Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Den 2 4 Mars 1843 skrifver hon: - %Kvinnan hör ej till f o r m, säges det, hon behöfves icke där, hon he7th$t) s där hoie ur. J a väl. Men hurii % t hon dlir? Och hvad är det hon vanligen i följd af uppfostran. af opi~iionen och af hela hennes sociala ställning striifvar för? Jo, att behaga och i synnerhet att bli viil gift. Nanneii %r i allmiinhet hennes mål, afven där hennes M, j t x. hennes förnuft hemligen uppreser sig mot den förödmjukelsen att S&amp; skall varn, då 7mt icke ar 7rms rna11 utoiii i andra rummet, då fädernesland och md,nskEghet, d&amp; konst. veteii - skap och religion finnas i viirlden och kalla p i människors vilja och verksamhet. Ända blir hon tvungen att iiiskranka sig, att förödmjuks sig, att låta gL i fiifangaiis s ej an st de krafter, som icke finns större och ädlare mal. Men förlorar icke samhället oändligt just pH detta nedhållande af kvinnans lif och krafter? Ingen kan neka, att 7CarZeken, lifvet, etztztsias~~nen briiiiier varmast på jorden i kviunuis hjärta. Om lin denna heliga laga vtdades ~ % t t, om den riktades att brinna för stora och ädla mil - hvilken impuls slcdle ej gifvas å t samhällets hela lif! Och huru välgörande och ädel blefve ej hennes verksamhet som vän, som maka, moder eller helt enkelt och stort som .- medborgarinna! O! f r i n det jag kände mitt hjiirta, slog det af medborgerligt lif och af en stor kärlek; men hur tvingades det ej ner, hvilks usla mål drefs det ej att klappa för! Och huru bittert, hur förfarligt att så drifvas under sig själf, i uppror mot det högsta och basta i lifvet. Men Gud har förlossat mig. Kunde jag dock bli ett redskap att förlossa andra!
Kammar-Collegium, som afstyrkt de fleste bland de ansökningar om förlängde 'Krono-arrenden, hvilka under denna Riksdag varit föremål för Utskottets handläggning, deremot i afseende på nu förevarande fråga, under förutsättning, att det af Odelberg gjorde an - Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 18g. 3 hud rörande hemmanens åbyggnader befunnes för Kronan fördelaktigt, ansett sig ega skäl hemställa, huruvida icke omständigheterne må anses föranleda lill Kongl. Majlis och Rikets Sländers gemensamma bifall till sökandens underd. framställning , med dervid af honom serskildt erbjudne villkor, får Utskottet, med vidblifvande af dess utaf 2:ne Riks-Stånd godkände utlåtande, föreslå, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, så vida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befinnes, alt det af sökanden erbjudne serskilde villkor, i afseende på egendomens åbyggnader, är för Kronan af verklig fördel, Odelberg må, utan föregången auction, erhålla trettio års förlängning i arrendet af Edeby Kronohemman, räknadt från midfastan år i846> emot erläggande till det minsta af den arrendesumma, som för nämnde egendom nu utgöres, och emot öfriga uti nu gällande arrende-contract föresluifne villkor. Stockholm den 26 Juni i84o. Ank. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 e. nx. Utlåtande, i anledning af erhållen äler remiss af Utskottets betänkande N:o 85, rörande As ses sorén C. J. Lagercrantz’s ansökning om förlängdt arrende ä Barkarby Kronohemman eller skatteköp derå. (I. A.) Omförmälde betänkande, deruti Utskottet hemställt, att Kronofogden, Assessoren C. J. Lagercrantz mätte på nu varande arrende af Barkarby 2:ne Kronohemman inom Färentuna Härad af Stockholms
Herr Lagerhjelm® jemförelse emellan skepp och canonslupar, ej antagelig till sin princip, emedan svårligen dessa vapen kunna jemföras, dä deras verkningskrettsar äro olika, är äfven felagtig i sjelfva uppsattsenj ett 74 canonskepp som likväl förer So canoner, kostar 335,000 R;dr B:co och 44 canonslupar med chefsfartyg, kokslupar och förrådsfartyg efter nu varande Reglementen kosta 337,000 R:dr B;Co. Det förra eller skeppet har 40 canoner i linien, hvilka jag anser svara emot de sednares 44 canoner, t följd af den lifligare eld ett skepp kan underhålla. Men skeppet behöfver endast 7 officerare med 660 mans besättning, de sednare deremot 44 officerare med inalles 2,840 mans besättningar: häraf kan sy - Den 6 Martti. 597 nas att en skärgårds-campagne är oändligt dyrare än en campagne med större fartyg, kanske till den grad att a a 3 campagners öfverkostnad skulle betala uppbyggandet af hela örlogsflottan. Af allt detta, kan jag för min del, tydligen fatta, att Sverige måste hafva en örlogsflotta bestående af skepp, fregatter och canonslupar, och att sjön är det element der hädanefter nationalfriheten bör befästas. En missförstådd egenkärlek drifver mig ej till detta yttrande, ty kan jag leda skepp och fregatter, så kan jag äfven blifva nyttig för Konung och Fädernesland i ett Skärgårdskrig på Skärgårdsfartyg; lika litet drifver mig en missförstådd Esprit de Corps, emedan hvad jag 6agdt om flottors sammanslagning är misshageligt för största antalet af den. Nej fäderneslandets sannaste intercssen eldar mig då jag här inför Höglofi. Ridderskapet och Adeln talar i ett af de vigtigaste ämnen som på det lifligaste bör röra nationen, och jag är öfvertygad att alla tider skall erkänna sanningen af hvad jag fast mycket ofullkomligen sagdt.
Maj.t vill i Nåder hafva anbefallt Dess och Rikets HofRätter, Landshöfdingar, Häradshöfdingar och vederbörande Embetsman , att vid ansvar tillgörandes lämnaRiddarhusDirectionen laglig handräckning och skyndssmt biträde, antingen det af Directio - Den 19 Julii e, m. nen «jeH eller Dess Ombud begärea. Hvilket vederbörande till Underdånig efterrättelse länder. Datum ut Supra. Bilagor till PleniPrötocolIet för deri 32 Julii, förmiddagen. * N;o 1. Grefve v un Schwerin, Fredric Bogislaus Jag anhåller att få fästa Statsoch BancoUtskottens uppmärksamhet på förclelarne af en ny DepositBank, uti den gamla Banken. Hvem som helst borde äga rättighet att hålla conto med denna nya DepositBank. Att för insatt Silfver få Sedlar, 5 \ Dku ‘2 2 fulii f, ml Contos och atl för återlemnade sedlar få sitt insatta silfver tillbaka. Han. skulle befäl* vid Silfrets insättande och öppnande 5ö sa*«t silfrets uttagande öö' Frågan blir af hvilken beskaffenhet Sedlarne skulle vafa; antingen SilfverSedlar, sorn blefve ett nytt mynt, förhållande sig till Bancotrangportsedeln, efter som coursen höjer eller sänker dess värde; eller / BancotrasspOrtsedlar, efter ett af Standarnp dem åsatt silfvervärde, beräknadt efter sorn man förmodar att gamla Banken en gång skall kunna mot Silfver inlösa sina Sedlar. Det vore ofelbart rättast att utgifva SilfverSedlar. Ständernas pluralitet torde dock tveka att samtycka till inrättandet af en sådan depositBank, inom deD gamla, af dem garanterade Banken, om SilfverSedlar skulle utgifvas och komma i rörelse De torde befara att denna åt
Under närvar, statsförhållanden finner jag det visserligen vara oklokt att icke begagna den väg, StatsUtsk. här antyder; men så länge grundlagen medgifver enskild man rättighet att framkomma med dylika motioner, anser jag intet af formen vara försummadt; och jag tillstyrker derföre, att Utsk. måtte hugna denna gamla man med den ringa pension, som för honom blifvit sökt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum bomme att fortsättas kl. 6 på eftermiddagen. Frih. Boye, Fredr.; Äfven jag får förena mig med de Hrr, som yrkat återremiss af detta betänk., och jag tror mig skyldig till upplysning meddela, att den man, som är i fråga, icke heller har någon utsigt alt genom sin slägt blifva hulpen; ty jf g har 111ig särskildt bekant, att han har D e 11 20 J u n i. 335 en lefvande syster, äfven några och 70 år gammal, hvars omständigheter äro ganska knappa, och som kanske är äfven så behöfvande som hennes bror. Jag har ansett mig böra gifva1 detta tillkänna för att gifva en ytterligare vigt åt ifrågavar. motioner; ty jag anser det vara värdigt 11. St. att hjelpa en afkomling af den man, om hvars förtjenster här redan blifvit tillräckligen ordadt. StatsUtsk:s utlåt. N:o 142 återremitterades. Ånyo föredrogs StatsUtskts d. 17 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o i43 i anledn. af Frih. Tolls motion, angtde Gyllenstjernska slägtens kronofordran. Hr Rosenblad, Bernh.:
Banko Hvad 27 g uti 1847 års Revisions-Berättelse innehåller, angående Bankens ifrågavarande fordran, åberopa Fullmäktige. 38:o För det Silfver och Guld, Kongl. Mynt-Verket af Banken eller för dennes räkning emottagit, har bemälde Verk redovisat icke allenast för hvarje qvartal, utan äfven vid hvartdera årets slut, medelst räkningar, som, efter derå anställd, granskning, befunnits riktiga. Af den för 3:dje Qvartalet detta år afgifna, utan anmärkning granskade räkning befinnes, att Banken hos Kongl. Mynt-Verket eger en fordran af 36,473 R:dr 4 sk. 1 rst Silfver-Specie och 4176 dukater; och som denna en längre tid derstädes innestått, hafva Fullmäktige förständigat understyrelsen att från Kongl. Mynt-Verket densamma genast infordra i myntad eller omyntad form. 39:o. Till ett antal af fyra, en af hvartdera Riksståndet, hafva Fullmäktige deltagit i den inventering, hvilken årligen i Januari månad är vorden å Kongl. Mynt - Be rättelse aj Banko-fullmäktige. 23 Verket anställd. Dervid har, i hvad Banken rör, någon anmärkning icke förekommit. 40:o. Ofver den för Bankens räkning verkställda Kopparmyntning, är redogörelse quartaliteter till Banken ademnad; och ehuru utvexlingen af Kopparmynt vid åtskilige tillfällen varit ganska betydlig, har något afbrott i vexlingen icke egt rum, i följd af brist på dylikt mynt. Angående Bankens Sedlar och några dermed gemenskap egande föreskrifter. 4i:o. De åtgärder, Fullmäktige vidtagit, i anledning af rikets sednast församlade Högloil.
Fem och högst Nio ämneslärare, och att det större icke tillfälliga behof af lärare, som vid några skolor uppkommer dels för de lägre, dels för de högre klasserna, fylles genom ordinarie adjunkter, hvilka efter Bil. IV: 0 5 lill Kongl. Majlis Prop. 1847, Haft. 1. 11 82 beliofvet kunna användas antingen såsom duplikanter åt klasslärare i alla eller vissa ämnen eller såsom biträden åt ämneslärarne; 4:o att vid läroverk med lika antal lärare de af statsmedel utgående lönerna böra på olika ställen vara lika, antingen läroverken äro belägna i större städer, der lefnadskostnaden är högre, eller i mindre med lägre lefnadskostnad; hvaremot de inkomster, som nu tillhöra eller framdeles kunna blifva anvisade för vissa läroverk, vare sig genom dispositioner af enskilde personer eller genom penningar eller andra förmåner, beviljade af städer eller kommuner, böra få komma lärarne till godo, utan aLt verka minskning i de af statsmedel utgående löner; 5:o att, för rektorstjensterna vid medelskolor, både rektorsoell lärarebefattningarna vid lägre skolor, rektorsbefattningens bestridande vid högre skolor samt lärarebefattningarna i musik, teckning och gymnastik vid alla skolor anslås vissa oföränderliga löner eller arfvoden, men att för alla andra ordinarie tjenster lönerna blifva rörliga, så att de tillträdas efter ålder i tjensten, på sätt Skolordningen derom närmare bestämmer; 6:o att den spanmål, som nu utgår antingen in natura eller efter markegångspris till lärare vid elementarläroverken, äfven bör vid den nya löneregleringen disponeras för sådane lärare i den ort, för hvilkens läro* verk den förut varit anvisad, och beräknas inom lönerna efter statspriset 6 r:dr banko tunnan; börande denna spanmål på lönerna fördelas, på sätt Eders Kongl. Maj:t torde för hvarje läroverk närmare bestämma, innan löneregleringen vid detsamma träder i verksamhet; 7:0 att inkomsten af prebendepastorat inberäknas uti den föreslagna lönen.
