Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under granskningen af räkenskaperne för Tumba Pappersbruks förvaltning, åren 1841 och 1842, hafva följande omständigheter fästat Revisorernes uppmärksamhet. l:o Ehuru 232 § i 1841 års Banco-Reglemente stadgar att "Inspecterande Fullmägtigen skall, under början af sista qvartalet hvart år, i samråd med Tumba 57 Tumba Bruksförvaltare och Pappersmästare, upprätta detaillerade förslag till, så väl arbetsplan, som utgiftsoch inkomstberäkning för följande året, hvilka förslag till Banco-Fullmägtiges pröfning och stadfästelse öfverlemnas” har likväl, så vidt af handlingarne kunnat inhemtas, någon sådan arbetsplan hvarken för år 1841 eller för år 1842 blifvit afgifven; i följd hvaraf ock de veckorapporter öfver papperstillverkningens fortgång, som Bruksförvaltaren skall, enligt Reglementets 236 §, lill Banco-Styrelsen aflemna, icke varit å någon förut behörigen fastställd beräkning af arbete, utgift och inkomst grundade. 2:o Med syftningen af 227 §, som föreskrifver att vid Tumba Bruk all möjlig besparing i koslnaderne för Brukets drift skall iakttagas, synes icke det förhållande väl instämma, att Brukets papperstillverkning lemnat en förlust af 6,667 R:dr n sk. 2 rst. under år 1841, och af 9,033 R:dr 4 sk. 9 rst. år 1842, utan att ändock deri är inberäknad någon ränta hvarken å Brukets bokförda Gapitalvärde, 250,000 R:dr, eller å det från Bankens Låne-Afdelning för Bruksdriften utgifna förlag, och oaktadt för öfrigt värdet å det papper Bruket till Banken lefvererat och hvarmed en del af förlagscapitalet blifvit godtgjord, obestridligen är upptaget så högt att det, åtminstone för vissa papperssorter, vida öfverstiger priset å det bästa utländska papper, som för likartade behof tillverkas. Om
M. måtte låta af Statsmedlen förskjuta de till ändamålets vinnande erforderliga utgifter, för hvilka Rikets Ständer vid nästa Riksdag icke lära underlåta att anvisa ersättning. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 6 April i835, Expeditiöns-UlskoUels Förslag till und. Skrifvelse No 317. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den i3 April. 1835. Preste-StAndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om pension för afl. Professoren Doctor Rogbergs Enka och Barn. (Stats*Utsk. N:o 431.) S. A. K. Sedan Preste-Ståndet, vid innevarande Riksmöte, uti underd. Skrifvelse och på anförde skäl, hos E. K. M. i und. hemställt, att afl. Theologie Professoren vid Upsala Universitet, Doctor Rogbergs efterlemnade Enka och 4 minderårige barn, måtte, så länge sonen vore omyndig och döttrarne oförsörjda, komma i åtnjutande af någon pension till understöd, efter för handen varande tillgångar; har E. K. M., efter det H. K. H. Kron-Prinsen såsom Academiens Canceller och öfrige vederbörande blifvit deröfver hörde och und. Utlåtanden afgifvit, behagat genom. Nådig Remiss handlingarne i målet till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna, för alt till Rikets Ständers behjertande framställas. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande; men som af de i Nåder remitterade handlingarna icke kunnat inheratas i hvad tillstånd boet sig befunnit vid Professoren Doctor Rogbergs timade död, samt det förändrade förhållande inträffat, sedan Preste-Ståndets ofvanherörde und. framställning afgafs, att Professoren Rogbergs efterlemnade Enka med döden afgått; så och då Riks-Staten långt för detta blifvit reglerad, samt E. K.
