Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen anmärkning, anseende att denne ombudsman eller referent icke nödvändigt behöfde viiljas inom Rådhusrätten. Med anledn. deraf antogs i detta nya förslag det stadgande att denna ruttens ombudsman äfven kunde väljas utom rätten. Då man nu betänker att detta förslag är en omarbetning af 1854 års förslag, på grund af deremot gjorde anmärkningar, kan man väl icke säga att förslaget är omoget. För min del anhåller jag om bifall till Utsk:t.s förslag. Hr Olivecrona: Lika med Gr. Mörner anhåller jag att få anmärka, att det förslag, komiterade förledet år utarbetade och som ligger till grund för LagUtsk:ts Betänk., i ganska väsendtliga delar skiljer sig från 1854 års förslag. Såsom exempel vill jag blott anföra att 1854 års förslag innehåller 217 §§, då deremot detta blott innehåller 145 §§, Blott denna omständighet visar att förslagen äro ganska olika. I afs:de på hufvudprinciperna kan jag äfven nämna att enligt 185 4 års förslag hörer till konkursboet endast hvad sorn finnes, då konkursansökning göres, då deremot enligt det nya af förledet års komiterade utarbetade till konkursboet hörer äfven hvad som under konkursen förvärfvas. Gr. Sparre; Med anledn. af Hr Olivecronas anmärkning mot det olika g antalet i de begge särskilda förslagen, vill jag endast nämna, att denna olikhet grundar sig på Högsta Domstolens anmärkning att i 185 4 års förslag vore intagne många saker, som Den H Juli e. m. 45 ej kunna anses tillhöra konkurslagen. J följd af dessa Högsta Domstolens anmärkningar har således §§;nas antal förminskats. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å den förevide Irsta §:ti, framställde Ii. Exc. propos. å bifall till densamma och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 2. Hr Dalman:
utj skall kunna äga rum på annat sätt, än att sedelstocken kan okas emot fullt motsyarande reel valuta, Detta ligger möjjigen äfven till grund för de yärda talares förslag, som yttrat sig före mig; men jag tror, att detta mäste bestämdt uttryckas, på det att de, sorn läsa våra beslut, ej matte t>'Q oss hafyu åsyftat något annat Jag tror för min del, att om den fanken skulle uppstå hps a|lmäpheten, att fastän R. St, beslutat Bankens öppnande till silfyerutyexjing, hafva de dock tagit sådana beslut, att nya sedlar kunna utgifvas Utan valuta, kunde sådan farhåga för realisationen medföra ganska Den a4 Juli fm. bedröfliga följder. I anseende till denna farhåga skulle hvar och en söka att rädda sitt capital i silfver i den tanka, att Banken snart skulle komma i bankrutt-tillstånd. Då skulle Banken bringa:? i tillstånd att icke nied silfver kunna inlösa sina sedlar. Banken skulle väl i alla fall honorera sin skuld, ty hvar och en sedel skulle inom några år kunna lill fullo liqvideras; meq jag hemställer, örn icke vådan för landet bicfve så stor, att man bör vidtaga alla åtgärder för att förekomma den, och derföre kunna vi icke vara nog tydliga och bestämda för att uttrycka, att något sådant icke är i fråga. Jag tror således, alt om man bestämmer en minimicassa, bör uti beslutet äfven intagas, att vexelbanco-skulden ej kan ökas utan erhållen reel valuta, eller mot lån på metalliska effecter. Detta sednare kan icke väcka farhåga, emedan hvar och en vet, att det är lätt att realisera dessa effecter och att belåningen således aldrig kan blifva vådlig. Jag hemställer, om det icke är af verklig vigt, att detta tillägg göres i beslutet, på det alla farhågor måtte undanrödjas och vi ej må blottställa oss för att göra det onda än nu större, än det förut varit. Hr Cederschjöld, Pehr Gijs t.:
Af de å tabellen N:o 12 upptagne embetsoch tjenstemäns löner och arfvoden nedsattes Ölver-kommissariens vid Carlskrona station till 4,000 Ridr, Kamererarnes vid Stockholms och Carlskrona stationer samt Sjömilis-kommissariens och Yarfs-kommissariens vid sistnämnde station till 2,500 R:dr för dem hvardera, 1 Kassörs vid samma station till 2,000 R:dr, 1 Kassörs vid Stockholms station, 3 Kammarförvandters vid Carlskrona station och 1 dito vid Stockholms station till 1,800 R:dr för dem hvardera, äfvensom 3 Förvaltares vid Carlskrona station och 3 dito vid Stockholms station till jemväl 1,800 R:dr för dem hvardera; men hvad Utskottet för öfrigt i tabellen föreslagit, bifölls; och skulle den för Flottans Civilstat föreslagna anslägs-tillökning rättas i öfverensstämmelse med nu antecknade beslut. 16:de punkten med tillhörande tabell N:o 13. Bifölls. Flottans pensionering. lista morn., deruti Utskottet afstyrker bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning till förändrad pensionering af Flottans militäre och civile embetsoch tjenstemän, bifölls. 2:dra morn., om årlig tillökning i anslags-summan för Flottans reserv-stat, afslogs. 3idje mom. bifölls. 26:te, 27ide, 28ide, 29ide, 30:de och 34ista punkterna biföllos. 52:dra punkten, om förhöjning i anslaget till exercis med Flottans bemanning. Den förhöjning i berörda afseende, sorn Utskottet tillstyrkt, afslogs, hvaremot Ståndet, för sin del, bestämde förhöjningen till 100,000 R:dr, med vilkor att högst 60,000 R:dr må användas till Stora Fleltan. 53:dje, 54:de, 55:te och 36:le punkterna biföllos; äfvensom Utskottets i 37:de punkten anmälda åtgärder godkändes.
