Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Doctor Fellenius åter liar yttrat, att om , jemte motböcker, skriftliga betalningsförbindelser för i mindre partier borgade varor kunna användas, såsom det äfven allmänt brukas, så må de Handlande Umbära eii Edgångsrättighet Som så litet och sällan begagnas, hvars afskalFande Herr Doeton! alltså destoheldre tillstyrkt sorn densamma, såsom sårande moraliteten, icke utan klara och vigtiga anledningar bör vara mera tillåtlig för den eira MedbörgareClasSen an för dell andra. Herr Frosten Doctor Stenhammar har ansett» att icke något så undergräfver allmogens bestånd, som en af detta folk gemenligen ovarsamt begagnad Credit; att, om det händer Ståndspersonen att blifva kräfd för Liqvideradé varor, sådant är mera att befrukta för den oerfarne bonden, som icke kail anteckna sig något till minnes och förgäter då lätt både hvad han bandlat, när oell till hvad pris, och att» örn Credit-tillfäilet för honom försvåras, sådant vöre att förekomma bans oförrättande och anföra honom till mera ordning i lefnadssättet; och har slut* ligen Herr Prosten Arbman tillagt, att likasom den vid Bruken trafiq lieran de allmogen alltid häfver sin Motbok, det äfven kunde låta sig göra, att allmogen lllifver motbok med de Handlande. Ln^Utskottits Betånkanden. Hos Heder v. BondeStåndet har RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson vrkat, att, uppå de af LagCommittceU anförde tnotivqr till dess förslag, i fråga om ny HandelsBalk , sådan Lagförändring, som med denna Balks i Cap* 28 och 29 §. §. åsyftas, måtte antagas, dermed flere Ståndets Ledamöter sig förenat.
Diskont-verket dess, på ifrågavarande reversal grundade, åter»stående fordran 1,180 R:dr 27 sk. 6 r:st. Banko, med ränta efter fem för hun»drade från det stämning i målet uttogs den 12 September 1830, till dess be»talning sker.» Bih. lill Ii. St. I Afd. 59 Häfl. 2 Banko-Utskottets Utlåtande, M 90. Efter härom vunnen kännedom, har bemälde Grassén, sorn, hvad kapitalbeloppet angår, den honom ålagda betalnings—skyIdigliet fullgjort, uti en till Utskottet ingifven ansökning, hvaröfver Diskont-direktionens utlåtande blifvit infordradt, anhållit, att den ådömda räntan måtte honom eftergifvas, samt till stöd för denna sin anhållan åberopat, dels att afskrifning af öfverränta å falskt befunnet lån allt hittills städse blifvit medgrfven, dels ock att Grassén, jemte »egen öfvertygelse att länet icke är falskt», egt så mycket mera skäl att icke genast vid anfordran inbetala kapitalet, som Under-rätterna frikänt honom från krafvet och jemväl Kongl. Maj:ts Nedra Justitia?-Revision skall hafva tillstyrkt nådig stadfästelse å dessa domslut. Uti ofvanberörda utlåtande har Diskont-direktionen, i fråga om den sökta eftergiften, anfört, att Direktionen visserligen tillförene vid flera tillfällen tillstyrkt afskrifning af öfverränta å lån, som ansvarige inlemnaren lill kapitalet inbetalt; men att sådant ej skett i annat fall, än der inlemnaren, efter vunnen kännedom derom, att förfalskningen blifvit lagligen styrkt, kapitalskulden, utan vidare kraf eller åtgärd, godtgjort, i hvilket fall
I båda fall har utsändningen föranledt ringa kostnad för stuteriet. Hvad åter Flyinge vidkommer, så har den större uppmärksamhet provinsen Skåne egnar åt hästuppfödning gjort det möjligt att få en betydlig del af stuteriets hingstar kostnadsfritt placerade, året om, hos enskilde personer, och då de öfrige till allmänhetens begagnande qvarstått vid Flyinge, hafva några utgifter för kringföring icke ifrågakomma. Först de sednaste tvenne åren, således efter den tid Revisorernes granskning - 321 — omfattar, har man, för att bereda stoägarne lättnad, under betäckningstiden utsändt några af de vid stuteriet förut qvarstående hingstar. Stuteri-öfverstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter: DSILFVERSTOLPE Stockholm den 8 December 1864. J. A. Lundström, (Strömsholms stuteri). Till Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Till åtlydnad af Kongl. Stuteri-öfverstyrelsens remiss den 28:de nästlidne November, hvaruti mitt utlåtande infordras i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning i afseende å kostnaden för de till betäckning i provinserna från Strömsholms stuteri utsände hingstar, får jag äran anföra: De föreskrifter, som lända till efterrättelse i och tor landtbeskällarnes utsändande i provinserna, uppgjordes af kommitterade, hvilka år 1825 af Kongl. Maj.-t erhöllo nådigt uppdrag att afgifva förslag till Strömsholms stuteri-inrättnings, så nödig ansedda omorganisering; och hvilka föreskrifter vunno Kongl. Majis godkännande medelst nådig resolution af den 8 December 1825.
STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet 1840 liv. ' ■' ) ' - . W\ ■' ■■ . A', "j . •: '• y; Jv,;v tY;-i-'1 '■ Y Vv-ioif Yr ,:iv:::kn .:•. Yi-.Y,r YVY YiUrYl.Hj .*'>•«:•> :.S ii>: ,:,t;t?A:J ■ ■■ j »1 : -'.v-.- v ' ■■ i : ■ in «$, «éj i i •. > • iÄif» ■ : *.i. ! t ' 1 - s ■ ‘ ‘ i■. •: :■ i! v ■: u ■ V ,s:!]i:>I : /. I••• ,• ■ >>!• ■ ;i i: ••:(!>• t.j! .;i ;! • :. '< i:; " ' ■ ■ - ' /■ Y . -Y, '■":V/'YxY:|\' \YY Y^./vf - .. ■.. • ■ yXltoJ ' ■ ckk* t.&y.Vki'; 'iM J1 ) il si ') O T É ;; StatsUtskottets Memorial, Nwis 2 50 och 251. Ank. till Exp» Utsk. d. 25 Juli, kl. 2 e, m. Memorial, i anledning af aterremiss å Utlåtandet N\o 14 4 • (U. A.) 5”frän Borgare-Ståndet har Utskottets Utlåtande
Till svar härpå får jag blott erhindra, hvad jag för en stund sedan sökte bevisa, nemligen, att just Coursens stigande är det säkraste tecken , att Sedelstocken ej kan ökas, utan på myntvärdets ytterligare bekostnad, och att Silfver således alldeles icke bör för nya Sedlar upphandlas. Hvad sluteligen det beträffar, sorn man na 6a ofta får höra omtalas, nemligen: ”att styra Coursenså anser jag för min del bäst, om Coursen finge styra sig sjelf. Trasenters och. Remittenters frii concurranCe och ömsesidiga omtanka och vinningslystnad hålla utan tvifvel Coursen säkrast på den punkt der han bör stå» Hvarje försök, att genom positiva åtgärder nedtvinga Coursen under denna punkt, äro ej sällan förderfliga, och merendels alltid fruktlösa. Atfc Coursen är hög, bevisar blott, att myntstockea är hos oss större, i förhållande till vår production och i handel circulerande varumängd, än i andr* Länder. Det gifves derföre ej mer än z red* bara tätt, att med varaktighet sänka Coursen, nemligen att minska myntstocken, eller att öka productionen och handeln. Vill man derföre fälla Coursen genom utsläppning af Silfver; så borde åtminstone de i stället erhåilne Banco-< Sedlarne sättas ur omlopp, och den circulerands myntstocken derigenom minskas: ty om dessa Sedlar genast åter utsläppas, kan hela denna operation likaså litet med varaktighet sänka Coursen, som man skulle kunna sänka vatten-J höjden i ett kar, derigenom att man öste der - 484 Den 9 Junii j. m. utur i ett annat, som dermed stod i öppen förbindelse. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Riddersktpet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Med Utskotten delar jag den fasta öfvertygelsen, att inga nya biträden af Banquen kunna komma i fråga; men då förslaget innefattar att Utredningen af DiscontVerken må uppdraga^ åt Rikets Ständers RiksgäldsContoir, har det förekommit mig att detta Verk skulle kunna med sina Sedlar genast inlösa alla utelöpande godkända DiscontPapper, med den ofvannämnde rabatt; att Banquens Fordringar i Disconterne dela med de öfrige lika förluster, finner jag billigheten fordra; och hvad den af Utskotten föreslagne inlösen af Assignationerne till fullt för fullo vidkommer, så finnér jag visserligen den omständigheten, att dessa Papper troligen till det mästa äro i de mindre bemedlades händer, så ömmande , att den både påkallar och rättfärdigar allt det behjertande Rikets Ständer deråt kunna lemna , hvarföre jag anser dem på det sätt böra utan någon rabatt för innehafvaren inlösas, att skillnaden emellan Massans tillgångar för Assignationerne och deras utelöpande belopp, bör förskjutas af RiksgäldsContoiret, som i Räntorna å de utestående Fordringarne finner en utväg att framdeles godtgöra sig detta sitt förskott. AU fordran på Discontens afskrifnings-’ räkning anser jag ovedersägligen böra dela li - 176 Den 17 Martii, e. m. ka öde tned de öfrige Fordringsägare, i anseeo* de till rabatt å sammanlagda Capital och upplupna Räntor, men som mtet löpande Papper existerat för denna sort skuld, anser jag till denna liqvid de i frågavarande Obligationerne ställde på en femtedels årlig afbetalning under fern år, kunna vara lämplige, då dem tillika förbehölies Disconteringsrätt i BancoDisconten. De på sådant sätt på RiksgäldsContoiret utsläppte Sedlar skulle i allmänna Rörelsen ersätta de försvunne TreProcentsSedlar och Obligationer, så mycket man kunnat åstadkomma.
