Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om den ifrågavarande helfriheten skall beviljas de i Sverige byggda fartyg, som åt Utlänningar blifvit försållde, vill jag, för min del, tillstyrka antagandet af det af en Ledamot framställte förslag, att helfriheten endast må komma dessa fartygsägare tillgodo vid exporten af Svenska varor, men ej vid importen af Utländska, och att denna förmon måtte inskränkas till en tid af 2;ne år. Utskottet har väl till Kongl. Maj.-t öfverlemnat att närmare bestämma grunderne för beräkningen af försäljnings värdet j men då uppgifterne skola erhållas genom Mäklare och köpmän, fruktar jag alltid det blir osäkert och ger anledning till tvistighster och chicaner. 602 Den xr Junii e, m. Oaktadt jag erkänner Utskottets välmening, oaktadt jag instämmer i principen, att exporten bör uppmuntras och importen belastas, kan jag likväl ej med Utskottet instämma i tillämpningen, utan tror, att, vid öfvergåogen till ett nytt systeme, i ett ögonblick, då Staten behöfver sina inkomster, hada en gradation i afgifternes nedsättning bordt iakttagas, och man hade med mera varsamhet bort tillvägagå, för att icke medföra en emot ändamålet motsatt verkan. Friherre Cederftrom, Jacob: Denna frå ga torde, i afseende på sitt inflytande uppå Nationens välstånd, vara en ibland de vigtigaste vid detta Riksmöte. Otvifvelaktig! skall, om hvarje Svensk man blir berättigad att afsätta hvad han kan producera till den som betalar bäst, ett allmänt välstånd derigenom beredas. Man har länge klagat öfver de svårigheter, hvilka trycka handeln, ehuru ända hittills rättelse deri blifvit motverkad af corporationers enskildti interessen till förlust för Staten.
Den inverkan varuprisen och transport-kostnaderna inom ett land, under nuvarande handelsförhållanden, måste utöfva pä likartade natureller slöjdprodukters både tillverkning och konsumtion inom andra länder, nödsakar hvarje folk, som vill fortfarande deltaga i den ständigt tillväxande täflan på verldsmarknaden, att i möjligaste mån söka tillegna sig och begagna de medel, hvilka visat sig isynnerhet befrämja och underlätta så väl 12 Stnls-Ulskotlels Utlåtande, A:o $73. produktionen sora afsältningen af dess alster. Beträffande Sverige särskildt, måste det, till följd af dess natur-förhållanden, vara företrädesvis vigtigt och angeläget för detta land ali kunna till antagliga priser och erforderlig mängd tillhandahålla främmande länder de varor, i utbyte hvaremot sådana förnödenhets-artiklar derifrån kunna erhållas, som härstädes alls icke eller till otillräckligt belopp frambringas. För framlida möjligheten häraf, torde jernvägars anläggning med skäl kunna anses såsom ett nödvändigt vilkor, helst dessa i flera delar af landet utgöra det enda fullt ändamålsenliga kommunikations-medel. Dessutom måste jernvägar äfven för den inre rörelsen, inom ett med så skiljaktiga produkter begåfvadl rike, der, i vissa orter, kommunikationerna tidtals äro' nästan afbrinna, medföra högst väsendlliga fördelar, och åstadkommandet deraf alltså jemväl utgöra ett bland de angelägnaste och verksammaste medlen och vilkoren för denna rörelses tidsenliga utveckling. Utskottet tror sig icke behöfva ingå i en vidlyftigare eller mera omständlig utredning af skälen för Utskottets öfvertygelse om den allmänna nyttan och behofvet af ändamålsenliga, samt efter landets lokala beskaffenhet och tillgångar lämpade, jernvägsanläggningar. Dä Utskottet således anser sig kunna antaga, att dylika anläggningar också härstädes måste och skola tillvägabringas, synes det egentligen icke vara frågan om, utan frågan huru eller på hvad sätt jernvägar skola här åstadkommas, som för närvarande bör utgöra föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och tillgöranden, samt följaktligen äfven för det yttrande rörande detta vigtiga ämne, som Rikets Ständer äga att förvänta från det Utskott, till hvars förberedande behandling detsamma blifvit hänvisadt.
