Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I aila orter, jag är derom efvertygad, finnas män* som hafva vilja men sakna förmåga att träda i dessa välgörares fotspår, hvarföre det är nödigt, att Staten i tid mellankommer och af sina medel gör anslag åt Lä rar ne, i händelse Anders Danielssons förslag afslus/’ Af själ och hjerta förena sig undertecknade med föregående reservation. S. Heurlin från Kronobergs Län, Olof Olofson från östergöthland*. Peter Persson från Calmar Län, Erik Ersson från St. Kopparbergs Län, Lars Larsson från Skaraborgs Län. Med Peter Jönsson instämde äfven Erik Ersson från Stockholms Län. 3:o Af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som utbad sig för Utskottet få upplysa, att anledningen, hvarföre han icke kunnat infinna sig i sista plenum varit den, att han, såsom Fullmäglig i Riksgälds-Contoret, derstädes samma dag måst öfvervara en ganska vigtig, angelägenhet^ hvarigenom han således var förhindrad att deltaga i öfver läggningen inom detta Utskott rörande den af Anders Danielsson väckta fråga om ett extra nådår af alla lediga presllägenheter för Folkskolorna. Hans Jansson fann sig ega så mycket mera skäl att beklaga sig: öfver detta förhinder, som han nu mera insåg, alt denna fråga troligen fått en annan utgång, i händelse lian, hvilken delade Anders Danielssons tanka i ämnet, varit närvarande^ åtminstone hade det då säkert inträffat, att den vid omröstningen aflagde roterings-sedeln måst öppnas för att bestämma utslaget:, och begärde Hans Stalssamt Allm. Besv.- och Oecon.~TItsk. Tillåtande N.o 35'. av Jansson slutligen, att hansanförande skulle få åtfölja Betänkandet till fiiks-Stånden. Ankom till Exp.-Ftsk. den 28 Octoiier. Utlåtande, i fråga om Passevolance-afgiften. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens hand läggning hafva från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterade följande molionerr 1:0
Och sedan, när kungen får alla dessa pengar från den svenska qvinnan, med hvilken oblandad förtjusning han skall mottaga dem, och hvad de gnidiga och kortsynta riksdags-gubbarne skola känna sig stukade. Äfven den tanken bör hugna henne — i fall hon tänker såsom en vanlig menniska hvilket jag förmodar hon också ibland tillåter sig. Emellertid — ära vare den svenska qvinnan, när hon gör hvad hon bor och han göra !Det är en annan fråga, öfver hvilken jag i dagarne mycket grubblat och som gjort mig mycket bekymmer, ehuru den ej direkt kommer oss svenskar vid. I viss mån berör den oss dock. Det är nämligen en svensk man, som i den spelar en stor rol — ja, hvarför icke hufvudrolen. Frågan lyder så: Hur skall det till slut ga med Italien, om vår Strindberg längre får hållas der nere? Betänk så mycket han redan uträttat der! Han har sagt till Italien öppet och skoningslöst, som han brukar: Ni är en humbug, sir! Och hvad mer, han har visat att så är. Det skulle fordras en vanlig mans hela lifstid att blotta, draga fram i ljuset så mycken humbug, som han på ett par veckor hunnit med. Den blå himlen dernere — för att nu taga ett par exempel — hvilken våra artister och poemboksförfattare med pensel och med ord målat så blå, så dunkelt azurblå, den håller icke alls fårgen. Vår svenska himmel är fullkomligt lika blå. Är det icke förtjusande att ha fått veta detta? Och vattnet der sedan? Ni har väl sett en viss olje-iargstafla med snyggt klädda neapolitanare i en båt ute på ett vackert och blått haf, lika blått Som himlen öfver dem? Den taflan är en ryslig humbilg. Tänk er det der hafvet utspädt med två tredjedelar fotogen, himlen som en reflex af detta utspädda haf, båt, neapolitanare, berg och stränder i ungefar samma proportion modifierade, så kan ni få en föreställning om, huru den taflan bort sett ut, om den varit en bild ur verkligheten. ViÄ ni se, hur pass blått hafvet är der nere i Italien, så kan ni ge er ut till Kanholmsfjär-den.
