Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län har, under öfverklagande af den alltför långt utsträckta rättigheten att tilldela så kallade smidesförsäljare-drängar pass på längre tid till företagande af handels-resor, enär hvar och en, som endast kan förevisa någon af fristadens mästare ett prestbetyg om någorlunda god fräjd samt på grund deraf af denne förordas till erhållande af pass, lätteligen undfår ett sådant, föreslagit, att en ny Pass-stadga måtte utfärdas, hvarigenom ingen borde tillåtas att i slikt afseende drifva landet ikring, med mindre än att han vore i Eskilstuna skattskrifven; äfvensom, att vid utfärdandet af sådana pass, tvänne Magistratens ledamöter måtte vara Allm, Besv. och Ekon. Vtsk. Betänkande j IV.o 60, 5 närvarande, hvilka ovedersägligen bättre, än andra kände mästarnes tillgångar samt deras mer eller mindre behof af försäljnings-ombud.
I detta afseende får jag fästa herrarne* uppmärksamhet derpå, att 80 §:n Reg.Ftn epdast innehåller, att till dylika förändringar fordras Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, men detta hindrar ingalunda, i den händelse förändringen inverkar på statsreglertn, att 69 §:n Reg.Ftn tillämpas, då tvänne Stånd stanna emot två, för att tillvägabringa ett R. St:s beslut, hvarå K. M:s nåd. sanction sedermera kan löija. Frih. Sprengtporten: Såvida j ig fattat Frih. Cederströms sisla argumentation, så innefattade den hufvudsakligen, att R. St. bevilja anslag till inrättningar af alla slag, och inrättningar af alla slag tillhöra den ekonomiska lagstiftningen, ergo äro alla anslagsfrågor af ekonomisk beskaffenhet. Jag kan ej fullkomligt instämma i den argu» mentation, som den värde ledamoten sålunda framställt. Hr Lelreåi är tillfredsställd med de skäl eller de exempel, som jag framdragit, så får jag anmärka, att någon riksstat för den blifvande statsreglenn ännu ej är af R. St. 19 H. 16 122 Den i3 Januari «. m. anlagen, och alt StatsUtsk. liar alt dertill göra åtskilliga tillägg, som det hittills varit förhindradl all fullborda. Alt åberopa den 7-5 §;n Riksd.Ordn., såsom tillämpning identia fråga, och de uttryck, sorn der förekomma, att, nativa Slånd stannat emot två i frågor, som kunna förfalla, desamma också böra förfalla, anser jag ej vara lämpligt, enär 75 §:n just gör ett undantag ifrån statsregler:s-frågor, och det är just den tvisten, som skall afgöras, otti denna fråga är en statsregleringsfråga eller ej. Det är således ej på denna bevisningsgrund, sorn något kan framställas emot de skäl, hemtade från Reg F:n och ärendets föregående behandling, hvilka blifvit för motsatsen anförda. Hr Lagerheim:
Döling, som icke på bedrägligt sätt förskaffat sig denna kommission, skulle vara beredd att derför visa redo, men Levander deremot, enär redovisningen utebli t vit, och Dölings mening påtagligen vore att genom bedrägeri och svek, i likhet med hvad lian förut gjort sig känd, förnärma Levanders rätt, yrkat Dölings inmanande i häkte, intill dess han rätt för sig gjort; förklarade Öfverståthållare-embetet, genom beslut sistnämnde dag, med kännedom deraf, att Döling ofta vaiit tilltalad för bedrägligt förhållande i handel och vandel samt derför äfven vid särskilda tillfällen blifvit häktad, Döling skyldig att genast träda i allmänt häkte; hvarefter Öfverståthållareembetet den 7 och 8 April fortsatte förhören och slutligen den 10 i samma månad, då Levander, till säkerhet lör hvars fordringsanspråk Döling erbjudit andra hos honom vid häktandet anhållna skuldsedlar, ansett déssa icke innefatta ilen säkerhet, att Levander kunde bestämma sig för nedläggande af sin talan, hänvisade