Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet anser således skäl ej vara för t anden ali föreslå nå ion ny grund för den ifrågavarande afgiflens uttaxering. Hvad vidare angår namnet på denna afgift, så har detsamma nu mera vunnit häfd. Det eger ock förljensten att uttrycka hvad dermed menas. Då afgilten derjemte användas för ett så ädelt ändamål, som det att till helsan återhjelpa den lidande, synes en sannt sedlig känsla ej böra finna sig sårad af den riktiga benämning, hvarunder afgiflen utgår. Utskottet hemställer alltså, det Herr Lindeslröms anförande icke heller i detta hänseende måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande Kongl. Maj:ts Proposition i ämnet får Utskottet, i öfverensstämmelse dermed och på de af Seraphiraer-Ordens-Gillet anförda skäl, tillstyrka, aU Rikets Ständer mätte besluta att, att till veneriska smittans hämmande och bolande, en kur hur safgift må beviljas att fortfarande lill och med det år, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantals-skrifven person för Stockholms stad 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 15. med högst 50 öre och minst 3 öre somt inom öfriga delar af riket med högst 25 öre och enahanda vilkor, sorn vid sist för flutna riksdag blefvo bestämda och uti Kongl. Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Jan. 1860, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af räckt förslag om förändring i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854, angående hort s tamp Jin gens verkställande. Uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt motion har Herr W. M. Ekelund föreslagit den förändring i ofvan åberopade Kongl. Kungörelse, att tillåtelse måtte beredas Kortfabrikant i stad, der Landtränteri ej finnes, att hos Magisiraten mot kontant betalning erhålla kortkonvoluter, dock icke till mindre antal, än nu är föreskrifvet. Till stöd härför har motionären anfört, att genom den föreslagna förändringen skulle
Denna vara, som för närvarande förtullas alnvis, men med iagttagande af tullafgiftens höjning, i mån som duken är af större bredd, synes lämpligen kunna åsättas bestämdt värde och tull efter vigt; i hvilket afseende Utskottet föreslår, att för denna artikel må antagas följande redaction och tullbestämmelser: Broderduk, Marle och Stramalj. Tullvärde. fö^TulMrde. Inf‘ Tull. Utf. Tull. 20: af Silke och Bomull 1 U. 5 — —] 5: af Ull 1 U. 112 —I 3: 16 — af Bomull, Lin, eller > Fria. Hampa, enkla eller i blandade 1 U 4° ““*/ Böcker. Vid gällande taxas bestämmelse att på Svenska tryckte böcker icke lå införas annorlunda än mot 20 procents tullafgift å värdet har undantag synts Utskottet skäligen böra ega rum i afseende å Finlands litterära produeter, hvarföre Utskottet hemställer, att taxan i denna del må få följande förändrade lydelse: Bih, lill Ii. St Prot. 1844. Qvantitet för Tullberäkningen. IofTulL Utf‘ Tul1' på främmande språk etc. 1 på Svenska tryck te i Finland / i andra länder ioo Rdr 20 — ) Caffe. Den under oförändrad tull af 3 sk.
Tre egne Fullmäktige,” S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottets den 30 sistlidne Juli på bordet lagda Memorial N:o 20, i anledning af återremisserne af de uti Memorialet N:o 9 afgifna förslag till ändringar" och tillägg i 28 § Regerings-formen, lades Utskottets rörande sednare alternativet af förslaget sub N:o i gjorda tillkännagifvande till handlingarne, och fann Ridderskapet och Adeln för godt att vid Utskottets förevarande Memorial i öfrigt låta bero. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 30 sistlidne Juli på bordet lagde Utlåtanden N:o 269, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående utbetalning af det vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensionsfond för Borgmästare i städerne utom Stockholm samt Kommisions-landtmätare jemte deras enkor och barn; N:o 270, i anledning af väckt motion om gratifikation eller pension åt Akademiadjunkten Ramström; och N:o 282, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, angående eftergift af den en del skattskyldige inom Götheborgs fögderi af Götheborgs och Bohus län ådömda ersättnings-skyldighet i följd af förre Kronofogden Clir. Öboms balans. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 30 sistiidne Juli på bordet lagda Utlåtande Prot.-Utdrag den 2 Augusti 1851. 445 N:o 127, i anledning af väckte motioner om inrättande af socken-bibliothek, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med godkännande af Utskottets yttrande rörande ifrågastäld underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes af Rikets Ständer äska anslag till sockenbibliothek, afslå den del af förevarande Utlåtande, hvaruti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t blifvit af Utskottet tillstyrkt. Från Högv. Preste-Ståndet.
