Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial, M 25, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om införsel!ullen å Ättika, blef den af Utskottet föreslagna voteringspropositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Ulskottets förslag, JY1 132, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående ändring i Förfsttningarne rörande haridelsoch näringsrält samt om upphäfvande af vissa delar utaf Handels-Balken, lät Ridderskapet och Adeln bero vid såväl den 9:de punkten bland de allmänna grunderna för en Förordning rörande vilkoren för handels idkande, som ock den 13:de punkten bland de allmänna grunderna för en förordning angående vilkoren för idkande af fabrikseller handtverksrörelse, dock under förutsättning, hvad sistnämnda punkt beträffade, att densamma komme att af Högvördiga Preste-Slåndet godkännas; och blef skrifvelseförslagel i alla öfriga delar af Ridderskapet och Adeln gilladt. Från Hågv. Preste-Slåndet. S. D.
Malmö stads borgerskaps äldste, å stadens 'vägnar, i underdånighet anhållit, att, som derstädes bosatte trumpetaren vid Kronprinsens hussar-regemente, fanjunkaren Mårten Wippel den 11 Maj 1845 aflidit, utan att, oaktadt kungörelse varit på föreskrifvet sätt införd uti allmänna tidningarne, några arfvingar sig anmält, och vid sådant förhållande Wippels efterlemnade qvarlåtenskap, utgörande 1,130 rrdr ,31 sk. banko, komme, jemlikt 15 kap. ärfda-balken, att tillfalla Kongl. Maj:t och kronan såsom dana-arf, Malmö stad mätte tillerkännas kronans rätt till berörda arfsmedel, under vilkor att kapitalet, förvaltadt af stadens fattig vårds-direktion, alltid bibehölles, för att, i händelse några arfvingar efter Wippel skulle förr eller senare sig anmäla och göra arfsrätt dertill lagligen gällande, kunna till dem utbetalas, men att emedlertid den årliga räntan finge, lill understöd för den med stadens fattigvård i samband stående arbetsinrättning, användas; än äfven Beata Wippel, såsom efterlefva lide dotter efter bemälde Wippels år 1837 aflidna hustru, uti en serskild skrift, underdånigst begärt, det E. K. M. måtte af nåd förunna henne, såsom varande enda anhörig efter trumpetaren Wippel, rättighet att tillträda hans qvarlåtenskap, eller åtminstone få deraf under sin lifstid åtnjuta räntan, helst Beata Wippel, som under flere år förestått stjuffadrens hushåll, skall genom sin flit och idoghet hafva bidragit dertill, att den ifrågavarande förmögenheten, hvaraf trumpetaren Wippel bekommit en del genom gifte med sökandens moder, blifvit samlad och bibehållen; så har E.
Och då härtill kommer, att om principen om en förmans ofelbarhet, såsom den enda saliggörande tron inom BankoYerket, någon gång sättes i tvifvel, så är genast bålet tändt för kättaren, och hans undergång, man kan säga på förhand, besluten. Utur synpunkten af dessa rättsbegrepp har måhända Utsk. funnit allt stå väl till inom Banken; men intill dess Sverige uphört att vara ett fritt och lagbundet samhälle, och intill dess K. St:r ställt Verkets tjenstemän utom den allmänna lagen, anhåller jag vördsammast att få betrakta sakerna efter min synvidd om rätt, sannt och ärligt. Om en person, han må'vara tjensteman i 11. St:rs Bank eller Korrektionist, anklagas för ett brott, så är väl Domarens första pligt att ransaka om lagöfverträdelse är begången, ty utan lagöfverträdelse finnes icke något brott, åtminstone inför vanlig Domstol. En tjensteman i Banken har såsom sådan pligter och rättigheter, men denna hans ställning till Verket, kan icke betaga honom hans rättigheter och pligter såsom samhällsmedlem. Som jag hoppas att ingen underkänner dessa rättsbegrepp, anhåller jag att få taga dem till utgångspunkt för den ytterligare bevisning jag vördsamt anhåller få framlägga, för att styrka behofvet af en mer rättsenlig lagskipning inom BankoVerket. Om t. ex UnderStyrelsen hört omtalas att en af Verkets tjenstemän emottagit penningar, till hvilka Banken hvarken har eller kan få någon rätt, och för hvilka medel, efter allmän lag, tjenstemannen står i ansvar inför främmande person eller annan myndighet, och UnderStyrelsen, utan att ega den ringaste handling, som stödjer Styrelsens anspråk till dessa penningar, beslutar att affordra honom dem, är det då ett brott, om tjenstemannen vägrar? Men om UnderStyrelsen, för att gifva kraft åt detta beslut, utan stöd af någon lag eller författning, hotar honom att till någon tid skiljas från sin tjenst, och på denna väg vill ställa honom under ett slags lifegenskap, är det då icke en pligt hos hvarje man, med nå, gon känsla, af eget värde, att uttala ett högljudt nej!
Sophie på ett konKATRINA. Det är sant. Hon är nästan rädd för dig. Nästan. ZITTER. KATRINA. ZITTER. Hvad tjenar det till? KATRINA (stiger upp. Med beherskad lidelse:) henne från de lidanden, som medfölja en vaknad intelligens, som inte får näring. Jag har hållit henne till strängt arbete, sökt förqväfva hvarje ver det alldagliga. Jag har, så att säga, snört Jag har bara haft ett mål, att skydda spår till fantasi, hindrat blicken att höja sig öfihop henne, för att göra henne lämplig för de trånga förhållanden, i hvilka hon lefver. (Lugnare:) Så blef jag hård och kall att det var mot det Men ljugit för henne så, som de ljögo för mig, lif, för hvilket jag uppfostrade henne, förstod ingen. har jag aldrig gjort... och ett har jag försökt lära sig sjelf. Det är dock något. henne att hysa aktning för sanningen och för ZITTER (stiger upp, lägger handen på Katrinas axel). Du har alltid velat det rätta, Katrina. Velat, ja. KATRINA. tider skola randas för oss qvinnor. Och jag rättvisare! KATRINA. Vet du, Katrina, ibland hoppas jag att bättre ZITTER. ZITTER (ser på Katrina. Sedan skämtsammare:) student och vaknade vid att jag satt käpp rak i sängen med nattmössan i hand och skrek af alla krafter: Hurrah! Lefve friheten! Ja, lefve friatt tjena. Dessutom . (Ser ut genom fönstret). I går natt drömde jag, att jag var en glad heten om det bara inte vore en så fattig herre Men mjukis, hvem kommer der stretande nedför gatan, nyblankad och skinande som en edamerost, om inte min »kära» Sandberg. Rakt på för Zitter att krypa in i sitt skinn igen. Jag viksboarna anade, att det är dubbelt. KATRINA. porten! Kunde tro det. Nej, nu är det tid skulle inte vilja ge två vitten för det, om Näs skap dold? Du envisas då fortfarande att hålla vår vänZITTER. som vi inte förtala dig af hjertans grund och hur skulle det då gå.
