Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visserligen gjort den invändning, att dessa handlingar rätteligen borde uptagas i Utsk:s framdeles afgifvande förslag och utlåt, i ämnet. Afven jag förväntar, i likhet med representationens öfrige ledamöter, att Utsk. vid nämnde tillfälle i sin recit och sin motivering ut3 H. 14 210 Den 25 Januari. reder frågan i dess helhet oell till besvarande uptager alla de framställningar, som blifvit gjorda, vare sig medelst K. M:s Nådiga Propos. eller medelst de talrika motioner, som blifvit i ämnet afgifna; men jag kan å andra sidan ganska väl finna, att det serskilta Utsk., till undvikande af allt för stor vidlyftighet i nämnde dess Betänk., skall önska att hos Stånden på förhand funnes spridd en allmännare kunskap om hela det omfattande innehållet af Norrska Komitéens Betänk., på det att RiksStm måtte kunna med desto större sakkännedom förutsättas i ämnet besluta, vare sig att Utsk:s Utlåt, kommer att innefatta ett instämmande uti eller ett bestridande utaf, det ifrågavar:de Norrska Betänk:s resultat. Medan jag har ordet, anhåller jag att få uptaga ett uttryck af serskilda Utsk:s Ordf:de, Frih. Raab, i det den värde ledamoten yttrat, att ifrågavande handlingar torde utgöra 80 sidor i litel format; jag föreställer mig, att derest R. St:r besluta tryckningen af merberörde handlingar, böra de tryckas i samma format, som det öfriga Riksdagstrycket, på det att, när serskilda Utsk:s Mern. och Betänkm en gång skola häftas och bindas, äfven de nu ifrågaställclé handlingar måtte kunna lämpligen dermed sammanfogas. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Man torde icke kunna neka att den i Noriege införda bränvinslagstiftningen har gifvit en impuls åt den vijckaä frågan an \
“Ni kunde ha vunnit min vänskap, men ni stötte mig tillbaka, ni kunde ha tagit med er min aktning — men ni slog mig i ansiktet med er misstanke. Nu har jag ingenting att ge er annat än mitt medlidande. Farväl!“ Han kände sig som en agad hund, brottslig, ödmjuk och usel. Som om han blifvit tryckt till jorden af en stark, hämnande hand och aldrig, aldrig skulle kunna resa sig och se upp igen. Med en stum bugning och en ångerfull, förstulen blick drog han sig tillbaka mot dörren. Hon stod kvar och såg efter honom. Och med ens grep henne bitterheten, hennes blick gled med obeskrifligt hån öfver det päronformiga, finniga ansiktet och den osköna, smalaxlade gestalten. “Stackars Josef“, utbrast hon med ett klingande, forceradt skratt. “Stackars misslyckade Josef!“ Han öpnade dörren och gick utan att våga möta hennes blick. Vagnen höll redan utanför trappan. Han steg upp. “Kör fort“, skrek han — “allt hvad tygen hålla!“ “Adjö, herr magister! Ska’ du inte ta’ farväl af mej!“ Det var konsuln, som stod på trappan. Hans röst klingade också hånfull, liksom hennes. Herr Blomgren ryckte piskan ur skjutspojkens hand och slog frestaren i ansiktet så, att snärten lämnade ett blodigt, ormlikt märke från högra örat till mungipan. Och hästen, som blifvit skrämd af den häftiga rörelsen, satte af utför gården i vildaste sken. LYCKA. Öfver trädgården där ute lyste strålande höstsol. Hon hade vändt hufvudet på kudden för att kunna se dit ut. Det var ett magert ansikte, som låg där; och det svarta håret, tunt och kortklippt, framhäfde ännu mer hyns sjukliga blekhet. Kring munnen hvilade ett uttryck af trötthet, de blekröda läpparne voro något öpna, och på ömse sidor om dem syntes de där nålfina risporna, som smärtan bränner in i huden.
