Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sprengtportens förslag sådaut det, efter de föreslagna ändringarna deruti, blifvit redigeradt, så lydande: Att Svenska representationens fördelning på fyra rum bör uphöra, och alt denna representation bör sammanträda på två, genom val, ståndseller klassvis utsedda kamrar, vid hvilkas bildning den skillnad iakttages, att, då ledamöterne i den ena kammaren utses för hvarje riksdag, ledamöterne i den andra väljas för längre tid bland personer, som förut utöfvat riksdagsmannakallet eller upnätt en mognare ålder, samt att representationsförändringen bör afse, att, jemte uphörandet af ali sjelfskrifven personlig rätt att vara representant, bereda de ofrälse slåudspersonsklasserna, som nu äro ute - De n i Ja n ua r i. 13 slutna från rättigheten att sända fullmäktige till riksdagen, en sådan rättighet. Uplästes lill justering och godkändes följtde votens-propos., bredvid hvilken äfven upslogs en afskrift af Frih. Sprengtporten förslag: Den som anser, att Frih. Sprengtportens mening bör antagas såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, voterar Ja; den del ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antager R. o. Ad. icke Frih. Sprengtportens mening såsom Ståndets gemensamma tanke. Efter voteringens slut, befuunos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 110. Nej — 55.” Detta beslut har, i min tanka, under diskussionerna om det hvilande representations-förslaget varit origtigt upfatladt, åberopadt och bedömdt, serdeles i Hr Hjertås då afgifna yttrande, och jag har trott mig, såsom Ledamot af Ridd.Etsk. vara skyldig att denna uplysning meddela. Gr. af Ugglas, Ludvig: Utan att vilja ingå i praemisserne till Hr Brakels motion, ehuru jag finner deni ganska problematiska, anhåller jag alt få yttra mig något om sjelfva förslaget till förändring i R. o. Ad:s representationssätt.
Kamereraren i Kongl. KammarCollegio C. F. Holmbergs Betyg af den 30 Dec. 1817, *att CancellieRådet af Wetterstedt och Assessor Adlerbrandt, vid sina den 23 sistledne October och den 13 påföljande December till Kongl, Majit ingifne underdåniga Ansökningar, om införsel i Jordägande rätten af antingen Wisings - 236 Den 5 annetra. borgs Kungsgård i Jönköpings Län eller Rådmansö Kungsgård i Stockholms Län, in originali bifogat åtskilige hos Kongl. Majit och Kronan ägande från Tullgarns-godset härflytande underdåniga Skatterättsfordringar, utgörande tillsammans Aderton R:dr 13 sk. n~ rist. Specie. Lades på Bordet. Herr Åkerhjelm, Conrad, anförde skriftligen följande: Sistledne Riksdag hade jag äran yttra mig i samina ämne jag nu tänker anföra, rörande tillåtelsen för utländska Fartyg få afhämta Landets SkogsEfFecter. Sedan den tiden hafva från flera Län och orter till Kongl. Majit underdåniga Ans -kningar härom blifvit gjorda, hvilka till Kongl. ComrnerceCoUegium blifvit remitterade; och hvarå beinälte Kongl. CoUegium den 17 Maj afgifvit underdånigt Utlåtande', med afsryrkan dertill, på skäl och grunder, som efter deras åsigt bords anses sorn gädande; rmm_ deremot har samma.Kongl. Collegii Presid* . Friherre Edelcrantz, i ett enskildt under ds c ■. Betänkande, ej allenast motsagt, utan fr -'-.otidig. n vederlagt Kongl. Collega uppgifna skäl, och genom sanna och noga beräkna 1 C leider framställt ojäfaktiga bevis pa en R;s agnelig nytta och fördel deraf; derjemte har Friherre Edelcrantz, i sammanhang harm I, den 17 sistledne September författat etc ytterligare underdånigt Betänkande, Den 5 ^annani.