— Hvarföre jag instämmer uti enahanda tillstyrkande med förbemalte värde Ledamot, att Utskottets hemställan , om återuppiifv«nde af det dödsstraff för tjufvar, som före 1799 varit gällande och uti 40 Cap. 3 §. Missgärnings - Balken stadgades, måtte ogillas. Det kan. visserligen icke motsägas, att åtminstone den Tjuf, som varder hängd, uretåndsattes att sjelf uti sin ådagalagöe vanart fortfara) men att Tjufnads-brott genom detta rysliga straff skola förminskas, varder en gissning utan säker grund, emedan det snarare är att förmoda det Tjufven föredrager döden 40 Den i April. framför ett plågsamt lif, utan hopp om Frihetens å ervinnande, så vida den förvända Lagskipning ägde rum, att åt Förbrytare lemna valet af bestraffnings-satt. I alla fall anser jag dödsstraff för så beskaffade Förbrytare lika olämpeligt, som , att tillåta Läkaren, att vid inträffande smittsam sjukdom gifva Patienten döds-drycken, på det denne icke må få recidiv, eller tillfälle att andra besmitta. Svenska Folket har tillvunnit sig agtning och loford bos Utlänningen för stigande upplysning, hyfsning och mildhet 3 och mine Herrar! skall det då vara i detta tidskifte, under det andra civiliserade Folkslag äro derom angelägne, att afskaffa och till annan lämpeligare bestraffni g förbyta förut stadgade dödsstraff; Lagstiftande Magten i Sverige, genom äter-införande af nya dödsiagar, skall ingifva Utlänningen den prevantion mot oss, att vi återfallit till forntidens mörker och barbari. — Nej! “Jag kan icke förmoda ännu mindre tillstyrka, att Nationens Representanter vid detta Riksmöte, skola gifva anledning till ett sådant vanhedrande omdöme, som ej annat bör an misshaga hvarje redlig Svensk.
Hofstallet warit disponerad; att enär Secreteraren Gerss, som är 1785 genom köpe afhandling kommit i besittning af Hemma, net, päföljande äret sig hos Kammar Eollegium anmält om införsel deruti för underdänig frälse, ränte, fordran, men däwarande Stäthällaren i Swartsjö Län, förste Hof.Stallmästaren Munck funnit lägenheten för Kronan omistelig, sä har Kongl. Mayr, genom nädigt bref af den 5 Junit 1787, förklarat Hemmanet böra för den utsatte köpe.summan 2777 Riksdaler, 37 H. 4 r. till Kronan inlösas, med rättighet för Secrete. raren Gerss, att hoS Domaren göra sitt päsiäende om ersättning för ä Hemmanet nedlag. de kostnader anhängigt, bwachmte Kongl. Mast i näder förordnat, Krono. Stallängen pä Ön tilli. Den Z September. 2ZZ tillika med Hemmanet stola underläggas Swartsjö Kongsgärd och hushällmngen deröfwer af Stäthällaren drifwas och förwalltaS, men af. kornsten deraf inflyta uti Drottningholms Slotts.
Skulle Ridderskapet och Adeln, samt afven Rikets Ständer, emot min förmodan, godkänna den af Utskotten framställde princip, så enär consequence bör följas vid Rikets Ständers åtgärder, samt de af oss mine Herrar som sjelfva äro fredälskande, icke böra med uppenbar orättvisa plikta för andras trätlystnad, och vi hvarken besvära Hof-Rätterne eller Konungens Högsta Domstol, underställer jag eder vördsamt, om jag framdeles skulle sakna fog att yrka, det icke vi af det Allmännas eller Sta - De n 7 Maji e, m. 271 tens Cassa, böra bidraga till Konungens Proposition om föröliade anslag för HofRätterne och Högste Domstolen. Vöre det då icke rättare och conseqventare handladt, att en högre Expeditionslösen stadgades för HofRätternes och Konungens Domar, för att derigenom erhålla medel att förbättra HofRättsLedamöternes, JustitiasRådernes och äfven Hans Excellence JuslitiasStatsMinislerns löneförmoner. Huruvida detta åter vore passande, lämpligt och rätt, Öfverlemnar jag åt hvar och en af Eder, mine Herrar, att bedömma, och med detsamma äfven att pröfva halten af Utskottens princip i denna del. Jag dristar mig att såsom en thes härstädes framställa: Att UriderDomarne i allmänhet äro af - lönte pä sådant sättj att de för sin utkomst nödgas önska processer, och att det strider emot deras interesse att stifta förlikningar. Kan detta icke vederläggas, måste man medgifva, att mången Domares belägenhet och sidosteg äro lika mycket beklagansvärde, som tadelvärde; men ännu mera beklagansvärd måste hela Nationen vara, som på sådant sätt aflönar sine Domare, då den icke eger vilja, men väl förmåga, alt afhjelpa det onda.
