Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äska de fleste Borgenärerne Urtima Ting, varde det utsatt, alt genast efter Sex månaders förlopp hållas.’’ 3:0 ”Sorn, vidden händelse, da hustru, enligt 7 Cap. 3 §. söker Boskillnad, énär mannens egendom ej afträdd är, inträffa kart, att mannen, för att uppehålla en vacklande Credit och und. gå att afträda sin egendom, söker hindra Boets uppteckning, eller neka uppteckningens beedigande, alltså och då en sådan mannens motsträfvighet skäligen må anses förutsätta hans öfvertygelse om Boets obestånd, och bemödande att detsamma dölja, samt lämpligaste påföljden då synes blifva, att offentlig »lämning å Borgenärerne utfärdas, hafva Riksens Ständer trott denna påföljd böra bestämmas, genom följande Redaclion af 3 §. uti 7 Cap. "Soker endera makan Boskillnad, enär den andra Makans Egendom ej afträdd är, höre då Rätten, så väl sökanden och den andra Makan, Uniherdäniga Shrifvtlttr. 335 Som vetteri ige och när vistande Borgenärer, och förord tre , att Boets tillgångar och gäld å viss dag upptecknas Sedan skall Bouppteckningen af M annen och Hustrun, i Borgenärernes närvaro, inför Rätten edeligen fästas. Finnes deraf, att tillgångarne , der sökanden Boskillnad vinner, ej förslå till gäldens betalning, eller vill Mannen, då Hustru Boskillnad Sökt, Boets tillgångar och gäld ej uppgifva, eller nekar han, att uppteckningen med Ed fästa, varde offentlig stämning till Mannens, Hustruns och samtlige Borgenärernes inställande utfärdad, som i 5 Cap. 9 och 10 sägs; Och vare emedlertid Man nen för Lagsökning icke fri, derest han ej sin egendom till Borgenärerne afträder.” 4:0
Om möjligen, under någon Landslus frånvaro, eli Landsh.-Embete har kunnat låta frågan passera utan serdeles skärskådande, men Landsh. deremot offentligen gifvit motsatta och grundligare tankar tillkänna, så bör delta väl, till den kraft och verkan det. kan förtjena, uplysningsvis tagas ad notam. Hr Liljenstolpe har vid motionens afgifvande förklarat, det han hyste det glada hopp, att denna motion skulle nu gå lättare än tillförene, emedan en och annan person, som förut lagt sig deremot, nu vore med döden afgången. Ja, Mine Hrr, så är verkligen förhållandet. Hr v. Hohenhausen, en af de mest aktade och nu efter sin bortgång djupt saknade ledamöter af detta hus, har vid föreg:de riksdag på de giltigaste grunder afrådt antagandet af berörde emancipation. Jag behöfver blott åberopa bans yttrande, 232 Den 28 December f. nj. för att derigenom få ett tillräckligt stöd för det afstyrkande jas begär och tror att motionärens mål ingalunda befrämjes genom nyssbemälde sätt att insinuera sin sak; ja, för mig synes ej tvifvelaktigt, om icke motionären sig sjelf härigenom fastmera motarbetat. Jag har för öfrigt, på sätt jag förut haft äran förklara, ingenting emot att motionen, straxt till skyndsam behandling remitteras. Mitt hopp om dess förkastande står lika fast nu som förr, enär jag, med all aktning för Judarne såsom nation, dock omöjligen kan. länka mig den såsom idenlitierad med vår Svenska nationalitet. Remitterades lill Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk. Föredrogs Hr Björnst jernäs, Oscar Magnus Fredr., d. 23 dennes på bordet lagda motion, ang:de ett tillägg i 145 § af nu gällande Bevilln.-förordn. Frih. Toll, Gustaf: Då jag begärde denna motion på bordet, var det för att anhålla alt fä förena mig i den princip, rör:de beskattning af militärers löher och förmoner, hvilken äfven H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm i sin motion pä ett så grundligt sätt framställt.