"För himmelens skull bemanna er", hviskade slottsfogden nästan lika förskräckt som munken, ty de emot hvarandra skallrande tänderne gåfvo genljud i den tomma gången. I stället för svar började pater Clemens att frammumla en massa latinska böner. "Tig", hväste slottsfogden och kramade munkens hand så våldsamt att dess egare nära nog uppgifvit ett anskri. "Vi måste vara så tysta som i grafven, annars ansvarar jag ej för att flykten ska' lyckas." Med nästan öfvermenskliga ansträngningar lyckades det slutligen pater Clemens att betvinga sin fruktan. Utan att gifva ifrån sig ett enda ljud följde han slottsfogden. Snart stodo de utan äfventyr i gamle Odowalskys hemliga arbetsrum. Då först vågade slottsfogden riktigt andas ut. Pater Clemens ville taga sig en kort hvila här, men dertill nekade Fuchs på det bestämdaste. "Det vore nära nog detsamma som att upptäckas", sade han. "Medan vi äro i farten måste vi fullborda vår flykt." "Men jag känner mig så medtagen", jemrade sig munken. "Nå, så blif qvar då", inföll slottsfogden harmfullt. "Jag går ensam, jag." Och med dessa ord närmade han sig den vägg, der nyckeln till lönngången befann sig. "Nej, nej! jag går med", utbrast pater Clemens och rätade på sig. "Men du kan väl ej undra på att jag känner mig medtagen då jag ej på två hela dygn kunnat sofva för bara ängslans skull." "Nej, det är visst inte underligt", inföll slottsfogden, "men vid tillfällen sådana som dessa måste man göra våld på sig sjelf. Är ni färdig nu?" "Ja min son." "Se här, tag denna dolk och denna pistol. Den är laddad." "Hvad ska' jag göra med dem?" "Försvara er naturligtvis ifall någon fara hotar." Pater Clemens var i själ och hjerta en af de fegaste personer man kunde uppleta. Han kunde ej heller påminna sig när han sednast ens hade ett vapen i sin hand.
— Då dessa Protocoll kan hända läsas, af en efterverld, som fördomsfritt bedömmer. kan jag ej lemna oanmärkt, att de värde Talare som yttradt sig emot de af Friherre Stael och Grefve Anckarsvärd föreslagne, och af Ridderskapet och AcLdn en gäng bifallne Tillägg för Adressen, alla voro Embetsman, så vidt ej någon undfallit min uppmärksamhet: ■— Jag kan ej eller lemna oanmärkt , att jag under ingen synpunct kan begripa, huru de först föreslagna Tilläggen kunna innebära någon förebråelse mot Konungen; vid första ögonkastet i Grundlagen skall man finna, att klander eller f örebr heiser mot Konungen ej kan äga rum. Om Folket i en Adresse skulle klaga öfver nöd i Landet, om upplösning af ali Credit, om det vid e;t sådant tillfälle skulle fästa sin Styrelses uppmärksamhet derpå, att det är öfver förmåga lastat utaf Utskylder, att det ej kan bära dem utan att gå sin undergång till mötes ; så skulle säJane yttranden vara osanna förhållanden , eller deras förtigande ett svagt smicker, ett tyst erkännande af känslolöshet för Landats väl. Doms - rätten häröfver tillhörer den Allmänhet, hvars belägenhet det är Representa - Den 4 December. 14X tionens pligt att inför Thronen skildra. In gen ting skall af mig högre önskas, än att välståndet i Landet är så blomstrande för Jordbruk, Bergshandtering och Näringar af alla slag, sorn'af flere Embetsman blifvit yttradt. Jag är sjelf jordbrukare och icke annat, jag vet att Bonden i min Ort ofta pantas för utlagorne; att jag sjelf ej alltid vid anfodran kunnat erlägga dem: Jag vet isynnerhet, att Svenska Åkerbrukaren skulle finna sig lyckligare om han kunde få Skatterne lindrade, och att jag skulle finna mig säll om jag dertill hade niedverkadt.