SDfötet fåbant ^inDer, forn oftoan omförmäleé, bör Detfamma, toib äftoentpr, att bet eljejl tcfc må till urfäft räfnaö, genaft fullflänbigt antecfnaö i bet ©iarium, forn 9Jlagiftrat ocb ^ronofegbe, enligt ^ongl. $örorbntngen ben 28 ^unii 1798, böra bålla ocb till ^onungenö SScfallningébaftoanbe btoar trebje månab infänba; ocb ifall tillifa jfriftligt bejfeb, i enlighet meb famma anteckning, på borgenärené begäran, bottom mebbelaé. 5:o QiBill gälbenär flaga öftoer utmätning, font boö bottom är tocrfjlällb, åligge bonom att, inom fjorton bagar ifrån ben bag, bå utmätningen jfebbe, till konungens £3efallningöbaftoanbe fin flago# jfrift ingtfroa, toib äftoentpr, att bané flagan eljejl, få voibt benåfpftar att totnna rättelfe i utmätningö#åtgärben, icke till pröfning upptagen; bock jfall bplif flagan ej f>inbra utmätningö#åtgärbené fullborban eller cgenbomené förfäljning, bereft ej ^onungenö 523efaUninöét>afn>anbe förorbnar, att bett injlällas må. 2Cr utmätningöföfanbe mifnöjb meb förrättningen, baftoe till flagojfrifté ingiftoa-nbe boé ivonungettö $3e* fallningöbaftoanbe lifa tib, räfnab ifrån bet ©öfanben af utmätning^# in|lrumentet erhållit
Snarare sklille en sidan jämförelse tala för, att det ej varit meningen uppställa samma fordran för fattigvårdsstyrelse. Förordningarne om kornmunalst_rrelse förutsatta ock att utöfver de i dem särskildt omnämnda styrelser afven andra kuniiru inrättas och för deras organisation har ej nppsta1ll.s röstriitt shsoiii valbarhetsvillkor. För öfrigt ligger till grund för 1889 t " ws lagandring det erkännandet, att htminstone för ledningen af fattigvården personliga egenskaper företrädesvis böra komma i betraktande, och det kau därför äfven sägas att en tolkning, som tillerkanner hvarje myndig vaifrajdad person valbarhet, just .öfverensstammer med en dylik upps s fattning, liksom nämnda lags speciella syfte visat sig i tillämpningen därigenom bast tillgodoses. Anmärkningsvärda äro emellertid eii del uttalanden i ämnet, som förekommo vid den förberedande behandlingen af 1889 års lag. Riksdagen beslöt %r 1887 i enlighet med lagutskottets hemställan anhalla hos Kongl. 3 ' Iaj: t om framläggande af » förslag till sådan iiindring i gällande lagstiftning att hinder icke mötte för att i kornhmala angeläg~zheter röstberattigad kuimaw kiinde inväljas till ledamot bland annat i fattigvårdsstyrelse, där denna å landet icke utgjordes af kommunalnämnd ». D % emellertid hvarkeii i utskottets motivering eller under öfverläggnkgarne i riksdagen särskildt talades om att gör&amp; skillnad mellan röstberättigade och icke röstberättigade kvinnor, är det tydligt att formuleringen i. riksdagens Iieiiiställan tillkommit under antagande och föriitsättning, att enligt då gällande lag endast röstberättigade personer voro valbara. Det förslag soni Kongl. Maj: t hhrefter förelade 1889 års riksdag ocli livilket oförändradt antogs, innehöll samma otydliga bestämmelser soin de nu gällande; och detta oaktadt ecklesiastikministeru, statsrhdet Weiinerberg, uti sin i statsrhdet afgifna motivering till förslaget yttrade, att en uppgifven invändning mot förslaget förlorade betydelse Bom, på sätt riksdagen föreslagit, den ifrågavarande behörigheten tillerkännes endast i koininu-.
N:o 21. Lag-Utsk. Mern. N:o 62. R. St. underdån, Skrifv. N:o 109. Motion N:o 230, att af Riksbankens medel måtte för jordbruksnärin gens understödjande afsättas en fond af fem millioner R:dr R:mt till utlåning mot realsäkerhet. Banko-Utsk. Meni. N:o 27. Motion N:o231, om anslag för aflöning åt en ytterligare lärare vid veteri när-inrättningen i Stockholm. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 67, Mern. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 232, om anslag till inrättande af åtta stipendier, för att sätta studerande vid universiteten i tillfälle att idka studier vid Norges, Danmarks eller Finlands högskolor. Stats-Utsk. Utlåt. Mallmin, Erik, från Westmanlands län. Motion N:o 285, om undersökning till bestämmande af den ersättning, som må kunna vederbörande tillkomma för utgörande af augmentsräntan från den uti Altuna socken af nämnda län belägna utjord, kallad Altuna äng. Stats-Utsk. Utlåt. Malmköping, om anslag för inrättande derstädes af en pedagogi. Motion N:o N:o 202. Stats-Utsk. Utlåt. Markegångsprisen, om ändring i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående grunderna och sättet för deras bestämmande. Motion N:o 84 och 94. Stats-Utsk. Utlåt. Mediko-pneumatisk anstalt, om ytterligare anslag åt den af Doktor 0. Sandahl i hufvudstaden anlagda. Motion N:o 348. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Medin, Anders, från Kronobergs län. Motion N:o 303, om anslag för tillvägabringande af en kanal emellau sjön Salen och Ålshult och för anläggning af jernväg från sistnämnda ställe till Carlshamn. StatsUtsk. Utlåt.
