Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vi nu antaga den sednare summan, så blir dock Statens skuldsättning under denna Statsregleringsperiod 29 mill., ty i ett annat Betänk, framställes behofvet af ytterligare 4 mill. för betalande af den skuld, hvari Svenska Statsverket ännu häftar till Banken för 1808 och 1809 års krigsskuld och för arméens ackords-amorterings-obligationer. Jag vill alldeles icke säga, att icke BankoUtskit, som betraktat saken hufvudsakligen från Bankens ståndpunkt, gjort fullkomligt rätt i att söka blifva af med dessa obligationer, men jag får också förklara, alt jag protesterar mot all utländsk skuldsättning af Staten för andra än produktiva ändamål, eller i den olyckliga händelse, att ett krig skulle utbryta. Jag kommer således att motsätta mig uplåning af dessa 4 millioner. Man har med mycken talang yrkat på uptagande vid denna Riksdag af 35 mill., såsom hela det för jernvägarnes fullbordande erforderliga belopp. Jag kan dock ej deri instämma, och hufvudsakligen af tvenne skäl. Det första år, att det är omöjligt att få detta till R. St:rs beslut-; det andra att man icke vinner det åsyftade ändamålet. Kan man val tro att, med den fart, hvari man au är, och ännu mera vid nästa Riksdag lärer komma att bygga Dell 15 Februari f. m. 485 jernvägar, man skall då låta sig nöja med en tillgång ai blott 10 mill., att man skall inskränka sig tili att endast fullborda vestra och södra stambanorna? De orter, som redan fått jernvägar, skola kanske vara hugade att säga stopp, men säkerligen skall påtryckningen af de öfriga, isynnerhet om södra stambanan drages mera åt öster, blifva så stark, att man ej kan stanna der man ämnat. Man råkar då just in på den olägenhet, man nu vill undvika, och får komma fram med en liten lån-unge, som det blir så mycket svårare att negociera upp, som man vid denna Riksdag förklarat, att något vidare lån ej skulle komma i fråga.
Vid detta förhållande, och som Kronans möjligaste fördel uti omförmälde Taxe-sättning å Siångjernet eller Hammar-Skatten finnes bevarad; alltså samt med afseende för öfrigt derå, att ifrågavarande Persedeloch Tionde-Jern genom Lösen lättare och snarare skall kunna förvandlas i penningar, samt medlen i Stats-Cassan inflyta, hafva Riksens Ständer funnit skäligt bifalla, ej allenast, att Persedel, och Tionde-Tackjernet må, lika med Harnmar-Skatts-jernet, inom den uti Författningarne för Ränte-persedlarnes erläggande stadgade tid, i penningar utgöras, med öppen rätt för Skattgifvarne, att, uti öfverensstämmelse med före detta gifna föreskrifter, in natura lefverera samma jern, utan ock att priset, så väl å Persedeloch Tionde-Tackjernet, som å Hammar-Skatts-Stångjernet, i likhet med hvad, angående Kronans öfrige Ränte-persedlar, är förordnadt, bör, vid de årliga markegångssättningarne, bestämmas, oah i de utfärdande markegångs-taxorne, till vederbörandes efterrättelse, utsättas; Kammaroch Bergs-Collegierne samt Stats-Contoiret likväl obetaget, att, på sätt, Underdåniga Skrifvelser. 355 i afseende I andra rante-persedlar, KammarCollegium ensamt är förbehållet, Kronans härunder beroende rätt och bästa, i vanlig ordning, ytterligare iagttaga och bevaka. Hvilket beslut Riksens Ständer få till E. K. Mus Nådiga pröfning oell afgörande i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 141» Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. den 14 Aug. 1823» Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 — -—• Bonde-Ståndet den 20 —• — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Dlaj:ts Nådiga Proposition om förändring i 7 $. af RegeringsFormen. S. A. K.