Hannover betala en summa af 2,857,338 J Thaler, hvaraf Sverige, enligt ofvan uppgifne grund, borde betala 92,495 Thaler. Beträffande betalningen af de särskilda andelarne, stadgades, att den borde verkställas inom tre månader från nyssnämnde dag, men att emellertid särskilda öfverenskommelser kunde träffas i ändamål att uppskjuta denna tidpunkt eller bestämma betalningen medelst annuiteter, samt att ränta å 4 % å kapitalet skulle erläggas från och med den 1 Juli samma är för betalning i terminer; och gjordes slutligen verkställigheten af de ömsesidiga förbindelser, som i traktaten innehållas, beroende af de föreskrifter, hvilka vissa af de Höga kontraherande Magterna, enligt, gällande konstitutionela lagar hade att iakttaga. Genom ett samma dag af de Fullmägtige undertecknadt Protokoll förklarades vidare, att Kongl. Hannoveranska Regeringen, i afbidan på verkställigheten af de i Art. VI oell VII af traktaten omförmälda förbindelser, skulle ega att provisoriskt och medelst kautionering bibehålla den tull, den förbundit sig att afskaffa, men att i den mån någon af de kontraherande Magterna uppfyllde dessa förbindelser. Kongl. Hannoveranska Regeringen. ä sin sida, skulle låta de provisoriska kautionerings-åtgärderna upphöra och anbefalla befrielse derifrån för de varor, sorn föras i denna Magts fartyg. Till följd af ofvanberörde medgifvande i afseende ä liqviden, undertecknades sedermera den 2 derpå följande Juli, efter dertill erhållet bemyndigande utaf Sveriges och Hannovers Fullmägtige, ett Protokoll, af hufvudsakligt innehåll, att den på Sverige belöpande ersättning skulle erläggas under loppet af fem på hvarandra följande år, företa gången med 22,495 Thaler, å den tidpunkt nästinstundande år, som derför kunde varda bestämd, och derefter med 17.500 Thaler årligen, men mod Sverige förbehållen rättighet att gälda hela summan under år 1863 eller ock flere annuiteter på en gång. 6 Kongl. MajUs Nåd. Proposition N:o 38.
Domhafvanden i förutnämnda Tingslag, att lemna Justitie-Ombudsmans-Embetet del af de upplysningar, som, rörande denna sak, ur Ägodelnings-Rättens Dagbok, eller Concept-Brefbok eller ock ifrån andra i Rättens Archiv befintlige handlingar kunde hämtas; och, efter det sådana upplysningar under den 19 Juli 1858, sedan jag i utöfningen af detta Embete inkallats, blifvit meddelade, bar jag, med anledning af de sålunda mig tillhandakomna handlingarnes innehåll, uti skrifvelse till Advokatfiskals-Embetet i Kongl. Svea Hof-Rätt förordnat om åtal emot tillförordnade Domhafvanden och dervid bland annat anmärkt: att Ägodelnings-Rättens sammanträde icke blifvit utlyst att hållas inom den tid, 14 § af Kongl. Stadgan om Skiftes-Verket i Riket den 4 Maj 1827 föreskrifver, hvilket dock icke borde läggas tillförordnade Domhafvanden till last annorlunda än i mån af den tid han, innan målets handläggning ägde rum, varit förordnad att Ägodelnings-Rätts-ärenderne inom orten såsom Domare behandla; att tillförordnade
Ersättning till Stats-Contoiret för utbetalte 1000 R:dr, i och för granskningen af åtskillige ersättningsräkningar, i afseende på den återgångne handeln om 3:ne KrigsSkepp, tillika med 168 R:dr 4o sk. 6 r:st., ( i4 ) hvilka i Capital-Räkningen öfver Skepps-försäljningsmedlen finnas utförde, såsom balancerad skuld till Statsverket, eller tillhopa Ett Tusen EttHundra SextioÅtta (n68) Riksdaler, Fyratio (4.0) Skilling 6 r:st. Till en Vägs anläggning i Wermland, Tre Tusen (3ooo) Riksdaler. §. 38. Till godtgörande af kostnaderne för Hennes Maj:t Drottningens Kröning, TrettioEtt Tusen FemHundra (3i,5oo) Riksdaler, hvarå serskild anordning blifvit, genom StatsUtskottet, till Fullmäktige utfärdad. §• 3g. Till Eke-planterings-Hagars anläggning, intill nästa Riksdag, i ett för allt, TjugeFem Tusen (25,000) Riksdaler, att, i mån af behofvet, utgå. Till kostnader för inredningen af de åt Veterinaire-lnrättningen i Stockholm upplåtne, f. d. Magazinslnrältningen tillhörige Byggnader, Fem Tusen (5ooo) Riksdaler.
ConvoijCommissariatet, dess Creditiv angrde . 67. — afskrifning af de på Creditivet lyftade Summor . 96. Correctionslnrättningar i Hufvudstad., ansi. derför 6g, Correcturläsning, om biträde dertill i Expedi tionsUtsk. . 90, 169. Coursdilferencen å MinisterStatens anslag i utländskt mynt i 128. — å Fria Konsternes Academies d:o d:o . 14-3- CreditSedlar, falska, om afskrifning af förskott till inlösen deraf . 67. —■ förnyelse af förkomne betalning för granskning ochannullering deraf 3i2. Creditiv, ConvoijCommissariatets, angrde Revi sorernes yttrande derom 67, — mindre lyftadt till unnerstöd för Bruksega re i Werml, angrde 67. begagnande till understöd förBoråsStad 62. mindre, fördelningen deraf angrde 402? 42^. Creditiven, enligt 63 §. RegeringsFormen angående .. 280, 36o. Crusell, KammarMusicus, dess Pension angå de 38, 79, i52. Curhusafgiften, dess användande 200. IO Bet. N:o Cylindrisk Boklryekare-Präss, om medel der till 170. Dahlgren, vice Kronofogde, om eftergift af honom ådömd ersättning , , , , . 368. DanaArf, anslående af ett sådant till Skolfond i \Yahlö' församling , , , , , j85. Danska Fy rings-medlens upptagande under titel: Ersättningar , , , , , i5j. Danska Hästars införsel, förbud deremot , 147. Degerhamns Lastageplats, om upprauddrande af hamnen derstädes , . , , , .3, 77. DepositAttester 3 i Banken insatt Silfver, försäljning deraf 435. Djeknepenningar, om dess upphörande . 58, 176.
Vår Grefve är höflig emot alla fruntimmer, skämtsam emot några; men om ni räknar för kärlekstecken små attentioner, som folk af stora verlden tro sig skyldige vårt kön, så är ni mycket god. Hvad vår Baron ängar, så är han bekant för att hålla af att roa sig. Han fann er rolig, och hans naturliga glädtighet sökte dra så mycket parti han kunde af ert sällskap. Hvad åter unga Captén Berg angår, så tillåt mig säga, att om han älskade någon af oss, tror jag ej att det var er. Inte mig? min svägerska! inte mig? Och med FRÖKEN. FRUN. FRÖKEN. FRUN. 319 hvem gick han då hela dagen, och hvem gaf han armen? Han talte inte med mig mer än en enda gång, det är sant; men en öm, en brinnande kärlek förenar blygsamhet, och sjelfva hans tystlåtenhet beviste vördnad. Åh det har jag aldrig disputerat er. Ni är visst gjord, min svägerska, att uppväcka vördnad. Vördnad! Vördnad! Hvad afundsjukan förblindar! Era reflexioner äro ganska ohöfliga, ganska obehagliga, ganska litet passande; ty jag vet hvad han sade mig, när han gaf mig handen; och om min bror ej hade kommit, och om han inte hade förargat honom, och om de ej hade gått så hastigt bort, så hade väl vist sig hvad för intryck jag hade gjort på hans hjerta. Stackars Captén Berg! Jag vet inte, men jag är rädd att något händt honom: han försvann så hastigt från Medevi. Gud vet hvad min bror och han hade att dela; men vet ni, min svägerska, att jag tror att de ha slagits. Kors, min svägerska, tala inte så. Hur kan ni tro att ett ärbart HofRättsRåd, en aktad domare skulle gifva sig att bryta emot DuellsPlacatet? Men min bror är inte så försagd, och i min familj är det inte sällsamt att finna tapperhet. FRÖKEN. FRUN. FRÖKEN. FRUN. 320 Hvar har då Bergen tagit vägen? Hvarföre ha vi haft så brådtom hit till Göteborg, om inte min bror fruktade följderna af denna affär?
Bokföringen öfver jerntillverkningen kan lämpligen bestridas af den, som förrättar aktuarieoch registratorstjensten, under inseende af byrå-chefen; och 7 till utförande af åtal för vrakjern, äfvensom af de få andra aktioner, som kunna ifrågakomma, kan i hvarje fall serskild person af styrelsen förordnas, om det icke finnes tjenligare att målen till allmän åklagare öfverlemna. Deu kontrollerande handläggning, som i öfrigt ankommer på Advoka fiskalen, kan på Styrelsens föredragande lämpligen öfverflyttas. Anm. S. I sammanhang med Bergs-kollegii reorganisation bör Kollega befattning med förlagsinteckningar öfverflyttas till Bergs-tingsrätt, eller, om Bergsdomstolarne upphöra, till Häradsrätt å landet och Rådstufvurätt i stad. Antalet af hos Bergs-kollegium sistlidet år handlagda mål, angående ii.teckningars beviljande eller dödande , samt om gravationsbevis utgjorde endast 14. Anm. 4. I Hammarskattstaxans upprättande bör Bergs-styrelsen ej annorlunda deltaga, än att, vid öfverlemnande af de från Bergmästarne inkomne uppgifter å gångbara priserne, Styrelsen anför hvad i ämnet är att anmärka eller upplysa. Anm. 5. Rekognitions-skogs-divis’onen bör upplösas, enär de få måf, som nu återstå och i årsredogörelsen balanceras, lämpligen kunna af Kammar-kollegium ensamt afgöras; b) för Kommers-koIleg'um , som vid organisations-förändringen torde kunna fä namn af Öfver-Styrelsen för handel och slöjder: 1 (.'lief, under namn af General-Direktör, lön Rdr 3,000: — taffelpenningar 1,000: — 2 Föredragande ledamöter, med bibehållande benämning af Kommers-råd, lön k 2,000: — tjenstgöringspenningar .
Domstolars organisation samt målens och arbetets fördelning, blifva af nöden, men dylika speciela föreskrifter ej synas hafva lämpligt rum i t n allmän författning, och Utskottet dessutom saknar den noggrannare kännedom om serskilda localförhållanden, förutan hvilken tjenligt förslag, huru den ifrågavarande förändringen ändamålsenligast må till vägabringas, éj kan uppgöras, föreslår Utskottet jemväl härutinnan, i enlighet med hvad vid senaste Riksdag af Ständerna beslutades: att, i händelse ofvanstående förslag vinner Rikets Hög/ojl. Ständers bifall, den härom afgående underdåniga skrif veise n till Kongl. Maj.t må innefatta det förklarande ; att, derest Kongl. Maj.t anser den af Rikets Ständer bes'utade indragningen ej kunna verkställas å den i förslaget utsatta tid, Rikets Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj.t att bestämma tiden, då samma indragning lämpligen må kunna för sig gå; och att Rikets Ständer jemväl i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, efter vederbörandes hörande, och i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer föreslagna författningsgrund, att endast en Under-Rätt skall finnas, så i städerne som på landet, vidtaga de anstalter och åtgärder samt stadga och till efterrättelse kungöra de reglementariska föreskrifter, som prof vas lämpliga för organiserandet och ordnandet af Rådhus-Rätterne i städerne, utom Stockholm. Hvad slutligen angår dels Anders Pålssons alternativt gjorde förslag, att vad icke må ega rum i skuldfordringsmål, der gälden Ar erkänd, eller åtminstone Härads-Rätts utslag i sådane mål, oaktadt vad erlägges, gå i verkställighet, och beloppet få emot borgen lyftas, dels ock Peter Perssons yrkande, att åtminstone alla skuldfordringsmål måtte från LagmansRätterne till Hof-Rätterne öfver flyttas, får Utskottet åberopa det serskilda Betänkande, som Utskottet i berörde frågor under denna dag afger. Flere Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Slockholm den io Junii 1834* Re - L«g-Xh skottets Bet.
