Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det iir visserligen saiiiit, att iitoinlaiids vain tanken ganiiiial ocli de bittraste striderila genoiiighgna af inocliga förkiirnpar, iniim clen hann att s15 rot liar; clet ar ocksa saiint? att vi h i i ~ i icke förini bedöina fïi ' qaii i saliiinaiiliang iiied clet stora wbetsprobleinet i dess helhet. Meii det liöia iclre hit - vi lin liar att göra niecl endast den individuella kiiltiirkviiiiiaii. Och. tack vare v&amp;rn föi.1; iimpai.s insikt och iliiir~liglie~ saiiit en lycklig 1; on-j uiilrtiir, beliöf ver hoii icke laiigre kliiiria bibelns ord: w deii diii. icke arbetala, liaii skall icke Iieller iita * som det bittraste håri eller sina anlag och niö-jliglieter soiii en onyttig börda. Nqi, lioii far arbeta oin hoii cliigei. till clet, och hvaikeii kvinligliet el1e.r saiiiliiillsst~lliii~ig anses licla inen daraf. Meii fix Iioii ocksh arbeta i fred? Nej, d#rvicUsg befinner hoii sig al11111 siiaijcl i snAret af oiitrotliga f ijrcloriiail. Vi lia riog @ tt ett jättesteg fraiiikt sedaii B1: ine de Staëls t.id - lioii soiii fick Iiira sig att skrifva p&amp; livad soni Iielst, sthei~ile~ dRrföre att liennes far icke tklde att se en kvinna, soiii skref. Men iiniiii I~ \ rarl.efver med otrolig seghet icldii, att det liör till Imhligheten att iiiecl, sin tid och sin iippnilirksainhet sttlndigt sta siiibleeiide till aiiclïas clisposition.
E. 3o3. — angående nedsättning uti, för militie-bostället Boda. XI. B. 188. XII. 142. A. 282. XIII. U. 56o. A. 622. — i836 års, angående afskrifning af, för Ryda Kungsgård. Se Afskrifning. — af Stora Lunds boställe, angående afskrifning of Christoffer Gustafssons återstående skuld i och för. Se Afskrif ning\ — angående Krigscommissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängning af, å Starby kungsladugård. Se Lallerstedt. — angående f. d. Grosshandlaren H. Weners ansökning om förlängdt arrende af Svartsjö kungsladugård. Se Svartsjö. Arvika köping, om inrättande af en skola derstädes. XIV. B. 170. Å. 3i9. XXII. U. 207. XXIII. A. 174. Askim och Frölunda församlingars skiljande från Fässbergs Pastorat, angående. VI. B. 400< VII A. 5o. Assignering å Banken, om bestämmelser i afseende å, Se Ansvarsbestämmelse. Assigneringsrätt man och man emellan, om upphäfvande af Kongl. Förordningen d. i3 Juli 1818, angående. IV. R. 247. XIII. B. 715. XIV. A. 3oo. Ii. Banken, angående afskrifning af ett derstädes upptaget landlegendomslån. Se Afskrifning. — om belåning i, af bergsfrälse-egendom. Se Bergsfrälseegendom. — angående lån från, mot pant af guld eller silfver. Se Lån. ( *4 ) Banken, örn rättighet för, att belåna redan intecknade och på Banken transporterade skuldebref. II. 353. R. /±i6. XIII. B. 110, 294. A. 382. — assignering å, om bestämmelser derom. Se Ansvarsbestämmelser. — om lån från, till understöd för kyrkors byggande, synnerligen för den i Hernösand.
