Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För en Stats sanna lif är ju huf vudsaken, att der finnas rätt många allvarliga och varma kristne, skulle de ock vara af skiljaktiga åsigter ang:de författningen eller mindre väsendtliga delar af läran; men för upkomsten och utbildandet af ett varmt kristligt lif, kan striden emellan olika religionsbekännelser ej vara annat än fördelaktig, emedan den tvingar menniskan att, då ali mensklig auktoritet svigtar, gå lill Guds ord, källan för all sanning, och till Honom, som allena år vägen, sanningen och lifvel. Korteligen, jag anser att religionstvångets fördelar ligga på ytan, I) eh 16 Juni 213 linder det att dess skadliga inverkan går på djupet, och tvertonr att religionsfrihetens olägenhet (ty sådana finnas visserligen) ligga på ytan, men dess fördelar på djupet: och yrkar derföre på återremiss af LagUlsk:s Betänk., med uphäfvande af de nu stadgade straff för öfvergång till annan trosbekännelse. Starka rop på propos. hördes åter. Frih. Cederström, Thure: Jag ber R. o. Ad. om ursäkt att jag ånyo upträder, ehuru tiden är långt framskriden, men några från deri motsatta sidan fällda yttranden äro af den beskaffenhet, att de icke kunna lemnäs obesvarade. Hr von Hartmansdorff förmälde att alla kristna trosbekännelser väl grunda sina läror på den Heliga Skrift, men att man likväl mäste hafva’ en yttre bekännelse, som, säkrare än det obestämda bibelordet, afgör hvad man verkligen tänker och vill, hvadan, och då religionen är medborgarnes starkaste föreningsband, det vore Statens pligt, att värna kyrkan för alla emot henne riktade angrepp. Jag får, med anledn. häraf, fråga Hr von Hartmansdorff hvad han förstår med den Svenska Statskyrkan? Förstår han dermed hvad lian sjelf upfatlar vara Svenska Stalskyrkau, eller hvad t. ex. Gr. Liljencrantz tror vara Svenska Statskyrkan? Eller förstår han dermed den kyrka, som nu hos oss är rådande under namn af Svenska Statskyrkan?
: 5 snörknäppen, d:o 1 tr. upp. 1 tr. upp. För en konkursmassas räkning realiseras under loppet af 3 veckor: aln. JStocJrfiofan, Vesterlånggatan 5 7, Itr. upp. 2: — kr. Handskar hemsändas vid reqvisition pr Telefon: 22 46. 1 tyg &gt; 37 Flxtra prima Rockfoder » 64 &gt; - 38 &gt; 500 st. Barnkoftor å 2,5o. 1.000 Damekoftor, ha koHat S k r. säljas nu för 5 kr. Herrvästar, ha kostat 8,50, säljas 500 för ö,50. Damevästar, ha kostat 4 kr., nu 1,000 2,75. Flanell-Damelif å 1,25. Alla varorna äro af prima beskaffenhet och felfria. Yllevarorna äro hemstickade. Order till landsorten m o t efterkraf. D e n, som ej är belåten med nämda varor, får retournera dem. Profver sändas, och bref besvaras, endast då 20 öre bifogas. d:o 0-knapps Mousquetaires .. m. å 34 öre &gt; d:o S. &gt; 63 » » 51 » Skjort5,000 Kjöbenhavn 1888 [262] Materialer P a n o r a m a n i Rundmålningsbyggnaden å Djurgården är öppen alla dagar från kl. half 10 f. m. intill mörkrets inbrott. [4b0] Panorama international, Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. Abonnementsbiljetter, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. för träskärning, träsnideri jer ti, och mönster. Salongsbord, Stolar, Afdelningsskärmar för montering, Piedestaler, Blomoch Kandduksställ, Knyppeldynor med Bord och Pinnar samt Spolmaskiner. Billig helpension. En 5, två flickor i skolåldern, eller yngre, kunna få moderlig omvårdnad samt undervisning i godt hem, der en elev förut finnes.
