Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl får jag fästa uppmärksamhet derpå, att, genom återremiss af LagUtskottets Betänkande N:o 4ö> samma ändamål kan vinnas, att nemligen sätta Utskottet i tillfälle alt söka uttänka något medel att fullkomligt 224 Den 7 Maji e. m, garantera de omyndiges gods, om det möjligen låter sig göra med våra nu existerande domstols-organisalioner och stora jurisdict loner. Herr von Hartmansdorff: Då jag fått min farhåga bekräftad, att detta Betänkande redan är af 3:ne RiksStånd bifallet, hvarigenom all verkan af en återremiss häraf från Ridderskapet och Adeln förfaller, anhåller jag, att mitt yttrande i ämnet måtte få åtfölja antingen återremissen af LagUtskottets Betänkande N:o 46» eller kanske lämpligare Herr Thams nyss väckte Motion. För öfrigt får jag äran, i anledning af Friherre Ehrenborghs yttrande om de Norrska FörmyndareKamrarne, förklara, att min tid under denna Riksdag varit till den grad upptagen af andra göromål, att jag ej haft tid jemföra förhållandet med förmyndarevården i Norrige och Sverige, såsom Friherren, med vidsträcktare kunskaper och blicken rigtad åt detta håll, varit i tillfälle att göra. Men måhända får jag framdeles äfven tillfälle, att taga ämnet i närmare skärskådande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å LagUtskottets förevarande Betänkande. Ropades Ja och Nej. Herr Den 7 Maj! e. m. Herr von Hartmansdorff: För dem af Ridderskapet och Adeln, som anse detta Betänkande vara riktigt, är det tillfyllest att veta, det 3 Stånd redan bifallit det. Om åter någon vill lia sig öppet, att besluta öfver de i sammanhang härmed väckte frågor, bör han afslå Betänkandet. Friherre Ehrenborgh: Jag tror det vara likgiltigt, hvilkendera methoden Ridderskapet och Adeln här väljer, antingen bifall eller afslag å Betänkandet, enär 3:ne
Krögare, krögerskor, kajffeskänkar och kaffehusidkerskor samt de, som hålla likör-kammare, spisqvarter, värdshus och restauration eller näring å ångfartyg, äfvensom traktörer och källarmästare, som icke äro borgare, oberäknad bevillning för bränvinsminulering, då den tillätes, i Stockholm och Götheborg minst b.ko r.-dr 15: -• i öfriga städer minst „ 10: —< Sorn detta är en afgift, hvilken icke dår afkortas, så åligger del den, som meddelar tillståndsbref, att genom antagande af borgen försäkra kronan om afgiftens utgörande. En sådan säkerhet bör årligen förnyas, vid påföljd af tillståndets förlust. De redan antagne näringshållare af denna klass, vare sig borgare eller andre, åligger enahanda skyldighet, i afseende på borgens ställande och dess årliga förnyande, så vida rättigheten vill bibehållas. Den, som vill undgå borgens ställande för året, vare skyldig att förskottsvis betala afgiften. Bivillnings-TJ tskotlels F e tunkan de j IV.-o g. jj 14- 85 Alla krögare, ktögerskor, spisqvartersoch värdshushållare samt traktörer och källarmästare, som icke äro borgare, hvilka hafva en bättre och förmonligare rörelse, än de minst taxerade krögare, skola taxeras till fem för hundradel af den inkomst, de anses hafva af hela rörelsen.' Denna afgift erlägges äfven af hvar och en annan, som, med behörigt tillstånd, i minut försäljer bränvin; och taxeras sådane personer serskildt, oansedt de utgöra bevillning för borgerlig rörelse. Kyparej i fern klasser: Första klassen bauko r:dr 12: — Andra dito „ 8: Tredje dito „ 4: ■ Fjerde dito ... „ 3: Femte dito „ 2: — Källarmästarej se krögare. Licentiaterj medicinalmed praktik utom tjensten, se doktorer. Linvräkare . b:ko r:dr 2: —• Lotsar och lotsdrängarj i fem klasser:
