Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mohammed prisade, då han efter en ansträngande dag vederkvickte sig i sin älskade Ayeschas hus med en enkel kvällsvard af kornbröd, dadlar, mjölk och honung. Det är samma storartade solnedgångar, som ända sedan forntiden samlat män och kvinnor på husens tak till att dagligen på nytt bevittna och njuta af ett skådespel, som för hvar gång är lika gripande. Mörkret bryter i en sådan stund in så hastigt, att man nästan tycker natten redan rufva öfver landskapet, medan den stora aftonsolen ännu glöder i horisonten. En mörkröd belysning faller öfver allas ansigten som ett sken af facklor och fyrfat tända i en mörk graf. Då tycker sig europeens öra förnimma tunga suckar långt vesterfrån och suckande säger han till sig sjelf: Här jordas menniskoslägtets barndom. Den ligger svept i muslimansk drägt, men under kaftanen ser jag en staf sticka fram, omvirad af vissnade vinrankor. Hufvudgärden är en hög af sönderbrutna strängaspel, och under turbanen ser jag den sammantorkade olivkrans, som efter friska, lyckliga menniskors ungdomslekar och oblodiga tvekamp grekiska kvinnor öfverräckte åt pristagaren. Nelly tänkte visserligen icke nu på allt detta, men hon kände det omedvetet. Då Blumenbach talade för hårdt, tyckte hon att hans röst skar på ett obehagligt sätt mot aftonens djupa stillhet. Hon tyckte, att hon nästan skulle vilja ropa till honom: Men så tala då sakta. Kommer ni icke i håg att vi stå framför en sofvande! Hon hade stannat vid den innersta gårdens springbrunn. Utan att tänka derpå lade hon sakta sitt finger på det alnshöga blyrörets mynning. Den nyss rakt uppstigande strålen brast sönder i tusen skärfvor, hvilka föllo till marken. – Ack, hvarför afbröt ni den vackra silfverpelaren? – ropade Blumenbach till henne med lekfull klagan. – Ack, för att ni skulle afbryta er långa dispyt! – svarade hon i samma ton. Alla började skratta, med undantag möjligtvis af Emin, hvars ansigte alltid uttryckte samma oföränderliga allvar. Harven vinkade Nelly och tog temligen vänligt afsked af Emin. Blumenbach räckte honom deremot sin hand med ohöflig köld.
Jag torde* i anled ning af Herr Påhlmans anmärkning, blott få upplysa, att om Ridderskapet och Adeln bestämmer anslaget åt ManufacturLånefonderne till 500,000 R:dr, utan att dervid bifoga det af mig föreslagne tillägg, eå kunna icke andra Manufacturier än de, som enligt nu gällande stadgar och författningar dertill äro berättigade, af detta anslag erhålla Låne-understöd. Herr Påhlman: Man har, bland andre slags Manufacturier,- omtalat Glastillverkningen, och ansett den berättigad, att af nu ifrågavarande anslag bekomma låneunderstöd. Denna Glastillverkningena förmenta rättighet är fullständigt upptagen i det vidlyftiga Betänkande StatsUtskottet rörande fördelningen af ManufacturLånefondernes anslag, särskildt af* gifvitSkulle man nu ingå i pröfning af Glastillverkningens låne-räitighet, borde en lika beskaffad piölciog jemväl af aila andra slags Ma - Den 8 Junii f. m, 379 nufacturgrénar aga rum; men desse ämnea aro, såsom jag förut nämnt, särskilt afhandlade uti ett af S<atsUtskottet deröfver afgifvet Betänkande, hvadan de samma först, när detta Be™ tänkande förekommer, lämpligen kunna pröfva*. För närvarande är åtminstone en sådan pröfning, till det minsta sagt, alldeles öfverflödig. Friherre Cederftrom: Ifall det nu gällande Reglementet för ManufacturLånefonderne medgåfve lånerättighet åt alla slags Manufacturier, vore visserligen mitt tillägg öfverflödigt; men då, enligt berörde Reglemente, endast vissa Manufacturier äro till lån berättigade, så anser jag för mia del, det vara högst nödigt, att just nu, när summan af anslaget bestämmes, jemväl stadga, det lånebiträdet mä utsträckas till alla slags Manufacturgrenar. Grefve Mörner'.