Allt annat skall leda till orättvisor på ena eller andra hållet. Strindberg har rätt när han yrkar på att qvinnan har skyldigheter, han har orätt när han stämplar henne som allt igenom ond och dålig. Han har helt och hållet glömt hur stor del mannens ytlighet har i qvinnans fåfänga. Och han förbiser att ofrihet alltid alstrar svekfullhet, lika mycket hos ofria män som ofria qvinnor. Lagens bokstaf har varit emot qvinnorna, derför ha qvinnorna med list tagit ut sina menskliga rättigheter, list försämrar karaktären, och en dålig karaktär skrapar åt sig hvad den kan, utan att bry sig om huruvida han gör någon orätt. Så har det gått; men Strindberg är hetsig i detta som i allt annat, han har ingen öfverblick, derför är han inte rättvis. Bland mycket förvrängdt och falskt har han dock sagt något, som borde sägas. Det är min tro. Nu hinner jag ej mer. D. 2 Nov. Till Red. af Stockhs Dagbl. Manuskriptet har jag återfått. Tack. Ni gjorde mig en tjenst genom att svara på följande frågor: 1o Har Ni läst manuskriptet, och fann Ni berättelsens början sådan, att Ni menar Er – om slutet tillfredsställer er – vilja intaga romanen som följetong i St. 2o Vid hvilken tid önskar Ni i så fall att den skall vara färdig? Man sade mig att fr. Roos’s skulle före min och att Fru Marianne derför måste vänta till d. 1o Jan., af den orsak har jag låtit romanen hvila och skrifvit på annat under tiden, annars hade den väl varit färdig vid dethär laget. Ännu en gång anhållande om ett par ord till svar Med utmärkt högaktn. Köpenhamn d. Axel Lundegård hade två gånger varit och sökt mig förgäfves. Strax efter middag i dag träffade han mig ändtligen hemma. Jag blef icke glad åt att han kom. Alltid samma tvång i hans sällskap! Utom i mina flickors sällskap. Det är det enda som kan komma honom att bli lik en vanlig menniska, när jag är tillstädes åtminstone. – Nå, han kom således. Det stod en af de beqvämaste stolarne alldeles tätt vid min chäslong. Lagom för en att i förtroligt samspråk sitta hos en på chäslongen liggande.
