Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„Handtverkare, hvilka, utan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjningsmede! åstadkomma handtverkeri-arbeten;“ samt att vid rubriken ..Krögare, Krögerskor <&c. dels orden Kaffe tkänkar och Ka/fehusidk erskor samt de som hålla Lik ork ammar e“, måtte ut-. bytas mot „samt de som hålla Kaffehus, Likur kammar eA, — —; dels det straxt derefter förekommande ordet „bränvinsminutering„ mera bestämdt uttryckas med •rden: sminutering af sprituösa drycker®; och dels det nuvarande stadgandet, att den, Bevillning*-Utskottets Utlåtande, N:o 15. 5, sorn vill undgå borgens ställande för året, eger att i stället förskottsvis betala afgiften, och hvilket stadgande Utskottet uteslutit, i författningen bibehållas; hos Borgareståndet: att, i enlighet: med hr Hallinge mot Utskottets förslag afgifna reservation, sista momentet under nyssnämnde rubrik, så lydande:„AIla Krögare, Krögcrskor,. — - borgerlig rörelse*— måtte utgå; att „Lotsar och Loisdrängarmatte från bevillning befrias; samt att rubriken ..Modekrämare och M9 de kråm ersk ora borde ur § uteslutas; Iros så väl; Ridderskapet och Adeln sorn Borgare-ståndet:: alt den i hr Rinmans af Utskottet afstyrkta motion föreslagna nya rubrikcni %Wip/>erhandlerskorv borde i § införas; samt att bevillningen för »Arbetsfolk^ och »Gesäller» borde helt och hållet upp höra eller åtminstone nedsättas; hos Borgareståndet att den för „Utländning ur, sorn resa omkring i landet och, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor," af Utskottet föreslagna afgift af 75 r:dr för de första tre månaderne sorn de i riket »ig uppehålla, , måtte förblifva vid hvad den hittills varit, eller 50 r:dr j::— och slutligen hos Ridderskapet och Adeln'.. att vid rubriken ..Doktorer, Medicina?“—,.för> hvilka finnes stadgad afgift yför inkomst af praktik utom tjensten" orden „utom <jensten“ borde uteslutas; att vid rubriken ,Fruntimmer, som idka klädsöm’’ — —hvilka, skola, erlägga ^hälften emot Handtverkare, § 10:c, borde tydligare uttryckas, huruvida dermed menades hälften af de i allmänhet stadgade 5 procent eller, hälften af de i § utsatta minimiafgifter eller hälften af bäggederar; samt alt, i enlighet med friherre af Schmidts vid Utskottets betänkande fogade reservation, Boktryckare, å hvars tryckeri tidning tryckes,
Om beskattningen på sådant sätt blifvit ökad, och i förening dermed en rättvis panncrymds-tariff antagen, så skulle jag anse det vara möjligt att, till mindre känning för producenten, än consumenten, draga en dryg skatt af denna näringsgren; men att, såsom nu skett, utan att beräkna andra resultat, än skattebeloppet såsom inkomst för Slats-Cassan, fördubbla en erkändt billig beskattnings-tariff, och genom denna åtgärd göra den obillig, det har jag ej kunnat gilla, utan får deremot på det högsta reservera mig.” ao Bertlin.- samt Allm. Besv.- och. Oeeon.-Ulsk. Utlåtande N.o 5. Förslag till Panncrymds-Tariff' med afseende ä bränvinsredskapens af verlin ingsförin äga. as Den panneryrad med olika redskap, hvartill hemmansvärde berättigar. Kanr anses kas B H U, 5 jr is;« 8 B Sfi D 2 n pL, U 3 » v. *-• 0 co n O “T3 procent. 6.'te Classen, som anses oka averkningen med 200 « b 0 » 3- B1', fl, S (t ft. •3*3 “ 0 r» C' 03 2 3 “ ä 3 n> ja 0 r ptrt n> m 0^0 0 rs tor bränvin, sorn : kanna till verunder 6 månader. Bevilln.- samt Altm. Besvoch Occon.-Utsk, Utlåtande N-o S. 3:o af Herr Hjerne: ”Jag reserverar mig emot de hufvudsakliga åsigter, som ledi sammansatta Utskotten vid de beslut, som detta Betänkande innehåller. Ålla enskilda och corporationsintressen måste gifva vika i striden med det allmannas, i synnerhet när det gäller större samhällsfrågor.