Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan ändrade han ton och vågade föreslå henne att fly med honom, men hon svarade, att han misstagit sig och att hon vore en hygglig flicka. Han försökte kyssa henne och då blef hon på allvar ond. Nu visste ingen af dem, hvad de nu skulle företaga sig; han hade uttömt böner och djerlhet och hon var trött och uttråkad, men hur skulle hon komma ifrån sin dumhet. Slutligen lofvade hon, att om han lemnade henne betänketid, skulle hon skrifva till honom inom tre dagar, och för att köpa sig fri lät hon honom kyssa sig helt vänskapligt. Ändtligen var hon fri. Hon skyndade tillbaka till sitt rum, klädde sig i hast och gick ned. Hon hejdades af Blache, portvakten, som sade att egaren önskade tala med henne. — Hvad vill han? frågade Justine. — Han säger, att man icke kan hyra ut åt en person, utan att veta hvarifrån den kommer, och han vill veta er adress. Det är nödvändigt, för att göra efterfrågningarmen oroa er inte, det är jag, som skall inhämta upplys-ningame, och ni kan vara lugn att jag ej skall förorsaka er några obehag. Jag skall säga, att jag har goda underrättelser, » så skall han bli nöjd. — Nåväl hvar bor han? Här i första våningen, han är hemma och väntar er. — Jag har mycket. brådtom i afton, men skall komma tillbaka i morgon för att tala med egaren. Hon återkom dock hvarken dagen derpå eller de följande dagame, men Blache erhöll ett bref med följande innehåll: » Herr Blache. Med sorg måste jag underrätta er, att M: lle Justine Rousseau är död. Ni kan förfoga öfver alla föremålen i hennes rum. Penningar medfölja till hyran för nästa qvartal och ni kan behålla resten. » Underskriften oläslig. Samma dag mottog Vicomte Hugues Barthélemy följande biljett: » Adjö, tänk ej mer på Justine. Blache var mycket nöjd. Sedan hyran blifvit betald, återstod honom ännu en vacker summa, så möblerna, t och kläderna, hvjlka, om de än icke passäde åt M: me Blache, voro bra åt deras dotter Fanny.
Dylta svafvelbruk och socknarnes rotering; Den 23 November e. ra. 327 ang:de väckt fråga om lindring i Båtsmaushållet med äfs. på derifrån utgående beklädnadsbidrag; ang:de förnyad indelning af nyroterade jorden i Blekinge län; i fråga om den tillämnade fyrinrättningens å Hernöklubb förläggande till Lungön utanför Hernösand; ang:de hegardt ytterligare statsbidrag till fullbordande af hamnoch kanalbyggnaden vid staden Carlstad; ang:de gjord underd. framställning om ytterligare låneunderstöd för kyrkobyggnaden i Christinehamn; med öfverlemnande af förslag till ordnande af den civila helsovården i riket. Då härefter förekom K. M:ts d. 19 d:s bordlagde nåd. Skrifvelse till K. St., med öfverlemnande af förslag till redaktions-förändringar och tillägg i nu gällande Tulltaxa, anmälde sig och yttrade Frih. Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Då K. M:t be hagade nedsätta en s. k. Finans-komité, var det mången, som förestälde sig, att denna komité skulle betrakta det som sin första upgift att från spridda håll samla alla de uplysningar, som kunde sätta It. St. i tillfälle, att, på grund af fakta, sjelfständigt pröfva den för våra närv:de förhållanden så vigtiga frågan, huruvida det s. k. frihandelssystem, som hos oss infördes, om jag ej misstager mig, genom en K. Förordn. i slutet af Dec. månad 1856 och hvarigenom all tull på spanmål och landtmannavaror uphäfdes, varit för landets ekonomi mer helsosamt och gagneligt än det Statshushållningssystem, som vid samma tillfälle afskaffades och hvars lyckliga följder för landet vi varit i tillfälle erfara genom den sakrika berättelse, som under loppet af samma Riksdag till R. St. äfgafs af en hög embetsman. Jag känner ej, M. Hrr! huruvida Finanskomitén betraktat sitt updrag från denna synpunkt; men hvad jag vet är, att i detta ögonblick nämnde uplysningar ej finnas för R. St. tillgängliga. Och då jag nu går att yttra mig öfver K.
Maj månads ingång 900,000 R:dr, elter Juli månads ingång 1.000,000 R:dr, efter September månads ingång 500,000 R:dr, och efter November månads ingång 180,000 R:dr, eiler tillsammans 2,580,000 R:dr allt Banko, uppgjordes den 15 April ny kalkyl uti tre kolonner: en från den 15 April till och med den 30 Juni, en från den 1 Juli t. o. m. 30 Augusti, och en från den 1 September till årets slut. Uti denna kalkyl voro bland inkomsterna i första kolonnen upptagne omkring 913,200 R:dr B:ko, som antagits skola under Maj och Juni månader inflyta för obligationer på tre månaders uppsägning, och bland utgifterna de nya utbetalningarne för en brobyggnad öfver Helgeå, till arméens pensions-kassa, för National-musei-bvggnaden, och ofvannämnda 333,333 R:dr 16 sk. för jernvägarne, tillsamman 630,365 R:dr allt B:ko; och visade sig då den kontanta behållningen den 50 Juni uppgå till omkring 207,400 R:dr B;ko. Utan medlande biträde kunde med denna summa det på en million sig slutande kreditivet icke till Riks-banken på bestämd dag, eller den 30 Juni, inbetalas, och då härtill kom, att dessutom en million, så snart Juli månad ingått, d. v. s. dagen derefter, borde, enligt Rikets Ständers beslut, hållas disponibelt för styrelsen öfver jernvägs-arbetena, så blef det oundvikligt, att med anmälan af detta förhållande hos Rikets Ständer begära deras biträde. DA till följd af verkstälid uppsägning högsta sannolikhet var för handen, att beloppet af de efter sex månaders uppsägning förfallna obligationerna, såsom sig borde, skulle i förra hälften af Augusti minad ingå och då i Kontorets kassa inbringa omkring 2,298,000 Riksdaler, var det förnämligast någon tids frist, Kontoret behöfde för att åter kunna reda sig och komma ur sin förlägenhet.
Han var knappast medveten om vad han sade, och när han nu stod framför henne och andades häftigt med fuktiga, feberlysande ögon som trotsigt såg på henne, skulle han inte ens efteråt ha varit i stånd att redogöra för vilken min hon hade eller hur hon såg ut. Ni dåre ni dåre! mumlade hon och drog honom häftigt nedför trappsteget. Kom då, ni får inte tala så högt här låt oss gå och sätta oss på ett konditori, åtminstone hör ni, ni låter ju inte ens tala med er min Gud, vad skall jag göra? Hon tog hans arm och förde ned honom på trottoaren. Kom, sade hon, plötsligt behärskande sig, ni är ju sjuk, ni har feber. Och de gick fort uppåt förbi Klara kyrkogård. Under hela vägen upp till Drottninggatan sade de ej ett ord, men de nästan flämtade bägge två. Hon stannade, släppte hans arm förskräckt och tog med handen över ögonen. Vi går in på Feiths nej, nej, vänta, inte där, jag är galen, vi går in på första bästa inte här på denna gatan kom å, ni unga dåre! Ni kunde just ställa till trevligt åt oss! Hon förde honom in på en tvärgata och de hamnade på en litet blygsamt och föga besökt konditori. Men nu hade han ingenting mer att säga, han endast brann och blygdes, han teg envist och vågade ej ens se på henne. Men då började hon själv tala, sakta och vackert, med av rörelse darrande röst, under det hon med upprört ansikte satt och lekte med sina handskar på bordet. Och först nu vågade han se på henne. Jag förstår er, jag har fått det där brevet som ni skrev, är ni säker på att allt det här inte bara är en nyck hos er? Jag Hör ni? avbröt han henne behärskat, ni kanske är rädd för att tala uppriktigt med mig. Men jag svär att jag skall behärska mig nu, jag känner att jag kan det, jag kan tåla vad som helst nu. Med blekt men lugnt ansikte lade han armarna i kors över bröstet och stödde sig mot bordet, framåt, mot henne. Jag tror det, jag är just inte rädd, men det låter som om ni ville ha en dom avkunnad över er vad skall jag göra? Ni har bekänt att, att ni ni har skrivit och sagt att ni älskar mig. Vad kan jag svara?