Lagerbjelke har rätt derutinnan att i denna fråga 2 Stånd icke stannat emot 2, utan alla Stånden hafva stannat i olika beslut, och då måste den afgöras i förstärkt Utsk., och kan icke annorledes afgöras, derest jemkning icke mellankommit. Hvad åter angår den sednare frågan, eller huruvida detta ämne är af ekomisk eller bevillms-natur, så lärer det vara ostridigt, att bestämmelserne för bränvinslillverkning äro af ekonomisk natur, men deremot skatten för denna tillverkning måste hänföras under bevillnings, och såsom sådan behandlas. Om således i fråga om Den 17 Juli. 139 bränvinsbränningen och beskaffenheten af redskapen 2 Stånd stannat mot 2, har frågan förfallit. Men om BevillmsUtsk. sedan, i fråga om bevillningen, säger, alt man skall betala för den större redskapen högre bevillning och för den mindre ringare belopp, så är detta att hänföra lill bevillning och måste såsom sådan ovilkorligen behandlas. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag anser visserligen ganska ledsamt, att BondeSt. låtit missleda sig af Bevilln:sUtsk:s framställning i andra punkten af dess förslag, emedan det har till följd, att om R. o. Ad. återremitterar betänk. BevillntsUisk. på denna återremiss icke kan lemna annat svar, än att 3 Stånd redan bifallit denna punkt. Att frågan är af ekonomisk natur, torde icke kunna bestridas; den är icke på något sätt bunden af tariffen, som längre fram förekommer i afseende på tiden, under hvilken man utöfvar bränvinsbränningen. Jag tror icke, att numera någon förändring kan göras och anhåller derföre, alt R. o. Ad. måtte låta bero vid de redan fattade besluten. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Lika med Gr. Lagerbjelke anser jag, att Ulsk. origtigt uppfattat meningen med 75 § Riksd:sOrdn. hvilket blifvit af honom så fullständigt ådagalagt, att derom icke torde vara mera att orda.
Huru än härmed förhöll sig den 17 D»n 20 November. 2^9 Mars, är det likväl säkert att äfven en stor del af deni, sorn hurde till pluraliteten, få dagar derefter syntes hafva ångrat siri seger, och nu liksom deltogo med minoriteten i den sorgsna sinnesstämningen, som alltid följer en öfverilning i spåren. Det är bekant, att sedermera, under loppet af Riksdagen frågan ikläddes formen och egenskapen af elt Lagförslag om Offentlighet för alla fyra Ståndens öfverläggningar, motiveradt genom en Kongl. Majlis Kådiga Proposition. Såsom sådan gick den, efter Remiss, till Lagoch OeconomiUlskotlen , och hade så nära råkat in i GonslilutionsUtskottct. Hvad många förutsett, nemligen att den på sådan vandring skulle gå vilse, och förlora sig, inträffade också verkligen. Utskotten kunde icke komma någon väg med en sådan question; omöjligen kunde den anses och behandlas såsom föremål för Civil-, Criminaleller Oeconomisk Lagstiftning, att gemensamt af alla Stånden afgöra», i tnån af pluralitet. Försök alt få den betraktad såsom Constilutionsfråga ville icke heller Ivckas. Den afvisades således såsom ett ämne, utan bestämd egenskap, dermed man icke kunde sig befatta och Stånden låto dervid bero. Frågas nu, hvad månne är den då? Jo! det man genast och i enlighet med dess natur bordt låta den få vara: En af hvarje Stånds välbehag beroende Polis-fråga, tili den grad enkel, alt dc åtgärder, som i anledning deraf kunde Den 20 November. komma att vidtagas, hvarken behöfva räka i strid med Grundlagarne, eiler göra något tillägg eller ändring i RiddarhusOrdningen nödigt, för att kunna verkställas, när som hälst.
