Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär de förändrade tullsatser, som i anledning häraf kunna komma att å dessa väfnader bestämmas, lära, ehuru föranledda af de särskilta underhandlingarna med Frankrike, böra till de belopp, som varda fastställda, såsom allmänna tillämpas, skulle komiterade visserligen helst sett, att denna fråga fått behandlas i sammanhang med den om tullregleringen för ylle-, linneoch bomullsvaror, m. m., men då angelägenheten af traktalsförhandlingarnes oafbrutna fullföljande icke torde sådant medgifva, hafva komiterade endast att, med uppoffring af den 7 fördel, en samtidig undersökning angående de för väfnadsartiklar i allmänhet lämpliga tullbestämmelser kunnat medföra, nu underdånigst sig yttra angående den tullnedsättning för siden väfnad er, hvilken vid omförmälda traktatsförhandlingar blifvit yrkad. Otvifvelaktig! skulle komiterade vid den allmänna revisionen af tulltaxan och ulan hänsigt till andra förhållanden, än som i allmänhet, enligt komiterades tanka, böra på tullsatsernas bestämmande inverka, hafva funnit sig föranlåtne att tillstyrka betydlig nedsättning af de nu för sidenväfnader stadgade lullafgifter. Dessa afgiiter, hufvudsakligen bestämda under inflytandet af och vid öfvergången från det förbudssystem, som länge herskade i vår tull-lagstiftning, kunna icke annat än genom sin öfverdrift förfela sitt ändamål, ehvad detta må afse statsinkomst eller skydd för inhemsk industri. Äfven om icke bekanta tilldragelser under sednaste tiden faktiskt ådagalade ett sådant förhållande, bör det svårligen kunna förbises, att en tullafgift af 6 Rdr skålpundet för en vara, så smuggelbar som sidenväfnader, innebär och måste innebära allt för stor frestelse till tullförsnillning. I grannländerna Danmark och Norge, der med införselstullarne å sidenväfnader uteslutande afsetts statsinkomst, och der den rådande meningen visserligen icke kan antagas hafva velat i någon mån från beskattning skona sidenförbrukaren, har likväl tullafgiften, just för statsinkomstens skull, varit satt vida lägre än hos oss.
För min del önskar jag, att några karaktersfullmakter alldeles icke måtte utdelas, men tillstyrker dock antagandet tills vidare af hvad Utsk. föreslagit, Frih. Cederström, Jacob: Det har visserligen icke förundrat mig, alt Utsk. i detta betänk., då det icke utgått från de grundsatser, hvilka några dess ledamöter här yttrat, nemi. att undandraga de fattiga att betala lika med de rika, icke heller följt denna grundsats vid betänk, i allmänhet, men likväl särskildt för en afgift, nemi. skyddsafgiftens afskaffande, och att detta betänk, i sina detaljer är så anmärkningsvärd!, som det verkligen är. Sjelfva grunderna för detta systeme, hemtade från 1S12 års återgång till hvad sorn var före 180g, innefatta i sig sjelfva hvarken mera eller mindre än ett försök att kasta bevillningen från de rika på de fattiga, emedan de rika hafva större förmåga att undandraga sig beskattningen än de fattiga och embetsmännen, hvilkas personer och inkomster äro mera synliga. Må detta vara i förbigåande sagdt, såsom ingress till hvad jag ämnar yttra i sjelfva saken. I anledn. af de förhållanden, som blifvit för R. St. framlagda rörtde fattigväsendet i Riket, hade jag trott tiden vara inne för Utsk., att innan bevilln.grunderna framställdes, sammanträda med andra Utsk., såsom t. ex. Ekon -, Utsk., för att tillse i hvad mån dessa grunder må inverka på de skattdragandes fattigdom eller icke, och i hvilken roan de kunna leda till förekommande af fattigdom, i ställe! för att tillskapa nya fattiga.
