Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Lljernelc!, ^(loPK Luclvi§, Ösiver Kammarherre, N. O. 241. — von Lantingshausen, ^Vlhrsckr, Oswerste, 0. St. K. W. 6. a) 24g. — von Loxsnclorik', -Vilol^st, Oswerste, R» S. O. Sedermera Friherre Uuxenclorst', Orri Oustss, lVIasor, R. S. O. 244. — 6rijaenst^erna, Fullmägtig Friherre Lisetwooci, Outiak, Kammarjunkare. 245. — Lagerfelt, Ilrael, Otwerste-Lieursnant. ö) 246. — iVIanclerström, Leie Lucivig, Kammarherre. 249. — ^tleisvZrcl, Westrn Larl, Lavailsr hos H. K. H. Hertigen as Södermanlands Sedermera Friherre -VclelsvZrcl, Orla 6öran> Oswerste, 0. W.°0. R. S. O. 250. — bjerka, Lonraä, Lieutenant och Kongl, tif - Drahanr. Sedermera Friherre bjerka, -v.xel -Velam. Ofwerste-Lieu-enanr. R. S. O. LZZ. — Ds Leer til Lcufstad» Llaarlss, Kammar. herre. 0. med Sk. K. W. Or<l. c) 2^4. — La^srlzjellis, kolian Lustaf, Vice Vmira1. Lorn. med Sk. K. af Siv. Or6. ri.) Sedermera Friherre Lagerb/elks, /Vxsl, Lieutenant wid Swea LifLarser. 2sZ.
Remitterades till LagUtsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Hr Carlesons, Fredrik, d. 29 sisth Nov. e. m. på bordet lagda motion a Den 1 December. om låneunderstöd af allmänna medel för anläggande af en jernväg emellan Hvetlanda och Oscarshamn. Uplästes en af Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, inlemnad så lydande motion: R. Skr anslogo vid sistförfl. Riksdag betydliga summor i och för den beväpnade neutralitetens vidmakthållande. Jag föreställer mig att sättet huru dessa medel blifvit använde, samt hvilka delar utaf försvarsverket kommit i åtnjutande af dem, säkert skulle blifva utaf stort intresse för R. St:r att erfara, såsom en vägledning för omdömet öfver Regeringens åsigter i afseende å försvaret, vid pröfningen af de behof, som uti K. M:s Nåd. Prop. för de försvaret omfattande titlar blifvit upgifne att fyllas. Med anledn. häraf tager jag mig friheten föreslå R. St. att anmoda StatsUtsk. med görligaste första inkomma med en summariskt detaljerad upgift öfver användandet af de vid sednaste Riksdag till neutralitetens uprättbållande beviljade medel. För den händelse StatsUtsk. skulle, för upfyllandet af en sådan R. St:s önskan, anse sig i behof af ett ökadt antal ledamöter, så torde Utsk. äfven anmodas att, efter sig företeende omständigheter, en sådan förstärkning af R. St. begära. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk., samt om motionens delgifvande de öfrige RiksStm, i hvilket afseende uti Riksd.Ordn. föreskrifne 4 exemplar utaf motionen härhos bifogas. Remitterades till StatsUtsk och kommunicerades de öfrige RiksSt:n. Hr Bildt, Knut, upläste en motion af följande innehåll: De inqvarterings-penningar, som enl. Kgl. Brefvet af d. 19 Juni 1845 utbetalas till Götheborgs garnison och enl.
