Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. icke i sitt betänk, uppgifvit motionärerna till alla af Utsk. framkastade indragntsoch reductions-projecter; så beklagar jag , att Utskts sympati för. dessa projecler företrädesvis ledt Utsk. ända derhän alt förbise, hvilket Utsk. rätteligen bort bereda, sådana, som möjligen kunde blifva R St:s önskningsmål, att, med loek maten af tillgångar, sorn skola uppkomma af föreslagna indrngntr, förgylla olämpligheten af framställningarna; att , med icke allenast beräkning af dessa tillgångar, utan äfven förslag lill deras användande , nästan undertrycka K. M:s propostr, på samma gång, som Utsk. i vissa fall erkänt deras nytta och de uppgifna behofven; att uppstalla systemer, utan att i tillämpningen följa dem; att erkänna nöjaklighelen af utredningar rörtde krigs-admiröstrationens särskilda delar, under ogillande af det genom dessa delar uppkommande hela ; att oaktadt hvad af en plan för Rikets försvar bör tillhöra allmän kännedom ligger öppet för hela nationen, påyrka en sådan plans offentliggörande, som rpindre skulle gagna fäderneslandet än dess hender. Utsk. har sjelft angifvit, sin oförmåga att framställa en plan för Rikets försvar. Då sådant utan tvifvel medgifves af dem, hvars ombudskap StatsTJtsk:s ledamöter inom Riksförsamlingen innehafva, och hvilka, lika litet som enskilde motionärer och våra grundlagar, åt Utsk. lemna t ett sådant uppdrag; hade Utsk. gjort bättre alt icke våga försöket, än att derigenom, och med förändrade organisationsplaner, ingifva nationen tvifvel om värdet af hvad nu i dessa afseende!) består.
Uppmätningen sker i tvänne vittnens närvaro, hvilka, i fall skuldförbindelsen är försedd medi borgen, tillkallas af borgensmännen, men i annat fall det ena. af spantnålshandlaren „ det andra af mätaren. Banco-Ulf koltets Utlåtande , N:o 3'4. 3 Mätaren erhåller för hvarje dag, som en sådan uppmätning anställes, ett lämpligt arfvode, sorn bestämmes af Banken, men betalas af spartmålshand laren. 5. Spanmåien förvaras uti köparens eget magazin, under hans egen vård och skötsel, uti biugar af quadratisk form och lämplig storlek, så att, när säden deruti ligger jemn, hela förrådet i bingen kan på en gång uppmätas blott genom en nedstucken mätstaf, efter lätt, för detta ändamål uppgjorda, tabeller. 6. Efter hvarje ny uppmätning afgår från spanmåIslrandlaren mätarens bevis öfver det befintliga spanmålsförrådet till Banken, hvarefter span må ls ha nd lare n eger att draga på Banken, eller der lyfta den mot förrådet svarande summa. Afskrift af samma bevis afgår till Landshöfdingen. 7. Spanmålshandlaren förer en förteckning öfver de personer, af hvilka spanmåien är upphandlad, för alt tjena till controll, att förrådet icke består af utländsk säd. Äfven af denna förteckning meddelas Landshöfdingen en afskrift. 8. När spanmålshandlaren försålt en större eller mindre del af förrådet, hvilket genom den månad t liga uppmätningen utrönes, måste äfven betalning till Banken ingå för en motsvarande summa, vid samma ansvar, sorn för discontlån är stadgadt. 9. Den af Banken lemnade crediten gäller för 8 månader, hvarpå äfven skuldsedlen bör lyda, och inom hvilken tid spanmålsförrådet anses kunna vara försåldt, eller till export-ort aflbrdt.
13 port lill oell underhåll å arbetsorten kostade, utan ock blifva salt i tillfälle att med ölVerskotlet af arbets-lönen afbetala den skuld, för hvilken han hölles till tvängs-arbele; hvilket sistnämnda vilkor ju vore oundgängligt, derest ändamålet med den föreslagna lagen skulle kunna vinnas; och då äfven hvad motionären föreslagit, om sådana personers användande, under allmän uppsigt, lill jernvägsarbeten, uppförande af byggnader för kronans räkning och dvlikt, skulle mötas af stora olägenheter och medföra betydliga utgifter; anser Utskottet sig böra vördsamligen hemställa: att Gustaf Hullmans ofvan omförmälda motion må ulan afseende lemnäs. Stockholm den 16 April 1857. H:0 Ank. till Exp.-Utsk. den io April 1857, kl. 6 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt fråga oni ändring i 1 § 2 Kapitlet Byggn ing a-B a Iken. Ifi •ågavarande lagbud, som stadgar, bland annat: ”Tomt skall byggas till mangård och ladugärd. I mangården skola vara stufva med förslafva och kamar, så ock gäste-slufva, ther gården sä stor är, källare, visthus och sädesbod, redskapshus, och hemliglhus, port och lider. Tarfvor bonde flera hus; bygge sig till lägenhet det bästa han gitter. Ladugården hygges särskildt från mangården, och ther skola vara stall, fähus, fårhus och svinhus, med nödiga löderrum, så ock loga och lador, efter som gården är stor till.
