Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Akademien ansåge sig böra i ett sammanhang framställa hvad som erfordrades för experimentalfältets och den der afsedda agrikultur-kemiska försöksanstaltens anordning i öfverensstämmelse med tidens fordringar samt så, att de anspråk tillfredsställdes, som man egde på en offentlig anstalt, hvilken, belägen i närheten af hufvudstaden, (litigt besöktes icke blott al innevånare från olika delar af riket, utan äfven af resande från främmande länder; och hade i sådant afseende och på det att, å ena sidan, de vetenskapliga och rent agrikultur-kemiska försöken måtte kunna vid experimentalfältet oafbrutet fortgå och bedrifvas i den utsträckning och på det sätt i samband med andra varande och blifvande likartade anstalter inom riket —, att för landtmannapraktiken nyttiga och lämpliga rön der kunde göras, samt, å andra sidan, de delar af experimentalfältet, hvilka icke voro^alsedda för den kemiska försöksanstalten, måtte kunna förete ett välskött och efterföljansvärdt åkerbruk, Akademien upptagit de för ifrågavarande ändamål erforderliga anslag på följande sätt, nemligen: l:o. Laboratorier, med dertill hörande lägenheter, jemte boningsrum för Kemisten och dennes Assistent, ämnade att inredas uti det redan vid fältet befintliga stora stenhus, och för hvilka inredningsarbeten, jemte inventarier till laboratorierna, kostnaden beräknats till 8,500. 2:o. Loge med förvaringsrum för försöksgrödorna, vågrum, torkrum, m. (1. lokaler, som, genom reparation och förändrad inredning af fältets gamla loge, ansetts kunna erhållas för 500. 3:o. Källare, med derofvanpå anbragt torkningshus för mogna vex - ter och deras frön 2,300. 4:o. Ladugård och försöks-staII 9,500 5:o. Inredning till mjölkkällare, med planstensgolf och hyllor ro. in., af den under stora stenhuset redan befintliga källare 450 6:o. Loge, för experimentalfältets landtbruk 6,000. 7:o.
Men stallsvennen gladde sig, och menade, att detta väl torde blifva den sista resan för hans broder. Hofmannen rustade sig nu och red till bondens hemvist, såsom förra gången. Han gick in, tackade för sist, och beddes ett godt råd, huru han skulle vinna konunga-dottern ut ur jättens gård. När de hade rådsammats, sade bonden: »ditt förehafvande är svårt, och jag vet icke rätteligen huru det kan aflöpa; ty konunga-dottern sitter i högan loft, inom en förtrollad bur. Likväl är mitt råd, att du fäster jern-kilar i väggen, och så går upp till henne. Sedan står att se, om lyckan vill vara eder gunstig.» Hofmannen tackade för gubbens råd, och sade sig vilja följa det. Han tog derefter afsked, och vandrade till jättens stuga; men bonden unnade honom väl, och afbidade med oro hans återkomst. Om qvällen sedan det blifvit mörkt, fästade hofmannen kilar i väggen, och kom sålunda upp i högan loft. Men jungfru-buren, hvarest prinsessan satt fången, var förtrollad, så att ingen skulle kunna öppna låset, utom allenast den, som af ödet var bestämd att blifva möns brudgum. När nu konunga-dottern fick se den raske ungersvennen, gladdes hon i sitt hjerta; men låset sprang upp af sig sjelf, så att hofmannen kom in i buren. Han förtäljde derefter sitt ärende, och frågade om prinsessan ville följa honom. Härtill var hon villig, och gjorde sig straxt redo. När de nu gingo utför väggen, höll ungersvennen henne fast, att hon icke skulle falla, hvilket mön lät sig väl behaga. Derefter drogo de hastigt bort, och kommo till bondens gård. Men hofmannen ville icke bida, utan tog farväl af den rådkloke gubben, och lagade sig tillreds att fara hem. De färdades så till kungsgården; men under vägen fattade ungersvennen en häftig kärlek för den fagra mön, så att han trodde det skulle blifva hans död, om någon annan fick ega henne.
