Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill blott fästa Hr Lefre'ns uppmärksemhet derpå, att dessa sk:r på socker och caffe icke endast drabba de förmögnare classerna, utan äfven de fattigare, synnerligast efter införandet af nykterhetsföreningarna, då man uppmuntrar till caffedrickning i stället för brännvinssupande. Hr Dalman har redan besvarat Hr v. Hartmansdorffs apostroph om de stora orden; men jag tager mig likväl friheten uppmana Hr v. Hartmansdorff, som kanske mest på detta rum begagnat sin talorgan, att hellre göra sig förstådd genom denna organ, än att, såsom i ett föregående plenum hände, då jag blef afbruten i mitt tal, söka nedtysta någon med sina galoscher. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få göra ett par anmärkningar. Man liar liiiagt mig en här vanlig tactik att icke hafva bevisat, att det hushållas väl med statens medel. Mig synes, att första bevisningen åligger dem, Den 3 November e. ra. 37 som pasta, att med statens medel illa hushållas. Denna bevisning har likväl aldrig åstadkommits, utan man talar blott i allmänhet oförsynt och säger, att man misshushållar; men hvaruti denna misshushållning består, det kan icke så noga specificeras. En talare har sagt, att han derom icke ville ingå i detailler. Det är också rätta sättet att undgå all bevisning. Hvad angår det, som bär blifvit taladt om den moraliska kraften och de herrliga tänkesätt, som yttrat sig hos de ofrälse Stånden, kunde man dervid göra den anmärkning, att den tactik, som i afseende på dem brukas, kunde anses bestå deruti, att först uppskrämma tidningsskrifvarne dem, som icke sjelfva undersöka förhållandena, och förklara, att allt är illa gjordt, och sedan det lyckats dem att inbilla en och annan, att så är, säga de, att Bondeoch BorgareStånden yttrat sig så och så, och att det är allmänna rösten hos nationen och bevis uppå, att allt står illa till.
Prop. om Statsverk. 1850. 33 Transport 88,104: 40. — ett arfode af 100 R:dr banko hvardera, matte ia detta arfode förhöjt med ett lika belopp; att, till befrämjande af fält-artilleriets användbarhet i behofvets stund, ett ärligt anslag af 294 R:dr mätte bestås till lega af 94 hästar lill anspann för 4 pjecer vid hvarje batteri under 3:ne dagars exercis, att det på Gottland förlaggda depotkompani af Svea arrilleri-regemente, hvars styrka nu utgör blott 50 man, måtte, efter plan, med 25 man kompletteras; att till anspan för åtminstone 2:ne pjecer af fältartilleriet måtte fä anskaffas 15 ständiga hästar, hvartill skulle fordras, jemte cn utgift för en gång af 1,500 Rdr till hästarnes inköp, i ärlig underhållskostnad 1,900 R:dr, hvilket sednare belopp dock kunde något minskas, om ett Kronan tillhörigt trädhus i Wisby blefve till stall inredt, samt att, med afseende på Underbefälets vid beväringen otillräcklighet för den talrika truppen, löner måtte anslås för 46 nya under-officerare å 16 R:dr 32 sk., och för 92 nya korporaler ä 8 R:dr, med tillhopa 1502 R:dr 32 sk. årligen; hvarjemte militär-befälhafvaren, med öfverlemnande af den vid Gottlands National-beväring anställda civil-personals underdåniga ansökning om förbättrade löner, underdånigst tillstyrkt, att sekreterarens och auditörens nuva - rande aflöning å 166 R:dr 32 sk. måtte förhöjas med . 33: 16. — Fältkamererarens och kassörens å 250 R:dr med . 83: 16.
Stolarne äro hållna i 1600-talets stil, så kallade Lecköstolar, kopierade efter gamla mönster i de rika de la Gardieska samlingarne å L e e k ö slott. En högryggad o c h högkarmad länstol är försedd m e d insättningar af gyllenläder, en högeligen briljant reproduktion efter gammalt gyllenläder å S t o c k h d l m s slott, utförd a f den inom denna bransch framstående fru Anna, Wall, som åt gyllenläderstillverkningen egnat grundliga studier, bland annat hos den bekante H u l b e i Hamburg. E n liten god verkan a. • i i " _ ' _. stol af egendomlig, men m y c k e t är efter italiensk modell utförd i. ' ' .-i-.- renässans o c h klädd med effektfullt applikationsbroderi i rödt o c h grönt. D e t säregna med detta broderi äro de kanter af fint läder, som konturera applikationsmönstret, en nyöfvad stil, som här äfven finnes tillämpad på en romansk kudde å annan plats inom utställningen, o c h som är af förmånlig effekt. Dessa broderier äro utförda å textilafdelningen på fröken G i ö - bels atelier, och äro mönstren komponerade af fröken A d e l b o r g, liksom till de allra flesta textilföremålen å denna utställning. E n vacker kista i renässans; en stilfull dubbelhylla i ek, prydd m e d glödritningar af frö- ken von Diiben, bland annat inskriptionen: » Bäst eget b o, om än litet; enhvar är herre h e m m a »; flere lampetter o c h kronor i drifven metall från P. A. P å den nyssnämnda dubbelhyllan tronar en väldig bjärtröd » k å s a » o c h ådrager sig allmän uppmärksamhet. Särskildt tilltalas utländingarne m y c k e t af denna egendomliga form för 1600-talets svenska dryckeskärl o c h äro flitiga afnämare. D e n nu utställda är en ej förut utförd kopia efter Claes Christerson H o r n s kåsa å Nationalmuseum. Flere vackra afdelningsskärmar förtjäna beundras.
M. täcktes i Nåder vidtaga den åtgärd, som för verkställigheten här; af erfordras. Riksens Ständer framhärda etc. UnderdHhiga Skrifvel ser. 431 N:o 169.' Uppl» o»godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 1 Sept. 1823. Preste-Ståndet d. 1 — —- Borgare-Ståndet d. 1 — —- Bonde-Ståndet d. 2 * förordnanden mut. mut., för Prosten m< rn. Grefve von S c Ti werin, Öfversten m. m. Friherre Åkerhjelm> Canzli-Rådet m. m. af Tannström, Öfver-PLof-Predikanten 711. m. Doctor Hedrén, Lagmannen m. m. Schöne och Krigs-Jusiiliarien Livijn, att vara Ledamöter i Committéen för Tryckfrihetens vård. Vi efterskrlfne Sveriges Rikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å allmän Lagtima Riksdag äro församlade, göre veterligt: att, sedan, enligt 108 §. Regerings-Formen och 65 §. Riksdags-Ordningen, Vi, genom utsedde Electorer valt de Män, som, jemte Vår Justitite-Ombudsman, böra vårda Tryckfriheten, och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N., så vilje Vi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., att vara Ledamot i Committéen till Tryckfrihetens vård , och eger han, att. i utöfningen af denna befattning, ställa sig Tryckfrihets-Lagen till efterrättelse samt för öfrigt noga iakttaga hvad , i öfverensstämmelse med Grundlagens afsigt, befrämjar all - 43 a Underdåniga Skrify elser1. män upplysning,' under bevarande af allmänt lugn. Till yttermera visso håfve Vi detta För* ordnande underskrifva och beseglat!
Med tio man vill jag eder möta, och dessa äro just hela armén: man det kan koka och steka med, än uppå kol och än uppå ved. Då » lock » hörs ljuda i kvällen stilla, hvem svarar då med melodisk röst? Hvad högljudt gjorde den späda, lilla, då det klack till uti mammas bröst. Hvad genomgår man väl uti Loka? Med hvad en lo synes gå och snoka. Ett häftigt fall ifrån skyhög höjd. Ett tecken till att man ej är nöjd. En bakvänd julklapp af bagarns händer. Uppå en uppgifven stat ett namn. Hvad aldrig nå ' nsin mot norr sig vänder i templets dunkla, men helga famn. Hvad man som märken vid vägar sätter på öfveryrda och öde slätter. En man så farlig, ja ömkan stor med den man har, 6om är i hans klor. En moder långt upp i höga norden, på långt håll räknar hon släkt med ko. Tyngdhållningssak, hvilken känd är vorden. Hur luften känne, där många bo. Idun 3:dje är g. Fredagen den 16 maj 1890. N:r 20 (126) Tidningen kostar Amionspris: endast 1 kr. för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvelser). För » Platssökande » o c h » Lediga platser » IdunsModeoch Mönstertidning i kr. postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrän kl. 10 — 11. A l l m. Telef. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker i landsorten å postanstalterna, i Stockholm hos red., i bokladorna och tidningskontoren. Drottning Natalia af Serbien. ^rottning ^Djf / — Natalia nan Ghika, till W i e n för många att fullborda huru gånger hafva väl ej I d u n s detta läsarinnor namn i liga tidningarnas afdelningar. Den mött de dagutrikesMen oaksin uppfostran.
Majit uppdrog, i anledning häraf, under den 19 Oktober 1855, åt Sin Minister vid Kongl. Danska hofvet, att deltaga i de för ändamålet afsedda underhandlingarne, samt dervid såsom Fullmäktig bevaka Sveriges rätt och fördel. Dessa underhandlingar öppnades i Januari 1856. Under fortgången deraf inskränkte Kongl. Danska Regeringen sina först framställda ersättningsanspråk till ett jemnt belopp af 35 millioner Riksdaler Danskt Riksmynt, utgörande icke fullt |-delar af den summa, som uppkommer vid kapitalisering, efter beräkning af 4 procent ränta, af den inkomst Danska statsverket efter ett medium för de 13 åren 1842—1854 åtnjutit i tulluppbörd uti Öresund och Relterna samt i fyroch båk-afgifter. Såsom uteslutande grund för fördelningen af nämnda ersätlnings-belopp på de i Östersjö-handeln deltagande nationer kunde nationaliteten hos de fartyg, som gått genom Öresund och Bälterna, icke bil ligt vis antagas, emedan antalet af en nations fartyg, som passera dessa farvatten, ingalunda representerar denna nations verkliga andel i tullen, hvilken hufvudsakligen erlägges för varorna. I följd häraf blef öfverenskommet, att de respektive Staterna, Danmark deri äfven inbegripet, skulle bidraga till kapitaliseringen i proportion af mängden af varor, sorn från deras hamnar exporterats, och, med passerande af Sunden, importerats till Östersjön eller exporterats på samma väg från Östersjön för att importeras i deras hamnar, samt att fartygens nationalitet skulle antagas såsom grund vid fördelning af ersättningen för fyroch båk-afgifterne.
Hvad den framlagda aflönings-stalen i öfrigt angår, har Utskottet funnit densamma uppgjord efter enahanda grunder, som blifvit följda vid upprättandet af staterne för de öfriga Stats-departementens Kansli-expeditioner; och som vid densammas granskning andra anmärkningar ej förekommit än de, hvilka emot nyssnämnde stater blifvit af Utskottet framställde, får Utskottet, i öfverensstämmelse dermed, endast föreslå, dels att den för Expeditions-sekreterarne äskade aflöniug af 4,500 R:dr må bestämmas till 4,000 R:dr för hvardera, dels alt tillökningen för Expeditionens Kanslister och Kopister, med nedsättning af den för de förre ifrågasatta aflöning af 2,000 R:dr till 1,800 R:dr, ställes med den belöpande summan 2,257 R:dr 50 öre, allt Riksmynt, till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för befrämjande af göromålens gång inom dessa tjenstegrader. Med iakttagande af här ofvan nödige ansedde jemkningar i den föreslagna staten, bli Iver, enligt bifogade tabell N.o 1, den erforderliga anslags-förhöjningen 19,263 R:dr, hvarföre Utskottet, under åberopande i öfrigt af hvad uti dess Utlåtande N:o 71, punkten 2, är anfördt, angående ifrågasatt förändrad arbetsordning inom de särskilda afdelningarne af Kongl. Maj:ls Kansli, hemställer, alt anslagssumman för Departementets Expedition måtte ökas med sagde belopp. 19,263 R:dr R:mt, att utgå i enlighet med Utskottets i tabellen intagna förslag. 4 Stats-UtskoHets Utlåtande N:o 148. Uti det för Riks-Arkivet nu utgående anslag är förhöjning af Kongl. Majit begärd med 8,875 R:dr, till förbättrande af lönerne för tjenslemännen oell vaktbetjeningen derstädes.
Han bredde ut brefvet framför sig och såg på henne, hon gick fram, men tycktes tveka ännu. »Jag ger mig tusan på, att du så gerna vill läsa, som du vill ha mat, ty fruntimmer ä’ alltid nyfikna, men ändå ska’ de vara så förbaskadt sippa, att ...» Han reste sig upp och slog sin brefportfölj i bordet, så att det gaf till en klatsch. Selma bara skrattade åt hans utbrott. »Ja, så var det härom dagen», fortfor han i hejdlös hetta, »när du händelsevis kom att slå upp det der arbetet i anatomi. Bevara mig Gud! – unga frun både rodnade och bleknade och slog boken ihop i förskräckelse. Jag såg det nog, fast jag teg. Och du skulle varit tillfreds att förargas öfver att jag läste den. En läkare! – Det kunde varit att skratta sig förderfvad åt, om jag inte varit så ilsken, att jag kunnat flyga i stycken. Var det ett sätt att åbäka sig, bara för ett vetenskapligt arbete! Det är för resten saker, som hvarje fruntimmer borde ha reda på. Om det hade varit en annan än du, skulle jag aldrig sagt ett ord. Men nu är det ... usch, det är så man kan bli sjuk! Ska’ du nu också göra dig till? Det är alldeles som Elvira.» Han hejdade sig. »Så du kan ta till vägs för ingenting», anmärkte hon mycket trankilt. »För ingenting?» upprepade han harmfullt och räckte fram sina händer med en gest så häftig, att axlarne skötos upp. »Hade det varit en dålig roman, något osedligt snusk, så skulle jag aldrig talat om det, men ett rent vetenskapligt arbete ...» Selma skrattade blott, klingande friskt. Hon var så van vid allt det der, sen forna dagar, att det nästan gjorde henne ett nöje. »Ja, hur skall menskligheten kunna förbättras», fortfor han utan förändring, »när qvinnorna envisas att puppa in sig, så att man inte ens får tala med dem som med menniskor. Det allra enklaste är opassande. De formligen illfänas att bli betraktade som idioter.» Selma stod och såg på honom med ett lugnt litet leende. Hon väntade bara att stormen skulle lägga sig.
Men na-5o 6 olika världsåskådningar. turalismen erkänner ej ens den nämnda fordran. Huru skulle man då vänta, att den skulle infrias? Låtom oss först vända vår uppmärksamhet till naturen. Huru båda världsåsikterna i fråga söka förklara hennes olika former, hafva vi redan antydt. Låtom oss nu se saken från en annan sida, med närmare anslutning till det, vi nyss anfört. Sådan naturen för människan omedelbart presenterar sig, framstår lion såsom i viss mån ändamålsenlig. Så djupt intryck gör detta förhållande ofta på människosinnet, att mången däraf drifvits till att omfatta och fasthålla tanken på en intelligent världsordnare, m. a. o. till en personlig världsåsikt. Detta är det s. k. teleologiska beviset för Guds existens. Men å andra sidan är det lika obestridligt, att naturen för den tänkande människan framstår som en ofullkomlig och i viss mån rent af ändamålslös verklighet, — en sak, hvarom vi redan i annat sammanhang talat. — Strid och förgängelse äro i hvarje fall natur-lifvets villkor, och dem delar äfven den i naturen lefvande människan. Hennes » lifs dagar äro sjuttio år, till det högsta åttatio, och då det bäst varit hafver, si, då hafver det möda och arbete varit ». — Och hvad ändamålsenligheten beträffar, så är det onekligt, att så länge vi stanna inom naturen själf, det blir omöjligt attsäga hvad, som egentligen skulle vara hennes ändamål, helst de olika ändamålen ofta, att ej säga alltid, tyckas korsa hvarandra. Naturen inbjuder till en teleologisk betraktelse, men tillbakavisar den på samma gång. Allt detta är nu faktiskt, men huru är det att förklara? Naturalisten svarar, eller bör åtminstone konsekvent svara: Då människan finner naturen vara ofullkomlig, så har hon på denna natur lagt sin andes mått, hon har bedömt henne efter den fullkomlighet, hvarom hon bär en föreställning i sitt inre. Men detta sätt att gå tillväga, detta mått är falskt. Naturen är helt enkelt, hvad den är. Inom henne finnes intet högre eller lägre, intet fullkomligt eller ofullkomligt — detta existerar blott i vår föreställning, men ej i verkligheten. Hvad åter ändamålsenligheten angår, så måste den konsekvente naturalisten förneka äfven denna.
Om nu det ifrågav:de förslaget skulle antagas, blefve i och med detsamma banko-kommissarierne skiljda från denna deras sjelfständiga verksamhet och försatta i en underordnad ställning till en verkställande direktör, hvilken plats kunde komma att intagas af hvilken som helst, den der vid valet lyckats förskaffa sig en rösts pluralitet inom bankofullmäktige. Då nu härtill kommer att, enligt Utsk:ts förslag, någon erabetsexamen ej vidare skulle för vinnande af inträde i banken vara erforderlig, hvaraf följden naturligtvis blefve den att bankens tjenstemän kornme att utgöras af endast sådana personer som icke kunde vinna inträde inom något annat embetsverk, så skulle banko-kommissarierne h. o. h. förlora det anseende, som de hittills åtnjutit såsom likställda med ledamöterne inom andra förvaltande verk. Jag lemnar till R. o. Ad:s pröfning, huruvida det kan vara klokt och välbetänkt att vidtaga en förändring, som komme att medföra en så beskaffad nedsättning i de embetsmäns ställning, hvilka man fortfarande ville bibehålla vid det högst inagtpåliggande och vidt omfattande förtroendet att vårda alla rikets uti banken befintliga tillhörigheter. Jag tror det ingalunda. Dessutom vill jag fästa uppmärksamheten på ett annat ganska vigtigt förhållande. Hvarken hos Hrr fullmägtige, som kunna ombytas hvart 3:dje år, eller hos en verkställande direktör, som kunde ombytas hvarje år, kan man påräkna att finna den för bankens säkerhet och bestånd utomordentligt vigtiga kontinuiteten i kännedomen om bankens inre förhållanden. Denna vigtiga kännedom kan deremot icke saknas hos understyrelsen, så länge den är sammansatt af personer, hvilka genomgått alla tjenstegraderne, och således genom en långvarig praktisk verksamhet hafva erhållit kunskap om alla detaljer. Uti en så beskaffad understyrelse bör uti alla frågor kunna erhållas en fullt tillförlitlig utredning. Derföre stadgar ock 5:te §:n af ansvarighetslagen för fullm:ge såsom ett oeftergifligt åliggande att i hvarje vigtig fråga infordra utlåtande från understyrelsen, samt att bifoga detta utlåtande sitt protokoll.
Till hvad sålunda blifvit anfördt mot Kongl. Brefvet den 30 October 1834» har Herr Cederschjöld, Per Guataf, tillagt den anmärkning, alt då det, i ' händelse Kongl. Maj:t, vid anmälan af en anmärkning, beslutar, att åtal derå bör anställas, sålunda blifvit fprklaradt, att fel är begånget, borde ock detta Beslut anses såsom Dom och den efterföljande undersökningen endast såsom en formalitet; hvilket sätt att gå till väga Herr Cederschjöld både ansett oformligt och stridande mot Grundlagen, enligt hvilken ingen kan förklaras skyldig, utan efter föregången ransakning, Och hafva härförutan Hr Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm, Herr Grefve Posse, Arvid, Herr af Billbergh, Johan Petter, med flere Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln sig i ämnet utlåtit. Inom Vällofl. Borgare-Ståndet har Herr Ekerman anmärkt, att Betänkandet stöde i strid mot den rättsgrund, som bjuder, att * - jr % Lagsamt Allm. Besv. o. Otc. tyts k, Ihl. Ar:o 45, filia iiro lika inföy Lagen, samt derföre och då för öfrigt genom det tillstyrkta Stadgan det, alt anrpärkningar rörande Embetsverk ken$ fö r-ya 11 n ii] gs-å tgä V d er ej få utom föregången underdånig anmälan handläggas, Kongl. Maj:t förvandlades till en Första Instance, yrkat antagande af Motiona ireus förslag; — dermed Herrar Falkman, Alund pch Mattsson sig förenat, Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har ^ttders Danielsson från Elfsborgs Län yttrat sig anse den af Motionairen ifrågasatte rättelse i Kongl.
H srr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke, i anledning af Herr Grefve Anckarsvärds väckta Motion, Ridderskapefc och Adeln behagade anmoda Statsoch BancoUtskotten att, af de till Riksdags-kostnaderne anslagna allmänna Medel , för att 500 Exemplar bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter utdela låta, till trycket befordra: 1:0 Så fort sig göra låter, de vid slutet af Utskottens, rörande utredningen af Götha CanalBolags, Malmö och Götheborgs Disconter, den 23 sistledne April afgifna Betänkan-: de upptagna Puncter eller Propositioner. 2:0 Samma Betänkande helt och hållit i ett sammanhang. 3:0 Utskottens blifvande Utlåtande, i an: ledning ar gjorda anmärkningar vid Utskottens rörande allmänna Finance-regleringen den 6 sistledne April meddeite Betänkande i de delar, samma Utlåtande kan blifva från Utskott tens förut afgifna Betänkande skiljagtigt. Bifölls, Föredrogos å nyo och gillades följande Stats: Utskottets; den 1 dennes afgifna, samt dea.Si 232 Dsn i) Maji. samma månad förmiddagen på bordet lagda Utlåtanden ; 1:0 Angående KrigsAcsdemiens på Carlberg Lönings - och UnderhållsStat. 2:0 Öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remis* -angående förhöjning i aflöningen för Wermelands Fältj ägare Regemente, 3:0 Angående upptagande i Stat af 3500 R:dr Hamburger Banco FyringsMedef , såsom inkomst från Dannemark. 4:0 I anledning af Herr L, L. Edelberg® Memorial om Lån af allmänna Medel till Schö* laehus uppbyggande eller inköp uti Landskrona.
Flere talare hafva ansett Utskrns yttrande i frågan vara riktigt, derföre att, sedan två Stånd yttrat sig öfver en grundsats, och två andra Stånd öfver en annan, så skulle man, enär den, hvilken öfverensstämmer med hvad hittills gällande varit, ej blifvit i afseende på ordalagen underställd de Stånd, som åslunda en annan grundsats, nu ej hafva någonting att rätta sig efter förr, än ordalydelsen blifvit af de tvänne sistnämnda Stånden pröfvad. R. o. Ad. lärer finna, att det ej förhåller sig så, som en värd talare yttrat, nemi. alt två Stånd ej hafva uttalat någon tanke i detta hänseende. Råde R. o. Ad. samt BorgureSt. hafva förklarat sig för en brännvinsbränning, sorn ej vöre inskränkt til! vissa fastighetsägare och sålunda lemuat näringen fri. När dessa 2tne Stånd yttrat sig sålunda, är det ju naturligt, alt de ej kunde ingni pröf22 Ii. 2 19 Den r y Mars f. m. ning af den ordalydelse, som slödde sig på en annan grundsats. Men sedan den fria brännvinsbränningen föi fallit, så hafva med detsamma de dithörande redactionerna gjort likaledes. Nar den gamla grundsatsen, rörande hitsbehofsbränningeii, står qvar; så är det klart, alt äfven den tedaction, som uttrycker samma grundsats, jemväl qvarstår. Fl varom skola vi nu tvista? Jo, om uppställningen i tillstyrkandet, och för detta ändamål försöka alt återremittera en sak,sorn redan två gånger förevarit, d. v. s. för att få samma sak behandlad 3 särskilda gånger, eller rättare sagdt fyra, efter vi nu förehafva det tredje betänk. Min grundsats i detta fall har gått under. Jag torde således ej kunna anses partisk, när jag yrkar, alt R. o. Ad. måtte antaga delta betänkande. Jag gör det derföre, att grundlagen måste helighållas, oansedt hvad mina egna och andras enskilda önskningar kunna åsyfta.
För Burskaps vinnande skulle betalas 16 sk. till 2 R:dr utom Handtverk samt ifrån 8 sk. till En Rulr inom Handtverk efter Städernes Classification; Äfvensom vid Skatte-Köp af Kro - i86a Stats-Utskottets Betiinkanden, no-Rägenheter utaf hvad beskaffenhet som hälst, sorn ej äro till mantal satte, likaledes betalas 6 procent af Skatte-Köpeskillingen. Militia - I}ostalls - Cassan har uppkommit sålunda, att, sedan vid Indelnings - Verkets inrättande hemman dels af Säteridels af Krono-natur voro anslagne till Boställen vid Regementerne med löfte om deras iståndsättande på Kronans eller Statens bekostnad, emot skyldighet för Indelningshafvarne att dem sedermera underhålla, blefvo vid hvart och ett Regemente någre hemman, under namn af Reservehennman, förlänte med sine räntor, till äfbrände Officers - Boställens återuppbyggande, hvarefter Cassan formerades år 1767 med da i Randt-Ränterierne förvarade Reserve - medel, hvarutaf till utlåning anslogs j..Tunna Guld Silfvermynt: Och hade val Riksens Ständer vid 1769 års Riksdag utlofvat, att Staten skulle understödja Boställs - Verket med Fyra Tunnor Guld i nämnde mynt inom åtta år, men hvil" -ket bidrag aildrig utföll: 'Dock hade Cassan omsider så tillväxt intill 1782 årsslut, att Kongl. Maj-t den 23 Maji 1783 i Nåder förordnade, att de förut inskränkte utgifteme då borde sträcka sig till nybyggnad af Caractershus m. md hvarförutan af desse medel äro anslagne in' qvarterings-penningar åt Boställslöse Officerare1 Vatande Cassans inkomster för öfrigt obetydlige och bestående endast uti vitesböter, hvartill Boställshafvare fällas, för det de bortsälja Foder rn. m. samt inflytande betalning för borrtsålde utdömde Caractershu9 å Militiae-Boställen. Stats-Utskottets Fetänkanden.