Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han ville vara älskad, och likväl fruktade han ingenting så, som kärleken. Kärleken är kontraband. Han hade haft några tomma äventyr, korta och bisarra, men lidelsen hade han flytt som pesten, och den hade heller icke sökt upp honom. Han älskade ingen, och ingen älskade honom. Han var världens fattigaste man. Sångaren på estraden bugade sig och drog sig tillbaka under en lam applåd. De ädlare känslorna kunde på denna lokal endast nå en succès d'estime. Ett par steg från Hall satt en fet, brun råtta under en stol och knaprade på ett kräftskal, som hon höll mellan framtassarna. Då hon märkte, att Hall betraktade henne, gjorde hon ett ögonblicks uppehåll och mötte frimodigt hans blick med sina små kloka, svartgnistrande ögon. Därefter återgick hon obekymrat till sina egna affärer. Hall betraktade henne tankfull. Om det finns levande råttor här, så finns det också döda råttor, ty råttorna ha icke evigt liv. Under vilken golvspringa kommer den här att ligga och ruttna? Han trodde sig med ens känna, att hela etablissementet hade en lukt av döda råttor. Han knackade på kyparen, betalade och gick mot utgången, medan sex rödoch vitmålade flickor gallskrikande flaxade omkring på tribunen likt levande disktrasor, i vanvettigt virrvarr. Han gick ut genom Berzelii park, över Norrmalmstorg och kom in på Biblioteksgatan. Var det inte Greta Weber, som gick framför honom, med det ljusa håret nyligen hopvirat till en knut i nacken... Han gick fatt henne, hälsade vördnadsfullt och tackade henne för sist. De hade icke sett varandra, sedan de suttit till bords med varandra på Arvidsons middag. De följdes åt uppåt Östermalm. Greta förhöll sig i början tämligen stram och gav korta svar, men Hall hade en så fri och godhjärtad ton, då han skämtade, att hon snart fick förtroende för honom, glömde sin värdighet och log och skämtade liksom han. Hall var betagen. Han hade icke tänkt på Greta under hela sommaren. Hur hade han kunnat undgå att minnas henne och tänka på henne... Han talade om sina resor, och Greta lyssnade med nyfikna ögon och öron. De hade kommit till blomsterbutiken vid Stureplan; utanför fönstret stannade de en stund och betraktade blommorna.
Detta vore visserligen önskligt, ehuru man äfven nu kan i rikshufvudboken finna en icke så svår öfversigt af statsförvaltningens alla grenar. Den svärfattlighet, som i vissa afseenden kail finnas för den som icke gjort sig någon särdeles möda att taga kännedom om bokföringssättet, härleder sig egentligen från R. St:s vid föreg:de riksdagar gjorda hemställanden om det ena tillägget efter det andra i det af Konungen fastställda riksbokslutet, hvarigenom det blifvit mera vidlyftigt och mindre lättfattligt, men också så mycket fullständigare. Om nu R. St. ingå till K. M. med anhållan, alt de förändringar måtte vidtagas, som gifva rikshufvudboken en lättare öfversigt af statsmedlens förvaltning, sä anser jag ordet fullständigare vara olämpligt, hvilket jag derföre anhåller måtte uteslutas, i händelse Ståndet (inner för godt att bifalla syftningen af Ulsk:s förslag. Hr Gripenstedt: Ulan tvifvel är det en ganska vigtig sak, att rikshufvudboken må hafva den enkelhet och tydlighet, att man med lätthet må kunna generclt öfverse Statens ställning; men pä samma gång bör den ock äga nog fullständighet, för att medgifva en detaljerad granskning. Dessa två egenskaper stå likväl i bestämd och till en viss grad oförenlig strid med hvarandra. Ar den mycket fullständig, så kan den icke vara så enkel, som man skulle önska, och är den mycket enkel, så kan den ej äga erforderlig fullständighet. Den rikshufvudbok, som nu begagnas, blef upprättad till följd afen anmärkn., som först väcktes af 1813 års Revisorer, ang:de det dåvar. bokföringssättets ofullkomlighet. En Statscommissarie, Widegren, fick sig då uppdraget alt utarbeta project till en ny rikshufvudbok, och ett annat förslag till en sådan uppgafs af Statscont. Dessa båda förslag framställdes till granskning och hc - 478 Den 27 November f. m. domman<le af R.