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskis d. 11 dennes bordlagda Betänk. N:o 34, i anledn. af väckt molion om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. Föredrogos och begärdes pä bordet I{. M:s nedannämnde denna dag ankomne Nåd. 1'roposir till B. St. l:o. Om förändringar i lagstiftningen angide tulloch andra dermed förenade afgiflcr; 2:o. Med förslag till förfalln., angide ansvar för förfalskning och bedrägeri; 3:o. Om indragning till kronan af den ränteved, som är anslagen för Wisby s. k. krono-kalkugn i Gottlands län, och om ersättning derför till kalkugnens egare; och 4:o, Angide den s. k. kurhus-afgiflen. Slutligen anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulskin inkomne Utlatin och ålem., nemi. från Banko-Utskottet: Nio 13, i anledn. af erhållen återremiss af 12 § i Utsk:§ Berättelse Nio 8: Nio 14, i fråga om afskrifning af 3 st. från Låne-kont. i Malmö utgifne diskont-lån; Nio 15, öfver väckte förslag om vissa förändrade föreskrifter angide silfver-utmyntningen, Bankens sedlar m. m. Den 18 Februari. 413 Riddarhus-Utskottet: N:o 8, i anledn. af llr Anrops, Gabriel, motion om eli förlagslån från Ridilarh.-kassan för ulgifvande af Svenska Adelns Åtlartaflor; samt N:o 9, i anledn. af Riddarh.-Direkltns anmälan ont orsal einc till fördröjd tryckning af R. o. Ad:s prol:r vid 1853 och 1854 årens Riksdag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J på 2 e. m. In fidem protöeolli, Alberl Munck. Onsdagen den 18 Februari 1857.
Men det fans derjemte hos honom, utom ett osläckligt begär efter sanningen och en omutlig kärlek dertill, redan då denna orubbliga tro på konstens höga uppgift i lifvet, som satt sin stämpel på hela hans följande bana och nu ledde honom oskadd ur både tankstridernas och fantasteriernas mest hotande irrgångar. Sålunda förberedd mottog Liszt julirevolutionen med en hänförelse utan gränser, men der, såsom synes, också all kritik var bannlyst. Missnöjet med det bestående var allt för häftigt för att man ej, när det gamla sopades bort, skulle vara fardig att öfverlemna sig åt frihetsdrömmar af den mest vidt sväfvande art, och hade nittonåringen fatt råda sig sjelf, skulle han kastat sig midt in i barrikadstridernas vimmel, för att kämpa för humanitetens rätt och för den förtryckta menskligheten. Endast med möda kunde hans moder, som efter faderns död bosatt sig i Paris, af hålla honom derifrån, och i stället gaf sig hans frihetstörst luft i — skizzen till en stor » symphonie re volutionaire ». * * Trots * Abbé Lamennais var då ännu kyrkans lydige son och det restaurerade kungadömets ifriga förkämpe. Få år ’ senare, då han i sin VAvenir och sin » demokratiska evangeliebok » Paroles d ' un croyant brutit med sitt föregående och trädt i främsta ledet bland frihetskämparne, blef den personliga beröringen mellan honom och Liszt af stor betydelse för den senare. * * Skizzen härtill har gått förlorad, men enligt de anteckningar, som finnas derom, skulle den byggas på tre stora typiska motiv: ett slaviskt, en gammal hussitsång från 1400-talet, ett germaniskt, psalmen » Vår gud är oss en väldig borg », och ett romanskt, marseljäsen, samt utgöra » en universell segerhymn till förhärligande af humanitetens ochifvern, med hvilken han gick till arbetet härpå, blef den aldrig färdig. Långt dessförinnan voro hänförelsens dagar förbi och de bittra missräkningarna hade trädt i stället; alla de stora förhoppningarna på juli-revolutionen hade upplöst sig i dunst och dimma.