Om man nemligen tänkte sig en Låne-fond, som, för att af den större allmänheten tillgodogöras, äfven lemnade smärre räntebärande amorteringslån på 4 till 7 år, så vore det tvifvelsutan att förmoda det en och hvar, som vid odlingsföretag, vattenaftappning, grunddikning m. m. häraf erhållit understöd, skulle vara både hugad och i tillfälle att, sedan lånet blifvit inbetaldt, . ytterligare lemna något åt det allmänna för dess meddelade bistånd; i hvilket afseende kunde antagas, att en afgift af j tunna säd årligen för hvarje tunnland nyodlad mark, under samma antal år, som amorteringslånet åtnjutits, icke borde blifva särdeles betungande. Grunddragen af den föreslagna Låne-bank en skulle, enligt motionärens framställning, blifva följande; ”Banken, med en belåningsfond af minst 3 millioner R:dr, står under Rikets Ständers, kontroll, utöfvad af dess Fullmägtige. Bankens hufvudkontor är i hufvudstaden, dock inrättas till lättnad för lånesökande 2:ne Afdelnings-kontor, ett uti södra och ett i norra Sverige, der filialafdelning finnes af Rikets Ständers Bank. Låne-fondon fördelas på dessa 3:ne låne-kontor efter af Bankofullmägtige upprättadt förslag och enligt Rikets Ständers beslut, dock må lånemedel, sorn under en viss tid legat obegagnade, öfverflyttas från en låne-afdclning till en annan för att der göras fruktbärande. Lånen, enligt derför befintligt reglemente, inbetalas under 4—7 år och löpa med 5 procent ränta, hvarförutan Banken, efter lånetidens slut och under samma antal år, som lånet åtnjutits, ytterligare godtgöres det belopp, som emellan låntagaren och taxeringsmännen blifvit bestämdt. Syn och taxering till erhållande af lån verkställes, efter skedd anmälan hos Kronofogden i orten, som sammankallar 2:ne ojäfvige närmast boende taxeringsman, hvilka utaf Konungens Befallningshafvande årligen väljas af Ledamöter inom hvarje Hushålls-nämnd. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 112.
Jutj(kassefou ilen. De medel, som dit inflyta, finnas i Rikshufvudboken sålunda upptagna: I&etoet. år 1846. år 1847. Balans från /Öran Henda ural: Behållningar och fordringar Uppbörd: Premier för rofdjurs fällande m. m 7,231: 15. 4. 7,451: 18. 7 Baluns till påföljande uret: Någon anmärkning har härvid icke förekommit. Skogs-ins ti tu te t. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammarrätten blifvit granskade för båda åren 1846 och 1847 med anmärkningar, upptaga år 1846. år 1847. Debet. Uppbörd: Kongl. Balans från föregående året: Arfvoden för revision af skogskartor 48: 26. — 91: 36. ». Lefverering till Kongl. Stats-kontoret 125: 24. Balans till påföljande året: — Utaf det i 1847 års Revisions-berätlclse om förmälda, från Kongl. Stats-kontoret anordnade, förskott, 500 Kdr, till utgifter i och för uppmätning af Håbo härads allmänning i Upsala län, har, sedan kostnaderna för denna förrättning blifvit under åren 1845 och 1846 bestridda med tillsammans 374 Kdr 24 sk., Institutet lill Kongl. Slats-kontoret ålerlefvererat återstoden, eller 125 Rdr 24 sk. Yid dessa räkenskaper hafva Kevisorerne icke funnit något vara att erinra. Styrelsen öfver Ekeplantering arne. Af räkenskaperna, som uti Kongl. Kammar-rätten undergått granskning för båda åren 1846 och 1847 med anmärkningar,' inhemtas: är 1846. år 1847. B alens från föregående året: Uppbörd: Kongl. Stats-kontoret anordnat 2,800: 2,000: Credit. Balans till påföljande året: ~ S:r 5,901 n^TT. 0,293TTtr~2.
