Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För de fordringar som frän innestäcndr räntor och utikylder härrörde, äger Husbonden bättre rätt och företräde till betalning framför andre Borgenärer, äfwen som de Adelns Betjente eller Fogdar, hwilka vä nägot sätt förskingra be medel och räntor be för Husbondens räkning af best undcrhafwande uppburit, stola wara samma straff underkastade, som dr Krono-Betjente, hwilka beträdas att Kronans uppbur» ne medel förskingrat hafwa. § 9- Därest sä inträffa skulle, att nägra Säteris,iller Frälse, gods hädanefter blifwa under Kongl. Majit och Kronan inbragne, för efterräkningar af under händer hafde medel, penningr-Eravatloner, EmbetS-förse elser. Den 2Z October. 464» elser, eller annat siikt, d6 skall samma gods stä under Ibsen antingen af rätter Dbrdeman eller annor i Slägren, och därest sädan eZ finner eller icke gitter och förmär, dä af annan Frälseman, antingen för den summa Kronan Frälse - godset antagit, eller efter hwad Högst derföre bjudcs därest Kronans fordran större än godsets rätta wärde är, sä att hädanefter intet Frälse niä hoS Kronan förblifwa. § ro. Enär sä händer att nägon af Ridderskapet och Adeln sitt Jordagods lagligen förbrutit och förwcrkat hafiver under Kongl. Majit och Kronan, dä stall hwad förbrytaren efter Lag tillhört och han mistat, bfwerlälas nägon af hans slägt, dock Kongl. Majit öppet och obehindradt gifwa det till hwilken af Slägte» som han i Räder prbfwar hafwa det samma förtjent, en eller flera. Skolandes silke benädningar icke säsom Donationer och sörlänkngar anses, utan säsom Frälse behälla den natur de före förbrytelsen haft» § 11.'
Flere talare hafva uppträdt och §ivis genomgått betänk.; och då jag af dem är i hufvudsaken förekommen, återstår blott för mig att anföra några få anmärkn:r, som af dessa Hrr talare blifvit förbigångna. Jag skall i korthet framföra hvad jag har att säga. På sidan 15 anföra Utsktn : ”att hvarje stadssamhälle må, genom utsedde deputerade, utarbeta förslag lill stadens administration, skiljd från dess domaremakt, med iakttagande af hvad om sockenstämmor kan blifva stadgadt, samt att sådant förslag underslälles K. M:s nåd. pröfning.’’ jag vill fästa uppmärksamheten derpå, all detta troligtvis icke låter sig verkställa. Domaremakten i städerna nemi. hafva så mycket med uppbördsverket, polisen och andra ärenden i samfundet att skaffa, att om en administration skulle uppkomma, skiljd från domaremakten i staden, så skulle man just be-* främja hvad man söker förekomma, nemi. splittring i ärendenas behandling. Till 4;de Jin har Hr von Rosen, i fråga om att socken** stämma äfven må hållas samma dag den utlyses, önskat det tillägg, att vid sålunda utlyst och hastigt inträffande sockenstämma inga beslut om communal-afgifters erläggande må fattas. Jug ber att få fästa hans uppmärksamhet derpå, -att ganska ofta förekomma sådana frågor vid allmän sockenstämma, då besluten deröfver genast böla gå i verkställighet, hvarpå jag sorn exempel må anföia kyrkobyggnad. Om i sockenstämman uppgifvas behofVet alt för detta ändamål vissa bräden böra tillsläppas af hvarje mantal, så är det en eommunal-afgift, stim mången gång, och i de flesta fall, hör genast utgöras, på del ej en vida större förlust och skada för kyrkobyggnaden må inliäffa under en längre afvaklan på dessa bräder. Den 29 Augusti f. ra. 443 Hvad 6:le §:n beträffar, anser jagattUlskm härvid hafva förbisett deri omständigheten huru förhållas bör då sådane personers lätt kan komma under öfverläggning, hvilka icke hafva i sockenstämman någon rösträttighet.
