Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om man ger lån från allmänna Diskonten mot 4 proc., så upmuntrar man till en skuldsättning, som man snarare bör söka att minska, och just för att slippa gifva dem, som vän^a sig till allmänna Diskonten, lån mot 4 proc., vill jag att de icke skola tvingas att ibland betala 6. Hvad beträffar räntan å kreditiv, lemnade SparBankerne, sä har Utsk. icke nu, då man inskränkt SparBaukernes kreditiv, på så sätt att man fixerat summan, velat höja proe:n, emedan man då skulle beröfvat dem flera förmåner på en gång. Den grundsats, som genomgår hela Betänk, är att man icke bör göra några brådstörtade förändringar, utan gå varsamt tillväga, och det är äfven skälet hvarföre proc:n här blifvit föreslagen till 4 och icke till 6. Gr Lagerbjelke: Det är. fullkomligt riktigt, som åtskilliga talare här yttrat, att man icke bör utgifva lån på andra vilkor än att man erhåller tillbaka hvad som penningarne verkligen äro värda när lånet utgifves. Det är således icke fråga om att det icke är rätt, att fullmäktige kunna höja och sänka räntan. Derföre har äfven BankoUtskottet föreslagit, att räntan skall kunna höjas och sänkas på lån från Handelsoch NäringsDiskonten. Det är likväl icke samma förhållande med Allmänna Diskonten som med Handelsoch NäringsDiskonten. Jag vill icke bestrida att det icke theoretiskt låter sig göra att afdraga förskotts-ränta äfven med tillämpning af föränderlig räntefot, men om man betraktar listan på de personer, som låna i Allmänna Diskonten, så skall man finna att flertalet af dem tillfölje af sin samhälls-ställning troligen icke skulle veta, huru mycket de vid hvarje omsättning borde betala, såvida ieke räntan under hela lånetiden blefve densamma. För det närv:de kunna de mycket väl sjelfva veta huru mycket penningar som behöfves för hvarje omsättning, men om Hr Mannerskantz’ förslag går igenom, så kunna de omöjligt veta det på förhand utan tvingas att vända sig till kommissionärer, hvilket både förorsaker kostnad och olägenhet.
En hvar, som utöfvat bränvinsbränning, hade hittills, under de månader, då tillverkning varit tillåten, men ej på annan tid af året, varit berat - 28 Kongl. Maj.ls Nåd. Proposition, N:o 26. tigad att afgiflsfritt. verkställa; omdistillering med en 6 kannors panna. I denna föreskrift hade kommitteen föreslagit Irenne väsendtligtändringar, nemligen: i:ot att hvarje innehafvare af jord till iooo r:drsvärde och deröfver må för eget husbehof omdistillera bränvin, utan afseende derpå, att han idkar bränvinsbnänning, eller icke; 2:0 alt ifrågavarande rättighet till distillering för husbehof endast må få utöfvas under den tid af året, då bränvinsbränning ej är tillåten, eller från den 1 Maj till den 1 November,.och icke, såsom nu gällande förordning föreskrifver, under deu tid bränviosbränning får utöfvas; samt 3:o att rymden för dessa särskilda pannor till ouidistillering af bränvin må inskränkas till 4 kannor, kokrummet inberäknadt. Som bruket af omdistilleradt bränvin vanligen mindre urartade till missbruk, än det af fin kel bräll vin, hade kommitteen föreslagit, att hädanef ter såsom hittills omdistillering af bränvin må såsom särskild näringsgren kunna idkas oberoende af bran vins bränningi Enligt 1S4 5 års förordning bade det tillhört Kongl. Maj:ts och rikets Kommers-kollegium att bevilja tillåtelse till anläggning af sådana tillverk ni ngs ver k. Kommitteen, som ansåg Kongl. Majrts Befallningshafvande bäst vara i tillfälle både att bedöma behofvet af sådana verks anläggning och att utröna, pålitligheten hos d'e personer, som begära tillstånd dertill, föreslog derför, att frågor härom må af sistbemälde embetsmyndigheter pröfvas och afgöras. Kongl. Maj:t har tagit delta ärende i öfvervägande med all den sorgfällighet, dess vigt påkallat.