Några ledamöter af Bonde-St. anmärkte visserligen inom Utsk:t den häraf uppkommande olägenheten, att fabrikanten finge för s. k. öfveroch under-bränvin ligga i alltför täta liqvider med ländtränteriet; men denna olägenhet kan lätt hjelpas genom en liten omredigering af §§:na 22 och 23, och jag skall, då vi komma dit, icke underlåta att derpå fästa uppmärksamheten, anhållande nu om bifall till Utsk:ts förslag denna punkt. 70 Den 6 Maj f. m. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Äfven jag skulle önskat, alt Utsk:t hade vågat föreslå alt lemna bränvinsbränningen till tiden fri, och jag har för denna åsigt icke några bättre skäl att anföra, än dem som återfinnas i åtskilliga, Betänkit vidfogade, reservationer. Jag har dock en ytterligare anledning att begära återremiss af denna punkt, emedan den ingalunda är tydlig. Efter ordalydelsen blefve den nemi. ett nonsens, då den först säger, att bränvinsbränning är tillåten under 10 terminer, och sedan att deri ej får utöfvas mer än sex. Hvad åter mäskberedningen beträffar, så förstår jag mig ej derpå, men tycker endast det är bedröfligt, att R. St:r skola behöfva taga befattning med alla dessa detaljer. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm: Ett af de förnämsta syftemålen med 1853 års lagstiftning var att få bort husbehofsbränningen. Utsk:t synes mig nu, genom det här föreslagna stadgandet, hafva tagit ett steg tillbaka, och det är utan tvifvel småpannorna, som man dermed afsett att gagna. För min del anser jag att man borde fortgå på den en gång beträdda vägen, och att man borde, dock med iakttagande af nödig varsamhet, gifva hela rörelsen fri. Nu önskar jag emellertid återremiss af punkten, och att Utslct måtte föreslå, dels att bränningen måtte bli fri under de 5 eller 0 månader, som meningen är att den skall vara tillåten, dels ock att en månad må blifva den kortasle tid, för hvilken anmälan kan ske. Frih. Rappe: Hr
Jag biträder således StafsUtskts syftning i afseende å sjöförsvaret , men hade önskat att StatsUtsk. i detta hänseende lemnat R. St. en mera positivt bestämd vägledning att genom anslagets bestämmande bringa den så länge ofördelaktigt omtvistade frågan emellan linieoch skärgårdsflotta, såsom hufvud föremål för Sveriges sjöförsvar, till ett slutligt resultat. Jag utbeder mig således att få reservera mig emot Riddarhus-majoritelens tillgörande äfven i afseende på denna titel. Jag instämmer med StatsUtskts förslag i afseende å de öfriga hufvudtitlarna. I afseende å åttonde hufvudtiteln hade StatsUtsk. föreslagit en nedsättning af 5o,ooo r:dr, hvilken af Riddarhusets ma|oritet underkändes. Då denna titel medgifvit minister-cassans förstärkning roed 5o,ooo r:dr utöfver hvad R. St. i och för densamma anslagit, och då åttonde hufvudtiteln icke omfattar ett så beskalfadt föremål; så har jag ansett StatsUtskts förslag till nedsättning i högsta målto väl beräkuadt, hvarföre jag äfven nedlägger min reservation emot R. o. Adts beslut i del - Den i3 Augusti. ■9 ta hänseende, och utbeder jag mig att till R. o. Ad:s protocoll få öfverlåta dessa mina tankeytlringar, till ett bevis alt R. o. Adrs beslut åtminstone icke varit så enhälliga, sorn discussionen eljest skulle lemnat anledn, förmoda. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Guslaf: Om den, i hvad på Ståndet ankommer, nu afgjorda statsreglerm är icke mer att orda. Men jag har åtskilligt alt anmärka vid Gr. Anckarsvärds i hans afgifna reservation uttalade uppfattning af min i förrgår afgifna principförklaring. I den sednare delen af reservationen finner jag rättvisa leornad åt min öfvertygelse, att, relativt till öfrig beskattning, är Svenska jorden alltför tungt belastad, och åt mitt tillkännagifna uppsåt, alt i allt hvad på mig ankommer, bibringa till dess lindring.
