Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland dessa bär ett mästarens porträtt (Museum 44, nu i 11:te rummet) till inskrift: åt della Torre af L.d. V. Här finnes också tvenne stycken med Luinis namn, af hvilka »en helig familj» (11:te rummet, 16) är ganska skön, ehuru ej jemförlig med den nämnda, ojemnförligt sköna madonnan. I «madonnan med barnet och Johannes», som tillegnas Rafaël, anses endast barnet vara af dennes hand. Galleriet innehåller dessutom en stor mängd landskapsstycken, från olika tider, samt en skön och sällsynt samling af Franska och Spanska mästares arbeten. Anmärkningsvärda äro också en »Petri befrielse ur fängelset», af Steenwyk d. ä., som förekommer i alla samlingar, men här i ett utmärkt exemplar, samt ett stycke (2:dra rummet, 13) af Potter, en raritet i hvarje samling. Lichtensteinska galleriet uti furstliga slottet, i förstaden Rossau, lärer vara en bland de största privata samlingar. Bland mängden måste finnas ett och annat godt, men större delen synes samlad utan stort urval. Förf. hade blott tillfälle att en gång besöka detta galleri och saknade dertill all föregående kunskap om dess märkvärdigheter, äfvensom katalog. I grefliga Fries’ska samlingen, hvilken förf. icke fick se, skall finnas en »Mariæ död» af Dürer, med porträtt af Maximilan I och Maria af Burgund, som är synnerligen berömd. Knappt vågar förf. vända sig till Dresdener galleriet, hvars rikedom på utmärkta stycken motsvarar det stora antal af målningar, det innehåller. En blick på katalogen säger, att man här ej har att söka prof från måleriets äldsta tider, utan det mesta förskrifver sig ifrån dess blomstrande period, samt tillhör, till dess utmärktaste del, den italienska skolan, ehuru denna i nummertal blott upptager hälften mot de förenade Tyska, Nederländska och Franska skolorna. Galleriet är indeladt i det yttre och inre, det sednare innehållande Italienarne och, med undantag af Rafaëlssalen, bestående af de rum, som ligga inåt borggården af det palats, uti hvilket galleriet är uppställdt. Nummerföljden är serskild för hvardera afdelningen.
Tet är Hufwudstaden, som af lugn och enighet gifwit/t lysande efterdöme, under styrelse af Herr Ofwer-Stäthällaren Fältmarskalken Grefwe klingspor, hwilken, sedan han med tilfredsställelse fört en odödlig genom sit out tröttliga nit, sina wisa anstalter för ordningens ' Den 6 Maj. o,s bibehållande, lyckats at forwärfwa samma rätt til den borgerliga, som til den krigaren tilhoriga lagerkransen. Det är pä Sundens wägnar, som jag derföre får den äran förklara^ Eders Lxcoilencs Herr Grefwe Klingspor Riksens Ständers warma erkänfla, och Eder alla Mina Herrar, hafwa gjort Eder wäl förtjente af Fäderneslandet. Hans kxcellence Herr Grefwe klingspor yttrade sig: Högwälborne Herr Lurön och Landtmarskalk, Högwördigste Herr Doctor och Erke-Biskop, Hogädle Herr Directsur och Taleman, Hederwärde Bonde-Ständcts Taleman. Med den fullkomligaste tilfredöställelse fär inför Riksens Högloft. Ständers Herrar Depnteracle jag den äran aftggäa min wördnadsfulla tacksägelse för de smickrande tankesätt, Riksens Högloft. Ständer täckts hysa öfwer mina göromål, och det benägna bifall, hwarmed de af dem blifwit ansedde; hwaraf Herr Lurön och Landtmarffalken mr behagat lemna mig del. Min åtgärd wid den lyckliga Regementsförändringen hgr warit en följd af min högsta önskan at kunna bidraga ti! et kärt Fäderneslands räddning. Jag tilräkngr mig ej af detta utförande hedren: det är, Mine Herrar! ät 6nnei-ul-lttujoren Herr Friherre ^xllcrcrent?, Herr Afwerste ttieutenunten ^.älerspurre, somupgjort planen, samt ds Herrar Wapenbrödsr och Kamrater - 40 Den 6
