Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har inte du också i sommar lärt något godt eller ondt om mig, Sven? » » Nej, det har jag verkligen inte, annat än hvad jag kände förut, ooh det är, att du är en snäll och rar liten hustru, utom när du — du är » » Stygg, ja, menar du! » » Ja, precis så otreflig och tillgjord som du varit i qväll! Nu börjar det dessutom bli för kallt för dig här ute, och det kan vara tid att tänka på sängen. Eller är ännu inte examen slut och all din sommarvisdom? » Jag var verkligen litet skarp i tonen mot stackars Dudu, men hon hade då ej heller plå- gat mig måttligt, fastän hon nog menade det bra; och nu såg jag, hur det började rycka kring den röda lilla munnen och ögonen af undertryckt snyftning, när hon svarar: | n I U I | U f, | IN a n v ä n d a s o c h m a r g i n a l l e m n a s. » Du är verkligen lustig; du har väl också studerat och lärt en hel mängd om jungfrurna i 30mmar? » » Ja, » snyftar hon. Det är i crescendo. » Och om Bob kanske? » » Ja-a ... » » Och nu ville du också veta, hvad jag lärt om alla dessa? » » Ja, just. ; » men nu börja tårarne tillra, den ena efter den andra, och min lilla hustru ser så bedröfvadt och förebrående upp till mig, att mitt hjerta med ens veknar, och jag drar henne ned bredvid mig på bänken och smeker hennes panna, Se, då är allt åter bra! » Men en sak säger jag dig, Dudu: jag kommer att hämnas, för att du i dag velat mästra mig. » » Hämnas? » » Ja, jag skrifver till Idun och beklagar mig; jag berättar, hur du i qväll tagit munnen full, och vi få väl se, om inte dina egna medsystrar skola ge mig upprättelse. » » Du får inte göra det, Sven. » » Jo, jag gör det! » » Nej, du gör det intehi Men jag tystade hennes trotsiga mun med en kyss. » Du får väl se, » sade jag.
Äfwen jag har blifwit af Rector Silverstolpe förekommen - J -g fär Medes blott tillägga, att Bonde-Ständet äfwenwäl helt nyst afgjort, att med detta ärende, fäsom ett underdänigt Beswärs-mäl, wända sig till Kongl. Majrt. Äswenwäl fär jag lika med Herr Silverstolpe anmärka, att fräsan om Wiftualie-handelns frigifwande ej kan anses fästom en Lagsräga, och ej eller nägonsin fä warit ansedd, emedan en af Rikets förnämsta Wictualier, Spanr.emä» len, redan i början af Konung Oosr-^o Illwjes Regering till Allmänt föryttrande frigafs Grefwe Os Is Osr-lie. Under fullkomligt instämmanLe med de före'mig talande Ledamöter, hwilka förekommit mitt tänkte yrkande i afseende pä en fri Wictualic-handel, anhäller jag att i den underdäniga strifwelf', som öfwer detta Weswärs-mäl ffnllc komma att till Konni. Majit afgä, de skäl mätte uttryckeligen anföras, att billi weten synes fordra det den producerande utan hinder bör kunna anwända, förwalta och föryttra sin prodin orade wara, och lättheten till födoämnens anst-siande pä allt sä t b fcrdras, samt att Allnränna Lagens stadgande om Landsköp fä Mycket mindre kan wara för W ctualie-handekn hinderligt söm Konung lilis widtagne författning 1773 om fri handel med den b tydliga Wictualie-waran Spanncmäl, wisserligen icke ansetts emot detta Lagens stadgande stridande.
