Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Monika, den fräjdade kyrkofadern Augustinus ' moder, hvilken fått släppa till namn åt den fjärde maj, kunde lika gärna utbytas mot Harmonika, hvilket låter lika bra och i vår mekaniskt-musikaliska tid vore mera populärt. Corona skulle ni nog dra er för att använda som dopnamn, äfven om er herre och man sätter aldrig så stort värde på en cigarrsort med samma benämning. Barbara är lika fult som den musikaliska vidrigheten Barna-bas, men man vågar väl ej slopa detta namn af fruktan för att stöta det högt lysande sällskapet Par Bricoll för hufvudet. Skönhetssinnet måste väl hysa antipati mot Antipas, på samma gång det tycker, att man borde » ursila » sådana otympligheter som Ursila! För att sluta med några allvarsord i en fråga, som härmed icker första gången afhandlas: skulle det icke vara en lätt uppgift för dem, hvilka hafva almanackens öden i sina händer, att slopa det gamla latinska, grekiska och hebreiska tyranniet? Våra moderna europeiska språk — men framför allt de gammalnordiska — erbjuda j u rikligt material för reformer. Jag nekar icke till, att namnförrådet i flere af de europeiska storstaternas kalendrar erbjuda ett barbari, jämförligt med vår egens. Men dem tjänar dock den i de flesta fall kvarstående helgonkulten till ursäkt. V i däremot, som höjt oss ur katolicismens mörker, vi, som vilja gälla för att vara ett af jordens mest upplysta folk — skulle icke vi när som helst kunna slå in på en bättre väg? Hjältemod i hemmet. Huru onyttigt vårt lif förefaller oss ibland! Hvad vi längta efter ett tillfälle att utföra nå- gon stor handling. Vi tröttna på hemlifvets dagliga kretsgång och inbilla oss, att vi skulle vara mycket lyckligare i andra förhållanden. Vi tänka på lifvets stora stridsfält och önska, att vi vore hjältar! Vi tänka på det goda, som vi skulle kunnat göra, om vår lott fallit annorstädes. Vi glömma, att världen består inga titlar så höga som fader, moder, syster eller broder. Inom hemmets helgade område hafva vi många tillfallen till hjältemod.
Utskottet säger, att ”då detta häfdvundna "missbruk ej utan de största uppoffringar å Den 2i Maji e. m. «93 ‘*5 Statens sida står att helt och hållit afskaffa, så bör det genom stränga föreskrifter inskränkas inom bestämda gränsor;” men Utskottet uppgifver icke, hvilka dessa stränga föreskrifter skola vara, ej eller, huru de skola erhållas, ännu mindre några garantier för deras efterlefnad. Utskottet säger väl, ”alt Kongl. Majit lärer vara betänkt på utfärdandet af ett nytt Accordsteglemente;” men om också denna Utskottets förmodan öfvergått till fullkomlig visshet, eller redan gått i verkställighet, så frågar jag, hvilket} säkerhet derigenom ensamt vore vunnen? Vi hafva erfarenheten af 1793 års Reglemente, sorn aldrig blifvit upphäfvit, och följaktligen ännu lagligen är lika gällande, som då det nyss var utfärdade Detta Reglemente åsyftar accordernes successiva förminskning, och likväl hafva desse i trötts deraf uppstigit till en mångdubbelt större summa. Man säger väl, att myntet sedan den tiden försämrats, men man må beräkna rriynt-valvalionerne och mynt-försämringarne, huru man behagar, skall man likväl alltid komma till det resultat, alt summan af accorderne är större nu, än den var 17p3. Hade vi ej denna erfarenhet om AccordsReglementets efterlefnad, tror jag, alt man genom blotta eftertankan borde kunna öfvertyga sig, alt förhållandet skulle blifva sådant, så länge det helt och hållit vore öfverlemnadt åt Regen25 H. i3 194 Den 21 Maji e. m. tens godtycke. Yi måste komma ihåg, i hvilka förhållanden Regenter måhända ofta befinna sig, bestormade genom böner af de personer, som genom en eller annan utväg lyckats att förvärfva deras gunst.