Har eh del af godset under resan gått förlorad, då består skadan af så många procent af försäkringsvärdet, som värdet af det förlorade utgör procent af godsets hela värde. 115 § 261. Blifver en del af godset, efter skedd sjöolycka, försåldt i nödhamn, då utgöres skadan af skilnaden emellan det sålda godsets behållna värde och dess försäkringsvärde. § 262. Vid partiel förlust af frakt, utgöres skadans belopp af den del af frakten, som gått förlorad. § 263. Vid partiel förlust af förmodad vinst eller af provision, utgöres skadans be lopp, i händelse godset, hvarå vinsten eller provisionen skulle ega rum, kommer skadadt fram till bestämmelseorten, af så många procent af det såsom vinst eller provision försäkrade belopp, sorn skadan å godset utgör procent af deltas för säkringsvärde. Har en del af godset icke kommit fram till bestämmelseorten, då består skadans belopp af så många procent af det såsom vinst eller provision försäkrade belopp, som värdet af det icke ankomria godset utgör procent af hela godsets värde. I sistnämnda fall iakttages, vid försäkring af förmodad vinst, föreskriften i § 237 § 264. Vid partiel förlust af bodmerieller haveripenningar, består skadans belopp af den del af dessa fordringar, som af det föremål, hvarå bodmeripenningarne blifvit försträckte eller haveripenningarne använde, icke, till följd af sednare inträffande olyckshändelse, kan gäldas. § 263. Ersättning af partiel skada betalas fullt ut, när föremålet är försäkradt till hela försäkringsvärdet, annars endast till så stor del, som svarar emot försäkringssummans förhållande till försäkringsvärdet. Om rätt till afträdande af försäkradt fartyg eller gods. § 266. Kan, sedan fartyg blifvit, på sätt ij|§ 133 sägs, förklaradt ovärdigt att istfindsättas, lägenhet till omlastning ej unskaffas inom två månader från den dag 116 det skadade fartyget till nödhamn ankommit; håfve försäkringstagare rätt att godset afträda.
Inom Jönköpings län: för dito af Bexheda sjö eller Grummeln inom Bexheda, Näsby, Hvetlanda och Myresjö socknar i Ostra härad, lån 3,200: anslag 800: 4 00(); deraf lånet är utbetaldt. Anslag för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader. För vattenaftappningsarbeten beviljade ^statsbidrag. 8 Transport: 6,000: 58 - Fördröjilt fullgörande af vägförbättringsoch vattenaftappuingsföretag m, fl. arbeten. 1,500: ),000: — Transport: 6,000: Inom Kronobergs län: för aftappning af Tornsjöarne samt utdikning af kringliggande sank mark inom Dädesjö och Furuby socknar i Uppvidinge och Konga härader, lån 1,200: anslag 300: Inom Hallands län: för sänkning af Ramsjön och utdikning af kringliggande vattendränkta egor inom Ljungby, Winberga, Stafsinge och Morups socknar af Faurås härad, län 7,200: anslag . 1,800: hvaraf lånet utbetalts. inom Götheborgs och Bohus län: för utdikning af kärrmark vid hemmanet Åseröd i Krokstads socken af, Sörbygdens härad, lån 192: anslag 48: inom Skaraborgs län: för utdikning af Dagsnäs och Höryda samt en del af Stora Bjurums mossar inom Gudhems härad, lån 6,800: anslag ' 1,700: lånet är utbetaldt. inom Orebro län: 0 för sänkning af Mosjön samt rensning af Kumla, Täby och Aby åar, lån 20,000: anslag 5,000: hvaraf lånet utanordnats. inom Wermlands län: för dito af sjöarne Wadjungen och Björklängen samt rensning af elfven Rinnan inom Jernskogs socken af Nordmarks harad, lån 11,200: anslag ■ 2,800: 14,000: 240: — 8,500: 25,000: Tillsammans