Jag har Den 26 Octo ber f. m. 129 har nu helt enkelt och kort anfört de skäf» som tala för bifall å Utlåtandet; skulle det likvist icke vinna, är jag öfvertygad, att erfarenheten efter ett par möten skall verka, att man med uppräckta händer då skall emottaga hvad man nu bestrider. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Gustaf: Jag anhåller att blott några ögonblick få upptaga Ridderskapets och Adelns tid, för att besvara och ganska kort besvara Friherre Anckarswärds yttrande om StatsRådets handlingssätt, ett yttrande, som sedermera af Herr Cederschjöld blifvit upptaget och än vidare utveckladt. Friherre Anckarswärd har sagt sig ej vilja bedömma StatsRådets afsigter; jag tror äfven, att dessa säkrast böra öfverlemnas till en högre Domare. Men om man helt lugnt betraktar saken, och helt enkelt förutsätter, det Konungens Rådgifvare ägde skyldighet att vid detta, så väl som vid alla andra tillfällen, yttra deras mening, samt att Konungen ägde den honom i Grundlagen förvarade obestridliga rätt, att antaga eller förkasta denna mening, och att Propositionen endast uttrycker Kongl. Maj:ts mening, så finner man, att StatsRådet endast i Protocollet kunde förvara sin tanka, och att, då den uti Protocollet åtföljde till Ständerna, den lika litet nu var en contra-proposition, som då 47 H. 9 V i3o Den 26 October f. m. StatsRådets yttrande Sr 1823 var bifogadt Kongl. Majrts Nådiga framställning om upphörande af sina arne röster i Högsta Domstolen, ett förslag, hvilket StatsRådet afstyrkle. Friherre Anckarswärd har anmärkt, aLt Rådgifvarne ej gjort sin mening gällande inför Kongl. Maj:t. Jag ämnar ej ingå i någon rätfärdiggörelse för de mer eller mindre ofullständiga rådslag man kan anse vara afgifne; men jag skall egenteligen svara med blott en hänvisning till 4 §• Regeringsformen.
På grund häraf, och då enkefru Fahlstedt icke af Staten erhållit mera än 54 R:dr Runt i årlig pension från Arméens Pensions-kassa, af hvilket obetydliga underhåll enkefru Fahlstedt icke kom i åtnjutande förr än flera år efter mannens död, med stöd af vidfogade intyg, och med kännedom om enkefru Fahlstedls numera försvagade synförmåga, hvarigenom hon urståndsatts alt som hittills hafva sitt uppehälle af kartors m. m. färgläggning, får jag vördsamligen föreslå: 772 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 472. att Rikets Ständer behagade åt Majoren m. m. Fahlstedts enka, född Schméer, som nu är nära 59 år gammal, anslå ett årligt understöd af Trehundra (300) R:dr R:mt. Om remiss lill Stats—Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 30 November 1862. Joh. Gust. Wassmuth, från Stockholms län. Af Johan Gustaf Wassmuth från Stockholms län. att ett efter hustru Grenqvist frän Waxholm är 1859 fallet danaarf af omkring 250 R:dr mätte anslås såsom bidrag till uppförande af ett fattighus i nämnde stad. Waxholms samhälle, som år utan jord, fabriker eller någon förmån från Statens sida helst sedan under sednare tider deras ursprungliga friheter i områden, blifvit på alla håll inskränkta genom sednare års författningar och genom strandegares fiskevattensområden, är numera så torftigt, alt det ej mäglar utgöra några betydande onera. Till följd af innevånarnes torftiga belägenhet, har de fattigas antal under de sednare åren så betydligt ökats, alt ett nytt fattighus är af nöden påkalladt.
Hr Gripenstedt: Jag tillåter mig förklara min förundran deröfver, att en så stor parlamentarisk talent, som Hr von Har.t . 3 H. 42 330 Den .25 O c t o b e r. mansdorff, kunnat Begagna en liknelse så oegentlig och ett argument sä klent, som det lian nyss behagat anföra, dä han liknade sättet att gä tillväga i afseende på fördelningen af anslagen till flottan, vid en person, som hade 3 fabriker, men som vore nog oförståndig att, utan afseende på vinst eller förlust, förordna användandet af hela sitt capital endast på 2:ne af desse fabriker. Ilan hade då glömt, den värde ledamoten, att denna liknelse icke duger, såvida nemi. icke de 3:ne fabrikerne äfven anloges vara af olika slag; ty på varfven vid Carlskrona, Götheborg och Stockholm byggas icke allestädes samma slags fartyg. Frågan blir således om en person, sora ägde 3:ne fabriker, hvaraf 2:ne lemna bättre tillverkningar och för hvilka conjunclurerna äro gynnande, men vid den 3:dje blott tillverkas sådant, som ej mera passar eller med fördel afsättes, handlar klokt eller oklokt, när han då föreskrifver, att åtminstone en viss del af rörelsecapitalet skall användas vid de 2:ne förstnämnda etablissementerna. Mig förefaller det onekligen såsom skäligen klart, hvilkendera som under dessa förhållanden borde ”ställas under förmyndare,” antingen den som verkställer eller den sorn underlåter en så nödig och förståndig föreskrift. Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., förklarade R. o. Ad. sig anse de emot förevar. 6 punkt gjorde anmärkmr föranleda återremiss. Hr Virgin: Sedan denna fråga nu är afgjord, anhåller jag få fästa H. Ståndets uppmärksamhet på ett ämne, som i går förevar, då 4:de hufvudtileln afhandlades, det nemi. om utgifterne för skrifmaterialier och expenser, som äro uppförde på denna litel. Det kanske skulle vara med god ordning öfverensstämmande, om i detta läll, såsom vid alla andra
Detta gäller äfven om Städernes öfrige fastigheter, så vida de icke kunna hänföras till sådana, för allmänt behof anslagne, eller till boställen för barmhertighetsinrättningar begagnade hus och byggnader, hvilka uti ofvannämnde moment afse?. Och dä en allmän eftergift af bevillningen för alla till välgörande ändamål eller till fromma stiftelser anslagna fastigheter i Städerne och på landet skulle i bevillningssumman medföra en högst betydlig nedsättning, hvars belopp Utskottet likväl icke varit i tillfälle att kunna utröna, anser Utskottet sig icke böra föranleda någon vidsträcktare befrielse i den syftning, motionären antydt, än som uti 4 mom. af 145 § redan är medgifven; hvadan Utskottet afstyrker bifall till Herr Brincks ifrågavarande motion; likväl och som Utskottet inhemtat, att första perioden af momentet understundom blifvit i så måtto olika tolkad, att den deruti afsedde lindring i bevillningen för till allmänt behof anslagne byggnader, verk och inrättningar icke medgifvits, då af dessa någon om ock för deras vidmagthållande otillräcklig inkomst influtit, har, till förekommande af ett så beskaffadt missförstånd hädanefter, och för att tydligare kunna uttrycka den, på ifrågavarande föreskrift hittills grundade mening, att undantag från en sådan lindring endast borde ifrågakomma, då enskilde personer eller corporationer af nämnde byggnader, verk och inrättningar hafva en utgifterna derför öfverskjutande inkomst, Utskottet ansett sig böra föreslå, att näst framför ordet ”förmon” må tilläggas ordet "verkliga”; äfvensom Utskottet, enär behofvet jemväl synes påkalla ett förtydligande af samma moment, i afseende på den till aflöning åt Städernes tjenstemän anslagne inkomst af Städernes jord, får lill antagande föreslå den förändrade redaction, som bilagan närmare utvisar.
Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Malmöhus län, som uti sin motion (No 143) anmärkt, att de författningar, hvarigenom befrielse från utgörande af mantalspenningar medgifvits för egare och brukare af hemman icke öfverstigande 1,500 R:drs värde samt torpare, gerningsmän, gemenskapens hustrur och enkor, då de egde fyra underåriga barn, äfvensom för backstugusittare och inhyseshjon, åstadkommo orättvisa i så måtto, att de personer, som sålunda njöte lindring, ofta befunne sig i ganska goda omständigheter, hvaremot andra skattskyldiga personer kunde förefinnas, som vore i den nödställda belägenhet, att de borde från personela utskylder befrias, utan att likväl nu gällande författningar sådant medgåfve; och då författningarne dessutom ofta tillämpades olika, framställde motionären, det Rikets Ständer, med upphäfvande af nämnde författningar, måtte besluta, att det må ankomma på vederbörande kommuner att vid mantalsskrifningarne uppgifva och bestämma hvilka personer, som böra befrias från erläggande af kronoutskylder, d. v. s. mantalspenningar, personel bevillning, folkskoleoch kurhusafgift, a) för minderåriga barn, 4 eller derutöfver af ett eller flera giften och b) för fattigdom, dock att ingen må, enligt momentet a), från kronoutskylder vinna befrielse, som eger fastighet af öfver 3,000 R:dr R:mt taxeringsvärde eller för inkomst af kapital eller arbete erlägger bevillning efter 2:dra artikeln. Hvad sålunda i denna fråga förekommit har Utskottet tagit i noggrannt öfvervägande; och finner, lika med Kongl. Kammar-rätten, mantalspenningarne, såsom varande en kapitationsafgift, böra af hvar och en medborgare utan afseende å större eller mindre förmögenhet utgöras såsom en gärd till Staten för det skydd, han åtnjuter.