Stockholm den 31 Mars 1848. Ani;, till Exp.-utsk. den S April, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om återbetalning till hemmansega, ren W. Hcillanders sterbhus af erlagd öfverränta å diskontlån. Hederv. Bonde-ståndet har till Utskottet remitterat en af riksdagsfullmäktigen Bengt Petter Skantze från Hallands län väckt motion om återbetalning af de ränteBih. till R. St. I BankoUtskottets Utlåtande, N:o 46. medel, som landtbrukaren W. Hallanders sterbhusdelegare till L&nekontoret i Götheborg erlagt vid infriandet af ett utaf öfverjägmästaien A. R. E. Kjellsson i lifstiden, mot Hallanders borgen, derstädes upptaget lån å 430 r:dr, samt såsom skäl för bifall härtill anfört, att förenämnda skuld blifvit till förre ombudsmannen vid lånekontoret, lagmannen Stenberg, i lifstiden inbetald, men af honom ej redovisad. Af Direktionens öfver lånekontoret i Götheborg infordrade utlåtande har Utskottet inhemtat, att, sedan ifrågavarande, utaf öfver-jägmästaren Kjellsson, mot borgen af Hallander och säteriegaren S. H. Rhode, upptagna lån å 430 r:dr, till betalning förfallit den 21 Juni 1831, och den af Kjellsson derför Iemnade skuldsedel blifvit, för bristande betalning, till lagsökning utlemnad, hade Konungens befallningshafvande i Hallands län, genom utslag den 30 Januari 1832, förpligtat Kjellsson, Rhode och Hallander, en för alla ocb alla för en, att lånebeloppet utgifva med derå upplupen ränta samt ersättning för lagsöknings-kostnaderna. För verkställighet af detta utslag skedde derefter sistnämnda år undersökningar hos gäldenärerna, hvarvid, enligt inkomna utmätningsbevis, Rhode saknade andra tillgångar än hans fasta egendom, hvilken, å exekutiv auktion försåld, icke betäckte inteckningshafvarnes fordringar, att Hallander ej egde någon tillgång, samt att Kjellsson endast hade en på utredning beroende köpeskillingsfordran.
P å modet komma sedermera — äfven som beklädnad för hel vägg — gyllenläderstapeten, hvars ursprung kan spåras från araberna, den nu ytterst sällsynta vaxdukstapeten, den eleganta sidentapeten, som efter tidens smak ä n är försedd med inväfda buketter, än med målade fjärilar och blommor efter kinesiska förebilder, än randad. Slutligen må vi ej glömma vår egen tids på papp tryckta tapet, numera vexlande i tusende olika slags mönster och färger, men som ursprunglige-i torde vara besläktad med de gamla ytmålningarna i kyrkorna, hvilka under tidernas lopp nästan bleknat bort, men af hvars sparsamma rester man anar sig till mönstret och pietetsfullt låter det med ny — om icke glans så dock färg — framträda i ljuset; hvarvid det händer, att en och annan skådare, som för tillfället ej erinrar sig de gamla traditionerna, finner det underligt att m a n vid kyrklig dekoration använder gamla tapetmotiv. Gå vi efter denna lilla kyrkliga afvikelse öfver till andra prydnader för väggen, så mötas vi af den efterbildande konstens alster, skulpturen och målningen. Till skulpturen få vi från äldsta tider hänföra en del bildverk, som användes till bostadens prydande, dels träsnideri hvarmed stockar och annat trävirke ofta försågs, dels arbeten i sten. Under medeltiden torde reliefframställningar i det sistnämda materialet ej hafva varit ovanliga som prydnader på herremannens bostadsvägg. Ämnet, som behandlades, höll sig gärna inom den bibliska berättelsens eller heraldikens område, ofta äfven båda förenade med hvarann. Vid nyare tidens början tjänar figurskulpturen kyrkan, såsom vid utsmyckande af grafvårdar, epitafier och dylikt. Den första monumentalbild att uppställas i samlingsrum af icke-kyrklig karaktär torde vara en i Upsala befintlig byst af konung Gustaf II Adolf, hvarigenom uppslaget är gifvet till skulpturens användning som världslig prydnad — således äfven för hemmet. Hvad måleriet beträffar förbigå vi den målade väggen och erinra oss, att denna konstart liksom mycket annat ingår i ett nytt skede under Gustaf Wasas och hans konstälskande söners på nästan IDUN alla områden synnerligen lifaktiga tid.
