Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Smöret fräses nu åter med litet mjöl och buljong tillsättes så mycket man vill ha, får koka upp och smak tillsättes sedan med salt, socker, 1 knifsudd cayennepeppar och litet muskott; därefter iläggas kräftstjärtarne. När soppan skall serveras, vispas först en äggula med litet grädde i skålen. Har man fiskfärs, kan man skära små bitar och lägga uti; 1 vinglas sherry tillsättes, om man så vill. A l l m. Företrädesvis manoch hudsjukdomar. [25511 Doktor Carl piensburg 3 — Kungsträdgården — Utställning af Italienaren Simonis världsberömda Jättemålning belönad å Världsutställningen DOKTOR A. Damer! God affär! THEODOR BLANCLI ' S KONST-SALON ALEXANDER DEN STORE I PERSEPOLIS, DIVERSE i Paris 1889 med stora guldmedaljen. I För att bereda en större allmän-,! het tillfälle få se detta storslagna konstverk, har inträdesafgiften under den korta tid detsamma ännu är utstäldt blifvit nedsatt till endast 5 0 öre. Öppen: Hvardag. I anseende till egarinnans förestående ombyte af verksamhet öfverlåtes en i full gång varande modeo. kortvarnaffär. Bästa affärsph vid bruk i Verml. Lagret 5- a b,000 kr. Goda betalnvilk. I värsta fall antages kompanjon, som då bör vara kompetent att sköta affär o. modearbete. Ej anonyma svar före l:sta novemb. till » Framtidsaffär », Iduns byrå. Behandlar svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det, en bländande hvit färg. Till salu hos alla specerlhandlande i ri. Barnsjukföreträdesvis domar. SÅSER. Smultronsås. En förträfflig sås erhåller man, om man pressar en liter smultron (skogssmultron äro mest aromatiska) genom en sikt, tillsätter 125 gr. fint socker, saften af en citron och ' / 2 liter madeira och vispar såsen öfver elden, tills den kokar upp.
Den i4 October e. m. ”diga förråder oupphörligt förskingras, oaktadt de betydliga anslagen på 3:dje Huf”vudTiteln. ” Jag har redan i de lill Statsutskottet aflemnade specifika uppgifter till utredande af ifrågavarande omständighet, ägt tillfälle med utdrag ur officiella handlingar och räkenskaper visa, att den förminskning förrådcrne sedan sista krig undergått, varit en oundviklig och af Konungen pröfvad följd af anslagens å 3:dje HufvudTiteln hittills varande otillräcklighet, för de mångfaldiga kostnader till försvarsverkets tillbörliga upprätthållande, som deraf måst bestridas, och jag uppmanar Herr Hjerta, att uppge ett enda fall, der förrådsbehållningar för annat ändamål, än Armeens bibehållande i tjenstbart skick, blifvit använde; en uppgift derigenom Herr Hjerta kail lyckas, alt gifva trovärdighet åt sina oöfverlaggda och sårande tillmålen. Emedlertid och intilldess en sådan bevisning åstadkommits, kan jag ej tillbakahålla min förvåning öfver den värde Talarens förhastade, och, med åsidosättande af all agtning och grannlagenhet, framställda påstående, alt Styrelsen låtit förråderne oupphörligt förskingras. I anledning af Herr Hjertås yttrande, att fullständiga kostnadsförslager för de materiela beliofvens anskaffande icke blifvit till Rikets Ständers pröfning framlagde, anser jag mig skyldig erinra, attj de uppgifter, hvilka i della afseende under denna Riks - Den i4 October e. m. 253 dag Blifvit från Regeringen meddelade, tvifvelsutan utmärkas af en större omständighet i detaillerne, än under något föregående Riksmöte. Då i öfrigt redovisningen för de beviljade anslagen af Rikets Ständer och deras Revisorer granskas; då ingen skilling kan mot sitt bestämda ändamål disponeras; samt dä sluteligen antagas hör, att förtroende å Representationens sida icke saknas till en Konung, hvars högsta omsorg är fäderneslandets ära, sjelfständighet och väl, måste de af Herr Hjerta framställde fordringar till det minsta kunna såsom öfverdrifna betraktas.