Uran de samt yrkat dess försättande i ett efter dåvarande behof lämpadt med sednare tiders förbättrade melhoder öfverensstämmande och i allo ändamålsenligt skick, på grund deraf och med hänsigt till hvad i öfrigt förekommit, förklarat sig icke finna skäl att lemna nådigt bifall till nämnde Kollegii underdåniga hemställan om afträdande af såväl fastigheten, som inventarierna till full ego och fri disposition åt verkets innehafvare, utan i öfverensstämmelse med nådiga beslutet den 14 Juli 1837, anbefallt samma Kollegium alt tillse det disponenterne skyndsamligen ginge i förlattning om appreleringsverkets behöriga iståndsällande; för verkställighet hvaraf nämnde embetsverk skulle ega bestämma en lämplig tid, samt att, i händelse vid den sålunda utsatta terminen verkets iordningsställande skulle finnas uraktlåtet, vid vederbörlig domstol göra talan anhängig om innehafvarnes skiljande från appreleringsverket. Nuvarande innehafvarne af nämnda egendom hade, jemte anmälan ali dervarande sidenappreleringsverk af dem, i enlighet med gilna sladganden, underhållits och underhålles, och att, i följd al' föreskriften i högstberörde 1840 års nådiga bref de äfven, med en kostnad af öfver Sextusen R:dr Banko, anskaffat åtskilliga nya maskiner och inrättningar för sidrnappretering, hvilka dem enskildt tillhöriga maskiner och redskap ännu qvarfunnos, samt under yttrad förmodan att detta nådiga bref ej kunde annorlunda förstås än alt Kongl. Majit, med afseende å det af Sidenfabriks-societeten uppgifna behofvel för fabrikerna of appreleringsverkets bibehållande, ansett bifall till öfverlåtelse af kronans dispositionsrätt till egendomen icke då böra meddelas, till stöd för sin ånyo gjorda underdåniga framställning om öfverlåtelse på dem af eganderätten till egendomen och appreteringsverkel emot erbjuden lösen, i underdånighet anfört, alt denna inrättning i synnerhet under sednare lider icke kunnat tillskynda de deri intresserade de fördelar, som dermed åsyftats.
Verkliga förhållandet var, att han inför allmänna opinionen fick båra ansvaret äfven i de fall, der han icke utöfvade makten. * * xSålunda sökte den bonapartistiska, rojalistiska, kleri-kala och ultraradikala pressen med förenade krafter undergräfva Gambettas popularitet. Detta skulle likväl måhända ej hafva lyckats i någon nämnvärd grad, derest icke Gambetta sjelf genom sina planer ätt reformera vallagen och införa scrutin de liste stött många republikanska deputerade från sig och gifvit sina fiender det fruktansvärdaste vapen i handen. Det är uppenbart, att i ett land med parlamentariskt styrelsesätt vallagen är den vigtigaste af alla lagar. Ministéren, regeringen är beroende af folkrepresentationen, och folkrepresentationens sammansättning beror i väsentlig mån af vallagen. Ju färre valmännen äro och ju mindre valkretsen är, desto lättare utsätter man folkrepresentanterna för frestelsen att söka främja valmännens och valkretsens egennyttiga intressen, desto mer underlättar man penningens skamliga inflytande på valen, desto större blir faran, att icke politiska, fosterländska hänsyn, utan kälkborgerliga, lokala intriger bestämma valets utgång. Det var mot sådana frestelser och faror Gambetta ville skydda folkrepresentationen genom att införa scrutin de liste. Enligt den franska vallagen af år 1875 utses deputeradekammarens ledamöter medelst » scrutin individuel * eller såsom det vanligare kallas scrutin d ’ arrondissement. Hvarje arrondissement väljer en deputerad. De arron-dissementer, hvilkas befolkning öfverstiger 100,000 invånare, välja ytterligare en deputerad; de arrondissementer, hvilkas befolkning öfverstiger 200,000 invånare, välja tre deputerade o. s. v. Men i så fall skola arrondissemen-tema delas i lika många valkretsar som antalet deputerade, hvilka skola väljas. Det var en af det republikanska partiets ädlaste ka-rakterer, Bardoux, hvilken i juli 1880 framlade ett lagförslag om ändrande af vallagen och införande af scrutinde läte.
Bankens embetsoch tjenstemän äga att vid 60 års ålder och efter vid pass 40 års tjenstgöring, taga afsked med bibehållande af deras på stat innehafvande löneförmåner oafkortade, då genom läkarebetyg behörigen styrkes, alt de befinnas i ett sjukligt och försvagadt helsotillstånd. Om remiss af denna motion till BankoUtsk. anhålles. Remitterades till BankoUtsk. Upplästes följande af Hr Klingspor, Anders Magnus, inlemnade motion: Sedan gymnastiken, hvilken på vetenskapliga grunder bringats till en förr okänd användbarhet, numera vunnit den väl förljenla uppmärksamhet, att densamma blifvit erkänd såsom ett nödvändigt bildningsoch helsomedel, samt R. H. St., med erkännande af gymnastikens nytta i förenämnde afseende, visat sig så frikostiga i densammas befordrande ej mindre vid gymnasier och skolor, än i synnerhet vid central-institutet i Stockholm, faller det sig både besynnerligt och inkonseqvent, att ett af rikets högsta löroverk, der den studerade ungdomen i så hög grad har behof af gymnastikens fördelar, nemi. Upsala K. akademi, af staten blifvit lemnad alldeles lottlös och helt och hållet i saknad af nödiga medel till gymnastikens ändamålsenliga och högt påkallande upphjelpande. Väl finues vid denna akademi en lokal som till gymnastik begagnas, nemi. den dervar. fäktsalen, hvilken för sådant ändamål blifvit, så godt sig härtill göra låtit, apterad; men denna sal är alltför inskränkt att lemna nödigt utrymme för ändamålsenliga gymnastiska öfningar med det antal ynglingar som vanligen påen gang dertill anmäla sig. Genom undersökning är utrönt, att, medelst borttagande af en skiljovägg emellan fäktsalen och 2:ne derinom belägna rum samt dessas förenande, utrymmet skulle ökas med en god tredjedel emot det nuvar. och lokalen kunna höjas tillräckligt för att blifva till gymnastikrum tjenlig.