När hoppet om hastigare befordran blifvit borttaget, aldra hälst som dessa tjenster vid garnizonsregt:ne äro ganska trägna såsom förenade med upsigten öfver soldatbarn-skolorna. Jag fortfar att yrka återremiss. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall, å förevar, punkt, ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, samt då härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej förklarade det han funnit ja öfvervägande. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern., utlåt, och betänkm nemi. från Constit u tio ns-Uts kottet: N:o 6, ang:de verkställd granskning af de uti Statsrådet förde prot. Stats-Utskottet: N:o lil, i anledn. af väckt motion om ett lån förberedande af sunda och ändamålsenliga bostäder åt den arbetande klassen inom hufvudstaden; Bevillning s-Utskottet: N:o 4, ang:de grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning; Lag-Utskottet: N:o 21, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag, ang:de serskild nämnd för bestämmande af skadestånd i hvarjehanda fall; N:o 22, i anledn. af återremiss utaf LagUtsk:s betänk. N:o 9, öfver väckt motion om förändring af det uti 17 kap. 16 § R.B. föresksifna formulär till vittnesed; samt N:o 23, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 13, äfver väckt fråga ang:de dels förändring i ordningen för val till Häradsnämnd, dels ock minskning i det antal nämndemän, som fordras för fullsuten rätt. IL R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Plenum kl. 6 e. m.
Uti 1830 års bevillningsförordning blef bland stadgandena angående städernas bevillning tillagdt, att för behållen inkomst af ångfartyg skulle erläggas en afgift af 5 proc. Enligt nyssberörda stadganden finge bevillningsafgiften icke nedsättas under minimibeloppet, då handlande eller handtverkare begagnade handelsbetjent, gesäll, lärling eller annan arbetare i och för rörelsen. Med hänsigt tili bevillningens beräknande för de verk och inrättningar, dervid per-mille-afgift icke skulle utgöras, stadgades, att denna bevillning borde utgå med 5 proc. utaf afkastningen, då densamma öfverstege den inkomstsumma, som motsvarade högsta klassens afgift. Uti samma förordning infördes de derefter bibehållna stadgandena: att tullmjölqvarnar i städerna samt sågar och stampverk skulle, i stället för grundränta, utgöra bevillning i likhet med fabriksinrättmngar, samt att, oaktadt egaren icke uppgifvit någon mjölnare eller sågare vid skattlagd qvarn eller såg, mjölnareeller sågare-afgift likväl borde påföras. Uti denna förordning förekommer första gången den sedermera gällande föreskriften, att fisken, som utgöra särskilda, i jordeboken upptagna, fastän i hemmanets skattläggning icke inbegripna lägenheter, skola särskildt taxeras till 59 bevillning såsom fast egendom. Den förut bestämda skillnaden i beräkningssättet för bevillningen af intecknade eller annars utlånade kapitaler upphörde genom det allmänna stadgandet, alt låntagaren egde beräkna sig till godo 5 proc. af all ränta, som var bestämd till högre belopp än 5 för hundra. — Till 5 proc. fastställd bevillningsafgift skulle jemväl erläggas för fynd.