Desse Ledamöter kunde sammansätta sig att oupphörligen utvisa Åhörarne, och skulle sålunda kunna hindra all publicitet hela Riksdagen igenom, Åtminstone är det nödvändigt att, såsom Grefve Frölich föreslagit, om en sådan rättighet skall tillerkännas så få Ledamöter, den eller de, hvilka yrka Åhörarnes aflägsnande måste alltid uppgifva skäl dertill. Hvad åter angår förslaget, att Åhörarnes utvisande skulle få bero på LandtMarskalken ensam, får jag påminna, att man ej alltid kan påräkna att denne Ordförande tillsättes efter förtjenst och i enlighet med allmänna opinionen. Yårt Constitutionella Land är det enda, der Lagstiftande Magten ej deltager i sine Ordförandes tillsättande. Detta är så mycket märkvärdigare, som Rikets Ständer år 1809 hade nästan fria händer, att upprätta hvad Constitution de behagade, och hade för sig i detta fall varnande exempel från 1789 och 1800 års Riksdagar, Jag vill blott citera ett från sistnämnde Riksdag, det nemligen, att Talemannen i BorgareStåndet vägrade göra Proposition till votering i en fråga, som han förut framställt till discussion, emedan 38 Den i April f. m. lian af denna fick anledning befara, att bans egen eller Regeringens mening vid voteringen icke skulle vinna. Ej blott i de Constitutionella Länder, der Folket sjelf gifvit sig constitution, utan äfven der, hvaräst Constitutionen blifvit Folket skänkt af Regenten, är det Representanterne medgifvit, att deltaga i utnämningen af deras Ordförande. Blott hos oss är ett motsatt förhållande; och jag kan derföre ej gå in på att lemna LandtMarskalken rättighet, att ensam eller på en Ledamots begäran aflägsna Åhörarne från Ståndets Plena. — I afseende på utdelningen af InträdesBiljetterne är jag nära ense med Herr Cederschjöld; dock med någon modification. —«
Man behöfver sannerligen ej hafva läst mycket af historien, för att veta att så verkligen gått till. En så dagsklar sanning kan icke hafva undfallit stiftarena af vår grundlag. Också hafva de i 75 §:n Riksd.Ordn. stadgat, att för beslut i alla ärenden, några få undantagna, Konungens samtycke erfordras. Då de uti en § införde Sländernes rätt att sjelfive sig beskatta, förklarades i en annan K. M. berättigad att disponera öfver alla Rikets så väl ordinarie inkomster som bevillningar, och dessa §§ höra ej lill undantagen. Häruti ser man åter bestämdt en sådan Statsmakternas inbördes inskränkning, som hejdar från öfverdrift. Samma lagstiftare hafva slutligen uti 10g §:n Reg.Ftn gifvit ett stadgande, som förekommer riksdagars permanence. Detta, mine herrar! är en punkt, som icke kan vara likgilltig i en representativ författning. Jag åberopar i detta afseende Polens exempel; en riksdag räckte i 4 år, och blef den sista! Sliftaiena af vår grundlag hafva förutsett möjligheten och laran af ett sådant missbruk; den är klar och gifven; men Konungens makt, att, i händelse R. St. inom 4 månaders förlopp icke hunnit ordna statsregleringen, förekomma denna permanence, är äfven lika gifven. Konungen kan nemi. enl. 10g §:n Reg.Ftn åtskilja Ständerna och påbjuda fortfarandet af den gällande bevillnts-förordn.; men hade Ständerne redan vid samma riksdag afskaffat en eller flera af statsverkets ordinarie inkomster; så skulle ovillkorligen statsbrist uppkomma, eftersom vid nu ifrågasatta förhållande någon motsvarande förhöjning i bevillningen naturligtvis icke kunde förutsättas. Må detta vara nog att visa hvad grundlagens stiftare i deras vishet anade eller förutsågo. De sökte, säga de, bilda en styrande makt, verksam inom bestämda former, med enhet i beslut och full kraft i medlen alt dem utföra. Hvar Den 8 April f. ra. är denna fulla kraft hos Konungen att utföra sina beslut, om medlen saknas, om penningar icke finnas?
Härigenom upkommer det oriktiga resultat, att 3:dje Huf-> vudliteln blir belastad med hela den på RiksStaten synliga kostnaden för krut-tillverkningen, under det att hvad som inflyter genom, försäljning af krut antingen inom landet för näringarnes behof, eller andra nämnde Hufvudtitel ej tillhörande föremål, eller på utrikes orter, ingår såsom serskild inkomst-titel på RiksStaten, der Saltpetergärdeil icke är uptagen. 1 Den 21 Febr uar i i. NumerLotteri -medlen Uptagas i Kongl. Maj:ts Proposition, likasom vid 1833 års Statsreglering, lill Behållen inkomst .. 60,000 R:dr Stat och omkostnader 53,56o „ Tillsammans ii3,56o R:dr StatsUtskottet har ansett omkostnaderne kunna förslagsvis nedsättas till 5o,ooo R:dr, hvilket innebär en besparing, som bör komma den behållna .inkomsten tillgodo. Men Utskottet har ej funnit skäl, att nu tillstyrka något förklarande om NumerLotteriets framtida uphörande. Lyckligtvis är Utskottets mening om NumerLotteriets bibehållande icke grundad på StatsVerkets behof af den ovissa inkomst, sorn samma inrättning lemnar; och jag får af sådan anledning vördsamt hemställa, om icke Höglofl.
