Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu kom Villy, som fördröjt sig hos ett badande fruntimmer utan vador, och till min stora glädje tyckte också han om Linné, hvarpå vi lämnade utställningen i den bästa sämja och i den bästa stämning. När vi kom ner på Norrmalmstorg, så hvem fick vi se komma svängandes med spårvagnen från Djurgården om inte Gustaf, sprättig och fin som en ungdom på tjugu år. »Kors, hvar har du varit?» frågade jag. »Hä hä, tänkte åka rundt, men det var fullt, och så tog jag en tripp till Djurgården i stället för att få mig en mun luft.» »Det gjorde du rätt i, gubben», sa jag utan att ana! Åh-åh-åh!!! Herrarne ville prompt att vi skulle ut och äta festmiddag, men Ester och jag hade redan gjort upp vår dag. Till sist, när jag blef allt för hårdt ansatt, så sa jag: »Det är omöjligt, vi ska på jakt.» »Hvad då för jakt?» frågade Villy. »Höns? Hund? Katt? Fågel?» »Nej, vi ska på tapetserarejakt.» »En alldeles ny sport», sa Krycke allvarsamt, »jag anmäler mig som deltagare, om jag får lof?» »Nå än du då, Villy?» »Nej tusan, det var sannt! Jag måste hem och skrifva resebref från utställningen; den ordinarie har blifvit sjuk.» »Kan du det med?» frågade jag. »En tidningsmann kan allt, i annat fall är han ingen tidningsmann. Men det var fan hvad jag känner mig sulten! Jag måste in på Opris och få mig en bit först. Kommer farbror med?» »Ja, det kan jag väl göra: jag hinner nog på Börsen ändå.» Så tog Villy Gustaf under armen och paddlade tvärs öfver torget, alldeles som en liten pigg bogserbåt ångar i väg med en ovig skuta. »Se bara, hur han fiskar med ögonen efter något värdt att minnas», skrattade Ester. »Om någon är född till »press-slaf» så är det han!» »Han är rar», sa jag. I detsamma kom en droska in på statsjonen, den tog vi, och så var jag värkligen ute på tapetserarjakt till sist!
BorgareStåndets meddelte tanka om sakens skick, då detsamma i sitt ProtocollsUtdrag yttrat sig med de orden, 55i afseende på de af honom (Majoren Pålman) emot BorgareStändet gjorda tillvitelser och vidare, ”att all skriftväxling med Herr Majoren Pålman måtte å Ståndets sida upphöra. ” Då, i följe af detta förmodade misstag om uttryckens bemärkelse, den sak Vällofl. BorgareStändet trott sig böra beifra, befimnes icke vara detta af oss alla högt estime-; rade RiksStånds, utan några enskildtes, med hvilka Ridderskapet och Adeln, såsom Riksstånd, icke lagligen kan äga något gemensamt, och den hos BorgareStändet uppkomna sinnesstämning på sådan grund synes mig icke böra ådraga sig det första intryckets varmare bedömande, helst BorgareStändet ådagalagt den aktning mot Ridderskapet oell Adeln, att tydligen förklara sig: ”cj vilja gifva eller hämta anledning till söndring och miss - Den 5 Maj. 51 nöje RiksStänden emellanvågar jag föreslå, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln med sanningens och rättvisans fogliga språk endast yttrar sig till Vällofl. BorgareStändet, att Ridderskapet och Adeln tagit under no. gaste pröfning de anföranden af en bland dess ledamöter, Majoren och Riddaren Otto Fredrik . ålman, som gifvit anledning till det Vällofl. BorgareStåndets ProiocollsCJtdrag af den f i denna månad. Om Ridder.' skåpet och Adeln i dessa anföranden kunnat igenkänna någon afsigt att missfirma Vällofl. BorgareStåndet, hade Ridderskapet och Adeln, med liflig känsla af den inbördes aktning RiksStånden äro sig emellan skyldiga, och af det tinder alla skiften oföränderliga efterdöme Ridderskapet och Adeln deraf städse gifvit, cj tvekat att, såsom Stånd, lemna en förklaring, den Ridderska.' pet och Adeln, vid ett dylikt tillfälle, af sina MedStänders motsvariga tänkesätt ägt rätt att sig förvänta.