Att Statscont., såsom varande i sjelfva verket intet annat än en liqvidations-bureau, någon gång blifvit organiseradt i collegial form, är och förblifver ett fullständigt misstag. Någon deducerad bevisning, att förhållandet verkligen är sådant, erfordras för ingen del; ty detta misstag både ligger öppet och är öppet erkändt, deruti nemi., att Presidenten eller Collegiets ordförande, till motsats af första ideen om ett Collrm, i Statscont. är ensam beslutande. Det enkla och rätta hade varit, att verket fått en directör, eller skattmästare, eller chef med hvad annan benämning, som ansetts tjenlig, med under hans omedelbara förmanskap lydande tjenste-, men icke oafhängiga embetsman, såsom förhållandet är t. ex. med Postverket och Landtmäteriet. Skulle härutöfver, vare sig med hänsigt till den högre representation, man kunde anse chefen tillständig, eller med afseende å vissa smådetailler, dem han icke ansåges väl medhinna eller borde befrias från att alltjemnt följa, ett närmare biträde anses erforderligt, så hade rätta utvägen varit att tillstå honom en sous-chef eller underdirectör. Om man nödvändigt velat gå härutöfver, för att, om jag så får uttrycka mig, gifva styrelsen en bredare front, borde man likväl inskränkt sig tili hvad Tullstyrelsen kan tjena som modell, eller att tillsätta 2.‘ne departementschefer, af hvilka hvardera inför directören föredroge sina tillhörande ärender; och synes en sådan fördelning för Statscont. lämpligen kunnat vara af i departementschef för inkomst och i för utgift. Men om collegiala formen icke kunnat undvikas, hade i alla fall 2.‘ne ledamöter utom ordföranden varit lika tillräckligt här som t. ex. i KrigsCollegii nfdelningar, der flesta rösterna besluta, med både större qvantum göromål och ett egentligare och större ansvar, likasom rymligare fält för klander der äger rum, alldenstund verklig förvaltning finnes, då Statscont. endast incasserar anslagen och utbetalar, hvad staterna bestämma.
Hvad beträffar den anmärkningen att, i händelse man antager, att den utlofvade ersättningen kommit ruslhällarne till godo, den borde dem tillerkännas för §å väl de i augmentshemmanens, som i stamhemmanens räntor ingående dagsverken, så för Utskottet härvid erinra, att då Kongl. Maj:t, uti] det ofvan åberopade nådiga brefvet af den 16 December 1680, förklarat sig benägen att förskona rusthållarne från dagsverkenas' utgörande ”för deras gårdar, antingen de dem sjelfva åbo, derföre rida eller rustning bålla,” synes uttrycket: ”deras gårdar” icke kunna afse de hemman eller andra lägenheter, såsom qvarnar och utjordar m. m., af hvilkas räntor rusthållarnes gårdar eller stamhemmanen erhöllo, under namn af augment, understöd till vissa större eller mindre belopp, ofta utgörande endast några få daler; hvartill kommer, dels att konung Carl XI, vid det ifrågavarande löftets gifvande, icke bestämdt utlofvade ersättning, fullt motsvarande de rustningsräntan frångångne dagsverkenas värde, utan endast ett ”soulagement” för den tunga, dessa rusthåll derigenom fått vidkännas, och dels att den år 1680, under namn af augment, i rustningsräntorne ingående andel i allmänhet var högst obetydlig, emot hvad den nu är. I afseende å den uti reservationen lemnadc uppgift, att ett lika beskaffad! undantag från vanlfga förhållandet med de i rusthållens räntor ingående dagsverken jemväl skulle ega rum i afseende å dagsverken, utgående af hemman i Dingtuna socken, får Utskottet upplysa, att förhållandet visserligen är sådant i afseende å en del augmentshemman i nämnde socken; men att deremot, enligt hvad 1696 års räkenskap för Westerås län utvisar, så väl jordebokssom hemmantals dagsverkena af de hemman inom Dingtuna socken och Tuhundra härad, hvilka äro rusthåll, blifvit med öfrige räntorne af samma hemman till rusthållarne upplåtne, hvilket förhållande ännu fortfar.