' Cfc cr •m o" t3 •p CAi ^ 6 3. P~ kammarherren . 31. SR. ©elinora $ungd« gdrb Dito &t»arn, meb 4 pär fie> nar, går ^ela året • I 3 18/000 50,000 4§,ooo 983 16 20/000 52/000 52/OCO flamemaretr dragrem . ©rona d?ronoftj?e. ri, forn betalar räntan efter 3or< bebofett ' ' i “5 3* garben: od) $tcr.o*Ws«i$efer fomt Remman, me b mera, forn bifponeraS af ma ©tiftelfer uti SR. 9?. ©ocfen för a°r 18 . (JommitrcemSgdrrdtfning. 1336 & ■*% 3 ZZ' £ie('ifcringb« Ätcidrb. söerafning till fränsi'inb< SBeroillning. afgift. S W ä-§i o «> ! 1« ‘Jnjrcringtf. €emmiffeené Sntefntngor. f Sintntft tefiör ;flf icc Sunn. ©pannemnl dc^> 300 sjfibr gont Itant. Stäntan tftc Cftacfeganfl io< Oiif éboler, bera I30 ppwent. 3?:d S&rrtnfnsfr ocf> fymuti upptefna* Ustnfyetet m. m. uti 0 0 2)3tt ©fflftjTpl* bigc# SRaiuii cd) <£avac(er. O" 37 <Vti t-» 3 ? 1* Sercbmng&Kionimitfeenö åtgdrb. Xajrmng&Com* ^cnrmanö ] od) 2dg«nf)etcrdj Garben. | )JO r* r-S •.■■a 3 3 ^ Is 3 ^ ^ 3 -e Sr il » <
Slutligen hafva Revisorerne, uti 6 §, med anledning deraf, att, jemlikt Kongl, brefven den 22 Augusti 1684 och den 4 Maj 1721, mantalspenningarne, som utgjordes af befolkningen i Waxholm, vore anslagna till aflöning ät justitie-staten derstädes och till detta ändamål från de skattskyldige direkte utginge, hemställt, att åtgärd måtte vidtagas i syftemål, att nämnda mantalspenningar, förslagsvis beräknade till 180 R:dr, komme att, emot ersättning åt vederbörande, till statsverket ingå. Lika med Revisorerne, anser Stats-kontoret, att ifrågavarande mantalspenningar lämpligen böra, i samma ordning som mantalspenningarne för den öfriga delen af riket, till staten ingå; och föreslår Stats-kontoret, att på enahanda sätt, som, i enlighet med hvad Revisorerne jemväl anfört, egde rum vid 1850—1851 års riksdag i afseende å de till Upsala Akademi dittills utgående mantalspenningar utaf de å Akademiens hemman skattskrifne personer, ett emot medium af nu ifrågakonma mantalspenningar för de tio åren 1854- 1863 svarande anslag, utgörande, enligt räkenskaperna, i jemnt tal 183 R:dr, må anvisas till aflöning åt justitie-staten i Waxholm, emot det att mantalspenningarne i stället komme att till statsverket ingå; lärande detta anslag böra uppföras under den å riksstatens 7:de hufvudtitel förekommande an slagsrubrik en: Städers friheter. Revisorernes berättelse återställes i underdånighet, och Stats-kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter 0. A. TAUVON. C. W. GRÅÅ. O. F. AF SILLÉN. Föredragande. BRUNO JOHANSSON. 1. s. Karl Kinberg. O. W. af Donner. Stockholm den 30 December 1865. — 286 — Kongl.
Filial-Diseonternes annu utelöpande Skuldförbindelser, ansett detta ärende böra 368 Stats-Utskottets Betänkan den, till Förstärkta Stats-Utskottets afgörande hånskjutas, hafva Högvördige Preste-Ståndet samt Vållofl. Borgare-Ståndet fästat det förbehåll, vid målets öfverlemnande till nämnde Utskott, att i händelse inlåsningen af de ifrågavarande Skuldförbindelserne besluter de medel som komma att dertill användas, bora utgå från Riksgålds-Contoiret utan någon utgift för Banken, ofver hvars medel Forstårkta Stats-Utskottet icke eger att rosta, samt att den voterings proposition som föresloges borde i enlighet härmed uppgåras. Och som, uppå Statsoch Banco-Utskottens, uti Memorial af den 26 November gjorde hemställan, öfver Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet uti ett så beskaffadt förbehåll med de öfrige 2:ne Riks-Stånden instämt, samt all fråga om inlösningens bestridande af Bankens medel således år undanröjd, så år för Utskotten nu mera intet hinder att föreslå den proposition , hvaröfver i förstärkta Stats-Utskottet skall komma att röstas, och hvilken torde böra blifva följande: Den som bifaller Statsoch BancoUtskottens Betänkande, enligt hvilket all rått till betalning för f. d. Filial-Disconternes samtelige ännu utelöpande Skuldförbindelser anses Stats-Utskottets Betänkan elen. 36g anses vara försuten voterar Ja; den det ej vill Nej; vinner Nej så komma alla f. d. ^ Filial-Disconternes annu utelöpande Assignationer, hvika inom nästkommande års slut varda anmälde, enär de tillförene varit i Uppbörd gängse, att inlösas; samt medlen dertill att utgå från Riksgålds-Contoiret utan någon utgift lör Banken. Jemte det Utskotten öfverlemna detta till Rikets Hoglofl.
