Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr 8 tr» le, Larl däa§nu8, utbad flg fä anmärka, att om en Ledamot af Constitutlons-Ukfkottet skulle answara för sin anmälan, tpcktcS med samma ffäl hela Utskottet böra answara när det remitterar mälet till Justitiä - Ombundsmanncns ätgärb, och yttrade sig ej kunna inse hvarföre en individu borde njuta mindre säkerhet, än hela Utskottet. Erefwel^örner: Jag har hörk frän alla häll, att EmbetSmän böra kunna straffas; Jag tror al, deles att sä bör ske, och jag önskar fullkomligen att deras ansvarighet mätte blifva alfwarlig. Men jag frägar om man derföre emot dem bör glömma alla former, om det instämmer med rättvisa, med Lagenafsigt, med Statens väl, att gä ifrän den ordning som Constitutionen stadgat? För att prbfwa huruwida de upfyllt sina skyldigheter, har Constitutionen stadgat, att StatS - RädetS Protocollcr skola till ConstitutionS» Utskottet öfverlämnäs. Oä Utskottet efter en sädan pröf - Dm 19 October. 4413 profning gjort cn anklagelse, är dm ckt resultat af flere Personers inhämtade kännedom. Oä frägan blott är om deras entledigande, blir ben ett föremäl för Ständernas ytterligare granskning Dä frögan är om att anklaga dem, blir det Justitiä-Ombudsmannen som med LagenS wapen förer Nationens talan. Men om, emot Utskottets mening, en enda Ledamot uppträder som angifware, och anklagar dä pluraliteten frikänt, dä constrtuerar han sig sjelf till Actor. Om han dä ej skulle answara, hwad wore dä personlig säkerhet, hwar skulle finnas ett correctif för dm enskiltaS tilltagsenhet eller illwilja. Grefwe De tiaräia: Herr Grefwe Läömer frägar hwar personlig säkerhet skulle finnaemot den enskilteS tilltagsenhet eller illwilja? Jag frägar tillbaka, hwar skulle
Bomulls H In gods , Hvita / sel-tulien 7 P: Ir, allt för Skålpundet. bilist Betänkandet N:o 21. O Hufvud-rubriken, enligt Betänkandet N:o 21. Enligt Betänkandet N:o 21. O }E, Rubriker och bestämmelser antogos, enligt Betänkandet N:o2l, endast med den förändring, alt för bomulls-väfnader: alngods, hvita, genom väfnadssältet släta, såsom callico, bomulls-lärft, m. 11., bestämdes införselförbud. Färgade \ Rubriker och bestämmelser, enligt Be Tryckta eller prés ade /länkandet N:o 21, endast med dea förändring, att införselförbud bestämdes lör följande bomulls-väfnader: alla genom väfnadssättet släta enfär - gade. <5 "Väfda af garn utaf olika färger, till Fröt. Uldr. d. 18 Dec. 1840. väfnadssältet släta, samt tryckta eller pressade, med rubriken: andra slag. Shawlar, Shawletter och andra dukar. Rubriker och bestämmelser, enligt Betänkandet N:o 21, endast med den förändring, att införsel-förbud bestämdes för bomulls-shawlar, shawletter och andra dukar, släta, af färgad t garn, större och mindre, samt tryckta, under 7 qvarters fyrkant, fransarne oberäknade. Bomulls-, med blandning, till större^ Rubriker och bestämmelser, enligt eller mindre del af lin. j Betänkandet ]\T:o 21. Ylleoch halfjlle-alngods
Upplästes Kongl. Maj:ts i förmiddagspleno ankomne Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 6 dennes, angående förändring och tillägg i AnsvariglietsLagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret samt Directeurerne vid LåneContoren i Götheborg och Malmö; äfvensom Kongl. Maj:ts jemväl i förmiddagspleno ankomne Nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer, af den 6 dennes: i:o Angående afskrifning af de från Banken och RiksgäldsContoret lill Hjelmare Canal och Slussverksbjrggnad lemnadc låneunderstöd. lot Den 19 Mars e. m. 2:0 Rörande Bevillnings-Stadgans tillämpning för 1824 och påföljande år i frågan om hemmansvärdets nedsättning i vissa Län. Lades på bordet. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 14 sistlidne Februarii afgifne, samt den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 3. I anledning af väckt fråga om bestämmande af rättigheten att å Hafsstränderne uppherata Ilafs-tång. I anledning af väckt fråga om skyldighet för blifvande Landshöfdingar, att förete Academiska betyg öfver allagde vederbörlige prof på kunskap i Allmänna samt Hushålls-Lagfarenheten. Å nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den i4 sistlidne Februarii under N:o G afgifne, samt den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Rådstufvuoch Kämners-Rätter samt Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom att den så kallade FörfattningsSamlingen må KämnersRättcrne tillhandahållas. Dea 19 Mars e. m. io3 Herr von Schulzenheim^ David: I anledning af så väl Utskottens förevarande Utlåtande, som den motion, hvilken detsamma föranledt, skall jag anhålla få afgifva några upplysningar.