Punkten af deras underdåniga skrifvelse den 6 November i834, angående regleringen af utgiflerne under Riks-Stalens Tredje Hufvud-Titel, ”att för ”Indelta Armeens vapenöfningar tillgång redan vore beredd genom den, ”enligt afsiutade contract, till Kronan från Rustoch Rotehållare ingående Mötes-Passevolance-afgiften.” Alt den af Revisorerne åberopade Rustoch Rolehållares, på io:de Punkten i högstberörde Kungörelse grundade, rättighet lill de besparingar, som, under de för Passevolancens utgörande bestämda i5 årens förlopp, kunna uppkomma, icke kan anses vara förnärmad genom LifRegements Dragonoch Husarsamt Jemtlands Iläst-Jägare-Corpsers Recriitoch Renront-Mötes-koslnaders bestridande utaf Nya PassevolanceFonden, enär medels tillgång till desse för Indelta Cavalleriets tjenstbarhet så maktpåliggande möten, måst beredas genom inskränkning uti Indelta Infanteriets vapenöfningar, af det skäl alt Rikets Ständer icke beviljat den för Exerciseller Recriitoch Remont-Sqvadronernes öfning äskade förhöjning i Stats-anslaget. Men att Collegium anser det vara för Indelta Armeens vapenöfningar i allmänhet af väsendtlig nytta om, på sätt Revisorerne ansett rättvist, serskildt anslag å RiksStatens Tredje Hufvud-Titel till de omförmäldte Irenne CavalleriCorpsernes årliga Recriitoch Remont-Möten, äfvensom ersättning för livad i delta hänseende, i stöd af Eders Kongl. Maj:ls Nådiga Bref den 90 — 17 Augusti och den 3o December 1831 samt 20 Oclober 183a, alltsedan i832 års början ifrån Nja Mötes-Passevolance-Cassan utgått, uppgående vid 1835 års utgång till /\o,ig5 Ridr 3 sk. 1 r:st. Banco, blefve af Rikets nästsammanträdande Ständer anvisadt.
4037) T V Ä [2145] T T P U L V E R å 20 öre pr paket hos alla specerihandlare. att icke för mycket saft rinner ur och så att KtjälkJibrerna hänga hop. Sedan man pä detta sätt bultat all rabarbern, lägges den i en så och vatten hälles på för att mjuka upp den. Till 4 kilo stjälkar tagas 6 liter vatten. Sån täckes väi och innehållet får slå 8 å 10 dagar. Rabarbern hälles därefter på en fruktpräss och prässas väl; den erhållna saften tappas pa ett snyggt svafladt fat. På den prässade massan kan man hälla litet vatten till för ytterligare påfyllning på fatet. I fatet med saften tillsättes 1 kilo socker till 6 liter saft, och saften får därefter liksom audra bärviner jäsa i det lätt tillsprundade fatet. För att befordra jäsningen kan man till hvarje hektoliter vin tillsätta för ett par öre pulveriserad vinsten; men jäser vinet ändå, så behöfs ej vinstenen. När jäsningen slutat, som plägar inträffa efter en veckas förlopp, kan man tillsätta litet mera socker. Fatet, som bör vara sprundfullt, tillslutes därefter väl, och vinet får ligga några månader, innan det tappas på buteljer. Ju äldre vinet blir, dess starkare och finare i smak blir det äfven. Tili en hektoliter vin brukar åtgå 10 kilo stjälkar oeh lika många kilo socker. Skulle Anne göra några försök, vore jag tacksam att genom Iduns Breflåda få veta huru de lyckas. Läkareråd. Mia. Ni bor dagligen tvätta dem med ljumt såpvatten och hvarje kväll gnida in en salva af] del hvitt prcecipltat på 5 delar lanolin och 5 delar vaselin. Olycklig prenumerant. I detta fall torde vara skäl att försöka hypnotisk behandling, men dessutom måste Ni naturligtvis själf af alla krafter söka motarbeta dessa symptom. Ina. Barnet bör ännu ej på ett par, tre månader ha annan föda än mjölk. Armagen trög, bör mjölken fortfarande spädas med Carlsbadervatten. — Använd salta bad 34 gr. varma under 5 — 8 minuter ett par gånger i veckan på qvällarna. — Om hans bröst kunna vi ej utan undersökning yttra oss.
