Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ni inte, hur ni sårar mamma? Nej, kamrer Lundberg, ni går för långt ser KAMRERN. att såra, så skulle mycket ondt kunna undvikas. FRU BARK. Vore inte människor i allmänhet så rädda för mer och han får tråkigt och dessutom, en kärleks Min Berta är en alt för stolt natur för att hon någonsin skulle förödmjuka sig så låna utan att kunna betala tigga af förmän KAMRERN. älskar, till och med förödmjuka sig. Men ni har ingen rätt att drifva henne till denna punkt. Er dotter, fru Bark, kan göra alt för den hon Men hvad ni där säger är i alla fall omöjligt. BERTA (halft skämtsamt). åt er, kamrer Lundberg. Tyst! Men jag förstår inte hvad det kommer Ni tar en ton ni uppträ- der här med en myndighet KAMRERN. rätt till det, fröken Berta? Har ni inte, genom ert förtroende, gifvit mig BERTA. på den här saken. Mamma ämnar visst inte vägra att skrifva under gåfvobrefvet den saken var afgjord mellan oss redan i går afton. KAMRERN. under, fröken Berta. Hon måste också vara fullMen det är inte tillräckligt att er mor skrifver Men ni behöfver verkligen inte spilla flera ord komligt öfvertygad om, att det är riktigt att göra litet emellan och en vacker dag göres kanske hela gåfvobrefvet ogjordt igen. BERTA. mycket, att man kan försörja de sina. Vore jag det eljest komma dessa tvifvel att dyka upp igen Det är dock hårdt, att inte kunna förtjäna så en man så kunde jag, som ni, kamrer Lundberg, underhålla mina föräldrar helt och hållet. Då skulle mamma gärna få gifva pappa dessa pengar då som jag ser plågar dig så mycket. skulle jag inte behöfva bråka med detta gåfvobref, FRU BARK. än de fleste söner skulle göra. Min kära flicka du gör redan mer för oss, KAMRERN. Ja och i alla händelser långt mer än jag gör. BERTA. med en så uppenbar Nej, kamrer Lundberg, hur kan ni komma fram KAMRERN (till fru Bark). jag, som dagligen ser henne på banken.
T37 cassering af den erbudna Spannemålen, eller å annat sätt, hos dessa Goda Män anmäles, eller af dem sjelfva upptäckes, derom sorgfälligt söka aU möjlig upplysning, och förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, till vederbörlig beifran, tillkännagifva. 7:0 Ait, vid uppkommande stridighet imellan Magazins-Betjeningen och Spanneinäls-.Leveranteuren, angående huruvida den erbudne Spannemålen vore torkad eller ej, eller om den samma pästodes vara skämd och oduglig, eller hvad annat tvistämne som heldst, borde Konungens Befallningshafvande äga att sådant afgöra) men i händelse så beskaffad stridighet yppade sig vid ett å annat ställe, än Iiandshöfdinge-Residencet, beläget Magazin, samt någon af de tvistande icke med Goda Männens utlåtande, hvilket förut borde meddelas, åtnöjdes, skulle, uti ej mindre Magazins-Föreståndarenas och Leveranteurens, än en eller bägge af Goda Männens närvaro, ett prof af den i fråga ställde Spannemålen aftagas, och väl för varad t, under försegling, med Magazins-Föreståndarens, Leveranteurens och en af de Goda Männens sigill, till Konungens Befallningshafvande genast insändas, för att af honom skärskådas, och hans pröfning utaf tvistärnnet derefter ske. 8:0 Att Konungens Befallningshafvande, som borde, hvar en inom sitt Län, besörja om upphandlingarna, till det belopp Styrelsen för Allmänna Magazins-Verket i Riket föreskrefve, samt om utlevererandet, vid inträffande - Den 25 Juli. fande behof, skulle från nyssnämnde Styrelse erhålla nödiga medel till dessa upphandlingar, och vara skyldige att derföre årligen, inom den tid Kongl. Maj:t i Nåder täcktes bestämma, visa Styrelsen redo. 9:0 Att någon upphandling aldrig måtte få ske hemligen, utan allenast efter derom ■utfärdad Allmän Kungörelse i Länet, och. på det så val mindre som större