Han hade under sin lifstid rest iner iiii de flesta människor, men han hade aldrig varit utom stiftets gränser, om man undantager de år han legat vid akademien. Det var, liksoin genom en tyst öfverenskommelse, sed bland presterskapet, att man aldrig gjorde någon antydan om hans kringflackande, lien~lösa lif. Han mottogs naturligtvis olika efter viiidfolkets olika åsikter om gästfrihetens plikter, och ofta raknades ' lian nog soin ett af de onera, iivilka hörde till bostallet, och som inan måste finna sig i, men i allmänhet visades lian val så pass mycken välvilja, som maii kunde begära för en person, hvilkeii själf stallde sig fiillkoinligt utom familjernas angelagenhetel * och intressen. Emellertid hade tdet. blifvit fraindukitdt; pastorn fick sin vanliga plats vid det lilla bordet vid fönstret, dit prostinnail från stora bordet. ined vanlig omtanke förde livad soin var nödigt för hans supd. Prosten gjorde en ' ocli nililan anmärkning. o111 väderleken ocli en och annan frbga om ' den försainling, Iivarifråii, han senast koin, men pastorn svarade fkorcligt. Han satt och åt ' ined god aptit, rak och stel som vanligt. Nar iniltiden var slut, blef han mera meddelsain. » H a r min nhdiga prostinna sett s i kallade pramaputtra-höns 3 » fragade han. Nej, jag liar aldrig sett dem, men jag liar Iiört a t t prosten Löfvdns liar sidana. s ' » Prostinnan J~öfvBn skicltade med mig en liten korg med sådana ägg, ifall iniri nidiga prostinna skulle vilja lagga på en kull darutaf. Den star kvar nere i boden., 8 % snällt af Iieiine », sade prostinnan. » Den korgen kan du springs ned och hemta, Einma. »; oskulle min iikdiga prostirma misstycka, om jag också fick upp mitt bagage? Det ligger afveiiledes kvar därnere - ett nkgot större lalyte.
Jag inser ganska väl, att denna fråga, eller öfvergifvandet af principen för det ärftliga inflytandet, medför en rubbning uti förhållanden, som förljenar att betraktas; men jag bekänner, att jag har intet emot att öfverlemna åt alla 4 Stånden inom Utsk. att välja ordförande. Der möter intet annat hinder, än alt en sådan fråga måste väckas-inom Const.Utsk. och icke här. Jag har icke väckt den inom Utsk., men för den händelse att R. o. Ad. skulle besluta bifall till denna motion, anser jag det tillhöra mig, då jag en gång väckt frågan och talat för densamma, att visa den aktning och ödmjukhet för de öfriga Stånden att öfverlemna till dem samma rättighet, som tillkommer R. o. Ad. i detta hänseende. Nog ser jag, hvart detta kan leda; men i närvar, stund bör jag icke ingå i någon betraktelse af följderna för vår representation, enär denna fråga icke nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; dock är jag för min del fast besluten att gerna afstå alla företrädesrättigheter, blott det sker till Rikets sanna gagn och fördel. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Uti mycket är jag förekommen af Frih. Stjernstedt. Efter honom hafva flere talare yttrat sig; men jag har icke hört, att någon vidrört den frågan uti Utsk:s betänk., som gör nödvändig suppleant till ordför , ifall ordför. af laga förfall är hindrad att sitt lall uppfylla. Jag förmodar, enligt den del af discussionen, som redan är förbi, att afslag icke kan komma i fråga. Om åter R. o. Ad. skulle besluta återremiss, skulle jag önska att Utsk. ville inkomma till Ståndet med ett utlåt., som innehöll tydliga föreskrifter huru förhållas skall, då ordför. af laga förfall är hindrad att fullgöra sina åligganden, samt om icke, bland det antal af utskts-ledamöier, som Ståndet a priori väljer, en suppleant till ordför.platsen bör utses.
Derefter blef han i stor procession med musik afhemtad och förd till krigsgudens tempel, hvarest investituren försiggick. Hans hår bands upp i en knut på hjessan och pryddes med färgade fjädrar. Han ifördes vackra kläder, broderade med hans insignier. Derefter öfverlemnade presten med ett kort afskedstal båge och pil till honom, och nu var den nye riddaren färdig att visa sig för kvinnornas beundrande och männens afundsjuka blickar. Ett sorl af beundran och lyckönskningar mötte honom, då han med sin juvelsmyckade näsa framträdde för publiken. Allt eftersom vi under vår vandring närma oss staden, se vi det stora solgudens tempel tydligare afteckna sina pyramidformiga konturer mot himlen. Detta tempel kunde på den tiden räknas som ett af verldens största och dyrbaraste palats. I många år arbetades derpå, och allt eftersom aztekernas makt förökades, växte templet i storhet och prakt. Sedan vi passerat stadens vallar och bryggan, som för öfver vallgrafven, stå vi vid foten af en mur, den s. k. tempelmuren, som omgifver och skyddar tempelbyggnaderna. Den är byggd i fyrkant, flera tusen fot lång och 10 fot hög och består af sandsten och kalk. Öfverst är den försedd med ett bröstvärn, som midt på hvar och en af de fyra sidorna afbrytes af ett torn, hvars nedre del bildar en ingångsport. Både bröstvärn och torn äro prydda med ormfigurer i upphöjdt arbete. Då vi stiga in i tempelgården, finna vi platsen stensatt med flata stenar och ytterligare afputsad med en sort cement, som gör den mycket glatt. Det är en egendomlig tafla, som tempelgården erbjuder åskådaren. Hvart man än kastar blicken, ser man afskurna pyramider, stora och små, upptill krönta med smärre torn med förgyllda kupoler, framför hvilka röken af den eviga elden, som underhålles på hvarje torn, långsamt stiger uppåt i den sommarklara luften. Solen kastar sina glittrande strålar mot pyramidernas slipade granitytor, hvilka afbrytas endast af trappornas snöglänsande marmorsteg.