Det der ordet ”i allmänhet” synes mig öfverflödigt, så vidt jag kunnat fatta, och bör alltså bortgå. 3 mom. af samma § innehåller: ”Af denna berättelse med tillhörande tabeller läte revisorerne utskrifva 2:ne originalexemplar, af hvilka det ena till K. M. i und. ingifves och det andra aflåtes till fullmäktige i Riksg.cont., hvilka skola samma berättelse ej allenast utan uppskof till trycket befordra och med allra, tidningarna utdela låta, utan ock vid näst derpå följande riksdags början till R. St. öfverlemna.” Hittills har berättelsen blifvit tryckt så snart förklaringarne öfver anmärkningarna hunnit afgifvas. Jag ser ingen skada, om samma uppskof vid denna tryckning fortfarande kommer alt äga rum. Jag önskade få veta hvarföre revisionsberättelsen genast skall tryckas, jag finner ingen nödvändighet derför. Vidare hemställer Utsk., 1:0 att R. St. måtte till K. M. i und. öfverlemna ett exemplar af den fastställda instructionen, med und. anhållan det K. M. täcktes låta densamma genom trycket offentliggöra. Hittills har Konungen utfärdat en nåd. kungörelse, och det torde vara i sin ordning. Uti 2 mom. af samma 7 § förelägges fullmäktige i Riksg cont. att äfven ombesörja tryckningen af samma inslruction. Således skulle så val H. M. Den a3 September e. m. Ci3 Konungen eller Regertn, som Riksg.cont., draga försorg om tryckning af samma sak. Uti 6 §:n af gamla instructionen är föreskrifvet, alt revisorerne skola genom allmän kungörelse kallas: det står icke i nya förslaget, och hvad i 20 §:n af den gamla instructionen finnes stadgadt, tror jag böra i den nya instructionen bibehållas, såsom en god ledning vid arbetet. StatsUtsk. har föreslagit, att på insidan af titelbladet 68 §:n Riksd.Ordn. borde aftryckas: jag har ingenting deremot, det är ganska oskyldigt, men måhända borde äfven den 90 §:n Reg.F:n aftryckas på samma blad. På dessa skäl anhåller jag om propos. på återremiss. Gr.
Enligt detta förslag, hvilket Kongl. Majit till alla delar gillat, skulle, för att bringa detsamma till verkställighet, fordras en kontant anslags-tillökning af 11,687 R:dr 10 öre, jemte 277 kubikfot 2 kannor natura-spanmål, belöpande i värde till 554 R:dr 40 öre, eller tillhopa 12,241 R:dr 50 öre, hvilket belopp Kongl. Majit af Rikets Ständer äskat, för att påföras anslaget till Flottans underhåll, hvarigenom detta, med iakttagande dervid af tillökningens fördelning på penningeoch spanmåls-kolumnerna, blefve till 631,242 Ridr 70 öre förhöjdt. Jemlikt ofvanberörde förslag skulle årliga ailöningen för förste Öfver-maskinister ökas från 840 till 1,200 Ridr, för andre Öfver-maskinister från 780 till 1,080 Ridr, för förste Maskinister från 660 till 840 Ridr, och för andre Maskinister från 600 till 720 Rdr, äfvensom dagtraktamentet lör förste och andre Maskinist-lärlingar skulle höjas från nuvarande belopp, 1 Ridr för de förre och 90 öre lör de sednare, till 1 Ridr 50 öre, och för alla de öfriga, som nu uppbära dels 75 dels 85 öre, till 1 Ridr, hvarjemte de nye Maskinisterne och lärlingarne skulle, lika som de förut anställde, ega att hvar och en uppbära 25 kubikfot 2 kir enbär råg in natura; — och som Utskottet, i betraktande af hvad