Vt Jr, d. if D*t, lg)S, •207 Memorial, rörande bestämd lösen för vederhäftighets-bevis. 3:0 Andrens Johanssons /rån Götheborgsoch Bohus Län Memorial, rörande förändring af flyttningstiden för tjenstehjon. 3:0 Per Perssons från Christianstads Län Memorial, rörande skyldigheten att med Krono-skjuts transportera ekevirke. 4:0 Olof Olssons från Östergöthlands Län Memorial, angående fångars transporterande till fots. 5:0 Talmannen Johan Olsson Longbergs Memorial, rörande vissa rättigheter för allmogen i Ofvansjö och Torsåkers Bergslager i afseende på tackjerns blåsning samt stångjerns smidande och afyttring 6:0 Anders Nilssons från Vermlands Län Memorial, rörande inrättning af SockneSkolor. 7:0 Andreas johanssons från Göthelorgt-ocK ao3 Pr O!. VtcJr. d. /$ Der, ms£. Bohus Län Memorialj angående omflytta ning af utrotar närmare till stamrotame. 8;o Olof Mathiasson: från Götheborgs ochBo* hus Län Memoria), om anläggande af en Köping vid Fjellbacka i Quille härad af nämnde Län. <;:o Tufve Larssons från Christianstad* Län Memorial, om högre vite för dem, hvilk» hos sig låta mantalskrifva personer, utan att af deras tjenst sig begagna» 30:0 Per Jönssons från Malmöhus Län Memo» rial, angående vissa föreskrifter i afseende på Cassation af Remonter och monderingspersedlar vid Cavallerie-Regementena. Ii;o Densammes Memorial,om vissa föreskrifter i afseende på nya mjölqvarnarg och stampverks anläggande. 32:0 Anders Danielssons från Elfsborgs Läa Memorial, om förekommande af obetänksamma giftermål bland tjenstehjon, på landet, Dea frat. Utdr* (t. i'r Dec■ isis. Från Höglofl.
Gr. af Ugglas: I förhoppning att med Hr von Hartmansdorffs bistånd kunna få en förändring i 108:de§:n införd, hvarigenom den bringas till öfverensstämmelse med den 7lista §:n, vill jag icke längre hålla på Utskis förslag, likväl under uttrycklig förklaring, att det endast är i denna förhoppning. Hr Printzensköld: Jag kan icke understödja Gr. af Ugglas’s önskningar och förhoppningar i denna fråga, emedan jag anser taxeringen af hus i stad och sådana på landsbygden belägna hus, som här afhandlas, vara af så olika beskaffenhet, att jag icke anser någon jemförelse dem emellan böra ifrågakomma. Hvad beträffar sådane byggnader, som i 71 ista §:n åsyftas, så mäste jag, i likhet med Frih. af Schmidt, yttra den öfvertygelsen, alt det skulle innebära den högsta grad af orättvisa om man skulle antaga brandförsäkrings-värdet till det minimi-belopp, hvartill dessa byggnader finge taxeras. Dessa byggnader kunna, såsom Frih. af Schmidt anmärkt, å ena sidan, såsom byggnader betraktade, ega ett ganska högt värde, och, tili följd deraf, vara ganska högt brandförsäkrade, ehuru de å andra sidan kunna ega ett ganska ringa värde i afseende på den afkastning, som af dem kan påräknas. Detta förhållande bör noga bemärkas, och just derföre, att detsamma också af fordna Bevilln.Utsk. och föregide R. Stir har vunnit afseende, har brandförsäkrings-värdet icke blifvit bestämdt såsom det minimi-belopp, som skulle tjena till grund för dessa byggnaders taxering, utan det stadgande endast egt rum, att detta värde skulle vara en ledning vid taxeringen. Detta är, i min tanke, ganska riktigt, och jag anhåller således, att med afslag å den förändring Utsk. föreslagit, denna § måtte blifva i sitt närvaride skick bibehållen. Propos. till bifall å Utskis i denna punkt afgifna förslag, blef härefter framställd och besvarad med Nej; hvarefter R. o. Ad., med afslag å denna punkt, godkände 71 § i nu gällande Bevillms-Förordn.