Skellefteå, Norsjö och Sörns socknar i Westerbottens län med 19,742 personer, Piteå stad, landsförsamling och lappmarker 16,487, » Luleå stad, landsförsamling och lappmarker, jemte Råneå socken 23,320, n samt Kalix och Torneå fögderier 22,985, §2 534- Den 21 November f. m. 559 hvaraf kunde antagas att befolkningen i nyssnämnde socknar af Westerbottens län; samt i Piteå stad, landsförsamling och lappmarker 36,229 personer, vore närmare Piteå, än Luleå, men att deremot hela den återstående delen 46,305 » vore närmare den sednare än den förra staden. En betydligt öfvervägande del af distriktets befolkning bor således Luleå närmast — ett förhållande, som visar sig än mera slående om man, på sätt, som rätteligen bör ske, hänför Westerbottens innevånare till Umeå skoldistrikt, i hvilket fall det nordligaste skoldistriktet skulle bestå af hela Norrbottens län med 62,792 innebyggare, hvaraf på sin höjd föga mera än fjerdedelen bor närmare Piteå, än Luleå. Ett högre Elementar läroverk i Piteå skulle komma att ligga nära den sydligaste punkten af det vidsträcktaste läroverks-distriktet i Riket, 23 mil från ett af distriktets högre läroverk och mer än dubbelt så långt från distriktets norra gräns. Då detta kommer dels att på sätt den af Biskopen i stiftet offentliggjorda promemorian utmärka skolan i Piteå, ehuru hittills den med afs:de å undervisningens omfång förnämsta i länet, likväl ännu under den tid staden var läneresidens blef föga besökt af lärjungar från länets mellersta och nordliga delar, dels ock att stadens högst ofördelaktiga läge förhindrar någon lifligare handelsgemenskap med aflägsnare orter, så torde det påståendet att ett högre läroverk i Piteå skulle föga gagna andra, än stadens egne och närmaste kringliggande traktens innevånare, icke vara vågadt. Annorlunda förhåller sig med Luleå.
De skulle på Mälaren utgöra en skärm för våra armén åtföljande transportfartyg mot elden från de fiendtliga pansarfartygen. De äro således i första hand ämnade att hindra fiendens framträngande på Mälaren, till hvilket ändamål dock äfven monitorer kunna användas, sedan Stockholms sluss blifvit ombyggd, så att den af dessa kan passeras. Denna min uppfattning af de mindre pansarfartygens ändamål och verksamhetsområde är inskränktare än Gr. Piatens uppfattning af desamma. Han har äfven ett annat ändamål för dem, eller det att uppträda på våra andra inlandsfarvatten och på våra färskvattensströmmar. Låtom oss för ett ögonblick tillse, om detta inbillade ändamål är ett verkligt. Utom Mälarens, på hvilka inlandsfarvatten kunna de uppträda? På Wetterns? Men ingalunda följer en fiende Göta kanal, hvars slussar blifvit förstörda,. för att stöta näsan mot Wettern. Ilan opererar på Askersund eller Jönköping, och kan icke uppträda med fartyg på Wettern. — De mindre pansarfartygen blifva således ej vid en fiendtlig operation söder om Mälaren någon hjelp åt den 96 Den 3 Mara e. m. försvarande armén, ty de kunna aldrig uppträda vid dess sida, och hafva inga fiendtliga fartyg att möta. De enda fartyg, vi behöfva på Wettern, äro sådana, som kunna föra våra transporter från det ena stället till det andra. Det enda inlandsfarvatten således, hvarpå de ifrågav:de fartygen komma att uppträda, är Mälaren. Hvad åter våra färskvattensströmmar beträffar, så vill jag väl fråga, på hvilken af dem dessa pansarfartyg skulle kunna utveckla någon välgörande verksamhet! Icke lärer det väl kunna ske på Motala ström eller Dalelfven; och hvad de Norrländska elfvarne beträffar, så äro af deni de två, hvilka jag känner specielt till, nemi. Indalsoch Angermanelfvarne, segelbara endast några mil från utloppet. Men icke komma vi att operera längs utefter våra Norrländska elfvar, utan tvärt emot dem, ty en i Norrland landstigen fiende väljer en eif, bakom hvilken han organiserar sin försvarsfront.