Om StatsUtsk. det finge, så skulle dess motionsrätt blifva den vidsträcktaste af alla och obegränsad. Prosten Stenhammars reservation är, i det afseendet, särdeles upplysande, och jag anhåller att få uppläsa den, emedan de fleste af Ståndets ledamöter kanske icke känna den. Hr von Hartmansdorff uppläste härefter Prosten Stenhammars reservation vid 11 :le punkten litt. C. af StatsUtsk:s utlåt. Ilr Rosenblad, Bernhard: Det egentliga öfverläggn:s-ämnet nu är visserligen anslaget för Hofrätterna; men då R. o. Ad:s beslut att låta sig punktvis föredragas Utsk:s betänk, äfven medgaf, att de principfrågor, som omfattade flera särskilda punkter, skulle få särskildt behandlas; så tillåter jag mig följande anmärkmr, i likhet med hvad förut af flera värda talare blifvit yttradt. Jag delar icke de tankar, som blifvit yttrade uti inledntn till Utsk:s utlåt. Kär man läser 37 §:n 2:a mom. Riksd.Ordn., som lyder sålunda : ”Intet Utsk., Const.- och BancoUlsk:n allena undan”tagna, vare berältigadt att väcka frågor till afgörande uti ”R. Sfs plena, eller att upptaga andra ämnen, än de från ”plena remitterade; såvida ej, hvad StatsUtsksärskildt an”går, Konungens propos., enl. 27 §:n, till detsamma omedelbarligen öfverlemnas,” — då jag endast tager i betraktande detta mom. af 37 §:n, så kari jag icke annat än instämma uti hvad Ilr Stenhammar i sin reservation anmärkt, nemi. att denna StatsUtsk. lemnade rättighet icke sträcker sig längre, än att väcka frågor till afgörande uti R. St:s plena i afseende på Konungens propos., ehuru de icke från plena till Utsk. varit remitterade. Detta är efter ordalydelsen af 83 §:n Reg.Fai, som säger, att grundlagarnas stadganden 9* Dea a
Jag hatar icke tryckfriheten, men jag erfår djup smärta, då man förvillar med ljuset som är gifvit att lysa med. Då ännu 8 ledamöter anmält sig att få ordet i detta ämne, och tiden var långt framskriden, beslöt R. o. Ad. att uppskjuta med fortsättningen af nu förevar, ämnes pröfning till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocotli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 3 Juli iSzjo. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Gonst.Utsk. mern. Nro i3, ang:de anmärkntr, gjorda under granskningen af Statsrådets prot., samt af samma Utsk:s mern. N:o 17, med rättelse i Utsk:s mern. Nro i3, bilagan. Gr. Spens, Garl Gust.: Då jag anmälde mig, hade jag ämnat besvara åtskilliga af de anmärknrr, som här blifvit gjorda mot detaljerna af Utsk:s betänk., dels af Or Skogman, dels af Hr von Hartmansdorff, Frih. Åkerhjelm , Gr. Löwenhjelm, m. fl.; men det har redan under tvänne förmiddagsoch ett eftermiddags-plenum varit sä långa discussioner i detta ämne, alt jag tror det vara en billig fordran afR. o. Ad., att äfven den Const.Utskrs ledamot, som kunde anse sig böra för egen tillfredsställelse till sitt försvar anföra några ord, icke uppehåller R. o. Ad. längre. Jag vill derföre blott anföra i afseende på hvad Hr Dalman yttrat, att Utsk. gjort orätt uti att icke särskildt besvara de anmärknrs-anlednrr, som blifvit från RiksStm inlemnade, utan inneslutit svaret, så väl på dem som blifvit afslagna, som på dem, hvilka blifvit bifallna, i det nu framlemnade de'chargebetänkandet, — att detta är ett förhållande, som verkligen undfallit mig, och der jag erkänner att Hr