Jag förbigår att yttra mig öfver billigheten eller hårdheten uti Utskottets förslag, att ålägga prompt fullgörande af förste Domstolens beslut, innan detta, ofta af en enda person fattade beslut ens vunnit laga kraft. Jag antager blott, att Utskottets syftemål vinnes , att , genom detta rättegångars afskärande, Hofrätternes göromål ända tili hälften förminskas, så att de sålunda till antalet inskränkte, kunna, vid öfvergången , till Högste Domstolen aflemnas. Skall då Högste Domstolen ensam likväl hinna med hälften af Hofrätternas nu varande göromål P det vill säga arbetet för 5 divisioner — ja, om en hinner med så mycket som 5, §2 Bil. t. LagVtskotteis Utlåtande N:o 154; Jag reserverar mig äfven emot Utskott tets förslag, att förflytta ärenden, för hvilkas bedömande serskild sakkunskap fordras , från sakkunnige, till de i dessa mål okunnige Domare. Allt detta; emedan jag tror,' att rättvisan ej genom dessa förslag befrämjas. En fördröjd rättvisa är ofta detsamma sorn ingen, och förmågan att uppfatta ett mål är första vilkoret för dess rigtiga bedömande. 2:0 Af Herr Professoren Bexell: Emot den Domstols-förändring, som,å nyo tillstyrkt, skall, utan nytta för någon , men med olägenhet för alla, inflytta rubbade förhållanden i hela Lagskipningen , åberopar jag min vid Högloflige Utskottets förra Betänkande, N:o 89, bifogade reservation, och går att ytterligare anföra : Det senare Betänkandet har lika litet med det förra derom förmått öfvertyga mig, att Domstols-inrättningen icke bör ställas uti ett visst nära förhållande till det länge för beredda antagandet af den under omarbetning varande Civiloch Criminal Lagen , hvilken, efter några få ännu flyktade år, fulländad , kommer att till granskning och antagande framläggas. Jag finner derföre icke skäl till ett, Bil. t, LagUtskottets Utlåtande Nio 154. 33 ett dessförinnan påskyndadt och brädskadt undanrödjande af nu varande Domstols förhållanden.
– Om du glömmer att helsa, så skall väl icke jag göra det. – När skulle jag ha helsat ... du har ju varit så upptagen. Men får jag nu ett vänligt famntag, så är det välkommet. – Jag bjuder icke ut mina smekningar: det tillhör icke min karakter ... Skall du ha något spelfrämmande i afton? – Nej, i qväll spelar jag hvarken borta eller hemma. Jag har afslagit ett par inbjudningar för att tillbringa aftonen med dig och mor, men när jag nu kommer, är jag frestad att vända om. – Icke skall du det, min lilla Carl! inföll modern. Nu kan det bli desto trefligare. Joachima är en så snäll husmor att hon visst lagat till något godt åt dig. – Kors bevars, är svärmor så god och anser nödvändigt att ställa till rätta mellan sonen och sonhustrun! Om det är tillåtet att jag yttrar min mening, tror jag visst att sådant verkar motsatsen. – Då önskar jag att jag tegat. – Tvärtom, mor! Jag blir helt upplifvad vid tanken på en liten delikat supé ... Nå, kära Joachima, kom nu och tänd ljus och sätt dig, så skola vi vara glada och trefliga. Jag har haft god tur på affärerna i dag. Ljusen tändes, och Joachima tog sitt arbete. Carl flyttade sig från modern till hustrun, och den sednares drag började genast förmildras och utslätas, så att slutligen någonting af husligt behag och trefnad verkligen blef kännbart. – Ser du, Joachima, huru litet solsken på sjelfva aftonen förgyller allt. Joachima smålog och räckte sin man handen. De onda ingifvelserna lemnade henne i ro för hela den qvällen. Hos farmor. Det är på eftermiddagen, straxt före kaffetiden, något mer än halftannat år efter de husliga scener, som afslöto föregående kapitel. Farmor lemnade numera sällan sitt rum och satt helst i sin skinnklädda länstol med stickstrumpan i hand och ett litet bord, försedt med många lådor, framför sig. Der hade hon sina små don uppstaplade. I bredaste bordslådan låg nya Testamentet med stora stilar och ett kors af hennes mans hår till mellanlägg