StatsUtskottet : Af Herr Westmans Memorialer, ang&- ende begärd förhöjning uti hushyremedlen för LnndshöfdingeBostället i Hernösand, eller det förslag, att Staten må Residencehusel inlösa ; angående anslag till uppmuddring af Umeå eif och farvattnet till Staden; angående fyrbåkars anläggande vid Söderarm, Eggegrundet och Holmön; och angående öfverflyltning på allmänna IndragningsStaten af 1000 R:dr B:co, hvilka uppgifvits vara frånskiljde lönen för Landshöfdingen i WesterNon lands Län, och nu till annan person utgå; af Kongl. Majrts Nådiga Propositioner, angående anslag af nödige medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Gorrectionslnrättningär; angående låneunderstöd af allmänna medel till Trollhätte Canal och Slussverks Bolag, för fullbordandet af en Canalanläggning vid Ströms Säteri i Bohus Län; angående bidrag af Statsverket till Armeens PensionsCassa och Amiralitets KrigsmansCassan; angående låneunderstöd för Staden Norrköping; och angående ytterligare anslag af allmänna me - Den 29 Maji. 331 Läkares anställande i Malmöhus Län; angående uppförande på Statens bekostnad af ett Kongl. Lustslott vid Helsingborg, till minnesvård af Deras Kongl. Maj:ter Konungens och Drottningens samt Hans Kongl. Höghet Kronprinsens landstigning på nämnde ställe; och angående användande af vitén och böter, som tillfallit Kronan, till bidrag vid en undervisnings-anstalt förmedellösa barn i den Stad eller Socken, der den sakfällde är skattskrifves af HerrLandegrens Motioner, angående jemkning och nedsättning af Båtsmanshållet för Södertelje Stad; och angående sökt befrielse för Thorshälla Stad från afrad för till Staden upplåtne Kronohemmannen Säby och Söderby; af densammes Memorial, med hemställan att StatsUtskottet måtte anmodas att låta författa en förteckning öfver alla från RiksSlånden till Utskottet remitterade låneoch anslags-frågor, med provisionelt yttrande, hvilka lån och anslag
Jag tror ej att under sådane förhållanden Sverige bör stöta tillbaka de grundsatser, som hyllas i hela Europa, i synnerhet som handeln mera än något annat är oberoende af politiska gränser. Handelsprinciperna måste vara desamma i alia länder, och ingen del af lagstiftningen är så mycket sorn handelsrätten af kosmopolitisk natur. Hvad det beträffar att juristerne icke skulle hafva kännedom om dessa principer, skulle det verkligen vara ganska bedröfligt, om juristerne icke tagit kännedom om de grundsatser, som i mera än 6 år varit offentliggjorda. Hafva de icke under denna tid derom tagit kännedom, så är att befara, att de icke under de 3 år, som återstå till nästa riksdag, skola taga kännedom derom. Det är vanligt med dessa såväl som andra arbeten, att man tager kännedom derom, sedan de blifvit föremål för offentlig granskning, och under de sista åren hafva dessa grundsatser genom tidningarne och äfven pa annat sätt blifvit ofta till offentligt bedömande framlagde. På grund af hvad jag anfört och då mot 1 gras innehåll icke Den 11 Juli e. m. 11 någon anin. blifvit gjort], får jag an hålla om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Olivecrona: Till svar på Gr. Sparres sista yttrande får jag blott tillkännagifva, att jag ingalunda förnekat B. St:r rätt att för Regeringen framlägga hvilket lagförslag R. St.-r behaga; men jag har trott att, då B. St:r vid sista 'riksdagen i underd. skrifvelse till K. M, begärde utarbetandet af en ny konkurslag, det i denna Ständernas begäran redan låge en förutsättning att R. St:r önskade förslagets utgående från Regeringen efter förutgången granskning hos Högsta Domstolen i enlighet med grundlagens föreskrift. Gr. Sparre har vidare påstått, att jag yttrat det den Fransyska handelsrätten icke vore äldre än 50 år. Denna upfattning af mitt yttrande grundar sig på ett misstag. Jag sade nemi. att kodifikationen af den Fransyska handelsrätten icke är mera än 50 år gammal; denna kodifikation, hvars resultat är Gode de Commerce, skedde år 1807, och lagen är således 53 år gammal.