Lag befriar honom ifrån pröfningen, om bouppteckningen skett i laga ordning och tid, och ej möjligen flera år derefter, om samtlige arfvingar vid tillfället blifvit af bouppleckningsmannen fullständigt antecknade, om arfskifte! är af ”behörig” person förrältadt, om alla arfvingar dervid varit närvarande eller af behörige målsmän och ombud representerade, om ej tilläfventyrs testamenten funnits, på grund af hvilka arfskiftet kunnat klandras, med ett ord, om afvitlringen verkligen är i formell hänseende laglig och af alla vederbörande godkänd, äfvensom lm ruvida de företedda handlingarna äro autentika, namnteckningarne lagligen tillkomna , med flera omständigheter, hvilka Preslen icke sällan är urståndsatt alt med fullkomlig visshet bedöma. Erkännes det, att en sådan svårighet verkligen finnes för Presten alt med noggrannhet fullgöra, hvad Lagen honom i thy fall ålägger, så kan man icke undgå att finna, att det ansvar, hvilket, i händelse han i sina åligganden brister, träffar honom, hvarken är billigt eller rättvist. Under sådana förhållanden synes ett obestämdt lagrum, af hvars stränga bokstaf oskyldiga medborgares välfärd kan äfven lyras, höra, utan afvaktande af en allmän Lag, upphäfvas, eller åtminstone mildras.” Herr Prosten Scive och Herr Contracts-Prosten Odelbar g, hvilka biträ dt Herr Lector IVall man; och 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 9. Herr Lagergren, som, vid justeringen af ofvannämnde Betänkande, i hvars afgifvande lian ej tagit del, förenat sig med Herr Friherre StjCrnstedt. Ank. till Exp, Utsk. d. 20 Sept. kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående, tillägg till 15 § i den för Rikets Ständers Justitice-Ombudsman utfärdade Instruction. Uti ett den 25 nästlidne Augusti af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottetls behandling öfverlemnadt memorial, har Herr Ceäerschjöldj R.
”Ack, du goda!” suckade han och såg henne vänligt bedjande i ögat. ”Lofva mig att icke gå, så vill jag vara tyst och åter slumra; ty,” tillade han sakta, ”jag ser och talar med dig äfven då.” ”Jag vill gerna blifva qvar, Gustaf; men blott icke ...” – hon gjorde härvid en rörelse att befria sin hand, den han vid de sista orden åter fattat – ”du inser väl ...” ”Åh ja, jag inser mer än väl,” svarade han och släppte den hastigt, ”att du är nyckfull och barnslig, såsom andra qvinnor.” – Och han, som hittills legat nästan orörlig, vände sig nu så hastigt om, att han gaf till ett svagt anskri öfver den smärta detta förorsakade i hans sårade hufvud. Den stackars Carolina blef alldeles rådlös. Hon satt tyst och stilla och gret rätt bittert, både, såsom hon nu tyckte, öfver sin onödiga blygsamhet och öfver Gustafs hårdhet. Denne, som hon trodde vara insomnad, emedan han förblef tyst, hörde dock mer än väl, att hon snyftade. Men han var så utmattad, att han ej orkade tala. Efter en lång, svår stund tyckte hon dock, att hon hörde honom hviska hennes namn. Hon lutade sig ned, strök med den ena handen lockarne från hans panna, lade den andra utan tvekan i hans, och bad innerligt: ”Kära Gustaf, säg om du förlåter mig, och om du ej är sämre? Ett mildt leende sväfvade på hans läppar. ”Jag är väl svag, men lycklig; var icke rädd och ropa ingen!” Dessa ord kunde hon snarare gissa än höra, och ehuru svårt det var att efterkomma dem, gjorde hon dock hvad han bad henne. Så hade flera timmar förflutit, utan att han varit vaken, och innerligt tackade hon Gud, då Brink kom för att aflösa henne, samt försäkrade att denna sömn var både naturlig och god. Åter hade några dagar försvunnit. Nu kunde ryttmästaren ändtligen begagna båda sina stöflar, och instundande afton var bestämd till hans första uppvaktning. Julie, underrättad att den länge väntade timman ändtligen skulle slå, hade med utmärkt omsorg och smak anordnat sin drägt.