Majit i Nåder tillförordnade Kommitterade för afgifvande af förslag rörande beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, uti deras den 30 April 1847 afgifna betänkande yttrat, hurusom, derest, för upprättande af ny jordebok, undersökning skulle för hvarje hemman verkställas så fullständigt, att de nu antecknade förhållandernes riktighet genom jemförelse med alla tillgängliga jordeböcker för den förflutna tiden pröfvades, sådant komme att icke allenast medföra så vidlyftigt och tidsödande arbete, att det nya jordeboksverkets fullbordande först vid en ganska aflägsen tidpunkt vore att emotse, utan ock otvifvelaktigt föranleda en högst betydlig mängd tvister om förändring uti nuvarande, på jordeboken grundade förhållanden och således inverkande på både Statens och enskildes häfdvunna rättigheter, utan att det måhända ens alltid, i saknad af erforderlige handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra; hvadan och då en dylik utsträckning af undersökningen icke heller instämde hvarken med Kongl. Brefvet den 24 Maj 1833 eller med Rikets Ständers underdåniga framställning den 30 Oktober 1834, samt behofvet sålunda påkallade bestämmande af viss Stals—Utskottets Utlåtande JV:o 49. 3 tid, hvarutöfver undersökningen ej måtte sträckas tillbaka, Kommitterade, enär nödigt vore, att i detta hänseende antaga sådan tidpunkt, då jordeböcker blifvit upprättade, underdånigst tillstyrkte, att de jordeböcker, sorn år 1793 i Östergöthlands, 1797 i Stockholms och 1795 i Rikets öfriga Län upprättats, mätte blifva de äldsta, till hvilka jemförelsen sträcktes, och att följaktligen ingen förändring af sådana förhållanden, som i dem och påföljande jordeböcker oförändradt och utan anmärkning iakttagits, mätte ifrågakomma, men att deremot, om skiljaktigheter emellan anteckningarne i berörde jordeböcker förefunnos och dessa anteckningar sålunda icke kunde genom nyssnämnde preskription befästas, undersökning borde, för utrönande af rätta förhållandet, äfven i äldre jordeböcker ega ruin, hvarjemte Kommitterade, som ansågo den af Kammar-kollegium föreslagna inskränkning af preskriptionstiden endast till sådana anmärkningar, som åsyftade rubbning af skatterätt till jord, hvarken vara erforderlig eller lämplig oell icke heller stå tillsammans med de af Kongl.
A n en gång skakar nu hr Lundström hand med sin värd, o c h fru Lundström ber sin kära madam hålla till godo m e d hvad s o m är kvarlämnadt, Ernst o c h John luggas o m h v e m s o m varit bästa vännen m e d Ka ' 1-Axel, o c h fröken Selma k o m m e r halfspringande från skogspromenaden. o Pappa är så orolig för tåget, att han måste skynda på henne, då hon plockar sig en bukett af astrar och frostbitna resedor på rabatten och fäster de ' urblekta, färglösa höstblommorna vid sitt skärp. En sista blick på deras lilla sommarresidens, ett hastigt öfverslag öfver sommarens händelser, obetydliga o c h färglösa s o m hennes höstbukett, en liten hälft bäfvande, hälft glädjedrucken tanke på framtiden — och så — farväl sommar! Den lilla villan står öde, väntande sina gäster till nästa vår, då trasten pratar på de svarta åkrarne o c h crocus färgmättad sticker sig u p p ur fuktig mull. * Namnsdagslista för 1 896. September. T. T. F. L. Selma. Fingal. Ossian. Hertha, Herta. Torsten. S. T. T. F. L. Ingegärd, Gärda. Regina, Gina. Gustava. Augusta. Virginia. Cornelia,Conny. Arabella, Bella. S. Hervor (kv.). T. Agne, Agnar. T. F. L. Eberhard. Tor, Tore. Volfgang. Fredrika,Diken. T. T. F. L. Gudrun (kv.). Eagnar. Mauritz. Tekla. Gärhard. Ragna. Aslög. T. Torgny. Leonard. Mikael. Dagobert. •:• Ui » notisboken. Fritiof Nansen om kvinnan. V i d den fest, som här o m dagen hölls i V a r d ö för de hemvända nordpolsfararne Nansen och Johansen, höll den förre bland annat ett skåltal för kvinnan.
Desie föreställningar äro i sig sjelfwe högst betänkelige och smärtande; men blifwa det uti mängdubbladt mätt, dä man hänföres til ätankan af möjlige utwägar til Fosterlandets räddning, som wisierligen bör förena allmänna wälfärdens och wälmägans befrämjande; sä wida detta wigtiga ändamäl stall kunna anses wunnit. Mätte Herr Grefwen och Landtmarstalken och Högloft. Ridderstapet och Adeln wälwilligt tilläta mig at i anledning häraf yttra mina tankar i desia wigtiga ämnen; mätte ej det felaktiga, sä oskiljaktigt ifrän menstligheten, förnärma - Den 8 Julik. 1Z1 narma Högloft. Ridderskapets och Adelns tälamod och öfwerseende godhet. Lika sä wigtigt det ansetts i den mohn beskatta et Land, at fliten och omtankan oafbrutit bibehölls, lika sä betänkligt är, at utsträcka beskattningen öfwer denna gräns. Det är en allmänt känd och erkänd sanning , at Rikets wanliga Utstylder, sammanlagde med i?89 och 1800 ars, efter hwarandra stadgade, Bewillnings-afgifter, wörö drifne til en högd, som efter allmänna rösten, ej troddes kunna utgä til det beräknade beloppet af nära En och en half million Riksdaler, men om ej det olyckeliga Kriget och til en stor del deraf beroende Jern-och Handels-Conjuncturen mellankommit, hade deste skyldigheter emot förmodan med tämmelig säkerhet och lätthet utgått samt beredt Swerige en ffuldfrihet, som nu kanske omöjligen kan förutses; och ingen lärer kunna neka, at ju allmänna omtankan wäxte til en förut okänd höjd. Nu äter, dä med saknad arbetsförmäga, med förminskade skattgifwande tilgangar, och aftynande Narin, gar, til blotta räntans utgörande för Rikets skulder onekeligen fordras ökade Bewillningsafgifter, äro utsiqterne til skulds förminskande beklageligen gansta swage. De tilgangar, Kronans
Och vid sidan av en sådan son stod ju en dotter, som hitintills ensam ägt anspråk på arvet som ägde sin faders hela kärlek och förtjänte den. Petros hade hört ett rykte, att Krysanteus gjort ett arvsförordnande, i vilket han bestämt hälften av sin förmögenhet till Hermione, den andra hälften till den filosofiska skolan i Akademia. Detta rykte var även till sin senare punkt sannolikt, ty det hade från gamla tider varit ett bruk bland rika atenare att göra arvsförordnanden till förmån för denna skola, och Krysanteus hade dess större skäl därtill, som han var hennes stödjepelare, räknade sig som en Platons efterträdare på hennes lärostol och i Akademia såg den mäktigaste upprätthållaren av den gamla läran, bildningen och filosofien. Vad borde nu Petros göra? För honom var det av största vikt, att Klemens ärvde Krysanteus' förmögenhet, ty från Klemens' händer skulle den inom kort vandra över i Petros' egna, och väl i besittning av densamma skulle ingen makt på jorden kunna utestänga honom från biskopsstolen i Rom, sedan rikets spira övergått i den väntade homoiusianske kejsarens händer. Sedan en så lycklig tronförändring timat och hon måste enligt Petros' åsikt tima så vore utsikten till en för honom lycklig lösning av arvsfrågan given. Ty Krysanteus måtte insätta Klemens till sin arving eller icke om blott han erkänt denne som sin son, så skulle en homoiusiansk kejsare icke tveka att i varje fall tillkänna hans förmögenhet åt den unge prästen, genom vilken den förr eller senare skulle övergå i kristna kyrkans omedelbara eller medelbara ägo. Klemens skulle förmodligen icke leva länge. Hans kroppshydda var svag, hans själsstämning antydde en tidig bortgång, hans böjelse för mysticismen bidrog att tära hans livs olja, de oundvikliga tvisterna med fadern, de stridiga känslor, åt vilka hans ställning till denne måste prisgiva honom, skulle påskynda hans död. Därefter vore det tid för Petros att framvisa det arvsförordnande Klemens skrivit och givit honom i händerna, och vilket visserligen insatte kyrkan till hans arving, men Petros, hans fosterfader, till den frie förvaltaren av huvudstolen. Det fanns ännu vid denna tid en gammal lag, enligt vilken döttrar icke fingo ärva.
Lagerbjelke: Under diskussionen begärde jag propos. på afslag så väl å K. M:s nåd. propos. sora å LagUtsk:s förslag. Såvida dessa båda meningar ligger i den framställda proposm, så har jag visserligen ingenting att anmärka; men skulle afslaget endast gälla LagUtsk:s förslag, så är en del af min framställning ännu obesvarad. Ex. Hr Gr. Sparre: Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade förnya den propos. Ilr Frill. o. Landtm, framställt om bifall till K. M:s nåd. propos. med förlängande af tiden ifrån den 1 Januari 1857 tillden 1 Januari 1862, hvilken icke torde kunna anses innefattas i den propos. som Hr Frih. o. Landtm, nu sednast framställt. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, del han, i anledn. af de nn gjorde framslällningarne, finge ånyo hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla K. M:s ifrågavar:de nåd. propos. med den förändring att orden d. 1 Januari 1857 utbyttes emot orden d. 1 Januari 1862, samt förklarade efter denna propos:ns besvarande med starka nej blandade med ja, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. Gr. Lagerbjelke: Jag ber om ursäkt att jag ännu en gång kommer med en förfrågan om proposmas betydelse. Genom R. o. Ad:s beslut är det visserligen bestämdt gifvet, att R. o. Ad. har afslagit LagUtsk:s förslag, äfvensom att R. o. Ad. har afslagit H. Ex. Hr Gr. Sparres förslag om bifall till K. M:s nåd. propos. med en förändring, men R. o. Ad. har icke afslagit K. M:s nåd. propos. helt simpelt. Uppå härefter af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställd propos. biföll R. o. Ad. den del af LagUtsk:s betänk.
N:» »04. ställ - ,6s» Den »4 Julii. ställningen funnit anledning till en allt för widsträckt och obestämd tydning. Således har Utskottet i det förra afseendet ansett Advocat-Fiscaler såsom ingaen, de i Domare, Magtens åtgärder icke eller böra sätt lazuli annat förhållande, same ifrån Embetsmän, nen i Konungens Canzli hwilka skulle kunna tilloch afsättas undantagit Justitie, Rewisions Expedition. Af den sednare anledningen har Utikottet ansett den förestagna tilläggningen Chefer för alla andra werk sch Inrättningar hwilka af Konungen utnämnas, böra helt och hållet utgå. I anseende till de personer som höra till eller utgöra den sa kal, lade Landt, Regeringen, hafva meningarne i Utskott tet warit sa delade huruwida de skulle kunna efter behag endtledigas eller ej, att wid anställd omröst, ning rune Stand stadnat emot 2 och att således förstaget såsom alternativa kommer att underställas Riksens Ständers pröfning. Uti de af Konungen förestagne förändringar el, ler tillägg i 59, 40, 41, 4-, 4Z, 9- och yz §. §- af Regerings, Formen samt uti 92 §:s uteflutande, har Utskottet igenkänt endast en och samma afsigt, den att sörkorrta tiden af en mlnderarighets Rege, ring och att ät Thronföljaren och Prinsar af det Kongl. Huset för alla fall bestämma den delaktighet i Riks-Styrelsen som dem med rätta bör tillkomma samt att för öfrigt förtydliga stadganderne. Ulskoc, tet som i detza afsigter helt och hallit instämt har icke heller wid den af Konungen föreflagne re, daction gjort andre anmärkningar än som kunde tje, va att ytterligare bestämma föreskrifterna.
Dessutom skulle den ifrågasatta förändringen medföra för staten en betydlig inskränkning uti de med sjukvården i fält förenade kostnader, i den mån härens led förstärktes af mera härdadt och till kroppsbyggnaden kraftigare manskap; och den ungdom, som till fullgörande af medborgerlig pligt ginge att ikläda sig krigarens kall, då fäderneslandets väl det fordrade, skulle i vida mindre grad blifva underkastad missödet att snarare finna sitt slutliga mål på sjukbädden genom fältlifvets öfveransträngning, än uti stridens ärorika faror 16 Kongl. Majtls Nåd. Prop. jfti 3. På grund af de vigtiga skäl, som sålunda vid denna maktpåliggande frågas bedömande förekomma, och alldenstund fördelarne af förändringen så påtagligt öfverväga dermed möjligen förenade olägenheter, får Kongl. Maj:t i Nåder föreslå Rikets Ständer: att skyldigheten att lill Rikets försvar inga i allmänna Beväringen ma för hvarje Svensk man vidtaga först med året näst efter det, hvarunder den bevänngsskyldige fyllt tjuguett, och fortfara till och med det är, hvarunder han uppnått tjugusex är, dock med den utsträckning, att allt det Rikets Handels/lolla tillhörande sjöfolk, som vid utbrott af krig är ä sjömans-husen eller i Magistraternas rullor mskrifvet, skall vara skyldigt att, mot befrielse från vapenöfning i fredstid, när Rikets försvar det påkallar, tjenstgöra vid Kongl. Maj:ts flotta från och med året efter fyllda tjuguett år till och med äret, dä trettioett är fyllas, hvilken utsträckning af bevärings-pligten, i likhet med hvad förut varit stadgadt, likväl icke må tillämpas hvarken pä det manskap, som efter krigets utbrott förhyres, eller på sjö-kapitener och styrmän, ej heller på machinister å ångfartyg, tillhörande enskilda personer eller bolag. En annan fråga af hufvudsaklig vigt i afseende på allmänna Beväringen är den orri beväringsskvldighetens fullgörande genom legokarl. Några förändringar uti de härom nu gällande stadganden äro af mer än ett skäl behöfliga.
Angående tillkomsten och beskaffenheten af de Wadstena krigsmanshuskassa tilldelade inkomster, som nu äro föreslagna att emot statsanslag utbytas, har Utskottet ansett nödigt meddela följande upplysningar: A) De äldre medlen. l:o Hemmansräntor, eller jordeboks och hemmantals-räntorne utaf: a) Donationsgods, som något öfverstiga 150 mantal och utgöras af dels de, jemlikt Drottning Christinas donationsbref af den 12 November 1646 och Konung Carl XI:» *f Bih. till R. St. A. den 23 Januari 1883 förlänte, fastän sedermera till största delen under skatterätt försålde hemman och lägenheter inom Östergöthlands, Kronobergs, Skaraborgs och Elfsborgs Län, samt dels någre utaf private personer donerade hemman och hemmansräntor; b) Beneficiehemman, hvilka, bestående af 15 mantal vid Lif-Regementet och 10 mantal vid hvart och ett af de öfrige Regementerne, vid indelningsverkets inrättande, anvisades till underhåll för de militärpersoner, som ej kunde å krigsrnanshuset intagas. 2:o Fyrationde-spanmål, eller hvar 40:de tunna af kronobonden inom Östergöthland, Westergöthland, Småland och Öland, enligt Kongl, kungörelsen den 31 December 1689. 3:o Rusthållsafgifter, hvilka enligt Kongl.
Med afseende på hvad Fullmägtigesålunda anfört, hemställer Utskottet, alt, med alslag å de af Herr Nordenanckar och Riksdagsfullmägtigen Per Jönsson gjorde framställningar, Rikets Ständer måtte besluta, att fonden för utlåning på namn och reverser vid Banco-Discont-verket i Stockholm måtte intill nästa Riksdag erhålla en förstärkning af Soo.ooo R:dr Banco, deruti inberäknade de af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag lill begagnande öfverlåtne 200,000 R:dr af fonden för belåning af adier och publika papper, samt26o,ooo R:dr, allt Banco, af fonden för Handelsoch Närings-Disconten. I afseende å det under punkten 3 förekommande förslag, anförde motionären, att till nya Cassa-crediliv på Depositions-räkning varit afsatta 400,000 R:dr, deraf 100,000 R:dr för Skånska och 3oo,ooo R.dr för Bruksegares Hypotheks-förening; att desse Creditiv sällan och till mindre belopp varit anlitade, hvilket bäst skall synas deraf, att hela sammanräknade räntan, som under 5 år derå influtit, utgjort allenast 5,653 R:dr och att vid i83c) års slut endast 16,000 R:dr voro begagnade. Dettaj förhållande förmenar motionären kunna antagas för framtiden blifva enahanda, och att det således vore obehöfligt och ledande till förlust för Banken, att ett så betydligt capital stöde afsatt utan ränta; hvadan motionären anser en deposition af 100,000 R:dr desto heldre vara tillräcklig, som Bruks - Banco-Utshotlels: Betänkande, N:o i 58. 'J egares låne-opernlioner troligtvis snart skola förminskas och deras behof af' crediti v, i följd deraf, upphöra samt altför öfrigt, om erediliven skulle hårdare anlitas, denna rubbning snart vore öfvergående och den genomen sådan utbetalning ökade sedelstocken af ingen betydelse.