SDlaj:t föreflår alltfå, att för befja tillöfta tjenflemän löner, i Uffjet meb f>mab anbra tjenflemän i famina gräber nu bejlås, må på flat upp; föras, till ett famntanräfnabt belopp af 5,200: — tneb 494 tunnor fpanmål. Äongf. 9Jiaj:t finner äfmen lämpligt att, feban regleringen af be för förmaltningen af ©tatens fpanniålsintraber fortfaranbe nöbiga upplags; oelj utgiftsmiagafiner blifmit fullborbab, aflöningen för be mib famma magaflner, äf; menfom mib fronobagerierna anfiällbe tjenflemän odj betjente, Ijmilfcn nu utgår af allmänna itu bragningö;jlaten, öfmerfTpttas till 2:bra äjufmub; titeln od) uppföres på ©tatS;£ontoiretS ©tat meb .*» ♦ 7,458: i6‘. Ijmarigenont en motfmaranbe minfdning på ali; männa 3nbragningS;@taten uppfotnmer. deremot anfer Äongl; ?Dlaj:t att, få län; ge utrebningen af förra allmänna SDlagafTnö;fon; ben od) åtgärberna i följb af mebbelabe unbfätt; ningar af fpanmålS;crebitmet ide blifmit afflu; tabe, afiöningen för tjenflemännen mib bet fär; transport 38,473: a3. — 7 - transport 38,473: a3. 7. f£‘ilta, tillsmibare meb ©tatS;(Eontoiret förena; be, 2QlagajInS;contoiret bör fortfaranbe af ali; männa 2i«^agningS;fiaten utgå; miljanbe .fongt.
I likstämmighet med hvad Riksens Ständers Stats-Utskott vid 1815 års Urtima Riksdag i Betänkande af den 3i Maj samma år anförde oell Riksens Ständer då godkände, anser oek Utskottet nu de rörande Uppbördsverket utfärdade ofvanupptagne Författningarne, i deras behöriga tillämpning medföra all den ordning och säkerhet vid Krono-Utskyldernes Debiterande ooh Qviltering, som kan åstad tommas; Och då Hedervärda Bonde-Ståndet, der frågan väcktes, jemnväl deruti instämde samt med förevarande underdåniga ansökning endast åsyftade att åberopade, tid efter annan utkomne och förnyade, flere föreskrifter i ämnet malie samlas och i en Författning lill allmänhetens underrättelse kungöras, hvilket Kongl. Kammar-Collegium, såsom ofvanberördt 712 Stats-Utslottets Eetänkanden. är, äfven öfverlemnat till Kongl. Maj:Is Nådiga benröfvande; så finner vid detta förhållande Stals-Utskoltet sig böra tillstyrka det Riksens Ständer bos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, alt den Committé', sorn, efter Riksens Ständers derom förutgående Riksdagar gjorde underdåniga anhållan, blifvit förordnad att samla de Oéconomiske Förfatlningarne, i afseende på deras öfverseende och förenklande, kunde få sig uppdraget att härutinnan vidtaga den åtgärd, som med ändamålet instämmer; hvarvid den utaf Kongl. Kammar - Collegium föreslagne samt af Kongl. Majrt, såsom anfördt är, lämpligfunne förändring, att icke hvarje ränlepost, utan blott den skeende betalningen å Krono-Ullagornes hela belopp särskildt för Statsoch Riksgälds-Verken, gvilteras,. hör iagttagas, såsom ländande till nödig lättnad för Uppbördsman och Redogörare, med bibehållande af lika säkerhet for de skatlskyldige; Deremot Utskottet icke finner nödigt, att på sätt Kongl. KammarCollegium tillika projecterat, Jordeboksundervisningarne öfver Räntepersedlarnes förvandling af trycket utgifvas och upp - slås S ta t s-Ut s ko tle ts Betan kandern ^i3 slås i Sockelistugorne enär Allmogen icke saknar erforderlig kännedom härom, eller åtminstone tillfälle att vinna den upplys-1 ning som kan äskasi I ' I I öfrigt och då förevarande ämne i det hänseende handlingarne hlifvit meddeldtej eger gemenskap med den reglering af Uppbördsoch Redogörelse-Verketj som står i sammanhang med Rikslitifvudhoken, åberopar Utskottet hvad i Bess derom afgifne Betänkande af dell 3:dje i dénnä
Sålunda har, efter hvad kändt är, från Södermanland härstammat 19, från Upland 15, från Östergötland 9, från Småland 9, från Westmanland 8, från Dalarne 7, från Nerike 6, från Gottland 4, från Westergötland 4, från Wermland 3, från Öland 2, från Skåne 1, från Holland 1, samt från de Norrländska länen sammanlagdt 12. Dessa skulle, utan Magdalenahemmets förmedling, sannolikt till större delen hafva återkommit från fängelser eller andra lastens tillhåll oförbättrade, för sedligheten och allmänna säkerheten vådligare, än de från hemorten utgått. Det är att hoppas, att ganska många bland dem, som någon tid vistats å Magdalenahem, i det stället återsett hembygden, med icke blott allvarligt bättringsuppsåt, utan äfven med kunskaper och färdigheter, i Magdalenahemmet förvärfvade, genom hvilka de blifvit iståndsatte icke blott att ärbart lefva och sig väl försörja, utan såsom en glädjande erfarenhet visat, äfven att öfver egna eller andras boningar sprida lycka, frid och välsignelse. Jag anhåller om remiss af denna min vördsamma motion till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. O. Carlheim Gyllenskiöld. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 539 M:o 209. A! H err BliiiisiiiKiitjeliii; € <«rl. angående meddelande af förändrade föreskrifter i afseende å Enskilda bankers ocb Filial-bankers grund-fonder. Utan att på något sätt underkänna det stora gagn, de under sednare tider i riket inrättade enskilda och filial-banker utöfva, torde likväl icke kunna förnekas, att deras organisation så till vida icke hvilar på fullt säker grund, som det är medgifvet, att den del af grundfonden, som icke kontant till Banken inbetalas, må bestå af inteckningar uti landsoch stads-fastigheter. — Med denna del af grundfonden afses naturligtvis att trygga Bankens bestånd och säkerhet i händelse af sådane missgynnande förhållanden, att Banken behöfver ställas på utredning.
Vetenskapsakademien: kammarmusik. Konsertsasongen: Riego-Ed gren-konserten. Sällskapskonserter. Vasa tea tern: Pariserlif. Svenska teatern: Andlig Fay-musik. Södra teatern: Orpheus i Underjorden. » Hopp la! » Sa, sa, sa, sa » Papp, papp, papp » ’ erre JessesI » » Hör dessa ljud hur enkla rörande, o Gud! », sjunger Max i » Alphyddan ». Hör dessa ljud! Från Stockholms elfte dagliga eller rättare half-nattliga förlustelse-ställe. 7 teatrar, Berns och Blanchs, Folies de Mosebacke och — Vintercirkus! Aro vederbörande peremptoriskt tvungna att säga ja till hvareviga en som kommer och vill ha privilegier på teater eller krogmusiksalong? Skall konsten behandlas som kaféerna, hvaraf det rätt nu knappt fins ett fåtal hyggliga och solida, derför att vederbörande tillåta att kafé uppsättas i hvartannat hus, eller hvarje eller två i liyatje? Förtviflade ansträngningar göras af en liten tapper skara äkta konstnärer att hålla konstens fana högt och då komma vederbörande och gripa dem fanan ur händerna och ge den åt diverse ineller utländskt konstnärsslödder att släpas i träck. O civiliserade stad! Våra konstnärer betungas dels en corps dels pr individ med stora skatter till stat och stad, utländska taskspelare betala 3 krooor pr afton. Löjliga Stockholm! Kan detta fortfara? Nej! Böra ieke våra tullifrande 22 Stock * Den bebådade literära uppsatsen uppskjutes till nästa häfte. Red.holmsriksdagsmän här gripa in för att fä ändring i gällande lag, som om nägot är i olag? Jo! Och jag g&amp;r så långt att jag öppet förklarar att om ingen af dessa herrar gör något i denna fråga vid riksdagen, så ha Stockholms 22 representanter icke gjort sin pligt vid riksdagens slut, de ha då uraktlåtit att bevaka sin stads intressen. Dock — jag hyser fast hopp att detta oj må bli fallet, så mycket mer som mitt önskningsmål ju så makalöst slår i spann med de 22: s tullpolitik: skydd! skydd! Det är ju det, jag begär, situationen begär
Det föreslagna nya stadgandet synes mig derföre icke stå uti rätt harmoni med hvad lagen för närvide bjuder i afseende å lagfart af fast egendom å landet. Sådan lagfart kan nemligen sökas under hvilken rättegångsdag som helst under tingets lopp. Samma förhållande är också för narv:de i afs:de å inteckningsansökning. Afven inteckning kan sökas under alla dagar af tinget, från och med den första till och med den sista, enär alla rättegångsdagarne under ett ting betraktas såsom en enda fortlöpande rättegångstid. Det är således för närv.