St:s rätt, öfver någon genom Konungens propos. väckt lagfråga besluta, förfares sä, som Reg.F:s 8j § stadgar. 414 Den 23 September. Hr Rääf, Leonard Fredr., anförde skriftligen: Det ifrågavar. förslaget innefattar nära onpplösliga tvisteämnen för Utsk:s tillkomst och verksamhetskrets; faror för samhället af en ovanlig och utomordentlig makt; vådor från de lagförslag, hvilkas antagande genom detta Utsk. åsyftas, och har redan vid förra riksdagen mött en stark motsägelse. Första tvisteämnet blifver: skall, eller skall icke det förstärkta Utsk. nedsättas? Och det är pä rättigheten för hvarje Stånd lill ett veto, man bygger sitt försvar mot vådan för den stora makten. Men om meningen är, att Utsk:s tillsättande ständigt skall afslås, hvad gagnar då att vid hvarje riksdag framkasta ett ändamålslöst öfverläggningsämne? Ar afsigten åter att Utsk. verkligen skall komma till stånd, då måste ju rätten att neka blifva obegagnad, men Utskrs maktfullkomlighet godkänd. Sedan denna första fråga hunnit blifva jakad, förekommer den vida mera invecklade: hvilka delar af en lagproposition skola öfverlåtas eller af Stånden behandlas? Hade förslaget i detta fall bestämdt någon regel, förfölle åtminstone en af mina många betänkligheter; men nu skall, i brist af en sådan ledning, ovillkorligen inträffa, att det ena Ståndet upplåter åt Utsk. den del af lagförslaget, som af ett annat Stånd förbehålles till omedelbar pröfning, och så uti flerfaldiga korsningar, utan att förslaget uppgifver något sätt att lösa dylika stridigheter. Vidare förekommer, att antalet af Utsk:s ledamöter är alltför stort. Vi veta hvad lugn, hvad ostörd begrundning det erfordras, för att uppsätta det obetydligaste reglemente och foga orden deruti så, att de bilda ett rent och värdigt språk, en kort, men dock klar och omfattande mening, ett otvisteligt sammanhang med föregående och efterföljande.
Anhållande jag vördsamt om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 26 November 1862. Rich. Ehrenborg. Af Herr Ehrenborg; Kicliartl Michael) angående bränvinsförsäljnings-afgifternas ingående lill Statsverket. Jag beder att få med några få ord påyrka, att Rikets Ständer må, utan vidare uppskof, undanrödja den olikhet, som sedan 18S4 års bränvins-lagstiftning ännu före - 206 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 68. finnes mellan städerna och landtsocknarne, i afseende på delaktigheten uti afgifterna för försäljning af bränvin. Detta yrkande har icke sin grund i någon benägenhet att gynna landtkommunerna genom att fråntaga städerna någon del af deras inkomster, utan anser jag att en förändrad bestämmelse är i detta fall en sedlig nödvändighet. Ingen lärer väl ock ur fosterländsk synpunkt kunna gilla, att då man vill på lagstiftningens väg så vidt möjligt hämma förderfvets flod, man bibehåller det stadgande, hvarigenom hvarje särskild stad måste uppmuntras att för en skenbar fördel låta denna ström allt ymnigare flöda. Det kan visst icke nekas, att i många städer de ifrågavarande medlen användas till ganska nyttiga ändamål samt att kloka anordningar gjorts för att hindra allt för grofva missbruk, åtminstone så länge de för försäljningen utgående afgifter anses tillräckliga för stadens behof; men så snart häruti yppar sig någon brist, så uppstod ock för staden en frestelse att pågjuta ännu rikligare af den begärliga varan.