Genom förandet inom linien, såsom Inventarium värdet af det för Bankens egna behof tillverkade och betalde papper utöfver åtgången för året - f. Genom beräkning af Räntefordringar och Ränte cLn I r!«1» till 1» ucii-tdoi-c» »rote clut - — g. Fahlu Hospitals andel af framlidne Landshöfding Friherre Duwalls til fordran Banken influtne Reductions - h. Diverse Afskrifningsposter - År 1833. 7,706 105,904 Saldo, Capital-tillvext i834 på grund af årets rörelse R:dr 174,310: 2. i. Ytterligare Capital-nedsättning har egt rum 1834: i. Genom den 6 Augusti 1835 beslutad förändring i räkenskaps-methoden, sålunda att å de så kallade Silfverfastighets-Lånen upptages ett minskadt Capitalbelopp och i dess ställe motsvarande årlig Ränteafkastning af dem beräknas (se Noten vid N:o 1) k. Genom fattadt Beslut, att låta Riksgälds-Contorel tillgodokomma det vid i834 års utgång öfver 5 millioner Grundfond varande Capital-öfverskott, 113,610 nemligen årets Capitalvinst och derutöfver - Saldo, tillvext af Capitalet i74,3io: 2. 1. 143,226: 38. 3. Beriitt. 1840 j efter sid. 68.) Bankens samtlige Tillgångar, jemförde till dess samtlige Skulder, utvisande det enligt Räkenskapen befintliga Total-öfverskottet eller Capitalet, sådant det vid hvartdera årets utgång sig bestämmer, Skulder: Låne-Banco-SkulcL a. För räntebärande Förbindelser, här ledande sig från upplåning före år i83o ..ii. b. För upplåning i83o och sedermera till Fond åt Discont-Inrättningar . C. För upplupne outtagne räntor d. För utelöpande Invisningar och At tester i . e. För medel, som blifvit till bestämde ändamål reserverade och afsatte .
Det torde visserligen icke vara beliöfligt, att här försvara hvad jag i underdånighet anmält om behofvet af vakt vid Skaraborgs LandsCanzli. Jag är dertill föranledd af de flere inbrottsstölder som både inom detta och andre Län blifvit i sednare tider begångne, samt hvartill försök afven vid LandsCanzliet blifvit gjorde; och om mia framställning lemnäs af Ständerna utan det afseende Kongl. Majit för Sin del täckts derå i Nåder fästa, skola åtminstone icke följderne stanna på min rakning. Jag vågar dock fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å Herr Sante*sons, vid Siats-Utskottets Betänkande, bilagde serskildte votum, och hvarvid jag tror mig äfven kunna , i afseende på belägenheten af Skaraborgs LandsCanzli, åberopa mine öfrige här varande landsmän, sorn säkerligen skola med Herr Santesson instämma. De fleste Embets-Verk och Landshöfdinge-residencer, utom Skaraborgs, äro förlagde antingen i Städer, der ständig garnizon hålles, eller der nattvakter äro till finnandes, eller ock, såsom i Örebro, inom Borg och Slott, der handlingar och penningar kunna med säkerhet förvaras. Skaraborgs LandsCanzli åter ligger isoleradt vid öppen landsväg utom Stadens jurisdiction. I Ränterihuset är väl en Vaktmästare boende, så att för Ränteriet någon serskild vakt ej behöfves, men Vaktmästarens vaksamhet kan ej sträcka sig utom Ränteriets omkrets och icke heller torde 2* lien 1 Martil, man af en person som hela dagen passar upp, fordra vakthållning, afven örn nätterne. Jag ser således ej annan utväg, om ifrågavarande anslag icke varder beviljadt, ån att man nödgas förse fönstren i Embetsrummen med jerngaller, hvilket dock år ganska obehagligt för dem, som om degen skola vistas och arbeta i dessa rum.
Det är bättre att gå varsamt men säkert tillväga, än att taga en häftig fart och kanske tröttna midt i backen. Hr von Hartmansdorff: Flere ledamöter hafva här anmärkt, hurusom R. St. icke skulle hafva råd lill att bekosta så stora summor för fängelserna, dä man nyligen beviljat en sä betydlig summa för rustningarne och torde fä gifva ännu mera för dem. Jag erkännner visserligen alt penningar kunna blifva svåra att anskaffa; men då det är fråga om att välja emellan försvaret mot inre fiender, som man icke kan undgå, och yttre flender som man måhända hade kunnat slippa och kanske kan slippa ännu, så är det väl skäl att göra något äfven för det inre lugnet, hvars svårare störande kan befaras, sä framt vi ej gore våra fängelser bättre. Jag tror således R. o. Ad. icke böra sätta fängelserna tillbaka för den tillfälliga utgifts skull, som man fått göra för rustningarne. En annan fråga, lill hvilken man måste återkomma, emedan del höres på Frih. Tersmeden, att han icke varit med ifrån öfverläggningens början, är, om den summa som anslås, skulle spridas på flera föremål, eller hållas tillsammans för ett enda. Det torde ursäktas mig, om jag åberopar hvad jag förut sagt, nemi. att om man vill sprida summan dels på vära häradshäkten, som, efter nu gällande lag, skola byggas af häraderna sjelfva, dels på de stadshäkten, som skola byggas af städerna, och hvilka för närvar, lära vara omkring 86, och dels derjemte till länshäktena, så varder följden, att medlen ej räcker lill någondera delen. Den 94 Den 22 Maj. sorn är fattig och vill något uträtta, skall koncentrera sina krafter för att göra verkan. Derföre böra vi, såsom jag redan sökt visa, denna gången anslå medlen till de fängelser, som bäst behöfvas, nemi. länshäkten, hvarmed åtskilliga län redan äro försedda, men hvarmed ännu flera bör förses. Om häraderna och städerna sjelfva skola allena bygga sina häkten, eller om Staten skall dermed hjelpa dem, är en fråga, i hvilkens pröfning jag önskar att R. o. Ad. nu icke måtte sig inlåta.
Graderingen af dessa Staters förbättrade, oftast endast förändrade, någon gång försämrade Lönings-Stat ifrån år 1774 till år 1816, synes vara utredd genom Förvaltningens af SjöÄrenderne till Kongl. Maj;t underdåniga utlåtande af den 13 April 1819} men hvaruti, jemte förvaltningens gemensamma erkännande af berörde Staters rätt till full inqvartering, i likhet med deras vederlikar vid Flottorna, framställes alternativ, att med halft belopp e. mot hvad deras vederlikar bestås, godtgöra dem. En af Förvaltningens Herrar Ledamöter, Amiralen m. ra. Friherre Lagerbjelke vitsordad Den 21 Fehr narn. ä ena sidan genom en närmare local-kännedom, å den andra, såsom verkställare af den reglering inom hvarfc-staterna, sorn på Kongl. Majits Nådiga befallning tillvägabragtes år 1816, förenade sig icke i detta sednare alternatif hvadan han i serskilt betänkande, bilagdt förvaltningens förberörde underdåniga yttrande, utvecklade grunderna för denna skiljagtiga åsigt, och förenade sig Herr General-Amiralen m. m. Friherre von Stedingk till alla delar i denna af Herr Amiralen Friherre Lagerbjelke yttrade tanka. Häruppå b3r Kongl. Maj;t, med tillkänna, gifvande a i dess Nådiga afsigt, att inför Rikets Höglofl. Ständer föreslå nödvändigheten af ett serskilt anslag till omförmälte behof» hvilket af Statsmedlen, utan betungande af Flottans nybyggnads och underhållsfond, borde beviljas och, till den ändan ytterligare förständiga! Förvaltningen af Sjöärenderne» att i underdånighet inkomma med förslag till den inqyartcrings-stat, hvilken i Förvaltningens ofvanbercrde underdåniga utlåtande af den 13 April 1819, blifvit i sista rummet tillstyrkt, sorn vill säga, beräknad till half inqvartering emot dea som Hvarfs-staternas vederlikar vid Flottorna åtnjuta»
Då deras vidlyftiga betunktn och förslag omsider inkommit, hvilka tillsammans upptaga en act af mera un ^ alns höjd och ur att beskåda i civil-departementet, upprättades deröfver fullständiga berättelser och sammandrag, som sedan af mig måste med handlingarnas genomgående granskas, rectifieras och, till en del genom brefvexling med vederbör., coinpletteras, hvilket allt för en föredragande, under de öfriga dagliga göromålens skötande, icke så snart lät sig verkställas.; och det befanns vid detta förberedande arbete, med huru stora, att icke. säga lör närvar, nästan oöfvervinnerliga, svårigheter, verkställigheten af större delen af dessa förslag var förknippad. Under min sjuklighet åren iS35 och 1Ö36 fullbordades af mig berörde arbete, så att det, jemte ett af mig deri för fa t la dt betänk., i Maj månad sistnämnda år eller i836 anmälles i den s. k. Statsråds-lieredn:n, då det beslöts, alt handlingarna skulle lill närmare granskning — hvilken icke vid en föredragning kunde behörigen verkställas, —■ emellan Statsrådets ledamöter circulera; och hade denna granskning icke före det jag upphörde med statssecret.embelets utöfning medliunnils. Häraf lärer således vara uppenbart, att detta ärende af mig icke saknat handläggning , hvarom Utsk., genom efterfrågan i civil-departementet, kunnat erhålla nödig upplysning af den förteckning på oafgjorda ärenden, som jag vid mitt afträde ur tjenstgöring till min efterträdare aflemnade och af oss begge undertecknades, 20 Den i Juli f. m. Och härmed har jag afgifvit min förklaring öfver livad mot min embetsförvallning såsom statssecret. af Const.Utsk. blifvit med anledn. af 107 §:n Reg.Fm anmärkt. Jag öfverlemnar nu till H. R. o. Ad. att pröfva, huruvida i det omdöme om denna min förvaltning Const.Utsk. uttalat, rättvisa mig vederfarits. Hr Ulfsparre, Georg, anförde skriftligen följande: Äfven jag anhåller att få yttra några ord i anledn. af det nu föredragna Const.Utskts memorial.