-de i vår lagstiftning en fullkomlig öfverensstämmelse i båda dessa fall; men skulle man anlaga den förändring, LagUtsk:t nu förordat, att nemligen vid inteckning förmånsrätt i samma egendom Den 17 Juli. lfti skall gälla från den dag inteckningen vid rätten sökes, så skulle utan tvifvel kollisioner mellan inteckningsoch lagfartsansökningar upstå; och följden af dessa kollisioner med eganderätten blefve att inteckuingarne måste vika eller förfalla. Jag vill nu antaga såsom exempel, att en jordegare behöfver låna 10,000 rdr och önskar lemna panträtt i sin fasta egendom. Låtom oss sedan se huru följden blir af Utskits förslag. Han skrifver för ändamålet en skuldsedel och inlemnar den på 'J:dra eller 3:dje rättegångsdagen af tinget, och inteckningen fnststtilles att gälla med förmånsrätt från samma dag. Om nu, såsom Utsk:t föreslagit, förmånsrätten skall beräknas från någon af de förutnämnde dagar, och samme jordegare, sedan han fått penningar af försträckningsgifvaren, som trott sig erhålla en mycket gotl inteckning, derefter försäljer egendomen till någon annan, samt denne nye egare sedermera presenterar köpebrefvet någon dag efteråt, under loppet af samma ting, så får den nye egaren första upbudet och den förut fastställda inteckningen förfaller. Jag frågar om icke lagen, om den antages, skulle innebära en snara och om icke på detta sätt personer lätteligen skulle kunna blifva narrade?
Ståndet och kan icke veta huru de öfriga Stånden afgjort den föreg:de punkten om exersiskompanier, men hitom oss antaga, att blott ett Stånd hade, jemte R. o. Ad., bifallit anslaget. Följden blefve då den, som Hr Gripenstedt omförmält, nemi. att derom skulle löstas inom förstärkt StatsUlsk. Finna R. o. Ad:s ledamöter då, efter ali hafva inhemtat en sådan underrättelse och gjort sig närmare bekanta med tänkesätten inom de öfriga Stånden, all det nu ifrågavar. anslaget ej kan vinnas ulan att det förra äfventyras, så går det ju an, att, när frågan till R. o. Ad. återkommer, låta den falla, som de öfriga ej vilja medgifva. Men sådant är icke förhållandet i närvar, ögonblick, hvarföre jag, på intet vis misskännande Hr Gripenstedts goda afsigt, likväl anser mig höra vidhålla mitt yrkande på ålerremiss. Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar. 10:de punkten gjorda anmärkn:r föranleda till äterremiss, och besvarades denna propos. med starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han funnit ja hafva öfverröstat nej. ll:te punkten, ang:de befrielse för rusthållare frun erläggande af fourage passevolans för underhåll af indeldta kavalleriets hästar samt ett deremot svarande, anslags uppförande å stat. Utsk:s tillstyrkande i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallet. 12:te punkten, ang:de förhöjning af anslaget f ör Lifgardet lill häst, samt det för försvarsverket i allmänhet eller Krigs-collegii departementer anvisade anslags förminskande med /o,ooo r:dr, motsvarande de å beklädnads-anslaget för nämnde reg:te tillvägabrägle besparingar. Hr von Troil:
Jag anhåller, af t detta anförande måtte få hvita på bordet, emedan jag önskar, ntr deröfver framdeles få yttra migj men ber tillika, att genast få fästa uppmärksamheten på det oriktiua i den framställning, att det ej fin nes föreskrifva, huru förhållas skall om Justitieombudsman dör, innan det nya valet är förrättadt. Mjg synas Instructiopen och Grundlagen vara ganska bestämda och rikliga. Grundlagen säger; ”Vid hvarje Riksdag skola Riksens ”Ständer förordna en för lagkunskap och utmärkt ”redlighet känd man SCc.” Om således JustitiaeO mbudsman dör innan valet, så händer intet an-r nät, än att Riksens Ständer sammanträda för att välja en ny Ombudsman, äfvensom dess Efterträdare. Är åter valet förrättadt, sa har man redan valt både Ombud :rnan och Efterträdare, och då måtte ock den senare skola efterträda den förre. Hörr von Hartmansdoiff tänker s g så gärna en Suppleant, vald pär convenance; icke Den 9 Cktober j. Ht. fD, sorn är vald med alfvar, Basom den person man ville hafva att efterträda JuititiasOmbudsmannen. Detta är en tanka, gom vår Grundlags stiftare icke haft. Tvärtom hafva de tänkt,^ att, när man valde t vänne personer, den ene till en tjenstutöfning och den andra för att efterträda denne, skulle man dertill utvälja de bästa för sin tid, Derföre synes mig Suppleanten ovilkorligen böra efterträda Ombudsmannen* så mycket heldre, s<jm han kallas på Svenska, Grundlagsspråket Efterträdare, och det lärer vara det Franska språkbruket, som här förvillar begreppen, ända ti,|l att man skulle tro, att meningen med denna efterträdare icke vore att supléera, Utan att sous-pliera.
För året 1855 äro räkenskaperna väl icke ännu fullt afslutade, men efter hvad inhemtade upplysningar gifva anledning antaga, hafva utgifterne under detta år åtminstone icke betydligt understigit hvad i den på Styrelsens förslag för året fastställda utgiftsstat blifvit beräknadt eller 1,010,000 R:dr, allt Banko. Hufvudsakliga anledningen till utgifternas så stora till - Bil. N:o 1 till Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 25 vext dessa tre år, hvarunder fångantalet dock icke obetydligt minskats, är att söka uti de under nämnde år gällande höga varupriser, och enär dessa priser svårligen torde åter nedgå till hvad de utgjorde vid den tid anslaget bestämdes, till det belopp Riksstaten nu upptager samt framställning dessutom snarligen torde vara att emotse om förbättring i den vid Fångvårds-Inrättningarne anställda, i allmänhet svagt aflönade tjenstemannapersonalens vilkor, hvilken framställning ej eller torde kunna lemnäs utan afseende, så vill det synas, som skulle den summa, hvartill anslaget för fångars vård och underhåll nu är beräknadt, icke vidare vara för ändamålet tillräcklig.
I detta ämne hafva från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottets handläggning blifvit remitterade serskilde motioner, hvaruti blifvit yrkadt, af: 1:0 Carl Gabrielsson från Östergöthland, att de besvär oeh kostnader, sorn uppkomma deraf, alt strörotarne i flere orter äro på långt afstånd från stamrotarne skiljde, måtte, så vidt möjligt är, afhjelpa® genom Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 4& 3 tillåtelse för Rotehållarne, att utbyta de på längre afstånd från stamrotarne varande strörotar, emot mera närbelägne; 2:0 Mäns Månsson från CalmaF Län, att en jemkning i roteringen vid Smålands Båtsmans-Compagnie måtte ske, så att de hemman, som äro belägne intill hvarandra, blifva till hvarje roteringsnumer sammandragne; 3:o Jan Petter Jansson från Stockholms Län, att enahanda sammandragning och jemkning måtte ega rum i afseende å Båtsmansrotarne inom sistberörde Län, der roteandelarne äro spridda ofta på 2 till mils afstånd från hvarandra; 4:o Johannes Christoffersson från Kronobergs Län, att, enär den roteinteressenter lemnade frihet att sammandraga sig endast på få ställen blifvit begagnad, oaktadt deras aflägsenhet från hvarandra medförde stora olägenheler, så väl för rotehållarne, sorn soldaterne, hvilket förhållande skall ega rum i den del af Kronobergs Län, sorn är anslagen till rotering vid Calmar Regemente; det måtte en sammandragning af stamoch strö-rotarne, oberoende af rotehållarnes godtycke, blifva allmänneligen påbjuden och befalld, samt taga sin början med första numret i hvarje Compagnie.
I afseende på Författningens verkställighet. § 58- Konungens Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit, hälla allvarlig hand; och skall det ovilkorligen åligga krono-, stadsoch polisbetjente, samt andre i sådant afseende vederbörligen förordnade personer, att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en hvar rättighet att förbrytelser emot denna Författning angifva och åtala; undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid, de i tjensten äro, emot husbondefolk; men rättighet att, så i släderne som på landet, anställa visitation och göra beslag, tillkommer endast kronofogdar, landsoch stadsfiskaler, länsmän samt andre af Justitie-kanslers-embetet eller Konungens Befallningshafvande förordnade personer, äfvensom polisoch stadsbetjente i städerne, hvar och en inom sitt distrikt, så vida ej, hvad kronofogdar och länsmän beträffar, desse genom Konungens Befallningshafvande, efter hos Kongl. Maj:t föregången underdånig anmälan, blifvit bemyndigade att anställa visitation äfven utom deras distrikt. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro och efter det bränvinsbrännings-redskapens innehafvare eller, i dennes frånvaro, hans på stället varande ombud eller någon af hans husfolk derom blifvit tillsagd; åliggande det nämnde publike betjente att, när förbrytelser hos dem af andra angifvas, målen lagligen instämma och utföra, dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är. De fall undantagna, då bränvinsbrännings-redskap, antingen ostämplade eller stämplade, finnas af större innehåll, än egaren får dem bruka samt denne, på grund af 34 §, till ansvar härför kan kännas skyldig, må, vid skeende beslag hos någon till bränvins - Bevilln.-, Lag-samt Allm.