Dock, ehuru högt värde jag vid dess bifall fäster, var det likväl ej detta jag någonsin uteslutande sökte; och hvad jag med säkerhet tror, är ali denna motion, i den rastlöst fortilande tiden, denna degel för mensklighetens idéer, skall 1 H. 26 402 Den 23 December f. m. finna ett stöd, och med hvarje nytt årsskifte förvärfva nya bundsförvandter. Med tillförsigt öfverlemnar jag den till Eder lugna oväldiga pröfning, ty jag vet att Sveriges högsinnade Ridderskap alltid med värma omfattar hvad det anser sanni och nyttigt vara. Jag har derföre tänkt, att en motion om utvidgad samvetsfrihet ej vore ovärdig att af Sveriges Adel föreslås Rikets öfrige Ständer, och ej heller ovärdig den Konungs sanktion, som lill sitt valspråk antagit ”Sanning och Ratt.” Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af chefen för fmans-departrtet Hr Slats-rådet m. m. Sven Abraham Munthe, som å K. M:s höga vägnar atlemnade 15 Dess nåd. propos:r och skrifvelser till R. St. Grefve von Stedingks förevarande motion bl ef, uppå begäran af Frih. Cederström, Claes Rudolf, lagd på bordet. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komme alt fortsättas kl. 6 e. m. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf: Ehuru jag har den tillförsigt till R. o. Ad:s kännedom af grundlagen och till Ståndets rättvisa, att jag ej skulle förgäfves vädja till detsamma; så vill jag dock åtnöja mig med, att endast reservera mig mot Hr Gr. o. Landl.-s förfarande alt afklippa mig min yttranderätt. Motionen kan, så långt den år upptagen, i prot. qvarstå och skilja oss emellan. Hr von Hartmansdorff, Aug., anförde skriftligen: Då de öfrige Stånden omedelbart välja sina elektorer, utser Adeln sina genom en mellanlänk af bänkmän, hvilken ej i grundlagen, ulan endast i Ridd.Ordn. är påbjuden. Ar denna inrättning riktig eller icke?
Ölverläggningen ansågs härmed slutad och §:n blef, uppå framställd propos., af K. o. Ad. bifallen. 2:dra §:n. Bifölls. 3:dje §:n. Hr von Koch: Bedan förut har jag förklarat, att jag anser att man hör så litet som möjligt splittra det föreliggande förslaget. Jag vill derlör icke nu framställa något bestämdt yrkande, men till prot:t dock hafva antecknadt, att det förefaller mig högst motbjudande och stötande, att straffbestämmelser utsättas för en sak, som i allmänhet aldrig blir föremål för åtal, och som, om den blefve det, skulle föranleda allmän skandal. Sjelf är jag i den ställning, alt jag ofta måste egna en stor del af Söndagen åt arbete, och jag tror att förhållandet är detsamma med många andra R. o. Ad:-; ledamöter. Skola vi nu med ansvar belägga hvad vi sjelfva anse oss icke blott oskyldigt kunna göra, utan kuappast pligtinessigt kunna underlåta? Den 13 Juli. 419 Hvad är dessutom arbete? Det ändamål, som egentligen åsyftas, att tjenare må få tillgodonjuta hvilodagen, skulle, i min tanke, kunna vinnas genom införande af ett så lydande stadgande: »låter någon arbete för sig förrättas af tjenare eller på obestämd tid legd arbetare, å söneller högtidsdag, emellan klockan 6 om morgonen och klockan 9 om aftonen; straffes med böter, bögst 50 rdr, utan det arbete är af beskaffenhet att detsamma uppskof ej tåla kan.» H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag vill icke heller påstå, att redaktionen af denna § är fullt tillfredsställande, men såsom sådant har jag icke funnit något af alla de försök till en omskrifning, sorn blifvit framlagda. Vid delta förhållande har det synts mig lika godt att bibehålla den gamla lagens uppställning, hvars tillämpning icke gifvit många skäl till klagan, och som efter min uppfattning icke kan tolkas så strängt, alt t. o. m. sådant arbete, som en embetsman måste företaga på söndagen, skulle, på sätt den siste talaren antvdt, kunna hemfalla under förbudet.
Ett annat sätt är: i s. k. bronstinktur, som icke är annat än kopal, utspädd med terpentin, iröres brons, hvarefter den sålunda bildade bronsfärgen strykes på föremålet. Detta förfarande lemnar dock icke så vackert resultat som det första. Ett tredje och vackraste sätt är att stryka det föremål, som skall bronseras, med oljefärg; kulören kan vara olika; till guld användes mörkgrön eller brungrön färg, till silfver svart eller grå, till koppar brun. När färgen torkat till klibbighet, suddar man brons på alla höjder, bäst med fingrarne, annars med en liten bomullstapp, och aktar sig noga, att någon brons kommer i fördjupningarne; på detta sätt framställd bronsering är den naturligaste för imiterande af euivre poli, gammal brons o. d., beroende på hvad färg och brons, som användas. Kulörta bronser kunna endast användas på l:sta eller 3:dje sättet, alltså ej i bronstinktur. Bronsen fernissas y. All materiel till förgyllning och bronsering finnes hos färghandlaren. E. B. Smånotiser från kvinnovärlden. Vid Nya lduns samkväm den 4 dennes lemnade fröken Anna Whitlock i ett föredrag om Balkanhalfön en redogörelse för Bené Millets arbete Autour des Balcans. Fröken Selma E k föredrog några sånger af Gounod, Kjerulf och Ika. Utsällda för aftonen voro: en serie akvareller, itatalienska studier, af fröken Ellen Jolin, två pastellmålningar af fröken Emma Toll och oljemålningar af fröken Hedvig Strandberg samt ett pastellporträtt af fröken W. A:son Falck. * En » tidningskvinnas » jubileum. Fröken Klara Berglund, som den 1 dennes för 25 år sedan trädde i Nerikes Allehandas tjänst, där hon under en lång följd af år biträdt till en hörjan i sätteriet och sedermera vid expeditionen och kontorsgöromå- len, biet nämnda dags morgon föremål för en anspråkslös hyllning af tidningens redaktion och personal, som i henne alltid högt värderat den ordningsälskande, samvetsgranna medarbeterskan och vänfasta, välvilliga kamraten.
Utom den eftergift som en del af Allmogen med flere för fyra underärige barn til godo njuta. får a denna Bevillning afkortning endast aga rum i det fall, at ben som afgifcen erlägga bordt, efter Irrxermgen kommit i bevislig oförmögenhet och fattigdom, sä at han ej magrar stätten utgöra, hwarvm enligt Upbörds-Författningarne noga bör undersökas och , samt för dödsfall inom slutet af April mänad det äret, för hwilket Bewilluingen bordt erläggas, men ej tillätes någon afkortning för den, hwilken har inkomst eller egendom , hwarföre efter nägondera af Hiffkrne afgift hör urgöras. Och enär nägon upgifwit sin egendom til Borgenärers förnöjande, gäldas hansBeiviilnings-afgifter af Lonc,il8-matzan. AfkortningS-Langd underteckna med answar för dest riktighet, i Stad Upbördsmannen och ä Landet Krono-Fogden jemte Häradsskrifware». I Stad blifwer denna Längd af laxermos-Mannen granstad, samt af dem lil sin riktighet verittceruM, men ä Landet af krutor och Socknens BeredningsLedamöter, hwarwid äfwen noga bör efterses, at Kronan icke kommit i mistning af sin ratt genom Upbördsmannens förwallanbe och efterlätenhet, hwilket äfwen uti påskriften anmärkes, hwarefter Veste Längder ä Landet böra uti utlyste allmänna Sockue-Stammor uplasas och intyg at derwid icke warit någor ar erindra af kastor och 2:ne Sockne boer - r55c> Den zi Mars. boer pätecknas. AfkortningsLanaderne böra sedermera lil Öfwer-Ståthållare» i Stockholm samt i Orterne til Landshöfdingarne aflemnas, för ar ytterligare pröfwas, och om ej nägot derwid ar ar påminna, lil afföring i Näkenstaperm beordras. 9. §- Gm Redogörelsen.
Dermed äro jemväl uttalade de höga anspråk och det stora ansvar, hvilka embetets innehafvare ej få undandraga sig, och embetets ställning angifven såsom en af de högsta, som af enskild samhälls-medlem kan beklädas. Men om platsen sålunda lem nar tillfälle åt öfverlägsenheten i själsgåfvor, i bildning, i erfarenhet att lysa på samma gång som hon gagnar, lemnar den likväl äfven rum för den osvikliga rättrådigheten, det goda uppsåtet, den redliga viljan, att nyttigt verka, äfven om de sakna glansen af nyssnämnde öfverlägsna egenskaper; ty det är rättvisans heliga verk. det yppersta i samhället, som utgör embetets syfte och ändamål. Ar denna uppfattning såsom jag hoppas riktig, så innebär den en tröst för den underlägsna förmågan, som har att bjuda för sig endast den goda viljan, det rena uppsåtet, det varma nitet för hvad rätt och godt är, — en tröst den mina föregångare kunnat undvara, men som för mig är dyrbar och oumbärlig. Ehuru jag här ofvan företagit mig att framställa en kort historik öfver det embete jag bekläder, hvilket företag haft sin närmaste anledning i den omständighet, att detta embetet, årsbarn med vårt statskick, nu genomlefvat ett halft sekel; må man dock, minst af mig, begära en granskning af detta embetes förvaltning, huru dess inneboende idé blifvit af mina föregångare uppfattad och i handlingar utvecklad, samt om hvars och ens dervid ådagalagda förtjenster. Så mycket hafva dock mina tankar umgåtts med dessa ämnen, att jag sökt göra för mig tydlig den rätta synpunkten för omdömet om nämnda förtjenster och på samma gång för uppfattningen af embetets betydelse. Är detta embetes tillvarelse, såsom här ofvan blifvit anfördt, ett vittnesbörd om rättvisans vigt i samhällsordningen, så är deraf ock en följd, först att det är i rättvisans tjenst, som en innehafvare af embetet skall söka sin utmärkelse, men ock vidare att det endast är det större eller ringare nitet, den större eller mindre förmågan i förfäktande af rättvisans sak, som utgör måttstocken på hans förtjenst och rätta grunden för domslutet deröfver.
1 Ridr 24 sk. 1 Tö rsi' En Portion kostar således 10 sk. -turist. RGS< Då efter 1814 års Spannmålspris 1 tunna, Råg kostade ro Rtdr Banco, och 1 tunni Kora 6 R:dr 32 sk. Banco, utgjorde en portion al sk. 3 rist. Banco, hvaraf synes att densammas. Värde rättar sig efter. Spannmålsprisen. N:o 4, Friherre. Rehbinder, Johan Fredric Må jag ett ögonblick få fästa Högloflig^. Ridderskapets och Adelns uppmärsamhet vid en af våra pålagor, jag menar vår saltpetters gärd, hvilken blifvit mera tryckande än raan Zkn 28 Februarii-, i början} vid contractets afslutande örn densammas utgörande in natura, kunde förmoda. Då gälde i Lisp. Saltpetter 3? å 4 R;dr B:co och Kongl. Maj:t och Kronan sorn hade en ostridig rätt till all Saltpettersjord i Riket, men sjelf förut hade bestridt sjudningen, utiäste då, en arbetslön af i R:dr 24 sk. B.co för hvart Lisp, således. 5%:delar eller minst f .'delar af Saltpetterns värde, då cO.ntractet ingecks. Genast efter det ingångna contractet , började Saltpetterspriset att höja sig och steg snart till närvarande pris af 7^ R:dr samma mynts men arbetskostDaden förblef dock oförändrad, hvilken med dertill utgående ved var hvad sorn mäst stigit i värde, och billigt vis bordt förhålla sig i proportion till Saltpetterns förhöjda pris, och således med 595:delar eller minst i -.delar af detta sednare värde bordt utgå. För att ej allenast uppmuntra utan ock befordra anläggningen af Saltpetterslsdor och, artificiella samlingar af Saltpetterjord, lät Kongl. Majit anskaffa Österbottningar, hvilka mera vana vid denna handtering, skulle mot contant betalning biträda dem som ville vid dylika anläggningar begagna deras erfarenhet.
För undvikande af serskild förvaltningskostnad, anser Kongl. Maj:l lämpligt, att fonden förräntas af Stats-kontoret samt att inkomsterna och utgifterna gå till och från nämnde kontor genom vederbörande landshöfdingar och konsistorier. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 67. I öfverensstämmelse härmed föreslår alltså Kongl. Maj:t i nåder: l:o alt af besparingarne å de anslag, tillsammans 130,000 R:dr banko, hvilka vid sistlidne riksdag blifvit af Rikets Ständer ställda till Kongl. Maj:ts disposition till understöd för folkskolelärares aflöning, en fond, under Stals-kontorets förvaltning, må bildas till pensionerande af dylike lärare, hvilka äro minst 55 år gamla samt efter fulländad examen vid seminarium varit minst 30 år ordinarie lärare; och 2:o att hvarje stadsförsamling och hvarje församling på landet, emot befrielse från förbindelsen att lemna pension åt skolläraren, sorn enligt lista punkten är dertill af fonden berättigad, må åläggas att tili denna fond årligen inbetala en afgift af Tre (3) Riksdaler banko. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra OSCAR. F. O. Silfverstolpe. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Är en den, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet åi Stockholms Slott den j December i84y. Närvarande: Hans Excellens Justilie-Slatsministern, Herr Gretve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-råden, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 67. b Friherre Peyron, Silfverstolpe, TVcern , Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhreeus. Departements-ohefen Slats-rådet