Skrif v. N:o 30. 69 N:o 3o. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 19 Fehr'. 1829- Preste-Ståndet d. 19 Borgare-Ståndet d. 21 — , Bonde-Ståndet d. 21 — —• Rikets, Strinclers underdåniga Skrifvelse angående af Capell mästar en J. Chr. F. Heeffner sökt ersättning för innehafd Lön. S. A. K. Tili Rikets Stänclers Stats-Utskott har Eder Kongl. Maj:t genom Nådig Remiss öfVerlemnat Capellmästaren J. Chr. F. Häffners underdåniga ansökning, att Eder Kongl. Majrt täcktes, på anförda förment^ skäl och hevekande omständigheter, i Nåder tillåta, det han, med tillgodonjutande af dess erhållna Hof-Cappellmästare-Fullmagl, måtte ej allenast hädanefter få uppbära hela beloppet af den honom i sådan egenskap år t8o3 tillagde lön, utan äfven undfå ersättning för skillnaden emellan samma lön och den honom tillagde Pension, under den tid lönen honom icke tillgodokommit. Rikets Ständer, sorn af denna Nådiga Remiss från Stats-Utskottet erhållit del, hafva af de vid Heeffners underdåniga ansökning bifogade handlingar inhemtat, dels att Directionen öfver Kongl. Maj:ts Hof-Capell och Spectacler, år 1792, antagit Heeffner såsom beständig In-. formations-Mästare uti Sångkonsten och Musi - 70 Exp. Utsk. Förtlag till und. Slrifv. N:o 30* ken vid Kongl. Theatrarne, med tjenstgöring tillika såsom Capellmästare, emot åtnjutande af 5oo
De aflemnade natural-historiska samlingarne innehålla nemligen, så vidt Akademien redan kunnat inhemta, en stor mängd för våra inhemska museer högst värderika naturalster. Den Zoologiska samlingen utgöres af 3,714 nummer, af hvilka hvartdera öfver hufvud motsvarar flere, stundom många arter. Vextsamlingen anser Akademien, enligt sannolikt öfverslag, kunna uppskattas till 5 ä 6000 arter i omkring 50,000 exemplar. I afseende å kostnaderne för den verkställda resan anför Akademien: att af de för inköp af instrumenter och böcker anslagne 4,500 R:dr ett belopp af 1805 R:dr 29 sk. lemnats obegagnad!; att af det åt Premier-Löjtnanten Skogman utöfver hans aflöning såsom kommenderad officer å fregatten anvisade belopp 800 R:dr, endast 325 R:dr 38 sk. åtgått; att deremot Studeranden Johanssons redovisning utvisar att han, utöfver de för honom bestämde 1200 R.dr nödgats utgifva 424 R:dr, hvilket belopp Akademien, med afseende derå att han för anställande af observationer, varit nödsakad i land bestrida åtskillige oförutsedde utgifter, hemställer mätte varda honom, jemte 5 procents ränta från den 5 Juli näsllidet år, då han lemnade fregatten, godlgjordt af den å anslaget lill Löjtnanten Skogman befintliga behållning; att de ät Doktor Kinberg såsom expeditionens Zoolog anslagne 3000 R:dr visat sig för ändamålet i den mån otillräcklige, att då, enligt hans afgifna räkning, användts i utrustnings-kostnader och för anskaffande af förvaringskärl, sprit m. m. 2,47 1 R:dr 34 sk., för inköp af naturalier 1,596 R:dr 23 sk. 2 rsl., för 2l6 dagars vistande i land 2160 R:dr och för särskilde biträden m. m.
Jag bsr om förlåtelse för denna digression från ämnet; den har varit nödig för att, om möjeligt vöre, häfva en fördom om misshushållning och felaktig calcul hos Invånarne, sorn, om den ock ägt rum, om den bragt de idoge arbetarne i förlägenhet, likväl ländt till allmänt gagn, och åtminstone i detta afseende bör berättiga individuerna till räddningsmedel, då fråga ej är att få något för intet, 0 Ganska sanot är det, att ju mera man lånar, dess mera sätter man sig i skuld; men lån i nödens stund är likväl enda sättet, att rädda sig, då nota bene lån kan fås i rättan 388 Den 8 Junit f. m, tid, och utan att forceras till agiotage af procentare. Nu hafva de Högloflige sammansatte Utskotten rätteligen projecterat Lånebiträdeh genom flere utvägar, och således är Lånesystemet ej mera olämpligt för den ene, än för den andre Provincen i Riket. Nu vågar jag likväl yttra den tankan, grundad på förflutna tidens erfarenhet, att ehuru Fastighetsoch Odlingslån än kunna vara nyttiga för den mera bemedlade classen, och för dem, som bo Hufvudstaden närmast, de likväl, såsom dessutom innebärande helt andra åsigter och ändamål, ej bidraga att afhjelpa förlägenheten i en brydsam stund för den så kallade allmänheten. Detta kan ock bäst deraf inhämtas, att icke mer än några få Bönder och ett inskränkt antal Possesionater varit i tillfälle, att begagna sig af Odlingslån, och att Landtbrukare, som med kostnad och möda anskaffat sig Lånehandlingar för FastighetsLån, häldresettsignödsakade från Banken återfordra sine handlingar, än afbida tiden för lånets utfallande.
