Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län memorial, med förslag till in rättande af enskilde Spanmålsförråd i Landet, tillika med Peter Anderssons ifrån Halland memorial i samma ämne; Lag samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUt kotten: 1:0 Följande, amra en de ändring i 1827 års Skiftesstadga, ingifne memorial, nemligen af Nils Insulin och Johan Peter Jansson ifrån Stockholms Län, Jonas Kylander ilian Wermland, Nils Persson ifrån Södermanland, Peter Persson ifrån Calmar Län, Lars Larsson ifrån Skaraborgs Län, Tufve Månson ifrån Malmöhus Län, Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län, Peter Andersson ifrån Halland, Anders Andersson och Olof Olsson ifrån Östergöthland samt Johan Jacob Rutberg ifrån Norrbotten; och 2:0 Lars Jönssons ifrån Östergöthland; Johan Wklunds ifrån Westerbotten, N..s Strindlund# ifrån VeslefNorrland och Samuel Jönssons ifrån Öland motioner, om ändring i Kongl. Förordningen den 19 December 1S27, 0111 beni mans!; lofning och jordafsöndring., S. D. Sedan en af F. v. Zweigbergk ingifven motion, om grundskalternes upphörande och jemkning i beskattningen, denne dag blifvit remitterad till StatsUtskottet; så beslöts att af Johan Johansson, Han# Hansson? Lars Hansson, Olof Svensson och Olaus Eriksson ifrån Bohus Län mi ingifne memorial, i samma ämne, skulle till berörde Utskott öfverlämnäs.. Trot. Ut dr. d. i3 Mxrs 1834* S. D. Sedan ett af Johan Eriksson ifrån Slöra Kopparbergs Län insjifv.et memorial, angående ändring1 i tjenstehjons-stadgan, blifvit lill AVmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitteradt: så skulle ett af Oiof Olof sson, ifrån Östergöthland, nu inlemnadt anförande i samma ämne, jemväl lill samma Utssolt öfverlemnas.
Ständer, om icke ifrågavarande oilicielt ådagalagda behof borde behjertas; om icke Norrtelje stads, under i5 år, på goda grunder byggda förhoppningar, borde uppfyllas; om icke ifrågavarande så ringa, men för ändamålet så vigtiga anslagssumma, 6,000 R:dr, under det inedgifna vilkoret, med största rättvisa och billighet, borde Norrtelje stad beviljas.’’ Häruti hafva Ilerrar Carlberg och Walley instämt. Vid i5:de puncten, angående anslag till ombyggnad af Strömsholms canal och slussverk. Af Herr Biskopen, m. m., Hedrén, med åberopande af hvad Afdelningen tillstyrkt, att nemligen 600,000 R:dr B:co måtte i Riksgälds-Contoiret afsältas, för att under id års tid, med upplöpande räntor, användas med 5o,ooo R:drs årlig utbetalning till fullbordande af Strömsholms Canalhyggnad. Af Herrar Wedberg och Walley, Nils Persson från Örebro Län, Anders Nilsson från Östergöthlands Län och Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län. Vid canal. i6 lior till Stats-Utslollels Utlåtande, N:o 4557 Af Nils Persson från Södermanlands Län, Peter Persson från Jönköpings Län och IS ils Strindlund från Wester-Norrlands Län. Firl 2o:de puncten , angående anslag för en canal emellan Hjelmaren ocli Wenern: af Herr Grefve v. Platen, Herr Tersmeden j Biskopen, m. m., IIedrén-, Prosten yljzelius. Af Herr Prosten Stenhammar: ”Jag instämmer med de flere Statsutskottets Ledamöter, sorn velat antaga. Utgifts-Afdelningens förslag att tillstyrka Ständerna underdånig anhållan om närmare utredning af frågan ©m Svea canal och Nådig framställning till nästkommande Ständer, och reserverar mig emot det nu fattade heslutet.
De äldsta tillförlitliga uppgifter om de Wermländska grufvornas afkastning äro för år 1761. från hvilken tid till och med 1817 den i medeltal per decennium uppgått till 59,018 tunnor eller 118,036 skeppund. Under hela denna tid begagnades högst ringa plockoch vaskmalm, utan bestod hela den uppgifna qvantiteten af så kallad bruten malm, sådan den blifvit ur grufvan uppfordrad och sedermera skiljd från ofyndigt berg. Under följande tiden ökades malmtillgången för blåsningarne med plockad och vaskad malm, eller med ett gemensamt namn så kallad småmalm. Denna tilltog i mängd så, att då hela uppfordringen för åren 18*22 och 1823 uppgick i medeltal till 116,298 skeppund, så voro deraf ej mindre än 39,000 skeppund småmalm. Malmfångsten har sedermera varit i oafbruten tillväxt och utgjorde den åren 1845—47 i medeltal: Bruten malm 136,342. Småmalm 70,804. Summa Skeppund 207,146. Under tidrymden för denna berättelse hafva nedanstående belopp jernmalm ur grufvorna i Wermland, alla belägna inom Philipstads bergslag, uppfordrats: 13 ■ """ Plockoch Rruten malm. vaskmalm. Skäf. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-TJtskottets Utlåtande, N:o 182. 3 utan att de, som af frågans utgång yoro intresserade, eller Yattenverks-egarne i Eskilstuna ström, Hjelmare kanalbolag och trafikanterne å meranämnde sjöar, derigenom behöfde göra några uppoffringar, samt att öfriga binder som mot företagets utförande ansågos möta, utan särdeles svårighet torde kunna undanrödjas.
Hellenerna voro i sin blomstringstid ett folk af glada, lyckliga och älskliga barn, som, utan att oroas af något tvifvel, öfverlemnade sig åt detta föreställningssätt, hvilket gaf lif och personlighet åt hvarje liflöst ting uti naturen – för dem voro bergen stelnade Titaner, hafsvågorna blåbeslöjade mör, de mörka skogarne hemvist för Pan och flöjtblåsande satyrer, hvarje källa hade sin najad, hvarje träd sin dryad, hvarje grotta var nymfernas boning: blomman på marken, fågeln i lunden, stjernan på himmelen hade sin saga, som de hviskande förtäljde, och deras öden voro ju menskliga öden, för hvilka hjertat måste deltaga. Men medan de lyckliga, glada barnen – barnen, som segrade vid Marathon och Salamis – lekte i sin sköna verld och trodde honom evig, hade en obekant hand längesedan skrifvit domen öfver honom i de delfiska orden Känn dig sjelf! likasom redan på det nyfödda barnets panna står i osynlig skrift den lagen: du skall dö! Den glada leken hade fortfarit länge, då plötsligt det på Athens gator hördes en röst, som upprepade detta: Känn dig sjelf! Det delfiska budet hade tagit mandom och kallades Sokrates. Filosofien – icke denna lekande barnfilosofi, som funderade, om verlden uppstått genom eld eller fuktighet – utan en ganska manlig och allvarsam filosofi ropade till de lyssnande barnen: „Låt ej bedraga dig af dina föreställningar! Lär känna dig sjelf! Undersök din tankes lagar! Du sjelf är verldens mått. Blott det, som öfverensstämmer med dem, blott det som är förnuftigt är verkligt!“ – Hvart togo de nu vägen, najaderna, som hällt sin urna öfver dalen, dryaderna, som blomsterstrött honom? De flydde, och blommorna och stjernorna tystnade, bergen blefvo berg, hafsvågorna ett oroligt vatten, ingenting annat.
Oaktadt Riddarhus-GeneaJogiernas bristfälliga skick visserligen icke kan förnekas, anse undertecknade att dessa Genealogier hafva mer än tillräckligt historiskt värde för att förtjena i tryck utgifvas, och att ett sådant företag skulle ej allenast vara af vida större intresse och för den historiska forskningen af större vigt och värde än det af Ridderskapet och Adeln vid förra Riksdagen beslutade utgifvandet af dess Protokoller från 1627 till 1714 — utan äfven skulle omfattas af allmänheten med en begärlighet och vinna en afgång, hvarföre endast den öfver all förväntan stora afgången af Adels-kalendern kan tjena till måttstock, hvilken kalender redan erhållit trenne uplagor tre år å råd, så att företaget varit för utgifvaren ganska vinstgifvande. Men oafsedt den begärlighet, hvarmed äfven det nu ifrågavarande företaget säkerligen skall af allmänheten, serdeles af Adeln, omfattas, vore det otvifvilaktigt för den historiska forskningen af en otrolig nytta att genom ett i tryck befintligt arbete vinna de uplysningar, som nu oftast endast i dessa samlingar står att finna. Alan beböfver endast betänka i huru mycket bättre skick och fullständigare det allmänt kända, förtjenstfulla verket: »Biografiskt Lexicon öfver Namnkunnige Svenske Män« skulle befinna sig, om dess utgifvare, hvilka haft sin bostad och befattning i landsorten, ägt tillgång till alla de rikhaltiga uplysningar som af Riddarhusets Genealogier kunna inhemtas. Tryckningen af desamma, hvilka innehålla det hufvudsakliga af den lärde Peringskölds ihärdiga arbeten, är ett af de nödvändiga vilkoren, för att en Genealogisk forskning och bearbetning skall kunna i vårt land upkomma och det vore godt Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 8. 3 om det ena vilkoret derföre hann upfyllas innan det andra vilkoret, eller det redan påbörjade »Svenska Diplomatoriums» utgifvande till Gustaf I:s lid, kan blifva fullbordadt.
Äfven vid denna § nödgas jag göra en anmärka, emot Utsk:s förslag, att i stället för den förra föreskriften, att mantalslängden skall uppläsas i sockenstuga, stadga, det den skall företes eller ock, om så begäres, uppläsas. Sådant bör ej bero på begäran, ty då blefve niantulslängdernu aldrig upplästaj och om de endast fö 17 !!. 12 9° D«n 8 December. retes, utan att uppläsas, så vinnes intet dermed, att de passera sockenstugorna. Det kan i alla fall hända, alt vid verkställigheten författningen eluderas, så att uppläsningen icke sker; men lagstiftaren ^bör ej dertill gifva anledning. Dessutom inträffar här samma förhållande, som vid det förslag, hvaremot jag nyss gjorde erinran, nemi. att det föreslagna stadgandet står i strid med allm. uppbördsförfattningarna. Jag tror således, att tillägget: "företes eller ock, om så begäres,” bör utgå. Frih. Boye, Ludv.: Då den värde talaren, som nu yttrat sig, gifvit tillkänna, att ifrågavar. stadgande står i strid med allmänna författningarna, blir rättelse nödvändig; men jag anser mig böra upplysa, att denna förändring tillkommit derföre, att de ledamöter af PresteSt., sorn voro närvar, i Bevilln.Utsk., uppgåfvo, hvad något hvar, som är från landsorten, känner vara sanning, nemi. att ifrågavar. uppläsningar ej kunna äga rum derföre, att sällan eller aldrig folket infinner sig i sockenstugorna för att höra dem; och då har det synts vara en löjlighet att ålägga presten att stå der ensam och uppläsa mantalslängderna. Jag bestrider likväl icke anmärkn. 72 ^ Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag får endast anmärka, att i denna § förekommer en missskrifning. Man har insatt ett och, i stället för ett eller, emellan orden f:del och mera än -}:del. I den gamla redactionen står ganska riktigt eller. 77 §•
Då af Utskottets förslag tydligen följer, att, i händelse en förmyndare lemnar inteckning för omyndigs medel, dem han tilt förvaltning innehafver, en sådan inteckning medför samma säkerhet, som är förenad med inteckningar i allmänhet, af hvilka en äldre alltid gäller framför en yngre; då den nedflytlning af Kronans förmonsrätt, som förslaget åsyftar, ej bör väcka någon farhåga, emedan Staten har utvägar att, genom borgens tagande af uppbördsmannen, eller huru stränga controller öfver honom som helst, försäkra sig emot förluster, hvilket icke är händelsen med den omyndige; då det belopp, hvartill en egendom vid taxering uppgifves, eller hvarför den blifvit brandförsäkrad, ej utgör någon måttstock för dess verkliga värde, så att derifrån skulle kunna hemtas säker grund för det ifrågasatta bestämmandet af flere prioriterade fordringsegares anspråk; och då bedrägliga concurs-bevakningar af den beskaffenhet, sora här ofvan omförmäles, ej kunna på del uppgifna sättet förekom mas; så bör, efter Utskottets tanka, hvad i dessa delar blifvit anfördt, ej till någon ändring af Utskottets förslag föranleda. Vidare är anmärkt, att Utskottets förslag till förklaring öfver 2 §. i 17 Cap. Handels-Balken ej skall öfverensstämma med lagens mening, sorn. vore tydlig deruti, att faddergåfva skall in natura uttagas, så framt den finnes, men blifver i annat fall en fordran, hvarför förmonsrätt ej eger rum; i anledning hvaraf Utskottet får förklara, alt nämnde lagrum handlar om faddergåfva, som finnes qvar i gifvarens bo eller blifvit af honom förvandlad; hvaremot Utskottets förslag afser den händelse, att förmyndare, å sin myndlings vägnar, emottagit sådan gåfva samt den förvandlat; och då någon giltig grund ej lärer kunna uppgifvas, hvarföre en myndlings sålunda uppkomna fordran hos förmyndare skulle hafva sämre rätt, än myndlingens hos honom egande andra fordrings-anspråk; torde någon betänklighet emot bifall till Utskottets hemställan i denna del ej böra möta.
Herr Grefwen och Landtmarskalken sörestälde, ar ingen 6iscn88iou kunde äga rum, hwarester nagra hördes begära, ar er nytt amne mätte föredragas. Friherre 8tLel von kkollstoin wille annu ytterligare tala, men Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade, ar den som hade nägot at anmärka wid beflutet, kunde derom personligen wända sig ril Lon8titution8-Utffottet. Herr Landtmarskalken fortfor, at sedan nu Kxpsöitionens riktighet genom Utffottets afgörande omdöme wore bewifad, Nidderffapet och Adeln matte densamma godkänna. Ropades Ja. Herr klingspor, Lsrät ^Löolk, frägade om saken således wore afgjord. Herr Landtmarskalken swarade Ja, genom Lonstittilions. Utffottets med afgörande ratt afgifne utlåtande. Herr Dcn 29 Mars. 124; Herr klinspor förklarade, at sädant hade man förut kunnat wänta sig, nar walet lil detta Utskott hade blifwit remitterat. Uplastes et ifrån don8tittuion8. Utskottet ingifwit, sa lydande: Wördsanit semoria!. Hos ^oii8titutioii8-Utskottet har dess Ledamot ^88e58oren Oalm til öfwerwägande framställt, hurusom wid werkställandel af wal til Riksens Ständers ^U8titin-Ombudsman, enligt Regeringsformens föreskrift i 97 § , det möjligen kunde hända, at om ej genast wid första omröstningen en person wunue full pluralitet, den icke eller wid påföljande omröstningar torde af någon erhallas; at sysslan således skulle förbliswa obesatt, i synnerhet omparti-ifwer blandade sig i walet, da hwar och en, dels under hopp at framdrifwa sin önskan, dels med föresats at tilbakahalla andras, sannolikt enwisades at ej wika fran sin man.
Naar det heder hos Anonymen, at ” Nationen holdt ligesaalidet med den ene som med den anden af disse Kaemper ”, da er hermed udtalt en IndifFerentisme, som man allermindst bör rose sig af. Et Land har intet helligere end sin aandelige Planteskole, og at behandle denne med fornem Lige-gyldighed röber enten Slövhed eller Sjelsumyndighed. Havde man dengang viist Wergelands Straeben en straeng og alvorlig Opmaerk-somhed, da havde man maaske kunnet standse hans Snille i dets enorme ForviJ.de !ser og bevaret det for Faedrelandet. Anonymen indtraenger i sin Fremstilling et Schisma mellem de norske Studenter, der gav Anledning til Oprettelse af Studen-terforbundet. Det hedder, at ” et Par Studenter ikke opförte sig saa peent som nogle andre ”. Men den Begivenhed, hvortil hermed sigtes, var kun noget Tilfaeldigt, den bragte en laenge naeret Uvillie til Udbrud. Der havde bland Studenterne dannet sig en overspaendt Forestilling om denne Korporations politiske Betydning, man gik svanger med Ideer, der vare laante af Tydsklands Burschenthum, og som maaskee Intetsteds vare mindre anvendelige end her. Disse politiske Abstraktioner, hvorunder Friheden bliver en skröbelig, vae-senlös Klangfigur, forvexledes gjennem en umoden Betragtning med vore reelle Statsindstiftefser; Renomisteriet viste sig i Studenternes Kreds og blev dobbelt utaaleligt, fordi det i Mangel af nogen solid ydre Modstand maatte egge sig selv og skabe sig selv Ufred. Af denne Gjaering dannede der sig et nyt Selskab, der udgav Skriftoet ” Vidar ”.
Ian ankomma i ett så vigtigt ämne, måtte hos K. M. i und. anhålla: att med stadgandet i 2 § af 1806 års quarantänsförordn. om handelsagenters skyldighet att inskicka rapporter om helsotillståndet, der de vistas, måtte förenas ansvarsbestämmelse för försummandet deraf, hvilket ansvar bör bestå i suspension eller entledigande, såsom det mest verkställbara; att, med ändring af 11 och 12 §§ i K. Förordn. d. 17 Mars i832, quarantänstiden måtte bestämmas till åtminstone 20 dagar för fartyg, större eller mindre, gods och folk från cholerasmittad ort, och 10 dagar från för smitta misstänkt ort, allt beräknadt från skeppets ankomst till quarantänsplats; att något undantag för resande med ångpaketbåt icke må äga rum; att, med ändring af 10 § i samma K. förordn , tiden för fartygs resa från cholerasmittad eller för cholera misstänkt ort må förlängas från 4 till 8 dagar; samt att uti 5 § af nämnde K. förordn., sorn redan till en del är upphäfven genom Quarantänscommissionens kungör. d. 6 Juni i832, de orden: ”Fartyg, ankommande från ''utländsk ort, som i Sverige icke är för smittad eller misstänkt ansedd,” måtte ändras till följande lydelse: "Fartyg, "kommande från utländsk ort, som i Sverige är, "på sätt 1 § i denna förordn. innehåller, för frisk "förklarad etc.; och hemställer jag slutligen, om icke, då cholerans införande till Fiket lika latt torde vara att befara från östra kusterna som från orter, vester om Fiket belägna, K. M:s höga uppmärksamhet borde fästas på behofvet af anordnandet af en dylik fullständig quarantänsanstalt, som den vid Känsö, på någon af de yttre öarna i Stockliolmsskären, eller annan lämplig, från fasta landet något aflägse ort.
Frölichs förslag ej tillskyndar Sveriges hufvudnäring, jordbruket, någon tillgång på så beskaffade lån, hvaraf denna vigliga näringsgren är i behof, och som dea ej heller kan erhålla annorlunda än mot pant af fastighet, visste jag väl förut; men jag tackar Hr Gr. för det att denna vigtiga sanning är bestämdt erkänd uti 2:dra punkten af 6 S. De uti 8 § meddelade föreskrifter synas mig tillskynda Bancofullmäglige och Regeringen alltför mycken möda, utan nytta för det allmänna, och endast bereda tillfälle att, vid inträffande oredor och fallissement inom de af Hr Gr. föreslagna banker, kunna skjuta skulden antingen på Bancofullmägtige eller på Regeringen; således utgöra dessa föreskrifter blott medel att undanskymma, hvad som tilldrager sig inom bolagen. Uti 10 § föreslår Hr Gr., att R. St. intill 1860 eller 1870 skola afsäga sig ali rättighet till införande af möjligtvis nyttiga nu okända reformer uti bankväsendet, Att på så lång tid tillförbinda sig och efterkommande en sådan afsägelse utaf grundlagsenliga rättigheter, anser jag vara ej allenast obetänkt och i högsta grad oförsigtigt, utan ock stridande mot våra grundlagar; hvadan en sådan afsägelse af oss aldrig kan blifva bindande för efterkommande Ständer. Minst hade man kunnat förvänta ett dylikt förslag från det håll, hvarifrån man ofta får höra ifrigt ropas på reformer, äfven utan att målet, som åsyftas, eller vägen, som leder dit, antydas. Uti 17 § föreslås, att K. M:s Bef:h:de skola pröfva säkerheten af de papper eller inteckningar, hvilka af actieägare deponeras, för att få utvidga sedelemissionen; men man har sett, huru det vid många andra tillfällen misslyckas för K. M:s Bef':h:de att pröfva dylika säkerheter, och må man derföre ej med en sådan föreskrift dels narra allmänheten, dels otillbörligt besvära auetoriteterna. 12 II. 23 Den 18 Augusti. Uti 24 § föreskrifves, att en förteckning på lottägare skall finnas hos K. M:s Bef:h:de.
Gagnefs socknemän dervid gjorda tillägg, atl de, lika med hvad Aids socknemän äfven hegart} önskade få med penningar, ej med spanmål, kolskaften sig afbörda; hvarförutan Vika sockr nemäns bergsfrälse jordegare åt sitt ombud uppdragit, att, ifall socknarnes önskan om fri dispositionsrätt till skogarne icke i allo kunde bifallas, söka verka dertill, att dylik rättighet mätte erhällas, åtminstone i afseende på skogarnes afkastning i allt öfrigt utom kolhandeln. Leksands och Åhls socknemän hafva dessutom gjort förbehåll om oförminskad rätt för allmogen till den genom Rikets Ständers beslut dem tillerkände lindring i personela bevillningen. Deremot har allmogen inom Svärdsjö och Bjursås socknar förklarat sig icke vilja biträda den gjorda ansökningen, utan önska att fortfarande få afbörda sig kolskatterne in natura. Sökanderne hafva emellertid i underdånighet begärt, att sistnämnda tvänne socknars vägran ej måtte utgöra något hinder för frågans behandling till alla de öfriga skattskyldigas bästa, och att för socknemänncn inom Svärdsjö och Bjursås antingen kolprestationen in natura må qvarstå, eller ock, om ett för alla bindande beslut ansågs erforderligt, dessa socknemän tilllörbindas att foga sig efter de öfrigas åstundan, helst äfven de skattskyldiga inom Svärdsjö och Bjursås socknar komma att, enligt sökändernas tanka, hemta stora fördelar i stället för befarad skada och förlust af kol-Ievereringens upphörande. Såväl i anledning af hvad Kammaroch Bergs-kollegierne uti deras bär ofvan omförmälda utlåtande af den 10 April I8S0 underdånigt andragit, som ock öfver bondeståndets förberörda särskilda skrifvelse och de nämnda socknarnas underdåniga ansökning har Kongl. Maj:t, genom Dess Befallningshafvande i Länet inhemtat, Stora Kopparbergs bergslags underdåniga yttrande, hvarefter Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, uti underdånig skrifvelse den 10 Mars 185i, till Kongl.
Jag fruktar, att jag då abstraherar bort hela Herr Flabbes person; ty hvad blir väl sedan qvar? invände Rudolfina småleende. Hvad blir qvar? Då återstår ju den odödliga själen, ipse genius, det rena Flabbe-förståndet; kallar du detta för ingenting, du? Men det var just till denna punkt vi måste komma. Mellertid, på det du måtte förstå mig bättre, låtom oss gå litet tillbaka i historien! Herr Flabbe har blifvit mig recommenderad af Professor ** i Upsala, der han i höstas tog Kameralexamen och sedan stod på bara gatan. Jag hade väl ingen annan plats att erbjuda honom än denna kolskrifvarsyssla, ty på mina egendomar finnas inga sinecurer, men Herr Flabbe höll den till godo. Nu duger han väl inte stort till denna post, och hans X för Y i räkningarna ha kostat mig mången stig kol, och till och med skämt bort en hel smälta. Också visade sig arithmetiken i hans kameralexamen icke så särdeles brilliant. Men detta oaktadt är Herr Flabbe i alla fall ett stycke geni och har isynnerhet ett excellent hjerta. Först står han i intim connexion med Richard Furumo, och det är alltid för honom en heder; vidare skrifver han i Gud vet hur många kalendrar och ger sjelf ut allahanda slags böcker; för det tredje, skall du veta, är det han, som skrifver alla Törnros-recensionerna i Eos, och är således, såsom du förmärkt, en sin vän och oss alla oinskränkt devuerad person. Det kan väl hända, att Herr Flabbe dermed har en liten oskyldig bi-speculation: hans Mæcenas, som räcker till för allt, har sin finger med i ett par tre af de stora tidningarna, och några der utkastade berömmande ord skaffa nu för tiden en ung författare lika mycket anseende och gunst hos publicum, som fordom ett pris i Svenska Akademien. Hittills lärer väl Herr Flabbe ändå äfven på det hållet intet varit särdeles lycklig, och hans Apollo tycks, åtminstone offentligen, vara nog karg på sina solblickar, men trogen tjenst vinner ändå slutligen belöningen.
Herr 8tael von Lolskein, polian Lustaf, HerrRänjg, pehr, och Herr la, Loran Lustaf. Herr Grefwen och Landt - Marskalköir tillkännagaf att Ordföranden t BaNcS NlMrtek, Herr Ladman Grefwe L^Ilenl-okA, anmält att Herr Ls^ksn«kö!d, Okristisn, Kammarherre, af anförde sörhult Ljekoe Dany. n-s 4- der Den i December. der afsagt sig att längre wara Ledamot i detta Ut, skott, och hcmstälde Herr Landt-Marskalken till R,dderskapct och Adelns afgörande hurnwida och i anscen. de till Riksdagens nära förcstäcnde sim någor Wal till denna ledighet kunde b-höfwaö. Herr d^orsiensrolpe, ^nösrr. Da denna fräqa rörer Utskottets fulltalighet, anhaller jag att bade i detta och sör de öfrige Utskott, för de fe, lands Ledamöter ne nya mätte blifwa mwalde, och Det i anseende till göromälenS widlöstighet och Riksdagens snara sint. Herr Grefwe» och Landt-Marskalken anmodade Harrar Elcctorer as 2:dra Clatzen att sammanträda kill Mwäljande af en Ledamot r Banco-Utskottet efter Herr kle^lrenslrolä.