Den lilla flickan tager ej upp nystanet, emedan en äldre » dam » fäller det, utan emedan hon har en ung och böjligare rygg än den gamla, och då blir förhållandet detsamma, om den gamla är en stackars tiggargumma. Då gossen lämnar sin plats åt gråhårsmannen, är det likgiltigt, om denne bär en orden på bröstet eller är klädd i arbetsblus. Gossen är yngre, och därför kan han hellre stå. Tjänarne måste tilltalas vänligt: barnet har intet att befalla, utan måste höfligt bedja om den hjälp, det behöfver, ej heller bör det vänjas att oupphörligt betjänas och uppassas. Om barnet då och då förrättar någon lättare syssla för att bereda tjänaren en lättnad eller en liten hjälp, lär det sig fatta, det äfven tjänarne äro människor, ej blott arbetsmaskiIDUN ner, inrättade för de rikes bekvämlighet, och det skall lära sig att äfven i framtiden bemöta sina underlydande med vänlighet och godhet. En blomma, förd till den stackars sjuka i källarvåningen, lär barnet den fattiges lika rätt till lifvets njutning och den rikes skyldighet att så vidt möjligt lindra fattigdomens hårda lott. En höflig ursäkt till arbetaren, som man stött till i trängseln, är lika nödvändig, som gällde det en herreman. Katten är ej gjord att ryckas i svansen eller hunden i öronen. Barnet får ej erhålla det begreppet, att allt är skapadt blott för dess räkning. Det måste lära sig, att det lefver tillsammans med andra lefvande vä- sen med lika stor rätt till lifvet som det själft, och att ovänlighet lönas med ovänlighet, men godhet med godhet. Hjärtats belefvenhet uppoffrar ej personligheten och hemfaller ej heller till tafatthet eller dumdryghet. För att behaga andra eller för att visa sig riktigt tillmötesgående får man ej sänka sin egen personlighet för att ställa sig i jämnbredd med en underlägsen; om man engång tror sig hafva funit det rätta, får man ej af undfallenhet uppoffra sin åsikt. Barnet måste läras att taga sitt eget hjärta och förstånd, ej andras omdöme, till rättesnö- re för sina handlingar.
Memorial, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, beträffande Utskottets betänkande JVs 47, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsmän, m. m. Utskottets i första punkten af berörda Betänkande framställda förslag om aflåtande af en underdånig anhållan i ämnet har blifvit af Höglofl Ridderskapet och Bih. till B. Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Utlåtande JYS 28. Adela samt af Högv. Preste-Ståadet afslaget, mea af Vallöf]. Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet bifallet; det i 2:dra punkten gjorda afstyrkande har blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln lagdt till handhngarne, men af de öfriga Riks-Stånden bifallet; och det afstyrkande utlåtandet i 3:dje punkten har blifvit af Hederv. Bonde-Ståndet återremitteradt, men af de öfriga Riks-Stånden bifallet. Vid detta förhållande, och då således första punkten lärer förfallit samt de öfriga två punkterne blifvit af tre Stånd afgjorde, har Utskottet allenast om detta Rikets Ständers beslut, i hvad det 3:dje punkten beträffar, skolat Hederv. Bonde-Ståndet underrätta. Stockholm den 16 April 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 April 1863, kl. 7 c. m. Utlåtande, med föranledande af återremiss å Utskottets Betänkande Jfi 10, i anledning af väckt motion om hemmanets *M. 1 Fångåmons, f mantal, i Jemtland, befrielse från rotering. Ifrågavarande Betänkande, deruti Utskottet tillstyrkt att motionen må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende, har blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln gilladt, men af Högv. Preste-Ståndet, Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde Ståndet återremitteradt.
