Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har här också i granna fraser omtalat resultatet af slaget vid Cannse, och huru Romarne tackade den Fältherre, sorn från detta nederlag återkom, för det han ej misströstat om Republikens räddning. Jag förstår ej denna jemförelse med ifrågavarande händelse. Jag saknar verkligen underrättelse om den Michaelsonska SjöBataillen, sora kunnat gifva anledning härtill; och jag känner ej eller, hvilken der var Befälhafvaren, som ej gaf Republiken förlorad efter den bedröfliga återgången. Men jag tror, att Romarne icke yttrade sådane tacksamhetsbetygelser eller anlitade sine Fältherrar, då fråga endast var om handelsförhållanden, hvarvid Fältherresnillet torde sällan hafva användtsig. Man har härstädes starkt påkallat den granlagenhet hos Representanten, som borde ålägga honom hofsamhet i uttryck. Jag förstår ej meningen härmed, om man icke tilläfventyrs har för afsigt att uppgöra ett Formulaire för Riksdagstal eller ett ordentligt Parlamentariskt Lexicon, hvil - ’ < ao8 Den 19 Maji f. ro. / ket vore en rätt lycklig idee för Ministereti. Men ehuru jag väl vet, att ganska många af Styrelsens Ledamöter äfven äro Medlemmar af Svenska Akademien, fruktar jag likväl, att en sådan ordbok skulle fordra lika lång tid, som den Svenska Ordboken, hvilken, ehuru utgörande Akademiens nästan enda föremål, lik väl ännu icke hunnit blifva färdig på några och fyratio år. Å Ministrarnes sida har man uttryckt sin glädje deröfver, att Representanten får ansvarsfritt yttra sig; men jag kan ej dela denna tanka om Representantens ansvarsfrihet; och jag känner mer än väl Styrelsens mening om behofvet af en ansvarighets-lag för yttrande-rätten. Dock trodde jag icke, att man skulle vilja hafva Representantens frihet att yttra sig ännu mera inskränkt, än den redan i våra Grundlagar är. RiksdagsOrdningens 5o och 78 §§. bestämma de gränsor Representanten i detta fall icke får öfverskrida; och det skulle sannerligen förundra mig, att man icke tillämpat dem på mig, om i mina uttryck funnits något personligt sårande.
Grundlagen är dock mer Un allt detta. y5 § Riks - Den 16 Augusti f. m. 81 Riksd.Ordn. säger: ”För beslut i alla öfriga ärender, de mål &c. & c. galle, jemte Konungens samtycke, tre Stånds mening; men skulle 2 Stånd stadna emot 2, förfaller frågan och förblifver vid det, sorn tillförne stadgadt varit, utan att samma fråga må kunna vid den riksdagen ånyo väckas eller upptagas.” Nu är frågan afgjord genom 3 Stånds beslut, och får af dem således icke åter upptagas; den bade icke ens fält det, om 2 Stånd stadnat mot 2. En talare har sagt, att Exped.Utsk. icke kan uppsätta skrifvelse i en fråga, utan att prot.utdr. derom från samt). Stånden ankommit. Jag begär då att fa uppläsa 3 mom. 49 § Riksd.Ordn., så lydande: ”Återförvisar något RiksSt. ett redan beredt mål till vederbör. Ulsk:s ytterligare utlåt., åligge Utsk. att dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat; kunnande likväl ej, genom denna återförvisning, de öfriga Ståndens beslut i de mål, der 3:ne Stånds röster utgöra R. St:s, deras kraft och verkan till expedition betaga.” Häraf är klart, att Exped.Utsk. kan uppsätta och aflemna förslag till expedition, äfven om ett Stånd återremitterat frågan. Hr Silfverhjelm, Carl Adam: Motionären har stödt sin framställning på häfd. Hvarken han sjelf eller den, som yttrat sig i samma anda, hafva likväl sökt ådagalägga, alt Ständerna, utan rubbning i 58 § Riksd.Ordn., kunna upphäfva ett redan fattadt beslut. Det är sannt, inbjudningar äro icke i grundlagen bestämdt förbjudna; men då de innebära en åtgärd, som afser åstadkommande af en grundlagsstridig handling utaf Medstånden, måste de vara olagliga.
Utskottets förslag i denna del är grundadt på Rikets Ständers förut under innevarande Riksdag lemnade bifall till Utskottets i Betänkandet N:o 34 gifne tillstyrkan, enligt hvilken vexlingsförskott lill Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, hädanefter såsom hittills, icke får öfverstiga, för det förra 20,000 Rdr och för det senare 10,000 Rdr, samt Ilögv. Preste-Ståndet icke i vidsträcktare måtto bifallit Bonde-Ståndets nu gjorde inbjudning i denna punkt, än att Preste-Ståndet ansett det böra åt Fullmägtige öfverlennäs, att öka beloppet af det vexlingsförskott för Låne-Contoren, hvilket i berörde i^tde punkt är bestämdt, dock ej öfver det af Bonde-Ståndet föreslagne belopp, anser Utskottet, att det måste förblifva vid den reglementariska föreskrift, Utskottet i tytde punkten föreslagit. Alla öfrige, här ofvan ej serskildt upptagne punkter af Utskottets Utlåtande N:o 125 äro antingen af samtlige Riks-Stånden bifallne eller genom '3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut godkände. s Bnnco-Urskottets Memorial N:o 144' arne Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 9 Maji x835. Reservationer: af Herr Va.ley: ,JEmot detta Utskottets beslut får jag i så måtto mig reservera, som jag, i följd af Ståndens beslut, anser det hafva bort utgöra föremål för inbjudning och omröstning i förstärkt Banco-Utskott, att BancoFullmägtige måtte ega rättighet utgifva 2:ne sedelvaleurer emellan 1 och 5oo Rdr., äfvensom jag anser åt Banco-Fullmägtige böra öfverlemnas, att utgifva sedlar å Ett Tusende R:drs Valeur, i händelse de skulle finna sådant medföra lättnad för allmänna rörelsen.
Riksgäldskontoret eller ordres ställd skuldförbindelse för lånesumman, utan äfven aflemnar sådan borgen eller annan säkerhet för samma förbindelses uppfyllande, som af fullmäktige i Riksgäldskontoret godkännes; e) att det beviljade lånet återbetalas medelst erläggande af sex procent årligen utaf bela den utbekomna lånesumman, dervid fyra procent årlig ränta godtgöres för det vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet; kommande någon serskild årlig ränteliqvid icke alt ega rum eller i skuldförbindelsen föreskrifvas, utan bör bolaget endast förbinda sig att, under den tid, som åtgår till lånets fulla infriande, å detsamma, vid hvarje års slut, till Riksgäldskontoret erlägga sex procent. Verkställes ej afbetalning å bestämd tid, är bolaget pligtigt att å det till liqvid förfallna beloppet erlägga fem procent årlig ränta, intilldess betalning sker; f) att hvarken länet eller den utan fiterbetalningsskyldighet beviljade anslagssumman får utbekommas, innan inför fullmäktige i Riksgäldskontoret styrkt blifvit att arbetet vid jernvägsanläggningen börjat oell fortgår; hvarefter länet får lyftas på en gång eller vid vissa pä förband bestämda terminer, samt anslagssumman utbetalas, på sätt E. K. M:t, i mån af arbetets fortgång, bestämmer; g) att, derest den af E. K. M:t i nåder fastställda arbetsplan, utan derifrån i vederbörlig ordning medgifven afvikelse, icke skulle följas eller arbetet icke fullbordas inom den derför bestämda tid, eger E. K. M:t låta inställa all Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 96. 175 vidare utbetalning af statsmedel samt återfordra hvad deraf blifvit uppburet, att på en gång eller successivt till Riksgäldskontoret inbetalas inom den tid, E. K. M:t kan bestämma 5 h) att afgifterne vid jernvägens begagnande komma att bestämmas genom en af E. K.