Då skulle charteringen iakttagas med mera sorgfällighet, och charterade handlingar noggrannare vårdas. Med Herr af Malmborg kan jag ej instämma deri, att den Domare, som ville ställa borgen för stämplade pappers-uppbörden, vore en dålig Domare; ty jag kan ej medgifva att alla de Domare före år 1823 varit dåliga, sorn ställt sådan borgen. Jag tror man bör återgå till stadgandet före den tiden, att alla Tjenstemän i allmänhet böra prestera en dylik borgen. Undantager man åter en del; då först är det obehagligt för de öfrige, alt hafva sig en sådan skyldighet ålagd. Herr Tham: Grefve Posse har till det 74 Den i April f. m. mesta förekommit mig i hvad jag tänkte svara på Herr af Malmborgs anmärkning. Jag ville blott erindra, att ända till i8a3 års Riksdag ålåg det Domare att ställa borgen för Charlas Sigillatse uppbörden; men då väcktes bär af en Domare motion, att denna skyldighet måtte upphöra, och detta bifölls af Rikets Ständer, med vilkor att Domare skulle 2:ne gångor om året redovisa för det reqvirerade Charlasbeloppet. Att Utskottet nu föreslagit återgång till det gamla stadgandet om borgens ställande, liärrörer af den erhållna upplysning, att bos Domare yppats ganska betydliga och svårt åtkomliga balancer. — Herr Ribbing bar ansett det öfverflödigt, att i Förordningen nämna, det ansvar ej bör drabba någon för handlingars beläggande med för stor charta. Det trodde äfven flere Ledamöter i Utskottet; men då upplystes, att en kitslig Actor verkligen tilltalat en person för sådant; och derföre lät Utskottet detta stadgande inflyta. —. Att Fastebref skola skrifvas på Charta, är redan förut stadgadt, men en olägenhet dervid är svårigheten att få lagom stora Chartor; ty annars måste en del Chartor biläggas, och då är alltid tillfälle till missbruk.
Maj 1835, taga deras början den i5 April innevarande är, får Utskottet, då angeläget är, att till ofvan omförmälde Revisionsförrättningar vid Låne-Contoren i Götheborg och Malmö Revisorer förordnas, vördsamt hemställa, det måtte Riks-Stånden, hvart inom sig, utse en Revisor och en Suppleant, för granskning af hvartdera Låne-Conlorets räkenskaper och förvaltning för näsllidet år, och örn det fattande beslutet skyndsamligen lemna Utskottet del , på det de personer, som dertill varda utsedde, måtte, genom Utskottets försorg, derom erhålla underrättelse. Stockholm den 7 Februari 184,0. Memorial, med anmälan att Banco-Fullmäktiges till Utskottet afgifne Berättelse ofördröjligen kommer att till Rikets Ständer öfverlemnas.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle hvad StatsUtsk. i inledningen till utlåt. N:o 74, i afseende på planen för sjöförsvaret föreslagit. Denna propos. besvarades med stanka Ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att Ja härvid varit öfvervägande. Hr Munck af Rosenschöld, begärde votering. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. torde linna, att vid den begärde voteringen Ja-propos:n borde innefatta bifall till Utsk:s förslag, men att, hvad Nej-propos:n beträffade, Hr Coijet afgifvit ett särskildt förslag till propos., hvarjemte han dock vilkorligen yrkat att ifrågavar. punkt måtte återremitteras, samt den ledamot, som instämt med honom, äfven hade yrkat återremiss. Hr Munck af Rosenschöld: Jag tager mig friheten fästa Hr Gr. o. Landtm:s uppmärksamhet derå, att Hr Coijet i sitt anförande yttrade att han önskade återremiss af förevar, punkt uti betänk, endast i den händelse att Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han, på grund af 69 § Reg.F., funne StatsUlsk:s redaktion af denna punkt icke förr än efter föregången återremiss kunna förändras. Jag får således anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, ville derom yttra sig och att jag derefter måtte åter få ordet. Hr Landt ra. förklarade, alt han, då ifrågavar. punkt icke rörde statens reglerande, ansåg sig icke vara hindrad att framställa propos. å det förslag lill und. skrifvelse, som af Hr Coijet blifvit äskadt. Frih. Tersmeden: Någon återremiss lärer här icke behöfvas, enär det heror på R. o. Ad. alt bifalla, afslå eller med förändringar antaga förevar, punkt af Stats-Utsk:s betänk., utan att någon återremiss deraf behöfver föregå.