Med i l l u s t r. af David Ljungdahl V å r f r ö j d; af Frithiof Holmgren. Idun Stockholm, N:r 41 (304) Prenumerationspris Fredagen den 13 oktober 1893. pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam år: k r. PrenumerE,. ',. Redaktör och tr postTräffas å b y r å n k l. Allm. Telef Elsa 1 tt kristendomen i c k e endast är r / M_ en lura, skön och. D e n kristna tron tar alltjämt sitt uttryck i kärleken, o c h kärlekens gärningar, o c h kärlekens innersta art är j u att uppoffra sig o c h likt ljuset förtära sig själf, m e d a n det lyser o c h gläder andra, hvilka det förutan skulle försmäkta i mörkret. Såsom ett lefvande vittnesbörd o m denna sanning står den kvinna, hvilkens blida drag i d a g m ö t a I d u n s läsare. H v e m har icke h ö r t talas o m Elsa Borg o c h hennes arbete b l a n d de fattiga, ett arbete i tro o c h kärlek, s o m under sin tysta u t v e c k l i n g från ett ringa frö blifvit ett skuggrikt träd m e d allt flere grenar, på hvilka små hemlö- sa fåglar funnit varma, skyddande nästen? M e n h v e m är då Elsa B o r g, o c h huru har den ensamma kvinnan kunnat få en så omfattanutgifvare: 61 47. hvarje helgfri Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. Utgifningstid: FRITHIOF HELLBERG. Iduns fredag. 70 öre p r nonp.-rad de verksamhet, t o r d e m e r än en af våra lä- sarinnor fråga. N å g r a spridda drag ur hennes rika lefnadssaga skola säga oss det. Tidigt förlorade h o n b å d a sina föräldrar o c h blef efter af slutad skolkurs lärarinna f ö r en halfsysters barn.
Vad som behövs till gruvhyttbruksoch bergverk får från egna statshemmans skogar fällas utan tillstånd. Söker någon privat att få storverksträd för skeppsbyggnad, kvarnverk eller dylika inrättningar skall Förvaltningen för Sjöärenden meddelas. Säljer någon storverksträd utan att först meddela befallningshavaren bötar han. Om sågande och timmerförsäljning. Våra befallningshavare äger att förordna om nya sågkvarnars anläggande och byggande. De bestämmer om de skall vara fin eller bredbladiga och om de skall såga till avsalu. De skall dock numera vara skattlagda och skatten insändes till Kammarkollegium och alla husbehovskvarnar skall antecknas. Där skall finnas uppgifter om de är eneller flerbladiga, nyttjas till husbehov eller avsalu och hur mycket de har rätt att såga per år. För att kontrollera utförseln av bräder, sparrar, master, spiror och bjälkar, så att inte skogarna skadas på sikt skall tullen vid utförselorterna varje år lämna omständiga förteckningar på hur mycket som lämnat landet. På detta sätt kontrolleras också att ingen säljer mer än han har tillstånd till. Vid de sågkvarnar som redan finns skall ägarna behållas och även i fortsättningen få såga vad de har lov till. Sågar på kronojord skall undersökas och anpassas till lämplig mängd sågning beroende på skogtillgången. Vill någon klaga över sågningsbeslut görs detta till Kammarkollegium. Om tjärbränning och barktagande. Till tjärbränning får endast användas stubbar, rötter och vindfällen eller eljest sådana krokiga, korta och vanvuxna träd som inte duger till timmer eller skeppsvirke. Undantages de hemman som på grund av sin avlägsenhet inte kan få sitt timmer till lastageplatser och får avsättning för bräder och timmer av större träd. Om där finns gamla men stora träd får de brännas till tjära. Om skogen är oskiftad skall delägarna komma överens om hur stor kvantitet tjära var och en får bränna. Bark till färgerier, garverier eller att täcka tjärdalar med får inte tas av andra träd, än de som är fällda för nyttiga behov. Om svedjande. Då det är bevisat att svedjande på sandig, bergaktig och stenbunden mark är skadlig har Vi stadgat att det är förbjudet på sådana områden. Undantag är åker, äng och betesmark.