Vidare hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., i likhet med hvad vid föregående riksdagar förfarits, behagade vid1 ifrågavarande val jemväl utse Suppleanter till samma antal som Fullmäktige och Styrelseledamöterne samt företaga valen på följande sätt och i följande ordning, nemi.: l:o tre Fullmäk tige i Banken; 2:o tre Fullmäktige i Riksg.-Kont.; 3:o tre Suppleanter i Banken; 4:o tre Suppleanter i Riksg.-Kont.; 5:o en Styrelseledamot och en Suppleant vid hvartdera af Lånekontoren, vid hvilket sistberörde för alla Lånekontoren gemensamma val derjemte borde iakttagas, att å vallistorna bestämdt utsattes den befattning, hvartill hvar och en af de derå uppförde personer utsågs. Jemväl till denna hemställan lemnade R. o. Ad. sitt bifall. Föredrogs ånyo Bevilln.-Utsk:ts d. 31 sisth Januari och 3 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 2, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang. med Frankrike afslutade Handelsoch Sjöfartstraktater. H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig, anförde skriftligen: Med afseende å det vigtiga ämne, som nu afhandlas, och på de anmärkningar, som dervid blifvit framställda, torde val billigtvis förväntas, att ett yttrande från min sida afgifves, så väl rörande sjelfva hufvudsaken, som i afseende å dermed sammanhängande detaljfrågor. Under det jag förnämligast uppehåller mig vid den förra, skall jag dock försöka, så vidt jag förmår, att upptaga och utreda äfven de sednare, för så vidt jag anser deras behandling nödvändig för alt kasta ljus öfver det hela. Het må ursäktas mig, om jag icke kan bemöta alla de mångfaldiga anmärkningar, hvilka, så väl här som på andra ställen, i tryck och skrift, blifvit gjorda; till några torde jag få Ilfalle sednare återkomma; andra torde af mera kompetenta alare, för hvad vissa speciella uppgifter beträffar, finna en mera tillfredsställande behandling. Af K.
— Är frun då inte rädd för kopporna? — Nej, utbrast Inez och slog nacken tillbaka. Karin fulländade i största hast sin enkla toalett och skyndade sedan ner till lotshuset Inez gick in på sitt rum och skref till sin mor ett par rader, i hvilka hon tackade för brefvet och pengame. Något sammanträffande i Ronneby kunde ej komma till stånd, ty hon skulle om en stund resa ut i skärgården, der hennes man hyrt ett rum. Hon hade nog helst velat resa till Ronneby, men enär hon ej kunde förmå sin man att följa med, ansåg hon det vara sin pligt att göra honom sällskap. Han var så förtjust i skärgården. » Mamma kan ej tänka sig », löd en sats, » hvilken präktig man jag har — en riktig hjelte. » » Helsa pappa », slutade hon, » från er lyckliga dotter Inez. En stund hade hon funderat på att omtala, att hennes resa ej var någon lusttur utan ett bannhertighetsverk, men då hon betänkte huru svag hennes mor var, ville hon ej göra henne orolig. När allt var öfverståndet, skulle hon nog veta att få martyrkransen virad om sitt hufvud. Till fru Strömmer skref hon följande biljett » Min bästa fru Strömmer! Enär jag i dag afreser till Bokö och antagligen kommer att stanna en längre tid i skärgården för att vårda de sjuka, nödgas jag afstå från nöjet att vara ined om bazaren. Broderiet, som ej är riktigt färdigt, tager jag mig friheten sända Er jemte 10 kronor under anhållan, att Ni behagade låta fylla i det som resterar af bottningen och sedan låta sälja arbetet på auktionen. Med utmärkt högaktning Inex Lundin. » Under det att hon lade in biljetten jemte en tiokrone-sedel i ett kuvert, smålog hon vid tanken på hvilken sensation hennes skrifvelse skulle väcka.Efter en stunds förlopp återkom Karin. Frun fick gema följa med lotsen. Han skulle segla vid sextiden. Inez öppnade chiffonieren och tog fram en hundrakrono-sedel, för hvilken hon befalde Karin att köpa mjöl, potatis, iläsk, bröd, kaffe och socker m. m. — Skall jag köpa för hela pengen?