Utskottet har tagit denna framställning i öfvervägande; och då föreskriften, att ränta och provision för försträckningar från Statslåne-fonden skola förskottsvis afdragas, efter hvad Fullmäktige visat, kornme att verka särdeles betungande för dem, som af dylika försträckningar på lång lid vilja sig begagna, synes billigheten tala derför, att den föreslagna lättnaden i de ändock hårda betainings-vilkoren medgifves; hvadan Utskottet, som, enär Kongl. Maj:t, genom ofvanberörde Nådiga Bref, till alla delar gillat Rikets Ständers i fråga om Slatslåne-fondens användande vidtagna beslut, icke tillkommer att öfver samma beslut förklaring meddela, föranlåles hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att Rikets Ständer mätte, för sin del, besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om den jemkning i föreskriften, angående afdrag i förskott af ränta och provision för försträckning från Statslåne-fonden, att sådant afdrag å försträckning; som meddelas på 12 månader eller derutöfver, må ega rum för endast 6 månader, med skyldighet för låntagaren att sedermera hvar 6:te månad räntan och provisionen förskottsvis erlägga. Stockholm den 26 Februari 1858. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 86. 3 M:« m. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Febr. tass, kl. l e. m, Utlåtande, i anledning af väckt, förslag örn eftergift af öfoerränla å ett af Faktoren F. Hofgren upplaget diskontlån. Sedan Herr 0. Schenström, i en inom Utskottet väckt motion, föreslagit, att upplupna öfverräntan å ett af Faktoren Fr. Hofgren, mot borgen af Komministern A. tVestré oell Bruks-patronen P. Lindbohm, den 19 Juni 1851 bos Banko-diskontverkel, under N:o 7,905 upptaget Ian, stort 600
Äfven det vid 1823 ,års Riksdag tillsatta Särskilda Utskott uttalade i sitt betänkande, om reglering af Rikets Styrelse-verk, behofvet åf ett Statistiskt Kontor och tillstyrkte inrättandet af ett sådant, hvilket skulle erhålla utsträckt omfattning till alla föremal för lahdets statistik, och till hvilket borde ingå tabellerna öfver Rikets folkmängd samt Landshöfdingarnes femårs-berättelser; och ytterligare hafva vid 1844—1845 årens Riksdag, då frågan åter väcktes, de Sammansatta Utskotten, i sitt utlåtande N:o 22, uttalat sin åsigt om nyttan och fördelen af att få alla upplysningar och uppgifter, som kunde iuhemtas rörande landets statistiska förhållanden, på ett ställe samlade, efter eu fastställd plau sammanförde och ordnade samt i lämplig form för allmänheten tillgänglige, ehuru Utskotten då ansågo sig ej böra tillstyrka det dä gjorda förslaget om inrättandet af en Statistisk Byrå, hufvudsakligen af den anledning, att Kongl. Majit, i Sitt Nådiga Tal vid samma Riksdags början, förklarat sig inse vigten och behofvet af den inre förvaltningens förenkling och vilja åt denna angelägenhet egna Sina oafbrutna omsorger, samt att, då fråga sålunda vore bragt å bane att på ett enklare och mera ändamålsenligt sätt reorganisera Stvrelse-verken, det syntes icke vara lämpligt alt öka antalet af dessa verk med ett nytt, utan liden dertill först vara inne, sedan en sådan reorganisation försiggått, och om någon lucka eller brist deruti visat sig. Den utveckling både uti industrielt och ekonomiskt hänseende, som landet under en 40-årig fred vunnit, påkallar emellertid nu, lill och med mera än förr, en ordnad och, så vidt möjligt är, fullständig statistik, som åskådliggör förhållandena i alla förvaltningens grenar. Den är nödvändig att ega, om landet skall kunna följa med öfriga civiliserade stater på industrieus stora täflingsbana, och den måste vara af högsta vigt i ett land som Sverige, der folkets representanter utöfva dess rätt att sig beskatta och derjemte taga en betydlig del i lagstiftningen.