Då godkännandet af hvad Motionairen sålunda föreslagit icke allenast skulle föranleda deihän, alt Taxeringsman nödgades, för iakttagandet af egen säkerhet, debitera de skattskyldige snarare för högt än för lågt, hvarigenom de sistnämnde möjligen kunde komma att mera förnärmas än genom de af Motionairen befarade olägenheter, utan äfven i öfrigt beröfva B/h. lill R. St. Prot. 1834• 4 öaml. 1 slfd. 2 i5:de Häftet. >4 Stals-Ulskoltets Utlåtande N.o 66. vederbörande Verk och Autoriteter rättigheten af en? i Utskottets tanka, högst vigtig tillsyn och control öfver underlydandes åtgärder, i afseende på frågor, sorn röra debitering af skatter och oneraj så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall å förenämnde motion. Stockholm den 23 April 1834* /' STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834- Stais-Ulsk. Utlåtande N:o 67. Arilom till Exp. Utsk. den 2\ April kl. n ,f. m. Utlåtande, angående Tull med flere Bevillningsmedeh leverering till RiksgäldsContoret.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, i denna punkt, isynnerhet på den grund, alt det förut har varit en skyldighet för kronofogden att vara närvar, vid taxeringscomiteerna, hvilket ännu finnes stadgadt uti den 59 § i nu gällande bevilln.förordn. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Då discussionen börjades, trodde jag att denna fråga skulle vara ganska snart afgjord. Jag hörde flere af Hrr Landshöfdingar sammanstämma i den äsiglen, att kronofogden icke borde föra prot. Sedermera yppade sig under öfverläggniiigen, att flere, dels nuvar. dels f. d. landshöfdingar, hade en olika åsigt och yrkade bifall till Ulsk:s förslag. Häruti haf - 10 Den 2 December. va redan 3:ne af Utsk:s ledamöter instämt. Det torde nu tillåtas mig, såsom endast taxeringsman, alt äfven få lägga några ord till dem som yrka afslag. Förhållandet är troligen olika på olika orter; men i den ort, der jag bor och hvarest häradsskrifvaren förer prot. vid taxeringscom i teerna, har jag funnit, att han gör det med en särdeles lätthet. Prot. har ett oskiljaktigt sammanhang med längderne. Skulle nu kronofogden föra prot., hvartill han visserligen kan hafva lid, då han i alla fall skall vara på stället närvar., så följer dock deraf, alt hans tid kan blifva mera upptagen efter förrättningen, enär protocollsföranden bör medtaga sitt prot.; och då nu kronofogden och häradsskrifvaren icke ho på samma ställe, men skriftelig communication dem emellan i afseende på prot. erfordras, så torde detta förorsaka mera tidspillan för kronofogden, än sjelfva protocollsföringen gjort. Gr. Cronhjelm och Frih. Cederström hafva klart och tydligt bevisat, alt kronofogden hör vara närvar., såsom controllant å Kronans vägnar. Jag kan icke linna annat, än att det skulle vara ett stridigt förhållande, att protocollsföranden controllerar det af honom sjelf förda prot., som innefattar den rätt han skall bevaka.
-Sitta krögare och fårögerffor, ©piéqvarterOs cd» 5öärbéhuéf)åttare famt Dractörer od) Äättarmäftare, forn ide äro ^Borgare, heilio hflfwa en bättre och förmonligare rörelfe, än be rninfl tarerabe krögare, fiola tareraé titt D»vå och en half för fmnbrabe af ben inlontft, be anfeö lmf»va af hela rö Denna afgift erläggeö äftveu af h»var och en annan, font, nteb be Äppate, i $ent (Slafer: $örfta (Slafen . Slnbra b:o Drebje b:o bjerhe b:o $emte b:o Äällarmäftare, fe krögare, öotfar od) Sotöbrängar, i gern Klaf er: ftörfta (Slafen . Slnbra b:o Drebje b:o ftjerbe b:o gemte bro SÖtaitglcrffor, af atta flag, görfta (Slafen . Srebje b:o . „ 10: — bjerhe b:o . ' . fp 6: — gemte b:o ♦ . ♦ // ■ Si ©jette b:o „ 1: 24. Sptouiforer, fe ^>anbe(ö 17 ©ga flera bet i ©Filta eller Säl, ^åföreé fbrenämnbe afgift ben, forn förer ©Futait eller Såten. ©ootmaerbie S:co 9i:br 3(itbra b:o rr Öfrige ©joman, ©e mont. 2. Sobatyplnittcrare, lifa nteb Sräbgårbe-mäfiare. SraFtörcr, fe Frågare. Sräbgarböntäflare, forn ej äro Borgare, i $em ©lafer: görfta ©labett B:co 9?:br 3lttbra b:o . Srebje b:o . bjerhe b:o . $emte b:o . 3(Fare, font ej äro Borgare:
Man har visserligen påstått, att det skall vara svårt att kontrollera den sedelutgifning, som skulle grundas på inneliggande kassa, hvars belopp är underkastadt dagliga förändringar; men för min del kan jag icke föreställa mig att denna svårighet blir större vid en enskild bank, än vid Rikets Ständers Bank, hvars sedelutgifning är grundad på den metalliska kassan, och då dessutom det orimliga förhållande kan tänkas möjligt att en bank, som gått nära gränsen för sin sedel-utgifnirigsrätt på grundfonds-hvpothek, skulle kunna blifva tvungen att vägra invexling af Riksbanksedlar mot egna banksedlar, så har jag icke kunnat biträda Utskottets förslag, att icke medgifva enskilda banker rätt att utgifva banksedlar på grund af inneliggande riksmyntskassa, utan får deremot vördsamt anmäla min reservation.» Af Herr von Hofstén, S. E.: »Sedan Sammansatta Utskottet, till följd af den förseglade voleringssedelns utslag, beslutat alt föreslå Rikets Ständer en, enligt min åsigt, alltför genomgripande nedsättning i enskilda bankernas sedel-emissionsrätt, får jag anmäla min vördsamma reservation mot denna åtgärd i hvad den särskildt rörer bankernas hittills gällande rättighet, att, såsom grund för sedelu»gifning, fä beräkna inneliggande riksmyntskassa. Vid ett föregående besluts fattande af Utskottet, rörande räntans frigifvande för så kallade korta papper, var man temmeligen ense derom, att den enskilda bankrörelsen borde i möjligaste måtto frigöras och underlättas, på det att konkurrensen skulle motväga begäret hos kapitalisten att allt för högt uppdrifva priset på penningen. Det beslut mot hvilket jag nu reserverar mig, är likväl af alldeles motsatt tendens, då detsamma, så vidt jag kan fatta, i det närmaste skulle, om det godkännes, omöjliggöra fortsättandet af den enskilda bankrörelsen i landsorterna. Bih. till R. St. G Sami. 2 Afd. 1 Haft. 4 26 Sammansatta Bankoock Lag-Utskottets Betänkande N'o 1.
Vårt Fädernesland har förlorat Dess Fader, en mild, älskad och vördad Konung, som, efter att i stunden af våda och bekymmer hafva varit Thronens stöd , samt igenom hjelte, mod hafva lemnat sitt stora namn åt odödligheten. åt Fäderneslandets räddning, sluteligen uppoffrat den hvila, som för dess höga ålder varit ett behof, samt intill aftonen af dess lef. nåd, fortfarit att skapa och befästa Sitt Folks väl, målet för alla vår bortgångne Konungs lyckade bemödanden och Dess högsta Lag Snart efterföljdes Denne vår milde Konung af Dess Högtälskade Gemål, som, sedan Hon förljufvat Dess lefnad och intill grafven offrat Honom sina ömma omsorger, oförmodat hastigt lemnade en verld, sora för Henne icke Den 21 Juliu 399 iner agde något behag, och igenom sin bortgång å nyo försatte Konungahuset samt Riket i djupaste sorg och bestörtning; men om desse förluster varit för Riket store, om Folkets odelade saknad och de tårar, som vördnaden, erkänslan och tacksamheten skänkt åt den gode Konungens Och den milda den välgörande Drottningens minne, uppriktige, huru stor deremot vår anledning att djupt vö:da Försynens vårdandehand om detta urgamla Rike, då vi sett Thronen intagas af en Furste, hvars stora e-i genskaper återskaffat Sverige dess fordna rang ibland Folkslagen, hvars vidt fräjdad© rykte är en borgen för varaktigheten, och hvars aldrig hvilande omsorger om Folkets väl lofvar oss den sällhet, Han ifrån stunden af sin ankomst till detta Land Sitt Folk beredt, hvars fästa och kraftfulla hand förmår, med den Allsmäg tiges hjelp, Sitt stora verk upprätthålla, och sorn förklarat Folkets kärlek vara Dess belo. ning. Måtte himlen sent återfordra denna för vårt Fädernesland dyrbara skänk, samt låta Honom länge njuta glädjen af en älskad Sons lofvande egenskaper, och af lyckliggjorda un-, dersåtares kärlek och vördnad.