– Den i testamentet äfven omnämnde Beata Warning, hade han alldrig hört nämnas, och frågade derföre sin far hvilken hon var; Hof-Junkaren kände henne ej eller, endast at hon förmodeligen varit en älskarinna, som hans bror öfvergifvit – då testamentet blir infört i Tidningarne, tillade han, få vi nog reda på henne. – Denna gissning påminte Uno händelsen med Husælii halfsyster Beata; namnens likhet, och at hennes älskare begifvit sig utrikes, tyckte han vara så besynnerligt sammanträffande omständigheter, at, om icke hans afledna Farbrors upförande af alla varit kändt som fullkomligt hederligt, och icke öfverensstämmande med den persons, hvilken Husælius omnämnt, skulle han nästan i henne trott sig finna detta fruntimer. Den nya förmögenheten i huset sysselsatte snart hela familjen; Friherrinnan var i synnerhet road af at uptaga ur de stora packlårarne hvad der kunde finnas, Théer, Ostindiska tafter o. s. v. Dyrbara målningar på glas, laqverade Askar, Snäckor, Porcellaines-figurer, som barnen fingo, och dylika saker af större och mindre värde, prydde alla rum. Hof-Junkaren von Trasenberg var förut, just icke, för at nyttja Grefve Beniowskys ord om en viss Rysk HofJunkare, fameux par sa misere, men dock endast lagom bergad, hvilket nödgat honom at lefva på en tarfligare fot, och utan någon öfverflödig betjening. Då han nu i en hast blifvit verkligt rik, ansåg Friherrinnan, som kanske med alla sina dygder hade en liten släng af fåfänga, lefnadssättet böra förändras. – En Jockej til ex. upkläddes genast med stora ryska byxor af lärft, til en början hemmafärgade i en brillant Safflor, gul späns prydd med silfver-kantiljer, och ljusblått bälte och krage; en skatstjert och några påfogelsfjädrar togos tils vidare, i brist af Sultan, och fästades i turbanen.
Skulle jag än medgifva, ali boslällshalvarne må kunna anses i allmänhet hafva större fördel al laga skifte, ån som motsvarar nyssnämnda ränta, samt följaktligen det må rättvisligen åläggas dem alt bidraga till eller gälda kostnaderne för sådant skifte, nödgas jag dock vidhålla min åsigt, dels att Staten i alla händelser bör, såsom jordegare förskjuta ifrågavarande kostnader, dels att skyldigheten för boslällshafvarne att nämnda kostnader gälda icke bör drabba endast dem, som under den inskränkta tidrymden al 20 år från skiftets tillträde innehafva bostället. Möjligen vore det lämpligt, alt bostållshafvarne utom ränta å det af Staten för skifteskostnaderne förskjutna kapital erlade viss amorleringsprocent. På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt föreslå: det ltikets Ständer ville för sin del besluta, att, med ändring af föronämnda Kongl. Kungörelse, boställshavare må på ett eller annat sätt befrias från skyldigheten att förskjuta de å boställe belöpande kostnader för laga skifte samt berörda skyldighet öfvertagas af Staten. 400 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Slockholm den 29 November 1002. J. F. Fredriksson, trän Upsala län. Af J, F. Fredriksson irån Upsala län, otti ändring i sältet för vppbörd och redovisning af indelta räntor och tiondespanmäl. Af de skatter och den tionde, som utgå af Svenska jorden, är en icke ringa del anslagen till särskilda verk, stater och inrättningar, som, genom sina uppbördsman, häraf verkställa uppbörden och hvarigenom den skaltedragande nödgas mottaga flere debetsedlar och på olika tider och orter måste parera vid olika uppbördsslämmor. Följden häraf är en mängd onödiga kostsamma resor och mycken tidspillan, under det alt debitering och uppbörd för ingen del sker säkrare och bättre ån om densamma verkställts af Kronans tjenstemän, sorn hafva den allmänna uppbörden sig anförtrodd.