M:s ifrågav:de framställning, samt Stats-Utsk:t hvarken är berättigadt eller skyldigt att ingå uti en sådan utredning, anhåller jag att Hr Stjernsvärds nu väckta motion måtte afslås. Häruti förklarade en mängd ledamöter sig instämma. Den 25 Februari. 173 Gr. af Ugglas, Ludvig: Hr Stjernsvärd har nyss ställt en interpellation till Chefen för Finans-Depart:t, lör att få upplyst, huruvida Konung Oscar uti lifstiden fullgjort ett åtagande. Bemälda Chef har uraktlåtit att derpå svara; och rätt liar lian deruti gjort. Förvissad är jag nemi. att ingen af detta Stånds medlemmar instämmer uti den af motionären i så fall uttalade tvekan. Att åter, på sätt Hr Stjernsvärd hemställt, ingå uti en granskning af Konung Oscars sterbhus’ ekonomiska förhållanden, anser jag, i likhet med den siste talaren, helt och hållet ligga utom Stats-Utsk:ts befogenhet; — hvadan jag med allt skäl finnér mig böra tillstyrka afslag å förevarande motion. Hr Stjernsvärd: Frih. af Ugglas har sagt, att min nu väckta motion icke eger någon inverkan uppå eller står uti något sammanhang med det för H. M. Konungens hofhållning på extra stat begärda anslag. Om likväl den värde Frihm med någon uppmärksamhet följt samma min motion, så skulle han hafva funnit, det jag alsett att endast för den händelse, att det uppgifna åtagandet af Konung Oscar egt rum, R. St:r skulle ega regress till någon del af den för regenttiden sig belöpande summa. Gr. af Ugglas åter får jag erinra derom, att Stats-Rådet m. rri. Gripenstedt antydt, det Norige icke kunde ifrågakomma, att för detta anslag anlitas, enär Norige under regenttiden fördubblat det derifrån utgående anslaget.
Arma Leonna! endast den, som upplefvat en dylik stund, kan uppfatta hvad du lider under denna stund! Hvad innehöll detta bref, öfverlemnadt under gåtlika uttryck af hans vän? Hvem kan väga sina ord, när man sjelf är upprörd, tänkte Leonna. — Men väl förmodade hon att Feodor ville med henne uppgöra ett förslag till framtida brefvexling. Fjettrad här, kunde hon hvarken läsa hans bref eller besvara det; ej en gång lemna honom genom deras samfällta förtrogne en helsning. Äfven denne måste bort, utan att hon fick säga honom ett lefväl. Så hade en qvart timma förflutit, när dörren öppnades af Nordenskans. «Kom ut på ett ögonblick, Leonna!» «Ack pappa, jag kan icke! Mamma släpper icke min hand.» «Nej, nej!» intonerade modren, och grep ett tag om flickans arm, och stirrade på mannen, som hon ej syntes känna igen. «Så gå sjelf in till flickan, och ursäkta hvad som ej kan hjelpas,» yttrade denne. Schalinsky kom, fattade Leonnas venstra hand, som var fri, tryckte den till sina läppar, och sade med en af rörelse bruten stämma: «Utan ett farväl af er, kunde jag ej skiljas härifrån. Måtte ni blifva så lycklig som jag önskar, lemna mig ett litet rum i ert minne! O kunde jag med mitt» — Han hejdade sig. Derpå fortfor han förläget stammande: — «Om jag kunde uträtta något för er min fröken, — men jag känner ej vår marschruta eller vår bestämmelseort, det stadnar således i en hjertlig önskan.» «Ack om jag dock dristade besvära er med något i afton — till —» «Kom icke fram med något lappri!» afbröt henne fadren. «Löjtnanten har, stackars gosse, nog angelägnare att tänka på. Det är väl något bud till din svägerska, kan jag förstå, men jag far dit i morgon bittida sjelf.» «Då kan Erik äfven uträtta det,» invände Leonna. «Han skall lemna en bok till kusin Feodor, helsa honom emedlertid.
Ad. bero. § 10, lista oell 2:dra punklerne, ang:de de dren 1840 ock 184' af Bancofullm. med Directioncn öfver bruksägares hypothekscassa af slutade contracter om leverering af silfver eller guld. Utsk:s härom afgifna yttranden bi föllos. 3:dje punkten af 10 §, ang:dc de i October manad sistl. ar af Fullmäktige afslutade silfverköp. Ilr Skogmans i afseende på denna punkt afgifne, vid Ulsk:s berättelse fogade reservation upplästes, pä begäran af Frih. Raab, Adam Christian, som derefter yttrade: Af betänk, i denna § synes, att Bancofullm. varit af olika åsigter i afseende på rätta tillämpningen af de 2:ne §§ i bancoreglem. som ansetts stå i strid med hvarandra, nemi. den 112 och den 120. Den första af dessa §§ föreskrifver, ”att Bancofullm. må, då de sä t jeni igt finna, förstärka Bankens metalliska cassa, medelst inköp frän främmande länder af guld och silfver, under iakttagande af vissa omständigheter”; den andra åter, ”att då metalliska cassan ej öfverstiger | af sedelstocken, må denna sistnämnda i intet fall, genom någon af Bancoslyrelsen beroende åtgärd, ökas.” Här har, om jag så må säga, en strid föregått emellan den liberala sidan och den sida, som ansåg indragning af sedelmyntet vara den enda möjliga utvägen att bibehålla silfret inom landet. Jag kan icke, lika med BancoUtsk., tillåta mig alt gifva en admonition åt den majoritet, som inom Bancofullm, varit segrande. För min del får jag, utan att närmare vilja ingå i saken, erkänna, att jag alltid skall hålla dem räkning, som söka att finna andra utvägar till silfrels upprätthållande, än sådanc, som onekligen på samma gång skola förstöra landets näringar. Jag vågar derföre till R. 0. Ad. hemställa, huruvida det är lämpligt att bifalla denna del af BancoUtsk:s betänk., och huruvida R. 0.
