Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts Plenum den i jfuni i8i$> S. D. V.,. nu skedd justering af Protocollet för den 24 sistlidne Maj, anmälte Riksdagsmannen IN ils Persson från Christianstads Eän, att han, i fråsan om allmänna Skogshushållningen samt Jägeri - Betjeningen, vöre af olika mening med XTtskottets pluralitet, och hade i sådant afseende skriftligen författat sina tankar, dem han anhöll, att få till denna dags Protocoll aflemna, för att åtfölja Betänkandet till Riksens Högloft Ständer. Härtill lemnade Utskottet bifall, hvadan Riksdagsmannen uppläste följande: Ödmjukt anförande! Vid Högloft Oeconomie - Utskottets Betänkande, angående den af Bonde - StåndeC i allmän; - 74 Den 3 Juni. mänhetsfi ofra yäckta begäran, om Jägeri. Betjeningens afsk aflande, får jag allraödmjukast anföra följande. Det synes mig underligt hvarföre och igenom hvad skäl Höga Vederbörande synas vilja befordra Jägeri - Statens bibehållande vid sina på. Statens och det allmännas bekostnad innehafda onyttiga sysslor; i flera tider har ju allmogen klagat öfver det orättvisa behandlande genom den till Jägeri - Betjeningen uppdragna så kallade vård öfver Krono - Skatte-skogarna i Riket, hvilken likväl alltid varit och med rätta kan anses som en på det allmännas välfärd tärande kräfta; ty erfarenheten har, ju längre ju mer, upplyst, att ändamålet med denna Stat aldrig vunnits, utan tvärtom tärt och ödt, i samma man den skolat af tjensten lefva.
Le 00 ti er! c, Hrkr L IOl»t. 24. LeoIIst c rit, Herr H stuo Larl. 42. 526.- 706-. L ruseusti sr ils, Hcir 8aio,no!!. 84- 8;. D. Danckwardt, Herr dl-Aliv!? IvlZ. IOI> II2O. 1094. ve pu rationel: Riksens Ständers med imdcrdäni',4 Tacksägelse-^riieti! til Kongl. M:i):t för Rikets Skt>» rclsc, angäcusc, Z7- -3- 19- in?- ^4. För rstergise af' Stat? - Werkels ar;de!- uti -Mwiklninaen,- angäcydev. 717. 929. 984. Ridhexstgpet och > Adeln?: Til underdånig -npwakts. ninz hos Deras.-Mainer Äonupgen och D.ryr.ln>UMt. 8, För at inhämta underdärnZ. underrättelse, om Hermes Maitt. Drottningens hälsa., 217.. Til-spikning.wid Ko-, uungenö Taffel. IZ : 19. 140)6. Med Ridderflapets och Adelns hälsning kil - de k^tpsLliva Med-Ständen. 6.. Med Niddcxffaxkks och Adelns Beflui, om iinderdänjga Tacksägelse - >eli-e-.r«i-. az.. z6. Lm Ledamöternas antal l Utskotten. Z k. Om. Uaiico Utsiotter? lormersnck». Z4>. Om della Utskotts - lntli-uKivn..och. Onr pakiicirers,!. afNLvguen.. 82. 962.
Brefven den 22 Januari 1858 och den 22 Oktober samma år, tillhopa 23,200 R:dr, än ock till arlvoden åt extra biträden, efter 500 R:dr lör hvarje af de tre aldelningar, hvaruti Kontoret är fördelad t, ett årligt belopp af 1,500 , eller tillsammans R:mt R:dr 24,700: — för hvarje af de år, nästa statsreglerings-period komme att omfatta; — hvarjemte E. K. Maj:t tillkännagifva att, — enär, utom Jordeboks-kontoret? aflöning, åtskilliga utgifter förestode till godtgörelse för de nya jordeböckernas uppgörande och granskning ni. m., — behållningen vid innevarande års slut å de medel, som vid loria riksdagen anvisades för skattelörenklingens och det nya Jordeboksverkets fortgång behöfde för samma ändamål reserveras. Med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, och då det är af synnerlig vigt, att det arbete, som utgör föremål för Jordeboks-koniorets verksamhet, bedrifves med all den skyndsamhet omständigheterna medgifva, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att utöfver den behållning, som å det vid nästlidna riksmöte för skalteförenklingen och det nya Jordeboksverkets fortgång beviljade anslag vid inne varande års slut förefinnes, för enahanda ändamål å Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af 74,100 R:dr, att, på sätt E. K. Majit föreslagit, utgå med en tredjedel årligen under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863. 15:o. I anledning af E. K. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett extra anslag af 76,650 R:dr till inlösen af Landshöfdinye-residenshuset i.