Sedan Stats - Utskottet nu sälunda anfört, hwad der i afseende pä Stats-Werkers Förwaltning funnit nödigt, sä följer i ordningen för UlskotietS Utlärande akt Upgiswa. 2:0 Stats-kverkets tillständ och behof. Till denna del af Utskottets Utlärande hörer egentligen Utredandet af Stats-WerkelS Inkomster och Utgifter, sädane de efter Stater och Författningar blifwit faststalde, Dm det wörö en Möjelighet, att i alla förekommande händelser, förut kunna pä det aldra nogasie bestämma Statens Utgifter, förhäller det sig likwäl icke sa med Desi inkomster; ty flere af desie senare äro i siclfwa sin natur och till sin grund af sadan beskaffenhet, akt de i mänga delar arv af ett olika förhällande, det ena arel emot dek andra, fa att de för det löpande äret aldrig kunna beräknas annorlunda en förflagewis. Mycken warsamhet mäste således nyttjas dä en Stats inkomster af sadan art skola för en längre rid bestämmas, samt Sta. rens brist eller öfwerskott^ derefter upgöreö. SiatS» Ulskottet har derföre med öfwerlägqelse om nödwändiaheten deraf, dä Skats-Utskotter nu skolat utröna flike beskaffade inkomsters förmodade ärliga belopp, omvändt den möjeligaste försigtighet och grannlagenhet, till förekommande af de skadeliga werkningar, som Den 22 November. "3Z sorn en mitz-ralcul i denna wäg för Stats-WerM skulle medföra Stats werketS Inkommer, som uri Calculen Lik. A. och Bilagan N.o I. äro Uptagne, bestå Uti följande, nämligen: Ordinarie Aantam
Det är onekeligt, att nämnde Randsorts invånare, i anseende till aflägsenheten från Stockholm, sakna de förmoner vid sina producters föryttrande, som en stor del af Rikets öfriga provinser åtnjuta, och att således både deras enskifta och Rikets allmänna båtnad fordrar , att dem ej betages, att begagna sig af de tillfällen, till afsättning, som belägenheten nära Köpenhamn och Sjöfarten genom Öresund bereda. Af dessa anledningar är äfven genom Kongl. Brefvet den 2 Juli 1805 i Nåder förordnadt, att alla slags kreatur, får af spansk race undantagne, samt färskt och saltadt kött, fläsk , ost och smör af Skånes produkter få från Stapelstadshamnarne dersta - 5H Den 5 Juli. derstädes till utrikes orter utföras, emot de i 1799 års Sjötulls-Taxa utsatte Tull-afgifter med 50 p:Cts förhöjning derutöfver, dock att utförseln af Oxar *bör ske endast ifrån och med den 1 Mars till den 1 October om året, men under de öfriga månaderna vara förbuden; hvarjemte allehanda fjederfä , villebråd, ägg och mjölk samt jordoch trädgårds-frukter få från Skåne utföras emot de i förenämnde Taxa utsatta afgifter med 50 procents förhöjning, hvilken sistnämnde likväl icke äger rum för jordoch trädgårds-frukter. I fall denna tillåtelse skulle för tillfälliga gällande orsaker blifva för någon tid inställd, är det ofelbart af stor angelägenhet, att densamma till sin kraft och verkan genast återställes, så snart de skäl upphöra, som till förbudets vidtagande gifvit anledning, och det är äfven utom allt tvifvelsmål, att ändamålet skulle med ännu större säkerhet uppfyllas, derest exportations-friheten, utan att vara inskränkt till vissa årstider, blefve Tandtmannen tillåten enär som helst haa dervid kunde finna sin räkning.