Af naturen opraktisk, h a r hon de flesta tider måst lefva en svensk arbetarhustrus, för en fint bildad kvinna dubbelt tunga, lif, för att möjliggöra att mannens arbetsförtjänst skulle räcka. Ty hon hade aldrig råd att betala den praktiska hjälp, hvilken skulle satt henne i stånd att omedelbart bidraga till lifsuppehället, genom att hon fått följa diktarhågen, hvilken ömsom svällde med brusande styrka inom henne, under det hon fylldes af alla de, nya intrycken, ömsom sinade genom ständiga farhågor, ständigt nya planer för lifsuppehället, ständigt ny öfveransträngning. Ofta var det med svidande smärta, som hon undrade, ifall hennes vittra bana verkligen var stäckt, innan den knappt börjat. H o n hann på månader ej se i en b o k; jämbördigt u m - gänge hade hon ej råd till, och hade hon ej ägt sin man, » som förstod allt, » skulle hon på halfår ej kunnat utbyta en tanke med nå- gon bildad människa. Hon skickade sin första korrespondens till Handelstidningen under förhållanden, som emellertid visa, att hennes andliga spänstighet var nästan outslitlig. Hon skildrade där en republikansk hundraårsfest, till hvilken hon icke haft råd att köpa biljett, utan iakttog festligheten genom att — stå nio timmar på en tunna och sedan beskrifva dem skrifvande på golfvet i ett glödhett vindsrum utan bord eller stolar! Tvänne barn föddes. Det ena var dödt redan före födelsen. D e t andra, en liten flicka, som för de kämpande makarne blef deras sol, deras allt, dödades på ett par t i m m a r af den oerhörda hettan i Philadelphia under sommaren 1892. Iduns läsare hafva säkert känt, h u r u mycket personligt lif, som gömmes i den skildring af En moder, hvilken nyligen h ä r varit offentliggjord. D å de dåliga tiderna började göra sig kännbara i Philadelphia och mannen därigenom miste det arbete — crayonporträtt e r i n g — med hvilket han hittills försöjt dem, begåfvo sig makarna på våren 1893 till Chicago. Där fick H i l m a A. - S. arbete i svenska utställningen och efterträdde sodan friherrinnan Rappe som svenska dame-komiténs representant.
Men se om jag hade ett par tu sen mark säk ra till om året, så kunde jag kanske våga mig f ram i bredd med unge baron... GENERALEN. (afbryter) Hör nu herr Karlsson! Af det där kom jag att tänka på någonting. Kan vi drifva upp produ ktionen från bränneri et till 100,000 kannor om året, ifall det kniper? KARLSSON. Med ett par nya mältk ar och en tillbyggnad i östra ändan går det nog. Des tillationsapparaten förslår till mera, den... GENERALEN. Nå, hvad skulle herr K arlsson säga om en sådan liten affär? D å skulle vi kanske kunna ök a lite på aflöningen hä? KARLSSON. Generalen v et allting bäst sj älf. U tvidgningen låter sig nog göra, och staten ger tillåtelse att bränna fast 400,000 kannor, när det är generalen som ber om det...! GENERALEN. Det k an man inte vara säker på. Men om jag nu till exempel lät hel a utvidgningen bero på herr Karlssons giftermål, hä! För j ag vill att mitt folk ska ha det bra, och det har inte en ungkarl på landet. Nå, hvad säger herr Karlsson? Handl a nu därefter, och h andla raskt. Det duger inte att söla i affärer! ELISE. (kommer otålig in). Blir det då rakt ingenting af hel a julaftonen? Snälla barn v äntar! Se så, gå ut nu igen, och be fru Segers tedt komma in och hjäl pa mig att tända granen. Kanske vill herr Fru Segerstedt kommer till med krontändaren och GENERALEN. tänder under tystnad de som äro högre uppe. Generalen ser på henne, afbryter sig och ämnar säga något, men afslutar sedan lugnt tändningen. Därpå ser han huru det tar sig ut på afstånd, går ett slag och stannar, nära fru Segerstedt). FRU SEGERSTEDT. (vänder sig mot honom) GENERALEN. Är det h är nu en f ridens och försoning ens fest? FRU SEGERSTEDT. Nej ! Hvarför har ni velat g öra den sådan, f ru Seg erstedt?
Mycket annat sade hon i t mig, det mig bet s5 hårdt i mitt hjerta, att det har inest Inustit. Ehrad hon sade, s5 kunde hon inte banna mig shida, att jag s w - utan jag teg rarle henne ett or11 pi allt hvml hon sade i t mig och grat, att jag har n i k t blifm rlcrrid och bad Gud s3 innerligen i mitt hjerta, att Han då en g h g ville se pi min stora jeninirr och - el9ndhet och göra 1lerp5 en anda, p5 hrad s3tt Honom tacktes. Nar jag iute srnrade, s8 hade hon inte mera till att s %ga, och s i miste hon om aftonen viinda igen. N i r hon hade lyklat sin ii %a för mig, steg jag opp och biid henne fara v31 och Lxknde henne för god v: llpl3gning, som jag hadc filt hos henne. Jag tiiikte i mitt siiiiie, visst skall det 1) 5de regna och snöys förrin jag kommer igen, det jag ock höll ord, ty jag gick icke dit niera, ehuru v81 vi lago i en byggning. NN. jag kom heni, s i var det inte battre fdr mig der, men sa brukade hon inte heller nitin p3 mig u t m satt och iörtalte hade mig och allt mitt m&amp;ierne - och har jag mycket hellre sett, att jag hade suttit midt p3 Vettem p8 isen. Sa var ilet inte nog med detta Iamiet för mig, iitan Gud skulle r3nda mig 51iiP en större p13ga eller hvem det var, soiii sande iiiig den elake Erik Spnwe * p5 halsen. Jag ville ingalunda hafva honom, och var han niig d mycket emot, att jag hellre s5g skam an hononi; var den menniskan mig till d stori besvar, att jag Erik Sp&lt;rrrr Lnrroa f. 1624, Kammajunknre, slntligen president i 4bo Ilofrätt.
Fanorna hade dock till en del historiska minnen i sina flikar och voro skrået skänkta för fordna verkligen krigiska bedrifter vid stadens försvar. Andra voro putslustiga. Så hade slagtarne på en fana: Abraham med knifven i högsta hugg öfver Isak; på en annan: den gode herden och språket: «en god herde låter sitt lif för fåren»; på hofslagarnes fana sågs den helige Eligius, som tager foten af en häst, skor den och åter sätter den på sin plats. 2:o komma de andliga brödraskapen, bestående till det mesta af borgare. Dessa brödraskaps ändamål är vanligen välgörenhet eller underhållet af något kapell i kyrkorna. De föra titlar såsom t. ex. «die fünf Wunden-Bruderschaft bei St. Elisabeth», «die Hofund Erz-Bruderschaft des heiligen Lorenz», «die neun Chöre der Engel-Bruderschaft in der heil. Geistkirche» o. s. v. Deras drägter äro hvita eller svarta kåpor med bjertfärgade hängkragar, i stället för munkarnes kapuchonger, och framför dem bäras fanor, bilder och taflor ifrån de kapell, de tillhöra. Skönaste anblicken gifva de flickor af skolungdomen, som hvitklädda och prydda med band af brödraskapets färger, bärande gröna qvistar, kransar o. s. v. i händerna, gå framför hvarje afdelning af bröderna, medan skolornas manliga befolkning sluta truppen. 3:o följa gymnasister och seminarister samt midt ibland dem de «barmhertiga systrarna». 4:o Munkar och andliga. 5:o Under en baldachin Majestätet och prinsarne näst efter «det Aldraheligaste», d. ä. hostian, som ger hela festen sitt namn, och hvilken bäres af erkebiskopen, omgifven af hans stat, samt efter dem hof-, militäroch civiltjenstemän i full uniform. 6:o En mumlande folkmassa, till det mesta bestående af gamla käringar. Hela denna tillställning hade åtminstone kunnat gifva ett vackert spektakel, – om det ej gifvit ett löjligt, ja motbjudande.
Då under hela detta decennium medelpriset på spanmål icke stått under 6 r:dr tunnan, hälften råg och hälften korn, så tror jag, att man med säkerhet kan taga detta pris till beräkningsgrund. I sjelfva verket betyder denna beräkning ganska litet, ty hela den tillökning, som är anslagen, gör blott en skilnad af 20 å 3o,ooo r:dr om året, hvilket föga betyder på hela statsanslaget; men jag skulle tro, att man bör bestämma summan i enlighet med det verkliga förhållandet. 2:dra punkte n. Frih. Cederström: Hr von Hartmansdorff har yttrat sig om spanmålsprisen i förra punkten. Det är i denna fråga jag äfven vill yttra några ord. Jag kan icke neka, alt jag anser det af SlalsUtsk. uppförda pris af 6 r:dr tunnan vara något för högt. Det kari lätt inträffa, att priset faller derunder , och då uppslår en statsbrist i beräknade tillgångarna, oell som åter nu kommer att verka till minskning uti statsbristsumman. Jag skulle deremot tro, att 5 r:dr 9.4 sk., högst 5 r:dr 32 sk., bör vara det pris, som lägges till grund för beräkningen. Hr Ribbing: Jag vill blott nämna, att den säkraste grunden för bestämmandet af detta pris är, om man går till - Den ao Maji. ni. baka och undersöker hvad priset varit under de sisla 10 åren. *s Gr. Gyldenstolpe: Jeinle det jag förenar mig uti den gjorda anmärkningen, att den föreslagna beräkningen efter 6 r:dr skulle blifva alltför hög, anhåller jag att få göra en annan anmärkning. Jag tror nemi. att Utskts beräkning af tunnornas antal är något högre, än dessa verkligen utgöra, såvida Utsk:s förslag otn beräkningen af den spanmålsskatt, som utgår från Öland, skulle komma att bifallas. Ulsk. har upptagit, att densamma skulle utgöra 4°>5oo r:dr; men Utsk. har föreslagit alt den skulle minskas med den s. k. utmarksskatten, utgörande omkring 840 t:r; då blir ej beloppet 40,000 t:r, utan endast 3g,65o t:r.