N:o 10, i ani. af väckt motion om hemmanet N:o 1 Fångåmons ^ mantal i Jemtland befrielse från rotering; N:o 11, i ani. af väckt motion om donerade skolmästareboställens, och deribland särdeles bostället Wrigstad, Månsgårdens befriande från rotering; N:o 12, i ani. af väckta motioner i fråga om åtskilliga till båtsmans-beklädnaderi hörande persedlars anskaffande och underhåll genom Statsverket; N:o 13, i ani. af väckt motion om vissa förmåner för den nyroterade jorden i Blekinge och om anslag till betäckande af härigenom uppkommande brist; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänkrn: N:o 83, i ani. af väckt motion om förberedelser till inrättande af en homöopathisk kur-anstalt; N:o 84, i ani. af väckt motion om behörighet för kommunal-nämnd att upptaga och afdöma de mål, hvilka röra förseelser mot 6:te §:n i K. Kung. den 12 Juli 1861 ang. hundskatt; och N:o 85, i ani. af väckt motion om befrielse för Ekesjö stad från framtida underhållsoch byggnads-skyldighet af dervarande elementar-läroverks hus. R. o. Ad. åtskiljdes kl. Jl e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 21 Februari 1863. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 8 prot,-utdrag för den 18 dennes och pleni-prot. för den 13 sisth December. Den 21 Februari. 459 Upplästes ett af Frih. Rudbeck, Reinhold, inlemnadt Mern. af följ:de lydelse: Undertecknad får härmed vördsamt anhålla hos Höglofl. Ridd. o. Ad. att blifva entledigad från det mig anförtrodda uppdrag att vara ledamot i Exped.-Utsk:t; anhållandes jag tillika vördsamt att blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
medelst en gemensam inlaga, som inom fjorton dagar efter auktions-förrättningen hör, med bifogande af auktions-protocoliet, ingifvas och särskildt upptaga hvad lill aterntförsel ämnadt är, å Tullkammaren angifva hela det varu-parti, sorn försåldt blifvit, och att belöpande afgifter för detsamma inom den i Seglations-Ordningen föreskrifna tid inbetala, vid påföljd, som i sagde Författning jemväl stadgas. §. 21. Den särskilda afgift, som utgår under benämning Afgift till Handelsoch Sjöfarts-Funden, upphäres, jemte Införsels-tullen, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 19 Juni 1835 derom stadgar, eller Kongl. Maj:t finner skäl att framdeles i Nåder förordna. Städernes tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg och skola, intill dess nu ifrågakomne förändrade grunder för deras utgörande varda stadgade, erläggas efter de för hvarje stad gällande föreskrifter, hvarvid beräkningen bör ske efter de tullvärden, som dels i 1845 års Tulltaxa och dels i härvid logad särskild förteckning finnas upptagna. Varor, som i allmänhet äro fria från Införselseller Utförselstull, befrias jemväl från tolag vid inkommande eller utgående. Ull är från tolag fri, äfven vid införsel. För nedannämnda varor, när de till Riket införas, skall tolagen beräknas, på sätt som foijer, nemligen: För Hampa lill en fjerdedel, för Ankare och Huttin gar till hälften, för Bleck och Spik af loppar eller annan metall till fartygs förhydning till en tredjedel, samt för Segelduk lill tre fjerdedelar af i allmänhet stadgadt belopp. För Jern och Koppar samt deraf tillverkade effekter, må, vid export, tolag ej beräknas till högre belopp än utförsels-tullen. § 23. I afseende på Sveriges och Norriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse Kongl. Maj:ts den 24 Maj 1825 utfärdade Nådiga Förordning med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i Nåder beslutade och kungjorda.