Moster Carolina sade, det var nog för att “härda oss mot det onda i tiden“. – Liksom det kunde hjelpa! Nej, då! — Bry er inte om att läsa på den, säger jag, ty skulle ni få frågan, kan jag hviska er. Det svarta kan jag nu från gammalt som ett vatten: Och Gud sade till kvinnan: du skall Det knackade på dörren, husjungfrun kom in: Jag skulle helsa från frun, om fröknarne ville vara så goda att stiga in och ta en smörgås. Käraste Anna! Det är fasligt länge, sedan jag skref till dig, ma chèrie, men jag har så mycket att göra nu för tiden, det kan du nog tänka dig. Promenad om morgnarne, lektioner om förmiddagarne (jag har nu också börjat måla akvarell för en gammal engelsk miss – tout ce qu’il y a de drôle, je t’assure – med sina hängande korkskrufslockar och sina milslånga platta kängor!) Så middag, så skickas man ut att hemta frisk luft i trädgården, bröd och vin till mellanmål, lexor, lexor! och så goûter. För att inte tala om les courses!!! Ah, du kan tro, att jag gläder mig åt att få komma hem – nu har jag ju snart varit ute i två hela år. I går hade vi en stilig course. Det var ända ned till Montreux och Chillon. Der, i Montreux, har Madame en slägting, som är “pasteur“ och han skulle visa oss omkring. En gräsligt tråkig figur! Lång och blek med talgiga helgonögon och svart halflångt hår (halflångt!) och tillgjordt comme il faut till på köpet. Då kan du nog tänka dig, hur festligt det var att se honom gå och göra sig grön för en liten ryska, som nyss kommit hit, Katja Rostoff. Coursen var naturligtvis för de nya flickornas skull – vi ha ju varit der förut. Katja är mycket vacker, anémique och kokett, förstås, som alla ryskor härnere, och – smutsfärdig! Ja, är det inte vådligt?
Den 15 Februari f. m. derföre icke behöfver förfalla, ulan såsom värderika materialier för framtiden bevaras, erkännes villigt och tacksamt. Men då dessa förtjenster nu icke kunna skiljas ifrån de olägenheter, som här blifvit antydda och som isynnerhet ligga uti val-lagens försättande utom Grundlagen till ståndsordningar samt Riddarhusets ombildning, utan det botemedel, som man här föreslagit emot bristerna i samhällets författning måste intagas helt med alla sina ingredienser, så tvekar jag icke att uttala den önskan, att delta nu hvilande förslag, måtte dela de föregåendes öde, och nationen helldre vidblifva det gamla samhällsskicket intilldess eli nytt förslag, utgånget icke utur eli förstärkt ConstitutionsUlskolts tysta sköte, utan ur en högt uttalad, fullmognad folkopinion, såsom en frukt af kommunalanda och med ett sannt kommunalväsende på det innerligaste sammanfläladt af Sveriges Konung framlägges inför Sveriges folk. Hr Printzensköld, Carl: Inom en icke särdeles lång tiderymd hafva vi sett trenne förslag till nationalrepresentationens ombildning framläggas till R. Sirs pröfning. Tvenne af dessa förslag äro redan förkastade. Det är det tredje, som härstädes nu är under granskning. De Iva första förslagen grundade sig på sådana principer, som helt och hållet skulle förstöra den nuvarande representationen, i afseende på sältet för dess verksamhet och sammansättning. Man har i det nu förevande förslaget sökt att undvika dessa olägenheter, man har sökt att bibehålla ståndsprincipen, för att med begagnande af densamma, kunna npföra en byggnad, som skulle innefatta en reform, hvilken man hoppades kunna blifva beslående för framtiden. Jag betviflar att Const.Ulsk., hvars välmening jag icke vill ifrågasätta, lyckats i den upgift, det sålunda företagit sig att lösa. Tvenne talare hafva redan med större skicklighet än jag kan tillmäta mig anmärkt de fel och lyten, som vidhäfta detta förslag, och på sådan grund afstyrkt dess antagande.