Några anslag för lärngre eller kortare tid anser jag emedlertid icke böra beviljas, förrän en fullständig lag och ordning för skolväsendet inom församlingarna blifvit utarbetad, innefattande föreskrifter ej mindre för skolmästaren, skolebarnen och deras föräldrar eller förmyndare, än om sockneboernes bidrag till skolan. Om sockneskolorna tyckes Regeringen dock nu göra sig alltför högt begrepp, då det i den nåd. proposrn heter: att deras förnämsta mål är att utbilda och förädla den religiösa och moraliska känslan, hvartill de knappast lära kunna anses mer än det första abed. För att icke i så vigtigl mål blifva bedragen, är det angeläget att icke för lätt göra sina beräkningar, särdeles Under en tid, då sedeslösheten från mer än ett håll synes antaga en allt mer hotande skepnad. Hvad man egentligen kallar utbildning återstår gemenligen hos barnet, då det träder ur skolan, såväl till kroppen som själen; och det vöre af stort intresse att veta, om i de orter, der goda vexelundervisningsskolor kommit tillstånd, och, genom en ökad färdighet hos barnen att läsa och skrifva, lemnät preste! skåpet ett lätladt tillfälle att bibringa de unga sinnena religionens sanningar, om, der detta tillfälle blifvit begagnadt, det med den omförmälda moraliska känslan kommit att i någon man stå bättre till. Att i detta afseende taga Stockholm, sorn länge haft vexelskolor, till exempel, men der så många högskolor och exempel för lastutöfning linnas, och der nära hvart annat barn saknar föräldrar och föräldrahus, torde vara mindre säkert.
Molionerne afse i öfrigt partiela ändringar eller tillägg i Författningen och framstäilningarne härom kunna lämpligen upptagas i samma ordning, som de Förordningens §§., hvilkas förändring åsyftas. Stadgandet i i §., att i de Stadsförsamlingar, der Socknestämmor förut varit brukliga, må de ock på lika sätt hädanefter hållas; i öfverensstämmelse hvarmed man ansett sig berättigad till den slutsats, att, der Socknestämmor ej varit bruklige, de ej heller hädanefter borde hållas, skall hafva af Autoriteter blifvit olika förslådt och vid uppstådd tvist föranledt stridige beslut, lill förekommande hvaraf och då lämpligast vore, att undantagslagar upphäfdes, det blifvit föreslaget alt, likasom i Landtförsamlingar, Socknestämmor i alla Stadsförsamlingar böra hållas, när så nödigt finnes. Yid 2 §. är anmärkt, att den Pastor upplåtne pröfningsrätt af Kronobetjentes begäran om Sockneslätnma förutsätter en erfarenhet och embetsvana, som hos flere yngre Pastorer måhända saknas, hvarföre det ansetts böra stadgas, alt Kronobetjening antingen skall, för behörigheten af äskad Socknestämma, sjelf ansvara, eller ock, endast på Konungens Befallningshafvandes befallning eller reqvisition, vara berättigad att den erhålla. I 3:e §. är medgifvet, att frågor, som icke tåla uppskof, må behandlas å Socknestämma samma dag den pålyses, ulan att till ledning för bedömandet det blifvit närmare bestämdt, hvilka desse frågor äro och hvilket ofta skall bero på olika åsigter. Det har, med anledning häraf, blifvit föreslaget, att hellre, än en afvikelse från alla vanliga former skall ega rum, dylika frågor måtte af Församlingarnes Kyrkoråd upptagas och afgöras, eller ock behandlas af inom hvarje Församling, i förhållande till dess folkmängd, för flere år utsedde Deputerade, till hvilka beslutande rätt å Socknemännens vägnar vore öfverlålen.
Den lille gossen, hvars bekantskap vi gjort därute på gården, satt förskansad bakom en stol, alltjämt sugande på sin tumme, och kastade då och då en förstulen, skygg blick på de nykomna gästerna, hvilkas fina, pälsbrä- made vinterdräkter bildade en stor kontrast till rummets invånare. » Hvar har ni er mamma i d a g? » frågade Rosa, i det hon vände sig till det äldsta barnet, en sexårig flicka, som sysslolös rörde med eldtången i några hälft förkolnade glöd i spiseln. » H o n har varit borta hela dagen och bykt, » svarade flickan utan att se upp. Då den lilla tvååringen så där blef påmint om moderns frånvaro, började hon gråta. Dagen innan hon reser träffar hon fru Karin på gatan. De skulle äfven som vanligt hela familjen ned till kusten under mannens semester-månad. Besynnerligt ändå, att fastän de nu i fyra års tid hvar sommar bott i en och samma stuga ute på ett fiskläge, endast en half mil från Marstrand, ingen af deras talrika bekanta, som om somrarna besökt denna badort, någonsin sett dem där, eller vet hvar den där stugan är belägen. Ebba hade emellertid aflagt sin kappa och tog nu upp den lilla flickan från golfvet. Det dröjde ej länge, innan de voro de bästa vänner, och efter litet parlamenterande och några karameller hade de andra barnen också sällat sig till dem, och nu blef en liflig öf verläggning mellan de tre vännerna, Ebba, Emma och Rosa, huru de skulle få rummet och barnen snygga. Arbetet fördelades sålunda: Emma skulle sopa rummet och Ebba och Rosa åtaga sig barnens tvättning och kamning. Sagdt och gjordt, det blef ett fejande på alla håll, och barnen skrattade och ville hjälpa till, synnerligen med att tvätta hvarandra, hvilket dock ej aflopp till ömsesidig belåtenhet. Äterigen känner jag med mig, att jag allt för länge pröfvat ditt tålamod, kära läsarinna! — Och hvad är då meningen med denna långa epistel? Jag har velat påpeka ett slags onödig, ja, jag tvekar ej att utsäga ordet skamlig öfveransträngning.