Man invänder, att kompanicheferne vid värfvade regementen kunna bereda sig inkomst genom passevolansen; men den kan icke bli särdeles stor, och uppgår ingalunda till 2,000 rdr. Jag missunnar icke någon hans lön; men jag anser att, då R. St:r bevilja anslag till löner, böra de äfven tillse att dessa rättvist fördelas. Hvad sedermera vidkommer upprättande af ifrågavarande kompani, så tror jag, att dermed ganska väl kan anstå till 646 Den 28 Februari f. m. nästa riksdag. Chefen för Ingeniörkorpsen har upplyst, att med detta kompani vore korpsen fulltalig. Men den öfriga arméen, hvaraf en omorganisation förestår, är icke fulltalig och blir det icke så snart; och jag anser, att vi derföre val kunna uppskjuta med kompletteringen, som har till ändamål at framskaffa de trupper, som skola slås. Stats-Utsk:t har ansett det vara sin pligt att icke betunga statsverket med andra utgifter, än de, som äro oundgängligen nödvändiga, och jag tror detta vara det rätta. Då detta af K. M:t begärda anslag icke kan anses för tillfället nödvändigt, hvilket äfven den talare, som är detta intresses målsman, icke torde kunna förneka, tror jag att en nedprutning på de stora utgifterna här kan ske, och anhåller om afslag på denna punkt. Hr von Francken: För min del anhåller jag om bifall till denna punkt. Hvad angår den af Frih. Liljencrantz omta lade orättvisan af lönernas fördelning, så har jag aldrig varit plågad af afundsjuka och ser gerna om andra hafva det bättre än jag. Medgifvas måste väl ändå att det är skillnad på göromålen för ingeniör-officerarne och officerarne vid andra regementen, som likväl kunna sysselsätta sig med annat, än hvad till tjensten hörer. Frih. Liljencrantz egen framstående verksamhet vid kommunala angelägenheter m. m., är ett talande exempel härpå. Hr af Kleen: Om Frih.
Olof Svebilius från Gottlands län, om förbud för kolportörer eller s. k. vinkelpredikanter, att uppträda inom en församling utan tillstånd af Kyrkorådet, jemte dervid gjord anmärkning; 4:o. Samme Ledamot, om förbud mot all slags gårdfarihandel; 5:o. Anders Andersson från Wermlands län, om åtgärders vidtagande till förekommande af olägenheter för församlingarne inom Wermland till följd af arbetsfolks utvandringar; 6:o. Olof Lindström från Westerbottens län, om väghållnings-skyldighetens skiljande från jordbruket och öfvertagande af Staten; 7:o. Anders Nilsson från Hallands län, om optionsrätt för innehafvaren vid åbo-ombyte å stomhemman; 8:o. Johan Bergström från Kopparbergs län, om ändring i Kongl. Förordningen den 25 Juli 1850 angående ulflyttningshjelp vid laga skiften; 9:o. Paul Fritz Mengel från Upsala län, i samma ämne; 10:o. Anders Eriksson från Elfsborgs län, om återupplifvande af föreskrifterna i 2, 5, 4, 5 och 6 mom. i 2 § af Kongl. Förordningen den 15 Juli 1853, angående hemmansklyfning och jordafsöndring; l l:o. Paul Fritz Mengel från Upsala län, om theater-censurens afskaffande; 12:o. Nils Svensson från Christianstads län, om vägars underhåll vintertiden; samt 15:o. A. W. Uhr från Örebro län, i fråga om sättet för underhåll och skötsel af nummerhäst. S. D.