målet till fullföljd vid Stockholms Kämnersrätt, med tillägg, att Delling börtie i häkte afbida ransakning. När målet sedermera O-“ ' O o den 27 i sistberörde månad hos Kämnersrätteil förekom, dervid Levander fullföljde sitt hos Öfverståthållare-embetet anmälda påstående om Dölings förpligtande att fullgöra hvad han, genom sin ifrågavarande förbindelse, sig åtagit, och Döling, jemte svaromål i hufvudsaken, yrkade, att han, som förmente sig icke hafva på något brottsligt sätt förfarit, mätte från häktet lösgifvas, meddelade Kämnersrätteil, som icke fann den emot Döling väckta talan så beskaffad, att han i och för detta mål borde i häkte hållas, förordnande derom, att han genast komine att till Öfverståthållare-embetet öfverlemnas, för att, i fall annat hinder icke molte, ställas på fri fot. Under furlsatt handläggning af målet den 11 derpåföljde
Maj * Svar på återremiss ~ 4 1 15S 51 b. 14 Juni b. 14 Juni b. 14 Juni a. a. 14Juni 174 Register öfv. Bill. t. R. St. U s. Sandelin, B. H., eftergift af danaarf efter, se Dana-arf. Sandön, om anläggande af en fyrbåk derstädes Santesson, B. H., om tillökt pension för Svar på återremisser Sappörkompani, anslag för, se Ingeniör-trupp. Scheutz, inköp af hans machin för mathematiska tabeller Svar på återremiss Schlyter, för lifgifvande af Sveriges gamla lagar, anslag till Svar på återremiss Sedelmynt, om utsättande af belöning för prof pä förbättrad! sådant Sedelpapper, angående begagnandet för Bankens samt Privatbankers och Hypotheksföreningars räkning af ett utaf L. W. Olde uppfunnet Sedelstock, Bankens, förändringar i sättet för beräknande deraf Sedlar: å 14 och 10 sk. kopparmynt, om utgifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förrådet deral 3 16, 12 och 8 sk., om återutgifvande från Banken deraf ä 16, 12 och 8 samt 14 och 10 sk. kopparmynt, ersättning åt Bankens n. v. Kommissarier för filistad inkomst af sedelkorsningen in. m. Svar på återremiss S dito dito, ersättning åt Kommissarierne M. A. Munthe och R. G. Murray dito för skrifningen Svar på återremiss »■< 3 ÖP CW • - I? ° ® 5 N:o K 2 ^ Cs: oja o « iS 2. "5 ca 3 N:o | Sid. Riks-Ståndens Beslut. Kidd. o. Ådeln. Preste Ståndet. Borgare ståndet. Bonde Slåridet.
(Unga frun ligger halflutad i en ehäslong till fänsto-, medan svärmodern pysslar med eau de cologne på hennes hufmid.) några och fyrtio års dam; mycket öm och orolig.) U NGA F R U N. SCENEN. De förra. Jungfrun. J UNGFRUN. hem S VÄRMODERN. UNGA F R U N (med. sviken väntan, i det hon intar sin förra ställning.) Jo mycket. J U N G F R U N. S VÄRMODERN. UNGA F R I. J UNGFRUN. UNGA F R U N. J UNGFRUN. (Går i fonden.) UNGA F R U N (i trött ton.) S VÄRMODERN. jxin-ts i (Ett elegant, hemtrefligt kabinett hos det nygifta paret. Utanför ligger salongen, till hvilken dörrarna stå öppna, och som är upplyst af en delvis tänd takkrona. Inne i kabinettet brinner en lampa med röd slöja pä ett bord uppe i hörnet och en likadan på. kakel ' ugnsof ' satsen.) ANDRA (Pys IDU N 412 omkring henne.) (byter tvärt om och skyndar ut i salongen, där hon tar emot den inträdande väninnan med öfverdrifoen vänlighet.) TEEDJE Unga frun. SCENEN. Svärmodtrn. Väninnan. Å, söta t a n t! {Kommer in och fram till unga frun.) E l l y l i l l a? UNGA F R U N. S VÄRMODERN. Lilla du, tycker du verkligen? V Ä N I N N A N. T a c k, snälla tant! S VÄRMODKKN. (Skyndar ut i salongen och sedan dt häger.) FJÄRDE Unga frun. Väninnan. D e n rara t a n t! (Se&gt;- sig om.) UNGA F R U N. J a. då (Nyfiket.) UNGA F R U N. Docenten Ask. alls till där så! Jaså — d e n! UNGA F R U N (ser pä henne.) Känner du h o n o m? UNGA F R U N.
599 tia Sedlar» utan äfven deruti, att vi, för att tillfredsställa begäi-et för yppighet, sträckt behofverna öfver gränsen af tiligångarne, och derigenom bidragit att göra det medborgerliga förtroendet vacklande, hvilket Herr von Heijne anser ej kunna återstå!las, utan att en ÖfverflödsFörordning sätter gräns för behofverna, samt för den fattigares viviga eller tvungna täflan med den rikare;, och då en fullkomlig efterföljd af Kongl. Majits Nådiga Förmaning till Rikets Inbyggare svårligen kan förmodas; så hemställes, ait Rikets Ständer i denna vigtiga del gå Konungens viga afsigter till mötes, och sjelfve uppgöra, samt till Kongl. Maj:ts Nådiga sanction framlägga en förordning, för hvilken kunde tagas till grund den ännu existerande, oupphäfda sista ÖfverflödsFörordningen. 2:o Memorial af Herr Friherren C. G. Falkenberg, som, med fästadt af; eende på Rikets närvarande skadliga Hnanciella ställning, föreslår som medel till tryggande af Statens välfärd: göromålens förenklande i de flesta tjenstevägar, såsom ett villkor för indragning af vissa, Staten betungande Embeten; en kraftig och snart utkommande öfverflöds-förordning, och sluteligen upphäfvande af alla både små och stora Skråordningar. 3:0 Memorial af Herr T. Bergenstråle, uti hvilket visas öfverflödets olika relativa förhållanden till rika eller fattiga Stater; den skada, ,sotn det i de sistnämnda, både i moraliskt och ekonomiskt hänseende, förorsakar, och nödvändigheten, att igenom behof - 382 Betti. och Ekon. Utsk. Betänkande», vernäs inskränkning motarbeta det ondas framsteg. Herr Bergenstråle anser, att, i händelse Kongl. Maj ts Nådiga proposition om financerna antages, en öfverflödsförordning är ett hufvudsakeligt villkor dervid, h ld t Kongl, Majrt i samma Nådiga proposition yttrar sin önskan om en större sparsamhet och tarfliga seder.