Bränvinsbränningseller distilIerings-redskap,j som finnes å kopparslagares eller annan tillverkares verkstad eller i hans vård, eller inlemnad i allmänt förvar, behöfver ej vara förseglad; men, om den derifrån flyttas, skall Bil., N.o i, till Bevillnings-U tskotiets Skrifvelse, IV.o 6. 15 innehafvare!), om han ej sednast inom åtta dagar derefter är berättigad att densamma begagna, den till försegling anmäla. Detsamma iakttage den, sorn sig till bränvinsbränning anmält, men innehafver flera brukbara bränvin*» brännings-redskap eller delar deraf, än han till begagnande uppgifvit. § 45. Af redskapen skola följande delar genom försegling sättas i det skick, att de icke med förseglingens bibehållande kunna nyttjas, nemligen: Brännvinspanna, eller distilleringspanna, hatt, och afkylningsredskap. Sådan försegling sker med messingstråd sålunda, att tråden trädes uti borrade eller stampade fina hol och sedan hopknytes genom en linnelapp, som förseglas på begge ändarne med förrättningsmannens sigill. § 4-6. Arfvode för forseglingsbestyret betalas af bränneri-idkarne och utgår som följer: för försegling af redskap, som föres till ett gemeusamt ställe med G r:st; och för försegling af redskap för l:a och 2.‘a klasserna samt af dislilleringsredskap, som förseglas hvar på sitt ställe, med l sk. kanneruramet af hvarje del, sorn förseglas, jemte 12 sk. serskildt för försegling af afkylningsredskap, som icke är uppmätt; samt för försegling af redskap för 3:dje klassen, med 3 rtdr för hvarje gång förseglaren till förrättning kallas. Emot åtnjutande af detta arfvode, bekoste förrattningsmannen de till förseglingen åtgående materialier, och vare icke berättigad till reseoch traktainenlspenniugar vid dessa tillfällen. § 47. Föreskrifter i afseende på debitering och. uppbörd af bränvins brännings-afgiften.
27,317: 60 Y t t r e skulder: Aftonbladets nktiebolag . 636: 58 SjukvArdsafdelningen 174: 69 GAfvor och understod 300: - 1,111: 27 p - -. Idun Stoelihiylm, Iiimis N:r 21 (336) Prenumerationspris pr ar: M u n ensam kr. pl. 3: Fredagen den 25 maj 1894 Byrå Klara v. Kyrkogata 7 2 tr. A l l m. telef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. : Annie Vårt land och vår hufvudstad besö- kas för närvarande af en kvinna, som t o r d e tillhöra samtidens ryktbaraste personligheter, nämligen A n n i e Besant, själen för den teosofiska rö- relsen i E n g l a n d, ja, väl i hela världen. F m Besant har öfver Göteb o r g anländt till Stockholm, där h o n bevistar den teosof-kongress, som i denna vecka afhålles. I dag bringa vi därför A n n i e B e sants intelligenta drag. Under den indiska resan höll fru Besant föred r a g i Kalkutta o c h en m ä n g d andra orter o c h samlade öfverallt åhörare i tusental omkring sig, européer o c h hinduer. Noriling. Tryckeri A ktwhoUtg. Utgifnlngstld: Amioiispris: 35 öre pr nonpareillcrad. 70 öre p r n o n p. - r a d. bvarje helgfri fredag Lösm m i merspr s i 15 öre Besant. Hennes n y a h e m var i religiöst hänseende strängt o r t o d o x t, o c h barnet slöt sig m e d innerlig värme, nästan fanatism till denna andliga riktning. IDUN 162 Sötare fikonet blir, när masken begärligt det stinger; Människa, sä äfven du mognar i lidandets stund. A. v. STAFFDT.