Innan Utskottet dock går att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med dessa handlingar, framställa ett sådant förslag, bör Utskottet redogöra för de skäl, som i nyssberörda Utlåtande blifvit andragna för tillstyrkandet ej blott af de högre belopp, som komiterade föreslagit i lega för en del skjuts, utan äfven att en del skjutslega borde, der bebofvet sådant kräfde, kunna ytterligare höjas. Dessa skäl, hvilka ännu ega tillämplighet, samt derföre nu jemväl af Utskottet åberopas, äro följande: Grundsatsen att den, som begagnar skjuts, jemväl bör gälda dess fulla värde, vore otvifvelaktig! rigtig, så framt icke det allmännas fördel oundgängligen fordrade att Staten drager försorg, det befordringsmedel böra öfver hela riket finnas tillgängliga, och att priset derå e] heller må vara sådant, som gör desammas begagnande nästan omöjligt. Af dessa skäl torde, på samma gång Staten bestämmer ett maximum, hvarutöfver ifrågavarande kostnad för de resande ej får stegras, bemödande dock böra göras att, under detta maximum, utfinna den lega, som verkligen motsvarar hvad skjutsningens fullgörande kostar den skjutsande. Uti Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vid riksdagen 1856—1858 afgifna, förut omförmälda Betänkande N:o 110 är utredt, att skjutslegan i Sverige bör anses hafva varit i fordna tider högre, än hvartill den i våra dagar finnes bestämd. Fag. 8 och 9 i berörda Betänkande inhemtas, att den år 1731 fastställda lega, 8 öre för land och 16 öre för stad, samt dessutom 1 öre för kärra per mil, utgjorde, efter jemförelse mellan markegåugsprisen då och i vår tid, 31 sk. 11£ r:st för land och 1 R:dr 12 sk. 1 r:st för stad, om spanmål tages till värdemätare, samt 37 sk. för land och 1 R:dr 21 sk. 11 r:st., allt hanko, för stad, om hö blir värdemätare.
Nådiga förordnande ej fått undergå allmän redovisning, utgöra ett belopp af emellan 170 och 180,000 Rdr tillsammans; men då denna motion ej allenast af Revisionens pluralitet då biet afslagen, utan älven , icke lärer hafva blifvit i StatsUtskottet till pröfning upptagen , återstår endast den utväg att lör Ridderskapet och Adeln framställa lörhållandet af denna angelägenhet, den jag anser mig böra beifra, när Motionairen Herr Grefve Gyllenborg, i anseende till sin sjuklighet, nödgati för någon tid afresa ifrån Riksdagen , hvadan han icke är i tillfälle att sjelf förnya sin i detta ämne afgifne motion. Jag har förskaffat mig afskrift af Herr Grefve Gyllenborgs ifrågavarande motion , som omständeligen utreder förhållandet, och får den i samma ändamål min framställning bilägga. Jag yrkar extra utgiftsmedlens behöriga och ordentliga redovisning, då för detta anslag ej mera än för några andra uti Grundlagen finnas några undantagslagar. Jag åberopar Herr Gretve Gyllenborgs så grundligt och väl utvecklade motiver till styrka för mitt yrkande , och jag anhåller om återremiss utaf Betänkandet. N;o 8- Under en längre förfluten tid, har jag Den 7 Julii c. nu fästat uppmärksamhet vid dispositionsoch redovisningssättet af de så kallade allmänna extra utgiftsmedei, men, inseende angelägenheten, att till styrka för omdömet derom, äfven känna föreskrifterne, i afseende på ek beskaffade utgifter, under 3:ne föregående regeringssätt, har jag innehållit ett yttrande derom till dess jag, ifrån föreskrifterne under desse regeringssätt, kunde hämta den ytterligare ledning för mitt omdöme, som ett inskränktare rådrum under sista revisionen 1820, icke medgaf, men jag nu, af vundne upplysningar, inhemtadt; och har mig nu dessutom förekommit en förnyad anledning till den framställning jag nu i detta afseende afgifver, af innehållet af Kongl. Maj;ts nådiga svar till KammarCollegium af den 25 Julii detta år, i afseende på den af Collegium gjorda underdåniga förfrågan om redovisningen för flere af Extra utgiftsmedlen anordnade summor under åren 1819, 1820 och i321 så lydande: Till svar å