Vid innevarande riksdag hafva hos Rikets Ständer blifvit framställda särskilda förslag till förändrad lagstiftning angående enskilda banker; och få Rikets Ständer härmed i underdånighet redogöra för de åsigter rörande detta ämne, hvilka, vid pröfningen af nämnda förslag, hos Rikets Ständer gjort sig gällande, samt de på grund deraf fattade beslut. Att väl ordnade enskilda bankinrättningar gifva ett verksamt understöd åt handel och näringar, lärer numera få antagas såsom erkändt; och sedan Rikets Ständer vid denna riksdag beslutat att nuvarande filialbanker komina att efter hand upphöra, torde bestämmandet af de allmänna grunder, på hvilka enskilda bankinrättningar, hädanefter må kunna uppstå, påkalla sårskild uppmärksamhet. Uppkomsten af dylika bankanstalter här i landet härleder sig från Kongl. Kungörelsen af den 14 Januari 1824, på grund af hvilken och sedan myntväsendet, genom de år 1830 rörande detsamma vidtagna beslut, vunnit stadga, flera sådana efter hand bildades. Då emellertid fullständigare och ändamålsenligare bestämmelser i afseende på dylika inrättningar, än nämnda Kongl. Kungörelse innehöll, snart visade sig erforderliga, atgåfvos af Rikets Ständer vid riksdagarna 1834- 1835 samt 1844—1845 förslag till lag för enskilda banker, hvilka förslag dock icke erhöllo stadfästelse af Kongl. Maj:t, som likväl den 9 Januari 1846 utfärdade nådig Kungörelse angående enskilda banker, som utgifva egna kreditsedBih. till R. St. Skrifvelse, N:o 183. lar, hvilken Kongl. Kungörelse, med deri den 10 November 1855 gjorda ändringar och tillägg, jemte Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker, fortfarande länder till efterrättelse, ehuru Rikets Ständer vid såväl 1853—1854 som 1856—1858 årens riksdagar för sin del beslutat och till Kongl. Majit öfverlemnat nya förslag i ämnet, afseende dels att fullständigare och ändamålsenligare bestämma grunderna för enskilda banker, dels att uti en lag sammanföra alla dithörande föreskrifter.
Andre räkningar, sorn ej äro accepterade, tillika med enskilde personers bref i handel och vandel, samt undfångne qvittenser å eilagd betalning förses med karta, då de till exekutorer och domstolar ingifvas såsom bilagor, efter hvad derom ofvan stadgadt är. 7:0 Prima-vexlar skrifvas på stämpladt papper efter nedanstående tariff: U} < -t B er ® 3- 5 Alla utländska vexlar, som inom riket presenteras, böra med stämpladt papper beläggas till lika belopp, som för svenska vexlars stämpling är utsatt. § 9* Kartering: af lysnings-sedlar till äktenskap. 1:0 Såsom grund för karta-beloppet för sådane lysnings-sedlar stadgas, att det skall utgöra en femtedel af den bevillning, till hvilken mannen, enligt företedd och i styrkt afskrift till pastor, eller den hans ställe företräder, lemnad debetsedel, föregående året blifvit efter a:dra art. af Be vi 11- nings-förordningen taxerad, hvarvid iakttages, att, om vid uträkningen häraf karta-beloppet slutas med runstycken, skall detsamma fyllas till nästa skillingtal, och om detta med mindre än 3 skillingar understiger en Riksdaler, skall det alltid till jemn Riksdaler fyllas. TSenllningsUtskottets Betänkande, A':o H. 51 2:0 Ben, som betalar bevillning efter aldra art., men är uppförd, på annan persons debetsedel, skall, till grund för lysnings-kartan, förete antingen ett styrkt utdrag af nämnda debetsedel, eller betyg lian härads•skriIva 1 e-kontoret.
