Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men 0111 nu döden och den enskilda välgörenheten icke niel - Den i5 Mars f. m. 535 la nlu>m ro i t, hvem skulle hafva försörjt dessa menniskor? Skulle man hafva hållit dera i häkte under hela deras lifstid, så hade det varit en våldsamhet; men, i annat fall, fivem kunde åläggas att bekosta deras undei håll? En annan händelse inträffade äfven under mita embetsförvaltning. En kringstrykande moder, hvars hemvist var obekant, dog ifrån tvänne små barn. Hvem skulle föda och vårda deni? Man åberopar det i 28 §:n förekommande stadgande, att den församling, der en sådan person vistas, skall besörja fattigvården för honom, intilldess afgjordt blifvit hvilken församling han tillhör, Men örn nu icke detta kan utrönas, så lärer väl beslutet blifva lill och med i Kammar-colltm, att som ingen är skyldig att underhålla den ifragakomne personen, så kan ej heller någon dertill förbindas. Alt lägga en sådan skyldighet på en församling, derföre att landsvägar gå derigenom, på hvilka fattige färdas fram, dö oell efterlemna barn, lärer man svårligen kunna; ty följden skulle blifva alt församlingarne mäste, liksom under choleratiden, spärra sina landsvägar för alt hindra farliga personer att i församlingen inkomma. Man har sagt, att en större noggrannhet skulle derigenom komma alt iakttagas vid mantalsskrifning irna, så att ingen person derifrån kunde undanhållas. Om så skedde allestädes och hvarje person alltid tnedhade ett riktigt mantalsskrifningsbevis, så vore det icke farligt att antaga detta stadgande. Men a5 §:n antyder mantalsskrifnings underlåtande genom följande föreskrift: ”Åsidosattes den föreskrifna iakttagelsen af styrelsen i det samhälle, dit flyttningen skett,” — här är nemi. fråga om en person, som vistas uti en församling utan alt vara mantalsskrifven, ■—■ ”anses personen tillhöra detta samhälle, utan afseende på uteblifven mantalsskrifning.”
Deli mängd reservationer, som åtföljt betänk., visar nogsamt huru stridiga åsigterna varit inom de sammansatta Utsk:n, och jag delar fullkomligt min aktningsvärde vän, Major Nordenanckars åsigter både i sjelfva saken och deruti att StatsUtsk. varit obehörigt att sig med den befatta. Förr — ty jag liar från och med 180g varit med vid alla riksdagar och under fem af dem varit, utskrs-ledamot •— kan jag icke påminna mig, att det handt, det en propos. eller motion, solli till orätt Ulsk. blifvit remitterad, icke genast aflemnats till veder!). Utsk. eller återländt till Ståndet för alt få en vederbörlig remiss. StatsUtskts majoritet bar begagnat sig af sin talrikhet, för alt häraf göra en principfråga, som det enligt min tanke icke tillkommit Utsk. att handlägga. Om detta skett med afsigt eller af en händelse, kan vara likgiltigt; men att det sålunda tillkomna beslutet skulle djupt inverka på bankens ställning och näringarna i allmänhet, det är bevist i reservationerna, oell kan ytterligare bevisas, ora så fordras. Jag har vid flera tillfällen trott mig hafva åstadkommit den bevisning, att bankens utvidgade lånerörelse förut föranledt de tid efter annan beslutade realisationer och den rubbning uti nätingslifvet , varuvärden, och äganderätten, hvartill man under hundiade år varit vittne; och jag har trott, alt genom privatbanker ett bättre systeme uti Rikets financer skulle göra sig gällande, samt att andra länders exempel kunde äfven här tillgodogöras. Att en riksbank fordras, som håller myntet eller bytesmedlet vid stadga, är enligt mitt förmenande en gifven sak: alt denna bank, som vår, är eller kan anses vara allas tillhörighet, är också godt och väl; men att den skulle blifva ett administerande verk och såsom den s. k. Förenade Nord-Amerikanska Staternas bank — privatbank på dét hela — öfvergå till en handelsbank, det skulle åtföljas af samma resultater, som i del landet timål.