Sedan utaf denna summa blifvit afdraget hvad som erfordras, dels till godtgörande af de sedan Fälttåget i Tyskland, ännu oafslutade liqvider, dels till uppfylland© af de igenom sjelfva Tractaten ingångna förbindelser, blir återstoden af nämnde summa ungefärligen a millioner R:dr Preussisk Courant, hvilka Den 17 Juli. 1G77 hvilka Kongl. Maj:t vill använda (ill betalning af de förut uppgifne Krigs-sk(liderna. Sorn denna Sverige genom Tractaten nu mera försäkrade ersättning likväl icke förr än efter hand och pä längre betalnings terminer uifaller, och någon bestämd tid i detta afseende icke heller ännu kan uppgifvas, blirj det emedlertid nödigt, att genom utfärdade Obligationer försäkra fordrings-ägares rätt , och anslå renta till dess att inlösen hinner verkställas. Då Kongl. Majit nu för Riksens Ständer beredt en utväg att afbörda en skuld, säkerligen den lindrigaste, något af Sveriges krig lernnat efter sig , och då Kongl. Majit således betagit sig en utväg att för framtida behof begagna tillgångar, som länge ännu hade för ett sadant un; amal kunnat förvaras, kan Kongl. Majit icke underlåta att vid detta tillfälle göra Riksens Ständer uppmärksamma på. hvad en skälig omtanka synes föreskrifva, för att försaka bibehållandet af Fäderneslandets trygghet, och ett tillstånd af fred och sjelfberoeride. Oaktadt de båda förenta Rikens Geografiska lägen ger elern inbördes den lyckligaste garanti för deras ömsesidiga säkerhet, och oaktadt Kongl. Majits önskningar och bemödanden endast hafva till syftemål att bibehålla freden , och de förbund igenom hvilka så betydeliga förmåner hittills tillflutit Nationen, vore det likväl både oklokt och älven en National-förbrytelse, att, under ett ögonblick af en allmän kraftspänning inom Europa, då ännu en del af den skakning fortsattes, sorn rubbat Europeiska Stats-förhållanderna, icke vara betänkt på möjligheten, att äfvert - . > 1 .jf>78 Den 17 Juli. ven Sverige skulle behöfva försvara sitt lugn, och sin sjelfständighet, igenom utvecklingen af sin förmåga. Kongl.
Enheten i Lagskipningen fordrar, att mellan Riksdagarne en aucloritet finnes, sorn har rätt att gifva en interpretalio authentica af mörka och tvätydiga Lagar. Det väcker förtrytelse och klagan, att samma författning af olika Domare olika tolkas och tillämpas; är en förklaring gifven, så är denna ej allenast för Domaren ett rättesnöre, ulan ock för rättsökande parter en undervisning på förhand om deras rätt, hvarigenom de kunna undvika fruktlösa besvär. Låt vara, att förklaringen kan af nästsammanträdande Ständer ogillas; den befordrar dock enhet mellan Riksdagarne, nödig äfven om dessa härefter komma att inträffa hvart 3:dje år. Jag bör ock erinra, alt en annan Författning, nemligen den om Fidei-commisser, härmed står x nära sammanhang. I Kongl. Kungörelsen af den 3 April 1810 stadgas nemligen att ändring i Fidei-eommiss-författnmgar skall meddelas på samma sätt, som Lagförklaringar mellan Riksdagarne af Högste Domstolen. Borttages sistnämnde Lagfövkiarings-rätt, så saknas allt stadgande, åtminstone till e» 168 Prot.-Utdrag, den a? September 1844- lid, huru förhållas skall med de förra. Kortligen då jag af dessa skäl fuunit mig öfvertygad, att den föreslagna förändringen, för hvilken visserligen äfven skäl å andra sidan kunna anföras, icke är biand de uppenbarligen högst nödiga och nyttiga, hvilka 81 § Regerings-formen medgifver endast böra antagas, så måste jag med min röst afstyrka det framlagda ändrings-forslaget. Conlracts-Prosten Hallbeck: En lagförklaring är understundom lika vigtig sorn en Lag, och derföre borde samma magter, som stifta lag, äfven meddela lagförklaringar. Förslaget kunde således bifallas, och Högste Domstolens rätt i förevarande afseende upphöra, helst Kongl.
Mamsell Sara började med att gå ned i en stor, låg men hvälfd sal, som sedan urminnes tider kallats «gästestugan», hvilken benämning, enligt en gammal tradition, kom deraf, att på den tiden, då huset ännu blott var en våning högt, med trenne låga torn, var denna sal det förnämsta paradrummet, der främlingar mottogos och plägades vid ett långt bastant ekbord, som påstods ännu stå uppe på högsta vind. Men nu för tiden brukades detta rum, om våren och sommaren till att väfva uti (något hvari mamsell Sara excellerade, likasom de mesta vestgöta-fruntimmer), om hösten till äpplen och allahanda frukt och trädgårdssaker, samt om vintern till diverse skräp. Nu var allt sådant utröjdt, salen rensopad, från det hvälfda taket intill stengolfvet. Granrisadt var det öfverallt, och som en såkallad murmästare «tittat på spisen», som ej varit eldad på många herrans år, hade man der insatt flera väldiga brasor, hvilka likväl mera åstadkommo rök än just värma, men mamsell Sara tröstade sig med att hvar gäst medförde sin egen kakelugn. Här var det dukadt ett stort bord, i form af en hästsko, och för en sextio personer, med vackra, glänsande dukar, tallrik, knif, gaffel och sked för hvar och en, men ingen servet, samt på bordet redan uppsatt allahanda sallader till stek, frukttallrikar och korgar, risgrynskräm i stora fat med lingonklumpar på, samt tårtor oformligt höga, betäckta med snömos och sylt, och stora fat med bakelser, som, pyramidformigt och med konstfärdig hand uppstaplade, reste sig i luften. Stora korgar med skuret bröd af flerahanda sorter, och der hvetebrödet ingalunda saknades, stodo äfven uppsatta på bordet, ett par alnar imellan hvarandra. För resten var plats lemnad för fat af förfärliga demensioner, som skulle upprågas med kött, fläsk, skinka och korf, ox-, grisoch kalfstekar, fisk och ostkakor, öfversållade med socker och kanel. Stora tennteriner stodo här och der, som skulle fyllas med mustig kål och bastanta ärter.
Mig tyckes, att det tillkännagafs här under discussionen, då ingen i hufvudsaken var af skiljaktig mening från det beslut, som fattades. De båda opinionerne instämde ganska nära med hvarandra. I öfrigt har sjelfva voteringens resultat gifvit tillkänna, att R. o. Ad:s beslut är temmeligen enhälligt. Om det skälet skulle vara antagligt, att ett beslut, som tillkommit genom votering, ej vore föremål för inbjudning, — huru kunde då någonsin något beslut blifva det, ty hvem kunde hindra en ledamot af Ståndet att begära votering, hvarigenom således all den verkan, som kunde erhållas genom inbjudning, skulle tillintetgöras? Del måste dock medgifvas, alt inbjudningar blifvit begagnade vid många tillfällen, och de måtte således hafva sina goda skäl för sig. Naturligtvis ligger orsaken, hvarföre delta sätt att meddela sig kan vara lämpligt, deruti att RiksSltn aro fyra och således hvarje bidrag till ett lättare sätt att afgöra ärendena är önskvärd!. Det skälet åter att BondeSt. ännu icke fattat något beslut i detta ämne, så vidt man känner, förfaller alldeles; ty jag påminner mig mångå tillfällen, då inbjudningar från andra Stånd ankommit, ofta genom depulalioner och merendels innan R. o. Ad. fattat sitt beslut. Jag tror således icke att deraf något hinder finnes. Visserligen kan det vara en möjlighet att R. o. Ad. skulle inbjuda BondeSt. att med sig deltaga i ett beslut , som BondeSt. redan fattat, men i sådant fall synes det mig, att intet annat ägt rum, än att inbjudningen varit öfverflödig, ehuru R. o. Ad. ej kunnat veta det. Jag ser således icke att någon bristande delicatesse ligger i en sådan inbjudning. Ej heller inser jag, huru en ringa majoritet kan begära, alt Ståndet skall låta binda sig genom en åtgärd, som ger tillkänna en viss energie i det fattade beslutet, då den utvisar attén minoritet verkligen existerar och blifvit så ådagalagd att votering skett.
Att ovilkorligt stadga ett sådartt inköp vore förvillelse, emedan, så liten den summa synes vara , hvartill inköpet är inskränkt, -så kan dock hända, att productionens och handelns ställning icke alla år med. gifver inköpet, utan att derigenom coursen stegras; i hvilket fall åter inköpet vore ett ondt, sorn motverkade ändamålet ; ty om också Bankens silfverförråd olades, så skulle sedlames agio stiga, och silfverfonden derigenom Den 15 Ju ti! e. i n. 845 göras otillräckligare; samt alltså mera ondt än godt nfrättas. Att för silfver-inköpet bestämma annan cours, an dagens, da inköpet sker, Vöre att sätta en alltför trång gräns för operationen, och vore att fela mot sjelfva den princip, som ligger till grund för inköpet. Man antager nemligen, att då man ej öfverst rider den punct, hvartill sedelmyntet redan fallit, det vill säga, då man ej stegrar cursen; så kan inköpet vara nyttigt; och Jet ligger då klart, att denna nytta blir alldeles likadan, ehvad berörde punct står vid den ena siffran, eller den andra. Om coursen är 120 eller 12B, eller 144, eller högre; så är ju sedelmyntets fall derhän, en redan limad sa/t och inköpet måste ju då vara lika nyttigt, eller icke nyttigt i ena fallet, som i det andra. Bestämmandet af ett maximum uti coursen för detta ändamål, har ej annan påföljd, än blott, att Operationens varaktighet sättes i mycken ovisshet. Såsom anmärkning vid denna del af Utskottens Betänkande, föreslår jag alltså att ingen bestämd cours för inköpet må förordnas; men att för verkställigheten det angelägna vilkor föreskrifva, att dagens cours icke får öfverskridas, utan en noga varsamhet iakttagas att, genom inköpet, coursens stegrande icke befordras. Och föreslår jag, att Riksens Ständers Revisorer må få sig uppdraget att äfven i denna del granska huru EancoStyrelsen sig förhåller. Beträffande den del af Betänkandet, eom angår Silfver-ägares rätt att inlemna silfret.
Utskottet ej heller för närvarande gällande skäl vara anförda, att, för blifvande Excellencer, General-Adjutanter, Öfverste-Lieutnanter, Majorer med tjenstebref eller Expedilions-Secrelerare, som. ega Protocolls-Secreterares lön. och sköta Registratorstjenst, tillstyrka något undantag uti förenämnde här ofvan antydda allmänna grundsats. Hvad de utaf Herr af Billbergh föreslagne redactionsförändringarne beträffar^ eller tilläggande i Utskottets förslag af ordet: motsvarande framför orden: lön på Statj samt, i stället för hädanefter_, utsättande af orden: ”efter år i834” bär inom Utskottet behörig uppmärksamhet åt dessa anmärkningar blifvit lemnad; men då Utskottet, hvad tilläggande af ordet motsvarande rörer, anser öfverflödigt, att ord tilläggas, sorn icke uttrycka mera, än sorn förut i meningen finnes uttryckt, finner Utskottet icke giltigt skäl förhanden, att tillstyrka den föreslagne redactionsförändringen; och hvad dernäst vidkommer det yrkande, att det i samma punkt förekommande ordet: hädanefter_, skulle, emot en bestämd tidpunkts utsättande eller emot orden: efter år 1834 utbytas, får Utskottet anmäla, att det icke trott sig tillständigt att förändra ett Rikets Ständers beslut, utan förmenar, att någon tvist, i anledning häraf, ej kan komma att uppslå, då nämnde ord icke har afseende på tidpunkten, när beskattningen skall börja att erläggas, utan när Caracters-fullmagten ikläddes natur att lunna åläggas skatt, och sålunda med oftanämnde hädanefter ovilkorligen ao Bevillnings-Utskoltets Utlåtande N.o 44- måste förstås: efter den dag, då heslutet af Rikets Höglofl. Ständer genom dess Förstärkta Stats-Utskott fattades. Det af åtskillige Ledamöter yrkade uteslutande af det tillstyrkande 3:dje punkten innehåller, eller:
JNu kommer dertill, att seminaristerne böra erhålla undervisning vid en i sliltet varande folkskola. Vid en sådan skola mäste dervar. lärare särskildt sysselsätta sig med dem, för att lura dem metoden i sin fullständighet, och visa dem hvilka fel, sorn dervid kunna begås m m. Denne lärare bör således äfven hafva ett arfvode. Härtill kommer ännu ytterligare undervisning i gymnastik, hvartill äfven fordras en lärare för seminarislerna, hvilken skall undervisa dem ej endast i att gymnastisera och att gifva alla rörelser, såsom det vanligen tillgår i skolorna, utan äfven skall så undervisa dem häruti, alt de sedermera kunna lära det åt andra, utan alt någon våda uppstår för de disciplar, som framdeles lemnäs under deras händer. Plär äro således många omständigheter, som göra, att föreståndaren för ett seminarium måste vara en högst utmärkt och skicklig person. Vid dessa seminarier skall äfven meddelas undervisning i naturläran. Vid det gymnasium jag känner, fanns ingen lärare, som ansåg sig äga de kunskaper och särskilda studier, hvilka erfordras för att meddela undervisning härutinnan, utan dertill måste en särskild person anskaffas. Alltså kan äfven vid seminarierna blifva fråga om ännu en lärare. Sedermera förskrifves här, atteleverne skola undervisas i choralsång, vaxinering, åderlåtning 111. m., hvaruti föreståndaren måhända ej kan meddela undervisning, och hvartill således andra personer måste användas. Utom det att dessa 5oo r:dr således ej förslå till löner åt lärarne, så finnes intet för ljus, böcker och dylikt, som erfordras. Alltså om seminarium är lill den grad torftigt utstyrdt, att om man ej genom allmän välvilja, eller subscriptioner inom stiften, skulle kunna anskaffa medel till fyllnad i behofven, så kunde det ej blifva någonting utaf. Man har hittills, der man velat inrätta vexelundervisningsskolor, haft den yttersta möda att finna någon duglig lärare.
Hä nili har likväl BeviliningsUtskottet, till hvars handläggning detta mål varit öfverlemnadt, funnit så mycket mera betänkligt att tillstyrka bifall , som hvarken Herr Faurell på behörigt sätt ådagalagt dess uppgift om de in - 308 BevillningsUtsL Betanhandenl - träffade Elsvådorne och den dervid tillkom* ne förlust, hvarigenom Utskottet saknat tillfälle, att bedömma innevånarnes verkliga behof, eller fråga om lindring blifvit väckt, förr än ehec nära Sju års förlopp, sedan sista eldsvådan, ehuru behofvet af befrielse bort strax efter olyckan vara mera påträngande än för det närvarande. Detta allt underställes vördsamt Eiksens Höglefl. Ständers upplysta ompröfvande. Stockholm den 22 Maji iS18. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Bevillningsutskott , vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Maji 18IS* S. D. Det i anledning af åtskillige afslagne Memorial författade Betänkande , innehållande skälen till de häröfver fattade Beslut , blef nu uppläst och i allmänhet godkändt ; dock förklarade : Herr Cederborgdet han ej , hvad den af Herr Kjellander väckta motion om nedsättning af Classerne för Bevillningens utgörande af Borgerskapet i 3tdje , 4:de och 5:te Classens Städer angår, delade Utskottets mening. Herr Lefler reserverade sig likaledes , rörande Bevillningens utgörande af Städerne, under åberopande af dess redan den a8 sistlidne April till Protocollet afgifne yttrande , BevillningsUtsk. Betänkamlen. 309 de, med förnyad anhållan, aft detsamma m5U te åtfölja detta Betänkande till Bilsets Höglo.fl. Ständer.
Vi hafva tillförene sett sådana förberedelser, utan att någon annan väsendtlig åtgärd än silfverutvexlingen egt rum. Denna var dock så hufvudsaklig, att penningeväsendet i det hela sedermera rättat sig derefter. Vore vi så lyckliga, att de af mig nu förordade åtgärderna vidtoges, så blefve något betydligt uträttadt. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag instämmer med den siste talaren derutinnan, att förslaget är oskadligt, och min öfvertygelse är, att det icke leder till något stort ändamål. Men för dessa mina åsigter har jag helt andra grunder än den värde talaren. Visserligen medgifver jag, att det vore väl, om Konungen hade del i Banko-lagstiftningen, men deremot kan jag icke erkänna, att Sverige saknar ett klingande mynt. Jag har här i min ego 2:ne sådane, och jag kan få så många jag behagar, om det roar mig, att 170 Den 21 Juni. bära dem på mig. Man kan väl icke rimligtvis påstå, att i Sverige icke finnes ett klingande mynt, ty om den värde talaren går till Hanken, kan lian erhålla så mycket klingande mynt, som han åslundar, och det beror således af hvars och ens tycke antingen han vill hafva sedlar eller klingande mynt. Om således detta sednare myntet icke begagnas, beror det väl icke af finance-lagsiiftningen utan af hvars och ens beqvämlighet, och i öfrigt känner jag intet land, hvarest sedlar icke finnas, men ännu har jag icke hört någon påstå att derföre, att sedlar finnas, klingande mynt saknas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Vid ett föreg:de tillfälle, då jag yttrat mig öfver olägenheterna i bankoväsendet, har jag tillkännagifvil min åsigt, alt den tid vi gå emot troligen blir för Sverige i financielt hänseende af annan beskaffenhet än den närvar, och den förflutna. Jag har äfven tyckt mig finna, att begreppen i dessa ämnen ganska väl behöfva en bearbetning.
Addressen till Kongl. Majs:t i anledning af H. K. Höghet Kron Prinsens förordnande att förestå Regeringen under H. Kongl. Majsts sjukdom. 13 :o d. 8 Maji Läsningen af Stats Råds Protocollen fortsattes. 14.0 d. 9 Maji D:o D:o D :o. 15 :o d. S. D. efm. Justerades Protocollen för 6 och 8. dennes. — Discoursen fortsattes i anledning af det d. 6 dns uppläste Protocoll hållit i Stats Rådet öfver Handels och Finance Ärender d. 22 Febr. 1811 då, uppå tillstyrkande af Stats Secreteraren Jerta, beslöts att utom det mindre Creditivet, äfven begagna åt skillige besparade summor till Krigsomkostnadernas bestridande. Upplästes HofCanslerens Embetsskrifvelse af d. 8 dennes deruti han med Kongl. Majsts Xådste tillstånd öfversänder: Protoeollet rörande Krigs förklaringen mot England. D :o då II. K. Höghet Kronprinsen emottog Riks styrelsen. 3 :ne D:o i anledning af innevarande Riksdags flyttning till Örebro. Upplästes det förra af desse Protocoller. 1812 års Riksdags Const. Läsningen af Stats Råds Protocollen fortsattes. efm. Tillkännagafs att läsningen af Kammar Expeditions Protocoller nu vore slutad — hvarjemte åtskillige deribland in Pleno upplästes. Upplästes de tvenne återstående af sistnämde från HofCansleren erhållne Protocollen. Ytterligare öfverläggning i anledning af Stats Råds Protoeollet öfver Handels och Finance Ärender af d. 22 Febr. 1811. Upplästes Memorial af Cansli Rådet Bergstedt rör:de förändring i 4 §. Reg. formen. — lades på bordet. -— Föredrogs å nyo frågan om Hemställning hos Riks-Ständer om formens bestämmande för behandlande af Grundlags frågor — lades på bordet.
Landsh.-Emb, uli Göteborgs o. Bohus län und. ber, för åren 1856—1860. k 50 Göteborgs och Bohus län. Kongelfs stad. Folkmängd. Handel m. m. Genom mer och mer utvidgad ångbåtsrörelse har staden direkta förbindelser med Göteborg, Marstrand, Lysekil med flere kusthamnar. Muddring af det genom staden löpande vattendrag har flere år på stadens bekostnad fortgått, hvarigenom fartyg af 10 fots djupgående nu mera kunna från Byfjorden uppgå till sjelfva staden. Efter den ödeläggande brand, som öfvergick staden år 1806, har den blifvit regelbundet indelad och i synnerhet på senaste tid efter förnyade eldsvådor försedd med flere vackra byggnader. I anseende till de stegrade prisen å byggnadsmaterialier af träd hafva stenhus, såsom jemväl varaktigare, mera allmänt blifvit uppförde. För öfrigt har innevånarnes trefnad blifvit befrämjad genom flera förbättrade anstalter, såsom stadens belysning med gas, gatornas och kajmurarnes omläggning och de förras förseende med trotoarer m. m., och har, så väl härigenom som genom öfriga allmänna arbeten, stadens arbetareklass tillskyndats en icke obetydlig arbetsförtjenst. 3. Kongelf. Bebrukandet af den till staden donerade jord, som utgör 6 mantal med en ägovidd, utom de till stadstomter använda 65 tunnland och 26 kappland, af 1,381 tunnland 31,3 kappland, och hvarå i orten vanliga sädesslag, jemte potates och foderväxter, med fördel odlas, utgör ett af innevånarnes förnämsta näringsmedel. Handeln har jemväl under de senare åren synbart ökats, äfvensom handtverkenema befinna sig på en bättre ståndpunkt än tillförene. Spanmål har utgjort den hufvudsakliga M//orse/s-artikeln. Föremålen för införsel hafva förnämligast varit fiskvaror och stenkol. o Nordre-elfs grunda utlopp har fortfarande varit hinder för en större skepp srör else.