende, genom en förening af vetenskapsoch affärsmän, till beredande vid nästa riksdag af ett förslag till Decimalsystemets användande i afseende å så väl mynt, som mått, mål och vigt. 320 Prot.-utdrag den 26 April 1848. S. D.
Äswenwäl bifölls samma Utskotts den 2g Augusti pä bordet laggda Betänkande öfwer Advocat-Zi» stalén falkmans Memorial om Bouptcknings-arfwode vcb de fattigas andel af samma Inventarii, ä hvilket Memorial Ulskottet ansett sig icke kunna tillstyrka bifall. Föredrogs ä nyo Lag-Utskottets sedan dcn 24 Augusti pä bordet hwilande betänkande af den 11 i samma mäncid, sä wäl om äkers läggande i linda, är» lig dikning och hägnad, som om utwidgande till an» dnr Jordägare af de i 8 §. 27 Cap. Byggninga-Balkea Frälse-hemman tillagda rättigheter. Herr stsuterkkolsi, Larl, hemstäl» dt, vm icke detta betänkande finge hwila, emedan, genom ett af honom ingifwit Memorial, första punkten der af redan more till allmänna Beswärs - och Econo» mie-Utstottct remitterad. Uppä gjord proposition biföll Ridderskapet och Adela, att delta betänkande skulle hwila till betz Allmänna Beswärs - och Ecotiomie.Utskoltcts Utlätalide öf« wrr lamma ämne hunnit inkomma. Ä NK0 Den 6 September. i^z Ä nys föredrogs Lag-UttskoktctS Betänkande af ben io:de Augusti, rörande ägtenskapö-ffillnad, hwilket dea 24 Augusti blifwit lagdt pä bordet. Herr s j o n l t o I p S, fonss 8gmuel, upläste följande tikl Protocollet: