Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mit säkerligen i Nåder Sjelf icke ansåge böra beräknas vid den sökta eftergiften af en till StatsCassan anvist ränta, har i underd:het förmält sig hafva hämtat så mycken anledning af den Håkansson öfvergångna vådeld, föranledd, enligt Urtima TingsRättens den i3 Augusti 182.5 hällne undersökning, af branden i Gripsholms Fabrikslnrättningar, äfvensom af de deraf följde, af välkände män uppskattade förluster, uppgående i serskildte hufvudposter till 16,33g R:dr 35 sk. g rist. och 7,25g: 38, att, äfven med nedsättning af desse summor, dcstoheldre fästa K. M:ts Nåd. uppmärksamhet å de Håkansson öfvergångna olyckor, hvilka på en gång förstörde hvad denne i orten väl Lände och aktade man genom flit Betänkandcn, K:o 187. 5g och omtanka under sin lefnad kunnat samla till bergning för sig vid tilltagande ålder och aftagande klåften samt de sina, som han derigenom blef urståndsalt, att, vid arrendetidens sjut, 2J år efter branden, öfvertaga det nya arrendet och derigenom upphämta en möjlig långsam ersättning för de lidne förlusterne, hvilka förstorats derigenom att han blef nödsakad, till herbergerandet af gröda och kreatur under den korta återstående arrendetiden, dyrt uppföra hus, hvarföre han vid afträdandet ej kunde vänta full ersättning; och denna beklagansvärda ställning, hvaruti Håkansson genom desse på hans Hustrus och Barns framtida bergning så väsendtligen inverkande olyckor blifvit försatt, trodde Collegium onekeligen förtjena K. MttsKåd. behjertande, att till R. Sttr göra nådig framställning om eftergift af det återstående arrendet, hvilket, om det skulle utgå, sannolikt komme att utgöras af de personer, som, i hopp om K. M:ts Kådiga mellankomst, derföre borgat, ty uti de genom eldsvådan af Håkanssons tillgångar öfverblefne grushögar vore ej något dertill att upphämta.
Med andaktsfull betoning läste hon den långa aftonbönen högt för sig själf. De röda strålar, som solen just i nedgången sände in i rummet, snuddade öfver den läsande kvinnan vid fönstret; de kommo hvarje rynka i det gamla ansiktet att skarpt framträda; aldrig förr hade hon synts så böjd och skrumpen, så knotig och utsliten. Men var det aftonsolen därute — eller kom detta skimmer annorstädes ifrån? Utom den läsandes röst därinne hördes ej ett ljud; djup stillhet hvilade öfver skog och slätt. Och gripen af en sällan förnummen andakt, satte sig den obemärkta lyssnerskan tyst och tankfull på en stol vid dörren. Lovisa i torpet var » unga fruns » tillflykt i alla kinkiga fall. Allt från den första dag, denna som nygift, nästan bara ett barn, kommit till den för henne främmande trakten, där alla mera nyfiket och spejande än just vänligt emottagit och iakttagit henne, hade hon i » gamla Lovisa » haft ett slags moderligt stöd. Det hade blifvit en vana, att Lovisa när som helst tittade in till sin » lilla fru », och alltid fanns det då tillfälle att göra nytta på något håll och att taga ett tag än här, än där. O m ej annat, så i allt fall att säga ett gladt ord till den ifriga, men ovana husmodern, som understundom tappade koncepterna inför mängden af de landtliga bestyren. » Asch då, » brukade Lovisa vanligen säga, » inte är det så farligt, som frun tror, inte; en ska ' bara inte ta ' för hett vid sig, frua lilla! » Orden brukade åtföljas af en hälft förtrolig, hälft aktningsfull klapp på unga fruns axel, något som verkade särskildt lugnande på dennas lifliga lynne. När sedan småbarnen kommo till världen, då var det naturligtvis åt Lovisas vård de ständigt anförtroddes; hon skulle leka med dem, gå med dem, valla dem som kycklingar, och » lilla frun » kallade henne också skrattande sin bästa » kycklingshöna ». Lovisas stuga nämndes i hela trakten » Fridh e m ». Den lilla platsen föreföll också så- som fridlyst.
Dervid företes uträkning, som i §§ 8 och 9 omförmäles. Skulle tillverkning under en termin eller half termin, der anmälan skett om tillverkning under sistnämnda lid, med mer än en tiondedel öfverskjuta det belopp hvarför anmälan skett, skall för den del af öfverskolts-liiiverkningen, som ölverstiger denna tiondedel, afgiften utgå med en Ijerdedels förhöjning utöfver hvad i § 19 finnes bestämdt. Ofverskottstillverkning. som med mer än en femtedel ölverstiger det anmälda beloppet, vare förbjuden. Till - Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 156. 33 Tillverkare vare pligtig att för sådant öfverskott, derför afgift icke blifvit, såsom i § 20 sägs, förskottsvis nedsatt, inom åtta dagar efter terminens utgång till Landtränteri inbetala den derå belöpande afgift, efter uträkning, som Landskontoret meddelar, då med Brännerikontrollörens skriftliga intyg styrkes, till hvad belopp nämnda öfverskott uppgått. Detta skall, intill dess afgiflen derför blifvit gulden, uti särskildt säkert rum å del ställe, der tillverkningen skett, under Kontrollörens lås förvaras. Då Kontrollören, efter det bränvinstillverkningen eller distilleringen blifvit afslulad, från bränneriet afreser, skall nyckeln till ifrågavarande lås, förseglad med kontrollörens, vittnets och bränvinstillverkarens sigiller, aflemnas till kronobetjent i orten, som sedermera, i närvaro af vittnet och bränvinslillverkaren, eger förseglingen bryta och bränvinet utlemna, så snart behörigt qvitto å tillverkningsafgiflen företes.
Dessutom skulle jag tro, att Ur von Hartmansdorff, lika litet som många andra af R. o. Ad. som tagit kännedom om denna frågas behandling från äldre tider tillbaka, bort tveka en enda stund om rätta sättet att densamma afgöra. R. o. Ad. kan utaf 1786 års protocoller nogsamt finna, hvartill denna olyckliga frågas afgörande ledde; och, mine herrar! denna frågas återupptagande vid 1828 års riksdag var en af dessa stats-actioner, som fört samhället på den olyckliga punkt, hvarpå det nu befinnes, nära i upplösnings-tillstånd. Detta är en af orsakerna, hvarföre jag jrkat inom 5vtj Den 9 Maj e. m. StatsUtsk., att frågan måtte få behandlas, som den det blifvit. Jag yrkar bifall å betänkandet. Frih. yon Kraemer, Robert: Då här flera gånger blifvit omtalade de stora fördelar, som rusthållare inom Upsala län äga genom augments-räntpr, anser jag mig pligtig upplysa, att dessa fördelar icke äro så betydliga, som man sagt. Genom noggrann uträkning har man funnit, att de 27g nummer, sorn finnas i länet, åtnjuta i medeltal årligen hvardera såsom augment io5 r:dr, och att i vacanceafgift betalas 15o rdr, hvartill rättigheten sökes med begärlighet. Hvad ifråga var betänk, beträffar, så önskade jag visserligen, för min del , att ifrågavar. skattenedsättning måtte äga rum. Hr Gedda: Jag kan icke ur militärisk synpunkt godkänna det villkor, sorn Utsk. föreslagit till garanti emot föränderligheten af det anslag, sorn för ändamålet kunde lemnäs, då det hänvisar till knekte-contracten, och dessa till matsäckarna. Ur den synpunkt, som från rättsgrund Utgår, kan jag fika litet medgifva rustoch rotehåjlares fullkomliga befrielse från afgilten. då den vöre ett förnärmande af andras rättigheter; men jag kan ej heller medgifva något juridiskt orätt deruti, att K. M. och R. St. såsom contrahenler, före contractstidens slut, förändrade sitt contract.
Nordlanderska stipendiefonden Northmanska dito — Thunmarkska dito 33: — Turdfjällska dito 18:75. Ullbergska premiefonden — Bergman - Millerska donationsfonden 3: 59. Hernösands elementarläroverk: Terminsafgiftsdito 340:19. Inventariedito 245:78. Premieoch fattig-d:o 89:49. Stipendied:o 365:84. Sundsvalls elementarläroverk: Egna kassan Premieoch fattig-d:o Bibliotheksd:o S:r Östersunds elementarläroverk: Egna kassan Terminsafgiftsdito Inrentarie-fonden Premieoch fattigkassan Burmanska fonden Bredmanska stipen die-fonden Bibliotheks-kassan — 253 Transport: Jemtlands bibliothekskassa Wikströmska bokpremie-fonden Ilambrseiska stipendiefonden Kontant behållning. 838: 28. 784: 13. 1:48. Utlånta medel. 4,937: — 69:81. Umeå elementarläroverk: Enna kassan Premieoch fattig-d:o C. M. Piteå elementarläroverk: Egna kassan Premieoch fattig-d:o Inventarie-fonden Luleå elementarläroverk: 254 Haparanda elementarläroverk: Egna kassan Premieoch fattigkassan Bibliotlieks-kassan Kontant TJtlånta behållning. medel. Fordringar. 20:41. 39: 22. Revisor^rne få vid denna redogörelse endast erinra, att den i Kongl, cirkulärbrefvet den 17 September 1856 påbjudna uppgift å de gåfvobref, testamenten och andra urkunder, som grundlagt donationsfonderna, ej är vid räkenskapen fogad. Konsistorium i Wisby. Dess räkenskap, som blifvit utan anmärkning granskad i Kongl. Kammarrätten och å Revisorernes sida ej heller föranledt till någon erinran, upptager inkomster och utgifter på sätt nedanstående tabell visar: Debet. Balans från år 1858: Tillgångar: Balans till dr 1860: Skuld:
M:t i nåder finner nödigt, dock så, att den, jemlikt de unionella författningarne, utgående tull icke öfverstiger hvad i allmänhet är stadgadt, eller för raffineradt socker 5 skillingar och för socker-sirap, brun eller hvit, 3 skillingar skålpundet; anhållande Rikets Ständer slutligen i underdånighet, alt, derest icke heller detta förslag blifver i nåder bifallet, E. K. M:t, som i sådant fall lärer nådigst utfinna tjenligare utväg att förekomma ifrågavarande menliga följder, täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig proposition, med förslag till de af Rikets Ständers beslut beroende åtgärder, som E. K. M:t finner ändamålsenliga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Juni 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. oeh Adeln den 21 Juni 1851. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrijveise, ifråga om beredandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige. (Allin. Besv. oell Ekon.-Utsk. Uti., N:o 90.) S. A. K.
Dessa protokolls-utdrag skola under viss bestämd och vederbörligen kungjord tid, på lämpligt och dervid äfven tillkännagifvet ställe hållas de skattskyldige tillhanda. § 87. Justeringen af det hos Taxerings-kommittéen förda protokoll bestyrkes genom derå tecknadt intyg af Kommittéens ordförande och två ledamöter. Så snart do Bilt. till R. St. U Höft. 4 Forslag lill Hevi lin inns-Stada g. i ofvanstående § 56 omfÖrmälda protokolls-utdrag äro utskrifna, bör protokollet aflemnas til! den tjensteman, som det tillhör att anteckningarna i taxerings-langden verkställa. Taxerings-längden underskrifves al' både nyssbemälde tjensteman och krono-ombudet, hvarjemte rigtigheten af deruti skedda, på Taxerings-kommittéens beslut grundade anteckningar äfven vitsordas af ordföranden och två ledamöter i samma Kommitté. § S8. Som del åligger Hfiradsskrifvaren på landet och vederbörande tjensteman t stad att, med den i uppbörds-författningarna stadgade ansvarighet, verkställa debiteringen af de i denna Bevillnings-stadga för esk rilna afgifter, hvilkas belopp icke äro af taxering beroende; så böra alla sådana afgifier af bemälde tjenstemän i särskild längd upptagas och lill sitt belopp utföras Dock eger Taxerings-kommittéen att anmärka dervid skedda missräkningar samt besluta om i sådant fall erforderliga rättelsers verkställighet. § 39. fuom tre veckor efter det Taxerings-kommittéens förrättning afslutats, skola laxerings-protokoll och längder, jemte tillhörande handlingar, till Konungens Befallningshafvande i länet insändas, på landet omedelbart af vederbörande Häradsskrifvare och i stad genom Magistratens försorg; varande i annat fall den tjensteman, hvars försumlighet foran led t inlräffadt dröjsmål, förfallen till böter af En Riksdaler 50 öre för hvarje dag, hvarmed ofvan bestämda tid öfverskrides. § 60.
Vid station, der befordring lill sjös, antingen utan, eller tillika med skjutsning till lands, förekommer, skall entreprenören fortskaffa post och resande sjöledes på det sätt och emot den lega, som vid entreprenadens ingående gällande taxa bestämmer. § 36. Vid hvarje station eger resande erhålla herberge och för öfrigt alla sådane förnödenheter, som, enligt nu för gästgifverierna gällande föreskrifter, skola derstädes vara för resande att tillgå; och skall den person, som har gästgifverieller skjutshållningsbestyr sig uppdraget, vara försedd med de för hvartdera af dessa bestyr nödige byggnader. § 37. Entreprenör vid bipostväg är berättigad att, jemte skjutsningen, öfvertaga gästgifverihållningen, om Kongl. Maj:ts Befallningshafvande finner honom dertill tjenlig. I motsatt fall uppdrages gästgifverihållningen åt annan person. De gästgifvarnc för närvarande tillkommande förmåner åtnjutas vid bipostvägsstation af den, som bestrider gästgifverihållningen. § 38. Kontrakt om skjutsentreprenad afsluias af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i allmänhet för två år, räknadt från den 1 November, men fortfar sedermera att gälla, så vida ej uppsägning deraf å någondera sidan sker, i hvilket fall det upphör med Oktober månads slut, sedan minst ett år efter uppsägningen förflutit. Derest omständigheterna sådant fordra,^ må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likväl kunna afsluta entreprenad-kontrakt för kortare tid, än två år. § 39. Entreprenad-auktion å skjutsningens bestridande bör, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg, anställas, minst ett år före entreprenadens början, samt förrättas, om så lämpligt finnes, på ett ställe för flere närbelägna stationer. Vid auktionen utbjudes tillhandahållandet af de för befordringen behöflige hästar och åkdon med seltyg, jemte skjutsdrängar, utan inskränkning till visst antal; och skall dervid först utrop ske å öfvertagande af skjutsningen mot den bestämda legans uppbärande.
Då Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg Friherre Anckarswärds motion vara så likartad med BondeStåndets beslut, att proposition ej på det sednare kunde framställas, var cj min mening, att Ridderskapets och Adelns tanka skulle inhämtas öfver en sådan proposition, utan min begäran hade endast afseende på Grefve Horns förslag. Det har aldrig varit min afsigt att begära, det Ridderskapet och Adeln skulle instämma med BondeStåndet; men min mening har varit att komma till slut i en så betänklig fråga, som denna 3io Den 26 Januarii f. ni. och derföre har jag tillstyrkt det lena behandlingssätt, hvilket Grefve Horn föreslagit, och som ej står i strid mot Grundlagens bokstaf. Jag får således anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville taga närmare del af ordalydelsen i Grefve Horns förslag, och sedan för Ståndet uppgifva, enligt hvilken §. i Grundlagen Herr Grefven och LandtMarskalken vägrar proposition. Jag tror, att här måtte vara något misstag om ordalydelsen. Grefve Posse: Så vidt jag kunnat' uppfatta saken, har Herr Grefven och LandtMarskalken ej vägrat proposition på annat än instämmande i BondeStåndets beslut. Den sednare frågan är således, om Ståndet ändock yrkar proposition, derom skola vi med ja och nej votera. Om Ridderskapet och Adeln ej yrkar en sådan proposition, komma yi sedan till Grefve Horns motion. Herr von Hartmansdorff; August: Jag är glad, att Herr Hjerta afstått från yrkandet af proposition på BondeStåndets Protocollsutdrag; i annat fall hade jag ansett mig förbunden att reservera mig mot återupptagandet af en sak, den Ridderskapet och Adeln redan afgjort. Nu återstår frågan, huruvida Grefve Horns förslag är en ny motion eller icke. Jag bar ej hört Grefve Posse begära den på bordet, men en Den 26 Januarii f. tu. ledamot liar så sagt, och jag tror derpå.
Det kan icke vara behöfligt, enär de redan tjuguåriga folkskolorna skulle ilia uppfyllt sin kallelse, och det hopp man gjort sig om äfven allmogens insigtsfull deltagande i både kommunens och landstingens gemensamma angelägenheter och afgöranden skulle till en stor del vara besviket, om icke i alla församlingar funnes ett stort antal personer, som kunna läsa innan tryckt och skrifven stil och sålunda göra innehållet af dessa kungörelser både för sig och för sina socknemän kändt. Företrädesvis synas dock klockaren och folkskolläraren, som oftast utgöras af samma person, vara för denna uppläsning skicklig och lämp lig. Äfven skulle ju den tidsbesparing och hvila för rösten, som derigenom förunnades religionsläraren, af honom kunna blifva gagneligare använd och ersatt genom att i stället, såsom på flera ställen redan eger rum, på söndagseftermiddagarne hålla bibelförklaringar och skolförhör. Med ett ord sagdt, det skulle snart visa sig, att denna förändring skulle lända såväl församlingen som presten till fördel. Ty vill man hafva ett för religion och kristendom verksamt presterskap, så bör man icke onödigt uttrötta detsamma med verldsliga ålig*- ganden. som hafva med de förra ingen gemenskap.
Jag för min del har dock, lika med pluralitcten inom Utsk., ansett den af detsamma följda väg vara den lämpligaste, och det, bland annat, af den orsak, alt erfarenheten nogsamt ådagalagt, att just de bördsanspråk, som manats till lif af vinningslystnad och spekulation, icke varit väckta af närskylde bördemän, utan från aflägsnare slägtingar; och jag tror således att Utsk. förfarit på ett lämpligt sätt för att förekomma dessa missbruk. Den andra anmärk:n är framställd af llr Printzenskiöld, och afser viderbooch nabo-rätt, hvilken han anser böra likasom bördsrätten försvinna. I delta afseende hafva flere talare redan yttrat sig, och för mig återstår endast att bedja få erinra derom, att denna rätt grundar sig på helt andra principer, har ett helt annat ursprung, 606 Den 26 Februari. ett skäl som icke bör af lagstiftaren förbises. Ett vigtigt nyttighets-skäl, nemi. consolidation af ett splittradt dominium, utgör den giltiga grunden härför, hvilken jag fortfarande anser böra gälla. För öfrigt är i afs. å denna rättighet en inskränkning föreslagen i K. M:ts Propos. och Utsk:s derpå grundade förslag, derest köpare och säljare äro i sådant skyldskapsförhållande sinsemellan, att hörd dem emelllan eger rum. Det kan visserligen se ut som läge häruti någon inkonseqvens, men detta skäl torde dock kunna försvaras utur synpunkten af det serskildta förhållande, som äger rum emellan så närskylde personer, hvilkas aftal främmande personer icke torde böra tillåtas att rubba. Emedlertid, med afseende å den utgång som Ulsk:s Betänk:de i fråga om testamentsrätten i går rönte hos det Höglofl. Ståndet, och det nära sammanhang denna fråga eger med det nu förevartde Betänk., lärer en återremiss vara nödvändig, en åtgärd som således icke torde behöfva af mig påyrkas. Gr. Sparre:
Midt under dem räddade han allt, hvad i hans inre var mera svenskt och gediget, inom sitt stora historiska arbete. Förut är sagdt, att alla de verk, som grundat hans ära såsom poet och egentlig vitterhetsman, voro vid den tidpunkt, då han inträdde i Lovisas hof, redan författade. Och just nu ― så fortsätter efterverlden ― just nu, då han väl inför sin samtid stod på höjden af skaldefrejd, men ock stod i bästa tillfälle att sjelf inse, huru mycket ännu qvarvar att göra inför framtidens omdöme: just nu upplöste sig hela hans skaldskap i ett det slösaktigaste kringströende af idel obetydliga rimfoster, alla täflande blott i matthet och platthet! – Sägom ej, att efterverlden har alldeles orätt. Men den behöfver påminnas om något, som den hittills förgätit besinna: att Skalden hos Dalin undanträngdes, icke af Hofmannen, utan af – Häfdatecknaren. Han rigtade, under de sista lefnadsåren, hela sitt allvar, hela sin väsendtliga författar-verksamhet endast åt det höga och just derföre alla hans högsta krafter fordrande värf, att i en fullständig och värdig berättelse skildra sitt fäderneslands öden. Och hvilket värf! Var det icke då, i sitt slag, det allraförsta försöket? Glömmer man, hvad chaos han mottog att bearbeta? Förde han icke bearbetningen ända till Carl IX:s död? Förblef han ej länge oöfverträffad i sammansättning och framställning? och har man i den genealogiska delen af häfdkunskap ännu sett hans öfverman? Det må alltså vara, att han med sin ena sida, mer än skäligt, nedlät sig till hof-rimmare och hof-putsmakare: men denna sida var blott hans yttre. Med sin andra, och innersta, betraktade han nu sitt riks-historiska uppdrag såsom sitt hufvudkall, och de mellanåt företagna poetiska ströfverierna blott såsom små sällskapliga episoder, kastade på papperet att roa för ögonblicket och försvinna med det. Upprigtigt: har Sveriges litteratur tappat derpå, att han gaf oss detta häfdaverk, i stället för t. ex. ett ”Tåg öfver Bält”? Har den icke fastmera vunnit?
Cederström visserligen hegart propos. på Utsk:s förslag; men då Utsk:s förslag innehölle följande ord: ”alt. hvad derefter återstår, hålles statsverket tillhanda,’' behagade R. o, Ad. finna, att Den 21 November e. m. sedan R. o. Ad. fattat ett annat beslut om mom. litt. a), än det BancoUtsk. föreslagit, kunde Utsk:s förslag i nu i frågavar. mom. litt. b) icke mera bifallas , oell således ej heller propos. derå framställas; det vore visserligen likväl Frih. Cederströms och hvarje annan ledamots rätt alt begära propos. derå, alt bela summan skulle hållas statsverket tillhanda, men Hr Landtm, hade likväl trott, att Frih. Cederström föredragit ett annat förslag. Frih. Cederström: Jag har sagt att jag begär propos. på Utsk:s förslag under litt. b), för att afslå hvad Utsk. der tillstyrkt, nemi. alt hålla statsverket dessa medel tillhanda. Utsk. har visserligen, såsom Hr Frih. o. Landtm, anmärkt, uti detta betänk, tillstyrkt, att en million af dessa medel skulle användas till bildande af reservfond för banken; men Hedan det tillstyrkandet är afslaget, är hela beloppet tillgängligt för statsverket , sorn deraf komme i åtnjutande, i händelse litt. b) bifölls; men jag hoppas, att denna punkt afslås, och då kan hela summan disponeras på annat sätt, d. v. s. efter de grunder R. o. Ad. kan finna för godt att bestämma. Det är emedlertid vigtigt att få bort det tillstyrkandet, att medlen skola hållas statsverket tillhanda. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg mom. b) i Utsk:s förslag böra förfalla. Ropades ja. Hr Landtm, lät derefter uppläsa Hr Lagerhjelms af Frih. Sprengtporten, Frill. Hamilton och Hr von Hartmansdorff understödda förslag, så lydande:
Må det äfven tillåtas mig tillkännagifva mine åsigter i detta vigtiga ämne* Härvid får jag först Hämna, att så länge Försynen icke straffar landet med missväxt och folket icke upphör att arbeta, är det oförklarligt att man kan omtala någon verklig nöd, och det så mycket mera nu, som vi haft tre på hvarannan följande goda år. Jag minnes året .1783, då en del allmoge i flere af Rikets provincer måste blanda bark och ben i det mjöl, som begagnades till bröd, samt ikoS och 1809 årens olycklige krig, då allmogen var nödsakad utgöra dryga krigsgärder, samt lemna det dyi baraste den ägt de, d. v, s., dess barn till Statens försvar, samt dervid höra och se dem omkomma af hunger, frost eller fältsjuka. Då var det en verkelig nöd i landet. Desse tider äro nu försvunne, och att omtala alla dess ryslig-* heter är hvarken öfverensstämmande med mitt begär, eller ändamålet för mitt yttrande. Jag har blott i förbigående velat nämna detta, för att visa, att i Sverige för närvarande icke kan finnas någon verklig nnd. Deremot är det i vårt land en allmän stagnation i handel, rörelse och näringar. Genom FilialDisconternes hastiga upplösning} samt deras fordringars snara inbetalning, och genom de till öfverdrift *3° Dm 10 Februarii, under krigsåren uppjagade priser på egendomar, spannetnål och öfrige landmanna pioducter, hvilka St-dermera fallit i förhållande till deras förra värden, har en näsian allmän penningeförlägenhet uppkommit hvarigenom flere familier blifvit ifrån välstånd lörsatte i fattig, dom, utan att sådant varit följder af de allmänna onera, som hemman från urminnes ti‘ der utgjort.