Denna fråga fordrade ej här någon serskild åtgärd, då Nittonde punkten af Siats-Utskottets Utlåtande N:o 40, hvilken omfattar detta ämne, blifvit af Ståndet återremitterad. 10:o Fråga om ytterligare pensionsrum för tvänne Generaler och en Amiral. Ståndet lät vid Utskottets yttrande förblifva. liro Förslag om pensionerande af ett visst antal Professorer vid Universiteten. Ståndet lät vid Utskottets yttrande förblifva. 12:o Angående pensionsrätt för de vid Corrections-Inrättningarne i Riket anställde tjenstemän. Återremitterades. 13:o Angående pension till Protocolls-Secreteraren Sorgs enka. Utlåtandet bifölls. 14:o Angående pension till Öfverste-Löjtnanten Nordencreutz’s enka. Utlåtandet bifölls. 15:o Angående pension till Hof-Intendenten Hjortsberg. Denna punkt återremitterades, med uttryck af den anmärkning, såsom Ståndets gemensamma tanka, att Ståndet anser den af Hof-Intendenten Hjorts» berg sökta pension böra bifallas. 16:o Fråga om anslag till Emeriti-löner för Gymnasiioch Skol-lärare. Utlåtandet bifölls. 17:o Fråga om anslag till pension åt Friherre Berzelius samt hans hustru, om hon honom öfverlefver. Utlåtandet bifölls. l8:o Angående pension till Engelska Agronomen Steffens enka. Denna punkt återremitterades, med den anmärkning, såsom Ståndets gemensamma tanka, att Ståndet anser motionen om pension till enkan Steffens böra bifallas. 19:o Angående pension till Professorn, Doctor Fries’ enka. Utlåtandet bifölls. 20:o Angående pension till Hof-Capellmästaren Häffners enka. Utlåtandet bifölls. 21 :o Angående ett af Herr G. M. Hård väckt löne-ersättnings-anspråk. Utlåtandet bifölls. 22:o Fråga om pension till Herr Heilborn. Denna punkt återremitterades. Fröt. Vldr. d. 16
Och nu kommer plötsligt den hedersgubben farbror Otto och låter i en blink alla Europas sevärdheter vifta förbi hennes fantasi, under det han låter de mystiska lapparne, som förmå göra drömmar till verklighet, vifta förbi hennes ögon. I egenskap af tillkommande praktisk och hushållsaktig fru ansåg hon sig naturligtvis böra göra några förståndiga invändningar, men var i själfva verket högst belåten öfver, att de förfelade sin verkan. Gubben förklarade bestämdt: » Ni ska ' resa och därmed punktum! » Och därvid blef det. Att de skulle resa var således en afgjord sak; men hvart? Den unga frun svärmade för Italien och Rivieran, den äkte mannen däremot för Paris; båda slutade med att gifva vika, den ene för den andra, och så stod man i alla fall på samma punkt. Tills vidare bestämdes, att de skulle styra kosan till Göteborg för att besöka en kusin och barndomsvän till löjtnanten, lektor Gustaf Helmer. De båda kusinerna, som voro uppfostrade tillsammans och hvarandra varmt tillgifna, hade ej råkats sedan lektor Helmers bröllop för åtta år sedan. Tråkigt nog hade denne ej kunnat infinna sig på kusinens bröllop, emedan han varit hindrad af den samtidigt inträffande studentexamen. Nu var det därför med så mycket större glädje man å ömse sidor emotsåg det väntade sammanträffandet. Från lektorn hade såsom svar å löjtnantens bref några dagar före bröllopet ankommit följande: » Hedersbror! Min hustru och jag hjärtligt glada öfver att få emottaga eder i vårt enkla hem! (Hvilket jag hoppas du visste förut!) Min Maria talar med förtjusning om att få göra Ellens bekantskap, hon är redan alldeles betagen i hennes porträtt (detta naiva tillägg får du skrifva på min hustrus räkning! ), och hon har högtidligen förklarat, att du hädanefter får en svår medtäflare om hennes kärlek i din egen hustru. Hoppas, att ni nu gifva eder ro att stanna här någon tid, fastän vi ej ha annat nöje att erbjuda er än vårt — jag vågar icke säga angenäma — sällskap. Käre, gamle vän, hvad jag gläder mig åt att få upplifva minnena från den gamla goda tiden!
