Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadgar [1687] Kasten aldrig bort gammalt stickylle! Undertecknad emottager jämte ull äfven gammalt ylle till spinning, väfning (för hand), schaloch filtberedning. Hos mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vackraste, som kan erhållas. Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträfiad. och alla Fru från landet. Ileivor Ulftand. Otto Blmgren, Vesterlånggatan 6 0. fram-. till klädningar öfverträffar alla utannonserade klädningslyger både i styrka och pris. Det är nya utsökta mönster och kan endast fås hos undertecknad till 4 0 öre mtr Order expedieras mot efterkraf. Profver endast då 2 0 örebifogas. Kungsholms Ekiperingsaffär, Stock hoim. J. £• [1718] Sandberg. Knyppeltråd af linne, bomull och silke uti alla förekommande nummer samt Knyppeldynor, Knyppelpinnar, Knyppelnålar och Knyppel mönster expedieras uti större eller mindre poster pr efterkraf till alla platser inom riket. Rabatt vid större köp! Priskurant på begäran. P. BK Agg[1469] Öfverthuns omtyckta Hönsgårds Ä g g, fina Löskokningso. Matägg. Allm. Telef. Försök Germania! Germania klädningstyget är ett nytt, nästan outslitligt, tjockt och varmt klädningstyg, som tillverkas i moderna mönster. Priset endast 4 9 öre metern Kan endast köpas hos tillverkaren A. Williamson, Stockholm. Vesterlånggata Obs. Den, som ej är belåten med sända varor, får retournera dem. Profver endast då 2 0 öre följa. lianinos, Flyglar &amp; OrgelSvensk tillverkning, af utsökt beskaffenhet, Fru Avéns matvaruhandel Regeringsg. och Stureplan samt Slöjdmagasinet Mästersamnelsgatan 4 3. från de bästa svenska och utländska fabriker. [1704] Största lager! Billigaste priser! Fullkomlig garanti! Liberala betalningsvilkor! OBS! Äldre instrument tagas i utbyte. J. [1434] [1340 Vänner af spetsknyppling T Bekymrad femtonåring.
Då emellertid såsom vilkor för pensions erhållande af Komiterade, bland annat, föreslagits, att sjöman skulle, »i följd af olyckshändelse eller under tjenstgöring åsamkad sjuklighet eller annan åkomma, hafva blifvit till vidare tjenstgöring såsom sjöman bestämdt oförmögen och urståndsatt att genom annan sysselsättning nödtorftligen sig försörja»; men, i min tanke, sjuklighet eller oförmögenhet att sig försörja, icke bör utgöra ett allmänt nödvändigt vilkor för pensions undfående; då vidare, utom ofvannämnde vid sjömanshusen inskrifne sjömän äfven sådane, hvilka uti de tio stapelstäder, der sjömanshus hittills icke funnits inrättade, för utrikes sjöfart på- och afmönstras af vederbörande Magistrat eller municipalstyrelse, i min tanke jemväl böra af den föreslagna pensions-inrättningen blifva delaktige; då, i öfverensstämmelse med hvad Kommers-kollegium underdånigst hemställt, delaktighet i pensions-inrättningen ytterligare synes böra tillerkännas ej blott en hvar till befäls förande å Svenskt till utrikes ort gående segeleller ångfartyg behörigen antagen person, — följaktligen jemväl, dock under tredje pensionsklassen, de oexaminerade fartygsbefälhavare, hvilka, enligt Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842 samt Kongl. Kungörelserna den 22 Maj 1852 och den 2 Mars 1854, föra fartyg till hamnar vid Östersjön, Nordsjön och Kanalen äfvensom i Norrige, samt Storbritanien och Irland, — utan äfven, för ångfartens befrämjande, de maskinister och eldare, som, jemlikt numera gällande föreskrifter, å sjömanshus inmönstras till tjenst å utrikes gående ångfartyg, nemligen maskinister under tredje pensionsklassen och eldare under den fjerde; och då de af Komiterade föreslagna pensionsbelopp i hvarje klass icke synas mig lämpligen kunna nedsättas: anser jag den af Komitéen för pensions-inrättningens åstadkommande nödig ansedda årliga inkomstsumma, 74,000 R:dr Runt, icke kunna med säkerhet, knappt med sannolikhet, antagas blifva tillräcklig att, utan ofvan omförmälda inskränkningar af pensionsrätter bestrida alla inrättningen åliggande utgifter.