I öfrigt synes som den tjenstbarhet hos truppen, hvilken nu saknas, men som genom den föreslagna tjenstgöringen kunde vinnas, borde aflägsna alla betänkligheter. Hvad Utskin anmärka såsom hinder för förändring uti nuvar:de sättet för Beväringens vapenöfningar saknar all grund, ty tre Stånd hafva gillat den första punkten i StatsUtsk:s utlåt. N:n 85 Den 16 Juli. 451 ang:de reglering af utgifterna under RiksStalens 4:de hufvudtitel, hvari Utsk-n i anledn. af mina motioner tillstyrkt: ”att, såvida R. St., i anledn. af derom väckt fråga, stadna uti ”beslut, som föranleda hufvudsakliga förändringar uti Arméens nu”var:de organisation samt besparingar uti utgifterna för landtförsva”ret, sådane besparingar skola, utan hinder af förut upgjorda statsreglering, komma Statsverket till godo.” Häraf synes att frågan om förändring i anslaget för allmänna beväringsmanskapets vapenöfningar ännu är oafgjord. Vid anmärkningen mot befrielsen från bevillning och fullmaktslösen m. m. för arméens befäl, har Utsk:n helt och hållet förbisett alt förslaget, i enlighet med tabellen 30, godtgjort Statsverket för nämnde inkomster med 31,000 r:dr b:co. Utsk:n påstå, att befälets löner vid indelta regttena skulle blifva mindre genom förslaget än under nuvande förhållanden. Detta innefattar i allmänhet ett stort misstag. Förslaget uptager nemi. ärliga behållna inkomsten t. ex. vid Infanteriet, för en Kapten till 782 r:dr 24 sk.; för en Kapten-löjtnant (Förste Löjtnant) till 460 r:dr; för en Under-löjtnant till 260 r:dr. Enligt närvar:de förhållanden (Bil. Ä. till 1833 års lönereglering) har en Kapten, sedan aekordsräntan afdragits, men alla andra afdrag, såsom bevillning m. fl., återstå, endast en behållning af 620 r:dr; en Förste Löjtnant af 302 r:dr och en Under-löjtnant af 182 r:dr.
Jag är öfvertygad, att anledningen till Betänk:ts gillande låg deruti, att jag, som förfäktade en annan mening, icke lyckades att på ett tillfredsställande sätt framföra skälen för min åsigt, en förmodan, hvaruti jag funnit mig styrkt deraf, all jag vid derefter hållna samtal i ämnet med jurister erfarit, att den af mig hyllade åsigten var med deras öfverensstämmande. Jag vågar, endast af detta skäl, anhålla att nu få ytterligare utveckla min mening och beder tillika R. o. Ad. ursäkta min ihärdighet i detta fall, framkallad af den fasta tron på rättvisan af den sak jag förfäktar. Uti Utsk:s Betänk, säges det, att då de af K. M. för pressjäst-tillverkningen utfärdade resolutioner innehålla en tillåtelse att tillverka bränvin i sammanhang med pressjäst-beredning under bela den tid, Kongl. Förodn. d. 10 Okt. 1851 är gällande, kan Utsk. icke tillstyrka R. St. att hos K. M. anhålla om denna rättighets uphäfvande. Dessa sistberörde ord ”rättighets uphäfvande” begagnas af Utsk. 2:ne särskildta gånger. Jag för min del anser, att denna Utsk:ts hemställan grundar sig på en helt och hållet oriktig upfattning af förhållandet, en sammanblandning af 2:ne olika saker. Att K. M. medgifver ett undantag från en gällande lag, eller m. a. o. beviljar ett privilegium,. 326 Den 15 Juli e. m. är en väsendtligen olika sak med att K. M. begagnar sitt pre* rogatif att suspendera en rättighet, vare sig att denna rättighet grundar sig på en lag eller på en särskild författning eller resolution. K. M. har genom de ifrågide tillstånds-resolutionerna beviljat en licens, ett undantag från lagens stadgande ang:de de vilkor, hvarunder bränvinsbränning-i allmänhet är tillåten. Detta är en K. M. tillkommande höghelsrättighet.