Sedan i afseende på ofvanberörde hos Commerce-Rådet Björnberg ilin estå ende Götheborgs f. d. Discont-Ver k tillhörige medel, den här vid Riksgälds - Contoiret anstälde Kamereraren för utredningen af samma Discont-Verk låtit, i öfverensstämmelse med de grunder Herrar Fullmägtige föreskrifvit, upprätta en Liqvid, enligt hvilken Liqvid, som genom Herrar Fullmägtige blifvit CommerceRådet tillstäld, Commerce-Rådets skuld till Discont-Verket skulle bestiga sig till 5,858 R:dr 35 sk. 5 r.‘st., och Commerece-Rådet, jemte öfrige Directeurerne i Götheborgs Discont, hos Herrar Fullmägtige anmält Protest Revisorers Berättelse. 8o5 Emot samma Liqvid, under yrkande, att Discont-Verkets hos Commerce-Rådet innestående medel endast utgjorde 4>S65 R:dr 35 sk. 8 r:st., hvilken summa Commerce-Rådet ock skall erbjudit sig att betala , så vida den af Herrar Fullmagtige, såsom siutliqvid, Erkändes; Så hafva Herrar Ful Imägtige, under den i4:de sistlidne Augusti, förklarat sig ej finna skäl till ändring uti de förut af Herrar Fullmägtige bestämde grunder , efter hvilka Liqvidationen blifvit upprättad; hvadan det uti samma Liqvidation Commerce-Rådet Björnberg till last förde Saldo af R:dr 5,858: 35. 5. borde till Riksgälds-Contoiret inbetalas. Emot detta Herrar Fullmagtiges Beslut har Commerce-Rådet Björnberg, uti en till oss ingifven skrift, fört klagan, samt på förmente skäl påstått, att den af honom redan erbjudne Summa R:dr 4>865 • 35. 8., utgjorde bans rätta skuld till Discont-Verket.
Till inköp af någre smärre oundgänglige byggnader vid Vaktmästare-Bostället samt till reparationer derstädes 442:4^- 7- Hvarigenom alltså de medel, som Utskottet ansett böra till de vid Strömsholm nödige ansedde förbättringar anslås, utgöra en rund Summa af 3,oooR:dr, dem Utskottet torde få beräkna vid den generella Stats-regleringen. Likmätigt förslaget, skulle jemväl erfordras: till uppförande af en ny Köksbyggnad 12,918 R:dr 28 sk., arne nya Promenad-Broars anläggning af gjutet jern, till 12,400 R:dr, men i fall de finge förfärdigas af Träd endast 3,o36 R:dr 42 sk., nybyggnad af ett Spruthus 200 R:dr 4 sk. och ett Orangerie 6,000 R:dr, samt till Meublers inköp och reparation 4>°oo R:dr, för hvilka utgifter Utskottet, såsom ofvanberördt är, anser sig icke böra tillstyrka något särskildt anslag, hvarvid, angående Köksbj^ggnåden, jemväl förekommer, att Handlingarne icke upplysa, huruvida den gamla Köksbyggningen är alldeles obrukbar, och det ej är att förmoda, att något
Efter inhämtande af Statskontorets underdåniga utlåtande, har Kongl. Majrt uti nådigt bref till bemälda Embetsverk af den 4 December 1845, i enlighet med Rikets Ständers hemställan, uti detta ämne meddelat nådigt förordnande. H9§:o angående inlösen af förläningar, upplåtna lill Löfås Silfververk (183). Om verkställighet af Rikets Ständers härvid anmälda, af Kongl. Majrt gillade beslut har, under den 17 Juni 1845, Bergskollegium blifvit i nåder förständisradt. !99:o angående Riksbankens fåneoch kredit-rörelse (191). Vid föredragningen häraf den 17 Juni 1845 har Kongl. Majrt, beträffande Rikets Ständers anhållan om Kongl. Majrts nådiga bemedling och garanti vid upptagande af utländskt lån till förstärkande af Bankens metalliska kassa, i nåder förklarat Sig vilja, uppå Bankofullmäktiges särskilda anmälan, då behofvet af lån inträffade, nådigt beslut i ämnet meddela, i följd hvaraf och med afseende jemväl å hvad Rikets Ständers skrifvelse i öfrigt innehöll, densamma för det då varande icke föranledde till någon åtgärd. 200: o Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 33 200) angående Presidenten af Billberglis, Kanslirådet Valerii, Kammarrättsrådet Winroths och Kontrollören Middendorlls ansvarsskyldighet i Finerska lullbalansmålet (184). Rikets Ständers härvid anmälda, af Kongl. Maj:t bifallna beslut har under den 17 Juni 1845 blifvit vederbörande lill kännedom och efterrättelse i nåder meddelad t. 201:o an gående beräkningen af Statsverkets inkomster för åren intill nästa Statsreglering (204). Hvad Rikets Ständer härvid beslutat, har, uti nådigt Bref af den 17 Juni 1845, blifvit Statskontoret till kännedom och efterrättelse meddeladt. 202.0 angående kolonien St.