Ständer afgifva; inskränkande sig Utskottet nu till meddelande af en i möjligaste måtto sammandragen öfversigt af grundel ne for hvarje Afdelniugs organisation samt föremålen för dervarande befattningar; a) GassaAf delningen. Till denna Afdelning hänföres allt, som angår behållningar i ädla metaller, i sedlar och i kopparmynt, äfvensom contant utgift och contant inkomst samt mynt-om vexling. En lätt och redig öfversigt af Cassans tillstånd och de dermed inträffande daglige förändringar, så väl för hvarje serskildt slag af behållningar, som på det hela eller med andra ord: En gemensam fortgående Cassa-Riikning är ett hufvudföremål för bokföringen derstädes. Emedan Cassans förråd och behållningar (ej egne, utan blott under dess redovisning ställde} utgöras icke allenast af Banken tillhörige eontante medel (metalliska tillgångar) ulan äfven af dylike, tillhörande andra; så och enär hvarje serskildt Förvaringsrum betraktas såsom Gäldenär för behållningen deruti, blifva de motsvarande Borgenärerne under denna synpunkt LaneAf delningens Conto för de contenia medel (metalliska tillgångar), Banken sjelf eger samt Depositions-Af delningens Conto för å Räkning derstädes insatt Guld. Emedan Cassans behållningar (icke heller egna, utan blott under dess redovisning slallda) vidare utgöras af representativt mynt (Bankens räntefritt utställda skuldförbindelser, ansedda såsom penningar och inlösbara viii anfordran), för hvilka likaledes hvarje serskildt Förvaringsrum är att betrakta under egenskapen af Gäldenär, så blifver motsvarande Borgenären under denna synpunkt: Sedel-Contoirets Conto.
Nej har blifvit beslutadt, att lånet skall utgå emot de af Stats-Utskottet foreslagne vilkor. i6:de voteringen: (enl. a3 punkten.) Den, som godkänner Stats-Utskottets förslag, att hela det till myrorä aftappning på Gottland beviljade bidrag af 5o,ooo R:dr skall utgå endast såsom lån, voterar Ja; den, det ej vill* voterar Nej; Förstärkta Stats-U/skottets Memorial, N\o 506. 19 vinner Nej, bifalles, att Kongl. Maj:t må ega, derest omständigheterne så skulle påkalla, anvisa en del af beloppet såsom anslag. Denna voterings-proposilion har blifvit besvarad med 7 4 Ja och 45 Nej; och då således Ja vunnit, har Stats-Utskoltets förslag blifvit gilladt. ty.de (enligt 2y:de punkten.) Den, som vill, alt bland föreskrifterne för användande af de, enligt Stats-Utskoltets Utlåtande, angående Extra Statsregleringen, Litt. C, anvisade medel, intages ett nytt moment, som biifver del 5:le i ordningen, af den utaf Borgareoch Bonde-Stånden beslutade lydelse (”alt vid aila arbeten, lill hvilkas utförande Staten i större eller mindre mon bidrager, må företrädesvis och, der sig göra later, användas försvarsoch sysslolöse personer, hvarjemte, i frågor om utdikningar och vatten-aftappningar eller vägars anläggning eller förbättring, vederbörande menigheter, före arbetets begynnelse, mätte blifva hörde, för att angående företagens lämplighet sig utlåta”), voterar Ja; den, del ej vill, voterar Nej; vinner Nej, förfaller frågan härom. Voteringen har utfallit med 83 Ja och 36 Nej; och enär således Ja vunnit, har den uti ja-propositionen intagne föreskrift blifvit godkänd. i8:cle voteringen, (enligt 28:de punkten.)
Nu påstår man, att då praxis i 3o år varit att man fordrat fulltalighet vid sådana 0111- 25 11. " i> Den ii Maj. röstningar, så borde denna praxis icke heller nu åsodosätlas, •— hvarföre? Jo, säger en af mina mest aktade vänner, derföre, att i formerna ligger vår säkerhet och för deras skull måste praxis äfven följas. När man har grundlag ali åberopa, så får man icke hemta stöd från praxis, hvilken, om han strider mot eller afviker från grundlagen, måste afskaffas. Jag som anser mig tillhöra dem, hvilka försvara det beståndande, jag tror att man just genom vidhållandet af denna praxis sätter grundlagen på spel; ty derigenom utsätter man sig för den orimligheten att aldrig någon omröstning inom förstärkt Utsk. skulle kunna blifva gilltig. Frih. Cederström har väl sagt, att en ledamot, som försummade att inställa sig, skulle derigenom blifva sin riksdagsmannarätt förlustig; men tre gånger kan en ledamot vara borta ulan någon påföljd. Om således dessa 120 personer vexla örn att förbryta sig, så fordras det 36o förbrytelser innan alla dessa ledamöter hinna att förlora deras riksdagsmannarätt. Dertill torde åtminstone ett år komma att åtgå. Vill man åter se ärendena kunna lagligen och i råttan tid afslutas, så måste man vidtaga det sätt, som Grefvarne Horn, von Platen och några andra ledamöter erkänt vara det rätta. Om 2 Stånd skulle stanna emot 2 i afseende på denna fråga, så ser jag icke att någon annan följd deraf kan uppkomma, än att allt förblifver i sitt förra skick, d. v. s., att de förtenta plåtarne skulle komma att draga samma tull som förut. Deruti kan jag icke inse någon våda. Jag vet att mången tror, alt privilegier för det ena eller andra Ståndet skulle äfventyras, om man tilläte voteringar inom förstärkta StatsUtsk., utan att alla ledamöterne voro tillstädes.
Länet och befordra betydligt odliugs-bemödandet samt verka fördelaktigt för en kommande tid, ehuru kännbara de befinnas för dem, som både utflytta och qvarbo i Byelagen. Det understöd, som af Eders Kongl. Majit i Nåder beviljats för utflyttningar, har underlättat de kännbara och betydliga kostnader, hemmansägarne vid Laga Skiften nödgats vidkännas. Linodlingen bedrifves med framgång, särdeles i norra delen af Länet, och väfnader tillverkas till afsalu å marknader. Hampa odlas endast till husbehof. Potatesodlingen tilltager årligen; men beklagligen förbrukas en stor del till Brännvins-bränning, ehuru de nyttigare kunde användas. Länets areal uppgår lill 1,000,936 Tunneland, deraf Åker, Äng och Odlingsbar Jord upptaga 323,369 Tunneland samt Mossar, Kärr, Ljunghedar, kala Berg, Flygsands-fält, Sjöar och Vattendrag 677,567 Tunneland. Länets Kongl. Hushålls-Sällskap, som ägde kännedom att inom Länet funnos betydliga vattensjuka trakter, som genom utdikning kunde göras fruktbara, anmodade år 1834 ^en förtjenstfulle Agronomen Stephens att på Sällskapets bekostnad undersöka och afväga 4 särskilt uppgifne sidländta landtslräckor, hvarigenom åsyftades dels Ramsjöns sänkning och dels upprensning af Himble, Tollered och Stens åar. Dessa undersökningar förelogos samma år och sedan Charta öfver fälten blifvit afiemnad, samt afvägning verkställd, meddelade Stephens det utlåtande: Att Ramsjöns sänkning skulle kunna verkställas för en summa af 7,3i6| R:dr Banko, deruti dock ej inbegripits inköpet af en Qvarn, som tor företaget är hinderlig. Jordägarne, öfver förslaget hörde, hafva ej kunnat förmås förena sig om deltagande i kostnaden, ehuru genom Sjöns sänkning nära 2000 Tunneland jord kunde göras odlingsbar, och betydliga Torf-mossar derigenom vinnas.
Maj 1752 år stadgadt rörande sättet för stämnings delgifvande åt hel menighet gälle äfven då byalag eller samfällighet, sorn skall stämmas, utgöres af 10 jordegare eller flera, dock bör i detta fall stämningen derjemte särskilt i laga ordning kungöras Byfogde eller Ålderman eller, der sådan ej finnes, dem af jordegarne, som i sina hemvist anträffas; och bör den, som mottagit stämningen, vara skyldig gifva de Öfrige svaranderne del deraf, äfvensom den af svaranderne, som är till längsta stämningstid berättigad, må denna tid tillgodonjuta. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Pehr Staaff. 100 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Af Flerr Staaff, Pehr, om förhöjning i det af Kongl. Majit nådigst äskade anslag för myr-utdikningar i de sju nordligaste lånen. Genom Kongl. Maj:ts nådiga Proposition bar äskats fortfarande för nästa statsregleringsår af det belopp, som Rikets Ständei vid sista riksdagen anslogo till understödjande af sådana myr-utdikningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, samt vissa härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten. Detta anslag utgjorde 100,000 R:dr R:mt årligen och detta belopp har Kongl. Maj:t nu jemväl äskat. Då emellertid den ifrågavarande summan, fördelad på sju län, endast visar ett belopp af omkring 14,000 R:dr för hvarje, så är det uppenbart att anslaget måste vara otillräckligt, derest det skall kunna åstadkomma den dermed åsyftade nytta, eller att åt odlingen och civilisationen eröfra stora sträckor af förut onyttig mark och på samma gång fördubbla, ja mångdubbla värdet af den närliggande, frost underkastade jorden.