Fredagen den 2 Junii. kienum klockan 9 förmiddagen. Uplästes följande eongtitutions-Utskottets betänkande rörande Regeringsformen. Wördsamt Memorial! Det Utskott, som Riksens Högloft. Ständer sörordnat at utarbeta förslag til en ny Grund43, 44 lag Z33 Den 2 Iunii. lag för Swea Rikes Styrelse, sär nu et sädant til Riksens Ständers pröfning öfwerlemna. Utskottet hade önskat at, pä et arbete af sä lior wigt, sä ^vidsträckt omfattning och sä ytterlig grannlagenhet som detta, hafwa haft at anni ända en för fustkomnandet deraf erforderlig lid. Det hade önskat at til nägon fullständighet hafwa kunnat samla uplpste Medborgares tankar om grunderne för Sweriges tilkornmanLe Stats-Förfatlning, innan det derom bordt stadga sina egna. Men Fäderneslandets wädor hafwa ej medgifwit denna ordning. Utskottet har lifligt känt och klart insett at en lagligen bestämd och derigenom befästad Styrelse-magt ritgjorde nu wärt Samhälles wigtigaste angelägenhet, och at endast et snart och enigt fastställande af denna magt kunde bewara Rikets sjelfständighet och inre lugn, bägge hotade af en fiende, hwilken icke alltid emot Swensta folket wände krigets wapen allenast. Utskottet har derföre hastat til sit mäl: Desi förslag til enny Regeringsform har inom twänne weckors förlopp blifwit upgjordt och utarbctadt. Om likwäl, efter Utskottets förhoppning, Riksens Högloft.
Majit lörordnar i Nåder enafStatsContoirets Ledamöter, att, under förrättningen, Revisorerne biträda, med pligt och rättighet för denne Embetsman, att till Revisorernes Protocoll lemna, i en eller annan måtto, erforderlige UPP~ Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifa. 41 upplysningar, som ega sammanhang med StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning under de år, för hvilka afslutade Räkenskaper granskas. §. Revisorerne må äfven kunna af StatsContoiret äskå och erhålla de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt finna nödige, rörande verkställigheten af beslut eller fortgången af dispositioner, sorn blifvit vidtagna under deri tid, sou» utgör föremål för hvarje Revisionsförråltning, enär de af dertill omedelbarligen hörande Räkenskaper, Protocoll och Handlingar, icke anses fullkomligen utredda; dock få så beskaffade Upplysningar och handlingar icke af Revisorerne, med intrång på efterföljande Revisorers granskningsrått, användas till grund, vare sig för anmärkning eller godkännande af åtgärder Under en senare tid, för hvilken afslutad Räkenskap då icke år till granskning öfVerlemnad. §• '4. De öfrige förvaltande Verkens Räkenskaper, med dertill hörande Verificatiolier samt Protocoll och Handlingar, skola vara för Revisorerne alt tillgå, och den af K. M, till Revisorernes biträde förordnade Ledamoten i StatsContoiret skall, efter Revisorernes äskande, dem omedelbarligen begära; men finna RevisoBihang ti/l R, St. Vt sk. Förslag till uriel. Skrifa. N;o 32Q. rerne sig, derutöfver, behöfva af något publikt Verk eller af någon Konungens Embetsman, inhemta skriftliga elter muntliga upplysningar, hörande till de års styrelse och förvaltning, för hvilka afslutade Räkenskaper blifvit till Revision aflemnade, begåre de, genom sin Ordförande, hos HofCancelleren Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till vederbörande om de äskade upplysningarnes meddelande. §. 15.