1 händelse förhöjning i Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan i allmänhet komme att äga rum, har K. M:ts Bef:h:de ansett någon skälig jemnkning härutinnan för detta Län af anförde skäl vara billig; och skulle Tingsgästnings-penningarne till StatsVerket ingå, borde, i deras ställe, Häradshöfding och Nämnd på annat sätt derföre få ersättning, hälst Tingsgästningen hittills varit Häradshöfdingarnes och Nämndens gemen - 182 S t a t s - U ts k o 11 e t s samma och förnämsta inkomst, da expeditions-Iösen undantages, hvilken ensam tillkomme de förre. I liester Norrlands Län utgöres Mantalspcnni?i" arne af Ståndspersoner med 12 sk. och af Allmogen eller alla som ej räknas till Ståndspersoner med 8 sk., men föreslås af K. M:ts Bef:h:de till utgående af alla lika. Lagmansoch Häradshöfdinge-r antan, i äldre tider utgjord med 16 Öre eller 8 sk., beräknas nu till g sk. af hvarje MatlagsRök; dertill komme Tingsgästnings-penningarne, som, efter hvad räkenskaperne visa, af KronoFogdarne uppbäras och utgå med 3 sk. af Matlaget. I Jemtlands Län har Allmogen ifrån Mantalspenningarne af ålder varit befriade, sannolikt allt ifrån fredsslutet med Dannemark, då Jemtland och Herjeådalen afträddes till Sverige; men utgöra dem nu mera, till följd af K. KammarRättens Utslag den 3 December 1816 och den 6 October 1818, grundade på g 5* af 1810 års Riksdagsbeslut, med 8 sk. i Jemtland och 4 ski Herjeådalen för hvarje mantalsskrifven person. Alla andre så kallade particulaire personer med deras tjenstfolk betala dem i detta Län likasom annorstädes med 12 sk.
Utskottet har under öfvervägande tagit detta ämne, sorn äfven vid sistlidne Riksdag varit ett föremål för Ekonomiutskottets granskning 5 Och enär Utskottet befarar att bestämmandet af sådana gränser för en laglig verksamhet och arbetsförmåga, sorn i de anförda Mernorialerna föreslås, skulle strida mot grunderna för samhällsfördraget, och förnärma den frihet, som derigenom åt hvarje medborgare äy förvarad; finner ytskottet ej skäl att derå tillstyrka bifall; men da missbruk, stridande mot Tjenstehjons Stadgans föreskrifter, alltid skola medföra skad-i liga följder, i afseende på den allmänna ordningens bibehållande, anser Utskottet eji sorgfällig granskning, vid utfärdande af pass till Legodrängar och arbetsfolk, som ifrån Halland och lika beskaffade orter gå utur Länen för att annorstädes söka sig arbete, vara af särdeles vigt; så att ej till sådana personer pass böra utlemnas, utan husbondens uttryckliga tillåtelse, äfvensom att passet, vid Innehafvarens återkomst till Länet 72 Be fp. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. ordentligen återställes; Och hyser Utskottet den öfvertygelse, att Kongl, Maj:ts Befallningshafvande derå lära fästa all den uppmärksamhet. som ormtändigheterne påkalla; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers eget bedömmande vördsamt öfverlemnas. Stock» holm den 17 Januari 1818. 'Riksens Högloft. Ständers Almänna Besvärsoell Ekonomi-Utskotts Betanhände, i anledning af Eiksdagsfullmägtigen för Siende och Tuhundrad Härader i Westmanlands Län, Joli. JVIagn. Wessings med fteres begäran, ”att Westmanlands Begemente icke ,ymåtte commenderas till arbete vid ”Gotha Canal.” Trän Hedervärda BondeStåndet har uti Frotocolls utdrag af den 18 sistlidne December blifvit till Utskottet remitteradt ett Memorial af Riksdagsfullmäktige Joh.