Och då frågor, som afse tillämpning af Bankens embetsoch tjenstemäns betalningseller ersättnings-skyldighet icke, i händelse af bestridande, få afgöras utaf Fullmäktige, utan böra, efter föregången undersökning, öfverlemnas till vederbörlig domstol; torde det af motionären åsyftade stadgande icke erfordras. För öfrigt och enär det måste anses tillhöra Justitise-ombudsmannen att i allmänhet vaka öfver lagarnes behöriga efterlefnad, lärer ofvanberörde förslag icke böra till någon serskild åtgärd föranleda. Utskottet kan ej eller till bifall förorda framställningen om utfärdande af den föreskrift, att ^Rikets Ständers Bank under intet vilkor erkänner någon ansvarighet för andra penningar, som inkomma till Verkets Kassörer än dem, för hvilka qvitto på Bankens blanketter blifvit afgilvet, enar Banko-Verket härigenom skulle undandraga sig en ansvarighet, som kan. anses åligga hvarje auktoritet, i afseende på densamma underlydande tjenstemän. Slutligen har motionären föreslagit, dels att ett nytt Brand-reglemente måtte på laglig väg blifva utarbetadt och sanktioneradt och dels att en serskild Brandkorps måtte bildas, uti hvilken må kunna inträda de af Bankens tjenstemän, som till sådane sysslor känna sig ega duglighet och som icke hafva penningar och handlingar, att vid inträffad våda vaka öfver. Det reglemente, motionären afser, blef af Banko-utskottet vid 182&-— 1830 årens riksdag fastställd t; och har, efter hvad Utskottet kunnat in - Banko-UlskotteU Memorial, N:o 72. 7 hemta, något klander öfver de deruti upptagne föreskrifter under den sedermera förflutna liden icke ifrågakomma. Genom bildande, på sätt motionären vidare föreslagit, af en serskild Brandkorps för utöfvande af befälet vid Bankens brandanstalter, skulle
Pahnstjernas berörda motion för närvarande icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slockholm den 4 Juli 1848. Emot förestående beslut reserverade sig herr kontraktsprosten Nibelius. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktrtck.er!bt, 1848. Beviltn.-U tsk:s Utlåtande, N:o 26. i JW »«• Ank. till Exp.-Ulsk. den 11 Juli, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af återreniiss af Betänkandet tr.o ig, om bestämmande af en assurans-afgift för summor, soia under rekommendation med posten af sändas. Enligt Utskottets ankomna protokollsmldrag af elen 17 och 21 i förl. månad, har förutnämnde betänkande blifvit bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. Prestesamt Hederv. Bonde-ståndet, hvaremot detsamma blifvit af Wällofl. Borgare-ståndet ålerremilteradt. Under den diskussion, som i delta ämne inom sistnämnde riks-stånd förekommit, hafva, utaf de talare, som yrkat afslag å betänkandet i dess helhet, följande hufvudsakliga anmärkningar blifvit emot detsamma anställda, nemligen: att en assurans-afgift redan kunde anses vara inbegripen i det nuvarande postportot; att någon dylik afgift icke borde bestämmas utan i sammanhang med en länge ifrågasatt nedsättning af postportot i allmänhet; samt alt, i händelse assurans-afgiften komme att fastställas, den nu utgående rekoinmendalions-afgiften åtminstone borde upphöra.