Svar på återremiss 4 1 228 Sverige, inköp af Mahrs karta och Thams beskrifning deröfver — 4 1 284 — Sveriges Flora, anslag för ingifvande af . — 4 1 90 4 Sydows, J. G., von, Enka, pension för 1 4 1 90 17 Svar på återremiss . i. — 4 1 155 50 Syne-inslrument,angående serskildt stadgande om upptagande i dem af föreskrift om hvilken, som bör bekosta de deri anmärkte reparationer — 7 2 15 — Säthälla gästgifvaregård i Jönköpings län, om inrättande af ett postkontor derstädes — 8 — 41 — Se Motioner. Sätra hemman i Upland, om dess skiljande från Färentuna och förenande med Svartlösa härad — 8 — 48 — Söderholtz, ersättning för husröta till 14 4 1 76 — Sölvitsborg, stapelstadsrätt derför i! 50 T. Tackjern som föres förbi Stockholms våg, om upphörande af väg-afgiften derför — 8 — 50 — Tal, Kongl. Maj:ts, vid Riksdagens öppnande den 25 November 1850 — 1 2 » vid Riksdagens slut den 4 September 1851 — 1 2 Talmännens riksdagskostnader, godtgörande af \ 4 1 5 — Taxa å arfvode för Landtmäteriförrättningar, om ändring deri ... — 7 2 19 — Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 5T 03 CP5 V3 t W CD V. C Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStånciet. Bondeståndet. N:o ¥ a. a. 15 Juli a. a. 15 Juli a. a. 19 Juli a. a. 16 Juli b. 5 Juli b. 5 Juli b. 5 Juli b. 5 Juli b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj b. Telegrafer, om rätt till jord och lägenhet för anläggning al elektriska telegrafiinier Svar på återremiss Tekniska Elementarskolor, anslag till, se Undervisnings-anstalter för Slöjderna.
Måns Pehrsson i Trusta, Jon Olofsson i Wike. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 187, ÖLA. Wid allmän sockenstämma uti Rödön den 23:dje aug. 1857 beslöts att, till underhållandet af sköterska för sjukliga flickan Lisa Olsdotter från Backen under vistandet å lazarettet i Östersund af sockens fattigcassa skulle tagas en r.d. 32 sk. b:co per vecka. Till enkefru Lundgren i Östersud beviljades än ytterligare för en gång 4 r.d. samma mynt. Ut supra. In fidem Is. Byström På församlingens wägnar: Olof Jonsson i Undrom, Nils Nilsson i Hufvulsviken. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 188–191, ÖLA. Protocoll hållet å allmän gällstämma med Rödöns pastorat den 30 augusti 1857. § 1 Sedan ordföranden med ett kort tal helsat de på laglig kallelse tillstädeskomma gällstämmo ledamöterna, framlemnade på anmodan annex församlingarnas ombud sina fullmakter, hvaraf upplystes, att f. riksdagsmannen Jonas Ersson i Dille hade sig uppdragat att föra Åhs socknemäns, och hemmansegaren Salmon Sahlin uti Lien, Aspås socknemäns talan.
Högvördiga Preste-Slåndet har, under den 17 och ig dennes, antagit de äf Utskottet gjorda inbjudningar, ätt instämma med Hög - 6 Banco-Utskottets Utlåtande N.o i3o. loflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, i afseende på de vid upplåningen lifgifvande Obligalionernes vaieurer, (irsta punkten af utlåningen, Morn. Litt. std) — Maxinii-Sumrnan af den ansvarighet en och samma person får i Utlånings-Disconten ikläda sig, — minimi-beloppet af Lån på actier och publika papper, fcjmt ulhinings-tiden, hvarigenom andra, tredje, fjerde, femte och sjette Volerings-propositionerna förfalla (Betänkandet N:o 120, pag. 8 och g, 12 och 13, 20 och 21, 21 och 22, samt 23 och 24); hafvandes Ståndet g od känn t första och yrde Voterings-propositionerna (pag. 4°ch 5, samt 25.) Vällofl. Borgare-Ståndet, som, i afseende på sjelfva besluten förenat sig dels med Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, och dels med Preste-Ståndel, samt godknnnt tlp föreslagna första och andra Volerings-propositionerna, har deremot, under den 1 g, återremitterat de sjette och sjunde Voleringspropositionerna, på grund af den anmärkning, att de deri intagna orden : utan undantaga borde utgå, då publika Pappcrs-belånings-Fonden blifvit från den njra Discont-Fonden undantagen. Genom Högvördiga.
Dro. Hertzbergs masugn. 1)5 Tillverkningens belopp i medeltal åren 1855—1857. Af stångoch manufakturjern är i medeltal vågfördt. Verkens namn. Tackjern. Stångoch manujfakturjern. Orter hvarifrån nedanstående råämnen hämtas. Centner. Centner. Centner. Malm? Tackjern. Hertzberg 8000 — iBispbergs, Åhls, Bjursnäs o Leksands socknar. { Johannisholm »000 Weslerbergslagen. Långö' — 5000 l):o. Häcka t BOOO 0:o och Grangärde. Fredshammar — 17200 t Bäcka masugn och (Westerbergslagen. Tenninge 1 4000 — ■ lt:o. Furudal — 15400 Tenninge masugn. 1 1 Dalfors . 10600 Åhl, Bjurås, Woxna. Masugn på stället. Gestrikland. Gestrikland. Bispberg. D:o Gammelstilla — »900 .. Skommarbjttan. Skommarhyttan 7000 — . l):o Thorsåker. Westerhästho 6000 — I):o Bispberg. Bagghyttan — 900 Thorsåker. Kratten »7000 — D:o Thorsåker. Kallsnäs — 600 D:o. Edsken 11000 — Bispberg, Norberg, D:o. Holbrsverken 29000 20700 ) Bispberg, Thorsåker, 1 Wika, Svärdsjö. Masugn pä stället. Fagersta — 2200 Thorsåker. Thorsåker. Masugn på stället. Berg 2800 Thorsåker. Wall (Thorsåker) — 2200 D:o. Wibyhyttan 4000 — D:o. Wij — 2400 D:o. Hoo 4000 900 !):o. Masugn på stället. Jiammarbv — 18200 Krattens d:o. Bro . .5000 — D:o. Wall (Ofvansjö) 1500 Ofvansjö.
I alla fall, och under alla förhållanden, är det möjligt, att begagna existerande inrättningar, för att, med ett visst inflytande, framdrifva vissa saker. Delta beror på allmänna sinnesstämningen. Den, som icke har den för sig, vinner icke ändamålet, och tvertom. Men Ridderskapets och Adelns interesse tror jag i de flesta fall vara förenadt med sin Konungs, lika mycket, som det är Konungens intresse, att äga Ridderskapets och Adelns och de öfriga Ståndens tillgifvenhet. Derföre anser jag ock såsom ett misstag alla dessa försigtighetsmått, hvilka man synes vilja åstadkomma emot inbördes inflytanden, och tror det vara högst angeläget, alt icke afse sådane considerationer, utan endast hvad som bäst bevarar allas rätt. Jag yrkar alltså, att andra uppropet måtte bibehållas. Herr von Hartmansdorff; August: I öfverensstämmelse med hvad jag tillförene yttrat, förenar jag mig med Herr Cederschjöld, rörande grundsatserna. Hvad tillämpningen beträffar; så är möjligheten att få sina vänner tillstädes ungefär lika på begge sidor. Skillnaden består blott i den större eller mindre tillgången på bud , alt skicka till de frånvarande. Men utan afseende derpå, tror jag alltid det rättaste vara, alt göra hvad sakens egen natur föranleder. Jag röstar således för andra uppropets afskaffande; ty ville man fullfölja Den io Augusti f. m. 35 den satsen, att de, som tillkomma och icke hört öfverläggningeu, kunna, efter närvarande vänners berättelse, lösta på god tro; så borde de, som bortgå, äfven få uppdraga åt sina qvarblifvande vänner, att rösta för dem på god tro. Derigenom uppkornme samma förhållande, som vid Bolagsstämmor, att man röstade för så många actieägare, som man innehade actier, eller rösträttigheter, hvarigenom en enda person kunde, såsom innehafvare af de flesta, komma att allena utgöra pluraliteten.
St. i allmänhet skulle bifalla StatsUtsk:s förslag; ty då erhölles i alla fall inga medel af bolaget; då skulle den icke komma lill stånd, och då sluppe vi att betala någon ränta. Men omständigheterne kunna förändras; och äro äfven för ögonblicket till vår fördel. Man vet nemi. att kapitalisterne i främmande länder icke gerna väga att låna ut sina penningar i anseende till dervarande osäkerhet. Om nu vårt fädernesland är nog lyckligt att kunna förblifva i ett lungnare tillstånd än audra riken, sä skulle det kunna hända att penningar utifrån hitkomme för att nedläggas i ett företag, der R. St. försäkrat deltagarne om 4 proc. årlig ränta på deras kapital. Detta synes Gr. von Rosen också hafva förväntat. Jag bestrider alldeles icke hans välmening med sitt förslag och vill pä intet vis förringa hans förtjenst. Det är derföre jemväl påkostande för mig att nödgas strida mot en man, lill hvilken jag länge stått i vänskapliga förhållanden. Men man måste åsidosätta alla sådana afseenden, då fäderneslandets välfärd är i fråga. Jag minnes dessutom att Gr. Rosen förut varit medverkande till en afhandling mellan oss och utländningar, hvilken icke var lycklig utan snarare menlig både för Sveriges fördel och för dess frihet att handla efter eget godtfinnande. Jag önskar att R. o. Ad. vid detta tillfälle måtte laga sig till vara för nya vidt utseende åtaganden root främlingar, och anhåller derföre om äterremiss. Hr von Hohenhausen, Mich. S i 1 v.: Jag ämnar visserligen icke ingå i någon granskning af det kostnadsförslag Gr. von Rosen till Regeringen ingifvit och sorn upplysningsvis blifvit till StatsUtsk. aflemnadt, i anledning af de 2:ne motioner, som un der riksdagens lopp blifvit väckte och till särskildta Utsk. remitterade. För att verkställa en sådan granskning äger jag — jag hade så när sagt, lika liten — men jag menar, vida mindre förmåga, än den SatsUtsk. möjligen äger, ehuru detta Utsk. synes icke hafva gjort sig särdeles mycken möda med en sådan granskning.
Då jag icke är i tillfälle att kontrollera hans upgifter, lemnar jag dem i sitt värde, Jag skulle likväl tro, att de beräkningar hvafpå majoriteten stödt sig äro tillförlitliga, och om B. o. Ad:ns beslut kommer att blifva B. St:rs, kan man hoppas att R. St:r vid nästa Riksdag bevilja medel till fyllande af den upkomna bristen. Orsaken, hvarföre jag f. n. icke vill bevilja anslag i större omfång än som fordras för att sammanbinda Hjelmaren med vestra banan, är ieke att härleda från statsekonomiska åsigter, utan från åsigter hämtade från det yrke åt hvilket jag egnat största delen af min verksamhet. Man har under discussionen mycket talat om strategiska skäl. Enl. min åsigt, har ingen fråga i militäriskt afseende haft större betydelse än den om en jernvägsförbindelse emellan Hjelmaren och Wettern, ehuru jag helst önskade denna förbindelse verkställd medelst en kanal. Visserligen har man sagt, att en kanal är onödig, och Frih. Åkerhjelm samt Hr Hjärne hafva sökt deducera detsamma Jag kan icke vederlägga dem, men jag vill dock omnämna, att för några år sedan, då jag hade någon beröring med Götha kanal, omtalades, att anställda undersökningar ledt till annat resultat än det Hr Hjärne upgifvit. Jag skulle likväl tro, att det vore något lättsinnigt, om B. o. Ad. nu skulle grunda sitt beslut i en så vigtig fråga endast på de nu lemnade upgifterne om företagets outförbarhet, utan att en noggrannare undersökning föregår Ståndets beslut Skälen för anläggning af eli sådan kanal torde icke vara okände af de många ledamöter, som riktat sina tankar specielt på fäderneslandets försvar; men då andra ledamöter finnas inom Ståndet, anhåller jag att med några ord få söka för dem göra frågan tydlig. Med skärgårdsvapnet, som tillkom för Finlands försvar, afsågs möjligheten att i Finland betäcka vår armés högra flank mot vår östra granne, och det har erkänts såsom ett förträffligt hjelpvapen. Sedan hafva förhållandena förändrats, och man har funnit att detta vapen är mindre lämpligt såsom försvar för en vidsträckt gräns, der man bjuder fienden fronten.
Genom en sådan beskattning af den vida vådligare utskänkningsrörelsen har man visserligen sökt försäkra sig om idkarnes soliditet, på samma gång som man fördyrat den skadliga varan. Vid fråga om försäljning af oskadliga synes det mig deremot vara af långt större vigt att de, åt hvilka uppdraget att hämma missbruk måste vara anförtrodt, nemligen kommunerna och den inom kommunerna verkställande magten, icke af eget intresse kunna förledas att icke allenast “uppmuntra1* den oskyldiga rörelsen, utan äfven se igenom finger med missbruken; eller skäligen misstänkas att för sina åt gärder lägga sin eller sin kommuns nytta till grund. Stockholm den 28 November 1862. j p gon N:o Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kyrkoherden N. G. Wennerström s Om alla för prester erforderliga examinas aflåggande på en gång vid akademien före ordination samt om upphå/vande aj indigenatstvånget vid ansökning till pastorat. Bland de flera anledningar, som i mer eller mindre mån bidragit att framkalla den nu rådande prestbristen, kan man med skäl räkna de hinder och inskränkningar i befordringsväg, som presten haft och har att kämpa emot. Då hvarje annan tjensteman eger rätt att söka sin utkomst öfver allt inom fäderneslandet, så äro presterna inskränkta till det stift de genom födseln tillhöra samt sålunda på sätt och vis glebse adscripti. Om ett sådant stadgande i fordna dagar, då på den presterliga banan tilloppet var mer än tillräckligt, kunde anses lämpligt för att motverka en öfverdrifven konkurrens af sökande, så synes förhållandet nu vara helt olika och bemödandet i stället böra gå ut på att någorlunda jemnt öfver hela riket fördela de fåtaliga arbetare, som egnat sig åt kyrkans tjenst. Mot indigenatstvångets upphäfvande till en viss grad och införande af friare ansökningsrätt skall tvifvelsutan såsom skäl anföras svårigheten att rättvist bedöma de kompeterandes kunskaper med ledning af pastoralexamensbetyg, som af särskilda konsistorier med v sendtligt olika fordringar blifvit utfärdade.
Kantilj er; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten. Kappsäckar: se Nattsäckar. Kapris ... 1 skälp. — 25 Kardborrar och Stråkardor — FriaKardcniuinmor 1 skälp. — 40 Kardor och Kardläder; hänföras till Redskap och Machinerier, ej specificerade, eller delar deraf Kardlian: hänföres under Hudar och Skinn, ej pelsverk, beredda, andra slag. *Karkasser och Karkassband 1 skälp. — 75 Karmin; hänföres under Färger, ej specificerade. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 6 öre. Förslag till Tulltaxa. 23 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. U:dr öre. Karott; se Tobak, Kartor — Fria Kastanicr — Fria Kautschuk: oarbetad — Fri. arbeten deraf, ej specificerade, och som ej äro hän1'örliga till Redskap och Machinerier, eller delar i deraf 1 skalp. — 40 Kaviar 1 skålp. — 60 Kedjor till innanverk i ur; se Ur, delar deraf. Keiniskt-tckniska preparater, ej specificerade K:dr 100 R:mt. 5 — för medicinska behof, hänföras till Apotheksvaror, ej specificerade. Kimrök fl skålp. 6 Kinabark och Kinarot; hänföras under Apotheksvaror. Kitt: hänföres till Blyhvitt under art. Färger och Färgningsämnen. Kli, alla slag — Fri t. Klinker; hänföras under Tegel.
Slutligen får jag äfven fästa uppmärksamheten derpå, att 56 § Riksd.- Ordn. innehåller ett stadgande, som lemnar full latitud för motionsrättens utöfning vid hvarje riksdag; men Etsk. har icke upptagit denna § bland dem, deri oidet lagtima borde tilläggas, och Utsk:s förslag är således i detta afseende ofullständigt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag tillhör dem, som ogilla Constit.Utsk:s i fråga var. förslag i alla dess delar, och kan ej inse något skäl att genom förslagets antagande lemna tillfälle till en vitvidgning af Regeringens magt utan all garanti emot möjliga missbruk. Jag föreställer mig nemi., att efter detta förslag skall grundlagen kunna punktligt efterlefvas och likväl missbrukas af en magtlysten Konung; ty då det är Konungens rätt att upplösa en lagtima riksdag efter fyra månader, skulle det, i händelse nu stadgades, att R. St. vid urtima riksdagar blott finge öfverlägga om Konungens propostr, kunna hända, att sedan dessa K. propostr, som måhända endast komme att angå extra statsanslag, statslån eller dylikt, blifvit beviljade, afblåstes den påföljande lagtima riksdagen, innan någonting hunnit afgöras, och ny urtima riksdag sammankallades. Vi skulle endast få urtima riksdagar för att afgöra K. propostr och ensamt dessa. Ett sådant förhållande är åtminstone tänkbart, och då jag ej kan inse, att vien föreslagna förändringen ar af något behof påkalladt, kan jag ej tillstyrka ett förslag, som gör sådana missbruk åtminstone möjliga, helst jag antager, att om lagtima riksdagar återkomma hvart tredje år, något behof af urtima riksdagar sällan eliel' aldrig skall inträffa. Jag företäller mig derjemte, att om Regeringen kunde sammankalla R. St. till öfverläggning blott om K. propostr, ^kulle det kunna hända, att man sökte vid valen verka för det ändamål, sorn åsyftades med riksdagen. Detta är icke möjligt, så länge man ej på förhand vet, hvad som på riksdagen skall förekommit.
Efter ett kortare vikariat i Hannover tillbragte den unga lärarinnan hösten och vintern 1878 — 1879 i m:me Rey ' s pension i Paris i egenskap af undervisare i tyska språ- * I denna egenskap erhöll han af drottning Josefina — hvilken på sin sista resa genom Ltibeck visade honom sin ynnest genom att befalla honom till audiens — vid någon af hennes minnesdagar en guldmedalj. p. själf till oss, » har jag varit beständigt, varit af all min själ och allt mitt hjärta; varit och är det ännu. ». Elisabeth Soltau föddes i Hamburg år 1 8 5 0; dock flyttade hennes föräldrar sedermera till systerstaden Ltibeck, henne3 mors födelsestad. Elisabeths morfar Brunswig, som i sin ungdom en längre tid vistats i Stockholm, och som i Liibeck, jämte en järnfabrik, ända till sin död innehade en större speditionsoch kommissionsaffär med verksamhet för isynnerhet Sverige och svenska konungahuset, * inplantade tidigt hos sina barnbarn intresset för det nordiska landet. Mormodern var en ovanligt rask kvinna, som förstod att skapa trefnad omkring sig; rastlöst följde hon ock med sin tid, isynnerhet på det praktiska området inom hemmet, där ingen ny uppfinning lemnades oförsökt. ^&gt;^^ ket. Midt bland den stora världsstadens intresseväckande och storartade härligheter kände hon sig dock ofantligt ensam; mest hemmastadd fann hon sig om söndagarne i den enkla svenska kyrkan, där pastor Flygares hjärtevarma ord till sina landsmän föllo i mottaglig jordmån äfven hos den tyska främlingen af annan nation än de. Våren 1879 nalkades det efterlängtade målet: föreståndarinneskapet för en egen skola. Hon öfvertog då en privatskola i Rendsburg, som skulle förenas med helpension. Den fick dock ej skötas under Elisabeth Soltaus namn, emedan koncession ej kunde tilldelas utan bevis om aflagd föreståndarinneexamen, men själfva denna examen, enligt skollag, ej kan beviljas i Tyskland förr än 5 år efter lärarinnepröfningen.