– Och hvad som är ännu mer: hekatomber af de fetaste slagtoxar ... du har näst kejsaren och Krysanteus varit den frikostigaste offraren i romerska riket ... – Alldeles, alldeles, och likväl förgäta mig desse otacksamme gudar! De hafva utverkat mig ett handbref från kejsaren, visserligen mycket smickrande för min fåfänga ... men ... nog af, jag vill ha krig och skörda lagrar. – Du har rätt. Du behöfver kriget. Freden kastar inga kejsarmantlar på vägen. Hvad är prefekturen öfver Egypten mot imperatorns purpur? Det är legionerna, som i våra dagar utgöra både senaten och folket. – Hvad menar du? – Du är rik, min Annæus ... – Åh, icke öfver höfvan ... – Och frikostig ... – Du smickrar mig. – Nej, vid Zeus, jag menar att du är frikostig, der frikostigheten understödjer dina afsigter. Rikedom och frikostighet äro egenskaper, som alltid eröfra soldatens hjerta och nu hafva desto större utsigt att göra det, som Julianus ingalunda bortskämt sina härar med öfverdrifna skänker. Låtom oss fortgå i uppräknandet af dina förträffliga egenskaper. Du har ett vinnande sätt att vara, en egen förmåga att göra dig omtyckt af hopen ... – Godt. Än vidare? – Du är dygdig med de dygdige, fräck med de fräcke, patricisk bland patricier och plebejisk bland plebejer ... – Karmides, du öfverdrifver mina förtjenster, sade prokonsuln blygsamt. – Nej, nej, jag öfverdrifver icke. Du är homousian och homoiusian efter omständigheterna, du erkänner många gudar, en enda gud eller ingen, allteftersom förhållandena bjuda ... – Karmides, du strör rosor för mina fötter ... – Du är skarpsinnig, förutseende, förslagen, verldserfaren, listig, verksam, outtröttlig, lugn och kallblodig ... – Håll, jag dignar under bördan af så många egenskaper, min vän. Öka dem icke, jag besvärjer dig! Lägg icke sten på börda, Karmides!
Bef:h:de icke ansett sig kunna stadfästa ett reglemente för en magasins-inrättning derföre, att uti samma reglemente, den för en utlånad tunna spanmål bestämda ränta, upgått till högre belopp än den ränta, som lagligen är medgifven i H.B. Utsk. trodde likväl att, då det var en känd sak all sådana reglementen förefinnas och nu äro gällande, der räntan är bestämd till 4 kappar, och då K. brefvet af år 1842 öfverlemnal den pröfningsrätt, som K. 51. förut hade utöfva!, att fastställa socken-magasins-reglementen, åt K. Bef:h:de, det på samma väg, som förut det varit möjligt erhålla stadfästelse pä en sådan rätt, äfven nu och för framtiden kunde ske. För min del vill jag icke bestrida betänk:s återremitterande, enär jag icke kan neka att jag i vissa fall delar de åsigler Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke uttryckt, men hemställer till Frih. Baab i hvad mån hans ändamål skulle vinnas, om betänk, blefve afslaget; derigenom hade nemi. ingalunda något medel blifvit beredt alt tillfredsställa den ovilja han uttryckt mot socken-magasinerne, ty olägenheten af dem står likväl qvar för framtiden, äfven om betänk, skulle afsläs. Frih. von Stedingk: Jag är icke i den lyckliga ställning som Gr. Liljencrantz, att icke hafva varit närvar, när denna fråga förevarit, efter den förekommit just på den afd. af Utsk. der jag är. Just derföre har jag också noga betänkt saken, innan den lill Ulsk. öfverlemnades och sedan lill Ståndet inkom. Vid hvad Gr. Lagerbjelke yttrat, alt del nemi. icke kunde gå an, att ingå med en sådan skrifvelse lill K. AL, får jag fästa upmärksamheten på alt Utsk. endast begärt en förklaring i den syftning, som K. M. redan en gång afgifvit.