Maj:l gjort underdånig anmälan, förklarade Kongl. Maj:t uti nå- digt Bref af den 3o April samma år, att ifrågavarande ullsorteringsanstalter under samma år fingo fortfara; men att, derest äfven under detta år inrättningarne blefve obegagnade, Kongl. Kollegium ägde att vidtaga — 15 —• behöriga åtgärder för deras upphörande. I följd häraf och då under sist lidet år ingendera af merberörde anstalter blifvit i någon mån anlitad för förvaring eller sortering af ull, har Kongl. Kominerse-Kollegium, i sistlidne Februari månad, låtit allmänneligen kungöra, att Ullmagasins-inrättningarne i Götheborg och Malmö numera upphört. Den vid 1843 års början i Rikets Ständers Bank för Kongl. Kommerse-Kollegii räkning innestående behållning af det å omförmälde anslag från Riksgälds-Kontoret uppburna belopp utgjorde . R:dr 1,64.1: 44- — Under åren 1843 och 1844 hafva derå ytterligare lyftats „ 2,000: De i Malmö år i843 influtna sorteringsafgifter hafva uppgått till .. 6: 46. 5. Summa R:dr 3,648: /\2. 5. sedan häraf bestridts följande utgifter: Magasinshyror 466: 32. — Arfvoden till Magasinsföreståndarne i Götheborg och Malmö samt Ullsorteraren i sistnämnde stad 466: 3a. — <)33: 16. — återstod vid 1844 års slut en behållning af Efter hvad Revisorerne inhemtat, har, med anledning af berörde Ullsorteringsanstalters numera verkställda indragning, det återstående obegagnade beloppet af de från Riksgälds-Kontoret för desamma lyftade medel, hvilken återstod, enligt upprättad sluträkning, utgjorde 2,348 R:dr 4a sk. 5 rst., under den 3 Juni innevarande år blifvit af Kongl. Kommerse-Kollegium till Riksgälds-Kontoret återlevereradt.
når lifve mä släpper te sist ve dön, så vell ja höll fast i mä sjôl. Stôlliheta i vala. I ska vänje er å mä te skratt, för en lefver bar för te dö, ôm dan ska en tänke på natt, i sol ska en tänke på snö, du ska gråte, når lifve ä gladt, å int ska du vell dä du vell, dä ä allt så stôllitt, satt en allt vell skratte lell. Pengar Byn egde icke mer än en enda gata, om den ens kunde hedras med detta namn, ty den var helt enkelt en mindre väg, utan spår af stenläggning, och oförsvarligt illa hållen. Vid ena sidan lågo en fem, sex dåliga hus i en rad, vid den andra sågos några bondgårdar, på så långt afstånd ifrån hvarandra, att en temligen stor trädgård fick plats emellan dem. Dessa gårdar kunde vara respektabla nog, med sina breda längor och sin regelbundna fyrkant, men mot den, som vandrade framåt vägen, sågo de rätt ovänliga ut, ty alla vände de ryggen till, d. v. s. de lågo med uthusbyggnaderna utåt. Endast på ett ställe, der man lemnat porten öppen, kunde man se in på gårdsplatsen, der icke en lefvande varelse syntes, utom en hönsfamilj, som gick och sprätte i halmen. Det hade varit en kall och regnig sommar; nu var det också slut med den. Med händerna nedstuckna i fickorna på sin frånvuxna paletot, kom en ung flicka gående framåt gatan. Hon såg glad och hurtig ut; gången hade icke en stadsdams trippande behag, snarare en halfvuxen pojkes slängande fasoner. Med bekymmerslös min granskade hon himlens grå skyar, för att se om det drog upp till regn igen. Derefter öppnade hon dörren till ett af de låga husen och steg in i förstugan, hvilken var jemt så stor, att dörrarne kunde gå förbi hvarandra. Hon öppnade äfven nästa dörr, under en ringklockas ursinniga skrammel. Detta var byns enda diversebod, det enda ställe der man kunde köpa tobak, kaffe och socker.
De säga nomi. ratt ett billigt stadgande bör kunna upgöras, hvarigenem pensionsinnehafvare, hvilken erhåller annan tjenst med högre löneförmåner, får vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarar pensionsbeloppet." Här är således icke ifrågasatt, att pension skall indragas för dem, som efter afskedet erhålla annan lön, utan alt afdrag å lönerne, motsvarande pensionen. skola göras. För frågans bedömande måste följaktligen StatsUtsk. icke blott taga i betraktande hvad, som bör åtgöras i fråga om den af K. M. föreslagna förhöjda pensioneringen för Arméen, utan äfven i sammanhang dermed öfverväga, huru lönerne derefter vilkorligen må bestämmas. I följd häraf måste Utgiftsafdeln.. som kommer att behandla frågan om 4:de Hufvudt:s löneanslag. äfven blifva i tillfälle att i ett sammanhang pröfva anmärkningsfrågan. Onskligt är visserligen, att denna fråga blefve så fort afgjord, att den innan Krigsbefälet åtskiljes der må kunna komma under öfverläggning; men sådant bör ock kunna medhinnas, emedan först efter medlet af denna månad Krigsbefälet sammanträder och sannolikt icke förr än efter flera månaders förlopp åtskiljes. Jag anhåller altså om bifall till Utsk:s förslag. Hr Printzensköld: Enl. min åsigt skulle det strida mot en rigtig form af frågans behandling, om förevar:de punkt återremitterades, enär StatsUtsk. förklarat sig vilja taga densamma i öfvervägande i sammanhang med K. M. Propos. om anslag % 32 Den 7 Januari. till förhöjd pensionering af Arméens befäl. Det måtte väl ligga i sakens natur, då frågor upstå, dels om förändrade vilkor för en officers rätt till pension, när han efter sitt afsked erhåller civil tjenst, dels ock om ökadt anslag till Arméens pensionskassa, att Statslltsk. bör kunna i ett sammanhang granska dessa frågor. Det kan hända, att Utsk. vid bedömandet af Eevisorernes anmärkn. föreslår åtskilliga vilkor för beviljandet af det utaf K.
Hon sväfvade fram och åter på de minsta små hvita sidenskor, hon höjde silkesflorsschalen öfver hufvudet, så att det förtjusande ansiktet blickade fram som ur en hvit sky, hon rundade de små armarne i de mest graciösa attityder, hon skakade de korta, skira kjolarna, som om de varit vingar, som skulle lyfta henne till flykt, hon piruetterade, hon snodde schalen flera hvarf omkring sig och löste sig ur den och svingade rundt, hon föll på knä med armarna under nacken och den lilla mjuka kroppen långt tillbakaböjd. De violblå Koskullska ögonen strålade, och rosenmunnen log det grannaste leende åt pappa och mamma. Hon böjde hufvudet för landshöfdingen, hon nickade åt John Hall. Hon var alldeles bedårande, en fulländad kokett på åtta år. När hon slutat dansa, omringade man baron Koskull och komplimenterade honom. – Ja, ja, lilla envisan artar sig rätt bra, sade han och kysste sin lilla dotter på hand. Gå nu och gör din komplimang för farbror Forselles och för tant och farbror de Frese och för de andra damerna och herrarne. Lilla Constance gjorde sin rund från den ena till den andra och blef komplimenterad och kysst. När hon kom fram till unge John, sade hon: – Gjorde jag inte min sak bra, John Hall? – Mycket bra, men jag tycker inte om att se små flickor dansa. – Jag vet hvarför du inte tycker om det, det är därför att du är en misantrop, det säger pappa. – Nej, det är inte därför, jag är ingen misantrop, och jag tycker om att se allt som är vackert. – Nå, det här var väl vackert! – Ja bevars, men jag tycker att små flickor skola ligga i sina små sängar denna tiden på dygnet. – Det är ett mycket enfaldigt tycke, sade lilla nåden onådigt och gick vidare. Plötsligen lyftes fröken Constance upp från golfvet och bars på gullstol ut i matsalen. Sorlet tystnade. Landshöfdingen höll tal därinne. Unge John ställde sig i dörren för att se, hvad som var på färde.