Huruvida åter roteringen, med hänsyn till förhållandet vid hvarje särskild rote och vid jemförelse emellan rotarne dels inbördes uti hvarje särskildt län och de särskilda länen emellan, är mera betungande eller ojemnare fördelad i de Småländska än uti öfriga länen inhemtas icke af ofvannämnde tabeller, och en sådan undersökning af hvarje särskild rote i riket skulle erfordra en lång tid och medföra högst betydliga utgifter lill särskilde kringresande tjenstemän i och för ett vidlyftigt jord-* uppskattnings-arbete. Krigsoch Kammar-kollegierne ansågo likväl, att den genom tabellerne åstadkomna jemförelse ådagalade, att roteringsbördan i Småländska länen icke vore större än hvad i allmänhet egde rum inom öfrige län, men att, om ock genom en tid och penningar ödande undersökning slutligen skulle visa sig att, vid roteringens införande, hemmanen i de Småländska länen blifvit i allmänhet strängare roterade än i de andra, tyngden och orättvisan deraf endast drabbat den roterade jordens då varande egare, hvilket förhållande icke i någon mån inverkade på de nuvarande innehafvarne, ty under de närmare 200 år, som roteringen egt bestånd, hade hemmansvärdena så väl i dessa som andra län, med afseende på dem åliggande onera, vunnit den stadga, att säkerligen redan länge ingen, hvarken vid arf eller köp, beräknat egendom i något län till högre värde, än som återstode, sedan så väl roterings-kostnaden som andra utskylder blifvit från afkastningen afdragna; hvadan ock Kollegierne voro af den öfvertygelse, att roterings-tungan sålunda öfver allt jemnat sig sjelf och att alla åtgärder ull inskränkning af roterings-besväret, vare sig antingen genom bidrag från annan oroterad jord eller genom tillskott al penningar eller spanmål, icke vore annat, än en gåfva till den roterade jordens nuvarande egare Sammans.
Jemte det Stats-Utskottet fått emottaga den uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition (N:o 47) om anslag till jernvägsbyggnader omförmälda, al utsedde korniterade till Kongl. Majit ingitna underdåniga ansökan, att Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om anläggning genom Statens försorg och på dess bekostnad af en jernväg mellan städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar, under vilkor att ortens kommuner till företaget skulle lemna ett bidrag af en million Ridr, hvarifrån likväl borde afräknas de belopp, hvilka enligt kostnadsförslaget erfordrades för inlösen af jord och lägenheter, som för jernvägen kunde behöfvas, mot det att kommunerna ansvarade derför att sådana fastigheter blefve utan kostnad för Staten till jernvägen afträdda, hafva till Utskottet blifvit remitterade särskilda rörande samma ämne inom Riks-Stånden väckta motioner, nemligen: inom Ridder skåpet och Adeln: af Friherre Sköldebrand, Knut Erik (motion N:o 22); inom Borgare-Ståndet: af Herrar G. U. Witt (motion N:o 5) och Avg. Siljeström (motion N:o 31); / inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Peter Andersson från Blekinge (motion Nio 187), med hvilken sig förenat Nils Svensson från samma län ; af Riksdagsfullmägtigen 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. Nils Petersson från Calmar län (motion N:o 216), med hvilken instämt Gustaf Jonsson från Calmar län och E. J. Budberg från Öland; samt af Riksdagsfullmägtigen J. Jonasson från Kronobergs län (motion N:o218); varande i alla dessa motioner framställd enahanda anhållan om ifrågavarande jernvägs anläggande genom Statens försorg och på dess bekostnad, som uti ofvanberörda underdåniga ansökan finnes intagen; hvarförutan Riksdagsfullmägtige Nils Petersson från Calmar län och J.
Hon är fattig och hon har också ett så underligt namn." "Jaså, tycker du det? Hvad voro hennes föräldrar?" "Fattigt backstugofolk, säges det, men på sätt och vis är hon prostens i Jomala fosterbarn, ty prosten upptog henne som litet barn i sitt hus och der har hon lärt sig läsa och skrifva som en hel magister." "Hon tjenar väl ännu hos er?" frågade jag vidare. "Tjena? nej! Hon bor hos oss och arbetar dugligt, och rask är flickan, det vet enhvar i hela Jomala socken, för si hon räddade en gång icke mindre än fyra fullväxta karlar, af hvilka jag var en." "Nå, hur gick det till?" sporde jag. "Jo se, vi voro ute på skälfångst om våren och hade dragit båten upp på ett stort flytande isfält. Då lossnar just det stycket, som båten låg på, och börjar flyta bort. Vi stodo der som klubbade skälar, dumma och skrämda, men Kallista, som var med, hon hoppade i sjön, i det iskalla vattnet, och sam bort till båten, stötte den i sjön, i sanning ett svårt göra, och rodde den till oss igen. Så blefvo vi räddade, men hon blef sjuk efter den resan och låg i flera månader hos prostens. Det var vintern efter engelsmännens besök hos oss, och var hon 'drömmande' förut, så blef hon sedermera ännu mera underlig. Men snäll och flitig och rask är hon ändå, det är alltigenom en dugtig flicka." "Är hon vacker, Bengt?" "Joo, men mera som herrskapsbarn, fast nog är hon bonddotter, så mycket veta vi visst, ty hon är född nära det gamla slottet." "Kastelholm?" "Ja, Kastelholm, vet jag", sade Bengt, "men se nu friskar vinden till och jag vill väcka far." Vi fortsatte färden, kommo utan äfventyr i daggryningen till Hammarudda, lossade kaffebalarne och begåfvo oss upp till Falkens Eriks gård.
Till fullgörande häraf, får Guvernörs-embetet, med återställande af handlingarne, i underdånighet anföra, att ingendera af de tvenne erinringar, Krigs-akademien rörande, som i Rikets Ständers Revisorers berättelse finnas intagne, innefatta någon anmärkning mot Akademiens styrelse och förvaltning, enär i 1 § blott omförmäles kadetternes antal och pensions-afgiftens belopp under ifrågavarande tvenne redogörelseår, samt i 2 § endast tillkännagifves, att sedan, genom Kongl. Förordningen den 11 Maj 1855, blifvit stadgadt, att dagsverks-räntor framdeles skola, efter medium af 1834—1853 årens markegångs-pris, förvandlas till bestämd penninge-skatt, och således icke kunna in natura utfordras, Revisorerne, som ansett, att de Krigsakademien tillerkände dagsverkens uttagande, efter förvandling, hos de skattskyldige skulle medföra omgång och besvär, funnit sig böra, till vinnande af enkelhet och reda i räkenskaperna, tillstyrka, det ifrågavarande dagsverks-räntor, hvilka, enligt 1855 års riks-hufvudhok, utgöra 108 R:dr 16 sk., måtte till stats-verket indragas, emot ersättning af ett motsvarande kontant belopp, hvarmed Akademiens å riksstaten uppförda anslag alltså borde förhöjas. 1 afseende på detta af Revisorerne framställda förslag har Guvernörs-embetet, för sin del, ingen erinran eller förbehåll att i underdånighet anföra, utan önskar, att detsamma måtte vinna Eders Kongl. Majits och Rikets Ständers bifall. Guvernörs-embetet framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäk'tigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, M. THULSTRUP. Carlbergs slott den 14 December 1857.
Här var dock fallet sådant, ty Lady S. kände inga samvetsförebråelser, emedan hon handlade efter en fast öfvertygelse, och då kunde hon ej förebrå sig någonting. Vi vilja emellertid låta henne fortsätta sin resa, som erbjöd intet anmärkningsvärdt, ty vi anse ej som sådan den nyfikenhet hon åstadkom bland alla passagerare. Sedan miss Brown, efter många öfverläggningar med andra, öfver Marys svar, hopspunnit den mest intressanta romantiska historie, fick Lady S. i allas ögon den prägel af öfverlägsenhet, som nyfikenheten så ofta tillegnar dem, den hedrar med sin uppmärksamhet. I närheten af Liverpool ligger det ståtliga Abbey-Hall, tillhörande lord Suffridge. Sjelfva slottsbyggnaden är omgifven af en sorgfälligt vårdad park, vittnande om hög ålder. Utanför densamma ligga eleganta farms och rika fält; sjelfva herrgården, som är mycket stor, är omgifven af en hög stenmur och vid den tunga jernporten, som öppnas för besökande, ligger ett litet kapell, som nu användes till boning för portvakten. Ofvanför dörren synes en ännu icke fullkomligt utplånad fresco-målning, föreställande den heliga jungfrun, som uppenbarar sig i skyn för några på knä bedjande munkar. Parken bär en dyster och föråldrad prägel; slottet är en mossbelupen, tvåvånings gråstens byggnad, med stora i de sekelgamla murarne oregelbundet infattade fönster; två torn höja sig vid hvardera ändan och öfverst på dem resa sig jernkors, vittnande om den tid då detta slott varit ett kloster. Den tunga dörren var af massivt jern och förde tanken tillbaka till tider, då den för de arma qvinnor som dvaldes derinne, ofta blott öppnades för att föra dem från grafven ofvan, till grafven under jord. Uti en af de stora salarne satt lord Suffridge framför en antik marmorkamin, med i naturlig storlek uthuggna hjeltefigurer. Lorden var en man af omkring femtio år; hans profil hade kunnat tjena en bildhuggare till modell, men hans lifliga, oroliga ögon stämde illa öfverens med det silfverhvita håret, som knappast mera betäckte hjessan.