— Skulle man likväl icke anse Bevillningens stigande blifva betydligare, än att hemmansvärdenas nedsättning dermed jemnt liquiderades; så återstode ändock en ren behållning af 2,292,000 Rtdr år - iio Stats -Utskottets ligen. Men äfven derunder har Stats-Utskottet, för säkerhets skuld, nedsatt sina beräkningar med 21,600 R:dr om året, och antagit alt de till RiksgäldsContoiret inflytande Bevillningsmedel blott skulle inbringa 2,270,600 Pal. Längre kunde StatsUtskottet icke heller gå, utan att motsäga sig sjelft, enär Utskottet i sitt Betänkande N:a 3o2 sid. 488 beräknat bevillnings-inkomsten år 1829 till R:dr 2,3o4,ooo. sa att, om derifrån afdragas för deruti inbegripne Skatterätts-Medel <Stc., eti lika summa som blifvit derföre beräknad de följande 5 åren* eller t 18.000. återstå 2,206,000. eller en behållning af . i5,4oo. mera, än de ... 2,270,600. utgöra, hvilka Utskottet beräknat för åren i83o—34- Icke ens Ur Lagman Ståhle har reserverat sig möt denna beräkning, hvilken ock R. St:r, genom bifall till Betänkandet, godkändt. — Något skäl, hvarföre de skulle, i strid mot detta deras beslut, anse de kommande åren mindre indrägtiga än Riksdagsåret, och nedsätta förslugs-beräkningen öfver Bevillningens belopp ännu lägre än StatsUtskottet, eller Under de 2,270,600. — är mig icke gifvet ätt inse. Enär jag, på sådane grunder, anser de till RiksgäldsContoiret inflytande
— N:o 3, i anledning af väckta motioner angående förändring af lagens stadgande om ränta: B. VI. 185, 212, 261, A. 272; E. VII. 269. — N:o 4, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rö rande vissa delar af Utskottets Betänkande N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker, med rätt alt utgifva egna bank-sedlar: B. VII. 37, 65, 70, A. 71, E. 326. — N:o 5, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rö rande vissa delar af Utskottets Betänkande N:o 2, med förslag till lag om enskilda hanker, ulan rätt alt utgifva egna bank-sedlar: B. VII. 37, 65, 71, A. 73, 76, B. 229, 238, 245, A. 245, 246, B. 306, 326, A. 326, E. 326. — N:o 6, i anledning af Riks-Ståndens beslut olver de af Utskottet framställda förslag rörande lag om enskilda banker, utan rätt alt utgifva egna bank-sedlar: B. VII. 229, 238, 245, A. 245. 246, B. 306, 326. A. 326, E. 326. — N:o 7, angående särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare hiträdt sammansatta Banko-och Lagutskottet: B. VII. 229, 238, A. 238. Banko-Verket, Rikets Ständers åren 1860, 1861 och 1862 för - samlade Revisorers berättelser om nämnde verk: I. 25, R. 25, B. 392, 457, A. 457. Banko-Verket, Banko-Utskottets
25- Morn. litt. f. Punkterne 10 och 11 innehålla Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets Förslag til! stadganden i §§. 28 och 2g af förenämnde Utlåtande, Punkten 12 innefattar enahanda stadgande, som 6:te Mom. af §. 211, med allenast någon redactions-förändring. Punkten i3 är föreslagen i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 44) §• 26- Slutligen hemställer Utskottet, att då Upplåningen för Handelsoch Närings-Disconternes räkning numera upphört, samt den rättighet, som Rikets Ständer vid i834— l835 årens Riksdag, genom bifall till Statsoch Banco-Utskottens, under N:o 5i, då afgifne Utlåtande, meddelat Nya Passevolanceoch Armens Tross-Passevolance-Cassor, att emot ränta insätta deras ofruktbart liggande medel på Låne-Bankens Upplåning för nämnde Disconter, sålunda jemväl förfallit, föreskrifterne i 2i3 af '^4* ars BancoReglemente måtte få från nu upprättande Banco-Reglemente uteslutas. Stockholm den i5 Maj i845. STOCKHOLM, I. Banco-htskottets Mentor alj Alris 70 och 71. I N:o 70. Aok. lill Exp.-TJtsk. den 16 Maj, kl. 7 e. m. Memorial, med förslag till förändrade föreskrifter i 6:te Artikeln r.sta Afdelningen uti nu gällande Banco-Reglemente.