Lyckligast är det, när båda delarna äro före n a d e; när man icke vet, h v e m som ger o c h hvem som får. D e n som har något andligt eller lekamligt godt, delar med den andre, likgiltigt från hvilken af parterna det kommer. E n vän måste kunna tro på m i g. Ofta, ack, allt för ofta tvingar lifvet en att skiljas från en kär vän. H a f o c h land o c h, hvad värre är, många människor gå emellan. D e t kan bäras många bud, sägas många ord, som för evigt skulle kunna förspilla min väns vänskap för mig, om han trodde därpå. Det beror på, hur m y c k e t han från början har trott på mig, pä mitt verkliga o c h innersta väsen. E n verklig tro står så oberörd af allt förtal som en klippa i hafvet, när böljorna spruta och hoppa omkring den m e d larm o c h dån. D e kunna aldrig tränga in i den, de kastas alltid tillbaka. Men står denne vän mig nära, o c h ser och vet han, att jag är på väg att göra något orätt, då kan ban icke bära det, icke tiga därmed. H a n beklagar sig i c k e för andra, han talar till mig själf, o c h den som talar i kärlek kan säga märkvärdigt svåra saker, utan att såra. H a n förstår mig så väl, att han till och med förstår, hvarför jag vill bära mig dumt o c h orätt åt. Han ser kanske däri, liksom alla som se djupt, att det dåliga i mig just är ett slags öfverdrift af något godt han håller af. H a n hvarken hatar eller föraktar mig därför. D e t finnes icke mycket på en gång så starkt och mildt som det tag hvarmed en g o d vän griper en i armen o c h säger: » B e t ä n k dig! G ö r inte detta! » A t t en vän icke öfverger en i olyckan, följer nästan af sig själft. D e människor, som hålla af en, därför att man är rik, förnäm eller har andra fördelar att bjuda på, förtjäna icke ens namnet af ens vänner. D e äro som vännerna till soldaten i H.
Majit, vid pröfningen af delta ämne, under den 11 Februarii i833, i Nåder förklarat nådårs-besparing tills vidare ej böra Civil-Statens Pensions-Cassa tillkomma efter sådane Einbetsoch Tjenstemän, hvilke erhållit afsked med pension å Rikets allmänna Indragnings-Stat, har Kongl. Majit, enligt Dess då tillika fattade beslut, genom d. 8 sisllidne Februarii till Stats-Utskoltet aflåten Proposition, (införd i i Sami. i Afd. Nio 2-7) lill Rikets Ständer nu öfverlemnat denna fråga med den anmärkning: att Civil-Statens Pensions-Cassa, som redan af Staten njuter betydliga bidrag, icke har oundgängligt behof af den serskilda tillgång, hvarå anspråk blifvit väckt; att en dubbel utgift skulle genom dess beviljande Stats-verket tillskyndas; samt att, då Rikets Ständer vid 1S23 års Riksdag medgåfvo och Kongl. Majit under den 2 September samma år biföll anvisning till förmon för Pensions-Cassan af hvad under vncanceoch liggemånader å Civila Ernbetsoch Tjenslemäns löner besparades, skälet dertill uttryckligen hemtades ifrån Cassans åliggande, att till delegare utbetala begrafnings-hjelp, hvilket åliggande ej för Cassan eger rum i afseende på de Embetsoch Tjenstemän, som på allmänna Indragnings-Staten öfverflyttas. På de skäl, som grundlagt Kongl. Majlis högstberörde, d. 11 Febr. 1833, fattade beslut, och hvilka i den Nådiga f Propositionen finnas införde, och med ytterligare fästadt afseende å hvad den, vid handlingarnes öfverlemnande, bifogade anmärkningen innehåller, tillstyrker Utskottet, att. R. S., med instämmande uti det af Kongl. Majit i frågan gifne beslut, må förklara, det Civil-Statens Pensions-Cassa icke är berättigad lill nådårs-besparing efter sådane Embetsoch Tjenstemän, hvilke, efter uppnådde 65 års ålder, erhållit afsked med lönens bibehållande såsom pension å Rikets allmänna Indragnings-Stat. Stockholm den \