Att Hrr Revisorernes ifrågavarande hemställan icke blifvit förbisedd eller lemnad utan uppmärksamhet, visar Betänkandet, då densamma der finnes intagen, tillika med Hrr Revisorernes i ämnet yttrade åsigter; och det återstår således endast att förklara, hvarföre Utskottet icke uppgifvit något förslag till föreskrifter, i afseende på det nya Creditivet, som, vid innevarande Riksdag, skall anvisas. — Såsom anledning härtill får Utskottet nu vördsamt tillkännagifva, att, enär det åligger Utskottet, att hos R. H. St:r föreslå Summan af mindre Creditivet, Utskottet ansett det mera lämpligt, att, i sammanhang dermed, göra 15o Stats “Utskottets hemställan om vilkorén för dispositionen, än att uppgifva förslag till desse vilkor uti ett Utlåtande, som egentligen hade endast till föremål granskningen af det framfarna. Utlåtande öfver de hos Högh R. o. A. samt Högv. PresteStåndet gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 16, rörande afl. Kamererare» vid General-SjöTullsContoret Anders Petter Evers’s Systerdöttrars remitterade underd. ansökning om befrielse från Sterbhuset ådömd ersättning af Bevillning, som af Evers i lifstiden icke blifvit behörigen beräknad och innehållen å f. d. General-TullArrende-Societetens Fullmägtiges Löner och Arfvoden. (R:g:s-A.) Enär, genom anmärkningarne och de, under discussionerne, häraf föranledda yttranden, det blifvit satt i fråga, dels, huruvida, efter afl. Kamereraren Evers, års Stämning varit utfärdad samt ersättnings-anspråket i anledning deraf blifvit anmäldt och bevakadt, och dels, huruvida, för Kronans räkning, hela det återstående ersättningsbeloppet skulle kunna omedelbart utsökas hos afl. Evers’s Svägerska, så torde, till upplysning i dessa 2:ne omständigheter, Utskottet få åbe ropa - Betänk anden, N:o 112. i5i ropa och hänvisa till K. Mits, under den i5 November 1822 till K.
Det enda får jag slutligen tillägga, att om jag såsom Ledamot af 1809 års Constitutions-Utskott insett, att uttrycken i 107 §. Regerings-Formen kunnat tydas, på annat sätt, än hvad jag nu haft den äran yttra, hade jag ej underlåtit att antingen begära deras förändrande, eller e« mot dem göra reservation. Friherre Stael von Holstein, anhöll att Rid* Den 2? April. 327 derskapet och Adeln behagade anmoda Friherherre Adlerbeth att låta till trycket befordra sitt nyss uppläste anförande. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt• JUarskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Friherre Stael von Holsteins berörde önskan; hvilket bifölls. Friherre Anckarsvärd', Carl Hinrict upp« läste följande: Constitutions-Utskottets afgifne Utlåtande öfver den af Herr Schönström uti Ståndets Plenum väckte fråga om anledning till anmärkning emot Stats.Ministern för Utrikes Å. renderna , innebär: Att Utskottet, anser sig icke knnna eller bora, förevarande dess befattning ej tillhörande Anmärknings-fråga, till vidare profning upptaga. En ifrån ett Riks-Stånd till Constitotions-Utskottet remitterad anmärkning måste alrid tillhöra dess befattning att utreda, ock påkallar ovilkorligen dess yttrande, då den ej föranledt till Riks-Rätts förordnande. 107 §. Regerings-Formen och 29 §. Riksdags Ordningen tillägga bokstafveligen Riksens Ständer rättigheten att uti Ståndens Plena efter bokstafligen föreskrifna Formen vacka anmärkningsfrågor emot Konungens Stats-Råd och Föredrande. I samma §§. äro afgörande rätten Riksens Ständer uti sådana frågor bokstafveligen förbehållen, med vilkor ai Constitutions-Utskottets förutgångne hörende. 398 Den a? April.