Jag är sjelf tackjerns-producent och äfven stångjerns-tillverkare. Jag begär ingen fördel och tror icke att någon af mina colleger i denna näring begär någon uppoffring af Staten i och för sin rörelse; men jag anhåller alt få fästa uppmärksamheten derpå, att jern-exporten är en af Statens inkomstkällor, som för landels bästa måste väl vårdas; ty det är den enda källan, hvarmed vi skola betala de nödvändighets-artiklar, som vi ifrån utländningen erhålla. Jag tror således, att ett misstag med denna fabrikation skall blifva af oberäknelig skada för landet i allmänhet; ty om man tillåter export af tackjernet äfven mot den höga tull, som är föreslagen, blir det icke omöjligt, att man skall finna fördel vid export deraf, och i och med detsamma är stångjerns-exporten ruinerad. Man kan visserligen säga, att man kan exportera tackjern till så mycket större belopp, som erfordras för att motsvara den förra stångjerns-exporten, och att således ingen skada uppkommer; men man skall komma ihåg, att dertill erfordrades minst tre gånger så mycket tackjern, som nu det exporterade stångjernet medtager, och att grufvorna följaktligen icke skulle i längden uthärda dermed. Jag tror således, att, med beräkning på framtiden, och såvida vi åt våra efterkommande vilja qvarlemna något af den i våra berg nedlagda rikedomen, förbudet mot tackjernsexport ur denna statsekonomiska synpunkt bör bibehållas utan afseende på den enskilda grufveägarens favör eller hans af Frih. 3ao Den 29 Juli f. ra. Boye omnämnda äganderätt; ty uti dessa speciella skäl och individuella förhållanden behöfva vi icke ingå, då det gifves mera allmänna och i liela landets väl ingripande skäl, sora tala för den åsigt vi försvara. Jag förenar mig således i den reservation, som Frih. Åkerhjelm afgifvit, och som finnes betänk, bifogad. Jag ber äfven att få förena mig uti en annan reservation af Bergslagsmannen Pehr Pehrsson, som egentligen är tackjernsblåsare, och hvars reservation visar hvarthän tackjernsblåsningens intresse går, ty Pehr Pehrsson yrkar, i stället för 4 1-:dr 24 sk., endast t r:dr 3a sk.
Vid i3:de punkten liar af en Ledamot blifvit tillstyrkt , att veckorapporter borde aftemnas; endast, till dea inspeeterande Fullmägtigen, sorn 20 Banco-Utslottets Memorial N:o l34- månadtligen egde att rapporters till Banco-Styrelsen; men, efter Utskottets åsigt, böra Banco-FuIImägtige, vid deras vanliga sammanträden, lika litet sakna kännedom om pappers-lillverkningens fortgång vid Tumba Bruk, Som om de serskilda grenarne af Bankens lånerörelse, angående hvilka sistnämnde rapporter ej mindre ifrån Bankens serskilda Departement, än ifrån samtlige Discont-Verken till Fullmägtige hvarje vecka ingå, hvadan Utskottet icke finner skäl till den förändrade redaction af i3:de punkten, som i nämnde hänseende blifvit yrkad. Slutligen och i anledning af Utskottets yttrande öfver det af Herr Kammarherren Rosenblad framställde förslag om rättighet för Fullmägtige, att förflytta Tumba Bruks nuvarande Förvaltare på indragningsstat, hafva arne Ledamöter erinrat, att förvaltningen på stället icke vore ändamålsenlig, så länge den vore uppdragen åt en person, som egentligen befattar sig endast med bokföringen; att nuvarande Förvaltaren icke eger skicklighet för sin befattning, samt att, då Bruket skall fortfara för Bankens räkning, det vore angeläget, alt Styresmannen på stället blefve en person med sakkännedom, drift och kunskap, på det förvaltningen måtte erhålla all den ändamålsenlighet som ske kan.