Ridderskapet och Adeln väckta motion, deruti, under åberopande af hufvudsakligen samma skäl, hvarpå ofvananförde underdåniga ansökning sig grundar, och då svårigheten att erhålla Ijenliga byggnads-materialier, i förening med de stegrade arbetslönerne, föranledt opåräknad tidsutdrägt med fullbordandet af såväl flere enskildtu bus, som de allmänna byggnaderne, är vordet föreslaget, att Rikets nu församlade Ständer måtte medgifva: a) ytterligare räntefrihet under 5 år för den del al Iåneanslaget eller 125,000 R:dr, hvilken Wenersborgs stads invånare redan fått eller hädanefter få lyfta för uppförande af byggnader utaf sten eller annat ej eldfarligt ämne; b) låneunderstödens återbetalning derefter med 6 procent årligen, hvaraf 4 procent borde beräknas såsom ränta och 2 procent såsom afbetalning å capitalet, på sätt för de från Rikets Ständers Bank, emot intekning i fast egendom, ulgifna lån vore stadgadt; c) den för bygg nadernes fullbordande bestämda terminens förlängande under 3:ne år, eller lill den 1 Juli 1843, samt lämpandet derefter af tiden för Byggnadslånecomitéens redovisningsskyldighet; och d) enahanda förändrade vilkor i afsesende på den för stadens allmänna byggnader beviljade lånsumma af 25,000 Stals-VtskoUels Utlåtande j N.-o 15o. R:dr, med undanlag endast af tiden tor dessa byggnaders fullbordande, derom något, lika litet nu, som vid sistförflutna Riksdag, borde stadgas, enär det ålåg Kongl. Maj:ls Befallningshafvande att tillse, det staden i detta fall fullgjorde sitt åliggande.
Ehuru det får erkännas att under någorlunda goda år arbetsförtjenst ännu ej saknas för den som genom arbete vill sig försörja, synes likväl förhållandet redan vara att, då någon mindre fördelaktig konjunktur inträffar, kännes en rubbning på vissa orter i jemnvigten emellan behofven och deras uppfyllande, som naturligt skall blifva starkare i samma mån som befolkningen ökas hastigare, än nya försörjningsmedel uppstå. Deremot visar det sig synbart att den verkligen besutne jordägaren, som med ordning och omtanka sköter sin jord, ät i allmänhet inom detta län i en fördelaktigare och bättre lefnadsställning än fordom. Genom landthushållningens framsteg har välståndet stigit hos dem, som deraf vilja draga v f) fördel. Man finner också hos dem, som bibehållit sina jordegendomar ännu ostyc-^ kade, bättre åbyggnader, bättre bohag och äfven mera hyfsning än man fordom i allmänhet fann. Väl om medlen härtill ej lockar att från den redbarare enkelheten öfvergå till den slags yppighet och det lefnadssätt, som ej höjer menniskovärdet, som väl förfinar men derföre ej alltid renar sederna, men endast präglar högmodet och den inbilskhet, som ej förtjenar hvarken det värde eller den aktning, hvartill dock anspråken under sådana förhållanden ej sällan höja sig. Det blilver derföre af vigt att en sann religiös och moralisk bildning går i bredd med materiel förkofran, såvida den sednare skall förbättra och förlyckliga såväl individer som samhället; Det är också med tillfredsställelse Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har nåden uppgifva att inom de flesta orter inom länet bade den allmänna och enskilda undervisningen ej försummas och att väl ordnade skolhus inom de flesta socknar redan blifvit uppförde och skol-lärarne nu, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordning derom, blifvit antagne och aflönade. Det är likväl förtidigt att ännu bedomina verkningarne af dessa ansträngningar, hvilka dock erhållit ett godt stöd genom det bistånd, som dertill lemnäs af allmänna medel, enär de ej allenast bero af skolans tillvaro* utan äfven af den omsorg, hvarmed dess inre väsende bedrifves. vårdas och begagnas.