Ridderskapet och Adeln, Flerr Grefve J. M. Spens, under förutsättande deraf, att, då Kongl. Maj:t i Nåder sålunda icke gillat vilkoret), hvarmed omförmäldte (kreditiv äro af Rikets Ständer ställde, sjelfva anslagen oek med detsamma upphörde, såsom ny motion framställt angelägenheten och nyttan ef berörde bidrag ej mindre i afseende på de ändamål, sorn ligga till grund för Tnrättningarne, än ock utur skal alt de om Rörelse-Capita^ets belopp vid denna Riksdag skedde regleringar derigenom skulle rubbas och förfalla, famt i följd deraf föreslagit, att ofvanberörd©' för Magazins -1mättningen och Manufactur-Di«c©mea bestämde Sutnmor mätte beviijas att ut-: Ståts-Utskottets Bettini anden, ga antingen under enahanda vi kor, som hittills för dylike biträden varit föreskrifne, eller andre, endast de blifva såuane, att Creditivens, utbetalning såsom högsc nödig och hufvudsakelig, i alla händelser icke kommer att uteblifva; uti hvilken framställning sig förenat åtskillige Ledamöter af Högloft. Ridderskapet och Adeln, som, vid detta förhållande, genom Protocolls - Utdrag nästledne dag till Stats-Utskottet remitterat Herr Grefve Spens’s Motion jemte de öfrige Ledamöternes anföranden med anmoden till Utskottet, att deröfver med utlåtande i dag inkomma.
Konstitutions-utskottet får då, till en början, anmärka, att sjelfva de mångfaldiga, under hvarje riksdag inom Stånden återkommande, meningstvister om formfrågor af nu förevarande beskaffenhet mer än tillräckligt ådagalägga, att Grundlagarnes föreskrifter i dessa afseenden icke kunna sägas vara tydliga; ty om det fullt tydliga i formfrågor kan hos lagbundne män tvist ej uppstå. Ofverväger man innehållet af 56 § R. F., finner man väl der tydligen sagdt: att i afseende å de af Konstitutions-utskottet väckta förslag anmärkningar kunna af Riks-stånden genast göras; att de af hvarje Stånd som dess gemensamma erkända anmärkningar skola till Konstitutions-utskottet hänvisas; att Utskottet då skall försöka till ett helt sammanjemka dessa hvarje Stånds gemensamma tankar, om det sig göra låter, och, deremot, om »oförenliga skiljaktigheter finnas», dem till samtliga Riks-ståndens behandlande anmäla; att sistnämnda åtgärd har till ändamål, att Stånden, i sådane fall, måtte få tillfälle att foga sig efter och förena sig med hvarandra; och att, om de ändå förblifva skiljaktiga i några delar, frågan skall medlas af förstärkt Utskott. Men hvad som, deremot, i samma § icke är tydligen bestämdt, är: huru förhållas bör, då, sedan sammanjemknings-försöken blifvit anställda, skiljaktigheter likväl återstå, så diagonalt hvarandra motsatta, att någon förening af dem ej blir möjlig sålunda, att ett till grund och syftning enahanda förslag, sora det, hvarom de flesta Stånden förenat sig, må kunna, utan undertryckande af endera meningen, af förstärkt Utskott beredas till att hvila för nästa riksdag: eller huru förfaras skall, då Ståndens beslut angående förslagets hvilande genast utfalla så motsatta hvarandra i afseende å det hela, att ej ens någon sammanjemkning kan försökas. Yäl säger 56 § R. F. att Stånden om ett af Konstitutions-utskottet framlagdt förslag må på samma riksdag, då det framlägges, »öfverlägga, men ej besluta».