N:o 3i, ”jemlikt både Reg.F. och Riksd.Ordo., R. ”St. skola hvart 5:te år sammankomma, detta grund”lagsbud, efter ordalydelsen tolkadt, synes förutsätta, att ”tiden bör räknas från sammanträde till sammanträde, el”ler ungefär från den öfverståndna riksdagens början till ”den påföljandes,” får jag vördsammast föreslå, att tiden för Den ao December f. m: 36^ för nästk. riksdags början mätte bestämmas till d. i5 Jan. i83g, som lär infalla på en tisdag. Lades på bordet. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda betänk. JV:o i65 i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos. lill R. St., angrde ändring i 5 cap. i § Missg.brn, som ock de i sammanhang härmed väckta motioner. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Ehuru jag ej i allo kan gilla LagUtsk:s skäl för afslag å den K. propos:n, instämmer jag likväl idet slut, hvari Utsk. stadnat, och anser öfverflödigt att ingå i någon särskild motivering för detta afslag. Jag skall således nu inskränka mig blott till en anmärka. emot Utsk:s tillstyrkande utöfver den K. proposms innehåll. Jag finnér nemi. det ej vara öfverensstämmande med 8y § i Reg.F., att LagUtsk., vid besvarandet af en K. propos., tillstyrker något annat än ett enkelt bifall eller afslag på samma propos. Ordalydelsen i nämnde § är nemi. följande: Finner Konungen godt någon lagfråga för R. St. framställa, aske han Statsrådets och Högsta Domstolens yttrande deröfver, samt meddcle R. St. sin propos. tillika med berörde yttranden. R.
Det var en starkt bygd vermländing, med grofva, hederliga drag, ett godt, barnsligt leende när han log, hvilket icke hände ofta, mera tyst än bullrande. De voro genast bekanta. Första qvällen vexlades endast ett par hugg. Det var frågan om tro och vetande. Tron skulle döda förnuftet! menade Johan efter Krummacher. Fy, sade vännen. Förnuftet är en Guds gåfva, som höjer menskan öfver djuret; skall då menskan förnedra sig till ett djur genom att vräka Guds gåfva? Det fins saker, svarade Johan (efter Norbeck) som man mycket väl kan tro utan att man begär bevis. Vi tro sålunda på almanackan utan att sjelfva veta något om planeternas rörelser. Ja, svarade vännen, vi tro, der vi icke känna att vårt förnuft tar emot. Mitt förnuft har icke rest sig mot almanackan. Ja, svarade Johan, men på Galilei tid tog det emot i allas förnuft att få jorden gå kring solen. Det är bara motsägelseanda, sade man; han vill göra sig originel. Vi lefva icke i Galilei tid, svarade vännen, och i vår tids upplysta förnuft tar det emot att tro på Kristi gudom och de eviga straffen. De der sakerna ska vi inte disputera om, sade Johan. Hvarför det? De stå öfver räsonnemanget! Precis detsamma sa jag för två år sen, när jag var troende. Har ni varit ... läsare? Ja, det har jag. Hm! Och ni har frid nu? Nu har jag frid! Hur fick ni det? Jag lärde känna den sanna kristendomens ande genom en predikare. Ni är då kristen? Ja, jag bekänner Kristus! Men ni tror icke att han var Gud? Det har han aldrig sagt sjelf. Han kallar sig endast Guds son, och Guds söner äro vi alla. Väninnan kom och afbröt samtalet, hvilket i parentes sagdt var typiskt för religionsdispyter omkring 1865. Johans nyfikenhet var väckt. Det fans menskor, som inte trodde på Kristus, men hade frid. Nu skulle bara kritik icke ha störtat de gamla gudabilderna; fruktan för tomrummet höll honom igen, tills han fick Parker i hand. Predikningar utan Kristus och helvete, det var hvad han behöfde. Och så vackra predikningar.