Till att öfvervara vigselakten hade konungen och drottningen låtit inbjuda kronprinsen, hertisren och hertiginnan af Västergötland, hertigen af Nerike och änkehertiginnan af Dalarne, prinsen och prinsessan Bernadotte, tjänstgörande hof och stab, statsministern Boström m. fl. till ett antal af inemot 200 personer. Sedan gästerna samlats, inträdde konungen i Viktoriasalen förande brudgummen och samtidigt drottningen förande bruden, som uppvaktades af sex tärnor. Vigseln förrättades af biskop Ekman efter den vanliga vigselritualen och därpå gafs dejeuner i drottningens matsal, vid hvilken kronprinsen-regenten föreslog en skål för de nygifta. Affärden från slottet skedde vid 4-tiden, brudens i fyrspänd galavagn med hingstridare. På aftonen samma dag afreste de nygifta till utlandet. LUDVIG — JOSEPHSON. 4 - målare Höckert befunno sig, blefvo häktade på Café du Danemarc och vederbörligen inbuYade. De blefvo dock snart åter frigifna och Josephson fördes öfver gränsen. Efter en fotresa genom Tyskland återvände han till Albert Bonnier i Stockholm och öppnade snart egen bokhandel därstädes. Vid tjugufem år beslöt J. emellertid att ägna sig helt åt teatern och debuterade också hos Edvard Stjernström å Mindre teatern, såsom Narciss Rameau. Å r 1861 debuterade han åter å K. teatern såsom Jago i » Othello » och fick därefter anställning. Som skådespelare var dock Josephson mindre lyckad. Hans begåfning läg åt annat håll. Bournonville var då intendent och iscensättare vid den k. teatern, och han upptäckte med sin genialiska blick hvad som låg och grodde hos Josephson. Inom kort tog han denne till sitt biträde och vid Bournonvilles afgång efterträddes han af sin unge och entusiastiske elev. O '. Horniaii foto. A L L A S T O R M Ä N N E N från vår svenska teaters glansperiod synas hafva brådtom att gifva sig till det stora okända, där en evig sanning, skönhet och harmoni lära råda.
Men, min stackars Majken, jag är ledsen att icke längre kunna dölja för dig att jag i förgår hade bref hemifrån och att söta mor säger tiden vara inne att tänka på hemresan.” ”Nu är det jag som ej vill höra mer. Du kan så godt springa ner i apoteket efter nervdroppar, ifall det blir fråga om . Tyst, det är Falken sjelf – låt honom för guds skull icke höra ett ord af hvad vi talat oss systrar emellan ...” ”... och framför allt icke att du för några dagar sedan mellan 10 och 11 på aftonen gjorde den hemlighetsfulla promenaden i närheten af klubben. Hur lycklig du än var, när du, misstänksamma menniska, fick sigte på honom vid spelbordet, hade du ändå så när mistat andan af förskräckelse, innan vi kommo hem.” Herr apotekaren, en man med godt hvardagligt, men särdeles jovialiskt och trefligt utseende, rundt ansigte, runda blå ögon, rund figur och röda polisonger, presenterade sig i samma ögonblick. ”Är ni i ordning, qvinfolk? En vän vill göra er besök, och som herrn i huset sagt a, så får väl ni ... ” ”... säga b kanske?” inföll Margreta. ”Men vet, svåger, att det ena alldeles icke är en följd af det andra!” ”Tyst, hon, lilla svägerskan, eljest torde jag hitta på att säga någonting, som hennes sedesamma öron kunde bli riktigt sårade af, såsom till exempel att det här besöket vore ärnadt ... nånå, nånå”, tillade han med sitt lugna godmodiga leende, ”det är icke värdt att titta efter dörren. Här kommer mannen sjelf – han blir en af våra i eftermiddag ... Stig på, bror Rutger! Du är mycket välkommen, säga fruntimmerna.” Kaptenen lät icke säga sig detta mer än en gång, men sedan han tagit ungafrun i handen och bugat sig för hennes syster, blef det ändå just ingenting af med hela den så lyckligt eröfrade ställningen, ty ehuru han bestämdt ville språka med den vackra Margreta, som icke förlorade det minsta vid att ses i sin enkla morgondrägt af hvitt parkum med blå bandrosor, så kom ändå icke ett ord öfver läpparna, som ej var stäldt till apotekerskan.
Skulle rörelsen kasta sig på denna sednare valcuren? Om man betraktar arbetaren, så har han i allmänhet icke en cassa af 6 r:dr 32 sk. b:co. Han skulle sålunda omöjligt kunna hafva en privatbankssedel i sin cassa. Men ej nog härmed; den person, som Förlägger honom, mäste äfven ovillkorligen vara försedd med sedlar å mindre valeurer, och antagandet af det nya lagstadgandet gjorde sålunda äfven i hans hand privatbankssedeln mindre användbar. Nu är frågan icke här, huruvida det är nyttigt eller skadligt, att privat* bankernes 2-r:drssedlar uttränga Riksbankens; den frågan hör icke hit. Jag återgår således lill mitt sista yttrande: att när Utsk:n stiftat en lag för privatbanker, så måste Utsk:n hafva utgått från den synpunkt, att privatbanker skola finnas, och skola de finnas, så måste ovillkorligt^ sedelvaleuren placeras på en lägre punkt än (i r:dr 32 sk. Åtskilliga minimivaleurer hafva här blifvit föreslagna. Jag vill icke nu yttra mig öfver deras mer eller mindre lämplighet, men hvad som är säkert är, att om man ingår på Ulsk:ns förslag, så har man i och med detsamma afkunnat dödsdomen öfver privatbankerne. Den frågan åter, huruvida privatbankernes rättighet skulle utsträckas ända derhän, att upptaga lån emot 3 proc., den vill jag icke vidare fästa mig vid, utan blott nämna, att då bankerne hafva uppoch afskrifningsräkning, så anser jag del åsyftade ändamålet vunnet. Efter den erfarenhet, som man hittills har, finnes icke i vårt land så stora capitaler, som i denna stund kunna vara disponible emot 3 procent, så alt rörelsen i detta faseende troligen hlefve ganska ringa; men så myckel mäste dock om desse 3-procentssedlar upplysas, alt de icke voro anledningen till Hankens fall 1817, utan var denna en utställning till högre belopp, än som var disconterne medgifvet, i förening med andra förhållanden, hvilkas närmare utveckling här skulle blifva alltför vidlyftig.
Föredrogos och biföllos SlalsUtsk:s d. 30 sisth Juli och d. 2 dennes på bordet lagde utlåt:n : N:o 271, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., i fråga om grunden för beräkningen af reserv-räntorne vid båtsmanshället i Blekinge, dels enskilde i ämnet väckte motioner; och N:o 272, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förändrad beräkningsgrund för båtsmansvakans-afgiften af nyroterad jord inom Blekinge län m. m. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 30 sisth Juli och d. 2 dennes på bordet ladga utlåt. N:o 273, i anledn. af väckt motion om rusthållarnes inom Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för dagsverken, hvilka af deras stamhemman utgöras, och rättighet alt tillgodonjuta de dagsverken, som af deras augmentshemman utgå. Den vid detta utlåt, fogade reservation af Gr. Mörner, uplästes på begäran af Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz, som derefter yttrade: Ehuru jag ser att Gr. Mörner är närvarande som afgifvit den nu uplästa reservation, hvari jag instämmer, kan jag icke undgå att med några ord uplaga hvad Utsk. yttrat rör:de denna fråga, 6* 84 Den S Augustt. ehuru jag är öfvertygad att Gr. Mörner så fullständigt utreder ämnet, att R. o. Ad. på grund deraf troligen kommer till det beslut att återremittera frågan. Jag anser denna fråga icke vara så utredd, som ämnets vigt fordrar. Af den uplästa reservationen synes, ali det löfte, som år 1680 gafs ora något ’Vowlagevient” för den dagsverks-skyldighet till gården Ulfsund, som då ålades ifrågavartde hemman, efter all anledn. blifvit dem gifvet, då indelningsverket för Lifreg:tet inom Ulfsunds län 7 år sednare eller år 1687, sladfästades.
Och som denna votering utfallit med 60 Ja och 59 Nej; samt Ja alltså vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 9:de Voteringen (enligt 8:de punkten i mern. M 261). »Den, som, lika med Stats-Utskottet, anser, att det af Kongl. Majit till förbättring af Landskrona hamn äskade anslag icke bör beviljas», voterar Ja; Slats-Ulskollets Memorial, JVg 289. Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer, till förbättring af Landskrona hamn, beviljat ett anslag af 54,756 Ridr 52 sk., att frän Riksgäldskontoret utgå, emot vilkor, att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet varder, efter uppgjord och af Kongl. Majit fastställd plan, utan vidare bidrag af statsverket, vederbörligen fullbordadt.» Vid öppnandet af voteringssedlarne hafva befunnits 56 Ja och 83 Nej; och då således Nej vunnit hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll. 10:de Voteringen (enligt 9:de punkten i mern. M 261). »Den, som, lika med Stats-Utskottet, anser, att något anslag till förbättring af hamnen vid Hjo icke bör bifallas», voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer till hamnbyggnad vid Hjo beviljat ett anslag af 50,000 Ridr, att från Riksgäldskontoret utgå, emot vilkor, att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet varder, efter uppgjord och af Kongl. Majit fastställd plan, utan vidare bidrag af statsverket, vederbörligen fullbordadt.» Som omröstningen gifvit till resultat 46
Hvad angår att upplaga statsregler:n endast för 3 år, så medgifver jag öppet och gerna, att jag biträdde denna åsigt, äfven derföre, alt jag deruti såg ett medel att bereda oss en riksdag inom 3 år. Det förundrar mig likväl, det kan jag icke neka, att från andra sidan höra detta klandras, då Konungen afgifvit en propos., som tillkännagifver hans önskan alt riksdagar hädanefter böra återkomma hvart 3:dje år. Här har äfven, löride anslaget till bombkanoner blifvit gjord den anmärkning, all SlatsUtsk. haft orätt uti alt inskränka detta anslag till livad sorn erfordras till bombkanoner, för fregatter och kanonslupar. Det må vara hvar och en öppet, alt anse linieskepp nyttiga eller icke; men jag tror, att nied någon rimlighet mäste man icke kunna påstå, att samma StatsUlsk , som anser linieskepp kunna undvaras, bör anslå medel till bestyckning af linieskepp, när de ännu icke genom K. M:s beslut veta, huruvida linieskepp skola finnas eller icke, och fulla summan, som är begärd för kanonslupar och fregatter, har af Utsk. blifvit anslagen. Jag kan icke neka till, att jag var öfvertygad, då denna hufvudtitel första gången förevar och då rönte ett lifligt motstånd på detta ruin, derföre att man ansåg StalsUtskrs förslag 0111 ångbåtar vara alldeles orimligt, och att intet annat än linieskepp skulle kunna användas, — jag kan icke neka, säger jag. att jag då föreställde mig, att den dag skulle ganska snart vara inne, då man skulle vara öfvertvgad örn deras nytta och nödvändighet; men jag tillstår i sanning, att jag icke väntade mig, att samma personer, sorn så ifrigt ordade mot ångbåtar, och som äfven yttrat någon klen tro 0111 bombkanoners användbarhet, så snart och nu i dag här skulle uppträda till försvar för dessa båda saker. — Det kan icke vara annat än med en stor glädje och tillfredsställelse jag hör delta.
Strandade och såsom vrak sålda, äfvensom sjöskadade, hvilka genom vederbörligt besigtnings-instrument förklaras så odugliga, att de med vrak kunna jemfÖras; efter den vid offentlig auktion erhållna bruttoförsäljningssumma 100 R:drs värde, 10 R:dr införselstull. Detta förslag har af Borgare-Ståndet blifvit antaget, men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden hafva, med ogillande deraf, vidblifvit gällande bestämmelser. Då sålunda, i afseende å redaktionen, tre Stånd ogillat den föreslagna förändringen, lärer frågan derom, i den mån tullafgifternas belopp icke deraf är beroende, böra förfalla. Återstår således, derest icke Borgare-Ståndet skulle vilja frånträda sin skiljaktiga mening och instämma i de öfriga Ståndens beslut, att genom omröstning afgöra, a) huruvida i hufvudrubriken skall tilläggas »och båtar», hvarigenom densamma erhåller en större omfattning; b) om införselstullen å alla andra fartyg, än strandade och såsom vrak sålda, skall nedsättas från 25 till 20 R:dr för hvarje 100 R:dr af köpesumman; samt c) om vid rubriken strandade och såsom vrak sålda skall tilläggas »äfvensom sjöskadade, hvilka genom vederbörligt besigtnings-instrument förklaras så odugliga, att de med vrak kunna jemföras,» genom hvilket tillägg en större omfattning gifves denna rubrik; och föreslår Utskottet, i sådant hänseende, omröstningar enligt följande propositioner : Fartyg. 20 Bevillnings-Ulskoltels Memorial, M ii, 21:o. Den, som anser, att hufvudrubriken fartyg, utländska, med tillbehör, bör, på sätt tre Stånd beslutat, förblifva oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer dervid att tilläggas »och båtar.» 22:o.
Ånyo skulle jag resa till Göteborg, denna gång med den förut omnämde Sylvander den yngre, som nu öfvergått från Norbergska ”klanen” till min fars, utan tvifvel i följd deraf att han med afsmak tänkte på den ruskiga affären med Veaugrand. Då vi kommit ut ett stycke på Strömstadsfjorden, inträffade en fullkomlig stiltje, hvarför skeppar Sylvander artigt tillbjöd sig att låta sina tvänne karlar – detta var en större skuta, så att bemanningen bestod af tre personer – få fara i land efter mitt bokpaket, hvilket genom ett förfärligt misstag blifvit qvarglömdt i land. Ännu en passagerare utom mig fanns ombord, min fars fordne bokhållare Henrik Kristensson, som icke heller såg illa på att böckerna blefvo hemtade. Med två karlar vid årorna skulle det icke åtgå en timma för hela affären. Men hvad kan icke hända på en timma! Den halfva timman hade ännu icke förflutit, och vi lågo der med våra slappa segel alldeles dufna i brist af en vindkåre, den vi under kryssningen sökte uppfånga, då med denna otroliga hastighet, som är ingenting mindre än ovanlig på vestra kusten, en orkan ryckte sig lös ur molnen och dref skutan, liksom den blifvit förvandlad till ett spån, mot udden, hvilken vi tänkte dubblera. Denne utgjordes af ett brant skär ... Hvilket ögonblick! Skepparen arbetade våldsamt för att belägga de vildt slående seglen och sedan kunna få upp nödflagg, medan Kristensson, också en jätte i styrka och en karl i rådighet, fattade båtshaken, den han i sin stadiga hand höll riktad färdig att i den afgörande sekunden, ifall skutan icke kunde komma förbi, spänna mot klippan, den vi med otrolig hastighet allt mera närmade oss. Der jag uppmärksam stod stödd mot ett fastage, med blicken på skäret och svallsjöarne, som ursinnigt häfde sig omkring det, var jag fullt öfvertygad att jag nu kunde göra min sista bön, och jag gjorde den också. Af alla de gånger, jag både förr och sedan varit i svårigheter ute på sjön med föga utsigt att återse land, har ingen förekommit mig så djupt högtidlig – icke skakande, ty dertill var själsspänningen alltför stark ...
Dernäst har hos Stats-Ukstottet uppstätt ett icke ringa bekymmer, hwilka ntwägar wore at widtaga til erhällande af nödige medel för at under det äterstäende loppet af detta är kunna bestrida de utgifter som äro oundwiklige och hwartil icke nägon tilgäng hwarken hos Statseller Riksgälds-werken gifwes. Deste utgifter bcstä uti Amvrtitzements-fond till NiksgäldsContoiret, innestäende aflöning för Armeerne och besättningarne pä Flottorne, ersättning för uti Landt Ränterierne af Armeerne och KrigsCommistariaterne uttagne och andre Werk och personer tilhörande medel samt 515,703 R dr som af Stats-Contoirets medel i Landt-Ränlerierne blifwit pä enahanda sätt medtagne och hwarföre Stats-Contoiret genast mäste erhälla ersättning, sä framt Stats-Contoiret stall under dcn ätcrstäende delen af äret kunna bestrida de efter Stat ntgäende aflöningar til Militaire och Civile Stater samt andre lika oumgängelige utgifter. Alla detza utgifter har Stats-Utstottet icke kunnat stattå ringare än nära Fyra millioner R:dr. I denna bekymmersamma belägenhet har Stats-Utstottet framför allt fästat upmärksamhet derä, at sädane utwägar mätte sä midt möjligt är, undwikas, som kunna hafwa et fkadeligt inflytande pä Crediten och den all, männa Den 15 Augusti. Iyl.1 wänna Opinionen; Och ibland detza har med ffäl räknats utgifwande af et nytt credit Sedelmynt.
Min nyfikenhet hade stegrats att få reda på, hvem min treflige sällskapare månde vara. Att fråga en äldre man därom, ansåg jag obelefvadt af en yngre. Genom att i afskedsstunden presentera mig själf kunde jag möjligen få den obekantes namn i utbyte. Jag lyfte på hatten till farväl, sade hvem jag var och tackade för angenämt sällskap. Den obekante tryckte min hand, yttrade några vänliga ord och gaf sig tillkänna sålunda: » Mitt namn är Anders Beizius; jag bor på Kungsholmen. Vill min herre hälsa på hos mig, så är han välkommen. » K Den påhälsningen blef aldrig af. Den berömde mannen och store anatomen afled i Stockholm den 18 april 1860. Tisdagen den 13 oktober 1896 firade Karolinska institutet och Svenska läkaresällskapet hundraårsminnet af Anders Retzius ' födelse. Högeligen tillfredsställd med min dag på- skyndade jag ensam vägen, tills jag var hemma hos mig. Jag fäste noga i minnet allt som passerat, på det jag måtte kunna med sanning säga, att jag väl icke stått, men gått en af vetenskapens stormän mycket nära. Hemkommen fann jag på mitt skrifbord en biljett med anmodan att infinna mig på » Svenska tidningens » byrå. En vecka förut hade jag till denna tidnings redaktion inlämnat ett för följetongsafdelningen afsedt manuskript. På antagandet eller förkastanAgra Grädd-Margarin A.gra 1898 » Edert manuskript har jag låtit genomläsa och det är antaget, » utbrast han. » I nästa vecka börjar det införas. Af honoraret skall jag genast utanbrdna en del, o m så önskas. » Ingenting kunde komma lägligare. Rörd af så mycken nedlåtenhet och godhet var det nära att jag fått tårar i ögonen. Med en liten summa på fickan ilade j a g utför tidningsbyråns trappor och hem, där jag ombytte vatten till min bukett, sägande för mig själf: professor Anders Retzius hade nog rätt, att bukettfyndet skulle betyda lycka, men denna lyckas skapare blef general Johan August Hazelius. * fltfad skall man gifva i drickspengar? För Idun af Resa.
Köper någon svenskt skepp från de krigförande länderna, kommer inte skeppet att räknas som svenskt så länge kriget varar. Skepparen bör vara försedd med följande dokument om han ämnar sig utanför Östersjön och Sundet. Bilbrev, Mätarebrev, ett av kommerskollegium utfärdat s k turkiskt pass med latinsk översättning, Fribrev, Magistratens lastcertifikat, Folkpass, avskrift av redareeden samt Sundhetspass. Skepparen får inte ha dubbla eller oriktiga dokument och inte under några omständigheter hissa utländsk flagg. Skepparen och hälften av besättningen skall vara svenskar om skepp och gods skall räknas som svenska och anses neutrala. Skulle besättningen genom rymmande eller dödsfall bli så få att fartyget inte kan framföras, får man med svensk handelsagents vetskap antaga så många främmande sjömän, helst från neutrala stater, som behövs. Svenska skepp kan fritt segla till krigförande hamnar och varor på neutrala skepp är fria. Svensk undersåte får inte utrusta skepp som skall nyttjas till kaperi eller taga tjänst på främmande kaparfartyg. Skulle skeppare som går utan beskydd och konvoj bli upphunnet av krigförande nations skepp, som begär att få visitera honom skall han tillåta detta. Svenska handelsfartyg som går i konvoj behöver bara tillåta visitering av krigförande länders krigsskepp. Skeppare får inte gå in i blockerad hamn. Med det menas hamnar där så många örlogsskepp är stationerade, så att andra fartyg inte kan komma in utan fara. Skeppare bör taga dessa föreskrifter till sig och då ha rätt att njuta fri och ohindrad sjöfart. Blir han trots det förolämpad, skall han vända sig till Ministrar och Handelsagenter på platsen och av dem få bistånd och understöd. Det samma gäller om skeppet blir uppbringat. Det är förbjudet för främmande nations kapare att anlöpa svensk hamn så vida han inte råkat i sjönöd. Det är absolut förbjudet för svensk undersåte att handla något från sådant fartyg. Münchens slott den 21 januari 1804 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående ytterligare kontroll på bevillning av testamenterad egendom eller behållen förmögenhet i sterbhus samt för rättigheten att nyttja huspräst; München den 28 januari 1804 Ytterligare kontroll av skatt för testamenterad egendom och förmögenhet i sterbhus.