Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jämte en sådan In - 4go D»n 19 Julii e. trt. va första Inteckningshafvare , hvarföre alla andra derå förut befintelige gravationer med Ca6saLånet infrias, och de förra Inteckningarne dödas inom viss förelagd tid, hvilket sker af Låntagare sjelf, då skillnaden emellan de förre gravationer och den Summa , som enligt 2 §. pä Panten får utlånas, dertill är tillräckelig, i hvilket fall han endast utfår denna skillnad, till dess de förra Inteckningarne vederbörligen dödade uppvisas. 4 §• Till Låns erhållande utur någon af de under RiddarhusStyrelsens vård ställde Fonder, erfordras följande säkerhetshandlingar: 1:0. Låntagarens Skuldebref till Cassan, teckning bör till säkerhet derom, att räntan å meddeldte Lån blifver inbetald vid föreskrifven tid, Låni tagaren ställa vederhäftig borgen af någon inom Stockholms Stad eller Stockholms Län boende af Directionen godkänd person^ hvilken för räntornas betalande ansvarar såsom för egen skuld. 4 §. Till Läns erhällan-; de utur någon af d« under RiddarhusDirections vård ställde Fonder, erfordras, Låntagarens till Cassan ställde Skuldebref, hvilket bör af honom egenhändigt vara skrifvit och underskrifva, samt Den 19 Julii e. tn. 491 egenhändigt underskrifva af honom och> om han är gift, äfven hans Hustru med bägges anborna eller brukliga signet, berittnadt af bofaste män , Domhafvanden eller tillförordnad Notarius Publicus och försedd med Domhafvanden3 derå påskrifna bevis, om Pantens intecknande; kommandes den sålunda beviljade och lagligen bevakade Inteckningen, sedan att gälla för Cassans räkning till dess den samme till Rätten återställes med
Då svarade Festus, att Paulus skulle väl förvaras i Cesareen; men innan en kort tid ville han draga dit igen. De som nu kunna ibland eder (sade han), komme ditned med oss, och klage då på honom, om de hafva något emot honom. Och sedan han hade töfvat der när dem mer än i tio dagar, for han ned till Cesareen; och dagen derefter satt han för rätta, och lät Paulum komma fram. Då han framkommen var, stodo de Judar kringom honom, som af Jerusalem nederkomne voro; och båro mång och svår klagomål före emot Paulum, som de icke bevisa kunde. Och han försvarade sig, att han intet brutit hade, hvarken emot Judalagen, eller emot templet, eller emot Kejsaren. Då ville Festus göra Judomen till vilja, och svarade Paulo, och sade: Vill du fara upp till Jerusalem, och der härom stå till rätta för mig? Sade Paulus: Jag står för Kejsarerätt, och der bör mig dömas; Judomen hafver jag ingen orätt gjort, såsom du ock sjelfver bäst vetst. Men hafver jag någrom gjort skada, eller något det döden värdt är begått, då vedersakar jag icke dö. Är det ock intet sådant, som de åklaga mig före, kan ingen gifva mig dem så bort; jag skjuter mig till Kejsaren. Då hade Festus samtal med Rådet, och svarade: Till Kejsaren hafver du skjutit dig; till Kejsaren skall du ock fara. Och då någre dagar voro framlidne, foro Konung Agrippa och Bernice ned till Cesareen, och skulle helsa Festum. Och medan de dvaldes der i många dagar, förtäljde Festus Konungenom Pauli sak, sägandes: Felix hafver låtit här efter sig en man fången; Om hvilken, då jag kom till Jerusalem, underviste mig de öfverste Presterna, och Judarnas äldste, begärandes dom emot honom. Och jag svarade dem: Det är icke de Romerskas sed bortgifva några mennisko till att förgöras, förr än den, som anklagad varder, hafver åklagarena jemte sig, och får rum till att försvara sig i sakene;
Emot beslutet i fråga om äskadt anslag för underhåll af vägen mellan Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län, af Hr Norin, som ansåg den af Kongl. Maj:t begärda summan hafva bort beviljas; Angående inrättande af en lägre Landtbruks-skola å Gottland: Utaf Sven Heurlin, Petter Persson och Per Persson, äfvensom af Hr Nordvall, i afseende å vilkoret, hvilket bordt föreslås till likhet med dem, Rikets Ständer för dylika anslag åt andra Landtbruksskolor stadgat; I fråga om anslag för fyra nya Landtbruksskolor: af Friherre Palmstjerna, som ansåg anslaget 4°00 R:dr nu icke böra beviljas, då den nytta, Landtbruks-skolorne med så ringa anslag som jooo R:dr kunna medföra, ännu icke vore ådagalagd; af Sven Heurlin, Petter Persson, Per Persson, Anders Nilsson, Anders Johan Sandstedt och Jonas Johansson, äfvensom af Hr Norin, i afseende å vilkoren för detta anslag, hvilket han ansåg böra stadgas i likhet med det för Gottlands Landtbruks-skola; Rörande afstyrkt anslag för Svenska Trädgårdsföreningen : af Doctor Gumelius: ”Emot det af Utskotten, med en rösts pluralitet, lättade beslut att afstyrka det af Kongl. Maj:t förordade anslag af R:dr i,333: 16 sk. B:co för Svenska Trädgårds-föreningen, får jag anmäla min reservation. Detta anslag afser hufvudsakligen anläggandet af en elev-skola, till bildande af skickliga trädgårdsmästare. Att en sådan bildnings-anstalt är af verkligt behof påkallad, lärer väl ingen vilja neka, som vet, huru ofullständiga insigter både i det theoretiska och practiska af yrket, våra trädgårdsmästare i allmänhet nu ega. Och trädgårdsodlingen, antingen man afser dess inflytelse på landets förskönande eller dess inverkan på fraonalstrandet af lifsmedel, synes ej vara en så ovigtig del al lands-culturen, att den ej alls skulle förtjena någon uppmärksamhet.
Det äi, dock a t t hoppas, att det ej skall dröja länge innan kvinnor äfven e.rhålla sate och stamma inom de styrelser, ' där ärenden beliandlas, Iivilka ligga kvinnornas intresse ocli omdöinesförin~ga s&amp; nara. soin fattigvården. hskviirdheten. af att erliilla kvinliga fattigvardsinedleinmar liar iif ven i dagarne if rigt framliillits af flere if liufviidstadens främsta tidningar. Doktor Hedda Andersson, Sveriges andra kvinliga Kikare, soin efter afslutade examina ' företagit en längre titlandsk studieresa; liar - denna höst etablerat sig i Malmö såsoin praktiserande lekare för f 9 n - tiiniiierssjukdoinar. Geno ' in sitt intelligenta och allvarliga, anspråkslö~a ocli syiilpatiska vasen liar fröken Andersson under sin studietid till' viiiinit sig lärares och kamraters liögaktning och vänskap. Maii kan afveii med visshet föriitspi, att den unga läkarens såväl personliga egei~sltaper som framstPleade k~mskaper .i sitt fack skola tillföysakra henne framgång på den viktiga och. ansvarsfulla bana lion gjort till sin lifsuppgift. ::: Daiiiiit~rl;. En saniskola liar denna Iiöst griiiidats i Köpenhainii af fröken Adler, Iivilken i Förenta staterna studerat samskoleväsendet. Den nya sainskolaii liar börjat i en iitmiirkt Igkal med 28 elever, ungefar sainm a antal, livarnied den första smskolan i ' Sverige, den Palmgrenska, f ör 17 h sedan öppnade sin aerksainliet. T yskli~iid. ~ l b e m t i n e deutsche Fra-nverein liar detta ar hållit si tt årsmö te (Generalversaininlung) och ett i samband därined stående alla kvinnoföreningar omfattande kvinnoinöte (Frauentag) i iiirnberg den 21-23 oktober.