Banko-Utskottets Betänkanden. 597 Froductiva Näringar, hvilka ej någonsin varit i så bekymmersamt behof deraf som nu, men tilläfventyrs genom sådane intrång kommo att gå miste om sin beläningsfond; att Kyrkans behof af Lån ej kunde anses af den angelägenhet att många Medborgares fördelar där före borde uppoffras, hälst den erbjudne säkerheten ej vore att jämnföra med den man i annan väg kunde erhålla, samt ändteligen att det varit mera välgörande om denne och dylike andre Summor blifvit anslagne till Fiskerierne i Bohus Län, hvil-» ka på. många sätt hade återburit Interesse och. capital genom en pröduction lika så nödvändig för Staten sorn omöjlig att i minsta proportion titgöras af Uddevalla Kyrka. Banko-Utskottet bör visserligen erkänna, atti det olyckliga öde, denna Stad undergått genom den derstädes timade Eldsvåda, varit ett bevekande skäl för Utskottet att tillstyrka i frågavarande Låneunderstöd. Då Lån på Fastigheter vanligen varit ett af Bankens biträden till det Allmänna, tror Banko-Utskottet, att, enär dermed tillika kunde förenas ett understöd åt Medborgare, som, af olyckor hemsökte, vöre deraf i stort behof, sådant med skäl borde anses såsom ett värdigt föremål för TiiksensStänders välvilja , hvarförutan, enligt hvad en Ledamot af Hedervärda Bonde-Ståndet ock ganska rigtigt anmärkt, detta Lånbiträde ej eller på något sätt kap komma att gravera de för Jordbruket Tedan bestämda fonder.'
Man borde då äfven kunna yrka en sådan mening med det eftertryck, att de öfriga Stånden äfven rättade sig derefter. Huru skulle R. o. Ad. kunna sådant åstadkomma, när i våra författningar icke finnes, mig veterligen, och icke eller af någon ledamot har blifvit åberopadt något ord, som ådagalägger grundlagsvidrigheten af det med motionen afsedda förhållande. BondeSt. har vid flere riksdagar ansett det icke vara grundlagsvidrigt; PresteSt. har vid denna riksdag gjort sammalunda. Genom hvilka öfvertygande skäl skulle vi kunna förmå dessa Stånd alt återkalla hvad de hittills gjort? Man har talat om att vända sig till Const.Ulsk. Huru meningarne der skulle utfalla, kan R. o. Ad. på förhand bedömma, när Bondeoch PresteSt:n redan hafva beslutit sig för suppleanter, då BondeSt. redan genom prot.utdr. hos Const.Utsk. uppgifvit 3:ne Ståndets ledamöter såsom suppleanter inom samma Utsk. Man säger, att om sjelfva saken också vore laglig, så är den likväl ogörlig. BondeSt:s exempel har redan under två riksdagar bevisat görligheten, och jag tror således, att de ledamöter, som påstått omöjligheten, icke kunna bevisa den. Hvad som kunnat ske i ett annat Stånd, är väl äfven hos oss desto mera möjligt, som vi hafva flera ledamöter än något af de öfriga Stånden. Jag får dessutom nämna, att i Bevilln.Utsk. lärer fråga redan förekommit, huruvida suppleanter der skulle få inträde eller icke, och att inträde redan blifvit dem beviljadt. Detta förhållande innebär således äfven ett svar för dem, som påstått förslaget vara olagligt. Om suppleanter väljas på samma sätt som det tillgått i BondeSt., eller så att 3:ne utses för Const.Utsk., och om äfven de öfriga Utsk:n dermed förses; så är det klart, att suppleanterna böra vara berättigade att inträda i Utsk. efter derom skeende kallelse af Utsk:s ordf., som dertill icke behöfver något annat skäl än den anmälda ledigheten.