För öfrigt får jag såsom svar på anmärkn. blott åberopa nära nog detsamma, som yttrades af i8a3 års Bevilln.Utsk., nemi. att hvad som i grundlagen är stadgadt icke synes behöfva ett förnyadt upprepande af ett Utsk. K. M. äger i 60 § Rcg.F. rättighet att nedsätta tullafgiften, men icke att förhöja densamma, och ett tillstyrkande af Bevilln.Utsk., äfven i motsats härmed, lärer icke kunna förändra detta stadgande. Detta i afseende jiå första anmärkn. Hvad åter angår andra an - Den i5 December e. m. >99 märkn., sä vågar jag bestämdt motsätta mig, att K. M. skulle hafva rättighet att upphöja tullafgiften, afven om 2tne Stånd beslutat det. Jag hemställer till en hvar, hvad i afseende på beskattningen återstår för den beskattande, om han öfverlemnar åt andra Statsmagten att efter behag kunna nedsätta och höja afgiften. Jag säger öppet, att jag varit glad, att lagstiftaren Jagt hos den andra Statsmagten rättighet att kunna nedsätta de hö'ga tullafgifter, Utsk. föreslår och R. St. komma att stadga; men å andra sidan kan jag icke finna något skäl, hvarföre R. St. åt andra Statsmagten skulle öfverlåta en rättighet, hvarigenom stadgandet i 60 § Reg.F. paralyserades. Om man går till detta stadgande, så, ehvad tydning man vill gifva deråt, synes meningen icke hafva varit att öfverlåta åt andra Statsmagten rättigheten att förhöja de af R. St. bestämda tullafgifter. Der står nemi. tydligen, att allm. afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, icke kunna förhöjas utan R. St:s samtycke, stora sjötullen å inkommande och utgående spannmål allena undantagen. Detta stadgande förstår jag så, att R. St:s samtycke till förhöjningen skall innefatta bestämd uppgift, i hvad mån förhöjningen må ske; och i den acception, jag tager 60 § Reg.F., äga R. St. icke att åt andra Statsmagten öfverlemna rättigheten att förhöja tullen i allmänhet.
När hon återkom, hade Frederik V tumlat till sina fäder – och Enevold Brandt var en framtidsman, som njöt den unge konungens nåd och snart utmärkte grefvinnan Holstein honom framför alla andra och jag blickade djärfvare in i hennes ögon Då skedde det underbara! Det gick som när en mygga flyger genom en ljuslåga – ffft! så är den borta! Mitt hjärta hade tagit eld och var borta. Men som det kändes tomt i bröstet, sökte jag ifrigt efter den husville amorinen, trodde mig se hans båge, som blifvit röd af elden – och tog den i besittning! Nå det förstås, det var ett misstag – men hon förlät mig, då jag sade henne, att hennes mun liknade Amors båge på pricken – och så småningen fann jag vägen till hennes hjärta. Men ack – hon var icke längre ett barn! Hon hade redan lärt sig räkna – hon var nitton år. Män räkna i allmänhet med hufvudet, kvinnor ofta med hjärtat. Jag var ännu endast en stackars kammarjunkare, och min stjärna hade tyvärr börjat blekna. Om jag haft en inflytelserik ställning, skulle Amalie redan ha varit min. – Nu stod jag maktlös, med bundna händer – kunde icke taga henne – kunde icke hindra att våra vägar skildes. Hon drog med gemålen till Töndern, och där sitter hon ännu begrafven – den kvinna, som jag älskar och som skulle tillhöra mig, om jag hade makt. Det flämtar efter luft i hennes bref – hon längtar till hufvudstaden – och jag kan intet uträtta! Å, det är outhärdligt! Att se henne försmäkta och icke kunna räcka henne en läskande dryck. Det måtte vara ett helvete att sitta i en aflägsen landsända och lyssna till ryktet om festligheterna vid hofvet – där man icke själf får vara med! – Jag vet hur det känns! säger Struensee stilla. Han har med stigande intresse åhört denna bekännelse af en människa, som med ett småleende mönstrar sitt hjärtas bittra erfarenheter och låter dem glimta fram i bizarra bilder. Smärtan, som lekte i orden, väcker hans varmaste medkänsla, ty djupt inom sig förnimmer han den mörka klangen af besläktade strängar, som vibrera. Brandt nickar deltagande och beskyddande:
Uti ett hos Högloflige Ridderskapet och Adeln afgifvet anförande har Herr Friherre Wrangel, Henning, hemställt, dels att, lill befordrande af skyndsamhet i tryckningen af RiksStåndens Protocoll och Handlingar, en cylindrisk boktryckarepress måtte från England till nästa Riksdag anskaffas, dels ock, att, derest afseende gjordes å denna Herr Friherrens motion, de å Riddarhusets tomt åt sjösidan befintliga byggnader måtte, vid inträffande lägligt tillfälle, åt någon väl känd Boktryckare uthyras: och har Ridderskapet och Adeln behagat att sednare delen af berörde framställning till RiddarhusUtskottet remittera. I anledning häraf får Utskottet vördsamt anföra, att då Rikets Högloflige Ständers Statsutskott, som erhållit remiss å den del af Friherre Wrangels motion, som angår anskaffandet af en cylindrisk press, uti ett under N:o 170 afgifvet och af samtlige RiksStånden bifallet Betänkande, en sådan motion afstyrkt, torde Herr Friherrens, i oskiljaktigt sammanhang härmed gjorda, hemställan om uthyrning af Riddarhusets flyglar till någon Boktryckare, som begagnade en dylik press, böra förfalla; i följd hvaraf Utskottets yttrande icke erfordras, huruvida ett slikt användande af Riddarhusets Byggnader vore lämpligt eller 334 Den ir Mars e. m. med Riddarhusets fördel öfverensstämmande. Stockholm den io Mars i83o. På RiddarhusUtskottets vägnar A. G. Gyldenstolpe. TV> F. Dalman» Hörsamste Memorial! Genom ProtocollsUldrag af den 5 sistlidne Februari har RiddarhusUtskottet erhållit del utaf Högloflige Ridderskapets och Adelns samma dag fattade beslut, i anledning af Utskottets förslag till Reglemente för de så kallade Närings-Stipendierne; enligt hvilket beslut Reglementets femte punkt skulle erhålla följande lydelse!
Vatten hit! Det var mig en förbannad klämma. Emelie. Men Onkel darrar på sin stämma; Hvad har då händt er? Onkeln (utan att ge akt på henne). En bandit! Att öfverfalla mig här hemma I eget rum, i eget hus. Här duger ej att bruka krus. (Till Emma.) Säg åt Katrine: om någon än mig söker, Så svarar hon att jag ej hemma är. Emelie (sakta). Hvad skall jag företaga här? Nej, det är bäst att jag försöker: (Högt.) Men, bästa Onkel, har ni glömt Herr Arrendatorn? Onkeln. Ah, fördömdt! Sätt nyckeln i; jag måste väl riskera. Men säg, begriper du det här? Emelie (i det hon öppnar dörren). Nej, Onkel, det en gåta är. Onkeln (betänksamt). Jag kan ej annat utfundera, Än att en fru de Sans-Soucis Har kommit dit med ett partie Lycksökare och pack, med mera, Och håller på att få kredit. Men har jag en gång hunnit dit, Så skall, vid Gud, jag jaga bort dem alla. Emelie. Ack, Onkel vill då resa dit likväl? Det är ej rätt Onkeln. Jag hade skäl Att låta mitt project förfalla. Men jag vill trotsa dem ännu; Jag ger ej köp för en Parisisk fru. (Emelie går.) SCENEN. Onkeln. Katrine (som modehandlerska.) Katrine. Ack, hjelp mig, rädda mig, min herre! Onkeln. En ny förbannelse och värre! Katrine. Ack hjelp mig fly, ack för mig hän; Jag ber derom på mina knän! Onkeln. Hvad är på färde? låt mig höra. Katrine (gråter). Osaliga! hvad vill jag göra! Jag står ej ut, jag vissnar bort. Onkeln. Säg ut, i herrans namn, var kort! Er jämmer kan ju sjelfva klippan röra. Katrine. Ni ärnar fly från detta röfvarhål? Onkeln. Ja väl. Katrine. Och landet är ert mål? Onkeln. Alldeles så. Katrine. O, protegera En ensam dame på resan dit; Det är från samma ort jag kommit hit! Onkeln. Var detta allt? behöfs det mera, Att bringa en i raseri!