Den, som instämmer i Högvördige PresteStåndets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande tillämpningen af SkiftesStadgan, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anser Ridderskapet och Adeln, med instämmande i BorgareStåndets beslut, någon underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i afseende å tillämpligheten af SkiftesStadgan, icke erfordras. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan , 42> 4^ och 44 §§• i Rid darliusOrdningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan tre qvart till 10 e. m.; och befunnos vid Voteringens slut klockan tre qvart till 11 e. m., sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt Den 27 Augusti e. m. 2 a t de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 14. Nej — 39. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således ansett någon underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t i afseende å tillämpligheten af SkiftesStadgan icke erfordras. Angående Friherre Wr angels förslag att antingen ÖfverDirecteuren vid LandtmäteriContoiret, eller ock någon annan i behandlingen af Skiftesmål kunnig person, borde vara Föredragande deraf i Högsta Domstolen, m. m. Utskottens yttrande i denna del godkändes. Härefter Fann Ridderskapet och Adeln för godt, bifalla allt hvad Utskotten i deras första Betänkande tillstyrkt, och hvar-» vid någon anmärkning icke blifvit gjord. Justerades 5 ProtocollsUtdrag innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 19 dennes fattade beslut.
Utdrag den 29 Maji l82gi 135 S. D. Ståndet, som den 3 slstlidne Februarii bifallit Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, N;o 36, rörande väckt fråga om rättighet alt leverera Ränte-Hö och Halm in natura för Kongl. Hof-Stallets behof, gilhide nu det i nämnde Utskotts, i anledning af inom Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet , vid det första Betänkandet gjorda anmärkningar, under N:o ri5, afgifne Utlåtande, yttrade tillstyrkande, att till det i det förra föreslagna vilkor, att prsestationen af Räntehö och Halm in natura för Kongl. HofStallets räkning mitte verkställas å den plats, som för sådant ändamål kan varda anvisad, må fogas det tillägg, att denna levereringsplats bör utsättas inom Lagsagan eller vid Kongl. Hof-Stallet i Stockholm. S. D. Efter förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 116, i anledning af inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 27, angående väckt fråga om åtgärders vidtagande till spridde Roteandelars sammandragande, fann Ståndet för godt att vid förstnämnde Utlåtande låta bero. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Constitutions-Utskottets Merna - l36 Prot, Utdrag den 2g Maji 182g* rial, N:o 28, angående Herr F. L. Rosenqvists af Akershult anmärknings-anledning i afseende på grunden för en Sökandes uteslutande från förslaget till ett Pastorat. Från Hedervärda BondeStåndet» S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 43, öfj ver gjorda anmärkningar vid Banco-Utskottets Betänkande, N:o i3, i anledning af en från Höglofl.
Och har Väl loll. B or gar eSlandet, som forst, med förblifvande vid sitt förut i ämnet fattade beslut, ogillat hvad Utskottet hemställt, sedermera i så måtto antagit Ridd. och Adelns inbjudning till de öfrige RiksStånden, att sig förena i Ridd. och Adelns beslut, att Ståndet beslutat: ”det RiksgäldsContoiret skall, för att tillhandahålla K. M:t årligen berörde 70,000 R:dr, intilldess Öfverskotten blifva utredda, eller, derest Öfverskotten härtill för något år icke lemna tillgång, desamma genom Upplåning anskalfa, med vilkor, att nämnde förskott af de följande årens Öf* verskottsmedel skola ersättas.” Deremot hafva hvarken PresteStändet eller BondeStåndet antagit Ridd. och Adelns inbjudning. Vid detta förhållande, och då Utskottets öfvanberörde hemställan blifvit förkastad af samtelige RiksStånden, af hvilka PresteStändet och BonileStundet Betänka n den, N:o 44r633 förenat sig om ett oell samma beslut i denna fråga, men Ridd. och Adela och BorgareStåndet åter, ehuru i hufvudsaken ense, meddelat olika förklarande!!, i så måtto, att BorgareStåndet i afseende på verkställigheten gifvit en bestämdare föreskrift; får Utskottet tillkännagifva, att derest II. Ridd. och Adeln eller V. BorgareStåndet ej skulle finna för godt, att, med frånträdande af sina fattade beslut, biträda II. PresteStåndets och II. BondeStåndets; omröstning af Förstärkt Statsutskott bör anställas, efter följande till R. Sttrs godkännande nu tillika framställte propositioner ; i:o Den som bifaller, att, i öfverensstämmelse med II. PresleStåndets och II. BondeStåndets förklaranden, det belopp, hvarmed Öfverskotten på StatsVerkets inkomster för åren från och med i83o det ena året möjligen understiga den summa af 70,000