I anledning deraf anhäller jag att äfwen fä tillägga, att grunden till den Lfweriygelse jag yttrat, akt Tull-arrende-Societetens ledamöter icke sedan erhällir nägon af stufning, ligger uti deras i anledning as Ständernes Bestul förklarade begifwande, att blifrva wid Conrraetet, oagtadk en sädan afdrifning, ej fick öga rum, och akt, om nägon förändring skulle sedermera hafwa inträffat, fordrades dertill ett särskildt beslut och en särskild anordning af Konungen, Hwarlill hwarlen uti upgislen af Riks-staren eller uti Stats-Rådets Protocoller finnes något spär. Det är en witz summa, nemligen af 800,000 R:dr, som Societeten förbundit sig att owillorligeri till Staten erlägga, uti denna finnes ingen minskning; Vet är en annan som är eventuelt beroende utaf hwarje ars revenuc för hwad tullinkomsten Lfwerjkjuler förstnämnde summa. Uti detta öfwer stvlt - Den 3 Julii. s skott har Skaten en wiff andel som den enligt Con» krack sig förbehällik. Som denne beror af totalsumman af inkomsten mäste den kunna bade minskas och ökas, men nar wid denne icke finnes annat afdrag än det, som af inkomsternes föränderlighet beror, gifwes der icke eller anledning att förmoda någon särskild uwm Contract aiord afskrifning. Friherre Stael von Ilollstein:
Vidare har Utsk. sagt: ”och då härtill kommer, att samma förändring ansetts böra leda dertill, att gäldenär icke skulle äga återtaga en ingifven céssionsansökning, men en dylik förmån likväl, på sätt Högsta Domstolen äfven anmärkt, synes böra hållas honom någon tid öppen, enär ansökningen stundom kan vara föranledd af en förlägenhet, som borgenärerne, efter inhemtad kännedom om förhållandet, sjelfve möjligen äro villige att afhjelpa, eller sorn på annat sätt snart kan öfvergå, finner Utsk. sig alltså hafva grundade skäl för sitt tillstyrkande.” Derpå har Hr Lagergren svarat: ”Rättigheten att återtaga cessionsansökningen 420 Den 17 Mars f. m. kan väl någon gång vara angeläget att åt gäldenären bibehålla. Men att denna rättighet suspenderas intill dess borgenärerne blifvit hörde, synes ej obilligt, då cessionsansökningen innefattar erkännande af en verklig, om än blott tillfällig insolvens.” Då det sålunda synes mig, som Hr Lagergren hade fullständigt vederlagt de skäl, som Utsk. anfört för sitt afstyrkande af motionen; och då det ieke är någon af R. o. Adis Hrr ledamöter obekant, att man med myckel fog klagat öfver den långsamhet, som äger rum vid eoncursers utredande, äfvensom öfver oredlighet hos cessionanter, hvadan äfven behofvet af mera stränghet i dessa lagar torde inses, så hade jag önskat, att LagUtsk. fästat mera afseende på motionärens förslag, och anhåller jag för sådant ändamål-, att R. o. Ad, ville återremittera denna del af betänk. Hr Gii n ther, Claes Ephraim: Till en början torde jag af Ridd.secret. få begära upplysning om huru delta mål blifvit i de öfriga Stånden afgjordt. lindert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att till R. o. Ad. ännu icke inkommit något prot.utdr. om de öfrige RiksStrns beslut i ämnet. Hr Gunther: I sådant fall kan jag icke annat än på det högsta bestrida begäran om återremiss.