Bokbindaren M. F. Åkerdahl 47:98. 803. 28. 9:o Kommilléen för ordnande af Sundhets-förhållandena i riket. Enligt Kongl. Brefvet den 2 Juli 1859. Till Ordföranden i Kommittéen, t. f. Medicinal-rådet A. G. Carlsson, godtgörelse för de af honom bestridda utgifter i och för Kommittéens behof 299: 86. Dito. Till Vaktmästaren hos Kommittéen J. P. Petersson, ersättning för uppassning hos Kommittéen 200: — efter afdrag af förskottsvis erhållne 75: — 13 27 Dito. Till Sekreteraren i Kommittéen J. P. Theorell, arfvode och ersättning för förskjutna expenser i och för Kommittéens räkning Enligt Kongl. Brefvet den 15 Juli 1859. Till ledamoten i Kommittéen, Häradshöfdingen L. Norin, ersättning för aflönande af vikarie Dito den 2 Juli 1859. Sept. 19 Sept. Enligt Kongl. Brefvet den 2 Juli 1859. Till Boktryckeri-bolaget P. A. Norstedt & Söner för tryckning af 650 exemplar utaf sistberörde Betänkande m. m 258:75. Enligt Kongl. Brefvet den 4 November 1859. Till Ledamoten i Kommittéen, Provincial-läkaren m. m. Doktor S. E. Sköldberg, den honom nådigst tillagda ersättning för minskade inkomster 450: — 49,734 13 2,955 67 10:0. Kommitléen för ordnandet af den Medicinska undervisningen i Riket Enligt Kongl. Brefvet den 12 April 1859. Till Ledamoten i Kommittéen, Professoren C. B. Mesterton, resekostnads-ersättning och traktamente Dito. Till Intendenten vid Söderköpings Brunns-inrättning, Doktor G. O. Böttiger, dito dito Enligt Kongl. Brefvet d. 30 Juli 1859.
Den, som varit lycklig nog, att, i anseende till bristande efterfrågan och felande afsättning, hafva sin tillverkning i behåll, tillgodonjuter en vinst, hvarå lian likväl aldrig egt något grur.dadt anspråk; men con - Den 22 Jun i i f. m. snmentén, som utgör den betydligaste delen af Nationen, får vidkännas en prisförhöjning af minst hundrade p:ct, och Rikets Allmoge, som nästan uteslutande begagnar den pannerymd af 2,353,594 kannor, som upptages af pannor lill och med 25 kannors rymd, är vid denna tiden af året, med allt för få undantag, bland köparenas antal. —- .Bonden måste till bergsell! hafva bränvin, kosta hvad det vill, och då han, såsom följd af bränvinsbränningens förbjudande, får betala delta sitt behof dubbelt dyrare, än om saken fått gå uti sin ostörda gång, så frågas, hvilkeyi vinsten för det hela blifver, i fall bränningsförbudet ej medförer spanmålsbesparing till högre belopp än till 12, högst 20,000 tunnor, och äfven i min tanka möjligen vida derunder; då consumentens förlust deremot kan calculeras så oändligt mycket högre? Herr Rothliebs Motion hade utomdess den olyckan, att innebära ett alltför talande bevis, huru det enskilda intresset alltför lätt förblindar åsigterne i anseende till det allmännas verkliga behof.
Möjligen har likväl StatsUtsk., vid bestämmandet af denna summa, afsell, andra lika trängande behof, och jag bör derföre icke yttra något om ilen ringa frikostighet Ulsk. visat. Då emedlertid en upplyst ledamot af Utsk. trott sig kunna föreslå en summa af 10,000 r:dr, så tvekar jag icke att med flere föreg-.de talare instämma i den Hemställan, att R. o. Ad. ville till det ifrågavar. ändamålet bevilja denna summa. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Då frågan om statsregleringen förra gången förevar, inom della Stånd, förekom äfven lill handläggning SlatsUlsk:s utlät, i anledn. af enskilda motionärers förslag om lönetillökning för åtskilliga utaf de äldre tjenstemännen inom hofrätterne.. StatsUtsk. hade afstyrkt dessa motioner. På den anmärkn. jag dä tog mig friheten framställa, jag sökte nemi. alt visa, det desse tjenstemän måhända vore sämre lottade än någon annan embetsmannaclass inom Sverige, ja sämre lottade än mången vaktmästare, svarades mig härstädes, att sorn det endast angick en fråga, väckt af en enskild motionär, och icke något af K. M. äskadt anslag, hade Utsk. icke ansett sig böra derpå fästa något afseende. Det nu ifrågasatta anslaget är icke eller grundad! pä annat än enskild motionärs förslag. Dertill kommer, att då vid förra riksdagen, på sätt nyss blifvit nämndt, ett förslag i denna syftning blef väckt, har K. M. vid början af denna riksdag gifvit tillkänna, det han ämnade taga frågan derom i öfvervägande i sammanhang med andra löneregleringsfrägor, och derefter på en gäng meddela sin framställning. StatsUtsk. har icke dessmindre frångått det afstyrkande, som i förra betänk, var framstäldt i fråga om lönetillökning för kronofogdar, samt nu för dem tillstyrkt ett anslag af 6,000 r:dr årligen.