Herr ble^ken8kölcl, IbuäviA Oecrlok; Friherre 8tröml'elt, Fullm. Grefwe Ltrömkekt, Larl; Herr Lcbmitterlot , INenniliA Lbri8topber och Friherre Örn8kölU, polian Willielm ; och befunnos dertill wara walde: N:o 7Z Grefwe Leijonsteät, LarttOfwerste, m.m. — 77 Friherre SMlaä, kebr, -öfw. Lieutenant. 686 Herr Lne8ckölä, krans, Ofw. Lieutenant. 6or Herr lltcermark, Fullmägtig Herr klack, kreclric, Häradshöfdinge. 8Z4 Herr 8tac1 von läoll8tein. Natts (zustak. Secreterare. Efter uppläsningen häraf anmältes att Herr Lne8ctiö!6 afsagt sig det honom nu tilldelte rum säsom Elcctor. Upplästes ett ifrån Banco-Utffottet inkommit Memorial af den 29 dennes, innefattande berättelse om Banco-Werkets tillstånd och förwallning, samt hemställan om förbättring i wilkoren för Pappers-Mästaren och Arbetarna wid Banquens Pappers-Bruk. Lades pä bordet. Likaledes föredrogs ett Memorial af samma dag frän npstbemälte Utffott, innehällande i anledning af gjord Remist frän det Heder warda Bonde-Ståndet, för hwilket 2.ne Fullmägtiae medelst utöfningen af deras Riksdagsmans-rätt saknas, en hemställan om angelä genhe - 124 Den ZO Augusti. genheten af sädan till »vidtagande ffpndesam anstalt inom det Hederwärda Ständet, att Banco-Fullmägtigffapet ma kunna oförtöfwadt äterstälias i dest fulla activits.
Domkapitlets tanke, förnämligast tala för en snart skeende löneförbättring åt bemälda presterskap, nemligen: att Lappmarken visserligen fått utaf framfarna konungar njuta stora vedermälen af omvårdnad, på det kristendomskunskapen måtte bland dess befolkning allt mera utspridas, och att derföre de löneanslag, som tilldelats presterskapet derstädes, varit, såsom det synes, för sin tid till fullt skäligt belopp beräknade, samt äfven torde blifvit för nuvarande presterskap, oaktadt förökad lefnadskostnad, tillräckliga, om de efter samma beräkningsgrund fortfarande utgått, men att vid Lappmarkens framskridande odling presterskapets inkomster icke, såsom det bort kunna förmodas, vunnit någon tillökning, utan i stället lidit en betydande minskning, enär de tiondegifvande lapparnes antal, i synnerhet till följd af renbetets försämring genom nybyggarnes förvållande, inom nästan alla församlingar aftagit i sådan grad, att, då t. ex. uti Juckasjärvi församling och Saarivuoma distrikt i början af detta århundrade funnos femtio skattande Lappar, finnas nu derstädes ej mera än två sådana, hvaremot de skattskyldige nybyggarne icke i samma mån förökats till antalet, och dessutom, med få undantag, äro så fattige, att de ofta sjelfve behöfva understöd af pre - 14 Bil. N:o 7 d) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. sterna; hvartill kommer, att, sedan den åt desse senare på lön anslagna kronotiondespanmål icke vidare uppbäres in natura och fritt forslas till Lappmarksgränsen, denna förändring i det ursprungliga adöningssättet försatt dem i en ännu svårare ekonomisk ställning, hvilket förhållande äfven haft till följd, att bristen på prestmän, som äro kunnige i Lappska språket och villige att tjenstgöra inom Lappmarken, blifvit allt mera kännbar och hotar att göra tillsättandet af de presterliga befattningarna derstädes omöjligt.