Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åkerbruk, tiktagande odling, samt rik tilgäng pä PotatoeS och andra jordfrukter, försäkrar ost att med Guds hjelp, nägra sädane trpchande omständigheter och brister icke stola sig förete, att Na, tronen bör afhällaifrän att fritt anwända stye pro, ducker, hwilket äfwen lägger hinder i wägen för ben sänrnare nyttan af mcrbcrörde tilwerkniug; jag propo,. »erar derföre i lika ödmjukhet, att den af Ätta mana» der förut stadgade Bränwins-bränniygSrtiden kunde o« afkortad fä begagnas, med försäkran derom att Jord, och HemmanS-ägare icke stola anwända till mindre nö, diga behof, de tilgängar som för lifwets uppehälle fin, »as oyndgängeligen obdwändige. Herr Virgin» ^rveö, habo lvlemyak följande Memorial hwilket upkästeS: Ld - Den 25 Gepte,nber. 955 Hdmjukt Memorial? Wid de mesta Riksmöten har BränlpinS-brän-, Ningen warit ett' ämne för Stäavernes öfwerläggningar. Bränwius-bränning är o stridigt ett oundwi.keligt ondtr Mn man kan. gira betz följder drägelige, äfwcn uytt.ige, om Fbrfattningariie derom lämpaS efter rätta allmänna och cnMldta hushälls-gruiider. Den werkarö kraftigt till högre Spanmäls-priser och detta äter till omtanke och odling. Ingen oländig mark-lipbrötS med dryg kostnad om intet ägaren hoppades fä den. ersatt, genom ett nägorUnda högt SpanmälL-pris. Jag för min del odlade intet 520 Tunneland ödemark om intet hoppet af ersättning och winst fört, mig till detta företag. «Iru,ndnärkngcn Landtbruket tzftog. LandtmannenS undcrgäng blefwe säker, dä all hen säd han ärhöll mäste säljas för lägt pris till bestridande af Skatter och Bewillnlngar..
Man har förkylt sig, gick utan nattröja härom dagen och gick sig svettig för att se på hur baronens dike der borta i myran stod fullt af vatten; men det går väl öfver. Jag var en stör dansör i min ungdom och drack punsch; nu dricker jag vatten, ty si, baron är nykterhetsvän och således äfven jag. Baron är för öfrigt en hedersman, han är min för detta discipel, och döttrarna se'n, hyggliga flickor båda två, fast det va' sant, den ena är då ändtligen enka, och det var väl att hon blef det, ty det var ett dåligt val sali' frun gjorde; också blef flickan olycklig med sin man, men så dog han; nu får hon välja sjelf. (Snyter sig.) Få se hur det går. Man säger att det i dag blir en fäst här på gården, att man skall föra opp ett 5 spektakel; det lägger jag mig inte i. Jag föraktar histrionum levis ars, det vill säga pickelhäringars lätta konst; sådant där kan roa barn, men inte en verklig artium liberalium Magister, som är den lärdaste i hela huset, ja, i hela socknen. Man är rigtigt rädd för min lärdom, jag har något visst respektabelt med mig och ANDRA SCENEN. M ARIANNE (från höger. ) M AGISTER S OM MERDAL . mer häftigt inspringande och fattar i Magistern) . Marianne (till höger om Magistern, kom Söta, gode Magister! Magistern (till venster om Marianne) . Hva' står på nu då? Är papegojan ute nu igen, så att jag ska' ta fatt på'na? Hon bet mig i det här fingret härom dagen; ärret syns ännu, fast det har kommit något bläck på. Marianne. Nej, men söta Magister säg ja, säg bara ja. (Klappar honom.) Magistern. Nå, hva' ä' de hon vill? Låt bli fracken låt vackert bli den der knappen, han ä' lös. Nå, efter jag inte slipper så, hvad är det då? Gode Magister, var så söt och blif en gud! Magistern (förundrad) . En Gud? Marianne.
Riddarholmen till den rymligare väl inrättade kajen. Om Hr von Troil ej hade blindfönster bakom sig utan kunde likasom jag titta ut bredvid sig, så skulle han se att nämnde kaj icke är fullt belagd med båtar, och att der rymmas många ännu innan der blir någon trängsel. En hvar, som farit pä båt genom kanalen emellan Riddarhuset oell riksg:s-konl:s tomt lärer dessutom hafva funnit, att der knappt är rum för tvä kullbåtar att mötas. Skulle kanalen då ligga full med haudelsbålar frän landet, så skulle trängseln blifva ännu värre. Frih. Cederström sade, att det blefve bättre tillgång på vatten vid eldsvådor, om staden ägde denna tomt, eller åtminstone dess yttersta kant emot strömmen, och husen vore borttagna. Att busens borttagande gifver större utrymme för sprutorna kan icke nekas; men om man tillåter staden att afstänga 27 alnar längs kanalen och drager dessa 27 alnar ifrån de 46 som utgöra tomtens bredd, der hon är smalast så återstå endast 19 alnars utrymme för riksg:s-konl. Detta torde man finna vara nog litet. Nu då tomten tillhör riksg-.s-konl. allena, är det klart att man har tillfälle att låta sprutornas sugrör gå obehindradt ned i kanalen. Är deremot ett jernstaket i vägen och derjemte ett kaffehus, och roddarbålar med alla de handlande af begge könen, som finnas både på land och på båtarne, så torde det blifva svårt nog att anskaffa vatten vid eldsvådor. Såsom fullmäktig i banken vet jag hvilken svårighet del är, att få sugrören liggande neddragna till saltsjön, der öfver den öppna skeppsbron trafiken är stor. Här hvarest både kaffehus och staket stängde vägen skulle det 4 * 52 Den 13 Juli. blifva ännu värre. Frih. Cederström har varit fullmäktig i banken, såsom jag vill minnas, och äfvenledes åtskilliga gånger ledamot af BaukoUtsk. Han torde då någon gång hafva varit närvar. vid en sprutmönstring och följaktligen erinra sig hvad jag nu omförmäit.
N:o 872, Hr Rudebeck, Edvard Ulrik; 21:sta Bänkm:s-afd:n: » N:o 1988, Hr Adlersparre, Rudolf; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde inom 3:dje Bänkm:S-afd:n: N:o 41, Frill. Wrangel af Lindeberg, fullm. Frih. Leijonhufvud, Sten, med 4 röster; 5:te Bänkm.s-afd:n: N:o 228, Frih. Ridderstolpe, fullm. Frih. Cederström, C. R. W., med 3 röster; ll:te Bänkm:s-afd:n: N:o 391, Hr Lagergren, Anders, med 1 röst, efter lottning med N:o 335, Hr Grubbe, fullm. Hr Lilliehöök, C. B., som likaledes erhållit 1 röst; 13:de Bänkm:s-afd:n: N:o 873, Hr Hägerflycht, C. H., med 1 röst; samt 2 lista Bänkm:s-afd:n: N:o 1991, Hr Sköldebrand, E. B., med 1 röst. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts d. 29 sisth April bordjagde Mern. och Utlåtrn: N:o 94, ang:de bestämmandet af dels aflöningen för Riksståndens oeh Utskms kanslioch vaktbetjening, dels godtgörelsen af vissa kostnader i följd af tryckningen utaf Riks-Ståndens prot:r jemte dertill hörande bihang; N:o 95, angtde anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län; och N:o 96, i ani. af K. M:s Nåd.
Utan tilhörer sustitiD-Lklncölleren, sä ofta thest öfrige Ämbetsspsilor kunna medgifwa, wid suLl^iL-ärenders afgörande i Rädet wara tilstädes, för at hafwa therwid upmärkfamhet och gora fina underdåniga ärindringar, om han thertil stät finner. Med ^u8t!t!^'LLncellsr8-I°(mbetets beskaffenhet finna ock Riksens Ständer thet wara enligt, at hwar man mä hos honom äga obehindradt tilträde för at munteller skriftligen angifwa hwad hälst han förmenar Lagstridigt wara och af Ämbetsmän eller andra emot Lag föröfwadt, med bewis och anledning til ätal therä; Uppä hwilken anmälan angifwaren bör utur^u8nriJsLcrnLeit6r8 Di^rio straxt ärhälla Bewis, och su8titi?e-LLNL6li6i-sn sedan med mälets utförande förfara, som han finner thesi beskaffenhet och fin tz:mbctespligt sördra: I öfrigt och pä tbet wid en sä betydlig Sysila, af brist pä utkomst intet mä ä sido sättas, tilstprka Riksens Ständer i rinderdäniqhet, at en säledes wald su8titjrL-LLn. csttelmä nu i början til thesi Myntwäsendet kommer i bättre stick anstäs booo Dalers Silfwermynts ärlig Lön, samt at tä nödwändigheten för honom kräfwer at resa til nägon Landsort , honom 8 Daler S:mts Dag-^ractaments och Sep Hästar mäge bestäs. Begärdes pä bordet. Sedan Högloft.
Jag upprepar hvad jag nyss sade eller att jag ej skulle motsätta mig en återremiss om jag såge någon möjlighet att erhålla det serskildta undsättningskreditivet. Men som jag för min del är fullt öfvertygad att saken af tvänne RiksStånd skulle afslås och att äfven om fråga skulle komma till förstärkt StatsUtsk. den icke här skulle hafva någon cliance för sig, så tror jag att det icke tjenar till någonting att återremittera i fråga var :de punkt och får derföre anhålla om bifall till densamma. Hr Hammarhjelm, Carl Gust.: För 13 år sedan då jag var stor jordbrukare i Skaraborgs län, inträffade, oaktadt grödan syntes gifva goda förhoppningar, att skörden genom ett ihållande regn blef så förstörd alt, bland annat rågen uppgick i pris ända till 80 r:dr. Hafran var af den beskaffenhet att den icke kunde användas till annat än föda åt svinen. Hvarföre skulle icke sådant äfven detta år kunna inträffa ? Jag anhåller om återremiss. Hr von Hohenhausen: I anledn. af den jemförelse Hr von Troil uppställt emellan de belopp som vid förra riksdagen ställdes till K. M:s disposition såväl till försvarsanstalter som till undsättning i missväxtår, ber jag få fästa uppmärksamheten på de högst olika omständigheter som i fråga om hehof af medel till krigsrustningar och försvarsanstalter nu förefinnas emot vid förra riksdagen. Då var icke någon anledn. att befara det krig skullle uppkomma, hvilket deremot nu synes vara mer än möjligt. Då var äfven icke ko 36* - 564 Den 8 Juli. leran för handen. Den hade då för 10 år tillbaka passerat och de olyckor den förorsakat, hade redan hunnit glömmas. Nu är den återkommen till Östersjöns kuster och dess hotande närvaro kan icke gerna förbises. Det är således nu fråga om tvenne svåra förhållanden som icke funnos till år 1844, hvilka tala till hvars och ens sinne och hjerta samt påkalla R. St:s allvarliga omtanka. Då motvärnsanstalter för ändamålen tillfyllestgörande i dessa hänseenden böra på förhand vidtagas skulle det kunna hända, genom R.
M. på de särskildta punkterna skall fästa afseende, då hvar och en af dem måste anses af R. St:r godkänd. Nu förekommer i åtskilliga af dessa punkter mycket, som synes mig temligen besynnerligt. Så t. ex. säges i 4:de, »att omyndig må, med förmyndares samtycke och ansvarighet, handelsrättighet utöfva.» Hvad innebär detta i sjelfva verket? Menar man att hvar och en omyndig skall vara berättigad att, då han skjuter en förmyndare framför sig, drifva handel och narra personer inom och utom landet att inlåta sig med honom i aftal, hvaraf han sjelf icke är bunden? Att genom lag proklamera en sådan grundsats, är icke på sin plats. Omständigheter kunna inträffa, då det kan vara nödigt att, såsom nuv:de fabriksoch handtverks-ordningen medgifver, rörelsen i redan anlagd fabrik, som af omyndig ärfves, af förmyndaren fortsättes till dess den omyndige uppnått myndig ålder; men att så långt som Utsk:t här gjort, utsträcka denna sats, synes mig något djerft. I förslaget till fabriksoch handtverks-ordning säges, »att den, som blifvit straffad för brott, som medför vanfrejd, må kunna vinna tillstånd att tillverka fabriks-och handtverksarbeten till afsalu.» Betta ord, »vanfrejdad», öfverensstämmer icke med de termer, som användas i förslaget till ny strafflag, der det heter: »den som förlorat medborgerligt förtroende», och att i en ny förordning använda föråldrade termer, torde vara mindre lämpligt. Vidare förekomma i mom. 14—16 reglementariska stadganden, hvilka icke kunna anses höra hit. Den 13 Jani f. m. 183 Med ett ord, när R. St:r vilja uttala allmänna grunder af sådan vigt, synes mig att R. Sl:r icke böra inlåta sig på en mängd detaljer, utan endast i allmänna ordalag angifva sina åsigter, samt anhålla, att K. M. täcktes meddela R. St:r ett förslag, med afseende å hvilket R. St:r kunna ingå i pröfning.
Ett dylikt undantagsförhållande har, enligt hvad Revisorerne inhemtat, tillförene äfven egt rum, i det mantalspenningarne af de å Upsala Akademis hemman skattskrifne personer voro Akademien anslagne, men detta förhållande blef vid 1850— 1851 årens riksdag regleradt så, att Akademien såsom ersättning för berörde mantalspenningar, hvilka derefter ingått till statsverket, erhöll ett visst årsanslag, motsvarande det belopp, hvartill inkomsten under de 10 nästförutgångna åren i medeltal uppgått; och då lämpligast synes vara att mantals 14 — penningarne för "Waxholm, likasom för öfriga delar af riket, till statsverket ingå, hemställa' Revisorerne, om icke åtgärd i sådant syftemål kunde af Rikets Ständer vidtagas. § 7. På grund af Kongl, brefven den 20 Mars, den 3 Juli och den 14 Augusti 1863 har, utaf det till reseoch traktamentspenningar å riksstatens sjette hufvudtitel uppförda anslag, under revisionsåret utanordnats ett sammanlagdt belopp af 4,130 R:dr 10 öre, utgörande skjutsoch traktamentsersättning till Kabinetts-sekreteraren, en inom Kongl. Utrikes-departementets Expedition anställd andre sekreterare samt en kabinettsvaktmästare, hvilka, uppå nådig befallning, infunnit sig dels i Kristiania, dels vid Beckaskog under Kongl. Maj:ts vistande derstädes; och som Revisorerne ansett anmärkningsvärdt att utgifter af ifrågavarande beskaffenhet blifvit bestridde utaf anslag å nämnde hufvudtitel, för hvilken de synas vara främmande, hafva Revisorerne af sådan anledning velat förhållandet hos Rikets Ständer anmäla. § 8. Jemte det Kongl. Maj:t under den 31 Juli 1863 i nåder uppdragit åt Chefen för Statistiska centralbyrån att, såsom svensk Fullmäktig, deltaga i den allmänna statistiska kongress, som den 6 September samma år öppnades i Berlin, har, enligt nådigt bref af förstnämnde dag, bemälte Chef i och för detta uppdrag fått sig tillagd en resekostnadsersättning af 1,000 R:dr, att utgå af sjette hufvudtitelns extra utgiftsmedel.
Lindas, utan att endast förhöjningen må ega ruin, der entreprenad kan till vägabringas, så att fortskaffningen af resande icke mer blir ett tvång för de hittills skjutsnings-skyldige, utan kommer att bero på frivilliga öfverenskommelser med enlrepreneuren, anser jag dock, då majoritetens beslut icke bör blifva bindande för minoriteten i detta fall, att, till förekommande af missbruk, minst halfva antalet af de skjutsnings-skyldige bör förena sig om vilkoren, vid station, der tillskott utöfver den höjda skjuts-legan ifrågakommer, för att entreprenad der skall kunna anses vara vunnen. 2:0 Då Utskottet icke ansett sig kunna föreslå en förening af skjutsocli yoojf-väsendet, på det goda skäl, att denna senare inrättning är ibland de få i vårt fädernesland, som fullt uppfyller sitt ändamål och ändå lernnar betydligt öfverskott, hvilket troligen icke blefve förhållandet, om man på det samma nu genast skulle inympa andra, mera rikt befolkade och af climat och local-förhållanden gynnade, länders fortskalfningssätt; så anser jag dock, alt det varit lämpligt föreskrifva entrepreneur skyldigheten att på bestämda, allmänt kungjorda, tider, låta, åtminstone på de mer befarna vägarne, emellan stationerna afgå vagnar med flere säten till nedsatte priser för hvarje person under vanlig skjutslega för en häst, hvarigenom dels entrepreneur befriades från att hålla en större personal af skjutsdrängar, dels forvagnars anlitande blefve mera häfdvunnet i vårt land, och en möjlighet sålunda i en framtid beredas, att här med fördel kunna förena postoch skjulsväsendet. 3:o Utskottets förslag till reglementariska stadganden om resandes och skjutsandes rättigheter och skyldigheter ogillas af mig i många afseendenjag anser rättast vara, att Rikets Ständer öfverlåta åt Kongl. Maj:t att Nådigst derom utfärda nödige föreskrifter, med underdånig anhållan derjemte, att Kongl. Majit täcktes anbefalla Dess Befallningshafvande att till nästa Riksdag inkomma med detaillerad berättelse om de åtgärder, som inom hvarje
De ankommande männerne voro alla de helige propheterne, bland hvilka jag igenkände: vår först Fader, Adam, den af Gud renade; Seth, Guds sändebud; Enoch, den af Gud upptagne; Noah, den af Gud frälste; Abraham, Guds förtrogne, med ett tjockt skägg och klädd i urgammal arabisk drägt; Ismael, den i Gud offrade; Guds ord, Moses, den förste bland de fyra större propheterne; David, den andre: det heliga hufvudet betäckt af en gullkrona; den tredje, Jesus af Nazareth och äntligen Muhammed (prisadt vare hans namn i evighet!), den störste och den siste bland propheterne. Långsamt, föregångne af Englar, som buro palmer i händerna och söngo hymner, nalkades de intill elfven. Nu skallade åter en basun-stöt: Englarne tystnade och drogo sig tillbaka, propheterne slöto en halfkrets frammanför floden, ropande öfverljudt de heliga orden: La Allah illa Allah vaMuhámmed rasûl Illahi5. Nu ljöd basunen för tredje gången: från höjden sönk, hvälfvande sig öfver strömmen, den bekanta bron Sirât, sådan den i våra heliga skrifter beskrifves, skarp som en sabelklinga och smal som ett hårstrå. Muhamed ställde sig med allvarsamt och strängt ansigte, utan vrede, utan medlidande, midt i kretsen, och vid hans sida, engeln Gabriel. Dödens Engel gick öfver bryggan och tog sitt rum vid dess ena ända: vid den andra stod Lifvets Engel med en bok i handen. – Begynn! befallte Muhammed. Lifvets Engel uppropade ett namn på en af de nyligen aflidne, som väntade på andra stranden. Då grep honom Dödens Engel och stötte honom ut på bron, hvarifrån han i ögonblicket nedstörtade i afgrunden, sedan Lifvets Engel ur boken fulländat uppläsningen af hans goda och onda gerningar. Så såg jag bland hundrade, mer än nittio omkomma och knapt tio, mot hvilka Engeln Gabriel sträckte sin hand, räddade vandra öfver bryggan.
Till det första har jag icke, för min de], kunnat inse nödvändigheten att brådska med uppgörandet häraf, innan de förhanden varande tillgångarne så •väl uti Banken som Riksgälds-Contoiret blifvit utredde och fullkomligt bestämde, samt följagtligen kunnat tagas i beräkning. Det skulle eljest förekomma mången, såsom befunne man sig i förlägenhet att tillfredsställa aila de öfverdrifna anspråk, hvilka från så många håll göras på de obestämda tillgångarne, ehuru man, enligt mitt förmenande, snarare borde gå tillväga med yttersta försigtighet vid de senares beräkning, så att man dels icke alldeles uttömde eller öfverskrede desamma och dels använde dem på det alldra omtänksammaste eller för landet nyttigaste sätt. Man bade således, till följd af hvad jag haft äran anföra, utan våda kunnat låta med extra Stats-regleringen anstå, hvarigenom man hvarken utsatt sig för misstankan att förhasta sig eller att onödigtvis slösa med den dyrbara tiden, då återremiss i närvarande fall lärer få tagas för så mycket säkrare. Vidare har jag icke eller kunnat dela den åsigt, alt extra Stats-regleringen bör bestämmas endast för en tid af Irenne år. Den inom det Högloft. Utskottet såsom motiv för detta beslut lagde åsigt, att man sålunda ville desto snarare framtvinga en Riksdag, kan ej döljas. Men dels älskar jag för min del, i likhet med hvad jag tror mig bestämdt känna, att nationen önskar i allmänhet icke dylika omvägar, Stats-magterne inbördes, dels hade man fullständigt vunnit detta mål, om det i sjelfva verket är så önskvärdt, igenom totalt afslag på aila fordringarne.
Denna punkt handlar helt; enkelt derom att den, som vill utsända kolportörer, bör dessförinnan till stift-styrelsen afgifva förteckning å de skrifter, som till spridande utsändas. Det har aldrig fallit mig in att vilja lägga en sådan makt i stiftstyrelsens händer, att den skulle kunna förhindra spridande af böcker, hvilkas försäljande och spridande har sin helgd i samma Tryckfrihetslag, Hvad den sista anmärkmn beträffar, hvarmed Hr Hjerta vände sig till mig, skulle jag önska, att Aftonblads-Redakt:n från första början ställt sig den till efterrättelse, då troligen sektmakeriet icke blifvit så allmänt spridt i vårt land, som hittills skett, Jag aflemnar min motion med trygghet till LagUtsk., fullt öfverlygad att dess ledamöter skola taga i betraktande det betänkliga tillstånd, hvari Svenska kyrkan f. n. befinner sig. Hr Hjerta, Lars: I anledn. af hvad' den siste värde talaren nyligen har yttrat och den hänsyftning han dervid gjort på Aftonbladet, under den tid jag var dess utgifvare, skall jag blott bedja att få besvara detta med att erinra om en debatt, som i detta hus egde rum vid en föreg:de Riksdag, med anledn. af en motion, af Gr. von Stedingk, om ändring i den § af M:sB:n, som handlar om ansvar för affall från den Evangeliska kyrkan. Jag hade, när denna fråga här förekom, till öfverläggning ett muntligt anförande, som gaf den värde talaren anledning, att vid Prot:s justering framlemna eller upläsa en skrift, som var mycket skarp och riktad mot mitt föregående yttrande; det var på 3 hela ark, jag kommer ännu mycket väl ihåg det. Jag anhåller blott att den, som möjligen intresserar sig för denna sak, ville vara så god och taga kännedom om nämnde debatt, för att derigenom komma i tillfälle att dömma emellan mig, såsom den tiden repre sentant för Aftonbladsredaktm, å ena sidan och talaren å den andra. Erih. Creutz, Stefan:
287 mognat i allmänna opinionen., har jag inskränkt mig att indiquera denna utväg; och då tryckfriheten som jag hoppas blir oss återstäld i sin första renhet, såsom första villkoret för allt framgående på civilisationens väg, skall denna, jemte flera andra, af sig sjelf så tillsägandes utveckla sig. Likvist för att visa någon håg för förbättringar, tror jag icke det vore olämpligt, att Rikets Ständer började med några af de mindre grundskalternes afskaffande, som till exempel Lagmansoch Häradshöfdingeränlan. Men jag lemnar åt Talare, mera hemma i financerna än jag, omsorgen att afhandla detta ämne, och vill blott för ett ögonblick fästa Ridderskapets och Adelns upmärksamhet på den mest onaturliga af alla skatter. Jag menar Lotteriet. Det medgifves utan tvifvel, att Lagstiftaren ej allenast måste efterse, att Statens behof blifva fylda; han måste väl fast mer göra afseende på det inflytande en skatt medför på de skattdragandes lycka och moralitet. Utgående från denna synpunkt, frågar jag Eder Mine Herrar, om det tillhör irpde seklets lagstiftare, att behålla en, af allmänna opinionen, så förhatad skattebörda, synnerligast då den idkeligen kan betäckas med tullmedlen, om de uptagas lill den summa Styrelsen beräknat, hvilken summa jag ej anser för hög, enär det ligger i naturen af sakerna, att tullinkomsten stiger, i den mån det nya tullsystemet 288 Den 21 Februari i. hinner alt utveckla sig. Detta är så lätt fattligt för hvarje, sorö gjort sig mödan att aldrig så litet tänka sig in i delilia administrationsgren, att jag tror öfverflödigt att dervid längre uppehålla mig; utan adresserar endast den frågan till StatsUtskoLtet, om det ar förenadt nied en sund Statshushållnings-princip, att bibehålla en skatt, hvars administration upslukar hälften af de till Staten ingående medlen. Då härtill lägges, att Statens vinst af 6o,öo0 R:dr B:co troligen tager från den fattigaste delen af nationen ett capital 5 gånger så stort, emedan vinsten oftast rätt illa användes.