Jag fäster mig härutinnan icke sä mycket vid den föreslagna ersällningssumman af 1,000 R:dr b:ko, ehuru denna summas ringhet i jemförelse med Riddarhusets nova tule inkomst af platsen, upgående lill minst 2,000 R:dr nämnde mynt, geuast faller i ögonen, utan jag fäster mig egentligen dervid, att R. o. Ad. icke bör afbända sig platsen, enär Ståndet fastmera synes böra, genom dess bevarande, bibehålla sig oförhindradt, alt i framtiden efter godtfinnande den på bästa sätt använda. R. o. Ad. skall sålunda icke sakna tillfälle, att begagna sin dispositionsrätt öfver tomten på ett sätt, som fullt motsvarar anspråken på hufvudstadens förskönande, som ock R. o. Ad:s egen fördel och beqvämlighet. För detta ändamåls upnående förete sig flere förslag, och i främsta rummet det af Frih. Bennel nyss omförmäldta, eller att flygelbyggnader, i öfverensstämmelse med dea vackra stil, sorn tillhörer sjelfva hufvudbyggnaden, skulle å platsen upföras. Dessa flyglar böra och kunna likväl göras så låga, ali de icke slöra anblicken af Riddarhusets fagad åt strömmen, derinvid en plantering kunde anläggas, beredande åt R. o. Ad:s ledamöter en angenäm vandringsplats, före och efter våra sammankomster å delta rum. Dä således planer icke fattas för R. o. Ad:s eget begagnande af platsen, Tinner jag ingalunda af nödvändigheten påkalladl, att Ståndet, utan något (fet ringaste iniliatif från stadens sida, skulle besluta sig, att till densamma afstå tomten, och detta endast och allenast för att få bort de nuvar:de byggnaderna, hvilka, ehuru mindre prydliga, likväl icke äro af en till den grad alldeles fördömlig beskaffenhet, att man ej kan någon lid tills vidare tillåta deras qvarstående, till dess R. o Ad. finner tiden vara inne, att på ett lämpligare och mera smakfullt sätt ordna platsen.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. önskade, alt det af Frih. Hamilton omnämnde talet blefve införd! i R. o. Ad:s protoeoll. Ropades ja. 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf derefter, alt han, såsom oberedd på den nu af Frih. Hamilton gjorda framställ - ti20 Den 30 Januari. ning, icke medtagit ifrågavarande tal, men alt detsamma i nästa plenum skulle blifva uppläst för alt intagas i prot. Hr von Eli ren heim, Christ. Wilh., uppläste följande: Det linues förhållanden, då del allmänna måste erkänna en pligt att bispringa och söka afhjelpa hvad den enskilde medborgaren lidit; en pligt, som får en högre betydelse, i samma mån som den enskilda verksamheten varit utsträckt och gagnande för en större del af samhället. En olyckshändelse har under Rikets Ständers sammanvaro inträffat, som synes påkalla erkännandet af denna pligt. Söndagen d. 25 Aug. sistl. år inträffade i Wermland en af dessa vilda naturtilldragelser, vid hvilka inenniskokraflcn ingenting förmår att uträtta, och de förluster, som uppstå, blifva sä mycke hårdare för dem, som träffas af olyckan, då intet förutseende, inga af de medel, hvarmed eljest menskliga uppfinningsandan vetat att försäkra den enskilda egendomen, kunna afhjelpa eller förminska desamma. Efter ett ovanligt långvarit regn, förvandlade sig stilla elfvar lill forsande (loder, sorn öfversvämmade kringliggande trakter samt bortförde broar, dammar och byggnader. Ingenstädes visade dock dessa öfversvämningar en sådan häftighet och våldsamhet, som i Östmarks socken uti öfre, Fryksdahls härad, genom Röjdelfvens våldsamma utbrott utur sin bädd. Efter ett förskräckligt regn hela dagen, åtföljdt af häftig åska på e. m. störtade stora vattenmassor nedifrån de kringliggande höga bergen, som äro utgreniugar ifrån Norrska fjellryggcn.
Det fattades blott, yttrade han en gång i professorernas samlingsrum, att man nu satte in i hörsalen fåtöljer med slummerkuddar, i det ena hörnet ställde en kamin och i det andra uppsatte en makartbukett och fyllde hela rummet med ett harems vällukter, så skulle väl » kjoltyget » nått sina önskningars mål. Men då tackade han för sin del åtminstone för professuren. Högmodsdjäfvulen i den så kallade bildade kvinnovärlden är nog stark ändå. Man skulle utrota den med eld och svärd och icke med konst ytterligare fodra den. Knorres h a t mot kvinnosläktet var mycket gammalt. Det daterade sig från den tid, då han ännu var ung docent och begick den dårskapen att förälska sig i den firade och eftersökta dottern till ett kommerseråd. H o n log som en prinsessa åt hans kärlek, hånskrattade som en drottning åt hans frieri och gifte sig därpå med en löjtnant. Då hade han fått nog af det evigt kvinnliga. Och nu på gamla dagar skulle h a n sysselsätta sig med dessa innehållslösa käril, dessa » lysande och frä- sande naturens knalleffekter » och öppna för dem vetenskapens allvarliga tempel? Det var en odräglig tanke. Det föreföll honom som en komedi, ett vanhelgande, som en straffvärd förbrytelse mot vetenskapens majestät. Denna dag bragte den gamle kvinnohataren ännu mer förargelse. Då han kom hem, meddelade honom hans tjänare Frans, som han nu i tio år haft hos sig och som hans bror, en godsägare i Timringen, rekommenderat honom såsom brandförsäkrad mot allt hvad fruntimmer hette, att h a n till hösten tänkte gifta sig. » Gifta sig, » skrek Knorre, » människa, har ni blifvit galen? Hvad faller er in? Vet ni, hvad det vill säga att gifta sig? Jo, det är att låta T7.vfv&gt;q fin H / FoT » ocila smida sig fast vid en klippa och hvarje dag låta hacka ut lefvern på sig. » it » Ja, men det står nu inte att ändra, » sade Frans och hängde sorgset hufvudet. » Står det icke att ändra?
Endast i mimiken skulle vi må- hända önska litet mera uttrycksfullhet. Sången är emellertid och helt naturligt hennes starka sida, och med den tager hon ock ofelbart sin publik. På tal om » Faust » - föreställningen i måndags kunna vi ej underlåta att särskildt komplimentera hrr Ödmann och Sellergren för deras utförande af Fausts och Mefistofeles ' partier. Båda tyckte vara förträffligt disponerade. Litet mera dämoniskt i mimik och åtbörder skulle dock ej skada hr Sellergrens Mefistofeles. Hr Malmsjö förtjänar erkännande för sitt öfvertagande af Valentins parti, hvarigenom operans uppförande möjliggjordes. Fröken Karlsohns Siebel är för väl känd för att särskildt behöfva framhållas. — I Ibsens » Härmännen på Helgeland » uppträdde förliden lördag fröken Mcjlmnder, hvilken nu återhämtat sig från sin opasslighet, som bebådadt i Hjördis ' roll. Totalintrycket af denna hennes tredje debut var afgjordt godt; två ting äro synnerligen förtjänta a f beröm: den ungdomliga värme, med hvilken hon helt ger sig hän i rollen, och den för en främling sällsynta korrektheten i den svenska dialogens uttal. Hon sträfvar tydligen att gifva ett bjärt dramatiskt uttryck åt de skarpt motsatta skiftningarna i Hjördis karaktär, och om äfven härvid öfvergångarna ibland bli väl oförmedlade och de lidelsefulla utbrotten någon gång en smula för patetiska, uppnår hon i det hela god effekt och lyfter sig i flere moment till verklig öfvertygande kraft. Helt visst finnas här vackra förutsättningar, som efter vunnen mognad och konstnärlig afrundning böra borga för mindre hvardagliga resultat. Fröken Zetterbergs bemödanden att tolka det kvinnligt blida och veka i Dagnys väsen följas ej af samma framgång. Det blir något nästan plågsamt förtryckt och förkrympt öfver denna vikingadotter, som väl ingalunda varit skaldens afsikt och på intet vis härrör från karaktärens teckning. En liknande otillräcklighet att gifva fisjuren frisk liffullhet förspörjes äfven hos hr Hjertstedt i Thorolfs parti. Men öfver den framställning, som öfriga roller få i denna senaste uppsättning af den norske skaldens vikingadrama, kan dess bättre sägas hvila den rätta bredden.
Komiterade ansågo, att då sjökadetterna i alla fall vid första öppet vatten om våren nedresa till Carlskrona, för att tillbringa hela sommaren dels der, under deltagande i hvarjehanda tacklingsoch andra utrustnings-arbeten, dels ombord på exercisfartyget under öfnings-expeditionen, derifrån de först på hösten återkomma, de ganska väl kunna tillbringa den återstående delen af hösten samt vintern — eller den egentliga lästiden — vid Carlberg, der de erhålla särskild undervisning i de s. k. sjö-ämnena, men der deras undervisning i en del andra ämnen, gemensamt med de öfriga eleverne, medför en icke obetydlig besparing. Det är ganska sannt, som här blifvit anfördt, att Norska Sjökadett-institutet är beläget i en sjöstad, men det är äfven sannt, att man härmed för närv:de är ganska missbelåten och är betänkt på skolans flyttande derifrån —• troligen till Christiania. I sammanhang härmed har fråga äfven upstått om sjö- och landtkadett-skolornas förening. En Norsk Sjöofficer har, med afseende härpå, nyligen vid Carlberg gjort sig underrättad om huru en sådan förening hos oss är tillvägabragd. 321 Den 3 December e. m. Man liar här talat om Statens årliga bidrag till en kadett® bildning såsom ganska betydligt. I Norge t. ex. betalar staten hvarje sjökadelts upfost.ran med 1,040 rdr rmt om året. I Sverige bidrager Staten för närvide årligen med 322 rdr rmt till hvarje kadetts bildning. Då, på sätt i det föregide blifvit nämndt, en temligen betydlig förändring af vår Krigsskola kommer att försiggå, så snart den nemi. kan företagas, i den ordning, som här blifvit antydt och som måste följas, då i följd häraf flera af Hr Montgomerys yrkanden äro obehöfliga och andra åter icke kunna såsom riktiga godkännas, anser jag den ifrågav:de motionen icke till någon 11. St:rs åtgärd böra föranleda, och anhåller att dessa mina anmärkningar måtte med remissen till behörigt Utsk. få medfölja. Många Ledamöter tillkiinnagåfvo sitt bifall härtill. Frih. Creutz, Steffan:
Tio års förlopp, eller efter den 30 Mars 1871, eger Riksgälds-kontoret begagna den Kontoret förbehållna rätt att till inlösen uppsäga större eller mindre dei af då utelöpande obligationer; skolande vid sådan uppsägning genom skeende utlottning bestämmas hvilka obligationer utaf de särskilda serierna Sex månader derefter komma att inlösas. § io. Det lån, som i och för utbetalning af kreditivet till försvarsverkets fullständigare ordnande under den 10 December 1863 blifvit afslutadt med Stockholms Enskilda Bank, Konsul Oscar Ekman i Götrborg och Grosshandlaren C. G. Cervin i Stockholm, och för hvilket lån blifvit utfärdade 2,500 stycken den 30 December 1863 daterade, med 5 procent ränta förskrifna obligationer å tillhopa Tre millioner Riksdaler Riksmynt, skall, jemlikt obligationernas lydelse, återbetalas med En million Femhundratusen R:dr den 30 December 1866, En million R:dr den 30 December 1867 och Femhundratusen R:dr den 30 December 1868, hvarjemte den förskrifna räntan halfårs vis den 30 Juni och den 30 December liqvideras. § 11- Ut^f de, jemlikt Rikets Ständers beslut, af Riksgälds-kontoret, under d' September 1841, utfärdade 968 stycken Fyrn-frocent-obligationer, å 4,000 R:dr jn 30 Banko Stats-Utskottets Memorial Jfg 125. 15 hvardera, för Svenska Statsverkets då återstående skald till Rikets Ständers Bank. i anledning af Bankens förskott till 1808 och 1809 års krigskostnader, infrias årligen Tjugutvå stycken å ett sammanräknadt kapitalbelopp af Åttioåttatusen R:dr nämnda mynt; hvarförutom Riksgälds-kontoret, vid hvarje års slut, skall inlösa samma års räntekuponer för dessförinnan icke infriade obligationer.