Nu började han öfvertänka, om han borde omtala saken för sin mor och erkänna att han redan fått besanna hennes varning. Men han plågades vid sjelfva tanken på den straffande, högtidliga uppsyn, fru Kathrina skulle antaga, och hörde i andanom henne yttra: ”Sade jag ej att högmod går för fall! Sjelfviskhet och dåraktig blindhet är ej den sanna kraften, m. m.!” ”Jag tiger,” tänkte Arve; ”ty mors predikan blefve säkert värre än någon af min patronessas, och sedan gör det hvarken till eller från, om hon får veta det. Men dumt vore det, om någon af jaktkarlarne händelsevis öppnade munnen; och att tiga kan jag icke heller be dem. De skulle då sjelfva misstänka något. Jag vånne jag hade varit slagen med blindhet, då jag steg i den fördömda skeppsslupen! Men satt hon der icke och såg uppå mig, så stolt och ändå så skön, att någon drottning aldrig varit så vacker – och jag skulle haft hjerta att ta ifrån henne dynan, som hon så klipskt ryckte till sig! Nej, det skulle varit en jaktlöjtnant om minst femtio år, som kunnat se de der ögonen och ändå vågat lägga handen på det hon tagit i sitt förvar. Ack, om Josefina vore hälften, ja bara en tredjedels tredjedel så vacker och behaglig! Men stackars Josefina blir aldrig någon ros; och rosen på Tistelön är – fästmö.” En lång suck beledsagade den sista tanken. Arve hörde klockan nere i stugan slå åtta: det var matdags. Han skyndade ned och beslöt under vägen att låta det bero vid händelsen, huru mycket eller huru litet han skulle omtala. ”Är du hemma, kära barn?” utbrast fru Kathrina med glad hjertlighet och undansköt halmstråna, hvaraf hon sammanknöt små kronor åt löjtnant Pehr, för att dermed roa honom, sedan han gjort sig till mästare af pappersdockorna. ”Huru kommer det sig att jag icke sett till dig? Du har gått genom köket.” ”Jag ville öfverraska mor; och nu skall jag berätta att jag gjorde ett beslag, den dagen jag reste hemifrån. Men innan vi tala om det, får jag helsa på gamle-far.
En annan gång, om en tio år eller så. — Det är inte detsamma. Då har hon nog glömt mig. Samma förmodan upprepade Maja följande dag vid afskedet till madame de Brachet själf. — Nej, det var ingen fara. När madame Stål kom, skulle det vara en lika stor glädje för madame, bara hon skickade henne sin hotelladress, skulle madame genast komma och hämta henne, och de skulle fara tillsammans i Bois de Boulogne och besöka de stora magasinen och madames egen sömmerska. Men de voro inte alla somrar i Paris som nu i år, då monsieur de Brachet skulle gå igenom elektricitetsbehandling för doktor Vidal efter kuren i Aix. Förr än fram i Oktober kunde de nog inte flytta till Haute Lis, slottet i Champagne. — Det är madame väl belåten med. Madames gifta dotter är ju i Paris. — Åh, henne får jag nog inte se mycket af. Det sörjer han nog för, sade madame med sin vanliga bitterhet, då hon talade om mågen. Hvad det gjorde Maja ondt om henne! Tänk att kunna vara stygg mot sin mor — och en sådan mor! — Om ni ämnar er till Stockholm, så glöm inte att låta oss veta af det. Och så bor ni ju hos oss, fortsatte Maja. — Mais certainement, ma chère petite. Jag har er adress. — Vänta ett ögonblick, min man vill säga adjö. — Kanske vi råkas igen, möjligen här ett annat år, sade madame hjärtligt, i det hon omfamnade och kysste Maja, som hade tårar i ögonen. Adieu, monsieur, au plaisir de vous revoir. Adieu chérie! När Ståls foro ner till stationen, mötte de det Brachetska ekipaget. Hon hade synbarligen sagt honom, att de skulle resa, ty hans hälsning var vänligare än den brukade vara. När han vände sig bort, kastade madame en slängkyss till Maja. Ståls reste genom Mont Cenis ner till norra Italien, till Genua, Venedig och därifrån till Milano och sjöarna, där de skulle stanna några veckor. Emellertid blef det så många regniga dagar efter hvarandra, att Robert efter en veckas vistelse i Pallanza en morgon sade till Maja: — Vet du, jag tycker vi ha fått nog af det här.
Bilug t lill Allm Besv.- och Ekon.-lilsles fiel. J?I 127. 95 Dock böra så beskaffade åtgärder och beslut, hvilka af Provins-rådets Ständiga Utskott blifvit godkände, inom AO dagar efter ett slikt godkännande, upphäfvas. Andra åtgärder och beslut, hvilka af lokal-myndigheten delgifvas Provins-styrelsen eller Distrikts-kommissariatet, kunna icke upphäfvas, såvida ej sådant sker inom 10 dagar, räknade ifrån den, då Provins-stvrelsen eller Dislrikts-kommissariatet derom emottagit anmälan. Efter den i de två nästföregående momenten bestämda tid af 40 dagar kunna de i dessa moment omförraälde åtgärder och beslut endast af lagstiftande makten upphäfvas. Efter två på hvarandra följande uppmaningar, bestyrkte genom bref-boken, kan Guvernören eller Provins-rådets Ständiga Utskott, i händelse al dröjsmål med insändande af infordrade upplysningar och yttranden, beordra en eiler flere Kommissarier att, på de försumliga Kommunal-mvndigheternas personliga bekostnad, inställa sig å ort och ställe som vederbör, för att inhemta de begärda upplysningarne, elier för att verkställa sådane mått och steg, som antingen äro i lag och författningar föreskrifna, eller af Provins-rådet eller dess Ständiga Utskott påbudna. Dessa kostnader skola, på grund af executorial, utfärdadt af Utskottet eller Guvernören, utaf Statens uppbördsman bos vederbörande utlagas i den för de direkta skatternas indrifning stadgade ordning. I alla dessa fall kan man klaga hos Regeringen. Magistratens göromål och befogenhet. (Des attribut iöns du College des Bourgmestre et éehevins.) LXXX1X. Borgmästare och Råd sammanträda å dag och timma, som reglementet bestämmer, samt dessförutan så ofta ärendenas skyndsamma behandling det fordrar. Beslut få ej fattas, såvida ej mer än hälften af ledamöterne. äro närvarande.
HandelsOrdn. d. 22 Dec. 1846 beviljade rätt till handels idkande å landet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m. ' In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 26 Mars 1851. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 22 dennes. Uplästes till justering samt godkändes Exp.(Jtsk:s under n:o 41 afgifna förslag till R. St:s förordnande för utsedde ledamöter i komitén för Tryckfrihetens vård. Äfvenledes uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exp.Utsk. inkomne förslag till R. St:s underd. skrifvelser lill K. N:o 42, ang:de förtydligande af föreskriften i K. CirculärRrefvet d. 20 April 1850, om befrielse i visst fall från mantalspenningars utgörande; N:o 43, i anledn. af verkstäld granskning af de under Commerce-collegii förvaltning stälda fonder; N:o 44, ang:de undersökning i fråga om fyrbåks anläggande på Gottska Sandön; och N:o 45, ang:de uprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m., som böra från Predikstolen upläsas. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af tvenne ledamöter i BankoUtsk. alt inträda under den ordinarie ledamöterne N:o 2082 A. Hr Mannerskantz, Carl Axel, för 3:ne veckor, och N:o 1196. Hr Bäärnhjelm, Fullm. Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, för 14 da - Den 26 Mars. 157 gar, från d. 24 dennes beviljade ledighet; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1662 Hr Nordenfeldt, Johan Åke i st. f. Hr Mannerskantz. „ 2114 Hr Nordensvan, Otto i st. f. Frih. Fleetwood.