Men låtom oss härjemte ej blunda för en hufvudstads skuggsidor, utan skynda att medgifva att uti hvarje större hufvudstad äro lyx och öfverflöd, utsväfningar och brott hvardagliga gäster, samt att på intet ställe af ett land framträda motsatserna mellan rikedom och fattigdom, bildning och råhet, så bjert, som uti hufvudstäder med någon mera betydande befolkning. Ar Sveriges hufvudstad uti dessa hänseenden olik öfriga hufvudstäder? Man har velat påstå, att Stockholm skulle stå lägre uti åtskilliga riktningar än sina gelikar uti andra länder; att den hade en hufvudstads alla dåliga sidor, men foga af de goda, samt att, till följd häraf, dess inflytande på hela fäderneslandet snarare skall vara skadligt än gagneligt. Ett dylikt antagande har man t. o. m. sökt leda i bevis medelst statistiska siflerberäkningar. Som det ej hör till ämnet denna gång att ingå uti granskning af de åberopade siffrornas riktighet eller af de från dem dragna slutsatsernas giltighet, må det vara nog att jag, på grund af egna iakttagelser, jemförda med andras, uttalar den öfvertygelse att dessa siffror tarfva att betydligt sofras, samt att de elter skedd sofring med all säkerhet skola utvisa att Sveriges hufvudstad snarare står bättre och ej sämre än andra hufvudstäder just uti de punkter, i hvilka man, jag antager af skeft uppfattad fosterlandskänsla, sökt nedsätta den. Oen 22 Augusti e. m. 101 Min åsigt är att Stockholm, lika med öfriga hufvudstäder, jemförelsevis ej mer, ej mindre, utöfvar ett i vissa hänseenden fördelaktigt, i andra skadligt inflytande på hela landet; och är denna åsigt sann, måste deraf följa, att jag anser det såväl från det allmännas, från statens sida, som från hvarje enskild sann fosterlandsväns, vara en oafvislig pligt att söka verka till det mål, att det skadliga inflytandet blir så ringa, som möjligt, och det fördelaktiga deremot det högsta möjliga. Detta mål är högt och af den djupa betydelse, att det allmänna ej bör rygga tillbaka för någon uppoffring, huru betydande den än må blifva, för att nå det eller närma sig detsamma.
Stjernelds ”förklaring” leder sig till den slutföljd att bristen före i836 varit betäckt och årligen tillvuxit genom löpande crediler hos utländska handelshus — dyrheten af hvilken financeoperation med omsättningar, provisioner, courtage etc., en livar, som befattat sig med aflärer, känner — operationer, hvilka dessutom oftast föranleda till vinglerier af flerfalldig art och lätteligen leda till sammanblandning af förvaltarnes egna och cassans i deras namn besörjda affärer: när, säger jag, alla dessa förhållanden nu på en gång uppdagas och Regeringen, i stället att tned öppet förtroende gå Ständerna till mötes och ärligt saga dera huru det stod till, låtit sina functionärer framträda med det ena tvetydiga och förvillande intyget efter det andra, för att 0111 möjligt inveckla och dölja rätta förhållandet, — då hemställer jag, mine herrar! hvad förtroende Regeringen kan fordra af Representationen tillbaka. Jag hemställer, om icke förtroendet på ena sidan är det enda som ingifver förtroende på den andra, och om icke ett motsatt bemötande måste ingifva motsatta känslor. Det är åtminstone min händelse, och jag är öfvertygad att många med mig liktänkta icke skulle tvekat att gå Regeringens önskningar i detta fall till mötes, så framt man icke från början varsnat en benägenhet alt föra Representationen bakom ljuset, hvilket, efter mitt sätt att se, långt ifrån att belönas, bör bestraffas. När vi erinra oss, att Konungens Utrikes Minister här erkänt, att det anslag, som för närvar, är beviljadt för cabinettscassan, är fullt tillräckligt för diplomatiska utgifter, och delta anslag utgör 176,000 r:dr rgs mindre än det förra (när nemi. inräknas del belopp af extra utgiftsfonden, som tillika varit användt för cabinettscassans behof), så uppstår den klara följd, att, örn verklig hushållning blifvit iakttagen med cabinettscassan, så skulle ett belopp af minst i5o,ooo r:dr årligen kunnat disponeras för sådana denna cassas tillfälliga behof, såsom de utomordentliga ambassaderna till kröningarna i Mosciva och Rheiins.