Lilla eller Tyska Kungsladugården (175); N:o 145 af den 26 Mars 1845, angående ränteförsäkrings-, lifränteoch liflörsäkrings-anstalters inrättande (179); N:o 156 af den 5 April 1845, angående Statsverkets s. k. Reservfond m. m. (181); N:o 159 af den 18 April 1845, angående ändringar i stadgandena, rörande sättet för markegångsprisens bestämmande m. m. (185); N:o 161 af den l8 April 1845, angående bokföring af landträntorna m. m. (186); N:o 168 af den 22 April 1845, angående föreskrifter i afseende på kronobrefbäringen (188); N:o 173 af den 7 Maj 1845, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelser om verkställda granskningar af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; beträffande framställningaine uti: g:de punkten, om bestämmande af preskriptionstid för återlyftning af depositionsmedel i Landtränterien; i3:de punkten, angående utsättande af en viss preskriptionstid för uppvisande af åtskilliga assignationer å Banken; 14-de punkten, angående ett förändradt formulär för Rikshufvudboken; i5:de punkten, angående inrättande af åtskilliga nya konli i Myntverkets hufvudböcker; i6:de punkten, om nytt Reglemente för samma Verk; tg.de punkten, angående en i Postverkets räkenskaper balanserad fordran hos Norrska Postverket; 3g:de punkten, angående Landsböckernas tidigare afslutande och insändande till Kammarrätten; samt 4°'-c^e punkten, angående redovisning för åtskilliga i Landsböckerna balanserade förskott m. m. (254); ]N:o 186 af den 15 Maj 1845, angående förändring i tiden för krono uppbördsstämmorna (194); N:o 187 af den 15
Af uppgifven anledning att dessa föreskrifter dock icke motsvarat det åsyftade x ändamålet; att Bonde-ståndet vid 1815 års riksdag förnyat förut framställda yrkanden på eftergifter i presterskapets rättigheter, jemte ändring i sättet för deras utgörande, samt att Preste-ståndet önskat, med bibehållande af sin privilegii—rätt, ett ännu kraftigare befrämjande af frivilliga öfverenskommelser emellan presterskapet ocb församlingarne, förordnade Kongl. Maji uti Nådig Kungörelse den 3 April 1816, i enlighet med Preste-ståndets underdåniga anhållan: att om pastor och församlin gen gemensamt åstundade och begärde en öfverenskommelse om prest-rättigheternas utgörande, eller ock, om en sådan öfverenskommelse blott å den ena sidan begärdes och åstundades, vare sig ensamt af pastor i församlingen, eller ock af församlingens pluralitet, borde dertill, på de grunder 1681 års Kongl. Förordning och flera dermed gemenskap egande Kongl. Bref och Författningar innehöllo, upprättas ordentligt förslag, lämpadt efter gällets beskaffenhet, för alt. vid allmän sockenstämma, i närvaro af vederbörlige kronooch konsistorii-ombud, leda till vänlig förening lärare och åhörare emellan, då, i händelse af vänlig öfverenskommelse, föreningen borde på redan föreskrifvet sätt till Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse öfverlemnas; att deremot, om ändamålet motverkande stridigheter uppstode, förslaget skulle underställas vederbörande Landshöfding och Domkapitel, i afsigt att åstadkomma godvillig förening, hvilken, om den ernåddes, likaledes skulle till Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse i underdånighet anmälas, men att, i händelse öfverenskommelse icke genom Landshöfdingens och Domkapitlets bemedling stöde att vinna, så väl det uppgjorda lörslaget, som den vägrande partens andragna skäl. jemte de begge förenämnda auktoriteternes utlåtanden, komme att till Kongl. Maj:ts
Skrifvelse, N;o 163. har E. K. M., som till förekommande af möjlig olägenhet för myntverket, ansett sig endast böra i näder förordna, att ett belopp af 5,755 Riksdaler 45 sk. 7 r:st. utaf ifrågavarande skuld, nu genast skulle Banken godtgöras, beträffande återstoden af samma skuld, utgörande 18,000 Riksdaler, föreslagit, att denna återstod måtte få liqvideras med en tredjedel under hvartdera af innevarande och nästföljande tvenne år. Rikets Ständer hafva tagit innehållet af högstberörde nådiga proposition i behörigt öfvervägande och funnit skäligt medgifva, det Bankens hos myntverket egande återstående fordran för de af Banken till ökade myntnings-kostnader, dels i kontant och dels i aflyst kopparmynt, meddelade förskott, — hvilkas ännu återstående belopp, sedan den af E. K. M:t föreskrifne afbetalning blifvit verkställd, utgör 18,000 Riksdaler, nemligen af de kontanta medlen 16,000 R:dr och utaf det aflysta kopparmyntet 2,000 Riksdaler, —• må med en tredjedel eller Sex tusen Riksdaler, vid slutet af innevarande år samt hvartdera af åren 1852 och 1853, utaf myntverket till Banken återbetalas. Hvilket Rikets Ständer få, till svar i ämnet, i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 13 Augusti 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkäudt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om åtgärders vidlagande för verkställighet i Sverige af Norrska och i Norrige af Svenska embetsmyndigheters beslut. ('Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:ts Uti., N:o 123.) S. A. K.