Af Johan Johansson från Östergötlands län, om åtskilliga ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående tillsyn ä förvaltningen af omyndigs egendom. Uti Kongl. Förordningen den 24 September 1861 om tillsyn å förvaltningen af omyndiges egendom, förekomma visserligen åtskilliga bestämmelser, som, bland annat, åsylta en betryggad säkerhet uti deri omförmälde fall, hvilken blifvit nödvändig sedan 8 § 17 kap. Handels-Balkeu är genom Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861 belt och hållet förändrad. 4 § uti försl åberopade Förordning ålägger väl förmyndare alt för hvarje år afsluta räkning öfver allt det han om händer häfver, med uppgift på den säkerhet emot hvilken den omyndiges reda penningar utsalle äro, och att ingifva samma räkning, jemte ett utdrag deraf till de inom hvarje socken utsedde gode män. För min del kan jag ej finna angeläget alt redogörelseräkning ovilkorligen hvarje år afgifves. Jag befarar tvärtom, att delta stadgande skali just leda till motsatsen af hvad dermed åsyftas, ilhy, alt granskningen skall blifva ett så stort onus, ali vederbörande skola frestas alt mera genom eli skenbart än verkligt arbete söka deri skaffa sig lindring. En brist i stadgandet synes mig vara att ej påbjudits att den aflemnade redogörelse-räkningen borde vara åtföljd af sine verifikationer, ty i saknad af desse lärer vä! granskningen oj kunna med noggrannhet ske. En annan ofullständighet härutinnan företer sig äfven, att så länge gode männen från vederbörande domhafvande icke erhållit förteckning öfver de till deras område hörande förmyndare, så lärer ej den tillsyn som afses, kunna utöfvas, emedan högst få, torde finna sig vid alt utan särskild påminnelse efterkomma sine åligganden, och gode männen jemväl äro urståndsatte alt utöfva den behöriga tillsynen, hufvudsakligast i afseende på säkerheten, som är nödvändig. Något stadgande om eller när räntan skall läggas till kapitalet för ytterligare räntebäring, finnes icke.
I de fall, då förbrytaren, jemte böter efter denna Författning, äfven ålägges böter för sabbatsbrott, böra förstnämde böter först uttagas, och, i händelse tillgång till sabbatsbrottsböterna saknas, skall förvandling deraf ega rum, enligt de grunder, som allmänna Lagen 5 Cap. 4 §• Slraff-Balken utstakar. §. 64. Besvär, rörande debitering och taxering af de för tillverkning eller försäljning af bränvin bestämde afgifter, fullföljas i den ordning, som för behandling af frågor om debitering och taxering af allmänna bevillningen är föreskrifven. Besvär öfver Kongl. Majrts Befallningshafvandes beslut i frågor om tillåtelse till bränvinsförsäljning i minut, äfvensom angående omflyttning eller indragning af värdshus, spisqvarter eller näringsställen, så väl i städerne som på landet, anföras hos Kongl. Maj:t genom vederbörligt Departement, inom den tid, som för besvär öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslut i Politie-mål stadgad är. Förbrytelser emot denna Förordning böra, sa i stad, som på landet, vid allmänna Domstolarne åtalas och afdömas, med undantag af frågor om oloflig bränvinsförsäljning i de släder, der Polis-inrättning finnes, och i hvilka dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada, §. 65. Af denna Förordning bör alltid ett exemplar finnas å hvarje ställe, der försäljning af bränvin i minut eger ruin, i försäljnings-rummet anslaget, vid bot af Tio Riksdaler Banco. IIvad i denna Författning förordnals, skall tjena till efterrättelse ifrån och med början af år 1842, F o r - Expeditions-XJlskoltets Förslag till und. Skrifvelse j IV.-o 367. 8} t Form 11 laire till Mätnings• och Stämplings-bevis å Bränvinsbränningsredskapen N:o linnet, hvaraf redskajen är förfärdigad. Mynningen» diameter.