Med alla dessa bekymmer belastad och med en i början tom cassa, har den så högt klandrade Reger:n åstadkommit inrättandet af ett skogsinstitut, hvarifrån 5o skicklige elever utgått, dels lill .Statens tjenst, dels till enskilde skogsägares. Skogsstaten har fått förhöjda löner, de brända falten äro besådda och bära en ung grönskande skog; de för skogsvården menliga hemman inne i skogarna äro inköpta; bevakareboställena flyttade nära intill eller på skogarna; de flesta parkerna inhägnade; skogsvarorna, sorn förut olofligen lillgrepos, få nu på auctioner köpas för låga priser. Både skogspersonalen och de förre åverkarne hafva blifvit bundne vid en bättre moralitet; och oaktadt alla dessa gjorda omkostningar och ulan statsanslag har den genom Regellös arrangementer formerade skogscassan en behållning af 88,000 rtdr. I denna summa äro dock inberäknade den lösen, som influtit för försålda små kronoparken eller delar af större parker, men årliga skatten för dem har icke ingått till denna skogscassa, utan till statscassan. Jag vågar således vördsamt göra den frågan: är det klokt, är det nyttigt att göra partiella förändringar i Regerlns fastställda planer, att lemna skogsförvaltningen rör:de nllmänningarna i sådana händer, som dels äro intresserade för att skölda mera än skognrnes lill ve x t medgifver, som icke hafva några band på sig, att de vidtaga åtgärder, hvarigenom skogens tillvext förökes; åt personer, som icke studerat sig in i ämnet, då det nu finnes personer som äga både theoretisk och praktisk skicklighet, och flere sådane tilldanas årligen? Icke lemnar en enskild skogsägare förvaltningen af sin skog åt flera personer eller låter hvar och en hugga efter eget godtfinnande, ulan han antager 1111 mera en kunnig förvaltare, som ansvarar för att viss plan följes, och detta är väl äfven det lättaste.