Just detta ar på qvinnofrågans område Dagnys och Fredrika-BremerFörbundets uppgift. Andra krafter börja verka på den stora arbetarfragans sunda lösning. Ville blott allt flera rättänkande och sansade menniskovanncr inse och erkänna, att: vi endast med den sanna frigörelsen kunna bekämpa den falska * och forena sig i den kampen - d8 skulle tvifvelsutan stora och olyckliga omstörtningar förekommas. Helt visst kunde också en forskare på moralstatistikens omrade taga verksani del i denna kamp. Så t. ex. genoni en utredning af osedlighetens och lastbarhetens förhållande till kriminaliteten, genom väckande af den sedliga sam-ansvarigheten könen emellan, genom påpekandet af opinionens och sedens inflytande på den sedliga viljan, m. m. Kan han också ej härigenom inverka på lagstiftningen, skulle han dock kunna rena den allmänna meningen och skärpa rattsmedvetandet samt derigenom skapa ett värn mot synden, starkare än blotta bemödandet att undvika hvarje frestelsc till oiidt. 201 Under afvaktan p.? en sadaii rättvis ocli lärorik behandling af lirad den tyske författaren kallar .socialetikens anteckna vi här ' nedan de slutsatser, soiii för oss frniiigått af lir J. Berggrcm betraktelse öfver den olika kriminaliteten hos könen: i: o) Att den otyglade sinliga lidelsen är en bland dc onda krafter, hvilka i högsta grad predisponera för brott; .-: o) Att det i väsentlig nian ar den af qvinnnn erkanda pligten att lefva ett kyskt ocli Sterhillsamt lif, soni både ger henne större kraft att niotstii frestelsen ocli gör henne mindre prrdisponcrad för brott, sanit såliiiid; ~ förklarar hennes ringa andel i kriminaliteten; 3: o) Att det tviirtoni ar den forinenta rattiglicten att gifva de sinliga driftcrria - dryckcnskapsbcgaret och spclpassiofria tyglar, som hos det manliga nen dcri inbegripna slägtct slappar kraften att motstå frestelser, gör det inera predispoiieradt för brott samt framkallar dess stora andel. I i kriminalitetcii.
Återstår nu den frågan: skall man, fastän man ogillar förslaget, likväl lägga det på bordet till en annan riksdag? Sjelfmotsägelsen i ett sådant handlingssätt är redan anförd, farorna deraf likaledes. Men då talare omförmäla hvad de vilja göra vid nästa riksdag, borde de ihågkomma, att det är någon, nemi. döden, som kan göra alla tilltänkta tal vid en koramande riksdag om intet. Det är då kanske mera skäl att tänka efter hvad vi böra göra medan vi lefva, och det niålte vara att icke gilla hvad vi anse för orätt. Ännu ett skäl finnes härtill, och det är, alt man ej otydligt hotat oss, i händelse vi skulle förkasta detta förslag. För min del finner jag just häruti elt skäl till förkastelse. Jag låter icke afskräcka mig derifrån; ty jag söker ej gunst och jag hoppas att samma tänkesätt finnes hos pluraliteten af detta Hus. Det är klart att vid förslagets pröfning mäste första fiå - Den 21 April f. ra. a65 fingar) blifva om förslaget i sin helhet skall förelagas eller icke. Sker det förra och varder förslaget i sin helhet fcrklaradt oantagligt, så inträffar icke den händelse man omförmält, att vi skulle komma till alt rösla öfver hvarje särskild punkt, på salt Gr. Spens förmodat, ty alla punkterne äro då på en gång afgjorda. Skulle Ater den motsatta meningen vinna, eller att förslaget skall föredragas punktvi', så sker det visserligen icke naket, ly Gr. Spens har sjelf gjort åtskilliga anmärknir, Hr Mannerskantz likaså. Jag har gjort så manga anteckningar, att jag med deras anförande skulle kunna underhålla R. o. Ad. i runda 7 fjerdedel timme, utom det att Hr Cederschjöld föi klarat del lian trodde ett år skola åtgå, innan han hunnit uttömma det förråd af anmärkntr, hvartill delta förslag gåfve honom anledning. Hvilken skulle väl följden af denna delaljeiade granskning blifva? Jo! hvad jag redan sagt, voteringar både öfver proposrr och contra-propostr, samt slutligen eli mera osammanhängande förslag, än det Coust.Utsk. redan framlagt.