S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Slåndets, genom Protocoils-Utdrag den iQ i denne månad, gjorda inbjudning, att deltaga i nämnde Stånds beslut, alt anmoda samtlige Utskotten, att, till minskning i Riksdagskostnaderna, så fort sig göra låter, af deras Cancelliepersonal afskeda så många, som, utan hinder för de återstående målens ordentliga expedierande, möjligen kunna umbäras; så ansåg Bonde» Ståndet inbjudningen icke erfordra annan åtgärd, än att läggas lill hand» ■lingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Utskottels, på bordet bvilande, följande Betänkanden: N:o 98, i anledning af Pierr Rosenblads motion, med förslag till reglementariska föreskrifter, angående Sedelstockens framtida beräkning; J\’:o 99, med förslag till förändrade stadganden uti 3:dje Afdelningen af Artikeln 3 i »83o års Ranco-Ret lemente; och Sim 100, med förslag till reglementariska stadgariden, motsvarande 4:de Afdelningen af Art. 3 i 183o års Banco-Ileglemente. Fröt. Vt är. dea 2 Mars t$35. i Den a Mars 1835. Från Högloft, Ridderskapet och ådklw. S. D. Remitterades lill Banco-UtsJcottet ett denna dag afgifvet yttrande af Herr Rosenblad} B } i anledning af Utskottets af Ridderskapet och Adeln återremitterade Betänkande, N:o gr, med förslag till åtskillige förändringar i 4:de Art. 5 Afd, af i83o års Banco-Reglemente, S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskottets den 21 sisllidne Fehruarii på bordet lagde Memoria], N:o ioi, med öfverlemnande af uppgift på de ärenden, hvilka ännu återstå till Banco-Utskottets behandling.
1 Afd. stadgar rörande Silfver-utvexling vid Låne-Contoren. b) Utskottets yttrande, (pag. i4) i anledning af dels förslag om förlängde betalningsterminer för Banco-Discont-Län, dels af annan Ledamot väckt motion om borttagande af all omsättningsrätt för ej redan beviljade Discont-Län. Hvarvid är anmärkt: af någre Ledamöter inom Hederv. Bonde-Slåndet, i förra hänseendet, att det vore af vigt, att hädanefter endast en omsättning årligen Banco-TJiskottets Utlåtande IV.o t6. 5 egde rum, emedan Discont-Lånen endast på detta sätt egentligen kunde blifva för jordbrukaren förmonlige, oeh af 2:ne Ledamöter inom Vällofl. Borgare-Ståndet, i senare hänseendet, att omsättnings-rättens oförändrade bibehållande stöde i strid mot den punkt af Utskottets Förslag, som tillstyrkte Låne-rörelsens consecutiva indragning; att, då omsältningsrätten vore orsak till många missbruk, vore Öfvergången från etl sådant system vigtig och nödvändig samt att inskränkning vore möjlig, om t. ex. första omsättningen skedde efter 6, den 2:dra efter 3 månader. Enär det ligger i naturen af all Discont-rörelse, att Lån allenast på kortare tid och för tillfällige behof kunna lemnäs, och det är af vigt, att Bankens Lånerörelse, för framtiden åtminstone, icke bedrifves på ett mot dess egentliga ändamål ännu mindre svarande sätt, än som redan eger rum, ' kan Utskottet ej annat än förnya dess förut gjorda afstyrkande från förlängande af de för Banco-Discont-Lån nu fastställde betalnings-terminer.
» Jag tackar er, miss, » sade han och fattade tvekande den framräckta handen. Det var en liten fin hand, visserligen n^got solbrynt och mager, men den hade,muskler starkare än en kvinna vanligen har, och hennes handtag var fast och kraftfullt. » Som jag sagt, » återtog ingeniören, » ni kan börja arbeta om måndag. » Gunnar gick, Faithful följde honom till dörren. Då hon vände sig om, hade både onkel och neveu kastat sig baklänges i hvar sin länstol och skrattade. _ Den unga flickan såg förvånad från den ene till den andre af de båda männen. » Ah, Faithful, » sade onkeln och bemödade sig att tala, men kunde knappast få fram orden för skratt; » med hvilken air du gör les honneurs i salongen för en liten smedslärling! » Faithful rodnade, men svarade med den slagfärdighet, som var henne medfödd: » Jag anser mig ha vida mer heder af mitt uppförande än I, mina herrar. Du, Archibald, dröjde att komma den stackars gossen till hjälp, när han stod där förlägen och stammande — och du, onkel, med hvilken stötande korthet du talade med honom! » » Det var ju blott en arbetare, kära Faithful, och jag blef så förvånad att finna en sådan i min salong. » » Men, onkel — i Amerika, det fria Amerika, där alla människor äro lika — i Pensylvanien, där alla äro bröder sedan gamle Penns dagar! » » Rena teorier, kära barn, » sade onkeln. » Rena teorier, som jag verkligen inte väntade att få höra af djg. » » Åh, onkel, Faithful har blifvit avanceradt liberal och filantrop, » inföll Archibald gäckande. Men Faithful svarade allvarligt: » Man talar så mycket om socialismen, om arbetarnes hat mot de bättre lottade, och man fruktar därför. Hvarför iakttager man då ej åtminstone vanlig höflighet mot de arbetande? Om vi ej kunna förbättra deras ställning, gifva dem högre aflöning, bättre bostäder, andel i vinsten af de företag, hvartill de bidraga med sitt arbete — om, säger jag, vi ej kunna allt detta — ett kunna vi göra.