Styrelsen skall blifva mera älskad ju mer den handlar öpppet, och jag anser ingen våda deri, att ConstitutionsUtskottet meddelar de utdrag ur StatsRådets Protocoller, sorn kunna upplysa förhållandet med en anmärkt fråga då den rörer administrativa åtgärder inom landet och icke politiska förhållanden till främmande magter, som äro Konungen allena förbehållna att afgöra, utan att kunna underkastas Ständers granskning eller deras anmärkningar 107 §:s både ordaly delse och anda, sådan den nu är synes mig klar och tydlig; hvarföre jag afstyrker den för reslagna forändringen. Rättigheten för Ständerne att uttrycka allmänna opinionen genom discusioner öfver alla anmärkningar skall, värdigt begagnad, verka rät telse för framtiden om den behöfves, eller lemna bifall ät Styrelsens åsigter om de Bil. till Ridel. o. Ad. Pr. lil Band. 27 det förtjena, och utgör efter min öfvertygelse den skönaste garanti för helgden af den Constitution, som vi besvurit. Herr von Set!i3 Johan: Då Höglofl. Ridderskapet och Adeln till sluteligt afgörande nu företager de af ConstitutionsUtskottet vid sistlidne Riksdag afgifne, och med hvarandra sammanhängande Förslag, tilli ändringar uti 107 §. 2 Morn.' Regeringsformen och 29 §. 7 puncten Riksdagsordningen, anhåller jag vördsamt, att i detta, för Constitutionens helgd så vigtiga ämne få yttra min tanka. Ofvannämr.de Grundlagsstallen innehålla: ”att om ConstitutionsUtkottet skulle anmärka det StatsRådet samfällt eller en elier flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iagttagit
Stålarm och hans betjent kommit in, insvepte i släng kappor, som de lägga af så snart de se att Ju lie är allena. Förställning dock förgäfves Mot k ärl ek vapen tar, Dess låga icke qväfves Dess magt är lika snar. Då 33 Då älskaren förbunden Med k ärlek en j ag ser Jag fruktar nog stunden... Jag har ej styrk a mer... Ach! k arl eken bef aller, då han ber. Och d'ä just då, jus t då, som en flicka... S T Å L A R M som obemärkt stä llt sig hos Julie, fortfar. Bör låta sej beveka Då hon sin älskling ser, Och inte l ängre neka Hvad hon så gerna ger. 2. SCEN. JULIE. STÅLARM. LASSE. J U L . som af g lädje och surprise varit nära att svimma. Elak a! ni har hört mej ... ni har upptäckt min h emlighet! Hemlighet? för mej? J U L . ger honom han den. Nej , ingen för er, älskade Stål arm. S T Å L A R M . Älskvärda Julie, ni bör då inte använda, att banna mej, en tid som är så dyrbar; vi ha så många sak er att säga hvaran; d'ä ju tusen år ... d'ä ju åtta dar sen vi såg hvaran? L A S S E . Och utom mej hade det säk ert blifvit ännu läng re. Men jag bör lämna h errskapet allena; u tanför kan jag vara till någon nytta, här är jag till ingen. går. 3. SCEN. JULIE. STÅLARM. J U L . Ni förböd mej nyss att banna er; j ag har likväl sto ra skäl dertill; är det beskedligt? tvinga mej att ge ett möte! här .. i min farbro rs hus! betänker ni väl för hvad ni blottställer oss bägge? S T Å L A R M . Julie, glömmer ni att jag var vi ttne till den glada conversation ni höll med er sjelf just då j ag kom i n dessutom, är det väl möjligt, då jag h ar så l yckliga nyheter att säg a C