Ernst hvarken orkade eller ville gå ner till table d ' höten, så vi spisade på våra rum, jag gick aldrig ut, det var således en ren händelse, att vi blefvo bekanta. Jag hade gått ner i lässalongen för att hämta en bok, o c h där satt hon och sjöng vid pianot. Hon hade en vacker röst, och hon sjöng några svenska folkvisor, som det kändes så eget o c h vemodsfullt att höra så långt från hemmet! » Jag stannade kvar o c h hörde på henne, o c h när hon slutat, tackade jag henne. Sedan sjöng hon ett par gånger för mig, o c h så bad jag henne slutligen komma in till oss en stund, någon dag då hon kunde lämna sin mor, — det var för henne de voro nere i södern, — o c h sjunga lite för min son, han var så road af musik. Hon hade naturligtvis hört talas o m h o n o m o c h visste, att han var sjuk, — o c h hon lofvade komma följande dag. » När jag talade om för Ernst, att han nästa dag skulle få besök af en ung flicka, s o m lofvat sjunga för honom, blef han riktigt ond på mig. Han » ville inte, att hon skulle komma, ville inte se henne; mamma visste ju, att han inte kunde tåla att ha främmande omkring sig, han ville inte b a o c h behöfde ingen människa i världen, så länge han hade sin mamma. » Jag sökte öfvertala honom, men sade på samma gång, att om han inte ville, om han inte hade lust, så var det den enklaste sak i världen att ge henne återbud. Gud hjälpe mig så visst, jag låtsade, s o m om jag önskade det för min skull o c h inte för hans. Jag började bli rädd, för att han skulle bli människoskygg. Så fort jag inbillat h o n o m, att det skulle förströ mig, bad han mig låta saken vara o c h inte bråka. — Och så kom hon med sina noter. Jag märkte IDUN 28 att hon inte väntat, att han skulle se ut, som han gjorde. » » Har öfverstinnan sin sons porträtt med sig? » » Ja. » Hon hade det i ett etui, som hon tog upp ur fickan. » Hvad han är vacker, sådana härliga ögon, o c h så ung han ser ut! » » Han är trettio år.
S. D. Bifölls Banco-Utskottets Memorial, Nio 112, med förslag, angående en förbättring ad interim uti Banco-Statens löne-inkomster; äfvensom rörande de flere till beloppet beräknelige, dels årliga och dels tillfälliga anord - Prot.-Vtdrag den i? 125 ningar af Bankens omkoslnadsräkning intill nästa Biksdag, S. D. Bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 177, i anledning af väckt motion om en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, med anhållan om vidtagande af Oeconomiska Författningar till välmågans återförande och landets förkofran. S. D. Föredrogos och biföllos Banco-Utskottets Memorial: N:o 106, angående ett från Herrar Banco Fullmägtige till Banco-Utskottet ingifvet förslag till Brandreglemente för Banken; Nio 10g, med tillstyrkan , angående en serskild ökning i löneinkomst, personelt för Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs Lane Contoir, från och med år 1829; och N:o no, i fråga om fortfarande af skedda anordningar vid Låne-Contoiret i Götheborg af et t arfvode för Låne-Extractets uppgörande och ett arfvode såsom skrifvare-hjelp för Conj toirets Ombudsman. S. D. Vid förnyad föredragning lät Bonde-Ståndet bero vid Lag-Utskottets Memorial ,’ N:o 163, i anledning af Riks-Ståndens serskil - 12 6 Prot.-TJtdräg den 12 Februarii 18304 da beslut, angående Utskottets Betänkande, Nto 95, och Utlåtande, N:o 155, om ändringar i Kongl. Förordningen, den 24 Augusti 1813, emot fylleri och dryckenskap. S. D.