Maj:ts oaflätliga bemödanden för det föresätta målets ernående, i följd hvaraf äfven Flottan, om den än icke hunnit försättas i det fullständiga skick, som varit afsedt, likväl redan befinner sig i ett tillstånd, som, för icke så lång tid tillbaka föga anadt, bär vittne derom, att de på densamma gjorda uppoffringar icke varit förspillda, och jemväl tillåter att med någon tillförlitlighet bedöma vidden af deni, som ännu erfordras. Innan jag går alt inför Eders Kongl. Majit i underdånighet framlägga den närmare utredningen härom, vågar jag dock utbedja mig Dess höga uppmärksamhet för tvänne frågor af väsendtligt inflytande på Flottans framtid, den ena rörande personalens aflönings-förhållanden och den andra dess öfning. Medan lösningen af Flottans egentliga lifsfråga, eller den om arten och sammansättningen af dess fartygs-materiel ännu var mera oviss, och den befintliga materielen med de otillräckliga anslag, som till dess underhållande bestodos, icke utan svårighet kunde skyddas emot fullkomligt förfall, var det ej att förvänta, att synnerlig uppmärksamhet skulle egnas Flottans personal, helst nödvändigheten af denna personals tillvaro kunde med allt fog ifrågasättas, då sjelfva det vapen, för hvars förande och skötande den skulle vara afsedd, syntes hemfallet ål förstörelsen. Under sådana omständigheter kunde ej heller personalen sjelf ega anspråk att blifva ihågkommen; och när omsider allmänna meningen förenat sig derom, ali Sverige borde ega ett kraftigt sjöförsvar, så framt dess sjelfständighet och anseende såsom
Der skulle wara rika sä orimligt, som öfwermo, digt fordradt, att den nu »varande Swensta Armeen stulle kunna motstä och hindra en mäktig fiendes inträng pä Swens? botten. Dess förstärkning och tillökning blifwer derföre en nödwändighot, och dä efter min öfwertygelse förswars skyldigheten bör äligga hwarje Medborgsclass lika owillkorligt, sä tror jag för min del, att sä wida hwarje Medborgare mellan 20 och 45 är förklaras förbunden att i Rikets fö-fwar deltaga, dock med de billiga undantag Utskottets Betänkande för» anledcr, mätte äfwen all ford till ett sädant deltagande anses skyldig, ja, jag ,vägar säga berättigad, ty jag räknar Rikets frälsning och försmak ej allenast för en skyldighet, men wida mer för en ära. Jag tror »visserligen att nägon skulle kunna inwända det i dest tanka talande motstälek, att sädan privilegierad jord hitintills blifwit man och man emellan betald, i följd af dess uråldrig» fri - och rättigheter, och att den nu fbreflagne roteringen were stridande mot den säkerhet man hade päräknat. Jag skulle äfwen nu och alltid instämma uti dessa tänkesätt, om meningen wore eller förslaget innefattade en lika förbindande skyldighet, ocksä i fredlig tid; men dä Utskottets Betänkande före,kär, att en sädan uppsättning och rotering endast och allenast stall blott för en gäng under kriget inträffa, samt med den ätcrwundna freden alldeles upphöra och äter upplösas, hwilkct jag härmed högtidligen yrkar och för framtiden reserverar, sä finner jag för min del hwars ken wäl betänkt eller billigt, att kör den hittills oroterade jorden »vägra ett pä de förcflagne grunder skyldigt del» tagande till Rikets förs,var, enär och sä wida dermed älföljer hwarje Medborgares förbindelse, att inom de projecterade äre» wara till förswarct sjelfstrifwen.