Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sökande böra hafva allvarlig håg för sitt kall samt praktisk duglighet Betyg erhålles. Vidare meddelar Föreståndarinnan för Kindergarten o. Förb. Samskolan, Kommendörsg. (24) Originellaste fantasimöbel i fornnordisk stil för glödbränning ell. målning. Pris omå- lad kr. 25, stoppning af soifo. stolsitsarne ökar 10: 50. Målad i hvitt och guld, stoppad 50 kr. Målning i önskade kulörer verkställes. VAF-BOK, innehållande 60 olika bindningar jämte prof för hvarje sort samt uppgift om groflek på väfsked och garn till varp och inslag m. m., innehåller prof å (Försäljn.-raag. herr-, damoch barnkläder i bomull och ylle, duk-, täck-, möbeloch gardintyger, Jj&amp;r^ * C ^ ^ € ^ - v - % C ^ C C C hvita och kulörta mattor, bolstervar samt alla sorters skånsk väfnad m. m. Kan med lätthet väfvas af hvar och en som väfver A g e n t e r 2 skaft. Vafves i vanlig väfstol från 2 till antagas för försäljning af och med 10 skaft. Erhålles mot efterkraf af 8 kr., om bref med adress insändes till 1 Symaskinslampan ' Sun '. H. S., p. r. (Rekommenderas som utmärkt med sina väfda prof af flera som köpt Väfboken, Insändt af tacksam köpare.) K e x Billigast! Säljes hos herrar Speceri-, Delikatessoch Kafferiandlande. K E X. dugligt p L A T S SOM VÄRDINNA eller hushållsbiträde sökes af ett bildadt, yngre fruniimmer med musikalisk begåfning, godt och vänligt sätt samt allvarligt sinnelag. Närmare genom K. F. U. K, 46 Malmsknnadsgatan kl i2 — 2 utom lördagj. (100) JT v l,iN UNG, BILDAD FLICKA önskar Vi komma i familj pa landet eller i små- stad såsom lärarinna for mindre barn.
Att den af Utskottet föreslagne Controll öfver Post Expeditionen genom den åt Herrar Ivandshöfdingar öfver PostFörvaltarne uppdragne tillsyn af Ridderskapet och Adeln förkastades, hvaremot Ridderskapet och Adeln ansåg PostFörvaltarne böra vid ansvar åläggas att dagen efter det hvarje Post afgått till Allmänhetens åskådande uthänga Collationerade douppletter af PostChartorne öfver de med den sist afgångne Posten expedierade Bref, hvilka Chartor , sedan de sålunda varit intill näst derpåföljande Post åt samma Ort för en hvar tillgängelige, derefter borde genom Magistraten öfversändas till HufvudPostContoret, för att vid granskning af Räkenskaperne lända till Controll, i hvilket afseende underdånig anhållan, om behörig föreskrift i detta ämne, borde till Kongl. Majit i underdånighet framställas. 3.o Att Riksens Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det afgiften för recommendation å Bref hädanefter icke må utan Riksens Ständers hörande förhöjas. 4:0 Att så väl RiddarhusCanzliet, sorn de öfrige RiksStåndens Canzlie Expeditioner, borde V s/i i5 October /.' m, var» befriade fran erläggande af Losen för de till dem ankommande Fribref. jio Att Utskottets Utlåtande öfver Herr Hjertås, Gustaf, Motion angående franquering af Bref, lades till Handlingarne; Och skulle de öfrige RiksStånden inbjudas, att uti de, i afseende å 2, 3 och 4 Punkterne, här ofvan fattade Beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Ut supra. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos HöglofJ. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den H October 1823. S, D. Sedan hos Högloft.
Skrifvelse, N.-o 35o. innehafvaren eger och bestrider, hysa Rikets Ständer den öfvertygelse, alt detta slags nådebevisningar i det närmaste förfela det deimed åsyftade ändamålet att uppmuntra embetsmanna-nilet och belöna förtjensten. Den flärdfria förtjensten finnér föga deri någon belöning, hvaremot utmärkelserne utgöra en lockelse för fåfängan och ytligheten, så mycket mera förderflig, i den rnon den leder till en yppighet i lefnadssättet, som störer det ekonomiska sjelfbeslåndet. Med framställning af dessa åsigter, få Rikets Ständer derföre hos E. K. M. i underdånighet anmäla den önskan, alt fullmagter å namn, heder och värdighet ej må tilldelas personer, sorn icke äro uti verklig tjenst. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Juni 1841. Uppläst och godländt hos Ridd. och Adeln den 27 Maj 1841. Pieste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående grunden för beräkning och fördelning af siämmo-böter. JNsris 9, Uti. JX:o 36 och Mern. Nris 46 och 49.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har fråga blifvit väckt derom, att de så kallade stämmoböterne borde efter förändrade grunder beräknas och fördelas; och då Rikets Ständer icke anse med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att en person, hvars utskylder uppgå till lågt belopp, och hvilken underlåtenhet alt desamma vid uppbördsstämman erlägga ofta är föranledd Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 35o. 755 af oförmåga alt kunna betala, fälles till samma böter, som den, hvars utskylder stiga till vida högre belopp, och hvilken derföre kan anses vara i bättre vilkor samt ega förmåga att dem utgifva; få Rikets Ständer, på grund deraf, i underdånighet anhålla, det E. K.
Jag sade före riksdagen; ty inom detta rum har jag om saken icke hört annat än uttryck af upplyst gillande. Endast medlen och formen äro i fråga. De klandrade anmärkntr, hvilka, dels inom Stånden, dels genom pressen sports, äro: 1:0 Canal-linien emellan Nordsjön och Östersjön förvaltas icke af en och samma di reel ion. Skäl för denna förening hafva aldrig blifvit uppgifna; och jag anser, att inga finnas. Enär båda canalerna lyda under en Regering, finnes hos denna all nödig concentration och all önsklig enhet i ledningen af denna canalisationens ärenden. 2:0 Gamla Trollhätte-canal b i be hålles icke. Dertill finnes ett skäl så peremtoriskt, att flera icke skulle behöfvas. En del af gamla canalen och af dess betydligaste slussar, (såsom exempelvis vid Brinkebergs slussar) blifva nemi. af den nya dränkta. Men dertill kommer, att enär trafiken på nya canalen blifver ojemförligen fördelaktigare, och Svenska industrien måste tilltros den måttliga grad af verksamhet, att hela den på canal-linien trafikerande flottan, inom kortaste behöfliga tid, ombygges efter de större dimensioner Götha canal äger ocH nya Trollhätte canal erhåller, blifver den gamla ofarbar för dessa nya skepp och obehöflig för trafiken. — Likväl, och enär denna sistnämnda farled, under vissa möjligen inträffande exceptionella förhållanden, kan såsom surrogat blifva nyttig, har nya bolaget, ehuru dertill ingalunda förpligtadt, utföst sig alt underhålla denna sin egendom. I hvad denna och flera anmärkta för - 9* Den i Juli e. m. hållanden i öfrigt angår, hänvisar jag den noggrannare forskningen till nya bolagets underd. inemor., hvilket finnes in ertenso aftryckt i hihanget till AftonLdadet för den 14 Mars 183g. 3:o De namnkunniga accepterna; denna så högst obetydliga omständighet, hvilken väckt ett så sällsamt uppseende! — Det är ju blott under en enda synpunkt, den af säkerheten för Statens medel, frågan om dessa accepter kunnat äga någon financiel vigtighet.
Flere landtbrukare anse det vara nog, om landtbruksskolor oi’ganiserades endast för r ä 11 a r e -1 ä r I i n g a r; men ingen, som sjelf har någon kännedom i landlhushållningen, vill väl åt dem anförtro sin egendom, utan alt sjelf hafva uppgjort plan för dess behandling, och för att kunna uppgöra en sådan plan, fordras större kunskaper, än som i en lägre kurs kan förvärfvas. Egendomsägarne sjeifve eller deras egendomsförvaltare måste derföre förskaffa sig deni, och utan de kunskaper en högre kurs meddelar, kan man hvarken uppgöra den ändamålsenligaste plan för en egendoms behandling, eller draga full nytta af personer, som genomgått den lägre. Dessutom mäste man, för att drifva igenom de förändringar, som allt mer blifva nödvändiga i åkerbruket, bereda egendomsägarne sjelfva i första rummet tillfälle att studera sitt yrke; ty huru bra det kan vara att lita på en annan, så är det dock bättre, om man kan lita på sig sjelf, och den enda säkra controllen på en förvaltares kunskaper, nit och redlighet är att sjelf vara honom öfverlägsen. StatsUtsk. anser sig icke böra tillstyrka anslag, mer än till ett enda större institut eller till den lätt förgängliga inrättnrn på Degeberg, sorn dock onekligen har det för sig, att något är bättre än intet, hvarföre jag ock anser, att detta understöd i närvar, förhållanden bör beviljas. — Ett gällande skäl mot ett enda sådant läroverk, är dock landets vidsträckthet, hvilket förorsakar dryga kostnader för så väl eleverna, som för tillfälligtvis besökande personer; och aflägseuheten gör, att alltför många gå miste om läroverkets begagnande. Äfvenså då endast ett enda läroverk är att tillgå, kunna lätt dess föreståndares och lärares nit och drift Svalna, utan att blifva märkligt, då ingen jemförelse eller täflan finnes. För sjelfva undervisningen är väl förläggningen af ett landtbruks—institut likgiltigt, men icke så i många andra fall.
Om bidraget till ConvoyCommissaria tet vore den enda gemensamma utgift, som för de begge förena - 202 Den 1 Februari f. m. de rikena förckommc, så skulle jag visserligen tillstyrka, alt en sådan skrifvelse, som den SlatsUtsk. föreslagit, borde till Konungen afgå, på det att lästelalet å de fartyg, som genom utgiften skulle skyddas, mätte komma att tjena till grund för sjelfva utgiftens beräkning, ehuru i alla fall deraf följer, alt grunden vore underkastad årliga förändringar derigenom, att lästetalen å fartyg, som segla och åt hvilka skyddet lemnäs, är genom tusende omständigheter förändringar underkastad; — men nu är jag af motsatt tanka, emedan jag anser ifrågavar. bidrag vara ett af de minsta, som kunna förekomma såsom gemensamma för de begge förenade rikena. Vi hafva en annan utgiftspost, som är betydligt större än den förstnämnde, nemi. den, som utgår för våra diplomatiska förhållanden,' och det torde vara bekant, att då Sverige dertill betalar 200,000 r:dr, så erlägger Norrige 106,666 r:dr 32 sk., hvilken sednare summa öfverstiger den proportion, som man billigtvis kan begära af våra bröder på andra sidan fjellen. Men det finnes kostnader, ännu betydligare än de nu omnämnda, — jag menar krigskostnader. Om krig inträffar med en sjömakt, så blir förmodligen Norrige mest i behof af försvar; skall då Norrige betala mer än Sverige för krigsruslningarne? Om å andra sidan inträffade, att grannen i öster vore den anfallande, så vore det Sveriges intressen, som löpte den största faran; skulle vi då icke kunna påräkna understöd från Norrige, derföre att det hufvudsakligen vore Svenska intressen, som hotades, och att följaktligen de största bidragen skola utgå från det riket, hvars intressen mest stodo i fara? Om man utgår ifrån den grund, som man nu söker göra gällande i och för handelns skydd, så kommer man till sådana resultater, som, i händelse af krig, på intet sätt kunde anses förenlige, hvarken med billighet och rättvisa, eller med rikenas bestånd.
I afseende på personen ger förslaget fullkomlig frihet til! försäkrings afslutande (§ 189); men då detta kunde någon gång lända till försök ringsgifvarens skada, har man genom att göra giltighet af försäkringar, tagna för annans rökning utan uppdrag, beroende af uppgift om detta förhållande (§ 190), sökt att skydda försäkringsgifvareri för bedrägeri. Det måste nemligen alltid bero på honom, för hvars räkning, men utan hvars uppdrag, försäkringen afslutes, att 103 godkänna aftalet eller icke. Bestämmes nu ingen tid, innan detta godkännande afgifves, är fara värdt att han, för hvars räkning försäkringen slöts, väntar med godkännandet till dess utgången af den resa, för hvilken försäkringen skulle gälla, blifvit bekant och, om den utfallit lyckligt, vägrar detsamma. Måste deremot vid försäkring utan uppdrag denna omständighet till försäkringsgifvaren meddelas, så beror det på denne att bestämma inom hvad tid hufvudmannens bifall till nfbandlingen bör vara afgifvet, och försäkringsgifvaren har då tillfälle att bevaka sitt interesse bäst han gitter. Begreppen försäkringsvärde och försäkringssumma äro i lagen bestämda (§ 191) och en regel tillika angifven för försäkringsgifvarens ansvarighet i händelse försäkringssumman ej uppgår till försäkringsvärdet. Det måste naturligtvis stå parterne fritt ptt genom öfverenskommelse bestämma det värde, hvarefter de försäkrade föremålen skola ersättas (§ 196) Ofta sker detta likväl icke, emedan de omständigheter, efter hvilka värdet skulle bestämmas, icke äro försäkringstagaren bekanta vid den tid försäkringen tages. I detta fall öfverlemnas bestämmandet af det försäkrade föremålets värde ål en efterföljande bevisning; men då detta bestämmande kan ske efter olika grunder, och parterne derjemte hafva olika interessen vid värdets åsåttande, så måste lagen fastställa de grunder, efter hvilka värdet af det skadade eller förlorade föremålet skall mätas, när detta värde ej är angifvet genom ömsesidig öfverenskommelse.
Den *26:le i samma månad lemnades Nådig befallning alt skrilvelser med underrättelse om traktatens alslutande borde expedieras lill Kongl. Majrls Ministrar i Köpenhamn och Petersburg så tidigt att de kunde af dem inhändigas innan traktaten elter ratilikationernes utvexling bielk e offentliggjord, samt till Kongl. Majlis cili ige Beskickningar omedelbart efter det ulvexlingen blifvit verkställd. De i följd häraf allälna skrifvelserne, al hvilka eli Cirkulär till Kongl. Majlis Beskickningar varit i allmänna tidningarne infördt, innehöllo tillika en framställning af traktatens egenskap af defensivallians, hvarigenom ej skedde någon förändring i den ställning de Förenade Rikena genom neulralitels-lörklaringen inlåd!. , n c Ånyo lörcdrogs ärendet inför Konungen den 30 November af dåvarande SlalsMinistern lör Utrikes Ärendena, Hans Excellens Herr Friherre Stierneld, i närvaro af dåvarande Justitie-Slats-Ministern, Hans Excellens Herr Grefve Sparre och Norrska Siats-Rådet Herr Petersen, hvarvid Föredraganden anmälde den undertecknade traktaten till Kongl. Maj ils ratifikation, och sedan de närvarande Rådgifvarne, under åberopande al sina förut afgilna yttranden, tillstyrkt en sådan åtgärd, biel’ traktaten samma dag al Konungen gillad och antagen, med befallning alt Kongl. Majlis Höga ratifikation borde i vanlig ordning expedieras, för att emot Hennes Majit, Drottningens al‘ Stora Rritannien och Irland samt Hans Majit Fransmännens Kejsares ratifikationer utvexlas. Ur denna framställning af sjelfva tilldragelserna synes svaret å dc emot Konungens rådgifvare riktade anmärkningarne otvunget framgå. Det visar sig alt af ifråga varande Regeringsåtgärder den ena, eller neutralitets-förklaringen, varit föreslafvad lika myckel af ett vist förutseende, som en riktig uppfattning af stundens kraf.
Vid sistlidne riksdag beslöto likväl Rikets Ständer, att det ej vidare skulle tillåtas att insätta kapitaler i Ranken emot tre procents ränta, hvarigenom sistnämnda föreskrift gjordes overkställbar; och lärer, vid detta förhållande, motionärens förslag, att, så snart beklädnads-kassorna ega en behållning utöfver 5000 r:dr, densamma må under berörda villkor i Rikets Stoiders Bank insättas, komma att förfalla. Hvad beträffar motionärens anmärkning emot Beklädnads-direktionerne derföre, att de uti landtränterierne deponera inflytande medel, så synes denna, likasom bans förenämnde förslag, vara tillkommen derigenom, att han icke haft sig bekant Rikets Ständers beslut om upphörande af Bankens penninge-upplåning, i hvilket fall han säkerligen funnit, att direktionerna författnings-enligt förfarit, samt att anmärkningen bordt uteblifva. Utskottet hemställer ock derföre, att densamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stochholm den 4 April 1848. Ant. till Exp. Utsk. den 6 April, kl. 11 f. m. llllåtande7 i anledning af väckt motion om tiUvägabringande af en inhemsk för säkring s-inrättning emot sjöskador. Uti en från Högl. Ridderskapet och Adelil till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad motion har Herr Munck af Rosenschöldr N. JR., »med föranledande af de stöta summor, sorn årligen utgå ur riket »för assuranser emot sjöskador, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos »Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes genom vederbörande embetsmyndigheter söka tillvägabringa en inhemsk försäkrings»anstalt emot sjöskador, grundad ungefärligen på samma fot, sorn brand»stods-föreningarne, med åliggande för en hvar egaie af skepp och fartyg »att deruti ingå, utan rätt att utomlands söka assurans.„ Ålim. Besv.- och Ekon.-Ulsk.
Till en kanalledning af fem fots djup från Storsjön inom Daga Härad i Sö dermanland till Mälaren, Etthundratusen Riksdaler, under vilkor att det bolag, som bildas för detta arbetes företagande, innan någon del af statsbidraget får lyftas, skall hafva tecknat sig för hela den för arbetets fullgörande erforderliga summa, samt att bolaget, vid äfventyr af det lyftade anslagets åter-» betalning, förbinder sig att, i öfverensstämmelse med derför af Kongl. Maj:t fastställd plan, fullborda ifrågavarande arbetsföretag inom den af Kongl. Maj:t bestämda tid; börande omförmälde anslagssumma utgå under loppet af tio år med en tiondedel eller 10,000 Riksdaler årligen. 3:o, Till öppnande af en kanal genom Tjufholmssundet vid farleden till Luleå, Åttatusen Riksdaler. § 93. Under vilkor, att, före lyftningen af anslagssumman, behörig säkerhet ställes för arbetets fullbordande i öfverensstämmelse med den plan, som af Kongl. Maj:t kan derför blifva i nåder fastställd, hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag af Tiotusen sjuhundra Riksdaler för Ljusne elfs upprensning mellan sjöarne Or och Warpen i Helsingland; hvilket anslag alltså bör af Riksgäldskontoret utbetalas, med iakttagande af hvad i g 100 finnes stadgadt. § 94. För att, enligt Kongl. Maj:s nådiga disposition, användas till anläggning af nya och förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, hafva Rikets Ständer anslagit Etthundrasextiosextusen sexhundrasextiosex Riksdaler 32 sk. årligen under åren 1831, 1832 och 1833, eller tillsammans Femhundratusen Riksdaler, af hvilken anslagssumma dock ett belopp af högst Trettiotusen Riksdaler får utaf Kongl.
Da 842 Den 14 December. Da H re Lcindt-Mirskalken derefter till akgö« rande företog Jämknings Utskottets den ig December pä Bordet lagde redaction af de § H. as Riksdags» Ordningen, hwarwis anmärkningar i Riks > Ständer, bliiwir gjorde, hemstälde Herr Landt» Marskalken till Ridderjkpet och 7lde!n om den önskade alt densamma nu ä nyo skulle upläsaS. Ropades Nej. En härefter wid 17 § gjord anmärkning för» föll genom förklaring af Grefwe Os 1» Osrllie, ion» för öfrigt kör» säkrade att Ridderskaper och AdelnS Lcdamörcr i Jämknings-Utskottet gjort alt för alt upsylla si'k Stånds önskningar, och a>t dct ware ingen af Ridderskapct 06) Adelns huswusfakeligasie anmärkningar, som icke blis.vir iakttagen. Herr Grefwe» och Lar, d t<Ma rlk a lkerr gjorde derefter p ooosiiion till bifall ä de af Jämkning'Utskott t ä nyo redigerade H. §. samt att Expe», ditions Utkottet skulle anmodas att rörande denna Grundlags antagande uysä ta cn underdänig Expedition till erhällande af H^nS Majit Konungens sanctiou» VisöllS. Ä w nledes provonerade Herr Grefwen och Landt Marjkal ken bifall till Utskottets i Dtz M-moriall g-orde hemställan, att den Z8 §- widkom» man^e stridiga och oasgjorde sräga, huruwida alla omröstningar i Utskotten skola ske StLnd-rviS elle, Dm 14 December. ?4z s>Li6-i^ira, n^ä i dest nu förcwaronde stsick anses och behandlas, i enlighet med 8r §. af Regerings Formen. Rcpad-S Ja. Föredrogs och nvlgsies följande: utdrag of Prokvcollet hallit uti Rik» snis Högloft.
S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Pdkels Ständer, angående ett af serskilda i Nåder förordnade Comiterade uppgjordt förslag lill ändringar och jemkningar i nu gällande Tulltaxa, gifven den 7 Maji 1834- Från V ä 11 o fl. Borgare-Ståndet.- S„. D. Till BevillningsUtskottet remitterades Kongl. Maj:ts Nådiga* Skrifvelse af den 7 dennes, lill Rikets Ständer, angående ett af serskilde 1 Nåder förordnade Comiterade uppgjordt förslag till ändringar och jemkningar i nu gällande Tnlltaxa. S. D. FÖredrogos ånyo och biföllos följande Lagutskottets Betänkandcn, nemligen: N:o 56, öfver motion, att fordringar å 100 Rdr Banco eller derunder icke mätte behöfva i Concurs skriftligen bevakas; N:o 57, öfver motion, att, då Frälsemans bo till Concurs afträdes, målet måtte upptagas af Underrätt; och N:o 59, öfver motion om uppliäfvande eller ändring af 5r § i ConcursLagen,. S. D. Föredrogos ånyo följande Allmänna Besvärsoch, Oeconom mieUtskottets Betänkanclen och Utlåtanden, nemi.: N:o 53, i anledning af väckt fråga om förändring uti indelta Armeens organisation och 0111 militairundervisningens införande vid Rikets allmänna Läroverk i öfverensstämmelse med andan af Conscriptions-Sj"- stenret; Bifölls.
IJppläst och godkämit hos Ridd. och Adeln den 18 Juli 1*57. Preste-Ståndct den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrad lydelse af 4 § i 1 Kap. Gijlennåls-Balken. (Lag-Utsk:s Bel:de N:o 8 och Utkdc N:o 39). S. A. K. Då uti Giftermåls-Balkens 1 Kap., hvars 2 och 3 §§ angifva hvem, som giftoman vara skall, genom påföljande 4 § förklaras, att, derest tvist om giltomanna-rält uppstår, eller om rätt giftoman ej är dertill fallen eller välviljande, skall domaren förordna som han, efter bästa förstånd och samvete, skäligt pröfvar, h*r, enligt hvad Rikets Stän der inhemta!, sådan betydelse af detta sistnämnda lagrum ifrågakommit, att ordet »fallen» ansetts kunna tolkas så, att derunder ock vore att hänföra den händelse, då rätt gifto - 198 Expeditions-0Iskoliets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 92. man, genom vistelse å okänd ort, satt sig ur stånd alt giftomanna-rätten utöfva; äfvensom oell då, jemlikt 3 §:n, förmyndare är giftoman, då fränder ej finnas, samt domaren, vid anmälan af behof, åligger att tillsätta förmyndare, dessa föreskrifter skola föranledt lill den åsigt, att domaren alltid bör till giftomanna-rättens utöfning förordna förmyndare, då rätt giftoman ej är i tillfälle att begagna sin rätt, eller då qvinna, som ämnar ingå äktenskap, ej Ilar kända fränder.
— Det är visst att detta opröfvadt låter vackert för mången, men vissare är, att det bedrager ännu fler; Iv hvar och en bör veta att vi skole vara den ”menskliga ordningen undergifne” nemi. i hvad som rörer ”menskliga ting”, såsom skatteränta, lull och yttre förhållanden som tillhöra tiden och vara Öfverheten som ”väldet häfver”, underdånig nemi. ”der den häfver väldet”, ty icke konna menniskor hafva ”välde” öfver hvarandras själar. Men då Öfverheten vill gripa in på ett område der den icke har att skaffa, så ”mäste man mera lyda Gud än menniskor”, såsom Luthers föredöme nogsamt vittnar: att han, ehuru han genom både ord och sitt eget oförviteliga lefverne, inskärpte lydnad för Öfverhelen-i ”menskliga ting”, så drog han aldrig i betänkande att icke inskränka denna lydnad så snart det var honom afgjordt att Öfverhetens befallningar stridde Den 3 December. 33 emot Guds Ord. Statskroppen har af Gud intet annat updrag än uprätthallandet af de borgerliga lågarne förmedelst ”svärdet som Körningen ieke bär förgäfves”, ty ”Han är Guds tjenare” i ”den menskliga ordningen”, ”dig till godo”, säger Apostelen, ”de onda till straff och de goda till pris”. Själen i denna kropp är således ”helighällandet af Guds lag”, hvilken ”af naturen är inskrifven i hvarje menniskas bröst”, der det likaledes medskapade samvetet och tankarne bära vittnesbörd, anklaga eller ursaka. Hed ningarne kunna derföre likaväl uprätthålla denna den yttre Gil domliga justitian i tiden, som de, hvilka kalla sig för kristna, hvarom de gamla Greker och Romare gifva talande bevis så väl som de hedniska stater i våra dagar, der kristendomen både tolereras och skyddas.