Jag för min del hyser ännu samma öfvertygelse, som jag länge haft och hvilken vunnit betydligt stöd genom discussionen i detta ämne vid sednaste landtbruksmöte, nemi. att intet af allt hvad man föreslagit för skogarnes vidmakthållande kan med fördel verkställas, förr än en förändring i vår nu gällande Stängselförordning blifvit gjord. Så länge vi vidhålla den anomalien att ansvara för våra gärdesgårdar och icke för våra kreatur, finnes knappast någon möjlighet att skydda skogarne. Om en sådan förändring i Stängselstadgan, som nu blifvit antydd, genomföres vid innevande Riksdag, komma äfven de flesta invändningarne emot Hr af Ströms förslag att förfalla. Hr von Knorring, Erik Oscar: Då så många sakkunnige män redan före mig i denna fråga upträdt, skall jag icke 182 Den 10 December. uplaga tiden med något Längre anförande, utan endast i korthet besvara några emot förslaget gjorda inkast. En värd ledamot har talat om svårigheten för en skogsegare att med ny skog beså den skogsmark, som blifvit afverkad. Denna svårighet måtte väl icke vara större här än i flera andra Europeiska skogiga länder, der en sådan lag finnes och äfven efterlefves. Vidare har samme talare yttrat, att så länge skogsåverkan af allmänna lagen icke ansåges som stöld, torde det vara svårt att genom författningar söka hämma skogarnes förödelse. Om jag icke misstager mig, har motionären föreslagit, att i deu nya criminallagen skall stadgas, det åverkan straffas lika med stöld af annan å marken växande gröda. Man har talat om att det vore öfverflödigt att belasta oss med så många författningar; men man bör dä ihågkomma, att i och med detsamma civilisationen gör framsteg, behöfs äfven allt flera och flera författningar till samhällets ordnande och tryg-, gande, då äfven folkmängden ökas i samma mohn, som odlingen tilltager. Emot det förslag, Hr af Ström nu afgifvit, har jemväl blifvit anmärkt, att det skulle för mycket ingripa i enskild persons egandeoch dispositionsrätt öfver sin jord.
Lån » förslag till den i 63 § Regerings formen omförmälde Anordning , » förslag tili reglementariska före skrifter, angående förräntandet af de i Riksgälds-Contoret innestående medel »»>>»>>, » dess tillgångar för den extra Stats regleringen; se Stats-U t*kottefcs Utlåtanden 354, 435, 464. Riksgälds medel, om begärd utredning Öfver de uti 1837 års Riks-Hufvtidbok utbalancerade Riks-rätten, om ändring i dess organisation , Svar på återremiss , , , , , i anledning af skil jag tige beslut , Voterings resultat , , , , , Riks-Statens Hufvudtitlar, ny fördelning deraf Svar på återremiss , , , : , Riks Ständ, dess beslut må ej ändras genom annat Stånds inbjudning; se Riksdags-Ordningen § 73, 1 perioden. Riks-Ståndens Canzli-personals aflöning ^ se Riksdagikostnaderne Ris straffse Spö- och Ris-straff. Rinkeby Kungsgärdshemman N:is 1 och 4, om befrielse för Kamereraren H, H Krutmejer att ersätta den genom hemmanens senare utarrendering Kronan tillskyndade förlust , , Ronneby köpings redd, uppmuddring deraf; se Anslag för en gäng, g). Rosen, General-Adjutant, se Anmälan 34. Rosenblad, B., se Anmälan 9. Rosersbergs Slott, se Hufvudtitel Första. Roskildska Fredsfördraget, om detsamxnas öfversättning på Svenska språket och dess utgifvande från trycket ,,,, Rotefrihets-afgift, om restitution till staden Hudiksvall af erlagd , , , , , » af giften, se Siats-Verket, d#s In komster Litt K Hufvudtitel T red je och Fjerde. Rolefrikets afgifterne, se Anslag 29. Rotefrihets-bevillning , om sökt rättighet, för åtskiilige städer att återbekomma af dem erl^8d Se Rotefrihets-afgift.