Om anmärkningar nes anteckning gäller hvad i 12 f sä ges; med deras pröfning förhåltes så, sota samma § flir Stad, der Stads-rält ej finnes, eller för större Köping säger. Efter slutad granskning, skola både röstlängd och protokoll af Ordföranden och, jemte honom, af mit/st Fern valber ätti gade, der så många finnas och tillstädes äro, underskrifvas; hvarefter ingen annan ny anmärkning deremot må göras, än rörande minskning eller upphörande af valrätt. Såsom Gällstämma anses i denna och följande §§ ock den stämma, som af Gällstämmans Ordförande, å lid, St m för Socknestämma är stadgad, blifvit utlyst, och hålles med sådana delar af Gäll, som, enligt nästföregående ff, i denna Lag anses lika med Gäll. Röstlängd for sådan del af Gäll, som ligger utom det Län, dit Moderkyrkan hör, men icke enligt nästföregående ,5' anses lika med Gäll, granskas i Gällstämman med det Gäll, hvarmed sådan del enligt samma blifvit för Val mannaval förenad. § 21. De i ie) och 20 omförmälde röstlängder insändas, efter den i sistnämnda § föreskrifva granskning, till Landshöfdingen, hvilken öfverlemna!' dem till Pröfnings-Comileen. Efter anställd jemförelse mellan Gällens röstetal och Länets öfriga förhållanden, bestämme sagda Comité, huru många valmän hvarje Gäll eger att utse till deltagande i Valdistrictets Riksdagsmannaval. Inom Länet skall samma röstetal läggas till grund f ör rätt att utse en valman. Det grundtal skall Pröfnings-Comileen utsätta, dock icke öfver Etthundrade hela röster. Uppgår röstetalet i ett Gäll icke till det således utsatta grundtalet, skola de der val berättigade icke destomindre en valman utse. Öfver skjuter röstetalet ett eller fern grundtal, lemnäs öfverskottet utan afseende, så vida det icke utgör mer än halft grundtal; stiger det deröfver, varde såsom helt ansedt.
Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet fått emottaga en, utaf Herr A. J. F. von Moltzer väckt motion, deruti han föreslagit, att, lill större beqvämlighet för Stockholms stads skaltskyldige invånare, samt minskning i Rikets Ständers Ranks aflönings-kostnader och dervarande tjenslcmäns göromål, det, alltsedan år 181 5, af Öfver-Ståthållare-Embetet stadgade åliggande för dem af bemälde invånare, hvilkas utskylder uppgingo till Tio Rdr och deröfver, att desamma i Ranken insätta, måtte för framliden upphöra och de skall skyldige varda berättigade att betala sina utskylder till Uppbörds-Commissarierne, hvilka det alltså borde åligga att, hvar och en för sin uppbördstrakt, ulskylderne emottaga och för sådant ändamål under de 4 a 5 sista dagarne af hvarje Uppbördsstämma, jemväl å eftermiddagarne emellan kl. 4 och 6 vara på Uppbörds-Contoren tillstädes. Då Utskottet anser frågan om stället och timmarne för utskyldernas liqviderande inom Stockholms stad ingalunda vara af beskaffenhet att påkalla något serskildt beslut af Rikets Ständer, och då det af motionären anförda förhållande grundar sig på ir §. af det, genom åtski11ige yppade större balancer föranledda, af Kongl. Muj:t under den 16 November 18r4> i Nåder utfärdade Reglemente för Krono-Uppbörds-Verket i Stockholms stad, hvilket i öfrigt icke blifvit öfverklagadt, och hvilket befunnits verksamt hafva förekommit förnyelsen af så beskaffade oordningar och förluster för Stats-Verket, finnér Utskottet sig ej ega skäl att föreslå Rikets Ständer någon åtgärd, ledande till upphäfvande af den högst nödvändiga controll, sorn innefattas i nyss åberopade §. af ofvannämnde Reglemente; hemställande Utskottet sålunda, att Herr von Moltzers ifrågavarande motion må ulan allt afseende lemnäs. SloclTholm den 6 April 1840. Bill. till R. St.
Ett dvlikt förbud anse Utskotten dock vara så mycket mindre al beholvet pakalladt, som det nu torde vara beroende al Landtmätarens och delegarnes godtfinnande, huruvida, sedan skiftesläggningen försiggått, ytterligare delning emellan tillkomne delegare må i sammanhang med det pågående skiftet verkställas; och da en sådan åtgärd möjligen kan ske tiil förmån äfven för de öfriga delegarne, samt det i allt fall utan tvifvel Liefve förenadt med svårigheter all bestämma gränsen, då under skifte någon förändring i skiftes-läggningen ovilkorligen ej kunde lå ega rum, tillstyrka Utskotten, ali berörda förslag må lemnäs ulan afseende. 9 §. af Nils Nilsson-• dels alt de i sagda §:s stadgande, att särskilde delar al ett och samma hemmansnummer i by böra, sä vidt det utan hinder lör redigt skiIte i skifteslaget ske kan, intill hvarandra läggas, förekommande orden »så vidt — ske kan» måtte utbytas mot: »dä skifte derigenom kan blifva lika förmånligt, sorn eljest delegarne emellan» samt dels all, enär den i samma § meddelade föreskrift, alt, om egare af särskilde besutne delar i olika hemmans-nummer åslundar att erhålla dithörande egor i ett sammanhang lagde, då först undersökas bör, bland annat, om läget medgifver egornes sammanläggande på sådant sätt, att de ulklufne hemmansdelarne i framtiden, da fråga derom kan uppstå, när sorn helst må kunna, »enligt de i denna stadga fö' egotnes skiftande lagde grunder», såsom sjeilständige hemman åtskiljas, kunde g"'** ning'li!l misstydning, emedan det ej vore detsamma ali skilja hemmansdelar elter förut bestämda skillnads-linier, sorn att skilja denv efter skiftes-stadgans grunder, orden »enligt de i denna stadga för egornes skiftande lagde grunder» måtte utbytas mot orden: »enligt de vid laga skiftet bestämda grunder.» Utskotten kunna emedlertid icke inse behofvet af berörde ordförändringar.
Rikets Ständers förbindelse till de lärare, som, innan de blefvo till lektorer utnämnde, kafva haft full lektorsundervisningsskyldighet, återfinnes i Bihanget till sista riksdagens protokoller i Expeditions-Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 139 sid. 28 och 29; och ehuruväl dessa lärare sakna utvägar att mot Rikets Ständers vägran utkräfva sin derpå grundade fordran, synes mig dock Rikets Ständers egen värdighet kräfva att till uppfyllande af det gifna löftet bevilja äskade 4,000 Ridr.n Vid 54:de punkten (angående Universitets-docenters lönetursberäkning vid elementarläroverken ): af Biskop Sundberg, Doktor Lindgren och Herr Bergman, hvilka ansågo Kongl. Maj:ts nådiga förslag böra bifallas. af Domprosten Sondén: ”Med Utskottets pluralitet har jag varit ense derom, att Kongl. Maj:ts Proposition i denna punkt icke borde oförändrad bifallas. I sitt nuvarande skick innebär den en slags obillighet mot docenterna inbördes, då den, som i jemna fem år bestridt en docentur, får derför beräkna samma lönetur som den, hvilken nödgats vänta på befordran 7 å 8 år. Vid jemlörelse med extra lärare, vikarier och duplikanter vid elementarläroverket synes ock ett nog stort företräde lemnadt åt den begynnande docenten, Rå hans första år gäller lika med de sednares fjerde o. s. v. så att hans fem första docentår förvärfva samma meriter, som deras åtta, hvarefter han, i likhet med nybörjaren vid elementarläroverket, får tjenstgöra utan all lönetursberäkning. För att i någon mån afhjelpa dessa ojemnheter, utan att derföre behöfva försaka de fördelar dels för universiteten, dels för elementarläroverken, hvilka Kongl. Majit genom den nådiga Propositionen åsyftar, tillstyrkes, att hvad Kongl. Majit i denna punkt föreslagit må bifallas, men med följande tillägg: dock med undantag af de två första åren af deras så beskaffade tjenstgöring”.
På sådan grund hafva Spannemål , Brännvin , Jern, Koppir , m. m, som vi dels halva fullkomligen till vårt behof , dels inom vårt land tillverka till export, fått en importtull af till och med ioo procent. Deremot hafva sådane varor, som bero af inhämska alster, men som af den anledning , att deras införande snarare varit uppmuntradt än försvåradt, icke kommit till erforderlig höjd innom vårt land , och som Utskottet ansett kunna drifvas derhän , att vi kunna blifva oberoende af utlänsnogen , blifvit belagde med 50 procents tuli. 550 Den ig Augusti /, m. Hit höra victualier , hvilka alltid hittills varit tillåtne till införsel , och det mot så lag tull, att den Svenske tillverkaren saknat ali utväg till täflan, och den uppmuntran, som fordras, att drifva Boskapsskötseln till någon höjd. I tredje graden har Utskottet satt sådana fabrikater , som till någon, del tillverkas i Sverige, men antingen ej till erforderlig mängd, eller till den godhet , som köparen kan fordra. Dessa har Utskottet belagt med 20 a 30 procents lull, allt efter som fabrikerna till. tagit, eller som de fordra skydd mot utländsk, täflan , så att de kunna upparbeta sig , och vi ej behöfva de utländska varorne. Deremot har en mindre tull af 10 a 15 procent blifvit fatt på sådane varor , som dels alldeles icke Kunna här tillverkas, eiler och till så liten mängd och så ringa förmån , att för dem ej skydd bör sökas af tullen, utan blott en sådan Tull bestämmas, att den ej leder till tullförsnillning. Utskottet har dessutom vid jämnförande af den gamla tulltaxan med den nya tariffen, som nu framlägges, noga granskat de artiklar, sorn gifva Staten någon betydelig inkomst , och derföre , när de blifvit belagde med högre tull , än sorn med principen kunde stå tillsammans, har det skett af samma grund , som förut blifvit nämnd . att blott afse allmänt väl , förenadt med enskildt intresse. Till största delen har tullen å specerier och luxe artiklar ej blifvit förändrad.
Stats-Contoiret föreslagit, de vid Nerikes Regemente indragne Beklädnadshemmans - Räntorne, hvilka förut, jemte de så kallade Stofferingspenningarne under Titel Beklädnadsmedel varit iRiks-Staten upptagne, och utgjort, för år: 1817 4-437:28.4- 1818 — 4.434: 5-2- 1819 — 4,364: 29. 6. 1820 —, 3,654: 4. 6. 1821 — 3,685: 1.6. 608 Stats-Utskottets Betänkatiden. samt, såsom på årlig Markegång beroende, anses kunna utföras till . 3,000. D3 Dödsfallsoch Avancements - Besparingar å Militias-Indelningar eller tillfälligtvis besparde MilidaiLoni ngs-och Bostålls-Råntor åro af samma natur med ofvanstående och under samma uppbörd inflyta, synas de lämpligast kunna under denne generela Inkomst-Tittel upptagas. Kgl. StatsContoiret har vål anfort, att desse medel åro en besparing i utgift, och beroende af Kongl. Mäj:ts Nådiga dispositioner å aflöningen under 3:dje Hufvud - Titteln , men Utskottet anser, Stats-Utskottets Betänkandeti. 609 ser, för sin del, att de bland Stats-Verkets tillgångar, såsom en tillfällig Inkomst, böra uppföras, och beräknas härtill 25,000. Och som, under Titteln: Dödsfallsoch AvancementsBesparingsmedel, förut äfven varit inbegripne de å Civile Lönings-Staterne uppkommande Besparingar, om hvilkas öfverlemnande till fond för en Pensions-Casseinråttning, för desse Stater, fråga blifvit väckt, genom Kongl. Maj:ts derom till Utskottet aflåtne Nådiga Remiss; så kommer vid besvarandet deraf, att föreslås, om någon förändring i beräkningen af ifrågavarande Tittel bör ega rum eller ej. 20:0.
Så gaf Mose Gads barnom, och Rubens barnom, och den halfva slägtene Manasse, Josephs sons, Sihons rike, de Amoreers Konungs, och Ogs rike, Konungens i Basan, landet och städerna i alla gränsor, deromkring. Då byggde Gads barn Dibon, Ataroth, Aroer, Atroth, Sophan, Jaeser, Jogbeha, Bethnimra och Betharan, bevarada städer och fägårdar. Rubens barn byggde Hesbon, Eleale, Kiriathaim, Nebo, BaalMeon; och förvände namnen; och Sibma; och gåfvo de städer namn, som de byggde. Och Machirs barn, Manasse sons, drogo till Gilead, och vunno den, och fördrefvo de Amoreer, som derinne voro. Då gaf Mose Machir, Manasse sone, Gilead; och han bodde deruti. Men Jair, Manasse son, drog bort, och vann deras byar, och kallade dem HavothJair. Nobah drog åstad, och vann Kenath med dess döttrar, och kallade dem Nobah efter sitt namn. Detta är Israels barnas resande, hvilke utur Egypti land dragne voro i deras härar, genom Mose och Aaron. Och Mose beskref deras utresande, såsom de drogo efter Herrans befallning; och äro desse de resande som de reste: De drogo ut ifrå Rameses på femtonde dagen i den första månadenom, på annandag Påska, genom höga hand, i alla de Egyptiers åsyn; Då de Egyptier begrofvo sina förstfödingar, som Herren ibland dem slagit hade; ty Herren hade ock gjort dom öfver deras gudar. När de dragne voro ifrå Rameses, lägrade de sig i Succoth. Och de drogo ut ifrå Succoth, och lägrade sig i Etham, hvilket ligger vid ändan på öknene. Ifrån Etham drogo de ut, och blefvo i den dalen Hyroth, hvilken ligger emot BaalZephon; och lägrade sig inför Migdol.
Till dito, dito för Oktober, November och December månader dito dito 600: 6,450 13:0. Kommitléen för utarbetande af förslag till nytt Reglemente för Gymnastiska Central-institulet. Enligt Kongl. Brefvet den 21 Oktober 1859. Arfvoden åt följande personer: Sekreteraren hos Kommittéen, Notarien A. Varenius Konduktören L. Hedin, för uppgjord ritning och kostnadsförslag till nybyggnader och förändringar af nämnde Instituts egendom ' . Dito. Till disposition af Ordföranden i Kommittéen, Öfversten m. m. C. M. Thulstrup, såsom ersättning åt det af Kommittéen begagnade Vaktmästarebiträde 600. — 300: 100: 1,000. Transport: 63,136 99 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse M 115. Ersättning till Ostergötlands läns ränteri för derifrån förskjuten godtgörelse ål innehafvarne af Komministers-boställena Wist, j mantal i Wist socken, Strå 3, $ mantal i Strå socken samt Wäderstads utjord i Wäderstads socken. 16 Enligt Kongl. Brefven den 6 December 1834 och 22 September 1835. Till disposition af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Ostergötlands län 15:o Kostnad för brunns gr öfning å indragna Skogvaktare-bostället Brunhem Kjellegården efter del Brunhems by öfvergångna laga skifte. 11 Till disposition af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län; det Kronan till godtgörande ålagda belopp 16:0 Kronan genom Kongl. Majus dom ålagda kostnader.