Gr. von Platen: Då, på sätt R. o. Ad. torde inse, frågan nu endast gäller, huruvida ett allmänt sammanträde i ämnet skall ega rum, men icke de åsigter, som då skola debatteras, har jag endast till besvarande velat upptaga ett yttrande af motionären, hvilket till stor del måste anses vara föranledt deraf att, han icke var närv:de, då jag förra gången yttrade mig. Jag började nemi. mitt anförande med tillkännagifvande det jag komme att yttra mig som enskild ledamot af R. o. Ad 456 Den 18 Februari. Den rättigheten tror jag icke kunna beröfvas mig derföre att jag är Departements-Chef. Såsom sådan känner jag ganska väl mina skyldigheter, och tänker lika väl i detta sorn i andra fall att iakttaga dem. Hr Brakel har sagt, att jag uttalat den öfvertygelse, att representationen skulle för denna fråga vara alltför likgiltig, för att å det ifrågastäilda sammanträdet inställa sig och åhöra hvad som der skulle kunna komma att yttras. Detta är en alldeles oriktig tolkning af mitt yttrande. Mer än väl känner jag nemi. att det för denna fråga finnes ganska mycket intresse hos åtskilliga personer inom de andra RiksStånden; men Hr Brakel må ursäkta mig, om jag icke tror att pluraliteten inom de öfriga Riks-Stånden delar hans öfvertygelse om nyttan af detta allmänna sammanträde. Denna nytta skulle vara långt större, om beslut samtidigt med öfverläggningen här fattades; men då votering efteråt kommer att anställas uti Ståndens enskilda öfverläggningsrum, betviflar jag den af sammanträdet förväntade stora nyttan. Anledningen hvarför jag i detta afseende uttalat åtskilliga betänkligheter, är, på sätt jag redan påpekat, att (lera ledamöter inom de andra Stånden uttryckligen uppmanat mig, att om förslag i denna rigtning skulle härstädes väckas, tillse att detsamma måtte afböjas. Åfslag å motionen har jag icke yrkat, ehuru jag, på de af mig anförde skäl, icke heller ansett mig befogad att påyrka detta sammanträde såsom behöfiigt eller önskligt.
Län, äfven af dem, som i allmänhet gillat förslaget, blifvit gjorde under yrkande, att redan lagligen verkställde och godkände stängseldelningar borde, till undvikande af olägenheter för delegarne, förklaras böra ega bestånd; och då, serdeles sedan 1802 års Stängsel-förordning utkommit, en mängd hägnader, efter nu gällande stängselgrunder, blifvit uppförda, antingen i följd af förrättade fastställde hägnadsdeluingar eller Domstolarnes, efter förde rättegångar, meddelade laga kraftvunne Utslag, synes defc som en tillåtelse till rubbning häri, hvilken af dem, som trodde sig efter de nya stängselgrunderna få mindre hägnads-skyldighet, säkert skulle no» allmänt begagnas, vara mindre billig, såsom för många delegare ledande till besvär och kostnader, och att det således vore lämpligare, att, der hägnader på förenämnde sätt redan blifvit upprättade, den nya Stängsel - 8 Kongl. Maj.-ts lYHdiga Skrifvelse -o 38. lagen blott småningom, och under vilkor af ett allmännare medgifvande af delegarne, infördes, hvarigenom anledningar till missnöjen dermed säkrare skulle förebyggas, och densamma af dess tillämpning vid öfriga fall, efter hand, vinna förtroende. ^Likaså och ehuru stadgandet i sisla mom. af 11 §. ”att, vid ny stängseldelning, afträdd stängsel skulle, i dess då varande skick, utan ersättning af annan, emottagas,” blifvit föreslaget, för att lätta verkställigheten af den nya Stängsel-lagen, torde likväl, vid närmare öfvervägande, på sätt åtskilliga yrkat, detta stadgande skäligen böra förändras, enär skillnaden i bägnadernas godhet och beskaffenhet, vid mångå tillfällen, icke är obetydlig.