Mäste vi nu, med andra länders erfarenhet för ögonen, anse jernvägar såsom kraftiga och nära nog nödvändiga befordringsmedel för ett lands förkofran, så torde den så ofta framhållna liknelsen emellan ådrorna i en kropp och jernbanor i ett land låta ganska väl försvara sig. Men alt med dessa kommunikationsmedel se vissa delar af landet till godo, under det man förbiser andra, det måste icke kunna vara rätt helsosamt för statskroppen. Ett sådant för-? biseende har likväl Högl. Stats-Utskottet låtit falla sig till last uti förevarande Betänkande. Visserligen utgår Stats-Utskottet från den af Jernvägs-kommittéen yt-r trade och af Kongl. Maj:t godkända åsigt, alt »slambanornc böra företrädesvis ledas »genom orter, hvilka i anseende till sin aflägsenhet från vatten-kommunikationer nicke kunna af dessa draga någon fördel»; men vid tillämpningen afviker Utskottet i väsentlig mån från denna, i min tanke, fullkomligt rigliga åsigt. 1 stället nemligen alt blickarne vid stambanornas utläggande blifvit företrädesvis fästade å orter, hvilka sakna vatten-kommunikationer, hafva sådana landskap, som redan ega dylika kommunikations-medel, blifvit dervid synnerligen afsedda. Det hade dock icke bordt undgå Utskottets uppmärksamhet, alt medlersla landet af södra Sverige, Kronobergs län med dess enda stad Wexiö, till följe af sin aflägsenhet från segelbara vatten, är helt och hållet beröfvad dylika kommunikations-medel. Denna stad, som ligger i det inre af nämnda län, har nemligen ett sådant central-läge, att, om man täger den till medelpunkt och ritar en cirkel med 12 inifs radie, periferien träffar städerna Jönköping, Eksjö, Calmar, Carlskrona, Christianstad och i det närmaste Halmstad. Men just lill följe af detta läge midt in i landet måste ock de långa oph kostsamma transporterna på axel lägga särdeles hämmande band på industrien, hvilken blott behöfver lättnad i omsättningen af sina produkter för att blomstra upp, blott behöfver luft för att kunna rigtigt andas ut.
Stockholm den 20 April 1848. SMs-UtskotteU Utlatmåc, N:» '1X8. Ank. till Kip. UUk. dea 21 April, kl. 10 f. »au U t låtande, i anledning af Kongl Maj:ts nådiga Skrifvelse, angå• ende Krmobagaren S. Strömbergs befrielse från ådömd återbäring af beräknad provision å brödbakning i Christianstads kronobageri. O* ^0 Sedan allmänna magasins-kontoret, elter granskning af Christianstads krono-magazins-räkenskaper för tiden från och med 1832 täll och med 1842, anmärkt, att, enligt de vid samma räkenskaper fogade liqvider med kronobageriet, kronobagare» S. Strömberg för sig och gesäll årligen tillgodoberäknat 72 lispund mjukt bröd, samt enär Kongl. Majrts för nämnde tid i nåder fastställde aflöningsstater för Christianstads krono-magazin och bageribetjening icke tilläde krono-bagaren eller hans gesäll sådan aflöning, yrkat, att omförmälda brödunderhåll, uppgående för sagde tid eller ellofva åt till 792 lispund mjukt bröd, måtte Kongl. Maj:t och Kronan ersättas efter länets för hvartdera af dessa år gällande markegång, så har Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-kontors Magazins-departement, genom resolution den 29 Juli 1844, sig utlåtit, att, då Kongl.
Geijerska tomten, utmed kajen vid Riksgäldskontorets hus till Norfström; vidare öfver vestra hörnet af Strömsborg till Tegelbacken vid Klara sjö, derifrån linien genom några mellanliggande tomter skulle fortsättas till en öppen plats norr om gamla Kungsholmsbrogatan Ofver Riddarholmskanalen skulle banan ledas på en murad upphöjning, försedd med hvalf för kommunikationen derunder å kanalen, på hvilken upphöjning en gata borde anläggas mellan Flug mötet och Riddarholmen. För banans dragning öfver Norrström skulle byggas två broar af jern, med tre spann af 100 fot hvardera, på stenpelare, hvarjemte utfyllning skulle ske i Klara sjö, för inrättande af en tillräckligt rymlig bangård, på vestra sidan försedd med lastkaj. Från denna bangård komme banan att fortsättas i terrängens plan till den öppna platsen norr om Gamla Kungsholmsbrogatan midtför Bih. lill R. St. Maj:ls Nåd. Prop. JYi 47. Trädgårdsföreningens lokal, der verkstäder, lokomolivstallar och förrådshus skulle uppföras. Uti berörde plan bar Chefen för Statens jernvägsbyggnader sedermera föreslagit åtskilliga förändringar, åsyftande dels att banans lutning uti tunneln under södra bergen skulle minskas från 1 fot på 80 eller 85 till 1 fot på 100, under en krökningsradie af 1,400 fot, hvarigenom den för statens stambanor i allmänhet tillåtna starkaste lutning icke öfverskredes, dels att bro i stället för bank skulle anläggas öfver Riddarfjärden mellan Jernvägen och Kött—torget, hvarjemte från hufvudbanan skulle vid lämpliga punkter utläggas sidospår till Stadsgårdsbamnen Skeppsbron, Kornbamnstorg, Munkbrotorget, kajen utefter Riddarholmen samt till ett nytt, rymligt salutorg norr om Gamla Kungsholmsbrogatan, på hvilken sednare vidstr äckta och nu obebyggda trakt tillfälle finnes att anlägga en för Norrmalms aflägsnare delar väl behöflig, men hittills saknad båthamn, äfvensom magasiner m. m.
Man har såsom ett vigtigt skäl för bifall till förslaget anfört, alt ångfartyg stundom uppehölles genom fåfäng väntan på dessa för tillfället kanske icke behöflige lotsar, af anledning, antingen att alla lotsarne varit utgångna, eller alt de ej gjorde sig brådtom, då de i allt fall vore säkra att bekomma sin afgift; men utom det att häremot måste erinras, att sådana olägenheter, beroende af brister i lotsanstalterna eller försummelse å lotsarnes sida, mäste afhjelpas på annat sätt än genom den ifrågasatta åtgärden, som ej leder till förbältrirg derutinnan, finnes det i ofvanberörde författning särskildt stadgadt, att derest fartygsbefälhavare förgäfves inväntat lots, som han på föreskrifvet sätt (medelst hissande af s. k. lotsflagg e. d) reqvirerat, honom är obetaget alt anmoda någon annan att åtaga sig lotsningen, den han alltså kan låta genom någon ombord varande förestå — Nu är det väl sannt, att skyldigheten att taga lots eftergifvits våra inhemska, utefter inrikes kusterna gående, ångfartyg som derför endast betala s. k. infartsafgift; men denna eftergift kan anses hafva något berättigande, dels deri, att befälhafvare å dessa sednare fartyg, som göra täta, stundom dagliga, resor emellan vissa stationer, kunna an Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 8 Sami. 12 Baft. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV1 51. tagas vara med farvattnet tillräckligt förtroliga, dels ock den, att det skulle blifva för dem, och för den genom dem bedrifna inrikes handeln, alltför betungande att för hvarje resa betala full lotsningsafgift.
Kmelilertili vicilog Kongl. Naj:t liliväl, mectel8t utfärlianllet akDs88 fälliga Kungörelse lien 26 Oetoher 1838, ätsliillige staclganäen, äs^ftanrle större frihet, 8ävät i afseencle pä tillvei liniugsheloppet, 8om i hegagnanclet af serskilda 8milte8-w6ttiOlter, oell hvarigenom Kongl. I>iaj:t, mert histaclt afseencle ä nattan af en högre tillverlining i allmänhet, oell ä cte fördelar, 80m cte mert 8törre smidesrätt torsedde hrullsegare horde lcunna hemta, genom upptäeliten af bättre smides-niethoder, samt clä Kongl. lllajit ansäg 8ig icice döra lemna ur sigte äfven lie mimlre8 intresse, jemväl lätit lte586 8evare liumma i ätnjutancie af samma fördelar, i mon af hvars oell en8 privilegier oetr lien lioltillgäng, sonl derlöre vore hestämd. Kongl. Naj:t tiar pä lietta 8ätt trott 8ig hunna erna ett af lie s^ftemäl, clit hvarje 8t^iel8e tror kräfva, nemligen att, mert attägsnanlte af ali tantia om uteslutande privilegium, läts hvar oell en hlilva delagtig af enahanda rättigheter, oell att säledes, ciä en hrulcsegare inell 450 8liT:s 8micle8rätt oell 000 1ä8ter8 lioltillgäng tillät8 en ärlig tillverlining af 600 8liT, rättvi8an fordrade, att elen. med minltre smidesrätt ueh niinclre lioltillgäng försedde horde fä, i lorhällancle liertill, jemväl olia sin till verlining.