Silfvermynts ränta till understöd för rustningsskyldighetens fullgörande vid hvarje numer, på det sätt, att Rusthållarne förut må innehålla räntan afrustningsstammen, och sedan uppbära ett emot den hittills innehafda augmentsränlart svarande penningebelopp, utan förvandling, samt derefter undfå ersättning för hvad som uti anordnade räntebeloppet för hvarje numer brister af dertill indelta och med förvandling utgående hemmansräntor i Medelpad; samt vidare alt, enär augmentshemman, hvilka hittills varit från rotering befriade, hädanefter komma alt indelas till ordinarie rotering vid Fältjägare-Regementet, och således lika med öfriga Skatteoch Kronohemman i orten böra, till understöd i roteringstungan få innehafva sin ordinarie ränta, den der icke vidare såsom augment till Rusthållen kan utgå, de gamla rustningsstammarne deremot böra undfå ersättning i andra anslag för de dem frångående augmentsräntor, hvilkas sammanlagda belopp utgör 444 R'dr 42 sk« 2 rist. Banco, som kunde utgå, antingen från Statsverket eller af Kronans behållne ordinarie räntor i Wester-Norrlands Län; hvarförutan de rustande kunde, genom contant understöd från Statsverket, beredas enahanda lindring i den till iooRldr beräknade kostnaden för ryttarnes och numerhästarnes underhåll, som Rotehållarne, genom Regementets nedsättning åtnjuta. Efter Nådigt öfvervägande af hvad sålunda förekommit, vill Kongl. Majit nu i Nåder hafva förklarat, att, enär de, af Landshöfdingen i Jemtland för rotejemkningen i provincen föreslagna grunder skulle, i tillämpningen, leda lill en ytterligare minskning i numerstyrkan, utöfver den i6 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse N.-o 3g. redan medgifna, hvilken minskning hvarken är förenlig med Kong!.
Antom til! Exp.-Utsk, den 8 Kor, Utlåtande j i anledning af vackt fråga om understöd af allmänna medel till framlidne Justitia;-Ombudsmannen Poignants 2,ne omyndiga söner, (U. A.) Sedan den vid innevarande Riksdag utvalde Jostitias-Oinbndsmanneri*. Revisions-Secreteraren och Riddaren P. W. Poignant den 7 näsfl. September med döden algått, liar inom Preste-Stånclet Herr Biskopen, Doctor Hedren, under anförande af den aflidnes stora förtjenster såsom Embetsman, och de grundade förhoppningar man fästat vid hans utväljande till Juslitias-Ombudsman tillika med ytterligare hemtad anledning af den ringa behållning lian efterlemna!, föreslagit: alt en uppfostrings-hjelp af allmänna medel för de efterlemnade arne faderlösa sönerne, den ena vid 4 oc^ den andra vid 3 års ålder, måtte beviljas; att denna hjelp måtte bes lifs ninas till 5oo R:dr för hvardera, eller hvad eljest billigt må pröfvas, och alt detta anslag må få fortfara Eså länge de lefva och till och med 21 års ålder, ” men efter denna tid eller deras afgång åter till Staten ingå. Och hafva åtskillige Ledamöter af Preste-Ständet uti förslaget instämt. — Utskottet hav jemväl frän Bonde-Ståndet emotlagit Remiss ä ett af RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län afgifvet anförande, deruti han föreslagit, att, såsom en rättvis gärd åt den bortgångnes stora förtjenster, Rikets Ständer må af Statsmedel bevilja en årlig pension att, i i6 Stafs-Ut skottets Utlåtande A': o Si5. fiss lämplig lid, utgå lill aflidne Juslilias-Ombudsmannen Poignant* barns uppfostran och underhåll. Enligt den Utskottet meddelade Bouppteckning, utgör det arf, som tillkommer hvardera Sonen, 182 R:dr 37 sk. 4 och ett halft r:st, hvarförutan de ega uppbära hälften af hvad som kan inflyta utaf Boets osäkra, till ett mindre belopp uppgående fordringar.