Preste-ståndet ingifvet memorial har Herr Prosten Traneus anmärkt att Kongl, brefvet d. 17 Okf. 1778, långt ifrån att upp Bih. till R. St. Pr. 1847 & 1848, 7 Sami. 1 Afd. 30 Haft. 1 % Lag-Utskottets Betänkande, N:o 87. fylla det ändamål, hvilket dermed afsågs, snarare medfört skadliga följden Ändamålet var nemligen att förekomma barn arnorlf^ men erfarenheten ådagalade duck att dessa brott alltjemt varit i tilltagande. De medel, hvarmed man sökt vinna detta ändamål, syntes ej heller kunna leda derhän. Den ostridiga följden deraf vöre emellertid en öfverhandtagande osedlighet och oordning. Så kunde, genom stadgandet i 7 punkten af omförmälta Nådiga bref, att qvinna, som vill å okänd ort framföda foster, bör lemnäs ostörd, utan någons åtal eller efterfrågan om hennes person eller tillstånd, lätteligen inträffa att förbindelser emellan föräldrar och barn, samt emellan desse senare inbördes knötos; hvarförutan en mängd barn kornato till verlden, utan att någonsin lära känna sina föräldrar, hvilket åter hade det menligaste inflytande på deras lif, Att förekomma dessa författningens skadliga följder vore derföre af särdeles vigt, 31en dertill fordrades jemväl en förändring af Kongl, förordningen d, 10 April 1810, angående mildring i straffet för lägrad qvinna. Genom denna Förordning blef det i 53 kap. Missgerningsbalken utsatt-a straff för qvinna, som begår lägersmål första och andra gången, nedsatt till en afgift till kyrkan och enskild skrift. Om nu qvinna, sedan hon två gånger sig på nämnde sätt förbrutit och hvarje gång erlagt den bestämda afgiften och undergått enskild skrift, återigen sig förser, så skulle, efter Herr Prostens förmenande, domstolarne icke anse henne böra ådöinas det i lag stadgade ansvar för tredje resan lägersmål, derest hon icke varit i laga ordning vid domstol anklagad och dömd de två första gångerna, hon brutit.
Efter det Herr von Vegesach, Carl Henning Isac, uti hos Ridderskäpet och Adeln väckt motion bland annat föreslagit, att, utom det förut i hufvudstaden varande Gymnastiska Central-institut, 2:ne dylika inrättningar måtte anläggas, den ena i Staden, inom broarne, och den andra å Södermalm; att vid dessa Instituter elever från alla inom dessa stadsdelar befintliga undervisnings-verk, lärdoms-skolor och flickpensioner skulle erhålla kostnadsfri handledning i pedagogisk gymnastik m. m.; att till aflöning åt Föreståndare måtte anvisas 2,000 R:dr årligen för hvardera; och att berörde anslag först skulle utgå sedan kommunen anskaffat tjenliga och inredda lokaler samt då från Gymnastiska Central-institutet utexaminerade gymnaster blifvit till lärare vid dessa Instituter förordnade, har Stats-Utskottet, uti sitt ofvan åberopade Utlåtande Al 148, 39 mom. litt. a, dit berörde motion blifvit remitterad, hemställt, att densamma icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd, emedan nämnde Utskott, som tillstyrkt anvisandet af stats-anslag ej mindre till aflöning åt gymnastik-lärare vid rikets samtlige elementar-läroverk, än ock ökadt statsbidrag för Bih. till R. St. Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 36. Gymnastiska Central-institutet samt till stipendier åt civile personer, som egnade sig åt gymnastik-yrket och genomgingo kursen derstädes, ansåg, i händelse berörde framställningar vunne Rikets Ständers bifall, tillräckliga åtgärder, åtminstone för närvarande, vara vidtagna för gymnastiska undervisningens befrämjande och utveckling, helst då för öfrigt de af sistnämnde motionär framställda förslag dels skulle erfordra betydliga utgifter för Stats-verke t, hvars tillgångar under innevarande riksdag redan blifvit hårdt anlitade, dels sakna fullständig utredning för att till pröfning upptagas.