Äfven syntes den öfverklagade olägenheten deraf, att de rum, som nu begagnades för undervisningen, voro alltför låga, kunna utan svårighet afbjelpas derigenom, att läroverkets bibliothek och vetenskapliga samlingar, som nu förvarades i skolhusets öfversta våning, der rummen voro högre, hlefve till de i nedre våningen belägne, för undervisning nu begagnade, lägre rummen förflyttade och öfversta våningen i stället inreddes till undervisningslokal; — varande bärförutom i allmänhet uppmärksamheten fästad derå, att om, i samma mån läroverken utvidgades, Staten jemväl skulle åtaga sig kostnaderna för uppförandet af de nya lärohus, som efter hand blefve erforderliga, sådant skulle medföra alltför betydliga uppoffringar från det allmännas sida. Man borde derföre vara betänkt på någon utväg alt försätta stiftens byggnadskassör i tillfälle att kunna sjelfva bekosta uppförandet eller utvidgande af skolehusen; och ansågs en sådan utväg kunna beredas derigenom att terrnins-afgifterna, sorn för närvarande utgöra endast 9 R:dr årligen, blefve lämpligen förböjda med t. ex. 6 R:dr eller mera, allt efter vidden af det ändamål, som dermed åsyftades. Vid den förnyade behandling af detta ärende, hvartill ofvanberörda återremiss Stats-Ulskotlels Utlåtande M 178, lä föraniedt, har Utskottet angående läroverks-byggnaderna i Strengnäs fått emottaga åtskilliga närmare upplysningar, dem Utskottet nu för frågans ytterligare utredning går att meddela.
Äfwenledes hade Präste-Ständet bifallit Rtvoersrapec och Adelns fdrflag till nedsättande af ett Utskott af 6 Ledamöter af h>variStä«o, för att sammanjemnka Riks-Ständens meningar rörande Riksdags »Ordningen, och skulle PrästsrStändet fina Ledamöter utnämna.- fä snart de hunne fä del af de öfrige Ständens qmyärkningar. ytterligare hade Praste-Ständet gillat Ban» co-Utskottecs omdömme öfwer Banco - FullmägtigsS åtgärd wid Realisationen af Riksgälds - Sedlarne, samt Fullmägtige ifrän allt answar befriadt och ehuru Präste-Ständet ej ansett sig behöfwa del af igcro Zrs Revisions-Protoeoll, för att kunna bedömma Fullmägtiges förhastande, hade det likwäl, pa begäran af de desi Ledamöter som wid detta tillfälle warit Revisorer och till deras jusiisication, samt till ledning wid uppfattandet af en ny Jnstruction för revisorer, besiutit, att i likhet med Ridderskapet och Adeln infordra ofördröjligen en fullständig del af istaz ars Revisions med Realisationen gemenskap ägande Handlingar, dock med undantag af calculer som kunde röra Banquens sä kallade hemligheter. 124 Den 4 November. Deputationen afträdde behörigen utbeled-^Z^b.. Anmältes och infördes >en D-outation ifrän -et Hoderwärda Bonoe-Standet, införd af Riksdagsmannen ifrän Uppland ^,näe?8 hanton Ill^cloertA hwilken förmälde att Bonde. Ständet enstammig! afstagit den dele>;mf .Konungens, i ä>ag meddelade proposition, som rörde 'en.'allmän National-Bewäring, och till Stats -UtfkoM remitterat ben andra delen, rörande medels ansiäenve. till Rikets förfwarswerk.