Då man således uti ifrågav:de Betänk, icke vill gå in på principen af MinisterStyrelse, så torde icke heller någon annan utsigt till förbättring finnas, än att man partiellt gör de jemkningar, som äro af största behof påkallade; men deruti ligger just, såsom jag redan nämnt, svårigheten, att ingenting kan uträttas, utan att man bygger om hela systemet på en annan grundval. Det är — om jag får nyttja en liknelse — ungefär så som om man hade ett mekaniskt verk, t. ex. ett urverk konstrueradt med pendel, och ville komma ifrån pendeln såsom alltför mycket skrymlig och besvärlig. Detta går visserligen också an, men endast med det vilkor, att man omkonstruerar verket efter en helt annan princip; t. ex. af det slag, som vi bära i våra fickor; men icke låter det sig göra att bortplocka vissa delar af verket utan att ändra systemet. Och det är just med afseende å do stora, nästan sagt, oöfvervinneliga svårigheter, som möta, att med hvarandra sammansätta eller sammanjemka tvenne olika systemer, hvilka hvila på väsendtligen olika grund, som jag, åtminstone för tillfället, icke ser någon så lätt begagnelig utväg, som Etsk. tyckes hafva föreställt sig, att behålla den nuv:de grunden, men ändå kunna komma till det åsyftade målet: förenkling i administrationen, och ett närmare sammanhang mellan RegeringsDepartma och de underlydande Embetsverken. Något torde visserligen i detta afseende kunna göras, men jag måste likasom den första talaren i denna fråga säga, att — ehuru gerna jag skulle vilja i detta fall få orätt — jag fruktar, att vid den närmare skärskådning af frågan, som jag, långt ifrån att vilja på något vis motverka, tvärtom på det högsta sjelf önskar, skall visa sig, att man möter större svårigheter än man från första början kunnat föreställa sig. Jag har således ingenting alls emot att en komité nedsättes för att ytterligare undersöka saken och föreslå de förbättringar som låta sig verkställa; och i afseende å formen tror jag att Utsk:s förslag har företräde framför Gr. Anckarsvärds, synnerligen af det skäl Hr Dalman redan anfört, eller att, om R.
Ehuru jag erkänner att Höglofl. Bevillningsutskottet i dess afgiine Betänkande rörande Curhusafgiftens bestämmande och sättet -att densamma utgöra sorgfälligt omfattat detta angelägna ämne och i hvad det Reglementarisk» ingår uppgifvit veckställigbebgrunder, ta 84 t):n 9 Xoftltmber f. m. torde mig tillåtas att i anledning af 6:te Momentets innehåll anmärka följande: Utskottet yttrar i nämnde Moment, ”att inom Länen bör genom SockenFullrnägtige en Deputerad väljas Jrån hvarje Härad , hvilka deputerade sammanträda på viss tid och ställe, Landshöfdingen utsätter, för att under dess Ord förande sjeifve öfverlägga och i händelse af olika meningar genom Votering per Capita , deruti Landshöfdingen äger deltaga , besluta huru den Commitme bör sammansättas, sorn skall årligen intill nästa Riksdag stadga den för följande året nödige afgiften, samt äfven sättet för de till liåkenskapernes granskning årliga Revisorernes utseende; häruti deltaga äfvenledes Fullmägtig* från hvarje af de Städer, som begagna samma Curhus som Landet. Jag medgifver att vid första påfeendet kan den före sia g ne M;ximi eller Minimi afgiften ej sakna billighet, men jag anser stora svårigheter om icke omöjsligheter att tillvägabringa den enstämmighet i besluten som fordras tili ändamålets vinnande. Mångårig ärfarenhet vittnar derom, att sammankomster sorn angå större eller mindre penningebidrag sällan mnottages med den benägenhet som utgör frsmställarens föremål; ehuru billigheten och nyttan tolkar ett önsksdt bifall. Redan för flere ir sedan då Veneriska smittans tilltagande väckte uppmärksamhet, ansågs nödvändigt att vidtaga kraftiga anstalter för att åtminstone mini ska dess rysliga följder. Ben 5 September e. m. Uppå Kongl. Maj:te Nådiga befallning att g«nom sammanträden med Länens innevånare öfverenskomma om en årlig: utgifts åtagande af hvarje Mantalsskrifven persen kunde allmänheten ej öfvertalas att lämna bifall, Meningarne voro delade och fastän bsveksamhetsskäl sorgfälligt användes kunde i de flästa