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige Präste-Ståndet samt Hedervärda Bonde - Ståndet bifallit och Bevillnings-Utskottet i dess Betänkande föreslagit, att enligt l.sta Punktenalla varor af hvad namn och beskaffenhet som hälst, frambragte inom Sverige, af Svenska rudimaterier, genom Svensk mans arbete och konstflit, äfvensom alla af utländska rudimaterier inom Sverige förädlade varor, må fritt utföras, när det sker med helfritt Fartyg, mot erläggande hälst af Recngnitions-afgift, men, när skäl finnes för handen, att derutöfver en sådan utgift öka, mot erläggande af Export - Tull, hvilken dock i allmänhet ej får öfverstiga Fern Procent af den till Export* anmälte varans värde och icke ökas för någon Svensk Product till mer än dubbelt vid export med främmande Skepp; dock med iakttagande deraf, att denne Tull-afgift i intet fall, så vida sådant möjligen kunde inträffa, när den efter varans verkeliga försäljnings-värde kommer att bestämmas, må för utgående varor förhöjas öfver det belopp 1816 års Tull-Taxa föreskt ifver: att den således till vissa Procent utgående Export - Tullen bör beräknas efter varans verkliga förhöjningsvärde efter derföre serskildt uppgjorde grunder: att, om exporten sker med Stats-lJiskottets Betiinkanden. Svensk hel - eller half-klink eller ock med utländskt Skepp, bör Tullen erläggas i lika förhållande till den fastställde Procenten, som röjande Export med utländske Fartyg ofvanföre är stadgadt, oell att alla varor, sorn i hittills gallande Tull - Taxa endast äro med Recognitions-afgift belagde elier åtnjuta andra friheter, böra vid samma fördelar bibehållas; enligt 3:dje Punkten: att Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet öfverlemna (ill Kongl. Maj.t att till ersättning för den brist, sorn genom Tullens nedsättning möjligen kati uppstå, intill nästa Bi k sdag förändra Sjö-Tulls afgifterne på alla inkommande varor i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit Sj*
Beträffande först den, såsom utväg att till en del belacka ifrågavarande inköpsoch flyttningskostnader, föreslagna försäljning af den kronan tillhöriga egendomen N:o 79 vid Regeringsgatan eller f. d. Hofbageriet, så enär, efter hvad i den nådiga propositionen förmäles, nämnde lägenhet icke är for statens räkning behöflig eller användbar, hemställa Utskotten, l:o att berörde egendom må få, på sätt Kongl. Maj:t pröfvar lämpligast, föryttras och den inflytande köpeskillingen användas till 1 iqviri erantle af de med den nya lokalens för myntoch kontrollverken inköp samt dessa verks ditföi flyttning förenade kostnader. Hvad sedermera angår dm ilrågaslälIde afskrifningen af myntverkets skuld till Rikets Ständers Bank, till stod hvarför åberopats, att förstnämnde verk skulle ega en berörde skuld öfverstigamde genfordran hos Banken , så hafva Utskotten dels af förharidlingarne vid sistlidne riksdag, dels af de från Finans-departementet Ui.skotten tillställde handlingar, rörande detta ären - Stalsoch Banko-Utskottens Utlåtande, N.o 34- de, inhemtat, att, i afräkning å de under åren 1830—1835 från Banken till myntverket lemnade förskotter, det ena uti aflyst kopparmynt å 7,755 r:dr 45 sk. 7 rst oell det andra för ökade myntningskostnader å 40,000 r:dr eller tillsammans 47,755 r:dr 45 sk. 7 rst, och hvilka förskotter, enligt Rikets Sländers, underdåniga skrifvelse af den 11 Januari 1845, borde på det salt inbetalas, att halfva beloppet erlades inom 6 månader från den 8 November 1844 ock återstoden inom derpåföljande 6 månader, hitintills blifvit af myntverket afbetaid en summa af 24,000 r:dr, så att hos bemälde verk för Bankens räkning ännu innestå 23,755 r:dr 45 sk. 7 rst.