Jag anser mig skyldig vitsorda den ordning, det nit och den arbetsamhet, hvarmed Verkets tjenstemän uppfyllt sina tjensteåligganden. Den lust, hvarmed yngre, skickliga personer under de första arbetsåren sökte anställning vid Statens jernvägar, har i viss grad aftagit. Arfvodena synas visserligen någorlunda tillräckliga; men då inga pensioner och ingen säkerhet för tjenstens och aflöningens bibehållande för längre tid än den, för hvilken anslagen äro beviljade, kunna garanteras, och då den verksammaste åldern, dä vanligen grunden till framtida bergning lägges, upptages vid ett arbete, som för denna bergning är så föga. lofvande, måste det vara helt naturligt, dels att sådan tjenstgöring mindre eftersökes, dels att den ene efter den andre söker sig mera lönande, i synnerhet för framtiden mera tryggande befattningar. Helsotillståndet inom den stora arbetspersonalen var under hela 1858 särdeles tillfredsställande, och jag har all anledning att ånyo vitsorda den ordning och håg för sparsamhet, sorn utmärkte den privata arbetspersonalen såväl under detta sorn alla föregående år, sedan jernvägsarbetenas början. En längre tids erfarenhet, och nu sednast den femäriga vid jernvägsarbetena, har öfvertygat mig, att, i samma mån, som arbetstillfällena blifvit flere och mera lönande, den arbetande klassens ordning och nykterhet tilltagit; oordningar och brott höra också till sällsyntheterna bland den stora ända till 10,000 man starka privata personalen. Provianter ingen, eller anskaffandet af föda för detta stora antal, går för hvarje är lättare, dels emedan arbetaren vänjer sig vid den matordning, som vid ett allmänt arbete är mest passande, dels emedan den närboende allmogen förser arbetaren med passande födoämnen. Det är ett för Sverige alldeles eget förhållande, att stora allmänna arbeten kunna utföras med en befolkning, som egentligen är jordbrukande, och hvarigenom aldrig, såsom i andra länder, proletärer i en framtid uppstå; ty om de allmänna arbetena till större eller mindre del upphöra, återgå de dervid använde arbetare — 136 ~~ •till sina sysselsättningar vid jordbruket oell andra näringar inom de spridda provinser, hvarifrån de utgått till de stora jernvägsarbetena.