Jemlikt sitt förut gjorda tillkännagivande under 13:de punkten mom. o uti Utlåtandet N:o 99, går Utskottet nu alt besvara de uti den nådiga Propositionen, N:o 76, angående lönereglering för Lands-staten, gjorda framställningar, som Utskottet förmält sig vilja taga i öfvervägande i sammanhang med regleringen af utgifterna under denna Hufvudtilel: A) Då någon tillökning i aflöniugen för landsslats-tjenslemånnen icke i allmänhet kunnat vid denna riksdag hos Rikets Ständer ifrågasättas, men desse tjenstemäns belägenhet synts i någon mån kunna förbättras genom beredandet åt dem af en billig förhöjning i pensionsbeloppen, hvilka nu icke utginge efter den för civile tjenstemän i allmänhet antagna, utan efter en för de ifrågavarande särskildt fastställd, för dem mindre fördelaktig grund, har Kongl. Maj t föreslagit, alt pensioneringen på ir.dragningsstat för Landssekreterare, Landskamererare, Landträntmästare, Länsbokhållare, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, likasom för de tjenstemän vid Länsstyrelserna utöfver nyss uppräknade, angående hvilkas pensionering särskildt stadgande förut icke varit meddeladt, jemte der anställde vaktbeljente, måtte bestämmas efter de allmänna grunder, som för öfrige civile embetsoch tjenstemän vunne tillämpning, samt att dervid måtte såsom lön beräknas totalsumman af de särskilda slag af inkomster, med undantag af hyrescrsätlningar, som enligt stat lillkomme ifrågavarande tjenstemän, dervid Landssekreterare ansetts böra tilläggas enahanda pensionsrätt med Landskamererare, äfvensom Landskamererare och Landträntmästare i de fyra län, Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, som hade lägre löneförmåner, än deras vederlikar i öfriga länen, synts, äfven om ifrågasatt löneförhöjning för dem icke kunde bos Rikets Ständer föreslås förr än framdeles i sammanhang med en sådan reglering, hvarigenom desse tjenstemäns löner inom samma grad konime alt bestämmas ulan all beräkning af extra inkomster, destoheldre böra tillerkännas lika pensionsrätt med öfrige Landskamererare och Landträntmästare, som del förhållande, hvilket föranled! nedsättning i lönerna, nemligen förmodade mindre göromål i dessa fyra län än i de öfriga, icke hade tillämpning på tjensteinnehafvarne, sedan de afgålt från sina befallningar och dervid måst lemna de särskilda extra inkomster, såsom expeditionslösen m. m., hvilka icke inginge bland de i aflöningen inräknade, samt lefnadskostnaden för dem icke kunde anses ringare än för deras afskedade embetslikar.
Y. E. 1164. Botanik, Svensk, angående understöd till ingifvande af. III. 552. P. U. 126*4. Bouppteckning. Se Sterbhusutredning. 15 Bouppteckningar och Arfskiften, angående förändring i författningarne rörande. II. B. 224. A. 344* P* U. 567. — om rättighet för Rådstufvu-Rätterne att förrätta, efter personer af Ridd. och Adeln, hvilka inom Städerne vunnit Burskap och Borgare-Rält. III. IV. A. 70. P. U. 117. Boutredningen efter Högstsalig II. EnkeDrottningeil Sophia Magdalena, angående några dervid förekomne frågor. V. B. 128. Å. 347. P. U. i565. Yl. E. 53. Boye, Ludvig, Friherre, om emot honom utkomne smädeskrifter. III. Boyes, Ludvig, Baron, Pinos-Historia, angående en under denna tittel utkommen skrift. P. U. 157. Brahes, Magnus Fredric, Grefve, Excellence, yttrande. I. 3o3. Bruk, om skyldighet för, att deltaga i väghållning. III. P. U. 797. Bruken, angående prestanda till, af åboerne å de af Bruksidkare till Skatte köpte Kronohemman. IV. B. 182. A. 309. P. u. 349. IV. B. 124. Å. 3oq. P. U. 349. IV. B. 124. P. U. 349- V. U. 709. 765. A. 769. P. U. n(38. VI. E. 241. —i Bränningen, om fortfarande af, under loppet af Maj månad. I. 211. II. B. 657. III. A. 70. P. U. i3o. — om dess ställande på friare fot. I. 379. IV. B. 124. P. U. 349.
