Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att della Statens inblandande uti föräldravärden skall anses olämpligt, synes mig ingalunda bort hafva kunnat lieläras; det torde tverlom varti ej allenast en dess rättighet, utan fastmera cn skyldighet. Flera andra länders erfarenhet framställer derförutan så manga talande bevis pä nyttan af dylika inrättningar, och äfven frän de 2:ne bär i landet pä sednare tider grundade hafva vi lyckliga och hugnande resullater alt åberopa. Mera hos oss, iiu uti dessa länder, hvarest tillika föreningar bildats, för alt hafva en vakande uppsigt öfver vilseförda barn, utur fängelserna lösgifne brottslingar o. s. v., eller de s. k. Societes des patronages, ni. 11.; och der fängelser och asyler samt andra inrättningar till förekommande af brott och ämnade till de brottsliges förbättrande linnas, såsom, för att endast nämna sädanc, hvilka uteslutande tillhöra ifrågavar. ämne, la Koquette i Paris pour les jeunes delenus, Park hurst på iin Wight, samt coloiiierun vid Meltray oell S:t Pierre i Frankrike oeh das muhe Haus arn Horn vid Hamburg med Hera dylika; — mera iin uti dessa länder, säger jag, synes mig Slaten hos oss böra understödja särdeles af enskilde redan grundade inrättningar, sädanc sorn de ifrågaställa. Den enskilda välgörenheten behöfver denna medverkan; och derigenom att Staten lill dessa anstalter lemnar bidrag, gifver den ät desamma sitt gillande förord, samt uppmuntrar och lifver den enskilda benägenheten att göra godt, hvilken annars läll kan, om jag sä må säga, domna oeh förqväfvas, dä ilen saknar allt understöd frän det häll, hvarifrån, enligt min förmening, hufvudsak liga hjelpcn bör sökas. Delta generell för dylika inrättningar; hvad de nu ifrågaställa särskildt beträffar, anser jag i främsta rummel statsbidrag böra kunna påräknas för de uti hufvudsladcn befintlige.
Förutom de tolf ofvannamda, haha följande qvinnor blifvit dekorerade: die Rosa Bonheur, den bekanta målarinnan; 1n: nie Dodu, direktris för telegrafstationen i Montreuil-sous-Bois; in: ine Jarrethout, skarpskyttarnes marketenterska; nxmes Dieulafoy och Furtado-Heine, den förra kand för sina upptäckter och arbeten i arkeologien och den senare för sin outtömliga iniinniskokarlek. Den första qvinna, som erhöll detta utmärkelsetecken, var nxnie Abicot de Kagis, hustru till mairen af Oizon. Hon visade prof p i ovanligt mod i kampen mot trenne inissdadare, hvilka trängt sig in i huset för att uppbränna det municipala arkivet. Omgifven af lågor och sirad af ett dolkstygn, egde hon dock nog sinnesstyrka att gripa en pistol och omsider drifvn våldsverkarne p % flykten. England. Ur eft utfalande af mr W. Besant till ~Tiniesw med anledning af den låga arbetslön: som i England tillkommer arbetande. clviniior, lana vi följande: &gt;En del personer, soin intressera sig för de arbetande qviiinornas sak, hafva föreslagit en konferens vid arets slut, hvarvid bevisande fakta från den qvinliga arbetsmarknaden böra framläggas. Det inissförhiillande, som obestridligen med afseende p$ aflöningen eger rum, bör framhållas i hela sin utsträckning, och liiidriiig eller botemedel för det onda söka 8stadkoinmas.~ Efter att hafva delgifvit naniuen på inedleinmarna i en för andainilet tillsatt lioiiiité, fortfar im B.:, Vi hafva fördelat oss i tre grupper, af lirilka en har till uppgift att behandla agenturer, bolag, yrkesföreningar o. cl.