Afd. må komma att lyda sålunda: 6. mom. vid Liqvider om Län uti Götha Canal Bolags samt Malmö Disconter mi till alla inbetalningar af Capital eller af Räntor, titan åtskillnad, begagnas, etc. etc.» sasnt emot slutet: — dock iakitages härvid, att Obligations beloppet icke får öfverstiga hvad i Capital och Ränta erlägges. Vid 7. momentet 3. §., deruti föreskrifves, att räntan å 3 Procents Reverser, hvilka äro emottagna uti Disoont - Liqvider endast såsom Hypothek, skall, vid slutlig liqvid, beräknas till den 1 October 1817? hafva någre värde Leda. möter af Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt , att detta stadgande i så måtto skall vaxa overkställbar^ att desse Papper äro tilt en del emottagne af Disconterne och i Liqvid beräknade med ränta till depositions-dacen, i stöd af Dornare-Magtens Resolution och Utslag, och en annan del åter är deponerad, utan att inom Discont-Verken skall kunna utredas af hvem. Med anledning häraf, hemställa Förenade Utskotten, att, vid slutet af 7 mom, 3 §. 1 st* Afdelningen, näst efter orden: Till den förste October 1817 upplupne ränta, rr.å tilläggas: ’hiliggandes det Fullmägtige, att, med undantag af den ä 3 Procents Reverserne, Jemlikt JSxeftitarers eller Domstolars Utslag, godtgjorde ränta, af vederbörande Discont-Directioner fordra reda för den ränta å 2040 Statsoch Banco-Utskottens Betiinkanden. '3 prooents Reverser, som uti LaneLiqvider blifvit Låntagaren till godo beraknad Jör lungre, tid, än till den 1) Qe.tober 1817.
Det måste vara ett oerhördt arbete att på detta sätt sy hela stora portierer, men utställarinnan förklarade själf, att hon kunde sälja sina broderade saker billigare, än hvad väfnaderna stå i pris. Fru Hilda Trotzig visar, i förening med hr G. Flintas synnerligen anmärkningsvärda utställning af möbler i allmogestil, en samling vackra allmogeväfnader efter skånsk metod. Spetsknypplingens vackra konst har i fröken Aurore Ingelots från Vadstena sin mest framstående representant. Dessa spindelväfsfina knypplingar i de allra delikataste mönster äro verkligen beundransvärda, och man kan icke förvåna sig öfver att framför hennes mönster ständigt finna en tät krets af beundrande damer. Men däremot kan man ej undgå att bli förvånad, då man ser de billiga pris, som hon åsätt sina arbeten. 10 kronor för denna halsduksrosett, 15 kronor för denna delikata krage med bröststycke i crémefärgadt knypplingsarbete, genomdraget med guldtråd, 20 kronor för dessa näsdukar, hvilkas utsökta mönster täfla med finheten och korrektheten i arbetet. Sådana priser för sådana arbeten kontrastera på det bjärtaste mot de orimliga summor, som man ansett sig kunna åsätta en del saker häruppe, hvilkas enda märkvärdighet ligger däruti, att folk ännu vill öda arbete och tid på något, som aldrig i världen kan skänka en människa hvarken nytta eller nöje. Ty det finnes beklagligen sådant här också, och därom skola vi tala nästa gång. Ett synnerligt billigt pris har också fröken Augusta liundh åsätt sina gardiner i filet guipure. De kosta nämligen blott 40 kronor paret. Det fordras en kvinnas goda tålamod och flinka fingrar för att kunna göra ett så tidsödande arbete för en så ringa penning. (Forts.) (DUN Svensk matgeografi. Kåseri i » de sura gurkornas tid ». Af Karl Benzon. (Forts. o. slut från föreg. n:r.) Och nu kommer turen till » det fattiga Små- land ». Uttrycket är något oegentligt. I sina ypperliga gräsbeten ega småländingarne en skatt, tack vare hvilken deras mejerihandtering intager en synnerligen hög ståndpunkt.