Då Eders Kongl. Maj:t, uti nådig remiss af den 5 sistlidne Februari, behagat af berörde anmärkningar lemna Serafimer-ordens-gillet del. med nådig befallning att underdånigt utlåtande deröfver afgifva, får, till fullgörande häraf, hvad först angår Callerholmska balansen å 157 R:dr 36 sk. 10 rst. b:ko, Serafimer-ordens-gillet i underdånighet upplysa, att, redan år 1790, fråga blifvit väckt om afskrifning af detta skuldbelopp, som ej kunnat i Callerholms bo återbekommas, men hvilken afskrifning likväl ännu ej är vorden beviljad af den anledning, att åtskilliga nödiga ansedda upplysningar i ämnet ej kunnat erhållas; men sedan dessa upplysningar, om hvilkas införskaffande från orten, ytterligare anstalter nu blifvit vidtagna, vunnits, kommer frågan om samma afskrifning att till vidare handläggning företagas. Vidkommande åter Kaptenen Rosenblads skuld för obetaldt arrende, så får Serafimerordens-gillet i underdånighet bifoga och åberopa 2:ne af Magistraten i Wadstena utfärdade betyg, det ena, dateradt den 13 Mars 1854, af innehåll: att Kaptenen, hvars till konkurs afträdda bo lemnat hans oprioriterade borgenärer endast fjorton procent af deras fordringar, saknade all utmätningsbar tillgång och veterligen icke hade några disponibla medel att påräkna, samt det andra, utgifvet i Juli månad nästlidet år, innehållande: att någon förändring, ledande till fromma för eller förökande af Kaptenen Rosenblads ställning, allt sedan förstnämnde betyg af Magistraten uthändigades, icke inträffat, utan att Kaptenens ekonomiska ställning fortfore att vara enahanda som då; och enär således all anledning saknats, att, under den tid som förflutit efter det framställningen om afskrifning afslogs, emot Kaptenen Rosenblad vidtaga exekutiva åtgärder för utbekommande af hospitalets ifrågavarande fordran, har någon sådan åtgärd under samma tid icke heller ägt rum.
Ridderskapet och Adeln som Vällofl. Borgare-Ståndet nu måtte detsamma antaga. Stockholm den 19 November 1834- STOCKHOLM, Ecksteinska. Tryckeriet, 1834- Bevilln^Utskoltcts Utlåtande N.o ^5. i N:o 45. Ankom till Exp.-Utskoltet den 20 November. Utlåtandes i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 2g, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen. Utskottets Betänkande, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen har, i följd af dervid gjorde anmärkningar, blifvit återremitteradt från alla fyra Riks-Stånden. Det åligger såledeä Utskottet, att till besvarande upptaga dessa anmärkningar och angifva de skäl, hvilka föranled t Utskottet, antingen att vidblifva hvad Utskottet redan i detta afseende tillstyrkt, eller ock att, med frånträdande af förra förslaget, underställa Rikets Höglofl. Ständers pröfning andra ålgärders vidtagande. Väl har Högvördige Preste-Ståndet, genom Utdrag af dess Protocoll för den a3 sistlidne October, anmodat Utskottet att inom den 10 dennes hafva till Rikets Höglofl. Ständer inkommit med svar å återremissen af Betänkandet, angående Stora Sjö-Tulls-Bevillningen; men då Utskottet icke förr än den 26 sistlidne October fått emottaga de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningarne, torde Rikets Höglofl: Ständer finna, alt Utskottet, så vida detta vigtiga ärende skolat behandlas med tillbörlig noggrannhet, icke förr än nu möjligen kunnat sitt åliggande i delta fall fullgöra.
Maj:t i Nåder förordna, att en Skrifvelse, sådan som den finnes detta Protocoll bilagd, skulle till Rikets Ständer afgå, med underrättelse om tvänne Kongl. Maj:ts under denna dag fattade Nådiga Beslut, i följd af nuvarande utsigt för årsväxten, det ena rörande förbud, tills vidare, emot utförsel, till orter utom Sverige, af all slags Spannmål, med undantag af Hvete ; det andra om Brännvinsbränningens inställande under nästkommande Julii och Augusti månader, då denna tillverkning icke kan anses behöflig hvarken för Jordbruket eller Ladugårdarnes underhåll; viljandes Kongl. Maj:t meddela Rikets Ständer de underrättelser om årsväxtens beskaffenhet, som Kongl. Maj:t införväntar, och som kunna leda till ett bestämdt bedömande af Utslaget på det hela. Ex Protocollo Göran 1). Wåhlberg. y 2 Kongl. • Maj ds Nådiga Skrif v. N.o 7S. N:o 75. I Afskrift meddelad Exp.-Utsk d. 4 Aug. i8ag. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående Directionens för Djkerioch Bergnings-Compagniet uppgifna vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykerioch Bergnings-anstalterna i Riket; Gifven Stockholms Slott den 18 Julii 182g. Hos Kongl. Maj:t har Directionen för Dykerioch Bergnings-Compagniet, uti underdånig Skrifvelse af den 1 nasti. Junii, under åberopande af den betydliga och kännbara minskning i inkomsten, som skall blifvit Compaguiet tillskyndad, dels genom de af Kongl. Majit med åtskilliga främmande