Sqvadrons-indelningen blefve: vid de värfvade vid de indelda vid Jemtlands regementena regementena hästjägare-corps Manskap: indragne till hingsthållning . — ] 1 » anslagne » under-officerare 5 5 5 » » » hästläkare 1 jj » » » trumpetare ... 3 3 3 » ryttare deribland 4 korpraler och 4 vice-korpraler 116 116 91 Summa 125 125 100 Hästar: » indragne till hingsthållning — 1 1 » » » underbefäl, m. fl 8 f 8 f 8 f » vakante under fredstid •) 17—20 2) » närvarande för ryttare. Vid lifgardet till häst. 2) Vid husar-regementet Konung Carl XV. j-) Sqvadrons-hästläkaren står ej i nummer vid de indelda sqvadronerna, är oberiden i fredstid och förses vid krigsrustning med klippare af kronan. C. Hela kavalleriet, oberäknadt befälet, skulle uppgå till n Manskap 4,818; Hästar 5,171 J i stället för nuvarande » 4,290; » 4,659 2) ') Vakante af dessa under fredstid 222. 2j » » » » » 144. f utom desse uppsättas vid krigsrustning 30 klippare. 133 Mot kavalleri-befälets nuvarande organisation kunna många befogade anmärkningar göras. Den är icke allenast svag, svagare än vid något utländskt kavalleri, särdeles hvad sqvadronsstaten vidkommer, utan den är äfven ojemn och olika vid särskilda delar af vapnet. Sålunda har vid de skånska indelda regementena öfversten befäl öfver två bataljoner, men vid öfriga regementen och corpser blott öfver en. Vid de förra finnes en, vid de senare två majorer på hvarje bataljon. Lif-gardet till häst eger utom regements-qvartermästaren endast en adjutant, då vid alla öfriga regementen tvänne adjutanter äro anställde.
Så länge ej något meddelande af dylik underrättelse till Kgens Bfhde ägt rum, synes mig försummelse och fångars onödiga qvarhållande ej kunna annorlunda förebyggas, än att genom Ilofrätternes och Revisionens försorg återförvisningsutslagen komma vederbörande Underdomare tillhanda. Uti begge de sista berättelserna förekommer det uppå angifvelse af förre Riksdagsmannen Erik Andersson i Nya Dahla anställda åtal emot en tillförordnad Domhafvande i Gudhems Häradsrätt för vidtagna domstolsåtgärder på grund af ogiltig stämning; och inhämtas af 1831 års berättelse, att sedan Kongl. Majit genom nådigt utslag den 10 April s. å. funnit Häradsrätten vid målets handläggning den 8 Maj och den 18 Juni 1817 hafva felat deruti, att Häradsrätten ansett Erik Andersson hafva varit behörigen stämd och den 18 Juni fällt honom till böter för uteblifvande samt vid vite af 3 R:dr 10 sk. förelagt honom att å nästa ting sig inställa, men Kongl. Majit förklarat vice Häradshöfdingen Stedt, hvilken vid sistnämnde ting icke varit ordförande i Häradsrätten, ej stå i ansvar för Häradsrättens då gifna — 29 — beslut i vidsträcktare mån, än detsamma innefattade tillämpning af omförmälte utslag, samt således i Nåder väl fällt Stedt till böter, men ej dömt honom att till Erik Andersson ersätta mer, än de fyra R:dr banco, som till följd af Häradsrättens ogillade åtgärd blifvit honom i böter och vite alfordrade; nytt åtal blifvit af mig förordnadt emot den Domhafvande, som förrättat 1847 års hösteting med (iudhems härad, med påstående om laga ansvar samt skyldighet för honom att gifva klaganden Erik Andersson ersättning för de 10 R:dr banco, denne ytterligare förlorat i vitesbot, som vid sistnämnde ting blifvit honom förelagd och vid följande vinterting ådömd.
— N:o 169, i anledning af väckt motion i fråga om undersökning af de angående jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, friketsbref m. m.: B. X. 64, 158, 210, A. 210; E. XI. 3. — N.o 170, i anledning af väckt motion om förändradt sätt för utfärdande af sådane författningar, hvarigenom en förut gällande lagstiftning i en eller flera delar förändras: B. X. 64, 158, A. 158. — N:o 171, i anledning af väckt motion om ytterligare bestämmelser i afseende å båtsmannens inom Blekinge län tjänstgöringsskyldighet: B. X. 64, 158, 211, A. 211; E. XI. 115. N:o 1 72, i anledning af Riks-Ståndeus skiljaktiga beslut öfver —Betänkandet N:o 131: B. X. 64, 158, A. 158; E. XI. 3. N:o 173, i anledning af väckt motion derom, att Länens Brand —stods-Bolags obligationer måtte få uti. allmänna kassor emottagas eller belånas: B. X. 219, 247, A. 247. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkande!) och Utlåtanden: — N:o 174, i anleduing af väckte motioner, rörande Universitetets i Upsala förläggande till Stockholm eller ock de juridiska och medicinska fakulteternas vid nämnda universitet flyttning till hufvudstaden: B. X. 219, 247, 271, A. 272, 275, 279, 280, — N:o 175, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 90: B. X. 219, 247, A. 247. — N:o 176, i anledning af återremias af Betänkandet N:o 135: B. X. 219, 247, A. 247.