Om en hos afdelningen deponerad inteckning genoni underlåten förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockliolrns Eiiskilds Bank därigenom uppkommen skada. E ' 6rvariiigsrcfe; ift: 50 öre för å r pr 1,000 kronor af depositionens vgrde, dock ej under två Irronor. ' Trikavaror, Flanell, Mopgonrockstyger, Underkjolar och Kjoltyger. Plqof ' cer och p~is7cwrmzter f+n9 %ko. Bröderna Pahlmans Skrif&amp; Handels-Institut, Stocklioliii. Norrlandsgatan &amp; S, Telefon 10s 04 ' 3: dJc huset f r h I~ungstriidgr ' i~rden. Undervisning i nlla morkantili~ Sinnen, sprik och stenografi. Iiuraen ett-grig. Terininskurser, inhudskurser och kurser i enskilda iimnen 1.omnas. Liirare * specialister i hvnrje iiinne. Sjwdlc: i ?rföci,iitgcci-. Intriido k w s h iiiir Soiii l i c l ~ t, önskligast dock vid terminens början dcn l 5 h g. och 15 Jan. 0BS.I Do elever som hos oss gcnomg; l Hrseller terminskurser, ega riittighet a t t inlieintu, N&amp; I I I H I I ~ R ~ l n g k lmkfiiriiig som medhinnas. OBS.! Skrifinstitutet fortgir ofiiriiiitlrntlt. Undorvisning i nlla stilsorter. I&lt;iirscii riicker tills önskadt resu1t: ~t vunnits. Skrifkraing behandlas. Bogiir prospekt. Jjillion qfgifter! dftoiikiirs kl. S-10 e. m. Söiitl~~gslektioiier. Anmslningar och ul,plrsningnr h&amp;je dag:. Aug.
De voro midt i berättande: Sanko och Kaira hade just kommit västfjälls ifrån för att göra upp följe under färden nedöfver ådalen, och de hade munnen full med händelser från sista ovädersdagarne. De korta järnpiporna hade blifvit stoppade och hunnit slockna många gånger om, men nu voro de alldeles bortglömda och hängde kallnade och svarta i mungiporna. Det gick kallt under pälsarne på dem allesammans, när Sanko förtalde, huru Anders Nilsa fått stå och se på, att ett fyrtiotal af renarne försvunno midt för ögonen på honom som uppslukade af jorden. Det var under ett af de första och värsta snöilen, då luften stod tjock som en grå vägg. De hade mistat spåret och kommit sig ut med djuren åt ett stup. En Guds lycka var det, att inte allesammans och han själf och drängen med gingo samma väg. Ja, Gud hjälpe fjällfolket! De vaggade fram och åter under stönande suckan, och Willax tänkte med ängslan på de präktiga ungrenar, som dräng-Matto var ute på skall efter. Fastän tidigt på året hade vargen redan hörts af både här och där. Snöstorm och gråben göra oftast sällskap, och de arbeta bra tillsammans. Ja, hade inte Sanko själf kanske haft att göra med en af dem, dagen innan han gaf sig af hemifrån? Och det alldeles invid kåtan. Gumman hade hållit på med mjölkningen, och Sanko fångade in renkorna, då hundarne med ens började morra och resa borst. Det var i mörkningen, och de sågo ej genast hvad som var å färde, men så fingo de syn på ett par glimmande ögon och en luden, smygande kropp, som strök tätt utmed stängslet. Det var en djärf, uthungrad rackare, och han hade nog tänkt sätta tänderna i den första orädda kalf, som kommit inom räckhåll. Men gumman var kvick i tankarne den gången, och skrek åt Sanko: fånga’n i tömmen du, innan han hinn’ vända på sej, så ska’ jag dänga’n. Och det hade de gjort. Sanko kastade tömmen precis som om det varit nästa mjölkko i tur fastän om halsen förstås och drog åt, ju värre besten stretade.