Eller kanske lagen bör auktorisera gäldenären att helt simpelt stryka öfver all sin gamla skuld, och endast tänka på den han på nytt kan åsamka sig? Men sådan är praxis nu för tiden, att man föraktar sina gamla borgenärer och tror dem hafva förlorat alla sina rättigheter derigenom, att man sjelf gjort cession. Det är sannt, att en grundsats, motsatt den jag förfäktar, igenfinnes i Lagberedningens arbete, som i öfrigt är högst förtjenstfull^ men i detta afsende särdeles svagt; men för det första må man besinna, att detsamma verkstäldes för 40 år sedan, då kreditlagstiftningen befann sig på en helt annan ståndpunkt än nu, och för det andra kan jag väl förstå, att man åberopar som stöd emot en föreslagen förändring sådana lagar, som under en lång tidsföljd varit tillämpade och följda, men deremot ingalunda, att man finner ett hinder uti ett lagförslag, som aldrig blifvit adopteradt. För öfrigt är det verkligen ett eget och besynnerligt förhållande, att jag, som under 15 års tid varit utskriken såsom en afgjord fiende till alla reformer, här befinner mig i strid med Hr Dalman, eljest framåtskridandets kämpe, och att jag försvarar den moderna Europeiska lagstiftningen mot hans åsigt, som icke har något stöd hvarken i Sveriges eller andra länders institutioner. Han har sagt, att vi ej böra åberopa främmande länder, emedan deras förhållanden äro så olika mot våra; men handelslagstiftningen är till sin natur kosmopolitisk, och Sverige kan icke hitta på några andra handelscontumer än dem, som äro rådande i det öfriga Europa. Om vi voro nog dåraktiga att försöka sådant, skulle följden blifva, att ingen vågade inlåta sig i transaktioner med oss. Inom det område, sorn kallas familjrättens, der må nationalitet och tradition göra sig gällande; men icke så i fråga om handelsrätten. Det s. k. vesterländska systemet i denna är rådande nästan öfverallt, i Frankrike, Belgien, Holland, Polen, Tyskland, och blir det snart äfven i Österrike och Norge. En af mina motståndare har anmärkt, att denna grundsats vore gällande, endast i afseende å köpmäns konkurser.
De gå ut i trädgården; gästerna följa med. Jaha! ropar Sångare! Lilly gör min af att stanna hos Louise, men då hon ser Alland komma in, går hon hastigt förbi honom ut till de andre. * ALLAND. dén? Hvad stod på? Hvarför gick fröken Wall 173 - LOUISE. och Henrik Rydberg. Åh här var ett uppträde mellan henne ALLAND sätter sig hos henne, tar hennes hand och ser henne in i ögonen. Var det ingenting annat? LOUISE. att svara på det? Jo storinqvisitor! Men slipper jag inte ALLAND. Men säg mig då i stället, hvarför alla de här menniskorna trängt sig in i mitt paradis? LOUISE. Naturligtvis om du finner det obehagligt. i dag Festen skulle ha varit på Ernas Du hade ju sagt, att du inte kunde komma atelier, men hon har ingen trädgård och ner. Jag kunde inte säga nej. så frågade de, om de inte kunde få flytta hit ALLAND skrattande. du, hvad jag hade tänkt? Nej, det kunde du väl inte Men vet LOUISE. Nej hvad? 174 - ALLAND tar upp ett par biljetter. Taga dig med till operan i kväll. LOUISE. Det skulle ha varit roligt! ALLAND. och lätt, alldeles som min kräsna lilla prinsessa vill ha det. Och så skulle vi ha superat efteråt. Fint LOUISE. Ja, men nu stanna vi hemma i stället. ALLAND. med de andre! Omöjligt, min fröken! Jag måste ju gå LOUISE. Hvarför måste du gå? ALLAND. ert rykte, min fröken! Inte kan jag ensam stanna kvar. Tänk på LOUISE. du verkligen gå? Det bryr jag mig inte om. Nedslagen. Skall ALLAND. sitt rykte, måste jag taga vara på det. Jag är Absolut! Om inte madame sjelf är rädd om väl närmast till det, skulle jag tro. Betraktar henne 175 - leende; då hon fortfarande ser nedslagen ut, böjer han sig fram emot henne och hviskar. andre. Men jag kommer igen LOUISE Jag går således med de nickar emot honom, småleende. ALLAND. morgonrocken och så skall hon sätta sig som arbetat hela dagen ligger på chäslongen och hvilar
Bet. I\r:o 4. och Socknenämd å landet att förkasta auktionsanbud, om della icke innefattade det kannelal bränvin, somansåges kunna å det ifrågavarande minuthandels-eller utskänkningsslället afytlras, och dels afhjelpa den af Herr Lektor Sondén antydda oegentlighet; hemställande Utskottet, att dessa förändringar, sådana de finnas i förfaltningsförslaget upptagne, mätte af Rikets Ständer godkännas. § 16 (ny § 17). Motioner rörande denna § hafva blifvit väckta: af Herr Dalman, fV. hvilken, under förmälan, hurusom det inträffat, att en Taxerings-kommitlé i stad funnit för godt stadga det vilkor, att derest någon, som idka de utskänkning, inläte sig i täflan med ett i staden bildadt utskänkningsoch minuterings-bolag, en sådan dristig utskänkare skulle taxeras tili en försäljning af 20,000 kannor spritdrycker, hvaremot, om han afsade sig denna täflan, lian endast borde skalla för försäljning af 800 kannor, föreslagit, att då försäljningslagen stadgade ett minimum för dylika källarmästare, schveitsare, gästgifvare och näringsidkerskor åliggande skatteafgifler, i samma lag jemväl, till förekommande åfelt alltför vidsträckt, af egennyttan föreslafvadt godtycke hos Taxerings-kommitle'erua, mätte bestämmas ett maximum utöfver hvilket ifrågavarande afgift icke finge påläggas; samt af Herr Doktor Sandberg, sorn föreslagit, alt alldenstund det vore af vigt att försäljningsställen, der bränvin utminuterades eller utskänktes, icke anlades nära intill hvarandra, emedan, om afslåndet dem emellan blefve långt ecb försäljningsskatten vore hög, så försvårades åtkomsten lill den (orderfliga varan, del mätte minimum af kantal, sorn enligt författningen läge till grund för hvarje rättighet att utminutera eller utskänka bränvin, höjas för rättighet i stad från 800 till 1,600 kannor och för rättighet å landet från 100 lill 800 kannor. Gagnlösheten af att, såsom Herr
Jag röstar för bifall till Stats-Utsk:ts Betänk, och det föreslagna anslaget. H. Exc. Frih. De Geer, Louis: I motsats emot de trenne talare, som först yttrat sig, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla Stats-Utsk:ts Betänk, i den nu föredragna punkten och ber att med några ord få söka försvara det framställda förslaget. Postoch Inrikes-Tidningar bestå, såsom bekant är, af tre afdelningar, den legala, den officiela och den icke officiela. Hvad nu först den legala angår, så har, på sätt bilagan till den K. Proposm i ämnet utvisar, Lagberedningen i en underd. skrifvelse så fullständigt utvecklat skälen för en kostnadsfri utdelning af legala kungörelser och annonser, att jag dervid har intet att tillägga. I fråga åter om den officiela afdelningen tala för dess kostnadsfria utdelning alldeles samma skäl som för utdelningen af Svensk Författnings-samling; och derest tidningen icke innehölle mera än dessa båda afdelningar, skulle sannolikt ingen förneka, att en sådan utdelning vore nyttig och lämplig. Men nu tillkommer den icke officiela afdelningen, hvilken jag föreställt mig, om förslaget bifölles, skulle komma att intaga samma ställning till både Regeringen och allmänheten som hittills, nemi. att den förnämligast skulle innehålla från tillförlitligt håll hemtade redogörelser för Regeringens och andra förvaltningsåtgärder, för Dea 28 Maj. 517 representationens förhandlingar, statistiska och andra faktiska uppgifter, men fullständigare än det nuv:de formatet medgifvit. För tidningens öfriga innehåll borde redaktionen och ej Regeringen fortfarande vara ansvarig i allmänhet; Regeringen dock förbehållet, att i tidningen få infördt allt hvad den vill hafva allmänheten meddeladt. Deremot har jag icke föreställt mig, att tidningen skulle, såsom en talare här förmenat, intaga en egentligen polemiserande hållning emot andra tidningar, om än i vigtiga frågor eller oroliga tider ett upplysande eller lugnande ord kunde, äfven i denna tidning, finnas vara på sin plats. Det är sagt, i den reservation, som här blifvit åberopad, att Regeringen i alla fall skulle göras ansvarig för allt hvad som stod i tidningen, och sålunda lätteligen blifva komprometterad.
S DFöredrogs ä nyo Stats-Utstotkeks den ii denms pä bordet lagda Memorial rörande afwoden och Trfcrawenken för Stundens Secreterare , CcmMer och Wakt Betjening, hwliket i alla de delar hwaröfwer Utstoktel aflemnat till, styrkenden, blef of HögivflRidderstam och Adlen bisakit; och beträffande flugan om Tractomenien för det Hcderwärda Bonde-Skändets Extra Ordinarie Ccwzllsier, öfwer hwiiken Stats-Utstötte! stadna! r p-tim vour, beflöt Nidderstapet och Adeln alt densamma återremittera, med anmodan till U stöttet utt med Förflag till Traktamenten sör Leffe Extra Canzlister inkomma; hwliket allt stulle Ls Respeckwe Med-Ständen genom ProkvcollSUrdrag manligen tiUkäunaglfwas. Or tu^m. Hsrr NLlwerlolt, Qullaf: Uppläste ett Di'ctamen sä lydande: Ehuru korrt tid jag ägt den lyckan, att fä wara en Medbm cf detta upplysta Samfund, har jag, sä wida mig möjeligt warit, sökt kunna hopsiw mera clla de Summor, som af Riksens Högloft, Ständer under denna Riksdag biifwft af, filif - Dsn 15 Januari!. 78 Z skrifna. Jag har äfwen sökt hopsummera alla de Summor, söm af Riksens Ständer ifrän Riksdagens början kill närwarande rid blijwit bewiljads för diwrrse utgifters bestridande. Jaa har sökt efterse hwad diweifte Uppbördsman i Städer och pä Landet, indrijwit och förstört, som ej kommtt Riket till gobo: wä! metande, att jag afdraga dr Summor som f. d> Konungen efterskänkt ät dr Embelsmän, som i brist as tillsyn, dordi naida, hwad hos Uppbördsman tunnits brista.
Där satte de ned henne ett slag och torkade svetten ur pannan med bärlakanssnibbarne. Tvi! så spottades i åtta par brunbarkade näfvar, och så bar det åstad uppför gården öfver finhackadt granris här och där uppblandadt med gulnade löf där kistan ställdes upp på den svartmålade lådan. Locket, som pryddes af en storbladig papperskrans af hvita blommor i grönt, lyftes ifrån och ställdes upp emot bryggstuguväggen, och där låg nu Olle färdig till likskiningen. Inte hade han just vunnit på att ligga sex dagar i likkällarn han gick nästan lite i grönt, han med men en geraniumskvist, som moster stuckit i handen på honom, sedan hon svept färdigt, hade hållit sig frisk och vacker där nere i fukten. För resten var han branog stygg att se på, och det tyckte allt mesta delen af siarne och grafölsgästerna, som nu kommit, den ena gruppen efter den andra, och i långsam högtidlighet stannade framför kistan. Svepningen skulle man då i alla fall syna, och ingen kunde säga annat än att den var riktigt laggrannt tillställd. En gumma, som hade trängt sig fram och nöp i spetsen, som gick rundt om kistkanten, gaf sig också till att låta illa, för att slikt skulle ner i jorden. »Men jästanesligen» hördes en röst »när hä var så ulusteli’ mä e’ määnsk’ bara ätter e’ veeck’ hvars gär dom mä’n opp i fjällbyan, när dom hvarsken på vår eller höstsian’ kom sej fram te’ köörk’ och präst?» »Hä kan je sääg» upplyste en ann’ »för si je haad e’ faster som bood nolom Arvidsjaur, å ho la’ sej te’ å dö på höstasia, når hä int’ gall te’ ta’ sej öfver myran och träska och si, då tog kärn’ henses och salta på’na ja, unner’na me’ förrexten, så når dom sku’ jolföra’na mot jula, sken’na ackurat, som om’a nyyss släppt vääjre’»