» Pastorn skall inte göra tacksägelse efter Alexandersons på Berget gosse i dag, » började klockaren, » för fadern är ute på lotsning, och då passar det inte. » » Jaså, » sade pastorn trankilt; han visste ju, att det var skick och sed där i bygden, att när » tacksägelsen » gjordes vid dödsfall, skulle de efterlefvande » sitta i sorgen » i kyrkan och utmärka sig genom att icke stiga Midt i den brinnande musiksäsong, hvilken just nu som bäst pågår i vår hufvudstad,och hvilken i rikt mått bjuder musikaliska njutningar af hög och gedigen rang, har dock framträdandet af den kvinna, hvars namn läses här ofvan, förmått väcka ett alldeles exceptionelt intresse och bifall. Så har också Teresa Carrenno kommit till oss, på långa vägar företrädd af ett mer än vanligt ljudande rykte, från ett af stormande framgång besegladt triumftåg genom Amerika och Europa, från sällsynta segrar i Paris, Bom, Neapel, London, Berlin, Wien, Petersburg och nu senast Köpenhamn. upp, hvarken när » tron » eller » evangelium » lästes. » Och så skall pastorn lysa efter Lejholms öka, » kommenderade kloekaren vidare; » för den är bortkommen i natt. » » Har Bergholm efterlysningen? » » Jo, här är den, » sade klockaren och drog fram en papperslapp. » Annars harjagskrifvit den, så att den är nog, som den skall vara. » Ett blott till hälften återhållet löje sväfvade öfver pastorns läppar som en tyst protest mot detta senare påstående. » Det lär väl inte bli något af med att få hit någon doktor, förstår jag, » fortfor klockaren; » för patron Sten på Storöd lägger sig ju emot det — han skref visst något till stämman om det? » » Ja, hur var det? » sade prestfrun, som just nu knutit kragen utanpå den hvita halsduken och noga instoppade banden under rockkragen. » Jag har inte hört det. » » Jo, det skall du tro är märkvärdigt, » svarade mannen och drog fram ur skrif bordslådan ett bref, skrifvet med prydlig handstil och en massa » slängar » och granna begynnelsebokstäfver.
Då nu icke häraf kan dragas den slutföljd Herr Ribbing synes hafva förmodat, att sådant skulle kunna ske utan undersökning af Domare och ordentlig dom, ser Den 7 November f m. ser jag ej, hvarföre man ej skulle önska, att hindren utan omgång blifva undanröjde; det är enligt med Förfaltningarne. Hvad den sednare punkten beträffar om ersättning af Strömrensningsfonden, så lär det ej vara något hinder att bifalla den, belst det är enda medlet, att undanrödja hindren, om ersättningen blott sträcker sig till allmänna Flottelier Farleder. Jag kan således icke anse anmärkningarne af den beskaffenhet, att de böra föranleda till återremiss. Herr Ribbing: Jag liar icke mycket att tillägga till hvad jag förut anfört, då Friherre CederstrÖms yttrande egenteligeu blott innehållit uppläsande af Betänkandet, hvilket vi redan hört. Jag hemställer dock, enär det står, att den som blefve lidande genom de åtgärder Utskotten föreslagit, skulle erhålla ersättning af Strömrensningsfonden, om icke det förutsätter, att dessa åtgärder kunde komma att tillvägabringa lidande för någon. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: Såsom Ledamot af Strömrensnings-Comiteen anser jag mig med full öfvertygelse böra instämma uti Utskottens förslag, att fonden bör fortfara med den inskränkning uti användandet, som Utskotten föreslagit, att nemligen den endast får användas till strömmars upprensning och befordrande af lätta - RidcL o. Ad. Prot. X. Den 7 November f. m. de communicationer. För öfrigt våg'ar jag tro, att detta anslag och deraf följande förvaltning, med oafbruten varsamhet, skall blifva vårdadt, och att Rikets Ständer skola vinna tillfredsställelse, öfver förenämnde fonds nyttiga och ändamålsenliga användande, hvartill jag hoppas anledning skall erhållas, vid de granskningar öfver Strömrensnings-Comiterens förvaltning och räkenskaper , som Riksens Ständer och Dess Revisorer utöfva. Jag tillstyrker således bifall å Utskottets förslag. Herr von Hohenhausen., Michael: Jag instämmer fullkomligen uti Herr Ribbings anförande.
Vidkommande Förvaltnings-Reglementel af 1774 med dermed sammanhängande Fält-Stat af är 1808, så äro båda delarue af den beskaffenhet, alt de nära nog uti intet afseende kunna tillämpas. Nytt Förslag finnes äfven i denna del upgjordt; men dervid har saken afstadnat. Vidkommande slutligen Reglementet för ordnandet af den Militära sjukvården, sa kan om della sägas nära nog detsamma som om Fältförvallnings-Reglementet. Till omarbetning häraf liar för flere år sedan äfven en Komité varit förordnad, uti hvilken den som håde menniska och organisatör utmärkte frami. Medicinal-Rådet Thelning tog en berömvärd del, och lemnade i ämnet goda malerialer. De flesta af de anmärkia förfaltningsbristerna äro således och hafva länge varit förberedda till afhjelpande, men som någon verkställighet häraf ännu icke inträffat, anser jag med deras afsedda ändamål öfverensstämmande: att R. St. hos K. M. i underddiet anhålla, att nödige åtgärder måtté vidtagas för utfärdandet, så fort ske kan, af nya Krigs-artiklar, Tjenstgörings-Reglemenle för Arméen, Fältförvaltnings-Reglemente, samt Reglemente för ordnandet af den militära sjukvården. Anhålles om remiss lill LagUtsk. Regärdes på bordet. 6:o
Till Biksens Högloflige Ständers pröfning, varder dock detta vördsamt jöfverlernnadt Stockholm den 9 Junii 1&18. N:r 121. Riksens Högloft. Ständers, Stats-, B:c ooch Lag-Utskottens Betänkande öfver väckt förslag, om ut* färdande af ett allmänt sä kalladt Moratorium eller Jernbref. LJti ett till Högloflige Ridderskapet och Adeln ingifvit Memorial har Herr Grefve Fredrik Bogislaus von Schwerin förmält det ej mindre af en i bemälte Riks Stånd väckt Motion \not den af Directionen vid Riks-Diskont-Verket vidtagne åtgärd att anse den låntagare i berörde verk,( som försummat att innom frenne månader efter förfallotiden af dess lån, det samma omsätta, hafva förlorat rättigheten dertill, hvilken åtgärd/ besluten före den nu inträffade allmänna penninge-förlägenhet, äfven, efter Herr Grefvens tanka, borde mildras, än jemväl af Kongl. Majts. till Justilis-Caricellers-Embetet den 29 October nästledit år aflåtne Nådiga skrifvelse, hvaruti Kongl. Majt. tillkännagifvit Dess önskan att samt - StatsBancooch Lag-Utskottens Betänk. 659 Sige Konungens Befallningshafvande, intill dess berörde ställning kunde afhjelpas, måtte, vid handhafvande af de dera uppdragne executiva befattningar i anseende till enskildes fordringar hos andra enskilde, söka bemedla sådane anstånd, som örnständigheterne kunde kräfva och med fordringsägarnes säkerhet öfverenstämde, sarnt, då öfverenskommelser derom ej kunde vinnas, sjelfve lemna Gäldenärerne allt det råderum, som med Lag vore förenligt, Herr Grefven funnit sig upmanad att förnya en af honom vid sistförflutne Riksdag gjord framställning, om hvars nödvändighet han, vid deltagandet uti behandlingen af då förekomne ärender, hemtat full öfvertygelse.
de emot billighet och rättvisa, samt dessutom ofta skall hända, att oduglige och grenigé Ekar, oaktadt begärd utsyning, få qvarstå på Hemmanets åkeroch ängsmark, till stort hinder för jordbrukets tillväxt och förkofran. 9:0 Memorial af Riksdagsmannen Petter Jernström fran Westerås Län, uti hvilket hemställes, att en kraftigare åtgärd borde vidtagas vid hushållningen med Boställs-skogarne, sorn genom icke nog bestämda föreskrifter skola blifvit vanvårdade, isynnerhet med Kyrkoherde - Boställen, och i anledning hvaraf yrkas, att vården af Kyrkoherde Boställens skogar måtte ställas under Församlingames speciella tillsyn, samt att Klockare, efter sorn eljest vanligt äf, kunde få hämta nödig vedbrand till sitt eget behof å Prest-Bohlets skog, då ymnig skogstillgång på densamma finnes; uti hvilket yttrande Riksdagsmännen Johan Magnus Wessing och Olof Olsson från Wester-' ås Län instämt, med tillägg af den förstnämnde, att äfven Capellans-Bohls skogar borde ställas under Församlingarnes tillsyn, och af den sednare, att Capellaner, då de antingen inga Boställen äga, eller dervid ingen skogstillgång finnes, måtte äga rätt att å Kyrkoherde-Boställens skogar erhålla nödig ved och gärdsle. Vid granskning af alla dessa Memorial, har Utskottet funnit dem innefatta dels ett och samina ämne, dels frågor, sorn med hvarandra agde en 56 Den 3 Juni« en nara gemenskap, och derföre ansett lämpligt att deröfver ett gemensamt Utlåtande afgifva. Sedan Utskottet vid Målets pröfning inhäm. tat, ej mindre hvad nu gällande Förodningar, rörande den Allmänna Skogshushållningen, stadga, utan äfven hvad Oeconomie Utskottet under näst förflutna B iksdagar i detta ämne vidgjort, samt derunder äfvenledes kommit till Utskottets kännedom, att Biksens Hoglofl.