Jag erkänner att alla förändringar i gällande lagar alltid medföra en fördel för den ena, under det de skada den andra; men sådant kan man likväl icke undvika, och lagstiftaren bör icke, för att förekomma ett dylikt missförhållande, tillåta sig en bestämd orättvisa, eller en lagstridighet. Att en fördel alltid kommer att tillskyndas någon, det är gifvet; men hvem är det, som i närvar:de fall kommer i åtnjutande af denna fördel? Det kan yara två klasser: antingen producenten, eller den, som har lager af bränvin. Medgifves nu bränvinstillverkningen under hösten, så komma egarne af brännerier eller de, som vilja anlägga dylika, att skörda en jemförelsevis större vinst, än de, som komma att bränna under följande år. Likväl vill jag, isynnerhet emot Frih. Raab, som framhållit den stora vinst dessa bränvinsbrännare skulle göra, anföra ett af honom, såsom stöd för vidtagandet af den nu föreslagna åtgärden, andraget skäl, nemi. alt bränvinsfloden i annat fall skulle ofantligen ökas; men ökas bränvisfloden, så nedsättas ju priserna, och således blir tillverkarnes prsemium icke så stort som Frihrn upgifvit. Nu inträffar naturligtvis att en ökad tillverkning kommer att ega rum och Statens inkomst för nästa år minskas; sådant kan icke förekommas om bränvinstillverkningen medgifves. Men, Mine Hrr! ögonblickets vinst för Staten är icke af den betydenhet, att den kan för oss vara en anledning att öfverskrida rättvisans område. Huru förderflig bränvinsfloden än är, huru menligt den än verkar, kan detta likväl icke berättiga oss att vidtaga åtgärder, som äro lagstridiga. Om bränvinstillverkningen ökas, så måste man väl med afseende på det högre pris, som bränvinet otvifvelaktig! i framliden kommer att erhålla, taga för gifvet att producenterna icke skola till så serdeles lågt pris sälja sin vara, utan att antingen de, eller åtminstone köparen, så vida icke producenten gör det, håller på varan, med afseende å det pris, den under nästa år kommer att få och då torde vinsten icke blifva så serdeles stor.
Ek för dess biträde vid Discontgöromålen; samt om beviljad befrielse från by* Den 30 Jugueti e. m< 425 sättning för åtskilige de förre Filial-Disconternes Gåldenårer. Stats-> och Lag-Utjkottens-, I anledning af våckt motion, om HofRåttens öfver Skåne och Blekinge ställande på IndragningsStat. Statsfanit Allmänna Befvårsoch Oeco-* nomie Ut/kottens: Om inrättande af en Skola i ÖfverTorneS Socken ; om anläggande af en Fyrbåk på Holmön; angående ProvincialLåkares tillsättande i åtskillige Lån; om medel till fullbordande af en våganlåggning emellan Öfre och Nedre Calix Socknar; rörande anslag p.f Allmänna medel till Linförädlingens befrämjande; angående våckt motion om de reducerade CavalleriRegementernes återuppsåttande, in. m.; om yrkadt anslag till en våganlåggning emellan hemmanen Åstrand och Sölje i Wermland; angående en Fyrbåks anläggande på den så kallade Björnklippan; samt rörande Institutet för blinda och döfstumme. Bevillnings Utjkottets: Angående ytterligare Fribrefsråttighet för Stådernes'' Magistrater; om antagande af en Vaktmästare; rörande föråndradt uppbörds-och controllsått af de från Postverket Staten tillflytande medel; och om en föreslagen ny method Sen 30 Augusti e, m. till Bevillningens utgörande och fördelning, samt fastigheters värdering. Banco Utjkottels ;■ Om förändring i betalningsvilkoren för det Uddevalla Stad lemnade lån j angående Norrsfct mynts. gångbarhet i Sverige ; örn präglande af en Skådepenning i anledning af H K.