Med dc härstädes, såsom verificationcr till 182G års UndsättningsSpanmålsräkniug, förvarade Original Hand ling.ar, lika lydande intygar Fahlun å LandsContorct den 12 Mars 1851. P. J. Lindbom. Till KONGL. MAJ:T afgifna Underdåniga af Kongl. Krigs-Collegiuni, Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet, Kongl. CanzliStyrelsen samt Kongl. SundhetsCollegium i anledningaf Rikets Ständers år 1830 församlade Revisorers Berättelse, om verkställd granskning af StatsVerkets samt andre Allmänna Fonders tillstånd, Styrelse och förvaltning. Tryckte hos Johan Hörberg, 1351. Stormägtigste, Aller nådigste Honung! Sedan Rikets Ständers Revisorer till granskning emottagit Artillerie-, Fortifications-, Utredningsoch Underliålls-Departementernes samt MilitiseBoslälls-Cassans Räkenskaper med tillhörande Kongl. Bref och Handlingar för åren 1827 och 1828, och för Wadstena Krigsmanshus-Cassa enahanda redogörelser för åren 1826 och 1827, jemte General-sammandrag af Räkenskaperne för åren 1827 och 1828; så hafva bemälte Revisorer uti deras år 1830, med anledning deraf, afgifne berättelse anmärkt : Vid Artilleri-Räkenskaperne: l:o Att någon särskild Räkning öfver det utan betalning utlemmtde krut icke funnits upprättad.
Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, utförselstullen å Jern, gjutet: »Kanoner, stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade, » skall utgå med 1 R:dr skeppundet st. v., röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 1 R:dr 24 sk. Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 16. 43 a) om kontra-proposition : Hällar, Lod m. m. Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen om utförsels-tullen å art. Jern: gjutet: Hällar af 1 tums tjocklek och deröfver, Lod och Lödjor öfver { skeppunds vigt stycket, antager Ridderskapet och Adelns beslut, att bestämma denna tull till 1 R:dr 24 sk. skeppundet st. v., röstar • Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Preste-Ståndets beslut att denna tull skall utgå med 2 R:dr. b) i hufvudsaken: N:o 104. Den som vill att, i enlighet med Utskottets af två Stånd gillade förslag, utförsels-tullen å Hällar af 1 tums tjocklek och deröfver, Lod och Lödjor öfver l skeppunds vigt stycket, bestämmes till 1 R:dr skeppundet st. v., röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a Alternat.) Ridderskapet och Adelns beslut. (2:a Alternat.) Preste-Ståndets beslut. Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag att utförsels-tullen Kasserade å »Jern, gjutet: Söndersågade Kanoner och Mörsare, samt kasserade Romber och KuKanoni!rlor, » skall bestämmas till 24 sk. skeppundet st. v., röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde artikel att vid utförsel vara tullfri.
Har man, utan sådant hemfridsbrott, som i 10, 11 eller 12 § sägs, gjort våld å annan, i hus eller gård, der han sitt hemvist hade, eller dit han i fara tillflykt tog, eller å fartyg, ehvad han till besättningen hörde eller eljest hade Lag-Utskottets Betänkande M 35. 21 lof eller lega för sig, eller ute å mark, då han sitt arbete förrättade; varde den omständighet, vid straffets bestämmande för våldet, såsom försvårande ansedd. 15 g. Gör man oljud eller oväsende, eller far öfverdådigt fram, så att annan deraf skadas kan, eller kommer eljest förargelse åstad, ä allmän väg, gata eller torgplats, eller der allmän marknad eller auktion hålles; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Våldförer man annan å sådant ställe, som nu sagdt är; då skall den omständighet, vid straffets bestämmande för våldet, såsom försvårande anses. 12 Kap. Om förfalskningsbrott. 1 §. Den, som sig eller annan lill nytta eller att dermed skada göra, genom tillägg, utplåning eller annorledes förfalskar eller ock förstör någon domstols eller annan offentlig Myndighets dombok eller hufvudprotokoll, Kronans räken skapsböcker eller andra sådana handlingar eller skrifter, som till allmän nytta och efterrättelse äro; dömes till straffarbete från och med fyra till och med ätta år. 2 §. Har någon antingen förfalskat allmän handling, som är utgifven i Konungens namn, eller i Rikets Ständers eiler deras Afdelningars, eller i domstols, Konungens Befallningshafvandes eller annan offentlig Myndighets, eller i särskild embetseller tjenstemans uti ärende, som till hans embete eller tjenst hörer, eller å falsk skrift tillsatt eller annorledes förskaffat sig underskrift eller besegling, hvarmed sken af allmän handling deråt beredes; och har han af den falska handlingen, sig elier annan till nytta eller att dermed skada göra, bruk gjort; dömes till straffarbete från och med ett till och med fyra år. 5 §.
HOFLEVERANTSR.) SURION. — göra mig tokig. Oaktadt sin höga ålder har fru v. Mentzer alla sina själsförmögenheter i behåll o c h kan nu fira sitt guldbröllop m e d sin dansskola, där h o n ständigt är närvarande o c h i lärares o c h lärarinnors närvaro öfvervakar lektionerna. hvarandra! » Hon blick. 81 år fyllde den 13 d e n n e s änkefru Maria v. Mentzer. Hon har allt sedan 1850 innehaft M. v. Mentzers Mofjnvelerare .X 4 V * 1 Jakobstorg V * » STOCKHOLM » Tandläkare TOM von HALL. — Hvard. Helgd. Allm. Inf. gen. Bed. af Läkareförteckningen. D:r MAGNUS PONTIN. I nio fall af tio beror hårets affallande på parasitära hudsjukdomar (seborrhé, mjäll o. d.) Enligt läkareintyg är &gt;F. Pavfflé Azymolstimulus * obetingadt det verksammaste, bästa hårvatten. Säljes å apotek, parfymoch speceriaffärer m. m. (S. T. A. 63786) Pianolektioner gifvas efter Hr Richard Anderssons metod. för timme. Närmare underrättelse Musikdirektör Levy, Banérg. 7, n. b. (G. 88127) Qrebro Kex • Billigast! TT " UNGL. Föreställningarna hafva o c k varit talrikt besökta, vare sig man gifvit &gt;Den flygande holländaren », » Valdemarsskatten », » Carmen », » Figaros b r ö l l o p », » D o n Juan » eller något annat. D e n sistnämnda af dessa operor gafs i onsdags under förste hofkapellmästaren Nordqvists anförande. Hufvudpartien utfördes s o m förut af hr Forsell (d o n Juan) o c h fru Östberg (donna Elvira), båda vid förträfflig disposition.
Män i Riksens Ständers Bank eller i Landt-Ränteriet insättas, der ej Borgenärer - ne vid sammankomst, som t 8 §• sägs, besluta, att de itklill Inställelse-dagen mot säkerhet förräntas md. För sddane medel må ej Remiss-lage fordras, dä de Ur Ränteriet tagas. 10. §. Med afseende derå, att den tillåtelse, sorn här gifves Borgenär, hvilken häfver ringa fordran, att undandraga sig befattning såsom God Man eller Syssloman , kunde leda till tvister och godtyckliga pröfningar, samt att skickligheten och vederhäftigheten jemte Borgenärernes derifrån härledda förtroende icke bero af fordringens större eller mindre belopp, utan af personen, som den innehafver, anse Riksens Ständer orden eller ringa fordran häfver böra ur §:n uteslutas. 12. §. Så väl för ordning och uttrycklighet skull; som för att ernå en i Förslaget saknad anvisning, att Gode Män kunna väljas till Syssloman, föreslå Riksens Ständer vid slutet af denne §, följande tillägg: Har den, sorn till Syssloman namnes, förut varit God Man, gäre ock hqn för Borgendrerne den redo, som nu sagd är. *5- §• I öfverenstämmelse med den uti 3. §. föreslagne förändring, bör §:n lyda sålunda: Underdåniga Skrif v elser, Örn motvillige eller försumlige Syssloman vane ■Lag, sorn om Gode Män i 3 §. stadgadt är. 17- §• Då genom så beskaffade Beslut, sorn bärnämnas, de det vid icke närvarande och således icke i Beslutet,deltagande Borgenärer kunna blifva lidande, anse Riksens Ständer rättvist, att de för all den deraf timaode skada erhålla ersättning af de Borgenärer , hvilka dét olagliga Beslutet fattat; Och, sorn hvarken en sådan de sistnämndes skyldighet eller grunden för ersättningsansvarets fördelning äro annorledes bestämde än genom jemförelse af stadgandet v påföljande 1 9 jj):n, finna Riksens Ständer vid 17. §:n nödigt ett så lydande tillägg?
Staten har, med betydliga uppoffringar låtit uppföra dyrbara fyrinrättnirigar; fyr-fartyg blifvit utlagda der farliga grund legat så långt ut från land, att på närmaste kust anlagd fast fyr ej kunnat vara den sjöfarande till nytta; men landets vidsträckta och skäruppfyllda. kuster lemna i detta afseende ännu mycket öfrigt att önska, hvarföre man bör söka fortfarande att, i den ordning de tor den allmänna sjöfartens gagn kunna anses vara af vigt, få fyrar först uppförda i de trakter, der behofvet angelägnast fordrar. Ett område liggande oss temligen nära och som i detta fall förtjenar uppmärksammas, är yttre, ostligaste hafsbandet af Stockholms skärgård. Förbi denna kust måste hvarje fartyg passera, kommande från eller gående till norr-om belägna hamnar, och sjöfarandes fruktan för denna högst farliga trakt synes äfven vara naturlig, då man får kännedom om der rådande förhållanden och de ofta inträffande strandningarne. Under innevarande år har dervarande yttre skärgård och djupet utanför blifvit uppmätt och upplodadt, och dervid farliga, förut okända undervattensgrund påträffade, liggande öfver en geografisk mil till sjös utanför synbar öfvervattensklippa. Af medföljande sjökort synes att ett större område mellan Svenska och Åländska skärgårdarne här förefinnes dit skenet från någon fyr ej räcker, men hvarinom det ofta kan hända att fartyg, uppehållna af motvind, blifva nödgade att kryssa. Tager man då tillika i betraktande en mörkare, stormigare årstid och den här, under ombytliga och våldsamma vindar, alltid rådande starka strömsättning, omöjlig att med någon säkerhet beräkna, så må man mera förundra sig öfver det ej fråga blifvit väckt om att här uppföra fyr förr än på något annat ställe, der såväl antalet passerande fartyg varit betydligt mindre, som svårigheterna för navigeringen mindre påfallande. Fartyg, kommande söder ifrån med destination till någon af Bottniska hamnarne, söka oftast att komma i sigte af fyrarne vid Sandhamn för att korrigera sin beräkning innan Svenska Högarne angöres; men under rådande ostliga vindar och strömsättning - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Herr s.gZercrsnkr:, Lengi, förenade sig härmed. Friherre V/reäe, kadian, upläste til krotocollet följande: Om jag som Ämbetsman, talar för Ämbetsmanna-ClasicnS interesse, ster det ej af egennytta, men af öfwertygelsc, at den sak jag förswarar är rättwiS. Af min egendom har jag med nöje sam - r>?7 tyckt at contrilruera til realisationskonclen allt hwad som bedaga.,; af min lön gör jag det ogerna, emedan jag sinner denna contriduLianäe pligt ingalunda kunna förenas med rättwrfa och billighet: 1:0 För det at et strängt belastande af Ämbetsmannens löner ar en kränkning af et exilterancle! LontraL emellan honom och Staten, hwarmevelst, emot ätagande af wista stridigheter, arv betingade wista wilkor, och dä desta skyldigheter medföra ä ena sidan upoffring af tid, hälsa och stundom lifwet, sä tyckas de, ä den andra, sä mycket kraftigare påbjuda et ^vilkorligt upfyllande af motsvarande förbindelser. 2:0 At desta förbindelser eller Ämbetsmannens löner wisterligen ej äro tit sit belopp utöfwer Löntagarens werkeliga behof. Ridderstapet och Adeln lärer bäst kanna, huru fä kunna saga sig wara födda af deras tjenster; men om de det wore, om til och med någon af dem ställe kunna, genom inknappning i lefnadssättet, ärligen hoplägga af behållning sä mycket, a? Enka och Barn förskonades frän Tiggarestafwen, manne det wore at misturma, i et Land, der Statens tilgängar sä ofullkomligt mcdgifwa at bidraga til en sa helig skyldighet. Zto At Ickilitaire Elasten i synnerhet ar stuldbehäftad för sina accoräer och stär, med fä undantag (om jag sär betjena mig af denna expression), borrtstyldig sina systlor.
Inrättningens hela års-inkomst var 4’9^3 R;dr 16 sk. 4 r:st.; Utgiften åter 2,187 R:dr 4^ sk. 5 rist. XIII. Timmermans-Ordens Hospital lemnar 23 Hospitalshjon af Mankön ständigt husrum och sjukvård, samt dessutom hvardera 3 Ridr i månaden från den 1 November till den 1 Maj och under den öfriga tiden af året 2 R:dr månateligen, jemte beklädnadspersedlar och en serskild årlig gåfva. Till skötsel och biträde för de mest orkeslösa äro ock tvänne qvinspersoner antagne, med ett månadsuuderhåll af 3 R:dr. Kostnaden för Hospitals!! jonen utgjorde år i832, 985 R:dr 6 sk. 4 rist., och samtelige utgifter^ 1,925 R:dr 4° sk. 1 r*sL XIV. Sällskapets, De Nödlidandes Vänner, Understöds-lnrättning med Capital-Fonder och Cassa-behållning till ett belopp af 41,337 R:dr 39 sk. 8 rist., hade sistnämnde år 166 pensionsoch underhållstagare. Inkomsterne voro 3,i63 R:dr 34 sk. 8 rist.; utgifterne 3,127 R:i*r >^ s^* XV. Sällskapet för troget och dygdigt Tjenstefolks belönande, hvilket stiftades år 1828, bär, enligt dess af Eder Kongl. Majit den 27 Fehr 1829 i Nåder fastställda Stadgar, till föremål att genom uppmuntringar od» belöningar söka lifva och underhålla dygd, sedlighet, ordning och arbetsök hos tjenstefolk i Hufvudstaden. Sällskapet egde vid i832 års slut en genott* donationer och afgifter till 14»117 R;dr 16 sk. ökad Capital-Fond.
Taklagets reparation å takoch bärstolar tillika med en ny bjelkbärning, i stället för en af röta förlorad, som uppbär några takstolar öfver Riddarhussalen, hvilka Den i8 Mars f. m. för det närvarande af röta förlorat sitt tillhörande hvilostöd Blindbotten öfver plafondtaflan, hvilande på hängjern, hvilken botten nu mera är öfverflödig, sedan de af undertecknad sedermera föreslagne fensterventiler blifvit verkställte; men deremot blifver nödvändigt att vederbörande hädanefter observera, att ventilerna hålles öppna då Concerter gifvas i Riddarhussalen, på det ej duken å Plafondtaflan må taga röta af imman som uppstiger mot taket från större folksamlingar 43o:2 2.- Skorslenspiporna, som, allt sedan byggnaden uppfördes, hvilat på sina skålbräden och hvalfbågar af träd, hvilket är stridande mot all brandsäkerhet och ordning, böra förses endast med underbärningar af jernställningar och jernbågar, till stöd för dessa utåt vinden till nätteln af byggnaden dragna skorstenar 1,786:10. - 11 st. fyrkantiga luckors borttagande å yttre taket, och luckhålens täckning med Kopparplåtar lill förekommande af Transport 2,2t)5:16. 3, 3 io Den 18 Mars f. m. Transport 2,2g5: 16. 3 läck, emedan dessa luckor äro i sednare tid placerade utan ändamål der yttre taket är mindre lutande 122:29.2 i4 st. runda luckors beklädande med nya Kopparplåtar, likaså yttre taket kring samma lucköppningar, till inrättande af vattnets afledande, som för det närvarande intränger i vinden genom dessa lucköppningar 528: 28.
Min m e n i n g är, att skall den svenska kvinnan kunna verka för fredsidén hos det u p p v ä x a n d e släktet, så att det ej under de sekler, s o m efter all sannolikhet måste förflyta, innan fredsrörelsen nått sitt mål, blir odugligt att fylla sin plikt att försvara fosterlandet, får h o n ej utgå från den åskådning, s o m stämplar alla krig såsom massmord, utan h o n måste erkänna, att o m än ett slags krig i sedligt afseende måste likställas m e d mordet, finnes det o c k ett slag, s o m har samma berättigande som den enskildes nödvärn. Ej heller torde skillnaden mellan rättfärdiga och orättfärdiga krig sammanfalla m e d skillnaden mellan försvarso c h anfallskrig, ty det skulle förutsätta, att allt det bestående v o r e rättvist. O m t. ex. en makt sökte g e n o m krig befria Polen, A r m e n i e n eller Kuba, så stode väl ej rätten IDUN 1898 på försvararens sida, som blott sökte häfda sin förmenta rätt att bygga sin storhet på en annans förtryck. Afvenledes b o r d e en svensk kvinna slå döförat till för de röster, talrikare än den ö p p n a försvarsnihilismens, hvilka visserligen erkänna försvarskrigets berättigande, men finna i bönen för krigsmakten en hädelse, i hvarje kraf på försvarets stärkande militarism, o c h som ö p p e t tala o m att undandraga medel från försvaret, därvid stämplande detta såsom orättfärdigt. Ä r o de då blinde [för att, o m vi försumma vår själfhäfdelse med vapen i hand, är det en moralisk o c h politisk synd, s o m följes af olyckor såsom straff o c h ej af världsfreden, så sant s o m något godt ej kan k o m m a af en pliktförsummelse. I sådan anda skulle, enligt min tanke, ungdomen undervisas. Sättet få vi öfverlämna till mödrarnas pedagogiska instinkt. D o c k kan jag ej undertycka en anmärkning m o t » en dotter af Sveas » förkastelsedom öfver » krigshistorier ». Genomgår icke individen delvis samma utveckling som människosläktet?