»Åh, du är ett mönster för en häst!» utbrast hon med stolthet och sprang ned för att mata honom. Handskarne hade hon tagit af för att inte få dem nedblötade, ty hon visste af erfarenhet att Prins hade alldeles ingen försyn när det gälde bröd. Så stod hon der barhufvad i solskenet och betraktade med förtjusta blickar sin favorit, som belåtet mumsade på sina brödbitar och snodde omkring med sin nos i hennes händer på det mest ogenerade sätt. Hon måste stå långt ifrån och sträcka sig fram emot honom, ty han visade en ofantlig lust att gnida sig emot hennes klädning. »Nu fins det inte mer», sade hon gladt och höll upp sina våta händer emot honom för att visa att det var sant. Han suckade med en resignerad min, och så drog hon hans hufvud till sig för att kyssa honom på en fin, ren liten fläck vid sidan af nosen. »Seså», sade hon afgörande, torkade sina händer och gick upp till gästrummen, medan Prins leddes till stallet. »Nå Elvira, är du inte färdig ännu?» ropade hon utanför dörren. »Richard är gången ut för mer en timme sedan, så att du kan gerna komma in», svarades det innanför. Selma öppnade dörren och steg in. Det var en elegant liten dublett, för närvarande bebodd af doktor Berg och hans unga fru, hvilka en längre tid varit gäster hos patron Kristersons. Doktorinnan satt framför spegeln och kammade sig. Hon var liten och blond, såg bra ut och hade någon benägenhet för korpulens. »Hur kan du låta bli att öppna fönster, när det är så vackert väder?» sade Selma i det hon stängde dörren efter sig och nickade god morgon. »Hu, det är ju så kallt», svarade doktorinnan med en liten rysning. »Stug-gris! – Hvar har du gjort af din man?» »Ute på långpromenad. Han blef förargad i går qväll för det du sade att du inte ville ha honom med på din ridtur i dag, och när han är ond för något, kan han trafva hela och halfva mil i stöten.» »Kan han vara ond i dag för det jag sade i går?» yttrade Selma i en likgiltig ton. »Åh, du tror inte så långsint han är.»
Att al dem, flere äro styc kade emellan särskilda äg.re, hwarigcnom Bygg naderne i samma nion mtill hwarannars ingi hopträngas: Att desir Byggnader, med fä undantag, bcstä af Träd. hwarföre en beständig uplnärksamhet till E ds nädors anvärjande fordras, men att denna eftersyn, sä noggrann den ock mä wara, skulle blifwa otillräckelig, om en mängd Bränneri werk inrättades, hwilka, drif. ne natt och dag alia årstider, nödwändigt ökade wädan, batlst Bränningen sannolikt till större delen k-nmne att ivcrkställas af Husägare i de mindre Clasierne, där hwarken omtanka till widtagande af nödiga föisigtighetsmätt, eller medel till deras utförande i allmänhet kunde päräknas: Att ändteligen en wädeld inoin Carlskrona ej endast skulle bereda enststdte förlu. ster, utan ock, wid en sadan olyckshändelse, Kronans kostsamma Inrättningar, Byggnader, Werk och Förråd sä mycket lättare förstöras, som manga af dem dels ligga nära intill en» skilldas Boningar, dels äro med dem pä samma gator ock inom samma qwarter inblandade.
Till Jacobus de Benedictis vidt kända sequens » Stabat mäter », s o m sedan sekler eldat så m å n g a tonsättare till alstring, har nu den s v e n s k e " kompositören fogat en m u s i k för soli, b l a n d a d kör och orkester, s o m erbjuder mycket intresse och i v i s s a delar kan erk ä n n a s bland det bästa, som utgått från h a n s rika musikaliska ingifvelse. Att ens något utförligare följa gången af hr W e n n e r b e r g s » Stabat mäter » förbjuda oss både plats och tid, m e n s o m synnerligen verkningsfulla pointer däri vilja vi framhålla inledningsoch slutkörerna, det n ä r m a s t efter första kören följande sköna altsolot, s o m genom fru Jungstedt Lindens tolkning gjorde ett gripande intryck, s a m t kvartetten m e d k ö r » Inflammatus e t a c c e n s u s ». U n d e r hr A. Hallens ledning fick det intressanta verket ett erkännansvärdt f r a m f ö r a n d e; så- v ä l kör s o m orkester skötte sig väl, och solisterna, b l a n d hvilka, s o m sagdt, fru Jungstedt-Linden särskildt glänste, inlade ock all förtjänst o m sina partier; fröken Frödins s o p r a n s o l o n vilja vi särskildt n ä m n a. De öfriga m e d v e r k a n d e voro hr och fru Brag, fröken Hallgren och en amatör. Den tillstädesvarande k o m p o s i t ö r e n hyllades vid konsertens slut m e d uthålligt och synnerligen lifligt bifall, i hvilket konungen och kronprinsen, s o m bevistade senare hälften af konserten, t o g o d e l. Konserten inleddes m e d Bach-Aberts ofta förut gifna preludium och fuga m e d koral.