Vid dylika förhållanden med de här ofvannämnda anslälles nytt Riksdagsmannaval i det val-district, hvars Riksdagsman algått. Dock kan, efter fyra månader, sedan Riksdagen börjat, Nedre Kammaren förklara nytt val obehöfligt. §. 44- Riks-församlingens Gemensamma Kammare består af samtlige håde Riksdags-fullmägtige och Riksdagsmän, förenade på ett ram till gemensamma öfverläggningar, omröstningar och beslut. §. 45. Så väl Riksdags-fullmägtige, som Riksdagsmän, äro Svenska folkets representanter, och utöfningen af deras kall är icke hunden af andra föreskrifter, än Rikets Grundlagar. §. 46- Riksdags-fullmägtige och Riksdagsmän åtnjute af Statsmedel resekostnads-ersättning till Riksdags-orten, äfvensom arfvode under Riksdagstiden, enligt de grunder, som på redan upplöst Riksdag blifvit af Riks-försa ml i 11 gen fastställda. Mom. 2. Underlåter landskap, eller val-district att ställa Riksdagsfullmägtig eller Riksdagsman, vare förfallet till det vite, motsvarande Kammare pröfvar skäligt utsätta. Försummar, utan laga förfall, den valde att sig tili Riksdagen inställa, vare sitt arfvode förlustig för den tid, han uteblifvit, och bote en lika summa. Här stadgade vitén och böter användas på sätt, hvarje Riks-församlings gemensamma Kammare besluter. §. 47- Riksdags-fullmägtige och Riksdagsmän öfverlemne, dagen efter Riksdagens höljan, sina fuilmagter till granskning af den ledamot i Högsta Domstolen, som äldst i tjensten är, och ej af laga förfall hindrad, samt al Fullmäglige i Banken och Riksgälds-Contoiret.
Kubikfot kannor. 240. 119. 5. 467, 25. 637. 9. 12 Stats-Utskottets Utlåtande 68. inom Christianstads län: för Beckaskogs kungsgård, som, efter särskild öfverenskommelse med Löningsdirektionen vid Skånska Dragonregementet innehafves af H, M. Konungen, jemlikt Kongl. Brefvet den 2 Aug. 1856 till innehafvaren af andre Majorsbostället vid Skånska Dragonregementet, kungsgården Svabesholm, enligt samma Kongl. Bref till innehafvaren af Ofverstebostället vid samma regemente, kungsgården Lillö, enligt Kongl. Brefvet den 10 Januari 1857 till innehafvaren af Ofverstebostället vid Skånska Husarregementet. kungsgården Tommarp, enligt Kongl. Brefvet den 17 Mars 1857 2,814, och till innehafvaren af Ryttmästarebostället vid samma regemente, kungsgården Sandby, enligt Kongl. Brefvet den 13 April 1858 952, 3. — hvarvid Statskontoret tillika föreslagit, att de här ofvan i spanmål utförda ersättningsbeloppen måtte bestämmas att utgå i penningar efter årligt medelmarkegångspris, likväl med bibehållande af den n. v. innehafvaren af Lillö kungsgård genom förberörda Kongl. Bref af den 10 Jan. 1857 tillförsäkrade rättighet att utbekomma sitt spanmålsanslag från Kronans magasin i Christianstad, när tillgången sådant medgåfve. Med anledning af hvad sålunda anmäldt och hemstäldt blifvit, har Kongl. Majit, jemte tillkännagifvande att ersättningsanslaget till innehafvaren af ryttmästarebostället Arup vid Skånska Husarregementet, för den från TV mantal Jtä.
Oviss om dess arbeten hinna, att i den ordning lag stadgar, det vill säga efter Högsta Domstolens hörande, framläggas för Ständerna vid denna riksdag, har jag, då ärendet sannerligen icke tål vidare uppskof, då bördsrättens upphörande gör en förändring i nu gällande stadganden om lagfart oafvisligen nödvändig. och då med afseende å de förarbeten, som finnas i Lagberedningens förslag och i Rikets Ständers vid 1848 och 1849 årens riksdag aflåtna skrifvelse med förslag till ny inteckningslag, det icke bör blifva omöjligt för Lag-Utskottet, som Motioner i Bonde-Ståndet 186Ö. 475 dessutom kau ställa sig i beröring med denna komité, att utarbeta ett förslag i detta afseende, vördsamt föreslå: att nu gällande stadganden om uppbud och lagfart upphäfvas och utbytas mot andra, hvarigenom all åtkomst tili fast egendom, genom införande i dertill afsedda offentliga böcker, beredes den trygghet mot klander, som erfordras för att återställa det nu försvagade förtroendet till sådan egendom; att i sammanhang härmed Inteckningsförordniugen måtte, i öfverensstämmelse med här yttrade åsigter och i öfrigt med Rikets Ständers beslut vid 1848 års riksdag, förändras så att enkelhet i behandlingen, tillgänglighet vid förefallande behof och billighet i omkostnader vinnes. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. ./. P. Andreasson, från Elfsborgs län. 1:0 »91 Af Johan Peter Andreasson från Elfsborgs lån, örn vissa ändringar af dier tillägg till Kongl. Förordningen, angående grunderna oek villcoren för hemmansklyfning och jordafsöndring, den 6 Augusti 1864. Uti 17 § af Kongl. Förordningen om hemmansklyfning och jordafsöndring den 6 Augusti 1864 har, i likhet med innehållet af Kongl.