St:r Bolaget nu förestrifwa, eller underläta, att, intill 1834 ärs slut, utan nägot Statens widare Vetänkanden, N:o -»3. widare betungande, bringa Canalen till fullbordan, pä sätt ofwan stadgadt är, stall Statens fordran för sä wiil det nu tillstyrkta yttersta understöd af 845,334 N:dr B:co, joni för alla de summor, hwarmed Staten tillförne till Canal-arbetet bidragit, oförändradt qwarstä; Staten, i begge fallen, för all framtid förbehållen den andel i utdelningen af Canalens blifvande inkomster, forn 22 §. i Bolagets Privilegium bestämmer och försäkrar. Och lära de bär ofwan upptagne föreskrifter, i afseende pä controllen för medlens anwändande, och de för utgifwandet af dem kemnade stadgande», i händelse af R. St:rs bifall till hwad Utskotten salunda tillstyrkt, komma att iakttagas wid författandet af nu blifvande Baneo-Reglemente samt Znstruetion för R. St:rs Fullmäktige uti Riksgälds-Contoirct, Den 21 November 1821g. R ättel fe: Pag. XXVII, g'-de raden, stär: ntösiver ofwanberördr i»<>»nao R:drj läs: utöfwer ofwaiibcrörde §» tredjedel deraf, soin utgör 9i,-x>o R:dr. Reservationer. 3 XXXI V Statso cl) B a n c o - u t sk o t t e ns Reservationer. Af Hr ofverste sparre, O. N.:
På samtelige dessa skäl och grunder hafva Rikets Ständer för sin del beslutat följande: l:o Alla till indelta löntagare, till Verk och Inrättningar, Rusthåll m. m., anslagne räntor och kronotionde skola blifva Kronan behållne, med undantag tilis vidare af dem, hvilka, enligt contract eller privilegier, utgå ia natura för vissa Verks drift, såsom koi-räntorne till Fahlu Koppar-Verk, Sala Silfver-Verk m. fl. 2:o Boställen, hemman och lägenheter, som till Regementen och Corpser, Civile och Ecclesiastike Löntagare, Academier, Veik och Inrättningar af hvad namn som helst äro anslagne och hvilkas afkastning af dem, eller för deras räkning, disponeras, förblifva fortfarande, såsom hitintills, orubbadt, tili vederbörandes egen disposition. 3:o För löntagare anslås ersättning i contant af Statsmedel, motsvarande hittills varande inkomster, att qvartaliter under året utgå; för Verk och Inrättningar, Rusthåll m. m. anslås likaledes motsvarande ersättning i con tant, att vid hvarje års slut utgå. 4: o Expediiions-Ulskollets Förslag till lind Skrifvelsej N.o *33. 633 4:o Dessa ersättningsbelopp beräknas och beslärnmas till likhet med. hvad iukomslerne i medeltal utgjort efter hvarje Läns serskilda, af Karrmar-Collegium fastställde markegång under de sista 10 åren 1836-—1845, forsellöuen för spanmål inberäknad. För hvarje Lonings - Stat, Verk eller Inrättning bör slutsumman bestämmas till det jemna tiotal, som är närmast den uppgjorda beräkningen. 5:o Den fö'- ersättningsbeloppen sålunda uppgjorda beräkning, bör derefter, på sätt pröfvas lämpligast, förvandlas till natura - persed lar, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den för hvarje Län nu gällande persedel-förteckning, hvarvid dock framdeles förenkling torde komma att vidtagas, med anledning af den framställning i ämnet, sorn Rikets Ständer nu anhålla, att E. K.
Preste-Ståndet, om Post-Chartornes uppsändande till Öfver-Post-Directionen, genom Magistraterne från Städernes Post-Contoir, och derjemte, med afseende å meranämnde af Hederv. Bonde-Ståndet gjorda anmärkning hemställa, att från de Post-Contoir, som å Landet äro belägne, de uthängde Post-Chartorne till Kroll o-Bet j eningen öfverlämnäs, för att genom Konungens Befallningshafvandes vidare försorg till Ilufvud-Post-Contoiret insändas. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 5 Nov. i8a3. Utlåtande, i anledning af de mot Utskottets Förslag, .till enny ChartaeSigillatae - Författning, gjorde anmärkningar. Emot det af Bevillnings - Utskottet till Riksens Höglofl, Ständers pröfning framlagde För - 54 Bevillnings-UtsJcottets slag, till en förn vad Förordning, angående bruket af stamphult Papper, samt den derföre utgående afgiftens beräkning och utgörande, hvilket under den 20 föll. månad, vunnit Högloft. Ridderskapet och Adelns bifall, hafva inom de öfrige Respective Riks-Slånden åtskillige anmärkningar blifvit anförde, hvilka till Utskottet, under den 17 och 23 i samma månad öfverlemnade, detsamma låtit under öfvervägande komma, och än funnit af den vigt, att de fordrat jemnkningar och tillägg i Utskottets redan afgifne Förslag, än åter ansett Sa beskaffade, att Utskottet derigenom ej kunnat rubbas i dess redan, och icke utan föregången pröfning, stadgade Öfvertygelse, hvilket allt Utskottet anhåller att 1 den ordning dessa ämnen förekomma, få närmare redovisa. Redan i a Mom. af det Utskottets ofvanomförmälte Förslag åtföljande Betänkande, anser det sig hafva redo vist skälen hvarföre 2 sk.
Uti nämnde Betänkande, afgifvet i anledning af väckta motioner, dels om upphörande af poslföringsskyldigheten och dels om lindring i detta besvär, hade Utskotten hemställt, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrka, att ersättning i och för postföring hädanefter må, utom der denna sker genom beting, utgå med 5o procents förhöjning utöfver hvad hittills egt rum, samt derjemte i underdånighet anhålla, dels att postiljoner, som skjutsa snällposter, må tillförbindas alt ej färdas fortars än en mil på en timmas tid; dels alt vid de postcontor , der vanligen de postskjutsande någon längre tid uppehålla sig under väntning på posten % måtte, på Postverkets bekostnad och på sätt, som för Staten kan vara det minst betungande, beredas stallrum för de skjutsandes hästar, så vida ej något lämpligare sätt för denna olägenhets afhjelpande kan utfinnas; och dels att Nådig föreskrift måtte utfärdas derom, att samma stadganden, hvilka, i afseende å beloppet af den tyngd, sorn får lastas efter en häst, vid gästgifveri-skjuts äro gällande, äfven måtte utsträckas lill och vinna tillämpning vid postföring. För Öfrigt hade Utskotten af anförde orsaker ansett sig ej hafva skäl att tillstyrka några åtgärder från Rikets Ständers sida, i anledning af uti åtskilliga motioner väckta förslag, dels om rättighet för postskjutsande att erhålla väntningspenningar samt vagnoch kärrpenningar, dels om flere hästars begagnande vid postföring,-och dels om posthemmanens befrielse från postskjuts samt densammas besörjande genom freling, m. m. Vid föredragning af detta Betänkande hos Riks-Stånden, har detsamma blifvit bifallet af Bonde-Ståndet, men deremot återremitteradt af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden. Såsom skäl för återremisserne hafva följande anmärkningar samt upplysningar hufvudsakligen blifvit framställda och afgifna: Bih till R. St.
Den Kongl. Pi-opositionen, angående aflijelpande af den årliga bristen i Saltpeterfonden, öfver hvilken Sländerne redan så godt som fattat deras beslut, i sammanhang med beslutet angående Statsinkomsternes beräknande, upplyser, att en årlig brist af 70,000 R:dr uppstått, hufvudsakligen genom Saltpetergärdens nedsättning till hälften vid sista Riksdag; och då Konungen till betäckande häraf nu begärt, antingen ett motsvarande årligt anslag till Saltpeter foiidens upprätthållande, eller alternatift, att Krutoch SaltpeterförsäljningsMedlen för detta ändamål mätte användas, har StatsUtskottet, i förening med dess utlåtande 0111 beräknandet af StatsVerkets inkom - Den i4 Octo ber f. m. i55 ster, afstyrkt det sednare förslaget, såsom föranledande till oreda och ' sammanblandning, men deremot tillstyrkt hvad Ständerne också redan bifallit, nemligen att en motsvarande summa skulle för det åsyftade ändamålet, bland utgifterne, å Stat uppföras; äfvensom Ständerne redan beslutat, att Kronan fortfarande skall uppköpa all inhemsk saltpeter efler 7§ R:dr Lisp:t; men detta kan icke verkställas, om icke den brist fylles, som uppstått i Saltpeterfonden, och Kronan skulle derigenom äfven sättas ur stånd, att uppfylla sina förbindelser till Krutbruken, enligt gällande Contract. Jag tror således för min del, att Saltpeternäringen kunde ställas på annan bättre fot; men så länge det närvarande förhållandet existerar, att Kronan skall uppköpa all inhemsk saltpeter, måste äfven tillräckliga medel dertill anslås; och då erfarenheten visat, att en årlig brist af 70,000 R:dr de sednare åren uppstått, tillstyrker jag bifall å det ifrågavarande anslaget. Friherre Anckar swärd: Jag känner ej att Rikets Ständer beslutat, att all saltpeter intill nästa Riksdag skall betalas med 7^ R:dr Lispunclet. Priset är beroende af årligt påbud, som af Kongl. Maj:t utfärdas, blott för ett visst år. Således är man ifrån utgiften för ett kommande år, om man vill.