Såsom ursäkt för detta mitt förbiseende, då jag väckte motionen, torde jag få anföra, att under alla de föregående riksdagarne ExpeditionsUtskottet uraktlåtit, att underteckna ifrågavarande förslager; och äfven vid denna riks - Den 23 O c toli er f. in. dag har samma förhållande ägt rum, oaktadt jag är öfvertygad, att den nuvarande Ordföranden fästar all möjlig uppmärksamhet på Grundlagarnes efterlefnad. Jag anhåller nu, att så till vida få förändra min motion: att Ridderskapet och Adeln måtte anmoda ExpeditionsUtskottet, att vid Förslagens af gifvande iakttaga hvad 72$. Riksdagsordningen föreskrifva'. Friherre Cederström, Jacob'. Orsaken hvarifrån denna uraktlåtenhet hos ExpeditiousUlskottet härleder sig, kan jag ej uppgifva. Något spår till heslut derom finnes icke i handlingarne. En praxis, som vid alla Riksdagar blifvit följd, kan likväl ej förändras annorlunda, än genom formlig anmärkning från något af Stånden. Jag tillstyrker remiss å motionen eller anmärkningen, då ExpeditionsUtskottet blir i tillfälle att utlåta sig deröfver. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Jag vet sannerligen icke, huru det skall gå till, om ExpeditionsUtskottet skulle underteckna sina Expeditioner, emedan alla dessa Expeditioner slutas med: Rikets Ständer framhärda i underdånighet &c. Det är således icke ExpeditionsUtskottet, som framhärdar, utan Talmännen på Rikets Ständers vägnar. För öfrigt kunde Utskottets underskrifter visserligen vara ganska oskadliga. Fri - Den 23 Octo ber f. in. Friherre Cederström: De till justering i RiksStånden från Utskottet ingående Ex-i peditioner äro icke underdåniga skrifvelser, utan förslag dertill, hvilka Rikets Ständer, i händelse anmärkningar göras, kunna återremittera och förändra. Det tillhör visserligen Utskottet, alt utarbeta förslag till Ständernes skrifvelser, men oaktadt all möjlig noggranhet kan dock hända, att något förbises.
R:dr måtte af allmänna medel varda beviliadt, för verkställandet af en redan i många år uppskjuten, men nu mera oundgängligen nödvändig, reparation och utvidgning af det hus, som af högre Lärdomsoch Apologist-skolan i Nyköping begagnades, till hvilket reparations°ch byggnads-arbete Strengnäs Stifts Byggnads-Cassa saknade all tillgång, helst samma cassa, i anseende till nybyggnader och betydliga förbättringar af husen vid Stiftets öfriga Läroverk, vore för närvarande skuldsatt; hemställande motionären, att det föreslagna lånet måtte erhållas emot ungefärligen enahanda vilkor, som af Rikets sednast församlade Ständer bestämdes för det Carlstads Läroverk tilldelade lån, eller en årlig inbetalning af 5 å 6 procent, deraf 3 procent skulle beräknas såsom ränta; hvaremot den för sistnämnde lån medgifna räntefrihet under de första fem åren kunde, i afseende på låne-understödet för Nyköpings skola, inskränkas till 2 å 3 år, enär, genom tillskott af Stadens och ortens invånare, en liten fond blifvit för ifrågavarande ändamål samlad, hvilken, ehuru den visserligen vore alltför otillräcklig för reparationsoch byggnads-kostnadernes bestridande, dock lemnade tillgång till den årliga capitaloch ränte-betalningen, intill dess byggnads-cassan hunne blifva i tillfälle att denna betalnings-skyldighet sig åtaga.
Flere till förveckling ledande förhållanden kunde visserligen uppgifvas; men Utskottet förmodar det anförda vara tillfyllestgörande såsom bevis att med principen om fri dispositions-rätt öfver fastighet, modifierad till förmån för bröstarfvingar, ej kan, då fråga är om gåfva, förenas några modifikationer af annan beskaffenhet, än de, hvilka Utskottet nu tillstyrker. Hill. lill 11. Till en del liar Utskottet härutinnan fasthållit grundsatserne i gällande lag. 1 2 § af Jorda-balkens 8 Kap., hvilket tillåter gåfva af aflinge-jord och till en del af stads-fastighet, stadgas nemligen redan att gåfva kan återkallas, om gåfvotagaren gjort gifvaren märklig orätt och skada, så framt gåfvotagaren ännu innehar gåfvan eller den ej är gifven för möda och arbete; och den underhållsskyldighet Utskottet anser gåfvotagaren böra åläggas, i händelse gifvaren kommer i nöd eller efterlemnar barn, som fordrar uppfostran eller sig ej nära kan, är af billigheten påkallad. Någon våda befarar icke Utskottet af friheten i förevarande hänseende. Man bortskänker icke gerna i lifstiden hvad man eger, minst då man har bröstarfvingar; och endast deras anspråk äro i denna del af någon vigt. Då emellertid Utskottet funnit att arfvejord bör, lika med annan egendom, få afhändas genom testamente eller gåfva till hvem som helst, har Utskottet, enär bördsrätten å landet kommer att qvarstå, ansett bördeman böra i berörde fall ega samma rätt, som om afhändandet skett genom försäljning. För sådant ändamål har Utskottet sökt att föreslå erforderliga stadganden. Men i sammanhang härmed har Utskottet äfven funnit nödigt föreskrifva att med fastighet, som man erhåller genom testamente, skall lagfaras. Inom lagsklpningen har nemligen olika åsigter derom gjort sig gällande; och då bördeman, så framt han ej är arfvinge, ej erhåller del af testamente, är lagfarten nödig för bevarande af hans rätt.
Chef anfört rörande fördelen och lämpligheten af gemensamhet i arbete och likhet i aflönings-förmåner för de i Byrån anställde tjenstemän, — i stället för de till Central-Byräns tre tjenstemän å staten nu uppförda löner, cn summa, motsvarande dessa löners sammanlagda belopp, eller 9,000 Riksdaler, årligen anvisas, för alt lika fördelas mellan de tre tjenslemännen; c) alt, på sätt Chefen hemställt, anslagen dels till ”bibliolhekets underhåll och litterärt utbyte” och dels till ''betäckande af kostnaderne för en statistisk tidskrift” må bibehållas vid deras nuvarande belopp, 1,000 Riksdaler hvartdera, men erhålla egenskap af reservations-anslay;” d) att anslaget, 1,000 Riksdaler, till ”ved, ljus, skrifmaterialier m. m.” må från slaten för Statistiska Tabell-Kommissionen utgå och öfverflyttas till Sjette Hufvud-Titelns allmänna förslags-anslag till ”skrifmaterialier och expenser”; e) alt pä Kommissionens stat måtte uppföras det arfvode af 750 Riksdaler årligen, som Kammarherren Leyonmarck, enligt Kongl. Majits ofvanberörda beslut, eger uppbära emot skyldighet att förrätta mot hans förra åligganden som Revisor svarande göromål inom Statistiska Central-Byrån; — i hvilket fall det hittills å stat uppförda reservations-auslaget ”lill arfvoden åt tillfälliga biträden” kunde med samma belopp minskas och således till 4,250 Riksdaler nedsättas; samt f) att, på de af Chefen anförda skäl, anslaget lill vaktbetjening finge, för att kunna godtgöra i sådant afseende erforderligt extra biträde, ökas från 500 till 700 Riksdaler. Beträffande Chefens för Statistiska Central-Byrån framställning om progressiv lönetillökning för Byråns tjenstemän efter viss tjenstetid, så fann väl Stats-Rådet detta förslag, med hänsigt till deras befallningars beskaffenhet, vara förtjent af uppmärksam - Bil. N:0 4 till Kungl. Maj:ts Nåd.
Slutligen är nödigt, att garantera sig, det nedre flötsen allt framgent varder bearbetad, hvilket kunde sålunda tillgå, att för ett visst tunntal kol, som blifva derutur brutna, ett bestämdt belopp af gamla skuldett skulle afskrifvas. Med iakttagande af dessa tre garantier , tillstyrker jag bifall å Friherre Cederströms reservation. Grefve von PlatenBaltzar Bogislaus : Jag är så fullkomligen öfvertygad 0111 Stenkols-grufvans vigt för Staten , att jag endast instämmer uti hvad härom redan blifvit utredt, 24 Den 3 November f m. med det tillägg, att då man känner, det hon utgör ett särskildt behof för Skåne , får Verket derigenom ett dubbelt värde ; ty Skåne är en af Rikets Korn-kammare. Hvad som i detta afseende är fördelaktigt för denna Provins, kommer således i sin moa hela landet till godo j ty vi kunna ej vänta oss en högre drifven odling , utan att äga nödig tillgäng pä brännmaterialier. Genom en sådan tillgång kan ock Englands företräde framför öfriga Europeiska Stater för det mesta förklaras. Jag får emedlertid fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å en annan omständighet, som talar till förmån för saken, Närman betraktar, att Skåne i geologiskt afseende är af en helt annan formation, än det öfriga Sverige, finner man, att denna Provins liknar de länder, som hafva ymniga Kol-förråd. Fast vi nu endast med visshet känna , att ett sådant finnes vid Höganäs, är det dock klart för mig, att tillgång dertill på flera ställen äger rum. Så mycket angelägnare är det ock , att kunskapen i den delen hos oss qvarstadnar och utvecklas. Jag instämmer derföre i dan mening, att detta företag bör gripas under armarna ; och jag utbeder mig att få några ögonblick upptaga tiden med att framställa , huru sådant bör ske. Det är nemligen gifvet , att detta ej låter sig göra utan Statens mellankomst, och då anser jag hvad Herr af Uhr föreslagit vara rigtigt.