Ränteri eller BancoAttesterne ffulle insändas och aflemnas till Directionen af Allmänna BrandförsäkringsFonden och de förre eller RanteriAttestekne galla, i anseende till försäkringen, ifrän nästa dag efter den Postdag, dä de werkeligen blifwit afsönde; men de senare eller BancoAttesterne ifrän den dag dä Le blifvit hos Directionen aflemnade. Sä fort sädane Attester till BrandsörsäkringsFonden inkommo, skulle de öswerlemnas till Kongl. Directionen af RilsgaldsFonden, som borde gifva förskrifning pä penningarne med ärligt intereste a 5 PccCent ifrän den dag, dä JnsäktningsAltesterne hos bemälte Direction uppwistes, hmaremot och dä BrandförsäkringsFonden behöfde att lofta större eller mindre del af sädane insatte medel, skulle ingen uyp, fogning behöfvaS, utan Penningarne pä anmälan erhällas. När Riksgälden ar t78y stäldes Under Riksens Ständers egen för-valtning Ikedde härutinnan icke någon förändring, utan har Allmänna BrandförsäkringsFonden under enahanda willor, som förut, beständigt blifwit förräntad uti RikSgäldsContoiret ända till är 1807, dä ett Förslag att utläna BrandförsäkringsFonden emot )» eckning uti Brandförsäk» rade egendomar af Direciwnen hos Herrar Fuslmägtige insinuerades. Och till hvilket förstag Herrar Fullmägtige afven enligt Pratocollet för den 21 Maji samma är i sä matto samtyckte, att H rrar Fullmägtige ä RiksgäldsContoirets magnar, ingingo uti ben förbindelse, akt, i händelse Brandsörsäkringsmedlen till större eller mindre belopp af, Directio nen - Den ri November. Z45 nen pä detta sätt blefwe ullänke, skutte RiksgäldsContoiret, wid limande olyckshändelser, bispringa Allmänna BrandförsäknngsFonden med större eller mindre
gifiya' Bifölls, Uplästes Mmänna Besvärsoch Öeeonomiä Utskottets, t»ll swar pä Srändens qlerremtzcr asgifne betänkande, af ben 8 Junii, innehållande förslag til! förnyade grunder för hränrvinsbränmngen, Lades pä hordet, Uplästes ett memorial frän Lag-Utskottet, af den 4 Junit, innefattande Utskottets förstag ri8 lösen för gravationsbewtS, Lades pä bordet, Uplästes ett memorial frän Lag-Utskottet. af den 4 Junii. i anledning af en lisi Utffokket re? mitterad fräga om utsättande af präseriprionsrid för rättelser uli Storskiften och Gnffiften, a hwitken fräga Utffyttet. pä anförda skäl, ej funnit sig funna tillstyrka bifall, LadcS pä horvet, -Sepr Aandt-Narffalken kungjordo för Grefwe I-övvenhgelm, O uli al, Ridderskapet och Adelns önffan, att hqu mätte lära till trycket, befordra sitt diktamen rörande tryckfriheten» hwilken önskan Gref» V» ^hvren^elmz under förklarande as sin erkänsla Den z Ivnu, 5zs Kfmer det smickrande densamme innehar, lZfwade efterkomma.
Nåja det var det samma, det bekymrade honom icke, men hvad som grämde honom, pinade honom, det var att veta, att från och med i morgon skulle det gamla taga vid, skulle oron och intresselösheten åter komma öfver honom, var det slut med trefnaden, förbi med lugnet. Åter skulle han få börja flacka ikring, irra hemlös ikring utan en menniska, hvarken fjerran eller nära, som brydde sig om honom eller som han brydde sig om. Och i tungsinta tankar af leda och olust, stirrade han utåt sjön, der mörkret för hvarje ögonblick växte. Der borta tvärs öfver vattnet hvilar ännu solens gyllene boll på trätopparne, dallrar ännu en bred, rödaktig strimma öfver vågorna. Men kring höjdernas vinfält och skogsdungar svepa lätta dimmor sitt brungrå flor, så konturerna småningom mer och mer streck efter streck försvinna i det skymmande dunklet. Endast de hvita bergs-spetsarne glimma och glöda ännu i ett skärt färgdis, men efter hand mattas äfven skenet der, det blir mörkare, mörkare, medan solen sjunker, så till sist endast en intensivt lysande eldbrandslik röd punkt tindrar fram derborta, hvilken med en sista ansträngning sänder en blodröd linie tvärs öfver den dunkelblå, lätt vattrade sjöytan, en linie, som liknar den utspringande blodströmmen från en åder. Så försvinner också den. Der solen lyst utbreder sig ett pjaskigt orangefärgadt skimmer. Det qvällas. Sjön lurar till, bergen slumra in och öfver drömmande samhällen sjunger en kyrk-klocka i Clarens sin sömninlullande vespersång. Nattvinden tassar lätt bland blomstertunga häckar och strör ut vågor af doft i den afskylda nattluften. Eljes icke ett buller, som stör, icke ett ord, som skär. Underbart tyst, vidunderligt stilla ... så tyst ... så stilla.
Sedan dessa sammanfattningars öfverensstämmelse, med Cassornes afslutningar tilihopalagde, blifvit af Cassa-Commissariens skrifvare intygad, stanna de såsom verificationer för allmänna Cassa-Boken. r) Cassa-Commissarien har alt hvarje söcknedagsmiddag af sin nyssnämnde skrifvare undfå dagssumman at Dagvexlings-Cassa Specialen för debet och credit, efter de olika myntoch sedelsorterne, Den stannar såsom verification för allmänna Cassa-Boken. y) Om, emot hvad förmodas bör, balance i någon af Bankens Specialcassor skulle förefinnas, till ett belopp, som med Casseurernes egne tillgångar och anlitande af deras ställde borgen icke kan genast beläckas, uppstår för Cassa Commissarien skyldighet att bristen ersätta, endast i de fall, alt han låtit Casseuren från den ena dagen till den andra ega större behållning, än den högst medgifna, eller, på annat sätt, genom uppsåtlig vårdslöshet eller försummelse i utöfningen af den honom såsom Chef för Ca ssa-a fdel ningen åliggande conti olerande befattning, varit vållande dertill att balance hos Casseuren kunnat uppstå eller fördöljas; men han har icke att ansvara, hvarken för den brist, som, oaktadt all använd uppmärksamhet och punktligt uppfyllande af hans tjeu - Banco-Utskottets Utlåtande N.o 38. »9 stepligter, det icke slått i hans magt att förebygga, eller för en tilläfventyrs saknad förmåga hos Casseurens Löftesmän att till Banken utbetala hela det belopp för hvilket de borgat. 4:o Cassa-Commissarien har under sitt omedelbara inseende (inom samma local): 1) Fyra Casseurer för incassering och utbetalning jemte sådan vexling, som dermed står i omedelbart samband.
Uti den år 1819 utgifna författning örn sysslolösa och vanartiga personers insättande m. m., hvilken intill d. 1 sisth Nov. varit gällande, gafs intet samband emellan correctionistens uppförande före och efter dess inträdande inom correctionsinrättningen och grunden för hans rättighet att, när han reqvirerades, derifrån i samhället åter utträda. Utan afseende således på hans för allmän säkerhet vådliga böjelser och visade anlag släppte lagen honom ut, och inrättningarnas förvaltningar kunde ej vägra detta utsläppande. Det skulle följaktligen hända, hvad jag med bekymmer mången gång förutsett, att flera olägenheter häraf skulle uppkomma och misstroende härutaf väckas emot förvaltningens handlingsoch styrelsesätt samt organisationsgrunderna för correctionsinrättningarna. Den nya fr. o. m. d. 1 ]\ov. sisth år gällande Lösdrifveriförfattningen, en frukt af flerfaldiga Committeers, Embetsverks, Högsta Domstolens och slutligen Regeringens granskning och handläggning, beslöts till uppgörande redan år 1025, samtidigt med de nya correctionsinrättningarnas anläggande, och fullbordades under det sednast förflutna året. Öfvergången från en grundsats till en annan uti denna grannlaga och i många samhällsförhållanden ingripande lagstiftning; bedömandet af de flerfaldiga modificationer i tillämpningen, sorn förändrade tidsförhållanden påkallade, med ett ord, den vidlyftiga granskning, som ämnets vigt erfordrade i förening med förekomna uppehåll af enskilda anledningar, gjorde, att författningen icke förr kunnat fulländas och utkomma. I nämnde författning är, med bibehållande af correctionistens lagliga rätt till frihetens återfående, en rättighet lemnad correctionsinrättningarnas förvaltningar att fästa vilkor vid denna rätts begagnande för dem, som ådagalagt ett särdeles okynne och våldsamma eller brottsliga anlag; och det är Styrelsen medgifvet att i sådana fall meddela beslut, om så äskås, med öppen rätt för vederbörande att klagan Den 3 Mars e. m. deröfver föra.