R:dr Ö. 2,493 3,000 _— 1 Pharmaciae & Chemi® Professor 2,493 3,000 — 1 Måleri® me di ca; d:o 2,493 3,000 — 1 Artis obstetriciae d:o 2,400 3,000 — 1 Professor i kliniken för barnsjukdomar . 2,400 3,000 1 d:o i Palhologisk Anatomi För Fyra Aldre Professorer: Löner, å 4,000 R:dr . 16,000: — För Fyra Yngre Professorer: Löner, å 3,500 R:dr . 14,000: — samt dessutom för Professorn i Anatomi : arfvode 500: — 30,500 900 930 — Läraren för barnmorske-elevernas undervisning. Chemiae Adjunkten : För hällande af kliniska föreläsningar vid Stockholms stads och läns kurhus ang. veneriska sjukdomens kännedom o. behandling, arfvode. 1,500 T:pl 24,558 — 31,510 — Transport 43,100 — 12 Hör till Stats-Utsk:s, år 1857, Uti. T:pl Nuvarande löner och arfvoden m. m. Kongl. (Oförändrade.) För vård, underhåll och förökande af bibliotheket, samlingarne, inventarier m. ni. » Anatomi-salen » Laboratorium » egendomens underhåll, eldning och Ivs nings-ämnen ra. m. Till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbeljente Summa R:di Stats-Utsk. föreslår löner och arfvoden m. m. Tillökningen i Institutets anslag blifver således 20,382 R:dr 8 öre. lior till Slats-Ulsk-.s, år 1857, Uti N.-o 14-8. 13 Tab. N:o 9. Natur his tor iska Riks-Museum. Nu va rande loner och arfvoden in. in. Kongl. Majit föreslagit loner och arfvoden m. m.
Hon hade varit förmögen och kunde varit det ännu, om hon ej, smittad af affärsfebern, som låg i sjelfva luften, satt upp ett väfveri, hon också, samt godtrogen och bottenärlig som hon var, låtit lura sig af en filur till verkmästare — en fransman, som blifvit rik på hennes bekostnad. Nu hyr hon två små rum i samma hus, som varit hennes eget, samt dertill den stora salen med de präktiga väggmålningarna, der Bertha och hennes syskon dansat efter det gamla klaverets toner. Der säljas nu gammalt porslin, apelsiner, lax, hummer, rökt strömming, grönsaker med mera, allt efter olika konjunkturer och årstider, och på behållningen af den lilla handeln är det den gamla lefver. Visst är det knaggligt och svårt, ty hon är sangviniker af rang och ser allt ljust och stort, tills det går upp och ned derpå — men mången finansminister kunde afundas henne förmågan att reda sig ur trasslet, och hur hon bär motgångarne sedan! — det är rent storartadt! Sjelf sitter hon bunden vid soffan, lam i benen sedan flere år, men kommenderande som en general, liflig, ung och entusiastisk vid sina sjuttionio år. Nu är hon på sommarnöje. » Maskrosorna slå ut i rännstenen », skrifver hon. » Jag har en framför mig på bordet. Har du riktigt sett, hur vacker en maskros är? » Det är många år nu hon suttit instängd, hon som varit rörligare än andra, och som älskar naturen med skaldens och konstnärens värme. » Jag lefver mest i minnets verld, der jag plockar den ena blomman efter den andra », står det vidare i brefvet. » Visserligen är jag skröplig och kan nu mera knapt röra mig, men jag älskar lifvet, och kan du tro det? — sinnet är så friskt, att jag tycker mig ibland kunna vända upp och ned på hela jordklotet. Att bli ensam — mer och mer ensam • — se alla gå bort — det är det svåra, men lifvet är så skönt, Gud så god! Jag förstår mig lika litet på att klaga som den gamle åkarkampen, som betar mina maskrosor. Hur tåligt och pligttroget ett djur kanvara!