Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domare i förvaltande embeten, ty de kunna svårligen lösgöra sig från den stelhet, som de juridiska formerna hos dem inplantat och sorn icke är nyttig vid förvallningsärenders behandling. Så har Hr von Hartmansdorff sig yttrat i detta ämne och dervid på det bestämdaste förklarat sig emot åtgärden, alt lill Högsta Domstolen öfverlemna besvärsmålen. Från alla håll har man som mig synes erkänt behofvet af en förändring i närvarule tillstånd. Under hemställan alltså, alt R. o. Ad. i konseqvens med sina föregångare vid sista Riksdag, mätte godkänna det föreliggande förslaget, hvars förtjenster blifvit på ett så tydligt sätt ådagalagda, anhåller jag alltså om propos. å förslagets bifallande. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtnäs först till antagande och sedermera till förka - 650 Den 28 Februari e. m. stande af det i förevande punkt förekommande förslag till ändring i grundlagarne framställde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej, samt Hr Gr. o. Landtm., efter förnyad propos. till antagande af detta förslag, som återbesvarades med blandade Ja och Nej, förklarade det lian ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. llr von Koch, och Frih. Raab, Carl Adam, hegärde votering. Uplästes till justering och godkändes en sålydande voler:spropos. : Den som antager det i Coust.Utsk:s Mern. N:o 3 under N:o 1 aflemnade förslag till ändring i 7 m. fl. §§:r Regerings-F:n, samt 4lista §:n Riksdags-Ordn:n. röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde förslag af R. o. Ad. förkastadl. Vid voteringens slut hefunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 63. Nej — 66. Pröfningen af de öfrige punkterne uti Const.Utskis förevande Mern. upskjöts till e. m:s plenum och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. g 3 e. m.
Mätte derföre desse arbetares sanna vänner väl betänka sig, innan de låta sig, af fiendtlig» eller otillfredsställda intressens hemliga agenter, eller possessionalers rop mot höjda arbetslöner, förledas alt motarbeta eller alldeles sönderrifva detta förslag, och sålunda tillintetgöra de verkliga folkvännernas skönaste förhoppningar. Räntor oell amortissement skola hufvudsakligen tagas från de förmögnare: och hvad den lägre arbetaren niöjligen dertill får bidraga blir en obetydlighet mot den säkra Jörhöjningen i bans årliga arbetsförtjenst. Den som minnes del fäkunniga skränet mot fullbordandet af Göta kanal, låter sig icke af de likartade tonerna i dessa dagar förfäras;» af Herr C. C. Hörnstein; af Herr E. Falhem: »Jag reserverar mig emot 3:dje punkten 2 momen tet af Utskottets förslag, angående Förenings-banan ifrån Sala lill Gefle-Fahlubanan, grundad å den af Afdelningen uttalade åsigt, alt samma bana skulle synnerligen blifva gagnelig för Öfre Dalarne. Nämnde föreslagna bana, som ännu ej är undersökt eller uppmätt, visar sig dock på den befintliga kartan, jemn förd med den uppdragna Gefle-Fahlu-linien, utgöra cirka 7 mil; hvaremot, ifall banan utgick ifrån Sala uppåt Dalarne och Hih. lill lill II. St. Pral t SÖG & 1857.
Hr von Hartmansdorff, Äng.: Förhållandet med detta betänk, är lika som med det föreglde. Jag hemställer derföre, 0111 icke samma åtgärd bör af R. o. Ad. vidtagas. R. o. Ad. ansåg äfven detta utlåt, böra återremitte-' ras i sammanhang med återremissen af StutsUtsk:s utlåt. Nio 170, Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 177, angille väckt mo tion, i fråga om beskaffenheten af den spanmål, som af tiondegifvare bör levereras. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Äfven detta betänk, är af samma beskaffenhet. Jag vågar således vördsamt till styrka samma åtgärd. Äfven detta utlåt, ansåg R. o Ad. böra återremitteras till StatsUtsk. i sammanhang med Utskls utlåtande Nio 170. Ånyo föredrogs StatsUtskls den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 178, i anledn. af väckt motion om rättighet för skattskyldige inom Ölands norra Mot, att i Borgholms kronomagazin få leverera kronotiondespanmål. Hr von Hartmansdorff, Ali g,: Delta betänk, är det sista af samma beskaffenhet som de föreglde. Jag hemställer således, att R. o. Ad. nu slutligen matte fatta enahanda beslut. R. o. Ad. ansåg StatsUtskls nu föredragna utlåt. N:o 178 afven böra återremitteras i sammanhang med återremissen utaf utlåt. Företogs till pröfning BancoUtskls den 4 on'1 8 dennes på bordet lagda betänk. Nio 4o, med hemställan, att chefen lör cassa-afdelningen och bankens casseurer måtte letroaclivl få beräkna åtskilliga dem tillagda löneförmåner.
Om fem personer skulle tillåtas att hilda en bank, så horde det vara inom de län, der sådana magnater finnas, som kunna sammanskjuta en sä stor summa; men att skapa en mängd små banker med några hundra tusen r:drs capital, då man kanske börjar med länsbanker, men slutar med härads-och socknebanker, det skulle endast medföra en allmän villervalla i landet. Jag skulle der~ so Den 23 April e. m. före anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först framställa proposition på frågan om beloppet af teckningsfonden och sedan om antalet af delägarne. Blir den förra bestämd till en million, sä skall jag sedermera gerna lämpa mig till si Uran 5 i afseende på den sednare. Frih. Raab: Jag kan visserligen icke förneka sanningen af Frih. Palmstjernas framställning, men jag tillåter mig likväl fästa uppmärksamheten deruppå, ali det missnöje, som privatbankerna hittills väckt hos andra än delägarne, säkerligen skulle blifva oändligt mycket större, om privatbanker inrättades af några få delägare. Visserligen blefve direclionen, som nu skall beslå af 5 ledamöter, lätt vald, om delägarne icke voro liera, men det vore väl också den egentliga vinsten. För min del anser jag, att man icke borde inskränka detta antal längre än till 20. Jag vill dermed hafva sagt på förhand, alt jag visst icke vill motsätta mig, om man i afseende på antalet af delägare vill upptaga det till 50; men hvad beträffar den föreslagna minimisumman för actie-teckningen, så skulle jag vilja utsträcka den af Frih. Palmstjerna föreslagna nedsättning från 750,000 till 500,000 r:dr. Jag får fästa uppmärksamheten på, alt vi för närvarande hafva cn bank, som icke har större fond än en half million, men som likväl har drifvits hela tiden med ganska god credit, och jag vet icke hvarföre man skall föreskrifva så stora summor, alt några banker omöjligen kunna tillväga bringas.
Frågan kan således här utfalla på 4 sätt, nemi. antingen så: att båda tilläggen antagas, eller att det första antages och det 2:dra förkastas: eller att. det 2:dra bifalles och det l:sta afslås; eller ock slutligen att båda förkastas. Endast uti de 2 sistnämnde fallen undvikes ett fel, som jag skall hafva äran utpeka och hvilket består deri, att det gamla stadgandet om att utläudsk man icke må till kommendant å fästning utnämnas, komme att på ett stötande och full sätt upprepas uti 2 på hvarandra följande punkter. Första tillägget slutar nemi. med dessa ord: ”dock utan alt kunna till ledamot af Konungens stats-räd, eller till kommendant i fästning, utnämnas.” Om nu detta antoges, skulle de citerade orden följas så väl af det andra tillägget, som äfven af den gamla redaktionen, eller ock, ifall detta sednare tillägg förkastades, omedelbarligen af berörde äldre redaktion, hvaraf de första orden likväl skulle något förändras. I båda fallen skulle der likväl stå: ”Konungen vare äfven obetaget, att uti Den 19 Januari e. m. 185 militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till kommendanter i fästningarne’’. Hvar och en finnér huru stötande detta är i en grundlag, der man icke gerna vill se några lapsus calami, några motsägelser eller omsägelser, åtminstone ej inom samma §. Att 1809 års grundlagsstiftare lät ett och annat så beskaffadt fel komma sig till last, torde hafva varit ursäktligt, enär man vet att de endast hade 14 dagar på sig för utarbetandet af en hel constitution; men i våra dagar och isynnerhet i fråga om grundlagsförändringar, hvarvid man, såsom bekant är, går mycket lugnt och långsamt tillväga, torde uppenbara fel i berörde afseende icke höra tolereras.
Rikets Ständer, som bibehöllo flera införselsförbud å väfnader, ansägo sig derföre ej kunna bell och hållet bifalla Bevillnings-Utskottets omförmälda förslag, men stadgade dock, att alla kläder af till införsel lofgifna tyger skulle, med införsels-förbudets upphäfvande, åsätlas 33|- procent tull. Detta beslut blef dock icke af Kongl. Maj:t gilladt, hvarföre nu gällande tulltaxa i alla dessa hänseenden är lika med den, som vid sista riksdagen utgjorde föremål för granskning. Af samma skäl, som då föranledde Bevillnings-Utskottets här ofvan omförmälda förslag, och i öfverensstämmelse med hvad nu genom flera motioner blifvit, angående införselsförbudens upphäfvande, yrkadt, förnyar Utskottet nyssberörde förslag, och hemställer, , att, med upphäfvande af gällande införsels-förbud för artikeln Kläder, de för denna artikel, under rubrikerna »Hudar och Skinn, Pel sverk, beredda», »Klädergång-» samt »Sängkläder», uti bilagde taxe-förslag intagne bestämmelser måtte af Rikets Ständer godkännas. Den till 33^- procent af verkliga värdet stadgade införselstull af 32 sk. skålp. Knappar. för Knappar af sammansatta, elier, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, har framkallat ganska betydlig oloflig införsel af denna lätt smuggiingsbara artikel — år 1851 konfiskerades 2,010 och år 1852 1,184 dussin, — hvarföre Utskottet föreslår nedsättning af införsels-tullen derå till 16 sk. skålp. De nu gällande pfverdrifna tullsatsernas förderfliga inflytande på förtullningen af de Iinifvar. under rubriken Knifvar upptagne artiklarne Rak-och Pennknifvar äfvensom andra slag, samt Gafflar, ej specificerade, visar sig ännu bjertare vid jemförelse emellan importoch konfiskations-tabellerne.
R:dr till denna inrättning; men föreslår derjemte, att anslaget må beräknas ifrån detta års början, så att den, som nu uppoffrar sin tid att betjena och till arbetskraft återställa den mängd sjuka, särdeles af den obemedlade classen, hvilka både från hufvudstaden och landet begära hans hjelp, må dermed kunna fortfara, utan alt derföre behöfva vidkännas någon ytterligare egen kostnad för sitt bemödande till mensklighetens väl. Dessutom bör man icke uppskjuta med. en god gerning till morgondagen, ulan, så vida möjligt är, genast verkställa deri. Det har blifvit af en värd och upplyst talare sagt, att flere Läkare användt Electricifeten, i åtskilliga sjukdomsfall, utan serskild betalning, på hvilken grund talaren äfven nekar anslaget för densamma. Jag vill blott härvid erinra, utan att ingå i någon vetenskaplig pröfning af Electrioitetens användning, hvartill jag visst icke känner mig äga nog förmåga ■—• alt den method , som här af Electricitets-machinens föreståndare Herr Doktor Sasve användes, ehuru känd alltsedan Cavallos tid, lik vist icke lärer af någon Läkare förp blifvit använd uti vårt iand, Den ig Maji e. m. 365 och, så vidt jag känner, icke heller annorstädes. Då man tror på undercurer och på den animala magnetismen, hvilken sednare likasom en manie återkommer hvart trettionde år, för att dåra sine inbillade anhängare, hör man icke heller neka understöd för en inrättning, der nyttan icke mera är problematisk, utan visar sig genom reella verkningar. Jag upprepar derföre ännu en gång hvad jag förut yrkat, eller att anslaget må retroactivt beräknas från innevarande års början, samt anhåller om återremiss, hvad denna del vidkommer. Frih erre Sparre , Sixten:
Bevärings-elit, hvilken genom opålitligt och oordentligt uppförande, vare sig i eller utom tjensten, eller af andra skäl ej motsvarar det förtroende och de förhoppningar, som för hans antagande legat till grund, skiljes från sin befattning, om regementseller corpsclief det skäligt pröfvar och vare i sådant läll förlustig det arfvode och de förmåner i öfrigt, som eljest skolat honom tillkomma. Uteblifver bevärings-elit längre eller kortare tid från möte, utan anmäldt eller giltigt hinder, skall han, utom det i beväringslagen derför stadgade ansvar, varda från sin anställning skiljd, om regementseller corps-belälhafvaren så (inner för godt. Har bevärings-elit åter genom styrkt sjukdom eller annat laga förfall varit hindrad att bevista möte, må han fortfarande såsom w ST ; os c D aq — O — p. 65. p. 64 p. 64 p. 65 p. 65 p. 65 p. 65 81 fc) a a - S' & ÉL -15 »S 5« « gS. s . S 8* S» < p: £*; ® o ts PT* p: ejS Händer detta sista året af hans beväringstid och han tjenstgjort alla de öfriga årens möten, vare han berättigad att antingen i alla fall utbekomma hälften af det för sista året stadgade högre arfvode, eller ock, om han i stället vill bevista påföljande års möte, då erhålla hela beloppet af det för sista årets tjenstgöring bestämda arfvode. § 48. Bevärings-elitj som af ett eller annat skäl önskar från denna >; p. 66. sin anställning erhålla entledigande, bör derom inlemna ansökning till regementseller corps-chefcn, hvilken, om han finnér skälen giltiga, må det begärda afskedet bevilja. § 49. Regementseller corps-chefer åligger att efter hvarje mötes slut » p. 66. till Kongl. Majit genom vederbörande Stats-departement ofördröjligen insända förslag öfver de regementet eller corpsen tillhörande bevä- rings-eliter. Bilagor. il Bil. M 5.
Lagutskottet, torde det tillåtas mig, att inför Högh Ståndet anmäla ett inom Utskottet fattadt Beslut, som, efter mitt begrepp, icke så alldeles öfverensstämmer med RiksdagsOrdningens föreskrift, och hvilket beslut icke på annat sätt kommer till Ridderskapets och, Adelns kännedom, Ridderskap?! och Adeln torde tvifvels-, utan erinra sig, hurusom, när LagUtskottets under N:o io3 afgifne Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 58, angående ändrig i 18 och 19 §§ InteckningsLagen, härstädes den ii sisth November förevar, Ridderskapet och Adeln fann Utskottets förslag till förklaring öfver nämnde Lagparagrapher icke leda lill det åsyftade ändamålet, utan antog i stället ett annat förslag, som af Hr JustitiaeRådet Stråle i ämnet framställdes, samt derjemte inbjöd de öfrige Resp. RiksStånden att i dett? beslut sig förena. Eldigt de till Lagutskottet ankomne Den i F e b r u a r i i e. rn. 9' ProlocollsUtdrag, hade Högvördige PresteSlåndet antagit inbjudningen, men Borgareoch BondeStånden, som redan bifallit Utskottets Betänkande endast med ett föga väsendtligt tillägg dervid å BorgareStåndets sida, hade icke funnit skäl att frånträda deras sålunda fattade beslut.
Det säges, att lånsökande i provinserne ofta erlägga 5 till och med en prosent af lånsumman, jNär en Commissionaire har så stor fördel af en lycklig utgång af lånansökningen, är det naturligt, att han dervid skall mera se på sin Clienst förmån, än på Verkets. Jag skulle derföre tro det vara bäst, att legalisera etc förhållande, som icke kan forekommas, rnen sorn, lernnadt åt sig sjelf, leder till QQrdningar, sålunda nemligen, att man bestämde den proyision, sorn den lånsökande, som vill begagna Commissionair, kommer att till honom erlägga; till exempel * eller g procent. Hälften häraf borde tillfalla den en* skilta Commissionairen; den andra hälften insättas pti en sportel cassa, sorn vid årets slut fördelades emellan alla* Om denna ordning infördes, så skulle alla Verkets Tjenstemän blifva lika interesserade, att vara så facile som möjligt ? men ock bevaka hvar serskild Commission så, att Verket i det hela ej må lida deraf. I öfrigt får jag förklara, det jag anser den af Orefye von flosen gjorda anmärk - De-n i6 Sept ernber f. m. ning var riktig, att nemligen, Riksens Ständer blott bora bestämma ett minimum för premncernes Dis* cont-rörelse eller ? WtHinner för Götheborg, och i million för den södra Öis.cQnten» men att det må bero af Rancos.tyrelsen, att» i händelse den för BancoDisconten i Stockholrn anslagna sunaman ej fullt utgår, då kunna förstärka lan-fonden i Götheborg peli Malsna. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja återremissen till RancoUtskottet. Herr Munck af Rosenskiöld: X anledning af hvad här blifvit yttradt, sedan jng senast fram* ställde mina tankar i detta ämne, anhåller jag att få tillägga några ord. Att
Då Wenersborgs invånare, genom den staden nyligen öfvergångna eldsvåda, blifvit bragte i den svåra belägenhet, alt lindring i bevillningen synes vara af behofvet högst påkallad, hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad vid flere dylika tillfällen förut egt rum, funnit godt att, i afseende på bevillningsafgifters erläggande, bevilja denna stads invånare följande förmoner, intill nästa Riksdag, nemligen: 1:0 att alla tomter i Wénersborg, samt de hus och byggnader, hvilka derpå uppföras, befrias från bevillning; 2:0 att för borgerliga rörelsen derstädes bevillning må få utgöras endast till hälften af hvad för städerne utaf den dass, hvartill nämnde stad hörer, finnes stadgadt; och 3:o att de invånare, som genom eldsvådan blifvit urståndsatte erlägga personlig skyddsafgift, må, efter Taxeringsmännens pröfning och bestämmande, derifrån befrias. Hvilket hos E. K. M. Rikets Ständer få härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii 1835. 46a Expeditioni-Utskolleis Förslag till unä. Skrifvelse Uppläst och godkönd hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. t834- Breste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 5 Jan. 1835 Bonde-S.tåndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående ett af Kongl. Maj:t i Nåder öfverlemnadt Förslag till Lag för Banken. (Bancooch Lag. Utsk. Bet. N:o 3.) S. A. K. Efter det E. K. M.. uti Nådig Skrifvelse af den 8 sistl. Februarii, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att E. K. M. endast afvaktade det slutliga afgörandet af det sedan sista Riksdag hvilande förslag till förändrad redaction af Regeringsformens 72 §., för att till Rikets Ständer öfverlemna Dess Nådiga förslag till Bancolag; och det sedermera till E. K.
Af den 17 December 1812, på Riksdagsmannens Jon Jonssons underdåniga ansökning, orri förändring af Lagmans -Tingsställe i Blekinge. Soto — den 10 September 1812, på RiksdagsFullmägtigens för Ölands Norra Mot underdåniga ansökning, om upphäfvande af Vitesförbud emot Skogs-åverkan på Ölands K ro no-Skogar. 21:0 — den 17 December 1812, på Riksdags Fullrnägtigés från Skaraborgs Län underdåniga ansökning, om Skogs-utsyning på Kronoparken Råda-ås. 22to den 17 December 1812, på Riksdags Fullmägtiges från Skaraborgs Län underdåniga ansökning, om Skogs-utsyning för Ase, Wiste, Barne och Kållands Häradsboer å Krorto-Parken Hunne och Halleberg, 23:0 — den 3 December 1812, på Riksdags Fulltnägtigens från Ölands Södra Mot un derdåniga ansökning, om förlängning af Uppbörds - Terminens utsättande för Ordinarie Krono-Utskylders leverering. 24:0 — den 12 November 1812, på RiksdagsFullmägtiges från Vester - Norrlands Län underdåniga ansökning, om ändring uti Auction s - Den 8 Mars. 209 tions-tiden, som af Konungens Befallningshafvande blifvit utsatt. 25:0 Af den 3 December 1S12, ofver BondeStåndets underdåniga ansökning, om KronoDagsverkens losen med penningar. 26:0 — den 2i Januari 1813, på Biksdags-Fullmägtiges från Nyköpings Län underdåniga ansökning, om ersättning för Brefbärare inom Länet. 27:0 — den 21 Januari 1813, på Fullmägtiges från Götheborgs
Landtm, samt R. o. Ad. hemstiilla, om det icke vore riktigast att först företaga det ganska vigt.iga l:sta mom. och sedan 2:dra morn. med sina underafdelningar o. s. v. Det första inom. innehåller nemi. ett så i lmfvudsaken på Bankens rörelse inverkande förslag, att jag tror, att det är nödvändigt, att deröfver få särskildt discutera och sedermera särskildt besluta. Jag anhåller hos Hr Gr. o, Landtm, att han för sin del behagade tillåta ett sådant föredragningssätt samt derom framställa propos. till IL o. Ad. Sedan, uppå Hr Gr. o. Landtm, i ani. häraf framställda propos. R. o. Ad. bifallit att de till förev:de punkt hörande möner skulle hvart för sig blifva föremål för öfverläggningen, förekom J/om. 1. Hr Printzensköld: Då det vill synas som om inom BankoUtsk. dels köpmanna-intresset, dels förhoppning om framgång åt PilialBanks-intresset skulle hafva vid bestämmandet af lånefonderna inom Banken lyckats företrädesvis göra sig gällande, anhåller jag att derom få yttra några ord. Utsk. har här föreslagit, att man dels under innev:de år, dels under de följande skall af landfastighets-lånefonden indraga icke mindre än 1 mill. Rdr Rint, och att från stadsfastighetsfonden äfvenledes göra en indragning af 150,000 Rdr s. m. Nar man laser den reservation i ämnet, som af Dr Sandberg blifvit afgifven, kan man icke finna sig annat än föga tillfredsställd med detta förslag. Banken skall, enligt de af R. St:r fattade beslut, hafva en grundfond af 10 mill. Rdr Bko eller 15 mill. Rdr Rmt. Denna grundfond bör stå i sådant förhållande, att den under intet vilkor kan förminskas. Jag hemställer nu till R. o. Ad. om någon större säkerhet för grundfonden kail erhållas, än de inteckningar, som fordras för att komma i åtnjutande af fastighetslån. Utsk. har sjelf erkänt, att denna säkerhet är den osvikligaste för Banken. Är det nu så, att
Domstolens underdåniga hemställa!» uti hwilkcn Gcefwen och Iustiriä-Rädek deltagit, »ned den tilläggning, att dä der genom erfarenheten were adagalagdt, alt inwändningar af hwarjehanda beskaffenhet merändels af Gäldenärcrne wäckte för akt hill» dra cgendomcrrs försäljning förekomma wid uimätnings-auccioner hwilka endast kunna af Konungens Befallningshafwande pröfwas, Herr Grefwe» och Jnstitiä-Rädet för sin del i Underdånighet trodde alt i sall silke Aucnoner blefwo werkstälde pa annat ställe än ä Lands-Canceliierne en trädskande Gäldenär skulle finna nlwäg, art genom inwändningar bereda sig ytterligare anställd och uppehålla en Borgenär u«i sin ostridiga rätt. Stats RädekS öfrige Ledamöter nemligen HofLanc-lleren Friherre ak VVetterstLstt, Srats-Räder» ne Den 28 Februari!» 7579 ne Friherre, ne ^6Icrbetl>, von klaten och stolendln6 samt Hanö Excellence Friherre von LnZeKröm wero äler af den lankan, alt den i mät lanne enen» domens försäljande till högsta pris wäl pä säll Högste Domstolen sig nklätit, befordrade Gäldenärs och Borgenärs genom samma fördel, men att i allmänhet en Borgenärs intresse för en högre försäljningssumma uphörde, när den upgäll till hwad han hade att fordra samt alt de händelser äfwen inträffade, dä en Borgenär äsyskade ej allenast alt erhålla be» rakning för sin fordran, utan ock atk för en ringa summa ätkomma Gäldenärens Egendom.
Då emellertid Statsverkets tillgångar under instundande statsregleringsperiod foges i anspråk af många och vigtiga föremål, hvilka ej tålde uppskof, hade Departementschefen deraf ansett sig hindrad att för närvarande sträcka sitt underdåniga tillstyrkande längre, än att Kongl. Maj:l täcktes meddela Rikets Ständer den utredning af ämnet, sorn sålunda blifvit framställd. De af Departements-chefen i denna fråga yttrade åsigter, hade Kongl. Majit i nåder gillat, och i öfverensstämmelse dermed innehåller den till Rikets Ständer alldina nådiga Skrifvelse i ämnet, att under förutsättning del Rikets Ständer med ofvanberörda underdåniga hemställan icke åsyftat den del af undervisningen för den qvinliga ungdomen, som egentligen ligger inom folkskolans område, utan meddelandet af en bildning i viss män motsvarande, om också både i afseende på läroämnen och kursernas vidd i åtskilliga delar skiljaktig från den, som af ynglingar inhämtas vid Elementarläroverken, Kongl. Maj:t funnit del hvarken vara lämpligt eller, med afseende å den deraf följande betydliga kostnad, för närvarande möjligt alt ordna undervisningen för den qvinnliga ungdomen på ett sådant sätt, alt denna, likasom den manliga, för erhållande af en mot hvars och ens samhällsställning svarande bildning hänvisades lill offentliga läroanstalter. Då qvinnans hulvudsakliga och naturliga verksamhet, för samhället ej mindre Hvarifrån dock skulle afgå: Hel afgift af 25 elever å 300 R:dr Half afgift af 10 elever å 150 R:dr Expeditions-Uls Itottels Förs/ny lill underd. Skrifvelse N:o 197. 177 mindre betydelsefull och vigtig än mannens, likväl i allmänhet, vore (örlagd lill ett annat område, det enskilda lifvets och familjens, syntes redan deraf loija, all hon på detta område naturen ligt borde söka och erhålla sin bildning.