Entreprenörerne mäktade säkerligen ej att bestrida dessa utgifter, de drabbade således antingen häraderna eller skjutslagen, och i händelse de dertill voro villiga, hvarpå jag högeligen tviflan, uppstode derigenom en högst betydlig kostnad, utan någon slags säkerhet för ett fortfarande behof eller nytta af dessa byggnader, ty utan allt tvifvel komma dessa entreprenader, i följd af förbindelsernas åsidosättande, på många ställen att tid efter annan upphöra, då skjutsbestyret komme att återgå till dem, som det nu åligger. I följd af hvad jag haft äran anföra, anser jag det i förevar, betänk, framlagda förslag till skjutsväsendets förändrande icke vara antagligt; emedan det för landet ej skulle komma att medföra den allmänna nytta och gagn, som dermed åsyftas; utan får jag vördsammast föreslå, att man för det närvar, måtte inskränka sig till: att hållskjutsen måtte helt och hållet afskaffas; att de, som hitintills utgjort hållet och ej äro aflägsnade längre än J:dels mil ifrån skjuts-stationen, anslås till reserven ; att vid de stationer, der reservlaget, genom ett tilläfventyrs längre aflägset håll, skulle anses icke blifva tillräckligt för skjutsens bestridande, särskilda öfverenskommelser
Detta förslag är ej ensamt milt, individuell, utan uppgjordt af den Utsk:s-afd., som först handlagt målet, dit jag jemväl hörer och har biträdt dess beslut; hvadan det icke bör anses för någon egenkärlek som drifver mig, då jag förfäktar den deri uttryckta mening och vördsammast anhåller att R. o. Ad. behagade upptaga den såsom sin egen. Hr Ribbing: De skäl, Utsk. i dess betänk, och flere talare här idag framlagt, synas mig på ett öfvertygande sätt lala för det förslag till und. skrifvelse Utsk. uppgjort. Det förslag åter, som Frih. Cederström förordat, går egentligen ut på att få uppskof med saken. Hr von Hohenhausen, Alich. Sil v.: Skillnaden emellan de båda förslag, hvarom nu här är fråga, synes mig ligga deruti, att i det af Utsk. föreslagna begäres det K. AI. genast måtte bringa saken i verkställighet. Det torde väl dock vara beliöfligt för R. St. att, innan de besluta sig till att begära verkställighet på en sak sådan som den ifrågavar., noga känna dess beskaffenhet. De upplysningar som vid förra riksdagen infordrades, innefattade blott en generell uppgift på beloppet af biskoparnes inkomster, men alldeles icke någon klassifikation af de 4 II. 22 338 Den 29 April. särskilda inkomst-titlarne. Jag kan icke inse alt del finnes något skäl för R. St. att brådska med denna sak, eller att begära verkställighet af en sak, som den icke för sig fått fullt utredd. Det finnes biskopsstift, der inkomsterne äro så beskaffade, att om prebende-pastoraterne borttagas, får biskopen mindre behållning än innehafvarne af de större pastoraten. Man har talat om att biskoparne borde ersättas af domprostar, superintendenter eller hvad man kallar dem. Der superintendenter förr varit, vet jag ej alt annan förändring skett, än alt de numera heta biskopar. Frågan om biskops-embetenas indragning hörer likväl, på sätt Ekon.Utsk. ganska riktigt tillkännagifvit, icke till detta Utsk:s pröfning.
sin asbetsfört,j aiist och såclm ageiiclom, so111 gen om al; te~lsl~a,s) ' örorclsförorl uiiclai~.tagits m a~iileiis förvaltning, rattp för kvinnor a t t inneliafva vissa tj anster inom postoch telegraf, att afligga niogeiilietsoch akacleniiska exanuna, att praktisera soni lalrare, a t t l.j %iistgöra vid foll~slrola. A t t åren 1885-95 jamförelsevis varit fattiga p&amp; reformer inom k~innolagstiftniiigeii, torde narniast bero, icke p&amp; bristaiide intresse hos lrviiinofr8,gans vänner, utan p&amp; den allin.&amp;iina poå - ' ' litislia sta.ll.ningen inom Ianclet. Pi, rikdagame har iippiniirk san11i.eten iilistaii ntesliitaade absorberats af s. k. wstorn frågor », såclaiia som beröra hela landets Kfsintresseii, såsom slrattefrSgor, tiillfr&amp;gor, försvmsfi&amp;gor, nnioiiella frågor, och dessa Iiafva iinclaiis1; j~itit f1: ågor af mer enskild nnt~ii:. Men detta o&amp;taclt lm dessa tio ' k l h g t ifr&amp;n varit ofruktbara för kvi1inofr&amp;g5~1is iitveclrliiig. Reformarbetet för höj andet af kviiinaiis stallning inom familj en. skolan och s m l i allet tiw liignt och sakert g8tt fialnåt. Det ar på detta .arbete ~i i det följ ~1.11 de skola liasta en Iiastig Merblick. Det var. som. bekant genom en 1; iiiigl.