Rummen uppe voro endast tre, och utgörande ett skrifrum, ifrån golf till tak draperadt med grönt silkessammet; en stor salong, med åtta höga fönster, beklädd med ljusgula fina fransyska tapetter, samt ett sängeller fruntimmers arbetsrum med purpurröda sammetsväggar. Ett herrligare rum än det sistnämnde kan, i anseende till lux, ej ses. Meublerne här voro alla starkt förgyllde, hvitblommigt tjokt sidentyg beklädde den svällande soffan, och tolf ländstolar; gardiner af hvit silkesblommig blond, blandade med lätta mörkröda sidendraperier, nedföllo med sina prydlige mörkröda silkesfransar, smakfullt öfver fönstren. Sängen, à Imperal, hvilken äfven var förgylld, innehöll bolster och dynor af ljusrödt Ostindiskt sidensars, ett hvitt sidentäcke, dylikt med öfvertågen å möblerne, samt stickadt i sköna Kejsarekronor, prydde sängen. En prägtig alabaster-lampa, med rikt bronze-arbete, nedhängde på gyllene kedjor från gipstaket, ifrån hvars yttersta kanter half alns breda, förgyllda arabesker i purpurröda bladverk slingrade sig. Framför den bländande hvita porslins kakelugnen stod en stor förgyld eldskärm, på hvars herrliga skifva i tapisseri-söm hela den Kejserliga familjen, i förtrolig krets, lifligt sågs föreställd; detta var ett mästerstycke, icke betalt med guld, men som jag tycker, endast och allenast genom ett vänligt bifall af den höga Regentinnan; ofvanpå ramens kant, hvilade en örn, hvilken med utbredda vingar, skyddande omsväfvade den vördade familjen. Vidare, en stor forgyld spegel, hvilken räckte från golf till närmare tak; under fönstren sågos tvenne de täckaste sybord, med sina inventieusa lådor etc., samt på det förgylda spegelbordet ett par höga äkta kristallvaser, fyllda med välluktande, ehuru artificiela blomster.
Men mamsell Lovisa, som sett allt, hörde icke mer; glömsk af dagens högtidlighet och sin egen stora paryr, flög hon ut, jagade undan de skrikande gåsungarne, och fattade den oförsigtiga kalfven vid örat, som, van vid lugn och enslighet och alldeles förbryllad vid åsynen af de stora vagnarne, i sällskap med en liten gris galopperade åter och fram, under konstiga krumbukter och höga språng med svansen i vädret framför de stegrande hästarne. – Min Gud, hvilken löjlig och opassande figur den gamla damen, som ledsagade kalfven, gjorde, – sade hofmarskalken, ryckande på axlarne, till öfversten, då tant Lovisa försvunnit med sin skyddsling i ett skjul, – och min vagn fick en dugtig skrapa i den förb– smala grinden; men det har man, då man far och hemtar brudar ur torparstugorna med annat än spjelkärror På min ära jag lånat mig till detta karnevals-upptåg af Edvard, om vi icke varit djupt ned i Småland, så att ingen menniska vet hvad vi ta oss till, – fortfor han föraktligt. – Din brorson stiger ur vagnen nu och kunde höra dig, – sade öfversten missnöjd. – Ja, vid himlen, jag bryr mig derom, – sade hofmarskalken, men sänkte ändå rösten betydligt, – jag har sagt Edvard rent ut, att han begär en sottis af första ordningen, som han får fan så svårt att reda sig ur, när kärleksruset är borta, och Åh der kommer hon Ventre saint George! hon är gudomlig jag hade ta mig fan glömt att hon var så förtjusande, – sade hofmarskalken och rätade upp sig, vid åsyn af Anna, som, förd af Edvard, kom ut på trappan. Och hofmarskalken hade rätt; Anna var verkligen förtjusande. Den tunna hvita klädningen, hvars fina tyg smög sig efter hennes vext, de runda, af en varm hvithet glänsande armarne, de långa, ljusbruna lockarna med den gröna kronan öfver, den fladdrande slöjan, som till hälften dolde hennes hals, och likt ett luftigt silfvermoln bildade bakgrunden, hvaremot den vackra bilden hvilade, gjorde hennes skönhet i detta ögonblick beundransvärd.