Markegångsvärde. år 1852 104,634 802,961: — „ 1853 104,505 962,320: — „ 1854 104,468 856,338: — hvaraf medeltalet utgör 104,536 tunnor och 873,873 R:dr banko, motsvarande, efter de nya myntoch mått-systemen, 658.577 kubikfot och 1,310,810 R:dr R:mt; — och torde den indelta tionde-spanmålen således, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, kunna, efter afdrag af till landt-staten förut anvisade, Kronan nu mera behållna 1,229 tunnor eller 7,743 kubikfot, beräknas till 103,175 tunnor eller 650,000 kubikfot, som, elter det af Utskottet föreslagna pris af 2 R:dr för kubikfoten, upptages till Den Kronan behållna delen al tionden, som vid sednasle Riksdag beräknades till 18,200 tunnor med ett värde, å 6| R:dr banko, af 121,333J R:dr, har utgjort: Tunnor. Äfaikegångsvärde. år 1850 -. 17,200 135,355: — , 1851 17,208 163,712: — men sedan förutnämnde indragningar till Kronan gått i verkställighet, ökats under de följande åren till: Tunnor. Markegångsvärde.
Stockholm den 12 Juni 1860. •0981 ‘KVirdOM '1 -V 60,1 W»**» ‘HaOHXOOXS Sammansatta Statssamt Alim liv sv.- och t M:o lii. Ank. till Exp.-Utsk. <len 20 Juni 18 G O, kl. ti a. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om lindring i de Båtsmansrotehållare åliggande skyldigheter. Motionen härom är väckt inom Hetlerv. Bonde-Ståndet af Matts Pehrsson från Stockholms län, hvilken andragit, att sedan infanteriets rotehållare nu mera blifvit befriade från att bestå soldaten så kallade småpersedlar eller skjortor, strumpor och skor, och detta bestyr i stället öfvertagits af Staten, syntes samma förmån rättvisligen bort samtidigt tilldelas båtsmans-rotehållarne, hvilka på intet vis voro mindre, betungade än infanteri-rotehållarne, utan snarare motsatsen. Det vore visserligen sannt att båtsmansroten består af större hemmantal än soldat roten, men hemmanen på kusterne och i skärgården voro deremot i allmänhet af så liten areal, att mången gång £:dels mantal inuti landet hade större egovidd än ett helt hemman i skärgården; och hade båtsmansroten dessutom åtskilliga natura-prestationer att utgöra till båtsmannen, hvilka ej ålåge soldatroten, och hvilka i betydlig mån ökades genom skjuts och matsäcks tilldelande åt båtsmannen vid de ständiga kommenderingarne till och från roten för årstjenst hvart tredje år och för handräckning i 6 månader hvart annat år. Förutom det kontanta bidraget, uppgående årligen till vid pass 23 R:dr, som båtsmansroten finge i och för beklädnaden vidkännas, ålåge honom jemväl skyldigheten att förse båtsmannen med hängmatta, täcke och kappsäck samtförut oinförmälde småpersedlar; och då härtill komme att roten äfven måste förse båtsmannen med boningshus och jord för sättning af två tunnor potatis samt in natura årligen lemna honom Hill. lill R. St.
I synnerligen berommande ordalag plpelzade .opponentenamnets stora svirj.ghet iihensorn det lyckliga, sardeles originella satt - pt hvilket det blifvit behangladt. Idun ILLCJSTRERAD f PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: UTGIFNINGSDAGAR '. IDUN KR. 5: — IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETIDN. UTAN PL. &gt; 3: — LOSNUMMERPRIS: 8 ORE. K VINNOPORTRÄTT FRÅN D E T MODERNA FRANKRIKE AF THEODOR LINDBLOM: MADAME SEVERINE. • KVIN NAN I P OCH • H E N N E T DEN REDAKTÖR OCH 22 APRIL UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. L å n g t därifrån. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. ALLM. Alltid var h o n i första ledet. » Je crois à ce magnétisme q u i s ' e x e r c e à travers le t e m p s et la distance, qui abrége l ' un, supprime l ' aulre; à 1 ' influence de ce vouloir ardent dont s ' imprégne Tatmosphére entré le but et 1 ' effort; qui les rapproche fatalement, sans q u ' o n ait rien fait qu ' hypnotiser son réve. » Séverine. HOFBOKTRYCKERI. Hemmet var äfven i andligt hänseende skumt. — domstankar. Hans idéer voro den mogne filosofens, hans d r ö m m a r siarens. AF SARA FÖR SCHWARTZ. OCH S L U T.
Likväl tror jag, att man blot: behölde genomläsa Tjenstehjons-stadgan, för att finna, att den innehåller mycket mera än husagan, som kan i detta hänseende tillämpa;;5 och jag hemställer, om icke för bildade personers barn det vöre motbjudande, om ock desse voro genom contracter fri tagne från husagan, att vara tillsammans med personer, Som ärp underkastade densamma. Då det för öfrigt först är vid 18 års ålder, som fråga derom skulle uppstå, hemställer jag, om den kan vara så nödvändig. Manne den icke kan ersättas genom flere andra medel, såsom afdrag å lönen m. m. Jag tror dessutom, att man i sådane fall måste låta sig undervisas a! erfarenhetens läror, och af hvad närihgsidkarne sjelf ve önska. BorgareStåndets Ledamöter halva bestämdt yrkat, att undantag måtte ske i afseende på husägan, oaktadt de i denna sak synas mest interesserade, men jag tror, att de Den 30 Augusti /. m. 313 insett nödvändigheten af dess afskäffande, just på det, att personer med uppfostran må kunna inträda uti deras yrken» Herr Uggla, Goran Gi/Jiaf; Det är endast i anledning af den af Herr von Hartmansdorff utöfver sjelfva Tjenstehjons stadgans hud utsträckta tillämpning af husagan, sorn jag begärt ordet. Jemte det jag till alla delar förenar mig med Herr Ehrenborg, bör jag vid detta tillfälle ieke obemäldt lemna, att jag anser husaga'! allmänhet såsom ledande sitt ursprung icke från lag, utan från godtycket, vara ett föremål, sorn, oförenligt med ett eonstitutionelt samhällslif, boivie förvisas till Österlanden eller Ottomanniska Porten, der en herres enskilda vilja gäller föi’ lag.
Förordning till förekommande af oloflig inoch utförsel af varor ; Stadga om hvad vid. sjöfart inrikes orter emellan och landväg* transport iagttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning 5 Seglations-Ordning; Förordning om nederlag och hvad dervid iagttagas bör, samt Underrättelser om hvad vid Tull-Taxans verkställighet iagttagas bör, oberäknadt sjelfva Tull-Taxan och derutöfver de otaliga, i olika namn och forraer, i fordna och senare tider utkomna och ännu till efterrättelse tjenande föreskrifter, som allmänheten måste lära och känna för stt erfara sina rättigheter och skyldigheter, i fråga om Tullväsendet i vårt land, — har jag för mia del trott det vara en alldeles fruktlöst använd möda för Rikets Ständer att ur sitt sammanhang m«d alla öfriga Författningar utrycka och tillen crilisk granskning framdraga Kongl. Förordningen dea 12 December i835 och alt således, isynnerhet nu vid Riksdagens annalkande slut, rättast varit, att de förenade LagBevillnings-»arnt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten med en personal af 116 och således alltför stor alt utgöra en LagComile', i stället tillstyrkt Rikets Ständer att såsom deras föregångare, utan alt fördjupa sig uti en detaljerad lagstiftning, åtnöja sig med alt hos Kongl. Majrt i underdånighet framställa de hufvudgrunder, Piikels Ständer ansåge borde göra sig gällande, vid öfverseende och utarbetande af Bih. till R. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utskottens Betänkande, N:o i r. de Lagar, hvilkas utfärdande torde blifva en följd af de Tu 11 bes tämmelser, Rikets Ständer vid denna Riksdag kunde fastställa och de beslut, Kongl. Maj:t för Sin del, i anledning af Dess, uti till Rikets Ständer den 24 sistlidne Februari aflåtne Nådig Skrifvelse, uttryckte åsigter, kunde finna lämpligt att vidtaga.
Det upgifua vederlaget af 18,720 R:dr för de kassan frångångne begrafningshjelpsbesparingarne är väl till siffran rigtigt; men icke äro hvarken denna summa eller ersättningen: 3,093 R:dr för vacanceoch liggetidsbesparingarne några gåfvor till Armiens pensionskassa, utan till Arméens tjenande löntagare, hvilka derigenom, vid yppade ledigheter, tidigare än tillförene komma i åtnjutande af högre löner, fastän äfven för dessa löntagare gåfvan icke blef fullständig, då R. St. icke beviljade fullt vederlag för vacanceoch liggetidsbesparingarne. Hvad pensionskassan angår, så är genom K. M:s Nåd. Propos. i detta ämne uplyst, att kassan får vidkänmis en årlig förlust af omkring 23,000 R:dr b:ko, såsom följd af'de vid sista Riksdagen vidtagna förändringar med dess både äldre och nyare inkomster, samt att, om dessa förändringar, hvarutaf Statsverket hämtat icke så obetydlig vinst, uteblifvit, något bidrag för kassan nu icke behöfts af R. St. begäras. Men vare detta nog, för att ådagalägga den oväld, som ledt de värda anmärkarne vid deras bemödanden att bereda R.
Emot detta beslut reserverade sig Doktor Wallin, som ansåg den föreslagna Grundlagsförändringen vara hvarken rätt lämplig ej heller behöflig, enär erfarenheten ådagalagt, att, om också ett eller annat Utskott fält sig förelagda ämnen, hvilkas bearbetande fordrat vidlyftigare undersökningar och längre tid än vanligt, de öfriga Utskotten under tiden haft fullt ut att göra med den mängd af motioner, som vid Riksdagarnes början blifvit till dem remitterade, och under Riksdagarnes fortsättning återremitterade; äfvensom att dagarne ej alltid varit tillräckliga för öfverläggningarne inom Riks-Ståndens plena. Dessutom hafva Riks-Stånden en åt dem i Riksdags-Ordningens 36 §. 3 mom. förbehållen rättighet, att för ärenden, som på deras åtgärd ankomma, tillsätta Särskilda Utskott. Skulle åter något ärende af vidsträcktare omfång kunnat lill annan Riksdag uppskjutas, har brukligt varit, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om sådant ärendes fullständiga utredande, och utlåtandes afgifvande af män, med tillförlitlig sakkännedom, hvilken ej alltid torde vara att förvänta inom representationen. Slutligen vill det ock synas reservanten, som skulle det nu föreslagna prorogerandet lemna föga eller ingen antaglig borgen för förkortandet af Riks-Ståndens öfverläggningar och sammanvaro, men fast mera för förlängandet deraf och Riksdagarnes allt närmare sammanträffande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Kongl. ål'ij:ts Nåd. Proposition, JH 47. 19 §. Har fastighet, sedan inteckning deri beviljades, blifvit styckad; vare ock då om hvardera fastighetsandelens ansvarighet för det intecknade beloppet och om sättet för försäljning, lag, so s; om liera fastigheter i 18 § sagdt är. 21 §• Har gäldenär ej betalt; läte borgenär förnya inteckningen, första gången inom tio år, sedan den beviljades, och ytterligare inom tio år från hvarje förnyelse. Inteckning, som så förnyad varder, ege förmånsrätt, elter ty i 16 § sagdt är.
Län med begäran om handräckning för Anderssons efterspanande; att Domhafvanden uti nyssnämnda den 30 December till Konungens bemälde Befallningshafvande aflåtna embetsskrifvelse, med förmälan, att Carl Peter Andersson Fribuss från Westmanland blifvit af Öberg uppgifven såsom den der föröfvat stölden på Wilunda, begärt, det Konungens Befallningshafvande måtte låta efterspana Fribuss, samt, så vidt ske kunde, om hans inställelse vid ransakningens fortsättande den 1 Februari följande år draga försorg; att i följd häraf Konungens Befallningshafvande i Stockholms Län, uti skrifvelse till Konungens Befallningshafvande i Westmanlands Län den 19 Januari 1855 med omförmälande af nyssberörda begäran anhållit, att Konungens Befallningshafvande i sistnämnde Län ville förskaffa upplysning om Fribuss vore att anträffa inom Länet samt i sådan händelse vidtaga åtgärd för hans inställande vid Wallentuna Häradsrätt den 1 derpåföljandé Februari; att, uti en af Konungens Befallningshafvande i Westmanlands Län den 25 Januari 1855 utfärdad allmän kungörelse, Fribuss blifvit såsom angifven för stöld allmänneligen efterlyst med föreskrift, att han vid anträffandet borde gripas och skyndsamt till Länshäktet införas, för att befordras till ransakning; att, efter det Häradsrätten, utan att Fribuss der tillstädeskommit, fortsatt ransakningen med Öberg och genom Utslag den 10 April 1855 dömt Öberg att för hans med det stulna kreaturet tagna befattning stå tjufsrätt, Fribuss blifvit inom Westmanlands
St. all pröfning af Constit.Utsk:s förslag samt endast medgifva dem att vid nästföljande riksdag helt enkelt antaga eller förkasta desamma. Men i Riksd.- Ordn., som tillkom g månader senare, utsträcktes sedan RiksSt:ns rätt något; ty i 29 § 1 mom. säges om Constit.Utsk:s förslag, att ”Ståndens ledamöter vare obetaget att deröfver in pleno yttra sina tankar.” Denna Ståndens ledamöter sålunda tillagda rätt, att öfver grundlagsförslagen yttra sina tankar, sträcktes ännu längre i 2 mom. af 56 § Reg.F., som vid 1815 års riksdag antogs. Der står nemi.: ”Göras åter i ”RiksStms plena emot Utsk:s yttrande anmärkningar, blifve ”de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess ”gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade. Utsk. ålig”ge dä att samtliga RiksSt:ns tankar till ett helt utlåt, i ”möjligaste måtto sammanjemnka” etc. Här blef således RiksStms rättighet att göra anmärkningar utsträckt ända derhän, att Constit.Utsk. blef tvunget att t. o. m. emot sin egen öfvertygelse ovillkorligen sammanjemnka de särskilda Ståndens anmärkningar. Det är visserligen sannt, att intet stadgande finnes-, som bokstafligen berättigar RiksSt:n att förkasta ett grundlagsförslag vid den riksdag, det från Constit. Utsk. inkommit; men den i sjelfva sakens natur liggande a'ä t tigheten har allt mer och mer gjort sig gällande vid förei4 H. 8 58 Den 6 Oclober f. ni. gående riksdagar, isynnerhet vid den sista, då man ej sällan såg alla RiksStm genast förkasta Constit.Utsk:s förslag elier dervid göra anmärkningar, som förändrade eller alldeles upphäfde dem. Det var en olycka, att 1809 års Constit.Utsk. icke hade rätt genomskådat den ide', som det dä uttalade, nemi. att grundlagsfrågor ej skulle få afgöras förrän vid påföljande riksdag. Detta var icke någon nyhet af 1809 års lagstiftare, ty 1766 års
Vid nämnde års revision har fråga uppstått, huruvida den förändring lämpligen kunde vidtagas i afseende å vissa under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda fonder och kassor, att deras behållningar, som genom bemälde Kollegii försorg utlånas och göras fruktbärande, och hvilka vid 1836 års slut uppgingo till ett sammanräknadt belopp af omkring 4.300,000 R:dr Runt, öfverlemnades till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för att ingå bland dess öfriga tillgångar, emot det att särskilda anslag blefve af Rikets Ständer anvisade till de föremål för hvilka ifrågavarande fonder och kassor äro inrättade. Enär frågan då emellertid icke varit nog utredd och för utarbetandet af ett förslag i antydd syftning skulle erfordras fullständigare uppgifter angående de särskilda kassornas tillkomst, ändamål och beskaffenhet, än Revisorerne under den inskränkta tiden för deras gransknings förrättning kunde åstadkomma, ansågo Revisorerne sig endast böra å denna fråga fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. I anledning häraf får Utskottet meddela att, uppå framställd anhållan al Rikets sednast församlade Ständers Stats-Utskott, Kongl. Krigs-kollegiuro, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, till bemälde Utskott den 6 Februari 1837 aflåtit ett yttrande om ifrågaställa fonder, hvaraf inhemtas följande, som hufvudsakligen jemväl blifvit i 1858 års revisions-berättelse under sina behöriga rubriker meddeladt, nemligen angående Slats-UtskolMs Utlåtande M 15. 23
Deremot synes Statsverket böra bekosta förbättrandet af den till Mälaren närmast belägna delen af Arboga-åns farled, nemligen emellan Grafudden och Kungsör. Härtill fordras 15,000 R:dr Banko för sjelfva upprensningen och 20,000 R:dr för anläggandet af faschinbäddar, genom hvilka strömfårans rigtning i ån så skulle ledås, att behofvet af nya uppmuddringar för framtiden förekommes. Enär vid beviljandet af allmänna medel till understöd för gagneliga arbetsföretag, alltid bör i möjligaste mån afses ändamålsenlighet i utförandet jemte varaktighet i anläggningens framtida bestånd, och på det att icke, derest anslaget nu till 15,000 R:dr inskränkes, man om några år möjligen må äfventyra att få omgöra arbetet, i fall uppmuddringar då som nu blefve erforderliga, anser jag det begärda anslaget, 55,000 R:dr Banko, till ifrågavarande del af arbetsföretaget böra oafkortadt beviljas.» Häruti instämde Friherre Cederström, R. af Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, som åberopade Utgifts-afdelningens förslag, så lydande: »Vidkommande först den ifrågastälida uppmuddringen af Arboga å, så anser Utskottet det vara af vigt att de hinder undanrödjas, som nu orsaka uppehåll och afbrott i seglationen på denna farled, hvarest en högst betydlig och för flera provinser gagnelig varutrafik bedrifves; men då motionärens i berörda hänseende framställda förslag icke i alla delar eger den fullständiga utredning, som erfordras för bedömandet i hvad mån bidrag frän Statens sida härför bör ifrågakomma, har Utskottet funnit sig förhindradt att detsamma till bifall förorda. Ännu är nemligen icke utrönt, hvilka af de trafikerande eller med huru stor andel dessa böra i kostnaden för arbetets utförande deltaga, likasom upplysning saknas om de personer, som böra besörja arbetets verkställighet. Att Rikets Ständer härom erhålla kännedom, innan allmänna medel anvisas för detta företag, finner Utskottet vara nödvändigt.
Revisorerne synts ägt befogad anledning densamma framställa, helst de, enligt hvad den afgifna berättelsen utvisar, låtit förhållanden, hvilka tillhöra en sednare tid, än den förrättningen egentligen omfattade, blifva föremål för sin uppmärksamhet. Och hvad särskilt vidkommer den, utan allt stöd af förefunria skäl, uttalade förmodan, att större delen af behållningen vid 1849 års utgång bordt kunna såsom besparing disponeras, får Kollegium blott underdånigst anföra, att, då behållningen upptages till redovisande i räkenskaperna, blifvande Revisorer ej lära underlåta anmärka, derest större eller mindre belopp, som bordt utgöra verklig besparing, till andra ändamål användes. Med afseende å hvad i 4:de, 6:te och 7:de punkterna blifvit framstäldt, får Kollegium underdånigst åberopa vidfogade yttranden af Kollegii lista Kammarkontor och General-fälttygmästare-embetet. Extra stats-anslaget. Esta och 2:dra punkterna äro ej af beskaffenhet att föranleda till något yttrande.
Ehvad mening Utsk:s majoritet än hyser rör:de sistnämnde fråga, torde det dock böra anse såsom sin pligt att vara betänkt på medel att upplösa striden om sjelfva macliineriet; ty att på en gång strida om hufvudsak och medel alt derigenom komma till likstämmighet i sak, det måste anses likaså ändamålslöst som förnedrande för dem som sådant försöka. Lagstiftningen kan icke längre blunda öfver detta förhållande, äfvensom deröfver, att nuvarande machineri hvarken är fullt ändamålsenligt eller kan rättas pä den vanliga vägen, och det Utsk., som enligt grundlag blifvit ställdt på riksdagens högsta ståndpunkt, hvarifrån det bar att uppfatta grundlagsreformers möjlighet i sin helhet, kan icke anses hafva fullgjort sin pligt mot fosterlandet, om det icke åtminstone allvarligt söker efter en annan utväg, än den, som, frän all sidor betraktad, visar sig vara omöjlig och ändamälslös. Vid ännu närmare och fortsatt granskning af ställningen på det bela af den fråga, Utsk:s mern. rörer, synes det R. o. Ad., alt den bör uppfattas med tvenne utmärkta hufvudföremål, nemi. det första: att alla de riktiga och hittills ifrån alla sidor medgifna grundsalserne i 56 och 81 §§ Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordn. bibehållas oförnärmade af all misstydning, och det andra, alt dä det tinnes ogörligt och fruktlöst under nuvarande omständigheter att rubba förenämnde §§ i det skick de en gång fått, så skulle ett tredje sätt sökas, som, införlifvande i sina föreskrifter alla de vigliga och väsendtliga grundsatserne uti de äldre §§, likväl innefattade en annan lämpligare method både för beredning och beslut.