Qui eras ante sæcula Semper cum patre filius ... Rökelsekaren svängdes och fyllde koret med ljusa skyar; pilgrimen knäböjde på altarrunden och emottog välsignelsen. Sedan detta skett, fattade priorn hans hand och förde honom fram till riddaren. Fru Helena emottog honom med vänliga ord; riddaren sade intet, men han såg noga till, att Sorgbarn, likasom alla de öfrige, fick sin andel från vigvattensqvasten, då de lemnade kapellet. Sedan Sorgbarn åter ifört sig sina vanliga kläder, följde han, ett mål för allas nyfikna blickar, sitt nya husbondfolk till slottet. På vägen dit inträffade, att en raggig hund med långsamma steg, likasom stela af ålder, kom gående ur skogen, sällade sig till Sorgbarn och slickade hans hand. Derefter vädrade han på riddaren, uppgaf ett tjut och ville hoppa upp mot hans bröst. Riddaren sparkade hunden tillbaka, men då han betraktade djuret närmare, utropade han, i det han stannade: – Min gamle Käck! att du ännu lefver! Hvarifrån kommer du? Riddar Erland smekte hunden och kunde inom sig icke nog undra öfver detta oväntade återseende, ty Käck hade för tio år sedan försvunnit, och riddaren trodde, att det främmande folket stulit honom, eller att han blifvit uppäten af vargarne. Dock gladde sig riddaren icke öfver detta återseende, utan snarare fyllde det honom i denna stund med vidskepliga tankar och förband sig i hans själ med åtskilliga minnen, från hvilka han helst ville vara befriad. Men Käck vandrade troget i riddarens spår till slottet, välkomnades der af de äldre bland husfolket, för hvilka hans återkomst gaf anledning till mycket tal, och intog, i trots af det yngre hundslägtets förargelse, sitt gamla bo på borggården. Nu följer i ordningen att berätta, huru Sorgbarn tillbragte sina dagar på Ekö slott. Riddar Erland tycktes med stor motvilja foga sig uti de nya anordningar, som Sorgbarns värf kräfde. Fru
Bland de flere vid Herr Stuhles Memorial till upplysning bilagde handlingar, finnes, i afskrift, ett af Kongl. Majrt till Dess Befallningshafvande i Malmöhus Län d. 24 Sept. 1S28 aflåtet Nådigt Bref, af innehåll, att Kongl. Majrts Befallningshafvande till Nådigt bifall öfverlemnat en af Skånska Städernes Brandförsäkrings-Inrättning, genom deras utsedde Direction, i underdånighet gjord ansökning, att, sedan Fullmägtige i Rikets Ständers Bank förklarat berörde Ihrättnings Brandförsäkringsbref ej kunna af Banken antagas såsom nöjaktig sä - kerhet för Banco-Låns bibehållande, Kongl. Maj:t täcktes, med behjertande af den för - Banco-TJtskottets Betänkande Nio 36. ii, lägenhet, hvaruti Låntagare i Banken derigenom blifvit försatte, låta till Rikets Ständer härom afgå Nådig Proposition, till förekommande af de menliga följder, som, både enskildt för Låntagarne och i allmänhet för Orten, skulle, af Banco-Fullmägtiges sålunda vidtagne beslut, uppstå; men att Kongl. Maj:t icke funnit skäl att till berörde underdåniga anhållan lemna Nådigt bifall. Efter det Banco-Utskottel med all sorgfällighet genomgått det af Kongl.
Riksdag gjorde om fastställandet af grunder för det Statshushållningssystem, som borde följas, förnyar jag nu, och åberopar dervid den utveckling af ämnet, som jag vid sisth Riksdag uti anförande till R. o. Ad:s prot. d. 12 Dec. 1828 lemnat; börande bland de slags författningar, som enligt 3:dje punkten af denna utveckling föreslagits till uppbäfvande, tilläggas sådana, som störande verka på enskildas äganderätt, eller äro af menligt inflytande såväl på enskildt välstånd som allmän förkofran. Bland sådana må exempelvis nämnas Skiftesstadgan, Landtmäteristadgan och K. Förordn. rör:de afsöndring af jord från hemman. Bilagdt får jag öfverlemna 4 exemplar af den ofvannämnda utvecklingen af motionen, med tillkännagifvande, att originaltabellerna finnas i Riddarhus-archivet och tryckta exemplar deraf i R. o. Ad:s prot. 4:de del. pag. efter 2Öo. Om remiss häraf till vederbörligt IJtsk. anhålles. 3:o. Allmänna lagens och särskilda författningars bestämmelser för dagsverkens utgörande efter rök till kyrkobyggnad behöfva rättelse (B.-B. 26 Cap. 1 §. KammarCollegii Kungörelse d. 20 Juli i83o m. fl.). Flera hemman, sammanlagda under ett bruk, räknas blott såsom en rök från många, då hemmanen brukades af särskilda åboer. Deraf uppkommer ett missförhållande i fördelningen af ett allmänt besvär, så mycket olämpligare, som den, hvilken äger största förmågan, derigenom minst bidrager. Lagen stadgar, att alla, som i socken bo, skola kyrka bygga, och således alla, som i socken äro mantalsoch skattskrifna, vid kyrkobyggnad göra lika många dagsverken. Om remiss häraf till vederbörligt Utsk. anhålles. 4:o. Förändrade föreskrifter för inskrifning till Rusthåll, i öfverensstämmelse med hvad för åboskap redan är stadgadt, äro af behofvet påkallade. Sådan inskrifning medför besittningsrätt, som jemväl utsträckts till försäljningsrätt.