Elector må efter första valet till UtskottsLedamöter, och UtskottsLedamot efter det tredje Plenum efter dess utväljande, sin befattning såsom Elector eller UtskottsLedamot sig afsäga. Uteblifver Elector eller UtskoltsLedamot, utan laga förfall, bland hvilka dock ej tjenstegöromål räknas må, från Electorers eller Utskotts sammanträden sammanräknade fem gånger, upphöre för påstående Riksdag hans befattning såsom Elector eller UtskottsLedamot. Härå tillkommer Ordförande bland Electorer eller uti Utskott, noga och alfvarsam tillsyn hålla. Ledighet för Electorer och UtskotlsLedamöter må dock Ståndet efter sig företeende omständigheter in pleno bevilja. §■ 32. Den ibland Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som enligt Matrikeln är den äldste, före ordet uti hvart och ett af Riksens Ständers Utskott. Den 9 April f. m. §. 33. LandtMarskalken, som alltid skall vara Frälseman, äger ensam rättighet: 1:0 Att sammankalla Ridderskapet och Adeln in pleno. 2:0 Att börja och med Ståndets samtycke afsluta plenum. 3:o Alt anordna Ridderskapets och Adelns öfverläggningar och tillkännagifva, hvad till förevarande frågor hörer eller icke, samt hvad i sammanhang dermed bör upptagas. 4:o Att till verkställighet befordra allt hvad Ridderskapet och Adeln besluter, och som ej emot Regeringsformen, Rikets öfrige Grundlagar eller denna Riddarhusordning strider. 5:o Att förordna skicklige personer till Ståndets betjening i och för Riksdagen. §• 34. Har LandtMarskalken låtit tillkännagifva, att han ej kan tillstädeskomma, äger den enligt Matrikeln förste närvarande Ledamoten , att i allo LandtMarskalkens rätt och åligganden utöfva; men bibehåller dervid sin rösträttighet. §. 35. Främmande åhörare äga inträde vid Den 9 April f. m. Ridderskapets och Adelns öfverläggningar iu pleno, så vidt utrymmet det medgifver.
Vanligen anses ock köparen vara den, som bör kontrollera, huruvida den vara, han köper, verkligen utgör hvad uppgifvet blifvit, hvarom det alltså bör åligga honom att sig förvissa, utan att någon bevisnings-skyldighet i detta hänseende bör kunna åläggas säljaren. Den olägenhet, motionären uppgifvit Såsom en följd af friheten alt föra kolen i okrönta skrindor, att nemligen säljaren, då mätning ifrågasättes, vanligen vänder sig till annan köpare, som Gnderfåter denna kontroll, har sin naturliga grund deri, att, då köpslutet beror på frivillig öfverenskommelse, den köpare, som betalar lika mycket för en mindre qvantitet och således betalar varan högre, alltid måste hafva lättare tillfälle att få köpa, än den, som icke vill för samma vara erlägga lika högt pris. Deremot medför begagnandet af krönta skrindor såsom målkärl den olägenhet, att de omätta kolen, serdeles om de äro lösa, under transporten till någon del sönderkrossas och således sammanpackas; hvarigenom brist i målkärlet uppkommer, då antingen den, som lefvererat kolen, derest han skall fylla samma brist, eller ock i annat fall emottagaren kunna anse sig hafva lidit 8 sillm. Besv. och Ekon.-U tsk:s Betänkande, N:o 57. orätt; hvarförutan vid ombyte af skrindor och fordon samt dessas förnyade justering och krönande den kolsäljande, i allmänhet fattigare, allmogen måste vidkännas en icke så ringa kostnad och tidspillan. På grund häraf och då det genom Kongl, förordningen den 19 Juni i843 föreskiilna mätningssält, enligt UlskotleLs tanka, upplyiler det hufvudsakligä ändamålet af säkerhet och reda vid kol-lefvereriwgen, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande motion icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1.4 Mars 1843. Häremot anförde herr Friherre Cederström, R.:
55 understödet, med afseende å Plagemans ekonomiska omständigheter, är af behofvet påkalladt, har, vid sådant förhållande, funnit sig ej kunna tillstyrka bifall å förevarande motion. 77:o. Uti särskilda, hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet väckta, motioner hafva Herr Tham, Casper, och Riksdags-fullmäktigen Gustaf Jonsson från Calmar län hemställt, att Ordningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda Johan Olof Ljunggren måtte på Rikets allmänna indragnings-stat uppföras till åtnjutande under sm återstående lifstid af en årlig pension, hvars belopp den sednare motionären ej uppgifvit, men Herr Tham föreslagit till 400 R:dr B:ko; varande till stöd för de gjorda framställningarne anfördt, att Ljunggren, som år 1829 emottog nämnde befattning, städse med utmärkt noggrannhet, nit och beredvillighet fullgjort de dermed förenade åligganden, men att han under de sednare åren genom den dagliga omsorg och ansträngning, som utöfvandet af denna mödosamma befattning under en så lång tid påkallat, blifvit, enligt läkares intyg, försatt i ett tillstånd af svaghet och sjuklighet, så att han numera svårligen kunde någon längre tid med tjenstens bestridande fortfara. Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Ljunggren icke förr än efter den tid, då näst inträffande lagtima riksdag tagit sin början, uppnår den för rättighet till pensions åtnjutande i allmänhet för tjenstemän föreskrifna ålder af 65 år, har Utskottet ansett ofvan anförda motioner för närvarande icke böra till någon åtgärd af Rikets Stonder föranleda. 78:o. Till Utskottets handläggning har vidare blifvit öfverlemnad en inom samma Riks-stånd väckt motion, deruti Herr F. W. Leijonancker föreslagit, att f. d. Tullinspektören Henrik Julius
Emot en MästerSmeds och Stalldrängars antagande, samt det dertill projecterade anslaget, äfvensom emot anslaget till arrenderande af erforderlig betesmark, har Utskottet ej haft något att erinra, men har deremot ansett sig desto hellre böra föreslå inskränkning ”uti det äskade ”antal fri-elever, ifrån 16 till 8, som det skall ?,vara att förmoda, att enskilte, som åstunda ”inhämta kännedom af Veterinär-vetenskapen, ”ofta skola finnas villige, att sådan afgift erlägga. ” Beträffande denna af Utskottet förmodade Den 5 Julii e« m$ 69 tillgång på Elever utöfver deni, som på Statens bekostnad underhållas, har erfarenheten hittills lärt, att väl en och annan yngling kommit till Stockholm för att såsom Elev antagas, men alltid med den önskan, att snart på en FriElevs plats få förflyttas; och då detta ej låtit sig göra och de fått veta, att 5 å 4 års vistan - de vid inrättningen erfordras, för att till pålitlige DjurLäkare kunna danas, desamma då efter någon tids förlopp och förspillande åter lernnät Inrättningen. Det låter ej heller gerna tänka sig, att hädanefter manga enskilta personer skola finnas, som vilja anslå de 5oo R;dr, sorn in alles ungefär erfordras för en sådan underyisnings-curs. Men det är deremot säkert, att ett antal af minst 16 Elever nödvändigt vid Inrättningen måste finnas, om undervisningen der. städes skall kunna i behörig ordning och på behörigt sätt meddelas, hvarföre det ej tyckes vara rådligt, att endast anslå underhåll för 8, och att för de öfrige erforderlige 8 räkna på möjligheten , att de hädanefter på egen bekostnad kunde komma att sig infinna, så mycket mindre, som de flesta af Rikets Provincer, oaktadt de anstalter flere HushållsSällskaper redan vidtagit, för att afhjelpa behofvet och flera af Arméens CavalleriRegementer ännu sakna påiitelige Djuroch HästLäkare, äfvensom pålitelige Hofslagare ännu på ganska få ställen af Riket finnas bosatta och dessa bristers snara afhjelpande äfven tyckes vara ganska angeläget.
Så fort han fick se fogeln slog han den öfver hufvudet med sin käpp ”och så fick han rapp på rapp”, tillade Mathilda. ”Åh, då var han död,” svarade L.P., ”så att det var bara för en säkerhets skull, han dog af de två första slagen.” Jag skrattade derför att framställningen lät löjlig nog, men Hildegard tycktes känna sig pinsamt berörd af det hela.176 Någon sade att han icke är solbränd. ”Ja det var rätt väl det”, svarade han – och jag tror nästan att han menar det. De stodo båda två vid ingången till löfsalen med armarne om hvarandras lif. Jag kände mig obehagligt berörd, men hvad var det som framkallade detta intryck? Jo det var denna ljusa klädning med sitt näpna lif som kunnat passa åt en 17 års tärna, det var denna beräknadt lätta ställning. Det var den konstlade likheten med ungdomen, hvilken stred mot de väsendtliga olikheterna. Om hon varit klädd i en mörk klädning, om hon ej varit så smal om midjan, om der legat en trygg värdighet i ställningen och mindre kamratskap än vänskap i sättet mot den unga skulle hon utan tvifvel tagit sig godt ut och gruppen varit behaglig. Jag vet icke hvad det är hos henne som ibland så starkt påminner om min mor. Är det i blicken eller i hennes sätt att tala? Så är det alltid; jag ser fel och obehagligheter hos mina bästa vänner, så ock angenäma sidor hos mina ovänner – om jag har några. Han tycker så mycket om min store gule stråhatt, ”om der bara vore ett enkelt band om den i stället för den bruna besättningen.” Allt hvad jag kan förstå är det en viss enkel elegans som slår an derpålag så väl som öfver allt der verklig smak dikterar omdömena. Ja, det är så, den vackraste drägt är den som utmärker sig genom sin snygghet samt en behaglig öfverensstämmelse i färgerna. Allt som skriker är fult så vida det ej är härold för ungdomens och skönhetens triumfvagn. Latinska ordlekar Vir tus in aquam jecit (jacio, jeci, jactum, jacere, kasta) betyder: Mannen rökelse i vattnet kastar. Men om man uttalar slarfvigt låter det som: Virtus in aquam jecit.
Det torde väl då vara en fördel för dessa alt få lära något af de förra, och man bör väl önska, alt intet Stånd måtte fatta sitt beslut utan fullständig kännedom af sjelfva frågan. — Samme talare har antagit alt den mindre Nämnden, som skulle afgöra sådana fiågor, icke skulle komma att blifva fulltalig, derföre att R. o. Ad:s ledamöter'deruti icke skulle infinna sig. Med den annrärkn., alt sådant kunde förekornmas genom utseende af ett lämpligt antal suppleanter, vill jag dock mest fästa upmärksamheten på den anklagelse, som härigenom blifvit gjord mot detta Stånd, i afs. å dess sätt att upfylla sin riksdagsmannapligt. Jag hvarken vill eller anser mig befogad att framställa en så grav anmä>kn., sorn jag ej heller anser Ståndet förtjena, att detsamma icke skulle kunna, om tillräckligt många suppleanter valdes, hålla denna Nämnd fulltalig. Då man för öfrigt säger och alltid sagt, alt inom Adeln finnes en större sakkännedom i de flesta frågor, än inom de öfriga Stånden, så borde det väl vara i R. o. Ad:s intresse att f,å meddela denna sakkännedom åt andra än dem, som nu hafva säte på lietta rum Man har vidare sagt, att bekantskapen mellan de olika Sundens medlemmar kommer icke i båga förrän vid de stora bågomas behandling. För närvide känna Ståndens ledamöter icke hvarandra, då de komma till Riksdagen, och man vet att af denna brist på kännedom ofta upkommit fördomar och oriktiga omdömen, som sedan ej lätteligen bortgå. Hade man deremot haft tillfälle från början att lära känna hvarandras karakterer och tänkesätt, så vore det omöjligt att utså sådana frön till tvedrägt; och detta tillfälle skulle beredas, Den 30 September f. m. om Stånden vore tillsammans på ett rum vid motionernas remitterande. Det Sr något helt annat att under en tid vara i daglig beröring med en person, och lära känna hans karakter, än om 2 personer, som för öfrigt icke äro bekanta, i och för en särskild fråga komma tillsammans, för att arbeta gemensamt för vinnandet af detta speciela mål.
I afseende på Post-Verkets ställning, är under discussionen hos Ridderskapet och Adeln derjemte meddelad följande uppgift: Post-Verkets brutto-intrader af bref-posten, som nästlidet år beräknades till 598,002 R:dr 56 sk. 7 r:st., upptagas för innevarande år och framgent till 600,000: samt af paket-posten 9,000: Summa R:dr 609,000: Utgifterna utgöra. 4. deruti inberäknadt det årliga anslaget till Telegraf-inrättningarne 12,120 R:dr. Öfver stat. Tillökning i utgifter för utrikes brefvexlingen, förmedelst den directa ångbåts-commu Transport 423,376: 44. 4. 609,000: 3o Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 435. Af öfverskottet an vist understöd till Dili gence-bolaget 8,000: 449,376: 44. 4.
Jag hemställer ri! de Herrar, som känna Aminen bättre än j'g, om det ej stnnesfi It>ocr> Författniuaarna, at en ldoision af Swea H,f. Ratt agndöma öfwer föib.yrclstr of Fullmäg, liga. k Herr b! o V le e n sten! ä , vsrklok, yttrade sig Lt si d iirz fnnnes > 8énc' F rj'uttninqarna« F therre von ^LNtinA8barLteir. Sedan jag hört Herr'.-rsts-.tm t^r^iecujlvöiäl, yttrande, c >nsoimerar jag Ntig Med Hcmlrga Urflsrrecö Bela» lande. Grefwe lVlärner, (7grl 03 briel. Et fada r.t prLjuclicsk kror jag aldrig fmwits. Wi hatwe inom Osi en Man, som författar i;.mHueri8 Historia, H rr Lanea - Oommirtsriea Lilverstaixs. Jäg -pä> kallor hank intygande härom. Herr 8 re 6 r. Jag bekänner irvrigkigt, at jag ej sjelf rätt noqa känner kärejnon» sorfakkningor, utan får i dttta nial R.otersrs mtg pä Hörr Prosten ^orri!!!, H rr Lagman l^rlesnsfom och Herr ^ssLslor 8uZI>.', hwilka^? ord warit: ok L visaiejns agde rakt retirera en Divib^n af Hos-Ratke», ak inom 820- <juea och under tnsthetö Ed döina ! frager om Fallmägkigas ofwilelscr frän InlirnLkioner.
Ne erlag till ett annat transporteras, förrän deri belöpande Tullen blifvit erlagd, och hvarefter Restitution deraf ina äga runi , i fall godset till utrikes o t utskeppas, samt att varor, sorn éj få till qvarblifVande i Riket förtullas, ej må, undfer hvad Vilkor sorn heldst, till någon inrikes ort ifrån nederlagen försändas; äfvensom att, då Nederlagsgods af denna sistnämnde beskaffenhet tili fremmande hamnar utföres, afsändareri bör vid lämpligt ansvar åligga, ätt inom viss tid efter utskeppningen anskaffa och hös Tullkammaren uti inJastnings-orten inlemna bevis öfver varans aniändning ej mindre från Tullkammaren å den Utrikes ort, der densamma blifvit, utlossad, än ifrån Svensk Handels-Agent eller Consul, örn en Sadan Embetsman på stället finnes; att tillträde till Nederlagsrummen ej må lemnäs godsägaren eller dess ombud annorlunda, än under pålitlig tillsyn, hvilken, utan att bero endast af ligré f te Bandet. % 34. 238. Tull* Den 20 Juli, Tullbetjente, alltid bör ankomma på någon af de högre å stället tillförordnade Embetsman vid Tullverket , som äger att ansvara derföre , att missbruk dervid ej förelöpa, samt att, i händelse icke destomindre Lurendrägeri och Tullförsnillning skulle föröfvas med gods, som är på Nederlag upplagdt , Lagbrytaren i sådant fall bör anses förfallen till hårdare ansvar, än som för dylika brott i allmänhet är stadgadt; att inom Maj månads slut hvarje år räkenskaperna öfver föregående årets Nederlags-rörelse böra, vederbörligen afslutade, till Tullstyrelsen insändas, samt slutligen, att alla Stapelstäder, som åstunda att åtnjuta en så beskaffad inskränkt Nederlagsfrihet, som efter förenämde grunder kan medgifvas , och visa sig vara försedde med tillräckliga och pålitliga Magazinsbyggnader , måge af en slik förmån sig begagna.
En talare har invändt, att en obegränsad jordafsöndring skulle medföra det resultat, att jorden blefve urståndsatt att fullgöra de natura-prestationer, såsom skjutsoch väghållning, som åligga densamma; men detta beror icke på huru litet jordstycke, som får från hemmanet afsöndras, utan på den andel af hemmanets hela jordrymd, som får afsöndras. 1 detta afseende har jag icke påyrkat förändring i gällande föreskrift, eller att endast en tiondedel af arealen får utan särskildt tillstånd upplåtas. Vidare har yttrats, atton så ringajordrvmd icke borde få afsöndras, att ett dragkreatur icke derpå kunde framfödas; men icke kan ett dragkreatur födas på ett halft tunnland och icke gör besittning på viss tid eller för alltid i detta afseende någon skillnad. En annan talare har upprepat att tmsn ej borde ändra en lag, som är endast fem år gammal. Årsbarn med denna lag är likväl en annan lag, hvars förändring samma talare för två dagar sedan påyrkade. Han sade då, likasom nu, att förändringen är en tidsfråga, och om så är, hvilket jag fullkomligt medgifver, så är det icke skäl att fördröja förändringen, för att ännu några år dragas med de allvarsamma olägenheter, som af den gällande lagstiftningen följa. Hr von Koch: Sedan jag anmälde mig, har så mycket blifvit yttradt just af den menings sida, jag tillhör, att mig återstår föga att tillägga. Jag vill blott bemöta en eller annan ännu obesvarad anmärkning. En talare, som förklarat sig vara vän af sjelfva principen, har sagt, att man borde icke nu göra någon ändring i lagen, derföre att farhågorna i landet för en förändring vore så stora. Ett bevis på motsatsen torde dock ligga deri, att man bestämdt vet, att Bonde-St. icke hyser några sådana, och tror sig veta, att de icke heller finnas hos BorgareSt. och då torde man väl på detta rum ock kunna lugna sig i detta fall. Han har också sagt, att författnm vore för ny, och att det vore för tidigt att ändra densamma. När 1853 års författn., sorglig i åminnelse, utkom, hemställde jag genast hos B.