Hvar stjärna i mitt täcke skall tagas upp på nytt, Den gamla äkta färgen, som icke skiftning bytt, Skall purpras om, när du har fallit samman. Anna A. Ordets ansvar. D e t behöfs ej mer. Visserligen ä r t a l a silfver, men låt oss ej förglömma a t t — » tiga är guld. Ä n s e d a n? » Säg ingenting ondt om en människa, » Ack, hjärtat ä r j u ett så ö m t och k ä n s l i g t ting, det behöfs så litet för a t t k o m m a det a t t b l ö d a, och likt sensitivan sluter det sig hastigt vid hvarje omild beröring. — » den. » Bismarck om kvinnorna. f irst Bismarck fyllde den 1 dennes 79 år och har i anledning däraf varit föremål för många hyllningar. B l. a. mottog han en deputation af damer, hvilken öfverlämnade en lyckönskningsadress, undertecknad af mer än 100,000 tyska kvinnor. Till svar på de ord, hvarmed en af damerna öfverlämnade adressen, höll Bismarck ett tal, hvari han uttalade sig om kvinnornas ställning till politiken. Bismarck yttrade härvid bland annat följande märkliga o r d: Hvad som trängt in till kvinnans husliga sfer, det sitter fast, mycket fastare än männens omdöme, som bildas under det offentliga lifvets politiska strider och växlar med partiställningen, det är, vill jag sä- ga, behållningen af hela det politiska arbetet, som intränger i det husliga lifvet; det öfvergår till barnen, är varaktigt, och äfven om fara hotar, kvarstår det. Har den tyska rikstanken en gång vunnit erkännande af de tyska kvinnorna, då är den omöjlig att förstöra och skall förblifva det; jag ser i den tyska moderns och hustruns husliga tradition en fastare garanti för vär politiska framtid än någon af våra fästningsbastioner.
Hvad som är alldeles otänkbart är att ett sådant etablissement kan vara utan varf och utan en så beskaffad anläggning alt reparationer om också icke nybyggnader der kunna verkställas, och alt kostnaderna derför skulle blifvit ofantligt stora och vida öfversligande Statsverkets tillgångar, derom är jag öfvertygad, och har icke, af hvad sjöministern anfört, kunnat på minsta vis låta öfvertyga mig om nödvändigheten att på delta företag nedlägga stora summor och tror näppeligen att Utsk. kunnat göra annorlunda än det gjort, nemi. att afstyrka bifall till ett förslag, som icke för R. St. uppgifver kostnaderna; och då sjöministern derjemte yttrat att ett sådant förslag icke kan uppgöras med någon säkerhet, så torde äfven deruti ligga en anledn. att, för närvar, och intill dess saken blir bättre utredd och kan blifva Ståndet förelagd med tillförlitliga upplysningar, Utsk:s betänk, måtte bifallas och således afslag pä den nåd. propostn i och med detsamma blifva lemnadt, ty all pä det sältet inleda lagstiftarne att, med förbiseende af folkets fördelar, besluta utgifter hvilka icke kunna på förhand beräknas, under det man har daglig erfarenhet alt kostnaderne för arbetens verkställande öfverskrida de deröfver uppgjorda förslagen, anser jag vara särdeles olämpligt. Pä dessa gunder anhåller jag om bifall till Utsk:s betänk. Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, och Hr Gr. o. Landtm, hemställde om 11. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s förevar, utlåt. Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot Utskts utlåt, gjorda anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Ropades starka ja jemte många nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig tinna att ja härvid varit öfvervägande. Gr. Anckarsvärd och Hr Munck af Rosenschöld begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos. Den som bifaller Sta(sUtsk:s utlåt.