Då borde en secreterare tillsättas, sorn för - Den a Mars f. m. de directionens expedition och protocoll och biträdde commissarien vid documenternas granskning. (Nu varande stadgande, att vid notarietjenstens ledigblifvande secreterarebefattningen hos directionen helt och hållet ofverlemnas åt en af ombudsmännen, är deri mindre lämplig, att denne är en af de embetsman, hvars tjensteåligganden just mest kräfva directionens tillsyn). Cornmissarien erhölle ensam tillsyn ofver göromålen inom verket. Hans redan trägna göromål blefve visserligen ökade; men han erhölle deremot "en ersättning i bättre vilkor, hvilken troligen för honom raotvägde olägenheterna. Förslaget torde åtminstone anses förtjena att kunna komma under öfvervägande bland de organisationsfrågor, hvilkas afgörande ofverlemnas åt fullmägtige, och mera har jag ej tillstyrkt. Slutligen vill jag nämna, att mina förslag till stater komma att lemna en årlig förhöjning af 14 r:dr 21 sk. 4 rest. b?co, Dock har härvid icke tagits i betraktande den besparing af i3oo r:dr b:co årligen, som skulle uppkomma genom bifall till mitt afstyrkande af förbud för kamererarne att hafva commissioner, då derigenom ersättningen härför komme alt försvinna. Denna årliga besparing (emot Utskrs förslag) är nog stor, att jag tillåter mig såsom ett alternativ föreslå, att skrifvarebiträde! åt Götheborgs lånecontor, 84o r:dr, matte få beräknas från detta års början, utan afseende på tiden, då motsvarande besparing på Bancodiscontens extra stat inträffar, Remitterades till BancoUtsk, i sammanhang med återj-emissen af samma TJtskrs betänk. N:o 91, Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und, skrifvelser till K. M-, nemi,?
Men som den ort, der denna läroanstalt var stationerad, lika litet som hufvudstaden hade tillgång på snickare, försedde med godt och torrt virke, så inträffade efter någon tid att linealen slog sig och blef krokig, så att den icke vidare kunde för sitt ändamål begagnas. Föreståndaren, som antingen var stark hushållare eller ock ansåg sig icke behöfva af egna medel bekosta en för skolans behof nödig persedel, ville nu gå den lagliga vägen för att få linealen ersatt. Då måste han först låta verkställa besigtning för att få undersökt och utrönt, det linialen verkligen var krokig och således obrukbar; sedan uprättades kostnadsförslag för att bestämma huru mycket en ny sådan skulle komma att kosta; och sedan allt detta var gjordt, gick protokoll öfver förhandlingarna in till den myndighet hvarunder skolan lydde, då denna lyckligtvis hade medel tillgängliga för att afhjelpa bristen, som belöpte sig till 24 sk. rgs, men hvilka dock icke kunde betalas annat än genom invisning på LandtRänteriet i länet, der han måste skaffa sig ombud 122 Den 4 April e. m. för att lyfta medlen. Hade nu den auktoritet, under hvilken skolan hörde, icke haft några tillgängar att disponera, så hade densamma nödgats i und:het anmäla förhållandet hos K. M., och den vigtiga saken blifvit föremål för föredragning i Statsrådet, på det att af besparingarne eller under någon annan T i 1 e 1,' nödiga medel kunnat anvisas till anskaffande af — en lin ial. När vi alltså, hvad våra styrelseformer angår, finna sådana högst egna förhållanden rundt omkring oss, upstår verkligen tvifvel om, huruvida man må kunna genomföra en reform i afseende å Embetsverkens organisation till det omfång som Utsk. afser. Ty det synes på Utsk:s motivering, att det icke vill hafva någon förändring i afseende å principerne för sjelfva organismen. Deri säges nemi. tydligen, att meningen icke är att få en MinisterStyrelse införd.