Maj:t anhålla: dels att instruktion måtte utfärdas för Socken-Nämnderne eller förenämnde Gode Män, hvarigenom dem ålägges: a) tillse det icke någon omyndig må sakna lagligen tillförordnad förmyndare samt, i händelse så inträffar, derom hos Domstolen göra anmälan och uppgifva förslag på tjenlig och vederhäftig person att till förmyndare förordna; 3 Lag-Utskoltets Memoiialj N.o 7g, b) afgifva yttrande, som af Domstolen kan infordras, angående till förmyndare föreslagen eller dertill enligt lag berättigad persons vedeihäftighet att ett slikt sysslande bestrida; c) då beliofvet så påfordrar, föranstalta om laglig säkerhets vinnande och bibehållande för myndlings arfvemedel; d) der (ränder ej finnas eller vägra att åtaga sig den granskning af förmyndares redogörelse-räkningar, som, enligt 23 Kap. 1 §. Ärfda-Balken, fränderne tillkommer, i deras ställe berörde granskning verkställa och dervid tillse, att den omyndige rätt sker; e) med sin uppmärksamhat följa förmyndares förvaltning af myndlings gods, äfvensom hans hushållssätt i allmänhet, för att, i händelse skäliga anledningar skulle förekomma om vanvård af myndling och hvad honom tillhörer, eller ock om sådan försämring af förmyndares egen ekonomiska ställning, att osäkerhet för myndlingens gods kan vara att befara, då hos Domstolen göra anmälan derom och om behofvet af annan förmyndares tillförordnande; dels ock alt vederbörande Domare måtte erhålla föreskrift att till Socken-Näinnderne eller Gode Männen lemna del af de förmyndare-förordnanden, som komma att utfärdas. Hederv.
Björnstjerna tillstyrkt med det af Hr Printzensköld äskade bestämda tillägg, då anser jag att R. o. Ad. fattar ett beslut, som innefattar just detsamma som jag önskade men icke ansåg mig kunna begära, nemi. att R. o. Ad. skulle återtaga sin förklaring att frågan vore af bevillningsnatur. Om således Hr Gr. o. Landtm, anser sig kunna framställa en sådan propos. som Hr Printzensköld begärt, anhåller jag att få med honom helt och hållet instämma. Hr Printzensköld: Jag var icke tillstädes då BondeSt:s beslut och dermed sammanhängande inbjudning hos 11. o. Ad. föredrogs, oeh jag måste beklaga om här kunnat uppträda några jurister, sorn ansett frågan om lösen för debetsedlarne varn af bevillningsnatur, enär detta, efter de rättsbegrepp som hos mig, på grund af juridisk erfarenhet, blifvit utvecklade, är en fullkomlig orimlighet. Debetsedels-lösen är ju ingenting annat än en afgift af samma slag med dem, hvilka omförmälas i K. M.s Expedit.Taxa; af det enkla skäl, att debetsedeln är en expedition, som utfärdas af häradsskrifvaren, hvars besvär dermed man ansett förtjena en lämplig vedergällning, oeh huru denna lösen då kan tilläggas natur af bevillning, är för mig omöjligt att begripa. Likasom expedit.- lösen i vissa fall höjer eller sänker sig allt efter antalet ark, hvaraf den består, likaså höjer eller sänker sig debetssedel-lösen efter utskyldsbeloppet. Skola nu R. St:r befatta sig med att stadga expedit.lösen, så är detta hvarken mer eller mindre ån en vanlig utgiftsfraga, der 3:iie Stånds sammanstämmande beslut är R.