SI, Prof, !8-M. 7 Samt. 1 Afd. 3 haft. STOCKHOLM, ej.jhén & granbergs tryckeri, 1844. Ank. till Exp. Utsk. den 24 Sept. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående dels förändrad lydelse af 19 Capitlet Arfda-Balken, dels ock förklaring öfver 4 ^ i samma Capitel. Under den 10 och 25 näsllidne Augusti, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Lag-Utskottets behandling remitterat serskilde af Herr Frejdenfeldtj F. D., och Herr Friherre von Döbeln, N., ingifne memorial, deruti hlifvit anfördt: af Herr Frejdenjeklt: ”alt någon rättsprincip icke läge till grund lör Lagens bestämmelser uti 19:de Gap. Ärfda-Balken, enligt hvilka rättigheten att öfver sin egendom råda tillkommer mannen vid fyllda 21 år, enka af hvad ålder som helst, men aldrig den ogifta qvinnan, derest icke Kongl. Maj:t, efter serskild underdånig ansökning, täckes dertill lemna tillstånd. Men huru otroligt det emedlertid än förefölle, att blott några få dagars ägtenskap kunde medföra -den vidsträckta erfarenhet hos qvinnan, alt henne till äfvenlyrs redan vid femton år kunde tilläggas en magt, som ej tillerkännes mannen förr, än han uppnått 21 år, vore det likväl svårare att inse hvarföre den ogifta qvinnan af Lagstiftaren hlifvit för hela lifvet beröfvad denna magt. Erfarenheten hade dock visat, att qvinnan vore utrustad med icke mindre förmåga alt handla förnuftigt och omtänksamt än mannen; och syntes det alltså, som om hon borde ega lika rätt och lika anspråk med honom.
Maj:t vid sistnämnde Riksdag icke blifvit gjord, och Utskottet således fått den öfvertygelse, att orsaken till de öfverklagade oordentligheterne icke kan vara någon annan, än glömska och bristande kännedom om de Författningar, hvilk a innehålla bestämda Stadganden i de äm - 16 Besv. och Oecon. Utsk. Bet.-de. N.-o 65. nen, sora utgjort föremål för klagomålen; alltså och då nödigt lärer blifva, att nämnde Författningar göras mera allmänt kända, har Utskottet trott sig böra tillstyrka Rikets Högtofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt täcktes i Nåder låta vidtaga författning, att ett sammandrag af alla i förevarande ämne gällande stadganden måtte uppfattas, och detsamma derefter allmängöras. Beträffande åter Riksdagsfullmägtigen Petter Perssons begäran, att Syneförrättningarnes antal må inskränkas till en Officer, en Kronobetjent och aine Nämndemän; så emedan det för Arme'en utfärdade, här ofvan åberopade , Nådiga Tjenstgörings-Reglemente i 3:dje Delen, 5 Gap., 3:dje och 4-‘de Mom. innehåller, att, sedan Compagnie-Chefen utsatt Syn å Soldate-Torp, verkställigheten deraf tillhörer en Subaltern-Officer, biträdd af en Underofficer eller en Mönsterskrifvare; ty finner Utskottet omförmälde begäran icke vara af den beskaffenhet, att något afseende derpå bör fästas. Stockholm den 18 Februarii 182g. STOCKHOLM, P. A. Norstedt & Utlåtande, i anledning af väckt fråga om vissa Helgdagars försvinnande eller förflyttning till Söndagar. Högiofl. Ridderskapet och Adeln har till Utskottet remitterat en af Herr Grefve Hajniltoiij Jacobj väckt motion om förflyttning till Söndagarne af Marias Bebådelsedag, Långfredagen och Christi Himmelsfärdsdag; hvarjemte blifvit yrfeadt, att Trettondedagen och Annandag Pingst borde alldeles försvinna.