Grefven, som plötsligt dött af hjertslag, hade knappt hunnit begrafvas, då olyckan i sin hårdaste skepnad bröt in öfver de båda makarne; då den patriotiske unge officern, jemte flere af hans kamrater, anklagades för högförräderi och snart derefter landsförvisades till Sibirien. Huru glad var ej Tänja, att ingen liten älskling hämmade hennes steg; utan hinder kunde hon följa sin make och med honom dela landsflyktens stränga lott. Månne den gamle grefven hede anat, hvad som förestod hans barn, när han i sin kärleksfulla omsorg hade deponerat sina reda penningar i utländska banker? Dessa summor kunde ej konfiskeras likt de gamla godsen, hvilka under sekler hade varit i familjens ego. Det kändes bårdt för Tänja att mista sina faders slott, men hvad betydde väl denna sorg i jemförelse med det skoningslösa öde, som dref henne och den hon älskade till det fjerran landet, hvarifrån hr-n aldrig mer skulle få vända äter till sitt afgudade Polen, ty domen lydde på elfvaårig exil till Sibirien och en evig bannlysning från fosterlandet. Det var ingen kort väg, som de båda makarne nödgades tillryggalägga, och då detta måste ske till fots, den tidens forskaffningssätt för de deporterade, så åtgingo flere månader, under hvilka den hjeltemodiga, sjelfuppoffrande unga qvinnan aldrig lemnade sin makes sida. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas från alla håll visade aktningen och tillgifvenheten voro äfven en stor lisa för hennes nedtryckta sinne. Med vördnad helsades alltid föreläsarinnan Hon strödde guld omkring sig för att skaffa af sitt rikhaltiga auditorium, och studenterna en och annan läckerbit åt den kraftlöse och förklarade enhälligt, att bättre undervisning tillbragte mången sömnlös natt i vaka vid sin aldrig blifvit gifven än af denna rikt begåfvade qvinna. ofta febersjuke och utmattade mans läger.
Den antagna skiljaktigheten i göromålens mängd, som man må hafva afsett att genom nedsättningen under normal-Iönen utverka, torde icke, åtminstone hvad det sportel-lösa arbetet vidkommer, vara af någon nämnvärd betydelse, och följden af mindre sportelgifvande arbete är i och för sig nog kännbar för denne embetsman, som dock måste på en dyr ort egna hela sin duglighet och sin tid åt det vigtiga embete han bekläder. Om remiss härå till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. A. G:son Bennich. Af Friherre Cederström, Claes Henrik, om anvisande af eli årligt anslag å 30,000 ll.dr lill understöd åt mindre undervisningsanstalter för döfstumma barn. För hvar och en, som lifligt känner värdet af uppfostran och bildning, kan det icke annat än vara särdeles glädjande att se, med hvilken frikostighet Rikets Ständer, synnerligast under de sednaste riksdagarne, ihågkommit icke blott universiteten och elementarläroverken, utan äfven folkskolorna och de för mera speciela studier afsedda tekniska och landtbruksskolorna. Med varmt intresse omfattas också öfver hela riket dessa nya utvägar till kunskapers inhemtande, och yärdet af upplysning och bildning har mer och mer bland • Sveriges Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 75. 153 Sverges befolkning gjort sig gällande. Den sålunda numera allmänt erkända angelägenheten af alla samhällsmedlemmars bildande till, hvar på sin plats, gagnande medborgare, ingifver mig den tillförsigt, att det förslag, jag nu vågar underställa Rikets Ständers prölning till förmån för en icke liten del af fäderneslandets barn, hvilka äro i den olyckliga belägenheten att icke kunna begagna de vanliga undervisningsanstalter, som med så välvillig hand öppnas för alla deras mera lyckligt lottade jemnåriga, utan behöfva en helt annan ledning vid danandet till för fäderneslandet och sig sjelfva nyttiga medborgare, — icke skall lemnäs utan all uppmärksamhet.