Svenska Bancosedlar; dock att, i händelse någon post skulle komma att levereras under annan årstid än emellan den i5 Maji och i5 September, leveranteuren förbehölles en serskild ersättning för ökad transportkostnad' af 1 sk. Svenska Bancosedlar; c) att nämnde betalning skulle på det sättet erläggas, att, så snart någon leverance blifvit fullgjord, skulle genast utgifva* den derföre i Svenska Bancosedlar utställde del af betalningen, 6 sk. Svenskt Banco, Banco-Utskottcts Betänkande N.-o 12. för hvarje levererad R:dr Svenskt Silfverspecie, äfvensom ersättningen för ökad transportkostnad, om den ifrågakomme; men att för återstoden, eller i Rrdr 2f sk. Hamburger-Banco för hvarje levererad Rrdr Svenskt Silfverspecie, skulle, under samma dag någon leverering blifvit fullgjord, utgifvas en förbindelse, ställd i Rikets Ständers Banks namn, till Leveranteuren eller ordres, att sex månader å dato betalas, såsom återstående liqvid för det samma gång levererade silfver. d} att Leveranteuren, om han åstumlade, egde, vid utfärdandet af omförmälde förbindelser, lyfta Bancosedlar till ett belopp af högst 96 sk. för hvarje R:dr Svenskt Specie, som blifvit levererad, under vilkor att å förbindelserna antecknades beloppet af de lyflade Svenske Bancosedlar, med förklaring, att de ovilkorligen skulle Banken återgäldas då förbindelserne infriades eller valuta derföre till innehafvaren aflemnades. e) att liqviderne i Hamburger-Banco verkställdes med vexlar, utställde eller endosserade af Banken och betalbara i Hamburg, senast ä den dag förbindelserna förföllo; dock med åliggande för Innehafvaren att, inom 6j dagar före förfallodagen, dem i Banken uppvisa, samt medförbehåll, att om silfverutvexlingen vidtoge innan förbindelserna förföllo, Banco-Fullmägtige, derest de så för godt funno, kunde infria dem efter i33 sk.
N:o 64, med förslag till ändring i 25 § 1 mom. Riksdags-ordningen. Ifrågavarande förslag förklarades skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskoltets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 178, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åt - Prot.-Utdrag den 19 September 1860 735 skilliga till regleringen af utgifterna under Riks-Stätens Åttonde Hufvud-titel hörande frågor, stannade Ridderskapet oell Adeln uti nedanantecknade beslut: 1:sta—4:de punkterna. Lades till handling arne. 5:te punkten. Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets uti 24:de punkten mom. litt. c. af Utlåtandet N:o 123. framställda och vidhållna förslag. 6:te punkten. Lades lill han äling arne. 7:de punkten. Utskottets yttrande godkändes. 8:de och 9:de punkterna. Lades till handlingarne. 10:de punkten. Utskottets hemställan bifölls. 1i:te punkten. Lades lill handlingarne. Utskottets hemställanden biföllos. 14:de—17:de punkterna. Lades lill handlingarne. Utskottets första yttrande lades till handlingarne; och biföll Ridderskapet och Adeln, med frånträdande af förut fattadt beslut, Utskottets sednare hemställan. Ridderskapet och Adeln afslog Utskottets uti 102:dra oell 103:dje punkterna af Utlåtandet N:o 125, framställda och vidhållna förslag. 23:dje punkten. Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets uti 105:te punkten af Utlåtandet N:o 125 afgifna förslag med den förändring, sorn Utskottet tili förevarande Utlå tande tillstyrkt. 24-:de, 25:te och 26:le punkterna. Utskottets hemstäilanden afslogos. 27:de punkten.
Denna skyldighet att, utan afseende på egen öfvertygelse, endast sammanjemka Riks-Ståndens olika meningar, erkände 1823 års Constitutions-Utskott, och uttalade, såsom en allmän satts uti oftanämnde Memorial på följande sätt : ”1 öfverensstämmelse med 56 §. ”Regerings-Formen tillhör det således Con”stitutions-Utskottet att, 'äfven der det ej ”funné skäl att förändra sin egen stadgade ”Öfvertygelse, söka i möjligaste måtto sam”manjemka Riks-Ståndens tankar, och att för ”öfrigt till deras behandlande anmäla de Or ”förenliga skiljaktigheterna.” Hvad nu sjelfva saken beträffar, så äro föreskrifterna om Grundlagsfrågors behandling visserligen i många delar ganska obestämda och otydliga, samt sinsemellan stridande. Men den delen deraf, sorn rör Constitutions-Utskotiets åliggande i afseende på anmärkningar, hvilka Riks-Stånden förklarat utgöra deras gemensamma tankar , synes vara så klar och bestämd, att jag knappt ha-. de Bil. till Cortslit. Utsi. Memorial N o 69. g de troll någon olikhet i ineningarne derom kunna ega rum. Enligt 56 §. Regeringsformen ”åligger det" nemligen *’Constitutions-Utskottet att samtlige Riks-Stdnclens" i form af anmärkningar återremitterade gemensamma ”tankar ”i möjligaste måtto sammanjemka, och, om *'oförenliga skiljaktigheter finnas, dem der”jemte till samtlige Riks-Stdndens behand”lande anmäla." Detta har Utskottet gjort i dess förra Memorial N:o 67. — Vidare heter det i berörde j[j.: ”Förena sig derefter *'samtlige Riks-Stånden om ett enahanda "utlåtande, hvite det till slutligt antagande "eller förkastande på tid och sätt, som of"van föreskri/ne äro /* nemligen vid nästa Riksdag. — Det står således Riks-Stånden fritt, att foga sig efter hvarandras meningar, och att förena sig om ett enahanda, från Utskottets förslag skiljaktigt; Utlåtande.
I den genom 5:te § af förevarande nådiga förordning gjorda bestämmelse att innehafvare af jordegendom, hvars värde uppgår till minst 1,000 R:dr, är berättigad till inträde i hypoteksförening, har af hypoteksbank-delegarne föreslagits den förändring, att minimi-summan höjdes till 2,000 R:dr. Då likväl härigenom, synnerligen i vissa orter, en alltför stor mängd idoga och besutna jordegare skulle blifva uteslutne från förmånen af läns erhållande från hypoteksinrättningarne, hafva Rikets Ständer ansett en sådan förändring i vilkoren för rättighet till inträde i hypoteksförening icke böra göras, utan 5:te § i Kongl. Förordningen angående hypoteksföreningar böra oförändrad bibehållas. Då den i § 8 befintliga föreskrift, att, när samfäldt lån sökes på flera under särskildt bruk varande egendomar, i skuldebrefvet och inteckningshandlingen skall utsättas det belopp, för hvilket hvarje sådan egendom eller lägenhet skall häfta, på flera ställen omöjligen, åtminstone icke utan föregånget skifte och dermed förenade betydliga kostnader, läte sig verkställas, har nyssberörda alltför kategoriska föreskrift ansetts böra något mildras: hvarjemte ansetts nödigt att vid denna § tillägga ett nytt moment, afseende det fall, att i hypoteksförening belånad egendom styckas, eller att fastighet, hvarå gemensamt med andra samfäldt lån erhållits, öfvergär till annan egare, för hvilka händelser bestämd föreskrift nu saknas. Rikets Ständer, som gillat hvad härutinnan yttrats, hafva fördenskull beslutat, att § 8 i förordningen angående hypoteksföreningar bör erhålla följande lydelse: § 8- “På flera, under särskildt bruk varande, för delaktighet i hypoteksförening Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N-.o 98. 47 godkända, samma lånsökande tillhörande jordegendomar, må antingen ett samfäldt eller särskilda lån kunna beviljas. Sökes samfäldt lån, varde likväl, der så lämpligen ske kan, i skuldebrefvet och inteckningshandlingen utsatt det belopp, för hvilket hvarje sådan egendom eller lägenhet särskildt skall häfta.
Om jag än eftergifver skilnaden emellan uppror och upplopp, då jag lika med Gr. Löwenhjelm tror, att ett upplopp verkligen snart nog kan urarta, åtminstone till en sådan grad af uppror, sorn förutsattes i denna lag, nemi. att folkmassan skulle sätta sig upp mot auetoriteterna, och söka afhålla dem från någon åtgärd; så medgifver jag deremot alldeles icke, att det må stå en civileller militär-auetoritet öppet att sammanblanda ett upplopp med en helt och hållet obrottslig folksamling. Skilnaden emellan dessa båda finnes nemi. icke i den K. proposrn bestämdt uppdragen, och det är detta, som kan föranleda lill de mest betänkliga missbruk af lagen. Det är visserligen sannt, att i den 7 §:n stadgas, att, om folk samlar sig på allmänna platser och der begår våld emot person eller egendom eller sätter sig till motvärn, då ärjupplopp för handen ; men deremot innehåller den påföljande 8 §:n en varning, hvars ordalydelse är sådan, att, otn folket icke åtskiljes efter varningen, sedan den 3:ne gånger är gjord, så äger militären att använda vapenmakt; hvaraf otvifvelaktig! den slutsats kommer alt härledas, att blotta vägran att lyda befallningen att skingra sig, lemnar militären rättighet att använda vapen mot folket. För min del föreställer jag mig väl icke, att en folksamling kan inför domaren qvalificeras såsom upplopp, såvida icke ett fysiskt motstånd gjort sig gällande, eller våld blifvit begånget, vare srg mot person eller egendom; och jag föreställer mig ej heller, att en domare skulle döm ma någon till fästning föien glosa eller ett förhastadt ord eller något dylikt; ty sådant kan väl ej i juridisk mening kallas att sätta sig upp emot myndigheten eller störa allmänna lugnet, — men ett är domarens af bevisning föregångna och af juridiska ao Den 15 Juli f. m. rättsbegrepp begränsade handling; något belt annat den för ögonblicket handlande myndighetens beslut.
Majus Nådiga Skrifwelse härom till Hemliga Utskottet lagda grunder, som Ve serjkilve föreskrifter Hans Kongl. Maju i detta ämne dels tillförene lemnat dels nu i Näver meddelade tillförordnade Srais-Secreterare!, författa underdånigt project till en Nådig Proposition vm Utländska skulden och de dermed gemenskap ägande omständigheter, hwilken proposition Hans Kongl. Majit ansag lemp'igast kunna ställas till Riksens Ständers Slats-Utstott, för alt i sammanhang med Finance-rcgleringen till pröfning förekomma. Härwid anmälte tillförordnade Stats-Secreteraren i underdånighet: att han, som af hwad KonglMajit förut i Nader yttrat trott sig känna Kongl. Majus Nådiga wilja och afsigter uti förewaranve wigtiga ämne, redan hade författat ett sadant underdånigt project, som Kongl. Majit nu i Nader anbefallt, och hwari de rättelser, som i följd af Kongl. Majus i dag meddelade Nådiga föreskrifter pröfwades nödige, kunde pa stället införas. Samma underdåniga project blef derefter, med Nådigt tillstånd till Justering i underdånighet uppläst, och, uppck Stats-Radels närwarande Ledamöters enhälliga underdåniga tillstyrkande, af Hans Kongl. Majit Den 9 Julik. >42z Majit i Nader gilladt, sadant som det wid Prvtvcollet är bilagt. supra. Lx krotocollo. Larl O. Lkogmsn. I anledning häraf, har Stats Utskottet svkt inhemta noga underrättelse vm Riksgälds-ContoiretS Utländssa Eapital-Gäld wid innewarande Riksdags början, samt funnit den samma, med deruti inbegripne 418 stObligationer för Lanen i Holland och Antwerpen, hwardera a Ett Tusende Gulden, hwilka af Swensta Medborgare, såsom dem nu mera tillhörige, före Riksdagens början uti RiksgäldsContoiret till inlösen blifwit anmälde, wara sa beskaffad , som följer, nemligen:
Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Betänkande, N:o 25. & $:o 25. Alik. till Exp.-Utsk. d. 16 Augusti 1851, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af täckt motion om laga vitsord ät Lunds Landsbok. Hös Högvördige Prestestår.det har Proslpn Qviding framställt ett lill Utskottens behandling öfverlemnadt förslag derom, att, sedan genom den af Kongl. Majit i nåder anbefallda och verkställda undersökning i Köpenhamns arkiver, åtskilliga upplysningar vunnits, hvarigenom den,.enligt Konung Fredrik den 2:dres påbud af den 11 Augusti 1569, upprättade Landsbok öfver församlingarnes kyrkogods och egendom i Lunds stift och Halland, erhållit mera tillförlitlighet än tillförene, Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t läcktes uti nådig kungörelse förklara, att nämnde Landsbok eger laga vitsord. Men innan detta ärende förekommit till afgörande hos Utskotten, har motionären, uti en till Utskotten öfverlerrmad skrift, förklarat, att han, efter vunne upplysningar om det vitsord som, uti serskilde rättegångar under sednare tider, blifvit Landsboken tillagdt, funnit sig sakna skäl att fullfölja sitt ofvanberörde vrkande.
O Uti Förslaget saknas jemväl bestämd föreskrift, huruvida all arfsdelning bör ske efter Lands, eller Stads-rätt, i förhållande till dens stånd eller hemvist som ärfves, eller om, då en eller flere af dem, genom hvilka de ärfvande varit med honom skylde, egt annat stånd eller hemvist, afseende derå jemväl bör fästas. Med afseende å dessa anmärkningar, och då tiden nu mera icke medgifver att genom Contraproposition bereda den förbättring af Lagförslaget, hvartill samma anmärkningar synas böra föranleda, finner Jag Mig nödsakad att vägra Nådigt bifall till den af Eder föreslagna Lagförändring i detta ämne. Uti skrifvelse af den 11 sistlidne Januarii, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uppå anförde skäl föreslagit, att 5 § af i5 Cap. Ärfda-Balken, angående förhål Bih. till R• St. Skrif v. N.