Efter öfvervägande af dessa beslut, med hvarandra jemförda, och då i betraktande tages: att sådane förändrade omständigheter numera inträffat, hvarigenom behof för Riksgälds-Contoret uppstått, att erhålla ett Creditiv såsom reservfond för Contorets upplåningar; att, genom den af Rikets Sänder gjorda inskränkning i de för Pri vat-Banker föreslagne Cassacreditiv, det nu ifrågavarande Creditiv-beloppet skulle kunna beviljas utan öfverskridande af hvad Utskottet från början påräknat att i låne-understöd i creditiv-väg utgå; att ganska osäkert är, huruvida några Hypolheks-Inrättningar eller sådane Privat-Banker och Associationer, som med spanmålsbelåning i större scala vilja sig befatta, ännu på flera är kunna här i landet uppstå; att dessutom Rikets Ständer nu mera sökt åt Hypotheks-Föreningar bereda från Statens sida ett kraftigare understöd, än den åt dem förunnade Creditiv-rältighet å Banken, hvaraf synes sannolikt, att, äfven i händelse dessa Inrättningar härstädes vin - 4 Banco-Utskottels Betänkande N.-e l3o. na framgång, de likväl icke lära begagna deras creditiv-rätligliet i Banken, åtminstone till det för dem högst medgifna belopp af 3oo,ooo R:dr hvardera; att den summa af 533,333 R.'dr 16 sk., som för åren 1833 och 1834* enligt §.714 Art.
Majit afgifvas; har likväl - Den 20 Juli. 1843 val Utskottet, dä första vilkoret härföre är tillräckliga medels anslående till Manufactur-Fonderis förstärkning, och detta icke hörer till Utskottets omfattning, till Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott hemställt, hvilka anordningar härtill kunde göras, och af hvilka artiklar eller besparingar dessa skulle kunna utgå till ifrågavarande Riksgagneliga ändamåls befrämjande. Sorn Oeconomie - Utskottet hade sig bekant, att Höglofl. Bevillnings-Utskottet uti sitt inlemnade Förslag afstyrkt all afgift å de öfverflöds-articlar, sorn Herr Printzensköld uppräknat, och i stället föreslagit viss proCerat å hvar och en särskilta Bevillnings-summa af näring och inkomst, trodde Oeconomie-Utskottet, för sin del, att antingen af dessa sålunda påräknade intrader eller af g:de Hufvud-titeln i Riks-Staten, eller ock af de Tullmedel , sorn för till införsel tilläfventyrs tillåtliga utländska Fabriks - tillverkningar kunna inflyta, dessa beliöfliga anordningar till Fabrikernas understöd kunna göras; så framt icke, genom undersökning af Manufactur Discont-Föndens tillgångar skulle befinnas, att af denna Fonds medel, derest de rätt disponeras, nödig tillgång till Fabrikernas uppmuntran kan vara att påräkna; men ger nom ankommet svar från Höglofl. Stats-Utskottet, af den 13 uti innevarande månad, har bemälte Utskott förklarat, att som den för Fabrikernas understöd anslagna Manufactur-Discont-Fonden år 1812 blifvit ökad med en ytterligare Disconträtt för 200,000 Rtdr på Riksens Höglofl. Ständers Bank; så kunde någon vidare förstärkning för nämnde Fond nu ej tillstyrkas; och voro 4844 Deri 2 o Juli. voro nionde Hufvud-titelns tillgång samt Be» villningsoch Tull-medlen för sina ändamål påräknade, derifrån de icke heller kunde dragas.
Svenska sjöfarten på aflägsnare orter njuter tills vidare följande förmoner af lindring i Tulloch Convoy-afgifter, nemligen: af i5 procent för producter och tillverkningar af länder, belägna på fästa landet af America, norr om 25 grader nordlig latitud, eller af någon främmande Coloni i Westindien, vid dircct införsel derifrån med Svenska skepp, samt för Svenska producter och tillverkningar, vid direct utförsel till främmande Colonier i Westindien; af 25 procent för Svenska producter och tillverkningar, utförda i Svenska skepp directe till ön S:t Barthelemy, till orter å östra kusten af Americas fasta land, söder om 25 grader nordlig latitud, eller till Goda HoppsUdden, och för dessa länders producter och tillverkningar, derifrån directe införda till Sverige i Svenska skepp; 64 Bil. till Bevillnings-Utskottcts Betiinkandcj N.-o 21. af 33\ procent för Svenska producter och tillverkningar, som i Svenska skepp utföras directe till orter på andra sidan Goda Hopps-Udden, äfvensom till hamnar å andra sidan Cap Horn, samt för dessa orters producter och tillverkningar, som directe derifrån i Svenska skepp inkomma. §. 31. De serskilda Tractater och Afhandlingar, som med främmande magter blifvit angående handelsförhållanden afslutade, tjena till behörig efterlefnad vid afgifters beräknande för fartyg och varor, under den lid, samma Tractater och Afhandlingar äro gällande. Förtekning på tle varu-artiklar, som enligt 1835 års TullTaxa varit till införsel förbjudna, men hvilka, enligt Bevillnings-Utskottets förslag, böra från och med den 1 Januari 1844 fa till Riket mot af Utskottet föreslagen tull införas; dock endast till de 3:ne hamnarne Stockholm, Götheborg och Malmö, samt i fartyg af minst 30 lästers drägtighet eller ångfartyg af 60 hästars kraft och deröfver: Bränvinj af Säd eller Potates, utom Holl. Genevre, samt af Frugt utom Fransk Cognac. Garn: KardullsKlädmakare-garn. Jern:
Det har likväl tillhört Committerade, att härom yttra sig, och de hafva dervid ställt s'g till efterrättelse Constitutionens föreskrift, att blott en Stats-Secreterare för KrigsÄrendeme skall finnas, och sarskiidte Rådgifvare i Comrnandornål; men Committerade föreslå derjemte i underdånighet, att samma princip af enhet i Styrelsen, som för de öfrige Departementen blifvit följd, äfven för detta Departement må blifva antagen, den nemligen: ”att i spetsen för hvarje Departement bör ställas en person, som eger en allmän öfversigt och kännedom af alla de ämnen och ärenden , som till dess befattning höra, samt att alltid likartade arender böra inom samma Departement handläggas”. I anledning häraf skulle, i Comrriitterades underdåniga tanka, Stats-Selreteraren för KrigsÄrenderne , som då kunde innehafva en högre Militair-Grad i Arméen , endast föredraga de till Landsförsvaret hörande befordringsoch oeconomi-mål, och dermot en särskild Stats-Secreterare för Sjö-Arenderne, som likaledes kunde innehafva en högre Militair-Grad i Flottorne, de till sjöförsvaret hörande Befordrings-Oeconomioch Comrnandornål. Till hvardera Departementet skulle höra 3:ne Under - Afdelningar , hvarje med i Chef och nödig personal; den ena för Befordringsoch Oeconomi-målen, den 6a4 Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. andra för Commando-målen. Dessutom skulle ett förvaltningsverk höra under hvardera Departementet, nemligen Krigs-Collegium under Krigs-Arendernes och Sjö-Förvaltningen under Sjö-Arendernes Departement. Stats-Secreteraren skulle hafva högsta inseendet öfver Arendernas gång inom det underlydande Förvaltningsverket, hvars Sessioner han egde att öfvervara, då dess tid medgaf, jemte rättighet , att af Chefen för Verket redo fordra, samt äska alla de upplysningar han fann nödige.
Summa R:dr 7,500: eller, då 2,500 R:dr förut äro anvisade, en tillökning af 5,000 R:dr. 7:o Med bifall till E. K. M:s, uti Dess Nådiga Proposition, gjorda framställning om en årlig stat 10,000 R:dr, till rese-slipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande, hafva Rikets Ständer ett dylikt anslag å denna Hufvud-Titel uppfört; hvarförutan Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad de, uti underdånig Skrifvelse den 11 sisth November, hos E. K. M. anmält, i sammanhang med deras underdåniga anhållan om öfverlemnande till Riksgälds-Contoiret af Kongl. f. d. Canzli-Styrelsens Handcassa och under förutsättning, att denna anhållan vinner E. K. M:s Nådiga bifall, funnit skäligt, till understöd viel vetenskapliga arbetens utgifvande, å Femte Hufvud-Titeln uppföra ett emot räntan å berörde Handcassa svarande anslag af 450 R:dr. 3'ti Expeditions-Utskoltels Förslag till tind. I afseende å det uti nu gällande Riks-Slat uppförda anslag af 4,500 R:dr till Dramatiska Spectaclet, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt besluta, det bör samma anslag hädanefter upphöra. 9:o I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer bär förut yttrat, i anledning af väckt fråga om slats-bidrag till Academier för jettoners utdelning, hafva Rikets Sfä ider ansett jemväl Wetenskaps-Academien icke vidare böra, för della ändamål, åtnjuta de tili 1111 gällande Riks-Slat dertill anvisade anslag af 640 R:
Jag skall lära dig att kovända klart att vända för di vind upp med rodret lossa balinorne stick upp fockhalsen" o.s.v. Så snart vi kommit till sjöss var det att brottas med starka stormar; det var ett oupphörligt åkande backe utföre och backe uppföre, vältrande än åt styrbord än åt babord; ett stampande och stötande liksom när man åker på släda och hästarne skena på en mycket gropig väg. Men denna slags rörelse var ingalunda i min smak. Jag har aldrig tyckt om att sitta i släng-gunga eller åka efter hästar, som skena. Man brukar kunna vänja sig vid allt, till och med att vara illamående, så att man slutligen knappt vet af det, eller kanske på köpet inbillar sig att man mår förträffligt. Är man så långt kommen i sjölifvet och försedd med en så lycklig inbillningsförmåga, bör man icke försumma att vara ute i stormen på hafvet. Det ligger något på engång hemskt och storartadt i de scener, som spelas på den blå tiljan, der molnen äro kulisser och Eolus kapellmästare. Det var förtjusande att kunna sitta långt ute på bogsprötet, för att se huru kölen skar in i vattnet. Det bottenlösa djupet, hvaröfver man sitter, den friska vindens susning omkring öron och kinder, den jemna höjning och sänkning af fartygets framstam för hvarje våg, det genombryter, samt de kufvade vågornas sorl allt bidrager att väcka sinnet till den trotsande hurtighet, som framgången medför. Med triumferande känslor blickar man omkring sig och under sig: det lyser, det skummar, det brusar: men oupphörligt vexlande med än högre än mattare dån. Jag började redan tänka, att sjökort och kompass missvisat min käcke kapten, då jag hörde honom ropa: "Kom upp pojke och kryssa dig fram, vi ha redan lots ombord. Nu ha vi vägvisare, du löper ingen fara pojk August;" så kallade han mig. Nu hade vi godt väder och hvad kunde vi mera begära. När himmlen klarnar, klarna äfven sjömännens väderbitna ansigten. Det blef en glad sinnesstämning ombord, och allas ögon riktades åt land.
Dessutom har Stats-Utskoltet från Hedervärda Bonde-Ståndet fått till besvarande emottaga ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Erik Persson från Gefleborgs Län, som anfört, alt vid knekte-conlractens upprättande år 1682, emellan Kongl. Majit och Kronan, å ena sidan, samt Gestriklands och Helsinglands roteringsskyldige, å den andra, åtogo sig de senare, Statssamt Allm. Besv.- och O economie-Ut slottens Utlåtande N:o no. 1i till undvikande af de dittills brukliga, serdeles betungande utskrifningarne, att för berörde landskaper uppsätta en ständig corps af 1200 man; och då detta betydliga belopp, relativt lill antalet af de roteringsskyldige och i anseende till landets mindre fruktbarhet, gjorde roteringen till ett i hög grad tryckande onus, Samt, vid knekte-contractens uppgörande, meningen utan tvifvel varit den, att Gestriklands och Helsinglands krigsmagt alltid skulle uppgå till berörde antal utan afseende på landets framlida uppodling, föreslog Motionairen, att de få hemman i dessa provincer, som efter år 1682 blifvit upptagne eller framdeles blifva uppodlade, måtte till understöd i roteringen för de gamla hemmanen anslås, och således icke med ny rotering eller vacance-afgift blifva besvärade.