Afståndet från Linköping till Nässjö utgör efter den af Kommittéen utstakade linien 10 mil 24500 fot med en anläggningskostnad af 7,436,245 R:dr. 81 Ehuru den rigtning, som Kommittéen sålunda ansett vara ändamålsenligast för Ostra stambanan, äfven öfvercnsstämmer med Linköpings läns invånares intressen och Kommittéen delgifna önskningar, bör Kommittéen likväl icke underlåta att till ett kort besvarande uj^ptaga en af en del bruksägare inom Tjällmo och Hällesta socknar gjord framställning derom, att Ostra stambanan måtte utgå från den Vestra i trakten af sjön Sottern i Orebro län, och sträckas rakt i söder genom Svennevads och fjällmo socknar till Husbyfjöl, der den skulle öfvergå Göta kanal, och vidare öfver Mjölby till Småland, med en grenbana genom Hällesta socken till Norrköping; allt i afsigt att underlätta förbindelsen mellan Orebro läns bergslager och bruksdistriktet i norra delen af Östergötland, samt från slättbygden omkring Skenninge till de norra orterna. Denna framställning öfverensstämmer med ett redan år 1853 väckt förslag om en särskild jernväg i samma rigtning, hvaröfver okulär besigtning sistnämde år äfven anställdes på bekostnad af bruksägare inom södra Nerike och Östergötland. Såsom stambana betraktad uppfyller denna linie icke de hufvudändamål, som dermed skulle åsyftas, då ej allenast våglängden från hufvudstaden till södra Sverge derigenom ökas, utan ock Småland samt Östergötlands slättbygd, äfvensom Södermanland och Stockholm beröfvas fördelen af en så vidt möjligt kort förbindelse med Norrköping; hvarföre Kommittéen anser denna framställning icke förtjena afseende. Bruken i berörde distrikt köpa i allmänhet sitt tackjern från Nora bergslag i Örebro län, numera levereradt ombord i Örebo eller Arboga, hvarifrån detsamma försändes sjöledes antingen till Norrköping, för att sedermera passera Fiskeby jernväg och sjön Glan till Finspong samt vidare forslas landvågen till en del verkstäder, eller ock till Ilulltorps lastageplats vid Göta kanal, för de närmast denna plats belägna verk. Transportkostnaden från Arboga till
I allmänhet har Utskottet ansett, att, med undantag aF de händelser, då en ny Stad anlägges, eller då Staten består vissa förmåner vid nybyggnader af hus, den offentliga styrelsen icke kan eller bör annorlunda befatta sig med föreskrifter, rörande byggnadssättet i Städerne, än som kan ega afseende på förekommandet af uppenbara vådor; och att i öfrigt det på Städernas egne innevånare bör få bero, att, gemensamt med sine egne styrelser och under förbehåll af Konungens Befallningsbafvandes sanction, inom sig stadga den byggnadsordning, som de för sig kunna anse nödig eller nyttig, eller, derest öfverenskommelse härom icke linnes upprättad, att vid byggnaders uppsättande endast behöfva rådfråga sina vilkor och sina behof. Med tillämpning af denna öfvertygelse, tror Utskottet Riksens Högloft. Ständer T86 Besv. och Ekon. Utsk. Betdnkanden. icke ega anledning vidtaga något steg, soto skulle kunna syfta på införandet af sådana allmänna och ovillkorliga stadganden, som Herr Tham i i:sta, 2:dra och 3dje puncterne af sitt Förslag uppgifvit, eller att trädhus i Städerne borde få uppföras endast af en vånings höjd, som ej öfverstege husets halfva bredd: Att Tvåvåningshus borde uppsättas antingen af korsvirke, inmuradt med tegel, eller af stenmur och med iakttagande af enahanda höjd för takresningen, sam ofvanför® finnes nämndtj samt att hus af flere än 2 våningar ovilkorligen skulle af sten eller tegel byggas och med brandmurar samt tegellaggda trossbottnar förses.