Frölich undra öfver att jag icke kan med stillatigande afhöra de beskyllningar, som sistnämnde Grefve gjort emot Regeringen, särdeles som jag hade den nåden att vara en af Konungens rådgifvare då de åtgärder vidtogos, hvilka Gr. Frölich klandrat. Han har nemi. sagt, att Regeringen tillsatt comitcer endast för alt få målen uppskjutna. Huru och hvaraf vet Hr Grefven det? Han har, i detta fall, anfört a:ne exempel hörande till min föredragning på den tiden, nemi. frågorna om fattigvården och om folkundervisningen. I afseende på fattigvården liar jag deltagit i tillstyrkandet af ilen comité som nedsalles. Hvad är följden af dess albete? Jo, att det beslut, som vid denna riksdag i frågan blifvit D c u 24 M u j. 34. faltadt, hufvudsakligen är bygdt på det förslag, som nämnde comité' afgifvit. Hvad folkundervisningen beträffar, så igenfinnas grunderne till del förslag, som nu af R. St. är uppgjord!, äfven uti samma comite's utlåt. På samma siitt förliåller det sig med frågan om communal-styrelse, hvilken Gr. Frölich icke omtalat bland de exempel han anförde, men hvilken jemväl blifvit förberedd genom oftamämnda comité', hvars uppdrag var nog vidsträckt för att omfatta alla dessa med hvarannan sammanhängande frågor. Det är således icke med fog, som Gr. Frölich klandrat Regeringens åtgärder i dessa hänseenden; och jag förmodar alt Gr. Frölich, om han får allmänna uppdrag med tiden, också får för detla klander vidkännas vedergällningsrätten, ehuru jag icke vill vara redskap derför. Men redan under denna riksdag liar jag hört att Hr Grefven för sina befattningar dermed fått uppbära beskyllningar, hvilka galt honom till sinnes. Ännu mera har det varit händelsen med ordföranden i Const.Utsk. Samma dag, som Gr. Anckarsvärd mottog delta ordförandeskap, hörde jag honom uppträda här med många och hårda beskyllningar emot Regeringen, bland annat att Hon sökt kringgå och äfven förneka R. Sles rättigheter.
Verk för medel, som på olika tider uppbåras, kan hvart och ett af desse Verk successive få en mycket fullständig redovisning och vara belåtet för sin del; men år ej con - 128 Riksens Ständers trollen i orten liflig och stark, utan tvärtom, på sått erfarenheten i flere fall den sednare tiden visat, de controllerande åro med Uppbördsmånnen i samråd och deltagande till medlens förskingring, så kan på det hela stå mycket illa till, midt under den stora belåtenheten hos alla delarne; hvilket åter, såsom mathematiskt falskt, visar, att grunden hvarpå bedömandet hvilar, måste också vara det. Alltså, och om medlen disponerades på ån så många sårskilde vågar, böra de dock vid en tid och i ett sammanhang redovisas. För det hela skall räkning på en gång aflåggas, innan ny uppbörd för någon del får vidtaga. Detta har varit inrättningens natur från början, och dit bör den återföras. Vidare och dernäst ligger vigten af controllen deruti, att den löper så nära inpå den för handen varande tiden, som möjligt. Första tanken om försöket att göra ett tillgrepp, skall falla, genom öfvertygelsen att upptäcktens hastighet icke lemnar rådrum för bristens fyllande med förväntade tillgångar, som oftast stannat vid bedragne förhoppningar. Om nu ett Riks-Boksluts-arbete i denna del skall lemna något bidrag, år det således angeläget, att arbetet icke företages först sedan Lands - Revisorers Berättelse. tsg Lands-Boken blifvit färdig och afgifven, hvilket icke sker förr, ån år efter Skatteårets forlopp, utan bor en sådan Bok vara fullbordad för hela Riket, lika så snart, som LandsBoken hinner afslutas; och som materialerne må kunna så inråttas, att detta låter sig verkstållas, år att förmoda, det nyttan i afseende håra icke blifver ringa.