Hvad menar häradshöfdingen? VAHRMAN. (ler) Skulle ni inte veta af det, ni som hela tiden varit min tysta bundsförvandt? FRU SEGERSTEDT. Nej –! VAHRMAN. (ler) Också ni är en politiker, fru Segerstedt, – och en farlig sådan! Så försiktig, så försiktig! FRU SEGERSTEDT. Hvad menar häradshöfdingen? VAHRMAN. (ler). Ska vi inte spela öppet spel, fru Segerstedt? Jag såg nog i går kväll hvilka framsteg doktorn gjort hos fröken Elise, och det ha vi er att tacka för! FRU SEGERSTEDT. (häftigt) Nej! Aldrig i lifvet! VAHRMAN. Nå! Vi ska låta det vara då, efter ni inte ännu vill medgifva det. Ni har i alla fall gjort vår sak en god tjänst. FRU SEGERSTEDT. Har jag? Jag har varit emot den från början. VAHRMAN. (slugt) Åh, vore det möjligt? I så fall tror jag att ni ofrivilligt kommer att bli vår bundsförvandt, fru Segerstedt. Så stå sakerna nu. FRU SEGERSTEDT. (afvärjande) Aldrig! Ni går till väga med hemligheter mot generalen, tro inte ni får mig med om det! VAHRMAN. (plötsligt öfverraskande) Fru Segerstedt, – tror ni inte jag kan känna till det ni försöker dölja? FRU SEGERSTEDT. (stolt) Nej! VAHRMAN. Om jag hade bevis på hand? FRU SEGERSTEDT. Det har ni inte. VAHRMAN. Var inte så säker på det! Jag har följt noga med er. FRU SEGERSTEDT. Ställ till korsförhör bäst ni vill! I denna sak blandar ni aldrig bort mig. VAHRMAN. Ni är besynnerlig. Ni vill inte er egen sons väl. FRU SEGERSTEDT. Aldrig på ohederlig väg! Och på hederlig väg har han inga förhoppningar längre. VAHRMAN. (energiskt) Generalen ska adoptera er son! FRU SEGERSTEDT. Det gör han aldrig! VAHRMAN. (afgörande) Utom i ett fall.
Den, som bifaller den del af StatsUtsk:s Utlåt. JV° 64, Litt. A, hvaruti StatsUtsk. förklarat, alt det funnet sig sakna anledn., att till R. St:r hemställa om ersättnings beviljande för de rusthåll inom de Småländska länen, hvilka genom förändrad beräkning af Salpelerhjelpen komma att vidkännas minskning i sina augments-räntor, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. att de emot förenämnde del af Utsk:s Utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda lill densammas återremitterande. Vid voteringens slut funnos rösterna hafva utfallit som följer Ja — 45. Nej — 36. Hr Printzensköld: Mot del af R. o. Ad. nu fattade beslut får jag mig vördsamt reservera. 362 Den 22 Mars f. m. Hr Gr. o. Landtm, hemställde härefter om R. o. Ad. behagade bifalla 3:dje punkten af förevande Utlåt., deruti Utsk. tillstyrkt R. St:r besluta, ”att för den minskning, sorn Militie-Boställs”kassan, Wadstena Krigsmanshus-kassan, Invalidfonden, Hospita”lerne och Tryserums sockens fattige få i sina inkomster vidkännas genom ifrågavar:de förändring i Salpeterhjelpens beräk”nande, någon ersättning icke dem tillkommer, samt att i följd ”deraf de kontanta förslags-anslagen, de tre förstnämnde fonderne ”vid sisth Riksdag i ersättning för mislade indeldta räntor blifvit ”tillagde, komme att minskas, utfördt i runda tal, för Militie”Boställs-kassan med 150 R:dr, för Wadstena Krigsmanshus-kassan ”med 600 R:dr och för Invalid-fonden med 60 R:dr”. Denna propos. besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Fördrogs ånyo StatsUtsk:s d. 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
Jag anser, att om varubelåningen är ett så säkert utlåningssätt, som den siste talaren försäkrat, så är det ju lika lätt alt luta dessa varor man och man emellan förskrifvas, och att emot sådana förskrifningar lån sedermera göras på namn i Handelsdisconten. Derigenom blifva controllerna lättare; men att directe låna på varor, anser jag för Statsbanken vådligt. Belåningen af importerade varor, hvartill nederlagsvaror höra, skulle dessutom hafva ett ofördelaktigt inflytande på vexellillgången uppå våra börser, enär en sådan belåning lockade tiil stegrad import, hvilket åter fordrade större vexeitillgång eller silfverexport. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att frågan nu är endast om direct utlåning från Banken pä dessa varor och ingalunda om de creditiv, som kunna lemnäs tili privata föreningar, och att öfverläggningen således kommit från det egentliga ämnet. Jag tror fördenskull, att man bör uppskjuta med sina yttranden om creditiven. I hufvudsaken anhåller jag att få instämma med Fril). Ehrenborgh och de åtskilliga ledamöter, hvilka ansett varor för hällre pant än namn, såsom i den gamla Disconten. Men man bör laga i öfvervägande, att denna är en inrättning, sorn redan finnes och hvars förändring, hvarom fråga är väckt, icke så lätt kan beslutas, som man kan afslå en ny inrättning, hvilken ej är till. Ville man deremot taga det gamla felaktiga till grund för nya felaktiga anstalter, så skulle man allt formycket aflägsna sig frän målet att vinna en bättre ordning. Gr. von Rosen: Af flera yttranden synes, som man här ansåge det vara någonting nytt, hvad jag begärt. Jag har dock inskränkt mig till att i min motion begära, att Handelsdisconten måtte företrädesvis belåna vissa assurerade, under Kronans lås förvarade nederlagsvaror framför belåning på namn, emedan jag tror, att sådant skulle medföra större säkerhet för Banken och större fördel för handeln. Gr.
Ifrån denna författnings tillkomst har correctionisternes antal i Sverige ärligen nära nog multiplicerats med sig sjelf. Det är ifrån denna felaktiga författning, som man har allt delta elände. Man vill icke tillstädja den fria menniskan, alt utan laga försvar ocb ulan egen bostad försörja sig hvar hon kan. Socknen drifver bort henne, och hon föres såsom lösdrifvare in på correctioushusel ocb blir en bof. Brislcrne uti vära uppfostringsverk ocb uti lagstiftningen angående försvarslösa personer mäste samtidigt undanrödjas, om något helsosamt resultat skall kunna vinnas. Jag skall aldrig vägra min röst, sä länge jag har rätt alt en sådan afgifva och är lefvande, för anslag till uppfostran, dock så, alt denna uppfostran för allmogen riktas 10 H. 20 15/* Den 26 April e. m. mindre på de lärde vetenskaperna än på färdighet i slöjd och arbete, på det att de måtte vinna förmåga att sjelfve försörja sig. Jag öfvergår till sjelfva lagstiftningens principer, som Hr Tersmeden uttalat, då hau nämnt rättvisans svärd, som fordom var brukligt. Ja, det är sant; detta var så brukligt, att Draco gaf dödsstraff för hvarje brott, stort eller litet. Denna lagstiftning, beuitad ifrån Egypten och Amasis, lefde länge i Grekland, men upplysningen kom äfven dit, och man faun att del var oförnuftigt att mörda en medborgare för ett fel, sorn icke var af någon betydenhet för samhället. Man bar nu kommit ifrån alla dessa högst onödiga grymheter och betänkt, genom hvilka medel man skall ernå ett straffsystem, hvarigenom den för samhället farliga individ, som gjort missdåd och intrång i allmänna säkerheten, kunde antingen skiljas ifrån samhället genom ständigt fängelse, eller der förvarad och tillhållen lill arbete, tvingas att förvärfva förmågan alt kunna försörja sig sjelf på ärligt sätt. Det var i Philadelphia-systemel grunden för denna straffanstalt utvecklades. Den straffade fången måste der qvarblifva i fängelse lill dess hau förvärfva! 200 dollars. Deraf kunde han mycket väl lefva i 2 är, och äfven deraf få tillfälle till bosättning.
Departements-chefen hemställde i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes i nåder gilla hvad Öfver-intendents-embetet sålunda i underdånighet föreslagit i afseende å islåndsättande af Calmar slott, samt alt det dertill erforderliga belopp, 37,500 Ridr riksmynt måtte af Rikets Ständer äskas. 4:o En utaf Stats-kontoret, i sammanhang med berättelsen om Stats-verkets förvaltning, tillstånd och behof, gjord underdånig hemställan, dels alt ett belopp af 4,500 Ridr riksmynt, svarande mot hvad uthyrda kronomagasins-Iägenheterna under 5 år i medeltal inbringat till de s. k. “Arrendemedlen“ måtte tilläggas sjunde hufvud-litelns anslag för byggnader och reparationer i landsorterne, dels ock att, då vid de krono-magasiner, hvarest under vissa år ingen spanmål från de skattskyldige eller andra vederbörande inginge, svårighet mötte för bestridande af åtskilliga oundgängliga utgifter, t. ex. för justering af målkäril och vigter, inköp af nya, äfvensom af säckar, m. m., samt det ej syntes vara lämpligt att, såsom hittills skett, lägga dessa kostnader på värdet af den spanmål, som sedermera för behofvens fyllande inköptes och i ett dylikt magasin inlades, nådig framställning måtte göras till Rikets Ständer om anvisande af ett särskildt förslags-anslag af 5,000 R:dr riksmynt för berörde ändamål. Bil. A<:o 6 till Kongl. Maj:ts Aud. Prop. N:o om Statsverket 1856. 67
Att de öfriga Stånden ej instämt i R. o. Ad:s beslut att uppdraga till Bevilln.Utsk. att särskildt behandla sådana frågor, medför ej den verkan, att dessa frågor hafva förändrat deras natur, och det betyder i grundlagsenlig väg intet, om Bevilln.Utsk. handlägger en fråga af ekonomisk beskaffenhet; men sedan beslutet af Bevilln. Utsk. blifvit uppsatt och af trenne Stånd bifallet, utan att Ekon.Utsk. deröfver blifvit liördt; så lärer väl ej i alla fall kunna undvikas alt slutligen handlägga frågan i grundlagsenlig ordning, efter den beskaffenhet, som sjelfva frågan och ämnet äger; och då här förekommer fråga om förändring elielupphäfvande af en allmän författning, så lärer det vara nödvändigt alt i prot.utdnn fästa de andra Ståndens uppmärksamhet derpå, att Exped.Utsk. hör åläggas alt uppsätta förslag lill R. St:s skrifvelse om R. SI:s beslut i denna del, med anhållan om K. M:s sanction derpå. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer gerna med Frih. Cederström, ifall Hr Landtm, finner att en sådan framställning kan göras lill de öfriga Stånden; att den då bör göras, det finner jag klart. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han måste erkänna, det han icke kunnat uppfatta Frih. Cederströms mening så fullständigt, att Hr Landtm, derå kunde framställa propos., utan att först erhålla den skriftligen uppsatt. Frih. Cederströjm: Den af mig framställda tanke innefattas kortligen i följande ord, nemi.: alt sedan Bevilln.- Utsk. anmält det tre Stånd beslutat ifrågavar. förändring, besluter R. o. Ad. alt dervid hör tillgå så, att de öfriga MedStånden inbjudas att i detta ämne till K. M. låta afgå en und. skrifvelse med begäran 0111 dess sanction. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: