Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denaf nationen med varmt deltagande omfattade frågan befinner sig alltså ännu i samma skick, som då den för sjutton år tillbaka först upptogs. Conslitutions-Utskottet har derföte ansett såsom en dess oafvislig» pligt att ulan dröjsmål ånyo bringa å bane frågan om den så kallade Indragningsmagtens upphäfvande, hvarom äfven serskildte motioner blifvit till Utskottet afgifne, ej mindre af Ledamoten uti Borgare-Ståndet Herr Frans Schartan, och Ledamoten uti Bonde-Ståndet Petter Persson från Calmar Län, än ock af tvenne bland Utskottets egne Ledamöter. Vid öfvervägande af hvad uti detta ämne förekommit, har Utskottet först, enär Indragningsmagten, dels genom sjelfva indragningen af en periodisk skiift, dels genom förbudet för utgifvaren att annan periodisk skrift, utgifva, i förväg lägger hinder emot skrifts ulgifvande, samt enär utgifvare, genom förlusten af rättigheten, så väl att fortsätta en påbörjad skrift, som att vidare utgifva en annan, straffas utan att blifva hörd, ulan alt ens få veta, hvari b uns förbrytelse bestått, och ännu mera utan all vara öfvertygad om alt hafva brutit emot tydlig Lag, — funnit den på annat än det i Grundlagarrie föreskrifna sätt tillkomna, till sin natur godtyckliga Indragningsmagten stå i uppenbar strid emot den i RegeringsFormens 86 § hvarje Svensk man försäkrade rättighet ’’att, utan några af ”den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva skiifler, att sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och ”att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider ”enaot tydlig
Jemte Ingman och Nämnd borde alltid minst en lagfaren man sitta i Hatten och ega rösträttighet, så att Rättens beJ slut lomme att bero af tre röster, nemligen Ordförandens , Bisittarens och Nämndens ; hvars röst skulle fortfara att vara collectiv och mera gällande än Ordförandens, hvilken åter skulle vara afgörande, i händelse Nämnden , genom inbördes skiljaktighet , blefve inactiv, c) Alt, om ej Lag-Comiténi förslag till NotariatS'inrättning pä landet genast kan ariA tagas, det åtminstone mä stadgas, att allmänna Sak-protocollet vid Häradsrätterne skall, under sakens handläggning, ordentligt och fullständigt föras■ d) Ätt Stadsrätterne mä j med bibthällanJ de af Borgerskapets valrättighet, varda organiserade på det sätt Lag-Comitén föreslagit. e) Att, i fall tvenne Domstols-instantier i Städerne skola bibehållas, omröstningssättet mä förändras sålunda, att illitterate Rådman,' der endast sådane tillsättas, samt Bisittare i Kämnersrätt , om de icke undergått vederbörligt förhör i lagfarerihetep, skola, lika äi LägUlskottets Uttänkande N:o 89, sorn Nämndemän, ega collectiv röst, mer gällande än Ordförandens, och alt i alla större Ställer, sorn kunna aflöna tvä eller flere Rådmän, ej andre än såäane, som aflagt godkända hunskapsprof i lagfarenheten, nia dertill väljas, B) X afseende pi den successiva öfvergången till de af I.,ag-Comi!én föreslagne nya grundsattser och stadganden: \ a) Att Lag-Utskottet matte, efter eget urval, uppgifva ella de stadganden i Lag - Cornilia* förslag, hvilka redan kunna, med båtnad för lugskipningen , antagas, b) Att Utskottet matte serskildt yttra sig, huruvida ej Comiténs förslag till 6.te, g:de , litte, i5:de och fleste Cap. i Jordaoch Handels - Balkurne , jemförde med serskilda texten i afseende pä arfvejords disposition,samt T-de, 8-de, 10:de n.-te, 12:te , i5:de, 14:de, Rättegångs-Balken' kunna, såsom Motionairen förmenar, med få ändringar införas i 1754 års Lag. c) Att 17 Cap. Rättegångs - Balken mä tompletteras med alla de lämplige stadganden jorn Comitén i fjerde stycket af nämnde Balk föreslagit.
M. disponeras till löneförhöjning vid sådana extra provincialläkaretjenster, till hvilka vid inträtfande ledighet ingen sökande sig anmält, oaktadt ledigheten varit 3 gånger kungjord, ock med vilkor dels att dessa tjenster då betraktas som ordinarie provincialläkaretjenster, med hvilka militärläkaretjenst ej vidare får förenas, samt dels att kommunerna åtaga sig att för sådana provincialläkare anskaffa och underhålla fri bostad.» Den 22 Augusti e. m. 93 Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till lJtsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr Huss’ofvanomförmälda förslag, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Huss: Jag får anhålla att de öfriga Riks-Stånden måtte inbjudas att förena sig i R. o. Ad:ns i denna punkt fattade beslut. Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. sitt bifall. 77:de punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 78:de punkten. Frih. af Ugglas: 1 sammanhang med det förslag till reglering af den civila läkarevården, som K. M. vid sista riksdagen till R. St:r aflemnade, föreslog K. M. inrättande inom hvarje län af en förste provincialläkarebefattning, hvars innehafvare skulle, jemte sjukvården inom sitt distrikt, hafva tillsyn i allmänhet öfver sjukvården inom länet. Detta förslag vann ej dåvarande Ständers bifall. Att K. M. vid denna riksdag icke förnyat sin framställning, kan lätteligen förklaras deraf att R. St:r så nyligen afslagit K. M:s Propos. i detta ämne. Vid hvarje riksdag bevilja R.
I sammanhang dermed kunna åtgärder tagas, sorn komma hypotheksföreningarna till godo. Om måhända denna mening skulle här göra sig gällande, kunde ressourcer från Banken för hypotheksföreningarna tillvägabringas, hvartill jag anser Banken i främsta rummet skyldig, till följd af föreskrifterna vid dess första institution. Hr von Qvanten: Det sista yttrandet af Frih. Eh renborgh var i min tanka alldeles grundfalskt, det nemi., att en bank skall vara förläggare för näringarna. Huru är det möjligt att tänka sig, att en bank skall vara, hvad den bör vara, med en sådan skyldighet? Är det icke just från en sådan skyldighet, som det onda kommer för vår Bank? För att svara på livad Frih. först yttrade, har jag nu blifvit försäkrad derom, att Frihts mening ej varit altsåra mig; men jag öfverlemna!- till hvar och en att bedöma, om icke det är mindre höfligt att säga, alt man yttrat sig så, att huset blifvit tomt. Jag tror, att uttrycket återfaller på Frih. Ehrenborgh, då hvar och en äger rätt att bär yttra sin öfvertygelse, om ock det icke är allom gifvet att tala så Utmärkt val. Hvad angår mitt project, är det icke uppstäldt efter det Skånska, utan i enlighet med de inrättningar, sorn redan i 5o år varit begagnade hos andra nationer, och stödjer sig således på en lika lång erfarenhet. Jag är öfvertygad, att det Utsk., som kommer att arbeta i detta ämne, skall finna, att detta förslag stödjer sig på samma grunder som hypotheksföreningarna i åtskilliga Preussiska och Ryska provinser, och således icke kan slå tillsammans med det förslag, som kommit från Skåne och Wenersborg. Gr. Cronhjelm: Sedan Hr Lefre'n så till sägandes gjort ett omslut af den beräkning, Hr v. Qvanten uppställt, har jag funnit, hvad hans mening varit, men tror mig likväl ej hafva återgifvit hans ord annorlunda, än de föllo sig.
Mörner har till stöd för sin meninganställt jemförelse med den pension, som beviljades förre Sekreteraren i Landtbruksakademien Hr Nathorst; men jag får härvid erinra, att Prof. Boheman varit i det allmännas tjenst minst dubbelt så lång tid som Hr Nathorst varit det, då han tog afsked. Derjemte bör härvid tagas i betraktande, att Intendenterne vid Riksmuseum i afseende å tjenstegrad och aflöningsförmåner blifvit eller ansetts böra vara likställda med professorer vid rikets universiteter. Som bekant är, hafva dessa professorer, såsom emeriti, rätt att bibehålla sina löner oafkortade. Det synes derföre vara fulla skäl, äfven om intet afseende fästes vid det serskilda förhållande, att Prof. Boheman åt Staten frikostigt donerat sina naturalie-samlingar, att bevilja den af K. M:t för honom föreslagna pension. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts före v: de hemställan oförändrad och dels bifall dertill med pensionsbeloppets nedsättning från 4,000 rdr till 3,200 rdr; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på bifall dertill med ofvansagda förändring, då svaren utföllo med mångå nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad förnyats samt med många ja jemte några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts hemställanden biföllos. 50:de punkten. Gr. Mörner: Afven vid sista riksdag väcktes fråga om pension för Rektor Siljeström, hvilket då afslogs. Efter hvad jag tror, är han icke nu mera i tjenst, utan har erhållit afsked, och befinner sig ej heller i det tillstånd, att han är ur stånd att sig försörja.
Ödman gjord framställning angående beviljandet af ett ytterligare låne-understöd å 50,000 r:dr, för uppförande af byggnader, utaf så väl sten som träd, inom den del af staden Amål, som ödelä des vid den derstädes i början af år 1846 inträffade eldsvåda; varande af motionären samt några ledamöter af Bonde-ståndet emot detta utlåtande hufvudsakligen anmärkt, att då i Stats-utskottets betänkande N:o 120 ett byggnadslån af ej mindre än 100,000 r:dr blifvit tillstyrkt för staden Christianstad, syntes samma Utskotts alstyrkande af det för Åmål begärda låne-understöd obilligt och orättvist, helst den Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 188. 3 förödelse, som förorsakats af de inom dessa städer timade eldsvådor, varit vida större inom den sednare, än inom den förra staden; att det af Kongl. Majit för Åmåls återuppbyggande beviljade lån, endast med afseende å härtill då disponibla medel, inskränktes till 30,000 r:dr, och ingalunda vore lämpadt efter det verkliga behofvet; att uppbyggandet af de 34 gårdar, som i sistnämnde stad nedbrunnit, komme att medföra en kostnad, uppgående till mer än tre gånger det belopp, den med något öfver 60,000 r:dr utbekomna brandskade-ersättningen utgjorde $ samt att, vid pröfningen af de 2:ne nu jemförda städers behof al allmänt låne-understöd, afseende jemväl borde lastas å den omständigheten, att Christianstad, efter den der inträffade eldsvåda, såsom gåfvomedel fått emottaga mellan 20 och 30,000 r:dr, hvaremot de brandskadade i Amål af sådana medel allenast erhållit 1,000 r:dr. För öfrigt har motionäi en, vid det återremitterade utlåtandets föredragning hos Borgare-ståndet, förklarat, det han, i afseende på den begärda lånesummans användande, så till vida inskränkte sin motion, att lånemedlen endast borde få begagnas till uppförande af byggnader utaf sten eller annat icke eldfarligt ämne.
Endast i afseende på de kokade, feta oljorna, hvilka för närvarande skola förtullas såsom fernissa, har den förändring blifvit föreslagen, att sådant förtullningssätt må tillämpas blott för vara, med tillsats af annat ämne, hvaremot denna, utan dylik tillsats, synts böra tullbehandlas lika med okokt olja. För rubrikens förfullständigande har ock vid slutet af afdelpingen för de renade, fossila oljorna, artikeln Benzin, såsom i handeln förekommande, blifvit i texten upptagen, hvarjemnte i en tillagd anmärkning erinrats om iakttagande af hvad för tullbehandlingen af fossila oljor särskildt är stadgadt. Om emellertid, på sätt nu varit förhållandet, Komiterade af finansiella skäl, funnit sig icke kunna undgå att tillstyrka bibehållandet af tullafgift äfven på de feta oljor, som utgöra vigtiga beredningsämnen för näringarna utan att inom landet tillverkas, bland hvilka senare Bom-, Hampoch Palmoljorna intaga de främsta rummen; hafva Komiterade dock icke heller, med aktgifvande på hvad följdriktig - 125 heten härutinnan fordrat och fordrar, kunnat förbise det synnerligen önskvärda deri, att statshehofven ju förr dess hellre måtte medgifva, det tullfrihet i detta afseende kunde den inhemska industrien och förbrukningen i öfrigt till förmån beviljas. Sedan nu vidrörda fråga redan blifvit af Komiterade handlagd, hafva de fått emottaga en genom nådig remiss till Komiterades utlåtande öfverlemnad ansökning af Fabriksidkarne här i staden Hylin & C:o, A. W. Wahlenberg, L.
En del af Plamneda och Ljungby samt Agunnaryd, Ryssby, Berga och Hvitaryd kunna antagas vanligen sälja spannmål, som till det mesta uppköpes till angränsande socknar på ortens marknader, men någon gång föres 5 å 6 mil landväg till Jönköping, Halmstad, Kristianstad och Karlshamn. Albo härads jordmån består af svartmylla och sand, i norra och nordvestra socknarne lika med angränsande delar af Sunnerbo, men bördigare i de östra socknarne. Med undantag af gränssocknarne mot Ostra Göinge i Skåne, producerar hela häradet spannmål öfver behofvet, hvilken dels afsättes på 3 k 5 mils afstånd i Norra Skåne, Blekinge och Wexjö, dels förvandlas i brännvin. Kinnevalds härad har bördigare sand och mylla än de föregående samt producerar spannmål öfver behofvet, med samma afsättningsorter som Albo härad. Konga härads södra och vestra socknar hafva bördig jordmån och producera spannmål till afsalu på Wexjö och Blekinge. Endast Hofmanstorps socken behöfver ännu tillförsel deraf, hvaremot Hemmesjö, Sandsjö och Tingsås fylla sitt behof med egen skörd. Uppvidinge härads jordmån består af stenbunden mylla, temligen bördig i nordvestra delen, men sämre mot gränsen af Kalmar län och Konga härad. De inom förstnämde del af häradet belägna socknar sälja sin spannmål dels på ortens marknader till angränsande, dels i Kalmar och Karlskrona på 6 ä 8 mils' afstånd. Norrvidinge härad har någorlunda gifvande sand och mylla samt aflåter spannmål hufvudsakligen på ortens marknader, särdeles Wernamo, och till Kalmar län. Af sammanstämmande uppgifter bekräftas, att trakterna emellan och omkring sjöarne Asnen, Salen och Helgasjön äro de fruktbaraste inom länet. I allmänhet är den högländta marken inom östra delen af länet bördig, ehuru mycket stenbunden; inom den vestra deremot ömsom sandig och stenig, samt mindre tacksam att odla. 12 Odling af jord bedrifves emellertid inom hela länet numera med sällspord ifver, sä väl i mindre skala på nästan hvarje hemmans hårdmark, som i större omfattning medelst sänkning och tappning af sjöar, vattendrag och mossar, hvartill statsbidrag erhållits eller komma att begäras.
Emb. Ber, d. i5 Jan 1834- 59 hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifva inom den i5 Augusti; hvarefter en uppgift om qvantiteten af dessa persedlar borde Stats-Contoret tillhandahållas inom den 25 i samma månad. 21:0 Angående anslag af jord till ökadt utrymme af Eskilstuna Fristad. Anmäld den i5 Augusti s. å. Rikets Ständers beslut gillades; och skulle Kammar-Collegium förständigas att, vid hädanefter skeende utarrenderingar af Eskilstuna Kungsgård, efter Fristads-Styrelsens hörande, iakttaga, att det byggnadsutrymme, som för Fristadens invånare hvarje gång kan erfordras, varder, efter omständigheterna, antingen från arrendet undantaget eller endast på kortare tid utarrenderadt. 2 2:0 Angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med afseende å undsättnings-skulderna i Skaraborgs Län. Anmäld den 11 September s. å. Rikets Ständers beslut gillades, och skulle skrifvelse härom till vederbörande expedieras. 2 3:0 Angående vägning af hö, i stället för parm-mätning. Anmäld den 11 September s. å. Öfver-Ståthållare-Embetet och samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle, i anledning häraf, förständigas tillse, alt i Städerne vid hamnar och allmänna försäljningsställen tjenlige vågar varda Lill omförmälde ändamål inrättade, att emot vågpenningar begagnas. 2 4:0 Angående skyldighet för Borgare, att för sin person och borgerliga näring vara i Stad mantalsoch skattskrifven. Anmäld den 3 October s. å. Kongl. Maj:t biföll Rikets Ständers härvid gjorda anhållan och befallde, att allmän Kungörelse skulle i ämnet utfärdas. Angående afskrifning af anmärkt odebiterad bränvins-minuterings-afgift för åtskillige Krögare och Närings-idkare i Slockholm. Anmäld den 3 Optober s. å. Öfver-Ståthållare-Embetet skulle anbe - 6o Bil. till R. St, Just. Ombudsm.
Nådigt afseende ä de kill redan noga bestämda behof och ändamål fastställde Scats-ansiag. Sedan de mänga, med den största framgång »verkställda försök redan nogsamt bewittnat »värdet af Osbecks Cur method; sedan siere af Riketö ypperste Läkare äswen uti tryckta ffrisier derom uttryckt sig, pä ett för honom utmärkt hedrande sätt; ja jemwäl den sä allmänt Högaglade Förste Styresmannen af R-kcts Medicinal-Werk, > m Osbeck lika opartiskt, sm smickrande yttrat: atr Osbeck äc en om det Allmänna wällfärtient man, och sedan Konungen sielf pä hans derömliga bemödanden fästat det Nädiga afseende som redan ar vämnt; sa har jag wägat tro, att det icke kan wara för tidigt, att wacka Rikets Högloft.
Såsom en, efter min åsigt, lämplig öfvergång från vanan vid meranämnde sedlar till bruket af klingande mynt, och på det att, under tiden, erforderlig tillgång af detta mynt må kunna beredas för sedlarnes utbyte i landsorterne på samma sätt, som nu är föreskrifvet, i afseende på förslitna sedlars invexling, har jag ansett mig böra underställa Rikets Ständers bepröfvande det af Banco-Ulskotlels Finansoch Canzli-afdelning antagne förslag till successivt upphörande af ifrågavarande sedelutgifning, enligt hvilket Bankens sedlar å 8 sk. skulle upphöra att förfärdigas och utgifvas vid 1841 års slut, sedlarne å 12 sk., vid slutet af år 1842, och sedlarne å 16 sk., vid 1843 års slut.’* Uti denna reservation instämde Herr Brukspatron Langenberg, Herr Banco-Utskoltets Utlåtande, N:o a#» Cassel, Herr Presidenten m. m. Poppius, Herr Lieutenant Mannerscanlz, Herr Häradshöfdingen Bogeman och Herr Slats-Secreteraren, m. m. Baron Nordenfalk. AfHr Biskopen m. m. Doctor Tegnér: ''"Emot Utskottets förslag att alldeles indraga sedlarne på 10 och i4sk. måste jag reservera mig. Jag yrkar icke att några nya sådana må tillverkas, ty de äro ställde på Banco och passa således ej för det nu föreslagna kurant-systemet. Men då ett betydligt antal deraf ännu skall ligga obegagnadt i Banken, så inser jag intet skäl, hvarföre de ej skulle utsläppas i rörelsen, der de medföra mycken beqvämlighet vid vexlingen. Med skillingssedlar på 8, jo, 12, i/j, 16 sk. Banco finnas ganska få skillra gs-tal, som man ej kan liqvidera, utan att gripa lill det alltid obeqväma kopparmyntet.
Detta arbete, och Detfamma funnita mara af Den (förre economiffa omfattning, att Det förtjente ett allmänt unDer|töD, till famma migtiga arbeteS företaganDe ocf) full bor Dan ttnDer arén i83i och i83a, Då äfmen angeläget ma* rit att bereDa arbetS*förtjen(f åt örtens, genom föregåenbe årets högd betpDKga mijjmäyt, utblottaDe iitmånare, i S^åDer bernil* jat färj! ilbe anfIagS*fummor från SSionbe äpufmub*titeln; ocl) Ijaf* ma De|ia mattemaffeDningar, fjmilfaö framtiDa unberfjåaanbe för hemmansegarne utgör en jfplbigfjet, öfmer fjwarS uppfpllanDe Äongl. SJlajitS £3efaUningShafmanbe bör hålla fjanb, reDait mi* fat DeraS npttiga merfatt för gröDanS bemaranbe från Den jfaba af mäta, Derför Den, genom lanbetS låglänDta belfaffenfjet, ma* rit utfatt. uphmtf* 3 W af ©tönbetS, Äongl.
OCH S O M M A N GÖRA S O M LIGGER DÅ S L A G A F STILLA, ÖFRIGA ÖFVER UNDERVISA LÅTA TILLVARO, J A, TILL SÄTT MOTTO: DEKORERA ARBETE JAI + - E EO I I O O ANVÄNDA OCH SJUNGA OCH SÅNGER. VERKSAMHET FÖRENINGAR, BESTÅR A F D E FATTIGA O C H PLANTERA U T VÄXTER TILL SILFVERARB ETEN, BORDSILFVER. SKÖNHET SJUKHUS, ATT D E L A FATTIGA ™ E N GLÄDJELÖS HVARPÅ O M NÅGON HUFVUDSAKLIGA DYLIKA TILL M E D ATT G Ö R A HÖGT O M DET ENGELSKA ATT » B R I N G A LONDON; UTAN AF KRUKKLÄDER, S O M FÖRA O C H FÖRMÅGA D E T ÄDLA DESS TILL ATT L Ä S A TUSEN UNDRAR TALAS DESS SER, FINNS OMÄRKATT T J Ä N A. J A G ÄR OCH HJÄLPA O C H PRYDLIGA MÄNNISKOR, ANLAG UTVÄGAR OCH ODLANDET F Å DEL AF BERÄTTELSER, P O E S I DET EFTER NÄSTAN H O N K A N T. E X. S I G BEMÄRKT. O ES A F ANDRA HVARJE HARMONIEN 1 &lt;D * * FT EN MEDI E N é B.- FÅ F Ö R D E M, GRÅTER M E D O C H GLÄDER E N ANNANS UNGDOMEN 5 O, PERSONER § S O M GRÅTA, SÄGA O S S RÄTT VÅRA FATTIGARE VAKNA OCH FRIKAI DEM, GLÄDJE ÖFVER VÅR SKÖNHETSKÄNSLA BLIR NÅGOT MÅNGA TILL S Å S O M FINO S O M N I TYCKA D E ATHENSKA Ä R ETT KLOKT KÄNNER FÖRUT VÄRLDEN.
I händelse detta underdåniga tillstyrkande ej vinner Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, ansåg Högsta Domstolen sig Böra ingå i en 58 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 73. närmare granskning af det upprättade förslaget. Dervid framställde sig genast den allmänna anmärkningen, att ansvaret blifvit bestämdt endast till fästnings-strafF, hvilket hitintills, med undantag af ansvar för vårdslös Gäldenär och förskingring af allmänna medel, hvilka förbrytelser äro af en serskild beskaffenhet, icke i Sveriges Lagstiftning egt rum, annorlunda än såsom motsvarande böter, hvartill tillgång ej finnes. Det skulle således synas betänkligt, att, vid uppgörandet af en ny Straff-lag för ett brott, som rörde personliga säkerheten, utsätta fängelse med arbete såsom enda bestraffningen, utan att tillika kunna stadga, att arbetet, i stället för fästning, bör förrättas å ett till straffanstalt inrättadt Corrcctions-hus. Denna fråga, i hela sin vidd, torde dock. egentligen tillhöra den nya Brottmåls-Lagstiftningen. I öfrigt ansåg Högsta Domstolen sig ega anledning till följande anmärkningar vid Förslaget: 1 §• Efter ordställningen i denna §. skulle det synas, såsom den brottslige skulle kunna hemäg tiga sig annans barn, utan att detsamma verkligen bortföra eller undanhålla, men aLt uppsåtet dertill skulle af andra 0111- Bil. till K. M. Nadina Propos. IV.-o 73 ständigheter skönjas. Detta torde dock merändels förblifva osäkert att bestämma, och brottet torde ej heller kunna anses fullbordadt, om icke barnet verkligen blifvit bortförda Afsigten bör ock vara elak, och icke föranledd af något begär att försätta barnet i en bättre belägenhet, än detsamma förut egde. I afseende på barnets ålder torde ock böra anmärkas, att Lagen i andra fall, 3i Gap. 1 §. och 37 Gap. 1 §. MissgerningsBalken, antagit sju års ålder, såsom den period, då barnet anses hafva erhållit den utveckling, att sjelf i någon moa kunna bestämma sina handlingar, och att således ej eller i förevarande fall i allmänhet bör antagas någon förmåga bos barnet, att sjelf bevara eller återvinna sin frihet.
Eldigt hans förmenande skulle nemi. vid 1844 års riksdag förstärkta StatsUtsk. hafva varit så sammansatt, att del afslagit hvad Ståndets majoritet förut antagit. Sådant är i allmänhet otroligt, om utgången berodde pä Adelns ledamöter; men de utgöra blott } af hela antalet. Om något förlorades, så var det utan tvifvel genom de öfrige Ståndens ledamöter i det förstärkta StatsUtsk. Säkert är, att om B. o. Adis ledamöter icke ifrat så mycket som de gjorde för anslaget till national-museum, så hade det aldrig gått igenom. Jag anhåller vördsamt, alt 11. o. Ad. måtte återremittera detta betänk, på det att Utsk. måtte taga saken i närmare öfvervägande. Några ledamöter hafva yrkat älerremiss, på det att Gr. Ehrensvärds förslag måtte närmare skärskådas och bringas uti en bestämd redaktion, så att det kunde blifva föremål för Ståndets antagande. Då jag afgaf min motion, tillät jag mig icke föreslå någon ordalydelse, utan blott alt uttala min tanke. Men när nu Utsk. icke föreslagit någon redaktion, utan blott afstyrkt saken, sä torde jag nu få uppläsa ett förslag, för att åtfölja remissen till Utsk. i händelse han beviljas. Skulle Utsk. afstyrka saken ännu en gång, men Ståndet ändå finna skäl ali begagna det omedelbara valsättet, så Olifver det då tids nog att antaga antingen detta eller något annat redaktionsförslag. Nu, vore det alltför anspråksfullt ali begära något sådant, och jag vill desto mindre göra det, som jag icke haft tid alt med vederbörlig noggrannhet genomgå de särskilda stadganden i Ridd.Ordn., sorn härmed kunna äga sammanhang. 18 §:n skulle lyda som följer: Den 12 Februari e lil. 473 ”Sedan riksdagen blifvit af Konungen å riks-salen öppnad, bör nästa söcknedag derefter, såvida plenum plenorum icke å samma dag är anbefaldt, K. o. Ad. med slutna sedlar välja 25 electorer”.