S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 66, i fråga om upphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl, blef samma Betänkande bifallet. S. D. Med anledning af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. PresteStåndets inbjudningar, genom utdrag af dessa Riks-Stånds Protokoll den 18 dennes, och i enlighet med af Herr Wijk inom Borgare-Ståndet samma dag gjord framställning, beslöt Borgare-Ståndet, äfven för dess del, en underdånig tacksägelse-adress till Kongl. Majit af 168 Prot.-Utdrag den 22 Mars 1854. Rikets Ständer, med afseende på Kongl. Maj:ts oafbrutna och osparda omsorger för betryggande af de förenade rikenas vänskapliga förhållande till utländska magter, under de stridigheter, uti hvilka en del af Europa för närvarande är inveckladt; och skulle Expeditions-Utskottet anmodas, att förslag till omförmälda tacksägelseadress uppsätta; äfvensom Ståndet ansåg nämnda underdåniga adress böra till Kongl. Maj:t af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemnas. S. D. Föredrogos ånyo Siats-Utskottets Utlåtanden: N:o 64, Litt. A, i anledning af Kongl. Maj:ts ^nådiga Proposition angående anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti salpeter-hjelpens beräkning inom Kalmar, Kronobergs och Jönköpings lån; bifölls. Litt.
Till följd deraf uppstår i orten en rörelse hvaraf den svårligen kan göra sig en föreställning, som icke sjelf på stället observerat den. Jag har med egna ögon på Tyska jernvägar sett hurusom bondhustrur rest flere mil Den 29 Juli e. m. 333 på jernväg för alt i städerne få afsätta grönsaker, ägg och andra obetydliga produkter. De begagnade sig af jernvägen såsom varande det billigaste fortskaffningsmedlet, och det hade icke för dem varit möljligt att uti penningar förvandla produkter af så obetydligt värde och så ringa belopp om de icke uti jernvägen haft ett snabbt och billigt kommunikationsmedel med städerne. Jag anhåller alt få anföra blott ännu ett enda bevis på huru stor rörelse jernvägarne kunna åstadkomma. Då jag för några år sedan var i Rhentrakten firades i staden Maintz en fest till Guttenbergs minne. Man hade nemi. i denna stad åt Guttenberg upprest en minnesstod, som skulle invigas på en viss dag. På denna dag transporterades omkring 13,000 personer på jernväg emellan Frankfurt och Maintz. Jag hemställer till Eder mine Hrr, huruvida under vanliga förhållanden och med våra vanliga kommunikationsanstaltei, ens en tiondedel af denna menniskomassa kunnat på samma tid framföras. Detta är endast ett ringa bevis på den otroliga rörelse, som uppstår i de trakter, der jernvägar anläggas. Otaliga andra skulle kunna framdragas, men jag har redan allt för länge tagit R. o. Adis uppmärksamhet i anspråk. På alla de skäl jag nu anfört, kan jag icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till StatsUtskis betänk, i detta ämne. Jag ber R. o. Adis ledamöter vara öfvertygade derom, att jag icke lättsinnigt gifver min röst för den ifrågavaride jernvägen. Jag har länge varit tveksam i detta afseende; så tveksam, att då personer, som lifligt intresserat sig för jernvägsanläggningen i vårt land, för någon tid sedan anmodade mig att skrifva en artikel öfver deras nytta i militäriskt hänseende, ansåg jag mig ej böra foga mig efter deras önskan, derföre att jag sjelf ej var fullt förvissad om möjligheten att tillvägabringa och underhålla dylika kommunikations-anslalter i Sverige.