Din falska PB dorren lned dig och hela ditt folje! Ijzgiald (trader emellan). Har rdder jag. Owar. Fosterfader, ratt har jag val ej att lasta din giirning, men det synes mig som kunde jag ej mer trifvas af ditt brod sedan seid kokats vid din h&amp;d. Jag beder dig, ej sdsom nyss tralbojd i mull utan med hoglyftadt anne: Latom oss lamna Berurjoder! MB det rustas till er affiird. Du glader mig fosterfader. (Hm g&amp;r niigra steg, men vilnder sig plWsligt mot Hleid liksom fattad af en ingrfvelse.) Volva, viil lyster mig att visa det din spddom ej skall fyllas. Gor det om du kan. Orvar. Nornans v 8, som du sH mycket pladdrm om, vill jag sonderrifva med mitt svard. Du sager att Faxe skall mig till ofiird fora., men innan dag gryr skall han ligga maktlos som en gudabild. Grims son, nu tror du pB ndgot mera an pH dig sjalf. Orvar. Hleid. En norna sager, nr ii~ri-n %kan ovetande tvinnar mad p i sitt e skall till slut sanna mina ord. odes trld. orvar (ler ijfverljudt). Om jag trodde att en dod hast lrnnde blifva lnin bane, vore jag v51 f r i n vettet. Hlezd .. - Du tror att en lefvande Iran det! Orvar. Volva, intet - tror jag, iqztet, hor du. E j handlar jag for att undslippa, endast for att klarligen visa, att det ligger i min makt att sjalf bestamnla ofver mitt ode. Hleid. Det 5r redan bestamdt. * 0~ " ' U~ ') " (vsnder sig till Asnmnd.) Posterbroder, hvarfor hiirda vi sB l h g e ut. En sanning talde oss volvan, hiirinne kan man svhligen andas.
Då jag, för att söka bevisa nyttan utaf PotatoesBränningens friare utöfning ä landet, Vågat framställa resultatet af min enskildta hushållning, såsom den säkraste grund för mig att på erfarenheten stödja min öfvertygelse härutinnan , får jag den äran jemväl tillkännagifva, det jag till underhållande af föi ut beskrifne PotatoesCultur samt derpå grundad BrännvinsBränning, nyligen uppfört ett större Bränneri och Mälthus, med alla dertill hörande Inrättningar och Redskaper. Denna kostnad, sammanlagd med öfrige utgifter till anskaffande af flere Kreatur af diverse sorter, hvilka såmedelst kunna underhållas, uppbyggandet af nya hus för dessi, hvälfde källare till Potäternes förvaring, med mera, utgöra ett för mig högstbetydande Capital. Blifver rättigheten mig och mångfalldiga andra i samma ställning belägen , att till mer än hälften begagna detta, genom den andra 90 kannors Brännvinspannans förbudna nyttjande, så är det klart att minst Den 34 Martil, e. m. hälften äf den utgifne Summan jemväl är för. lorad, då någon ersättning derföre icke kari vinnas, samt de öfverflödlge Kreaturen, hvilka då icke kunna underhållas, säkert till vanpris* eller på annat mindre hatande Sätt , måste för. säljas eller afhändas: Och dessa förluster ärd likväl ej att jemföra emot dem, som derigenom uppkomma* att mitt Åkerbruk årligen blifvef i saknad af ett storrö Gödsei-lörråd * sonl i motsatt händelse med hvarje år tilltagit; För mitt enfaldiga begrepp framställer sig cleh tankan, att då PotatoesBränningen väl förut varit omtalad, men likväl icke förr än i sedilafe åren med något alfvar blifvit practicerad^ skulle på samma sätt, som kännedomen deraf fedan hunnit sprida sig i Skåne, Blekingen, Calmare och jönköpings
18 3/8:de!s mantal, dä Krogstads socken innehåller 54 7/8:dels mantal; att i den ena af dessa socknar skol-läraren har 40 k 50 barn att årligen undervisa, hvaremot han i den andra har öfver 400 o. s. v. Till förekommande af sådana missförhållanden har motionären föreslagit, att det mätte blifva hvarje församling öppet lemnadt, att sjelf aftala med skol-läraren om dess lönevilkor, utan att någon bestämmelse må föreskrifvas, hvarken om lönens belopp eller sättet för dess utgående, hvilket allt borde öfverlemnas till skol-styrelsens afgörande inom hvarje församling. Riksdagsfullmäktige Petter Jönsson från Jönköpings län och Sven Svensson från Elfsborgs län hafva häruti instämt. Beträffande detta förslag, eller att folkskole-Iärarelönerna måtte få bestämmas efter öfverenskommelse emellan församlingarne och lärarne, så hyser Utskottet den farhåga att, i händelse detsamma blefve bifallet, det på flera ställen skulle kunna inträffa, att vid skollärares tillsättande mera afseende fåstades på besparing för församlingen än å lärarens behof och att således lönerna för dessa blefve mindre än uti stadgan föreskrifves. Lärarens bergning är dock hufvudvilkoret för att hos honom må kunna påräknas duglighet, och bör hvarje skicklig lärare åtminstone blifva försedd med en tarflig utkomst. På grund häraf och då det dessutom genom 5 mom. 4 § är medgifvet den församling, som är af fattigdom urståndsatt att sjelf aflöna skol-läraren, att till Kongl. Majit ingå med underdånig ansökning om erhållande af understöd utaf de till detta ändamål anslagna statsmedel, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Olaus Erikssons förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 6.
Som den för Ilattflätor af halm eller strå stadgade införsels-tull af 1 R:dr 16 sk. skåip. vore alltför hög, men ändock icke förmått framkalla någon industri för fina hattflätors förfärdigande inom landet, har Herr Hjerta till lättnad för deni, som skola förtjena sitt uppehälle med hattars förfärdigande, föreslagit nedsättning af införsels-tullen å haltllälor till 16 sk. per skålpund. Lika med Herr Hjerta anser äfven Utskottet någon lindring i nu stadgade höga införsels-tull å ifrågavarande artikel böra medgifvas; men då 1,787 skålpund hattflätor år 1852 införtuilats, och en så betydlig nedsättning på en gång, som Herr Hjerta föreslagit, sannolikt icke skulle kunna framkalla en till den grad stegrad import, att statskassans förlust derigenom Liefve godlgjord, hemställer Utskottet, att införsels-tullen k Halt flätor af halm eller sira nu måtte nedsättas lill 1 lt:dr skålpundet. Yid upphörandet af de transatlantiska tull-lindringarne med nästlidne års början, nedsattes den förut å oberedda, till pelsverk ej hänförliga, torra Hudar och Skinn stadgade införsels-tull från 2 sk. till 1 sk. 10 rst. skålpundet, hvaremot införsels-afgiften å andra slag, oberedda hudar, 1 sk. per skålpundet, bibehölls oförändrad. Nu har Kongl. Majit föreslagit, att införsels-tullen ä våtsallade hudar, i anseende till dessas större vigt, n»en i öfrigt goda beskaffenhet, mätte nedsättas till 8 rst. skålpundet.
Jag medger, att här förekomma högst bevekande omständigheter samt att förlusten icke kunnat inträffa, örn vederbörande embetsmän iakttagit sina skyldigheter, och jag medger vidare, att underlåtenheten hos den, som blifvit lidande, varit så ursägtlig, att jag deri ser ett icke ringa skäl för Utsk:s tillstyrkande; men då så beskaffade förhållanden kuitna inträffa med flera, och det skulle blifva en orättvisa, om man gaf åt Friherrinnan Eneskjöld, hvad som tilläfventyrs nekades de öfriga, och då jag icke finner det principenligt, att Representationen ikläder sig enskildas förluster af ifrågavar. art, anhåller jag vördsamt om propos. till afslag å betänk., särdeles som sednare delen af Utsk:s tillstyrkande är alldeles obehöfligt, sedan Konungen redan, i anledn. af delta mål, utfärdat en ny författning, rör:de controller vid räntebetalningar i publika cassör, hvarigenom dylika misstag och missbruk för framtiden blifvit förekomna. Hr Gunther, Carl Gust.: StatsUtsk:s ifrågavar. utlåt, företer ett särdeles förhållande inom förvaltningsverken, sorn *) Denna berättelse åtföljde yttrandet lill Oecon.-Utskottet. Den 4 Juli.. synes mig påkalla Representationens synnerliga uppmärksamhet, helst då Utsk., på grund af detta förhållande, ansett sig böra tillstyrka afskrifning af Enkefriherrinnan Ene skjölds skuld, ehuru Utsk. förut afstyrkt åtskilliga andra afskrifningar, för hvilka lika mycken billighet och större, rättsgrund talat, än för bifall till denna af Hr Gyllenkrok väckta motion.
17* Med undantag af tackjernspannor, skola på alla andra pannor och dertill börande hatt eller stängselskifva, lösa pannebröst rectifications-appaTrater och mäskvärmare, ebrad dessa senare äro af metall eller träd, Landtmätaren eller Justeraren å hvarje al dessa delar, med stämplar utmärka initial bokstaf verne af sitt namn, och årtalet, då uppmätningen skett, samt derjemte å pannan redskapens uträknade pannerymd. Stämpeln på panna sättes å halsen eller dess öfversta del; på de öfriga ofvan uppräknade delarne, å de ställen, der den blir väl synlig, utan att skada redskapen. §. 18. Landtmätare eller Justerare, hvilka, för att mäta och stämpla hränvins-brännings-redskap, kallas från sitt hemvist af enskild man, åtnjuta derföre af denne sistnämnde resekostnadsersättning och arfvode, såsom för andra embets-forrättningar. Kallas han åter till uppmätning och stämpling af flera redskap på ett och samma ställe eller by, eller socken, der liera redskap vid ett och samma tiflfäl» fälle af honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom resekostnadsersättning och arfvode, endast såsom för en resa, jemte den serskilda betalning, som han bör erhålla, då mätning och stämpling sker i hans hemvist. Sker mätningen och justeringen å det ställe, der Landtmätare eller justerare bor och vistas, uppbäre han sex runstycken för hvarje kanna, som den mätna och stämplade redskapen innehåller. Erforderligt handt - Sevillningssamt Allm. Bese.- och Ehon.-Utskottens Utlåtande, IV:o 5. IC) langare-biträde vid förrättningen må Landtmätare eller Justerare kunna af panne-egaren äska4 men med behörigen justerade oell krönta målkärii bör lian sig sjelf förse.
H ura långt hennes egendorns-afträde behöfver utsträckas, måste åter mätas efter gränsen af hennes ansvarighet för skulderne, hvilken finnes i allmänna Lagen utstakad, oell är förändrad i Lagförslaget, Sorn blott innehåller en förklaring, att Enka, sorn afträdt egendom, rätteligen, det vill säga till så-stor del, som boets Borgenärer kunna lagligen fordra af hvadx hon då äger, skall för framtiden vara fri för kraf. Sorn det någon gång kan hända, att alfvin» gar, till både runi och slägt aflägsna, okunnige otn sin slägting® vistande och omständigheterna efter hans frånfälle, lätteligen försummade att anmäla sig och derigenom möjeligen kunde invecklas i ett ansvar för gälds betalande, der de aldrig påräknat, eller ens afvetat något arf; så har det ansetts nödigt, att, till förekommande deraf, vid första perioden , af 8 §. tilläggas de orden: sd vida de med boet befattning tagit. Men, emedan, om det skulle få vara för arfvingar fritt att öfvergifva ett bo, utan att göra sig urarfva, och sedan befria s*-g blott dermed, att de ej tagit befattning med boet, Borgenärers rätt skulle vara illa vårdad, fordrar ordningen och allmänna säkerheten ett bestämdt förklarande i denna del, samt att försummelsen af detsamma® i akttagande skall medföra ansvarighet. Utskottet, som anser att, om urarfvagörelsen uteblifvtt genom rån okunnighet om arffallet, en sådan 6ia Lag-Utsioltets Betäntanden. försummelse ej kan någon arfvinge tillvitas, och atl följaktligen icke eller i sådant fall kan för honom komma i fråga, finner således det föreslagne förberörde tillägg öfverflödigt.
— N:o 120 angående ändring i lagstiftningen rörande jordafsöndring. VIII. 197. — N:o 121. angående upphörande af Universitetets rätt att med vederbörlig Stadsstyrelse deltaga i handläggning af ekonomioch pol i ti-mål. VIII. 197. — N:o 122- angående åtgärder för beredande af s. k. transitorätt emellan Konungarikena Sverige och Norrige. VIII. 197. — N:o 123. i fråga om beviljande för myntverkets behof af ett ränte frit t lån från Rikets Ständers Bank. VIII 197- — N:o 124. angående förslagna jern vägs-st Hm Ii niers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, VIII. 219. 220- — N:o 125- angående vilkoren för Bränvins tillverkning, jemte bilaga, innehållande förslag till förordning i ämnet. VIII. 279. — N:o 126- om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855 angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra branda eller distillerade spirituösa drycker, jemte bilaga innefattande förslag till Förordning i ämnet. VIII. 279. — N:o 127. angående befrielse för Svenska Ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots dä de komma frän sjön. VIII 279- — N:o 128 angående lån för återuppbyggande af Wallentuna församlings genom åskeld förstörda Kyrka. VIII. 280- — N:o 129. angående ett lån för fullbordandet al reparations-jemte andra arbeten å Skara domkyrka samt liqvideraudet af kyrkans skuld. VIII. 280. — N;o 130- i anledning af Kongl. Majis nådiga proposition om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp. VIII. 280- — N;o 131. i fråga om försäljning af i Landskrona gamla stad befintliga, kronan tillhöriga bygguads-tomter.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, C. 1). SKOGMAN. J. N. BORELIUS. Stockholm den 20 December 1853. L. S. C. F. Ström. 1 BERÄTTELSE TILL RIKETS HÖGLOFL. STÄNDER ANGÅENDE AP RIKETS STÄNDERS REVISORER. STOCKHOLM. TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1853. ' ■ ■ ■ Till Rikets Högloft. Ständer. Undertecknade, i föreskrifven ordning, utsedde att granska Stats-, Bankooch Riksgälds-Vcrkens tillstånd, styrelse och förvaltning, hafva, till åtlydnad af föreskriften i Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Verket, å den för revisions-förrättningens början bestämda dag, den 15 näsllidne September, sammanträdt i Rikets Ständers Bank och, sedan vi styrkt vår behörighet, lifligen aflagt samt med våra namn undertecknat den tysthets-ed, som l:a § i omförmälde Instruktion upplager.
Och Konungen svarade nådigt: ”Välan! Ty bägge så ären J värde hvarann”. I Konungens gård blef då brölloppet af; Och Drottningen dem sin välsignelse gaf. Och de fagra Tärnor, de myste hvar åt ann, Och Englarne dansa’, och Kärleken brann. Och Kärleken sad’ till Stolts Agnes till slut: ”Nu lären J, hvad J ej vetat förut”. Vi önska Er bägge så fullt af allt godt, Den älskog vele vi berömma; Som flera Guds barn önska få samma lott! Allerkärestan min, jag kan Eder aldrig förglömma. Till Dr. Lovisa Ulrika. På en bergs-kulle vid Drottningholm (1751). Jag ser Lovisa på ett berg, Och all Naturen för dess fötter! All jorden, i sin blomsterfärg, Är glad i gräs, i löf och rötter; Den minsta matk beter sin fröjd, Att vår Gudinnas fotspår vörda; Och sjelfva himlen blänker nöjd, Att se så dyrbar jordens börda. Från kullen, trappvis ned i rad, I skuggan Dess herdinnor sitta, Bland papiljoner, örter, blad; Och rundtom herdars hjertan spritta. Bredvid står hela Rikets Far, Hvars håg i fordna minnen gräfver, Att bättre ge oss sälla dar. Apelles’ hand allt detta kräfver; Min pensel jag bortlägga må! Ej svara präktigsta palatser Mot minsta busken af de platser, Der Adolf och Lovisa gå. Öfver Drottningens resa till Upsala87. Allt, hvad vagnar hastigt svingar: Junos spann med granna vingar, Eller Venus’ hvita par, Skynde hit, att pris förvärfva! Ty Minerva Er i natt af nöden har. Dock – låt komma rätta kampar! Hvart ett hjerta vägen trampar, Till att hjelpa vagnen fort. Alla Gudar borde köra, Till att föra Sådan skatt till sådan ort. Dygd och Kärlek vilja råkas: Kan väl då nog hastigt åkas? Nej! att skynda sig, är bäst! Hvem, som all sin pligt ej glömmer, Eller drömmer, Ville visst nu vara häst. Behaglighetens hemvist. (Till Fröken A. M. Wrangel). När Behagligheten kom Från det Ljus, som evigt brunnit: