Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En af de Svenske ledamöterne, varm om hufvudet af naturen och ytterligare värmd af champagne, omtalade för den andre, en gammal man, som icke var Svensk, krigshändelserna under Einska fälttåget 1808 och 1809. Den gamle mannen, af naturen lugn, men något hetsad af vinet, svarade då, att man ej borde tala derom, ty redan vid freden i Werälä 17 90 beslöts detta anfall från Rysk sida. Detta är en anekdot, som jag hoppas R. o. Ad. skall ursäkta att jag anfört; men jag anser den så talande, för hvad äfven i en framtid kan inträffa, att jag ej velat underlåta att omtala densamma. D e n 13 April. I följd af hvad jag förut yttrat, tillstyrker jag således bifall (ill K. M:s Propos. och afslag å Utsk:ts Betänk. Det hade varit önskligt att K. M. begärt sexton gånger så mycket; då tror jag att, man åtminstone hade fått en liten retelse i döfva öron och tvifvelsutan blifvit benägen att taga saken i närmare öfvervägande. Åtskilliga ledamöter tillkännagåfvo äfven härtill sitt bifall. Frih. Sprengtporten, Jak.Willi.: Ehuruväl jag blifvit förekommen af flere föreg:de talare, anhåller jag att få yttra några ord, i anseende till det intresse, hvarmed jag omfattat det ämne, som är under öfverläggning. Frågan om Stockholms befästande, hvilken af E. St:r vid föregide Riksdag omfattades med så mycken värme, såsom det inhemtas af den skrifvelse i detta maktpåliggande ämne, sorn R. St:r till K. M. afläto, har haft det missödet att af nuv:de StatsUtsk:t förkastas. Som skäl för sitt afstyrkande har Utsk:t anfört brist pä erforderliga uplysningar. Huru dermed förhåller sig, derom hafva föreg.-de talare erinrat. Derefter har man åberopat delade meningar inom allmänheten.
Skrif v. N:o 48, 49. deist anstalters vidtagande för Degerhamns hamns förbättrande och behöriga underhållande, såsom egande oskiljaktigt sammanhang med Lovers Alun-Bruks drift och bestånd, likväl och då denna inkomst, äfven till dess högsta möjliga belopp beräknad, ingalunda motsvarar den för samma hamns iordningsättande belöpande kostnad, kunna Rikets Ständer icke tillstyrka sådan kostnads utgörande af Statens medel; och lärer Eder Kongl. Maj:t, efter sig företeende omständigheter, i Nåder pröfva, huruvida någon eftergift af Tionde-Alun må Lovers Bruks Interessenter, till ändamålets vinnande, beviljas» Rikets Ständer framhärda etc» IV:o 4g Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 9 April 1829!. Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 14 — —■ Bonde-Ståndet d. 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse_, angående väckt fråga om Stipendiers inrättande för Arme ens Officerare , till bivistande af krig Utrikes.. S. A. K. Med anledning af hos Rikets Ständer väckt fråga, att, till befrämjande för framtiden utaf Arméens stridbarhet och den dertill hos dess högre Befäl erforderliga skicklighet och krigserfarenhet, Exp. Vtsh. Förslag till und. Skrijv. N:o 49,50- 117 stipendier af allmänna medel måtte anslås för Arméens Officerare, till bivistande af krig utrikes, hafva Rikets Ständer . å ena sidan inseende vigten och nyttan deraf, att de Officerare, hvilka vid inträffande krig få högre Befäl inom Arméen , icke sakna den erfarenhet, som krigsyrket fordrar, men då, å andra sidan, Statens tillgångar för närvarande icke medgifva något serskildt anslags uppförande på Stat för berörde ändamål, ansett sig böra till Eder Kongl.
Hr Sandels, Lars August; Banco-Uts kottet: under den ledamoten af nämnde Utsk. iN:o 86 Gr. Hamilton, Jacob Essen, beviljade 2:ne veckors ledighet, från den 21 dennes; N:o 120- Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: under den ledamoten af nämnde Utsk., N:o 1749.B. Hr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, medgifna 3:ne veckors ledighet från d. 12 dennes. Hr Råfelt, Anton. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af de utaf II. o. Ad. under d. 12 dennes beslutade suppleanter till R. St:s Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Co n slit u tions-Uts kottet: N:o 2013-B. Hr Rosenblad, Bernhard, med 20 röster; N:o 2151. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, med; 10 röster; (efter lottning med N:o 2255. Hr af Pontin, Magnus Martin); Stats-Uts kottet: N:o 173. Hr Lode, Torsten Wilhelm, med 20 röster; „ 2051. „ Furuhjelm, Fullm. Hr Björnstjerna, Johan Magnus, med 20 röster; (efter lottning om ordningen dem emellan); Bevill nings-U.tskot tet: N:o 778. Hr Leyonanckar, Fredrik Wilhelm Erik Carl, med 20 röster; „ 844. „ Tigerklou, Fullm. Hr Roos, Jonas Emanuel, med 17 röster; Banco-Utskottet: Hr Rudebeck, Edvard Ulrik, med 15 röster; , 2082.A. Mannerskantz, Carl Axel, med 9 röster; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 2227. Hr dorchimont, Wilhelm Albrecht, med 20 röster; , 830. „ von Vicken, Fullm.
Denna misstanke tycktes besanna sig på 1890 års kongress, hvilken—"den största och mest representativa i de engelska fackföreningarnas historia", talande på uppdrag af 1,500,000 "yrkesskickliga" och "icke yrkesskickliga" arbetare—med 181 röster mot 173 förkastade en resolution om, att åttatimmarsdagen skulle vinnas på fackföreningsrörelsens, ej på lagstiftningens väg, samt med 193 röster mot 155 antog en resolution om, att åtta timmars arbetsdag skulle fastställas på lagstiftningens väg. I oktober 1888 var det en stor demonstration uti Birmingham för åttatimmarsdagen; i början af 1889 diskuterades spörsmålet med utomordentlig ifver af prässen i Nordengland, hvarest grufarbetarne i stor myckenhet sällade sig till rörelsen; den 4 maj 1890 gjorde den engelska åttatimmarsrörelsen London till skådeplats för den kolossalaste demonstration man skådat; i juni detta år bildade i London ett stort antal fackföreningar samt radikala och liberala klubbar en Legal eight hours' league (förening för ernåendet af en lagstadgad åtta timmars arbetsdag), hvilken slutit sig samman med en motsvarande fransk förening. Det är omöjligt att på ett par rader gifva en klar föreställning om den framstående roll åttatimmarsfrågan spelat i Englands intellektuella och politiska lif under de sista två åren. Tidningarna och månadsskrifterna hafva varit fulla af utredningar och meningsbyten rörande spörsmålet. Välbekanta politiker hafva funnit det nödvändigt att afge principutlåtanden. Frågan har under olika former redan varit före i parlamentet, och flera inflytelserika liberala och konservativa ledamöter af underhuset hafva uppträdt som reformens förkämpar. Arbetarnes politiska ledare hafva lyckats göra reformen till en pröfvosten vid ett stort antal parlamentsval. Tydligt är, att näppeligen någon liberal eller konservativ parlamentskandidat hädanefter kan påräkna de i många valkretsar högst viktiga arbetarrösterna utan att förklara sig vilja värka för en åtta timmars normalarbetsdag. En eljes ytterst populär demokrat (den nu aflidne parlamentsledamoten Ch. Bradlaugh) blef nedhyssjad på ett jättemöte i London, därför att han uppträdde mot reformen.
Vexelstäinplar skola makuleras genom påskrift af vexelns årtal och utgifningsdag. 32 Expeditions-Els koll ela Fiirsfay lill underd. När till en handling, sorn med stämpel skall förses, lördras ett större belopp deraf, än en stämpel innehåller, må till dess fulla utgörande (vänne elier flera stämplar begagnas. Om flera dokumenler skrifvas på samma ark, förses detta med stämpel till så stort belopp, sorn skulle erfordras, i händelse hvarje handling vore å särskildt ark skrifven. 5:o. Der stämpelbeloppet är bestämdt efter procent och utfaller i sådant tal, hvarå stämpel ej finnes eller hvarå flera stämplar å mindre värden ej kunna sammanjemkas, skall stämpel å det högre värde, som är sagde tal närmast, begagnas. 6:0. Då stämpelafgift lör en handling på en gång skall utgöras med högre belopp än 500 R:dr, må afgi(ten kunna erläggas i Stockholm genom insättning i löreskrifven ordning uti Räntekammaren och i landsorterna genom leverering till vederbörande Landtränteri ; börande det qvitlerade reversalet, som, utom uppgift å den erlagda summan, alltid bör innefatta upplysning om ändamålet med den skedda levereringen. aflemnas till den, som, å Rättens vägnar, den ifrågavarande handlingen emottaga bör, hvilken, efter det han, å embetets vagnar, pä den handling, hvarför stämpelafgift sålunda blifvit erlagd, tecknat bevis, när detta skett och af hvem qvitto derå utfärdats, har att löga berörda qvitto vid de renoverade protokoll, sorn till vederbörande Hofrätt skola insändas. 7:o. Om högre stämpel, än löreskrifvet är, af enskild person frivilligt begagnas, ege åtal derå ej rum. 8:0. Dä sakegare tillätes att. jemlikt 14 Kap. 4 § Rältegångs-Balken, uti Kongl.
Nygren, som, under anförande att den olika grunden för löntagares och näringsidkares bevillning föranledde svårigheter för Taxeringsoch Pröfningskommiltéerne att med oväld uppskatta den verkliga behållningen af handel och näringar, föreslagit att bevillningen af närings-idkare mätte nedsättas till lika belopp, som för tjenstemän är stadgadt eller 1 procent af behållna inkomsten, synnerligast som den af sednaste Ständer afsedda lindring genom bevillningens nedsättande från 5 till 2£ procent icke i allmänhet skulle hafva kommit närings-idkaren till godo.
M:t under denna riksdag till Rikets Ständer aflåtit Nådig Proposition; hvarjemte, och enär lämpligheten af de undsättnings-anstalter, som blifvit vidtagna till följd af Rikets Ständers, vid de sed - Expeditions-Utskottels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o $3. 79 naste riksdagarne härom meddelade beslut, ådagalagts under den redan förflutna tiden, E. K. M:l ansett nödigt att, i öfverensstämmelse med samma beslut, till E. K. M:ts fortfarande disposition för beböfvandes undsättning vid inträffande missväxt öfverlemnades dels den, efter afdrag af förenämnda 700,000 R:dr, återstående behållning af härtill förut anvisade medel, dels ock de tuflafgifter för utländsk spanmål, som från och med nästa års början och så länge de i sådant hänseende då gällande tullbestämmelser blefve oförändrade komme att inflyta; och ehuru, beträffande dessa medels användande, de af rikets sednast församlade Ständer fastställda, hittills följda grunder syntes kunna bibehållas, har E. K. M:t dock, i betraktande deraf att omständigheter lätt kunde inträffa, då en summa af 50,000 R:dr till understöd utan återbetalningsskyldighet blefve otillräcklig, funnit sig föranlåten Nådigst föreslå, att denna summa måtte fördubblas, och att således ett belopp af högst 100,000 R:dr måtte från och med innevarande år under tiden för nästa stats-reglering få begagnas till undsättning åt sådana behöfvande, som saknade tillfälle att sjelfve förskaffa sig arbete och af egna tillgångar icke kunde återgälda dem tilldelade undsältnings-anslag. Under behandlingen af detta ärende hafva Rikets Ständer tagit kännedom jemväl om E. K. Mös och Rikets Stats-kontors, uti högstberörda Nådiga Proposition åberopade, berättelse, angående ej mindre de till undsättningar anvisade och begagnade medel än fortgången af f. d.
Riddehskapet och Ädelst. S. D. Remitterades till Cancooch Lag-Utakotten åtskillige denne Prot, Uldr, d. i3 Murs 1834 dig afgifne yttranden, i anledning af Kongl. Maj:ls den 11 der nes e. m. till Utskotten remitterade Nådiga Skrifvelse med förslag till Lag för Banken. S. D. Vid förnyad föredragning af Hr af Robsahtns, Cai l Reinhold, den 1 dennes e. m. på Lordet lagde motion, rörande inlösen tiil Kronan af egendomen Ekolsund och dess förärande till H. K. H. Hertigen af Upland, samt af Kongl. Majrts, i anledning deraf, afgifne och den 8 dennes på bordet lagde Nådiga Skrifvelse; blefvo så väl ofvannämnde motion, som den Nådiga Skrifvelsen och ett af Herr af Robsahm den 8 dennes afgifvet yttrande till Stäts-Utskottet remitterade. S. D. Föredrogs å nyo och remitterades till Stats-Utskottet Herr af Robsahms, Carl Reinhold, den 1 dennes e. m. på bordet lagde motion, om indragning och försäljning af Militiae-Boställs-hemman, jemte de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden.
Ständer måtte frånträda desas vid 1840 års riksmöte fattade .beslut, ”att några vidare tillskott utöfver då beviljade 600,000 r:dr b:ko statsmedel icke finge för Strömsholms kanals ombyggnad påräknas af det nya kanalbolag, som äfven i sådant hänseende organiserat sig," dels äfven att Rikets Ständer, under förutsättning att sagde kanalbolag för dess de! medgifver den sålunda projekterade förändringen af kanalens utlopp vid Köpings stad, i stället för vid Strömsholms vågoch lastageplats, ville anvisa de medel, hvilka kunna öfverstiga de för denna sistnämnde ledens ombyggnad ifrån Trångfors beräknade; i hvilket hänseende motionären upplyst, att, enligt en på Köpings stads enskilda bekostnad af kaptenen vid flottans mekaniska korps C. E. Nordström verkställd undersökning med dithörande kartor och kostnadsförslag, Strömsholms kanals ombyggnad från Trångfors till Köping skulle, jemte ifrå— gakommande jordersättningar, uppgå till 944,278 r:dr, hvilket belopp likväl sedermera, vid en af kanalens Ofver-mekanikus Majoren Kleen öfver kostnadsförslag^ anställd granskning, antagits böra ökas till omkring 1,200,000 r:dr. Utskottet erkänner väl, att en förändrad sträckning af Strömsholms kanal, på sätt motionärerne föreslagit, skulle medföra ej obetydliga fördelar för den af ifrågavarande städer, dit kanalen kunde komma alt ledas; men som för verkställigheten af ett sådant företag erfordras stora uppoffringar å statens sida, dem Utskottet icke anser sig böra tillstyrka, hemställer Utskottet, att motionärernes framställningar om Strömsholms kanals förändrade ledning, vare sig till Westerås eller Köping, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd nu föranleda. Stockholm den 20 Juni 1851. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 26 Juni 1851, kl. 1 e. m.
Utlåtande, i anledning af verkställd granskning öfver Rikets Ständers Justitie-ombudsinans embetsförvaltning under den sedan sisla riksmöte förflutna tid. Sedan samtliga Riks-Stånden till Lag-Utskottet remitterat Rikets Ständers Justitie-ombudsmans genom trycket offentliggjorda embetsberättelse för åren 1844 och 1845, tillika med den till Rikets nu församlade Ständer aflemnade allmänna redogörelse, samt Utskottet derjemte erhållit del af Justitie-ombudsmannens embets-diarier och registratur för den lid, sorn förflulit från början af sista Riksmöte, har Utskottet verkställt den i Riksdags-ordningens 33 § föreskrifna granskning; och får Utskottet nu afgifva det i samma grundlagsbud påkallade utlåtande. Vid den granskning, Utskottet sålunda förehaft, bar Utskottet i främsta rummet egnat sin uppmärksamhet vid den redovisning, förenämnde handlingar innefatta i afseende på den tillsyn öfver lagarnas efterlefnad af domare och embetsmän, som Regerings-formens 96 § ålägger Justitie-ombudsmannen. Denna tillsyn har under senaste tidskifte, likasom tillförene, hufvudsakligen varit riktad åt brottmålslagskipningen. Att likväl grundlagens stiftare, då de, genom en af national-representationen tillsatt väktare öfver lagarnes efterlefnad sökte betrygga folkets, så allmänna som individuella rättigheter, förutsatte möjligheten af en vidsträcktare vaksamhet, synes otvifvelaktigt. Den riktning, embetets innehafvare emellertid gifvit sin verksamhet, har dock med afseende ’’på den större vigt som ligger å säkerhet till person, än å civila rättsförhållanden och svårigheten att åt dessa förhållanden omedelbarligen lemna en närmare uppmärksamhet, med bibehållande af den vaksamma tillsyn, hvarmed Justitie-ombudsmannen följt behandlingen af brottmål,” af föregående Ständer blifvit gillad; och detta gillande åberopas jemväl af Justitie-ombudsmannen såsom grund för bans åtgärder under den tid, hvarom nu är fråga. Den som, i hvad fall som helst, baft fog till klagan öfver förnekad rätt, har likväl icke förgäfves anlitat Justitie-ombudsmannens biträde.
Jag har förut yrkat bifall till PresteSt:s beslut och får nu förnya min anhållan derom. Jag är icke ibland dem, som anse dessa s. k. undsättningar vara någonting särdeles nyttigt. De äro ett oundvikligt ondi; men så länge de icke kunna umbäras, anser jag, på skäl jag anfört, det vara bäst att bestämma en viss summa lill skänker, och att icke begagna orden ”en lämplig summa,” då man icke vet huru stor summan kan blifva. De skal, som Hr von Hohenhausen anfört, anser jag vara gilliiga. Om Styrelsen på förhand vet, att blott en viss summa är för ändamålet att påräkna, så blir hon äfven så mycket sparsammare använd på ena eller andra stället. Dertill kommer, att nu är det vanligen de tredskande i de län, hvarest landshöfd.embetet lamt förvaltas, hvilka erhålla eftergift. På de ställen, hvarest drift finnes hos kronobetjeningen, blir föga efterskänkt. Man får icke låta gåfvorna utfalla på slump, utan efter hvad rätt och skäligt ar. Jag tillstyrker bifall till PresteSt:s beslut. Frih. Cederström: Om Utsk:n hade till samma föremål anvisat en obestämd summa och valet vore emellan den och en bestämd, så skulle jag, ifall jag icke kunde afslå begge, antaga den bestämda summan ; men nu hafva Utsk:n icke kunnat tillstyrka något i detta fall, utan afstyrkt allt användande till gäfvor och skänker, och af denna anledn. tillstyrker jag bifall till hvad Utskin föreslagit. Jag anhåller att få fasta Hr von Hohenhausens och Hr von Ilartmansdorffs uppmärksamhet derpå, alt jag tror så väl Styrelsen som folket vara bäst belåtna dermed, att icke några medel finnas, hvarpå man kan göra anspråk såsom gåfva och såsom lån utan ränta mot blott låntagarens revers; och om motsatsen koinme att inträffa, så vore det klart, alt innan kort följderna skulle visa sig i det mest skändliga bedrägeri. Det har blifvit yttradt, att dessa gåfvor och skänker egent - 3oS Den aa Maj e, m.
Preste-Ståndet den 28 —. — Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 3o — * (Lagsamt Allm. Besy. och Ekon, Utsk. Bet. N:o 47.) S. A. K. Då, ehuru straff-bestämmelser icke saknas, som äro tillämpligc för den händelse, att Befälhafvare nekar för befallning, som han i krigstjenst meddelat sine underhafvande, något uttryckligt stadgande i delta afseende likväl icke finnes, men Rikets Ständer anse till fullständigheten höra, att KrigsLagarne, jemväl för sådant fall, innehålla uttrycklig bestämmelse, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, att 2 Cap. 29 §. af Krigs-Articlarne den 31 Mars 1798 må erhålla följande tillägg: Nekar han till ordres, som han i tjensten utgifvit, vare Lag samma. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 30 April 1841. Bilt. till R. St. Prat. 18/ft. to Sami. 1 dftl. 86 68i Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrivelse, N-o 315. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 April 1841. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 3o — Rikets Ständer underdåniga Skrifvelse, angående afskaff amiet af slafveriet på Ön St. Barthelemj. (Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Idet.
Om jag får begagna mig af en liknelse, så är bemödandet att, genom en i negativa bestämningar, uttryckt Lag, begränsa någons verknings-krets, detsamma som att kringstänga honom med en Gärdsgård, hvilken jag likväl är osäker att någonsin fä fullkomligt färdig. Hvarje öppning på Gärdesgården lemnar den innestängde en lätt utflyckt. Vill man deremot sätta en säker gräns för dess verksamhet, så bör man på positivt sätt binda honom med ett efter ändamålet afpassat lagom långt band. — Jag vågar derföre vördsammast förnya min anhållan om återiemiss. Friherre Slaél von Holstein: Om det ej anses lämpeligt, att en föreskrift för Regementschefer införes i en Grundlag, så måtte det dock icke anses olampeligt, om Riksens Ständer hos Konungen i underdånighet anhålla om befallning till dessa Embetsman, att icke ?8o Den 2? A fril. medelst påbjudands af sådant sorn förorsakar Rustoch Rotehållare kostnad utöfver hvad Knekte Contracter och laga öfverenskommelser innehåller, betunga dem. Då den rättigheten man äger att söka hjelp genom Lagens åtgärd emot en betydande Embetsman, åberopas, så är det snart sagt, att gäcka den olycklige: jag påminner mig att är igo3 hade en Rusthållare vid Skånska Husarerne anfört klagomål öfver då varande Chefen vid Regementet, som väl slöts så, att Chefen fick orätt,och det blef erkändt att den klagande haft skäl till det steg han tagit; men det medförde likväl den senares ofall, genom en långvarig och kostsam Rättegång, men aldeles icke någon nyttig påföljd för de Rustande, ty förhållandet har förblifvit enahanda som förr; en förnyad påminnelse härom, anser jag så mycket nödvändigare, som det synes att Förtattningarne fallit i glömska. Grefve Spens, Jacob Melker: Jag vill blott anmärka , att dylik föreskrift för RegementsCheferne, som den Friherre Stael von Holstein yrkat, finnes uti 44 Cap. Missgärnings-BaLken.
Herr RiddarhusSecrekeraren Silverstolpe ane 7s Den Z Zebruarii. Beswarandet af frägan, huruwida i Tryckfrk hetsLagen bör kunna stadgas en allman Theologist censur eller ock blott en instränktare i afseende pä religieusa Skrisler, som kunna lemnäs till tryckning under Tiklarne, Predikningar, Skriftetal, Catechescr och sävane Läroböcker, som icke aga Regeringens aukorisation till anwandande wid Undenvis, uingsWerken, beror hustvudsakligen pä en ren tolkning af NegeringsFormenS 86 tz.s lydelse. En sädan tolkning wägar jag hoppa den följan» de warg: Berörde Z. stadgar': Med Tryckfrihet förstas hwarje Swenst Mans rättighet, att, utan någre af den offenklige magien i förwäg lagde hinder, utgif» wa Skrifter. Bland de hinder, som af den offentliga Magten i förwäg möjligen kunna läggaS lör utgifningen af Skrifter, är utan twifwel censuren ett, censur i allmänhet är således i Grundlagen förbuden. Den Theologista censuren bär fullkomligen kännetecken af all annan censur, och för densamma ar derjemte i Grundlagen intet undantag gjordt: Den är således lika med all annan i första delen af Tryckfrihetsdifinikionen förbuden. Widare stadgas: alt sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras mnehäll och att icke i annat fall kunna derföre straffas, än em detta innehåll strider emot tydlig Lag. Den 5 Zcbruarli. 73 Tolkningen af de relativa orden sedermera, deras, derföre och detta lärer medgifwas wara ren, dä den göres pä följande fakt. Att (sedermera) sedan man, utan nägra af den offentliga Nagten i förwag lagda hinder, utgifwit Skrifter, endast inför la lig Domstol kunna tilltalas för (deras) sädane utgifne Skrifters innehall, och alt icke i annat fat! kunna (derföre) för de utgifne SkrifterneS runehäll h -risås än om (detta) desse utgifne Skrifters innehäll strider emot tydlig Lag.
Sig höra följande här omförmäla: Bikets Ständers Banco - Utskotts vid sista Riksdag till Banco-Fullmägtige under försegling gifne anordning på det i Regerings - formens 63 §. omnämnde större Creditivet, är inför Banco-Utskottet vederbörligen annulerad, Samt förvaras bland Utskottets Handlingar öfverkorsad, Uppå Stats-Verkets skuld till Banken äro de stadgade inbetalningarne på bestämde tider 16 Banco-Utskottets Betiinkandert. verkställde, hvarigenom Capital - skulden , sorn vid 1818 års slut utgjorde R:dr 7,151,303: 47 sk. 6 rst., blifvit vid ultimo Dee. 1822 nedsatt till R:dr 5,613,670: 38 sk. 10 rst Sedan alla intill slutet af år 1820 influtne Capital-afbetalningar å Fastighets-iån blifvit, i enlighet med sista Riksdags-beslutet, använde till dylika nya lån, hvarmed all vidare Fastighets-utlåning från Ranken upphört, och inbetalningarne från och med år 1821 deremot förstärkt Odlings-Fåne - Fonden, ega Hankens Commissarier ännu under deras vård 111 öfverblefne, med ordnings - numror försedde Fastighets-Tåne ansökningar, till en summa af Tvåhundrade Tre Tusende R:dr, hvilka af Fastighets-Fonden ej fått blifva delaktige. Imellertid, och ehuruväl ansökningarne om Odlings-lån betydligt minskats under de senare åren, så att de ej funnits i summa svarande mot hvad som kunnat och fått utlånas, hafva tillökningarne så väl på Fastighetssom Odlings-lånens belopp intill 1821 årsslut för hvardera uppgått tili något mera än som. vid sista Riksdag provisionelt påräknades för hela tiden intill nu varande Riksmöte, och hafva, enligt Bilagan Titt. C., utgjordt påFastighets-lånen