Bränvinsförsäljning å Krogar samt alla sådana offenteliga Ställen. 5:o Af Herr Lindbergs Memorial, angående inskränkning uti antalet af Krogar. 6:0 Af Herr Lindbergs Memorial, om Förbud så väl emot införsel som nyttjande af Caffe', jemte ett munteligt tillägg. 7:0 Af Herr Limnelii Memorial, angående Förbud emot bruk och nyttjande af Caffe' samt af sådana Utländske Öfverflödsvaror, som blifvit till Införsel förbudne. 8:0 Af Herr Mitanders Memorial, angående upphörande af GränseTullbevakningen emellan Sverige och Norrige, jemte de deraf föranledde muntelige Yttranden. 9:0 Af Herr Hulphers Memorial, angående ändring uti Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag fattade Beslut, i afseende på de till - Den 20 Januarii. 159 lallen, då Bränvihsbränningen skulle af Regeringen kunna erbjudas. 10:0 Af Herr Westins Memorial, angående inrättande af en så kallad BesparingsBanque, till förmån för Tjenstehjon och andra Personer af de ringare Folkclasserne. 11:0 Af Herr Ebels Memorial, om Förbud emot CafFes nyttjande. 1.2:0 Af Herr Lefflers Memorial, angående anstalters vidtagande till Skogarnes besparing och tillväxt. i3:o Af Herr Örnbergs Memorial, angående upphörande af Vesterbottniska Allmogens SeglationsFrihet. i4:o Af Herr Ullbergs Memorial, angående de i Riket gångbara Vigtsorters reducerande till enhet. Af elen 5 dennes: Om bifall till ExpeditionsUtskottets Förslag till underdåniga Skrifvelser, angående 1:0 Kostnaden för Tryckning af RiksStåndens Protocoll, med dertill hörande Bihang. 2:0 KronoUppbördens verkställande för sistledit år. 3:o Tryckning af Riksens Ständers Revi - 160 Den ao Januarii. sorers och Justitias Ombudsmans Berättelser för år 1817. 4:o Medel till RiksdagsKostnadernes bestridande. Af den 5 dennes:
Beträffande de under sednare åren till undsättningar begagnade tillgångar, nemi.: det redan år 1830 af Rikets Ständer beviljade undsättningskreditiv rd:r 1,000,000: de från och med November månad 1841 till 1846 års slut influtna tullmedel för utländsk spanmål ” 467,470: 7. samt den vid innevarande riksdags början oersatta återstod utaf det belopp, som för undsättningar sedan sistlidne riksdag lyftals utaf mindre krediti vet ” 250,000: hvilka tillgångar således utgjorde tillsammans " 1,717,470: 7. så borde derifrån afräknas: l:o förlaster genom dels redan beviljade, dels enligt hållna undersökningar ytterli - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N-.o 214. gare förestående afskrifningar och afkortningar å lån utaf 1830 års kreditiv. 2:o det till nödställda under åren 1845—1847, utan återbetalningsskyldighet, anvisade belopp w 49,820: 8. — och 3:0) mindre kreditivmedlen, hvilka skola till Då de till undsättningar efter 1845 och 1846 års missväxter försträckta summor blifvit utgifna emot menigheternas gemensamma ansvarsförbindelser, vore det väl att förmoda, det dessa summor, fastän måhända småningom, varda återbetalda; men deremot skulle återbetalningen af dé äldre undsätlningslånen, hvilka, serdeles inom Westerbottens och Norrbottens län, innestodo hos mycket torftiga gäldenärer, kunna med mindre säkerhet påräknas; dock antog Kongl. Maj.t såsom någorlunda sannolikt, att af undsättningsfoudens sammanräknade tillgångar minst 650,000 r:dr komme att återgäldas. Medelst den vid sednaste riksdagar åt Kongl.