-o g6. landet, då död man efterlemnar inländsk arfvinge, hvars vistelseort är okänd, måtte ändras till följande lydelse: ”Nu vet man hans inländska arfvinge, men ej hvar han är, late då Domaren ”i allmänna tidningarne, tre gånger, minst ”en månad emellan hvarje gång, och första ”gången sist inom tre månader från den ”dag, då bouppteckningen till Rätten ingif”ven är, kungöras, att arf fallit honom till. ”Vilja fjermare det arf lyfta, vare det tillå”tet, der de för arfvet och dess afkomst ”ställa borgen, som af Rätten godkännes, ”begagna de ej lyftnings-rätten, förordne ”Domaren god man, som arfvet vårdar och ”förvaltar, till dess den frånvarande arfvin”gen sin rätt bevakar eller tiden dertill ute ”är. Kommer ej den frånvarande arfvingen ”inom tio år från den dag då kungörelsen ”tredje gången i tidningarne infördes, vare ”från arfvet skiljd, ehvad han laga förfall ”visar eller ej.” Sedan Jag häröfver bort IlÖgste Domstolen och Stats-Rådet, har Jag företagit detta ämne till pröfning; och ehuru Jag dervid funnit Edert berörde
Men man bör erinra sig, att sådana omständtgheter, som de för handen varande, sällan inträffa eller kunna såsom prejudikat åberopas. Skulle R. St. bifalla lJtsk:s betänk., så är ju derigenom en eftergift, ehuru mindre, i alla fall lemnad och med detsamma prejudikatet gifvet. Enl. min tanka, är frågan blott den, skall man eftergifva mer eller mindre af arrendet? Villman vara ädelmodig, så må man vara det till gagns, så att den man, som är i fråga, äfven får någon andel deraf, ty efter Utsk:s förslag vore det endast löftesmännen, men icke arrendatorn, som hade fördel af arrendets nedsättning. R. St. hafva så ofta beviljat eftergifter och sednast vid denna riksdag, då fråga varit om embetsman, hvilka genom tjensteförsummelser vållat Kronan förluster; hvarföre skall man vara hårdare och vägra eftergift, när en bondes välfärd, utan hans förskyllan, derpå heror. R. o. Ad. ansåg de emot StatsUtsk:s förevar, utlåt. N:o 95 gjorde anmärkmr föranleda till återremiss. Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 24 dennes på bordet lagde utlåt:n och mern.: N:o 96, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de upplåtande åt Ulltuna landlbruks-institut af kronoparken Lilla Djurgården; N:o 97, i anledn. af väckte motioner, ang:de nedsättning i det bidrag, som af landshm i Wermlands län årligen erlägges till ränta å och amortissement af landsh.-ackordet; N:o 98, i anledn. af väckt motion ang:de befrielse för hemmanet Fårhult från utgörande af s. k. skolmästare-skäppa; samt N:o 100, ang:de arfvoden för granskningen och liqviderandet af inkomna reqvisitioner och räkningar å riksdagskostnaderne. Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagde betänkm:
Vidkommande derefter de vid Gripsholms Slolt, i följd af der begagnade eldfarliga byggnadssätt, nödiga befunna förändringar, för hvilka blifvit i kostnadsförslaget utförd en summa af 7,500 R:dr, oberäknadt oförutsedda mindre utgifter, så har E. K. M:t, enär denna kostnad icke kunde bestridås af det till 1,700 R:dr årligen inskränkta anslaget för samma slott å Riks-Statens lista Hufvudtitel, samt då detta dyrbara forntidsverk, för hvars återiståndsättande betydliga summor under de sednare åren blifvit af E. K. Mits egna medel använda, borde af Slaten underhållas, för ofvanberörda behof i Nåder äskat en summa af sju tusen fem hundra riksdaler banko, att, uppå skeende reqvisition, till Riksmarskalks-embetet utbetalas; varande deremot något särskildt anslag icke af E. K. Mit begärdt till afbjelpande af öfriga vid undersökningen anmärkta felaktigheter och behölliga förändringar uti det Kongl. Slottet i Stockholm, Arf-furslliga palatset, Drottningholms och Haga lust-slott. Slutligen har E. K. Mit, i sammanhang med högstberörda Nådiga framställning, jemväl meddelat Rikets Ständer, hurusom Riksmarskalks-embetet, jemte särskild förmälan, att det trädskjul, hvilket för omkring 50 år tillbaka uppfördes å gården vid Kongl. 496 Expeditions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 177. Hof-stallet i Stockholm, för att tillsvidare begagnas såsom ridhus, numera vore så förfallet både till tak och väggar, att detsamma icke längre ansågs brukbart, tillika i underdånighet hemställt, att ett ändamålsenligt ridhus, som för Kongl.