Då min far gaf denna befallning, erfor han till sin ej ringa förvåning, att samma dag jag hemkommit från min olyckliga färd, hade tre till mig adresserade kistor blifvit uppskickade af Jussufs fordna värd med ursäkt, att det ej skett förrän dagen efter hans afresa, men att han sjelf så förordnat. Kistorna hämtades och uppslogos i min och min fars närvaro. Inuti låg, allt väl inpackadt, en mängd glasbitar, afbrutna verktyg, jernstycken och allehanda afskrap, af hvilka de dyrbaraste voro några oäkta fula perlor, som nästan af förseende tycktes kommit deribland. Jag kunde ej hindra mig att le, men min far råkade i yttersta raseri. Ej nog att han bedragit dig: han hånar dig äfven uppenbart. Subadarens af Kaschmir son! Men vid Gud och Prophetens hufvud, beträder han än en gång mitt land, skall min hämd blifva gruflig. Omsider hade jag så vida tillfrisknat, att jag kunde lemna rummet. Nu yttrade jag för min far min önskan, att han ville åt mig inköpa den holmen, hvarest jag tillbragt så många himmelska stunder. Der ville jag begrafva mig i djup enslighet, ända till dess såret i mitt hjerta blifvit äfven så väl läkt, som såret i mitt hufvud. Min far samtyckte villigt till min åstundan och jag begaf mig på vägen tidigt om en morgon, och ensam, liksom fordom, på det jag fullkomligt, genom jemförelsen med mitt förra och närvarande tillstånd, måtte mätta mitt hjerta med qval. Med hvilka förändrade känslor satte jag ej nu båten i samma vik bakom mandel-skogen, der min Fanny så ofta gick mig till mötes! Vinden spelade som fordom, vågen susade, träd och växter blomstrade lika skönt som för några månader sedan; men nu syntes mig allt kallt och liflöst, och jag ryste innerligt öfver denna hemska ödslighet. Det förekom mig, som om naturen uppgifvit sin anda och att jag nu vandrade bland mumier. Jag kom till blomstergården. Hvad? utbrast jag.
Stockholms stad bidroge med hvad derutöfver kan erfordras för ändamålets vinnande, så, och ehuru Utskottet icke kunnat undgå att till alla delar instämma uti den af Rikets Ständer vid 1856—1858 års riksdag yttrade åsigt att, genom den förordade farledens öppnande för större, mera djupgående fartyg, sjökommunikationen mellan Stockholm och hela det södra Sverige äfvensom utlandet skulle i betydlig mån underlättas, samt vigtiga fördelar för handeln och sjöfarten beredas, har dock Utskottet, vid det förhållande dels att Kongl. Maj:t fortfarande funnit grundade betänkligheter förekomma mot den ifrågavarande segelledens fördjupande, dels att Stockholms stad för vinnande af de fördelar, som genom den nya kommunikationens åvägabringande skulle beredas stadens handel och sjöfart, icke velat åtaga sig någon utgift, så framt icke staden finge af de trafikerande uppbära afgifter, som under en längre tid skulle betunga rörelsen, ansett sig 35:o. icke kunna till Herr Wallenbergs framställning tillstyrka bifall. 52 Stats-Utskottets Utlåtande' N:o 141. Frågan om beviljande af anslag för en länge tillämnad kanalbyggnad emellan Nora-sjön och Fåsjön i Orebro lån har vid flere föregående riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning. Yid sednast törflutne riksdag, då, tor detta arbetes utförande, af enskild motionär begärdes ett anslag af 80,000 R:dr Banko, blef den derom gjorda framställning afslagen, hufvudsakligen på den grund, att “Statens tillgångar då togos i anspråk till föremål af mera framstående vigt.“ Frågan har nu ånyo blifvit väckt, dels inom Borgare-Ståndet af Herr C. Ekman (uti Motion N:o 182), dels inom Bonde-Ståndet at Riksdagsfullmägtigen G. Hultman från Örebro län (uti Motion N:o 229), hvilka motionärer föreslagit att Rikets Ständer måtte till detta arbete anvisa ett anslag utan återbetalningsskyldighet, af 100,000 R:dr, med skyldighet för det bolag, som för ändamålet bildats, att ansvara för byggnadens fullbordande inom viss bestämd tid.
Äfven härvid åberopa Utskotten, i e« genskap af yttrande öfver de anmärkningar, hvilka hafva tili föremål bibehållandet sf skyldighet för den, sorn söker till Mästare blifva antagen, att hafva på Mästares Verkstad lärt och såsom Gesäll arbitafe, den af Utskotten antagne och bär förut jemväl följde grundsats, att endast styrkt skicklighet oqh ådagalagd stadga böra be. rättiga till inträde uti och utöfning af bandtverk. I afseende på den erforderliga åldern, hos Mästerskapsökande, hvarom så många stridiga yttranden blifvit afgifne, hafva Utskotten, beslutit att förblifva vid hvad derom i §. innefattas, med det af Högvördige PresteStåfldets och Vallöf]. BorgareSiåndets Ledamöter inom Utskotten förut alternativt yrkade tiillgg; hvaruti till vinnande af tu mera bestämdhet, Utskotten, LagUtskottets Betänhandett. i5i funnit emellan orden Gesäll och arbetet böra införas orden på Mästares Verkstad; Och få Utskotten härvid tillika i anledning af en inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln gjord anmärkning, förklara , att då Ut korten i ett visst fall ansett den Mäster?kapssökaode böra innehafva 24 års alder, U-skotten, genom det en sådan blifvit betagen tillfället att vid tippnådde 25 år kunna utöfva representationsrätt inom BorgareStåndet, likväl icke tro sig hafva trädt GrundLagen för nära, enär denna icke ovilkorligen fordrar undanrödjande i förväg af alla band, sam kunna hindra ett fritt begagnande af denna rätt vid den af GrundLagen medgifne ålder, emedan detta skulle förutsätta, alt Biskopsoch KyrkoherdeÅmbetana äfven kunde al personer vid 25 år få innehafvas.
Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering; N:o 15, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Remiss af Handlingarne, angående af Capell-Mästaren Heeffner sökt ersättning för innehafd lön ; N:o 17, öfver väckt motion, angående raserandet af en gammal kyrkogård vid Uandscro. na Stad, samt dess ordnande till en allmän Trädgårds* eller promenadplats; Vrot. ZJtdr. cl. so Jan. tgaj 91 N:o 18, angående de i Arméen qvarstående Officerares tjenstgörings-skyldigket; N:o 20, angående sökt befrielse för Färjemans-Bolaget i Helsingborg från stäropladt papper på deras båtpass; ’ N:o 21» rörande Gustaf Hjortbergs och afl. Lagmannen jispelins efterlemnade Enkas, född Hjortberg, hos Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret gjorda ansökning om förnyelse af 2:ne så kallade Trollhätte-Slussverks lottsedlar; N:o <li, i anledning af Slottssnickaren J. Dumraths till Utskottet ställda ansökning om bestämmandet af en viss tid, efter hvars förlopp den mti Sökandens bär i Stockholm belägne fasta egendom RiMgälds-Contoret bevilljade inteckning, till säkerhet för meddelad förnyelse af en förkommen, af nämnde Conior på VexelBanken, utgifven Assignation måtte till all kraft och verkan upliöra; N:o 23, rörande tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag och Bihanget dertill, försäljnings priset samt de medel, utaf hvilka trycknings-kostnaderne skola bestridas; N:o 27, angående anslag af medel för full. bordandet af eu vatten-aflopps-trumma i Landscrona Stad. (J3 Fröt, TJtclr, d. 30. Jan. igiy N:o 23, angående ett Tiondeanslag, sorn, åt 1518, skall blifvit Lunds Kongl. Academie frånkändt; N:o sy, angående af Herr Öfversten Carl Silfversköld ytterligare sökt ersättning för accord m. m.