Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förestående stadganden blifva gällande från den dag, som, efter det öfverenskommelse med Danmark blifvit träffad om en motsvarande tags samtidiga inträdande i kraft för nyssnämnda land. af Kongl. Majit bestämmes.” Rikets Ständer halva, efter lörehafd pröfning af detta förslag, fnnnit sig böra detsamma till alla delar godkänna; hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Majit i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 20 Oktober 1860. ExpeditionsVisko/tets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Oktober 1860. Preste-Slåndet den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om utvidgade rättigheter för Utländningar att i Sverige idka handel och annan näring. (Santmans. Lagsamt Allin. Besv.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o 35.) S. A. K. 1 iråga om utländsk mans rätt alt ”drifva köpenskap” stadgades genom 1734 års Lag, i 5 Kap. Handels-Balken, att då utländsk man "med sina varor till stapelstad kommer, skall han der sälja deni i gross och ej till annan ort här i riket föra”, samt att ”utländsk man må matvaror till salu hafva i skepp och farkost och andra varor i de rum, sorn Borgmästare och Råd dertill nämna, och ej i gästherberge sitt eller i öppna gatubodar. Ej eller må han igenom andra dem utmångla låta eller sjelf resa ur stad och i stad eller i bergslagerna och köpenskap der drifva, borga der något ut eller kräfva gäld in, vid hundrade dalers bot; bafve ock i alla dessa läll förverkat det han handlade med”.
Men sådant bevisar icke, att de senare äro fullbordade i834- Således, då det är både möjligt och troligt, alt icke alla de arbeten, som Statsoch BancoIJtskotten tillstyrkt, äro slutade år i834. utan komma att fullbordas under åren derefter, finnér jag icke eller något skäl, hvarför man icke skulle anvisa medel dertill. Herr von Hartmansdorff: Jag skulle icke anse en återremiss så skadlig, om icke åtskillige Talare hade yrkat den derföre, att de måtte få penningar genom Statslån. Då detta anslag sist förevar i Utskotten, åtnöjde man sig med anslaget åt strömrensningarna, sådant det blef, måhända emedan man trodde, att förhöjning deri skulle förvålla afprutning på Götha Canals anslag. Men sedan denna Canal numera fått sitt fullt ut, torde strömrensningarne blifva en kär anledning att genomdrifva Statslåneförslagen. Att förekomma dem, är mitt sista skäl för att begära bifall å Utlåtandet. Grefve Gyldenstolpe: Äfven jag är ingen vän af lånsystemet; men en återremiss af detta Utlåtande synes mig icke kunna 222 Den 8 Januari i f. m. inleda oss deri. Kan man mota de större försök, som vid denna Riksdag med så mycken kraft blifvit gjorda, att införa detta system, så kan man äfven mota den ringa anledning, som dertill skulle hämtas af mitt förslag. Dessutom finner jag intet skäl, hvarföre man skall komma till ett lånesystem derigenom, att man anvisar 5o,ooo R:dr till strömrensningar för år 1835. Herr von Hartmansdorff har ju, sorn jag förut nämnt, visat att en obegagnad tillgång af 3oo,ooo R:dr finnes för år 1835. Då nu äfven två Stånd redan återremitterat Utlåtandet, kunna Utskotten icke undgå att svara på de anmärkningar som blifvit gjorda, och således lärer icke eller något vinnas i tiden genom en vägrad återremiss. Herr von Hartmansdorff: Jag får blott erindra, att de omnämnda 3oo,ooo R:dr för år 1835, ganska väl behöfvas för det årets Riksdagskostnader.
Isynnerhet målade hon flitigt hos Cola Bossi, från början en italiensk modell, hvilken, såsom flere yrkesbröder, hade upprättat en fri » akademi », där unga konstidkare samlas och arbeta under handledning af någon känd lärare. Christine Sundbergs talang utväcklades allt mera, men här hemma kände man ej mycket ff. till henne, åtminstone ej bland den stora allmänheten. Hon förstod ej häller eller ville icke förstå att göra sig bemärkt. Stilla och anspråkslöst fortsatte hon sin konstverksamhet, hade ingen egentlig själftillit och var, framför allt, af sin blygsamhet hindrad att » göra affär » af sig. Med landsmän i Paris umgicks hon föga, hvarför hon ock af dem var litet känd, ända till dess de på någon årssalong i ChampsElysées öfverraskades af att finna ett af henne måladt porträtt, som hade sin plats på la cimaise, hvilket bevisade huru stort värde man satte på det. De målningar, som anses förtjäna största uppmärksamheten, hängas nämligen på väggens panellist i jämnhöjd med åskå- darnes ögon. Många af de på detta sätt utställda, af Christine Sundberg målade porträtt ha stannat i franska familjer. Hem skickade hon icke mycket, och det mesta utgjordes af stillebenstaflor, i hvilka hon visade en talang, som äfven hos oss rättvist uppskattades. Saknaden af tillräcklig själftillit orsakade väl, att hon, oaktadt hennes konst tycktes befinna sig i ständigt framåtskridande, allt mera afhöll sig från att skapa egna arbeten och vände sig i stället till att återställa andras. Hon hade i Paris lärt känna Briotet, ryktbar för sin stora förmåga att renovera gamla mästares målningar, något som aldrig fullt lyckas för den, hvilken ej själf är en äkta konstnär. Den bekantskapen förde henne själf in på samma område. Hon började arbeta på Briotets atelier och vann snart stor skicklighet. Många af de gamla taflor från Frankrikes offentliga och enskilda samlingar, som där restaurerades, ha Christine Sundbergs fina konstsinne och skickliga hand att tacka för det tillfredsställande skick, i hvilket de nu befinna sig. Under dessa renoveringsarbeten skapade hon själf endast undantagsvis något nytt.
Det skulle förundra mig att, i fall verkligt behof af ändring förefunnits, icke någon motion derom har blifvit väckt, och när så icke är, samt dessutom icke någon olägenhet vid förslagets antagande förefinnes än det möjligen mindre vackra Den 27 Maj f. m. 355 uttrycket "lyda under de akademiska privilegierna'’ hvilket, då Bevilln:s-förordn. i allmänhet icke utmärker sig för något utomordentligt vackert språk, torde hafva mindre att betyda, och då ämnet icke är mera utredt eller af Akademierna mera heifradt äu nu är förhållandet, sa skulle jag för min del tro, att Ctsk:s förslag borde godkännas. Det kunde, såsom jag förut sagt, göra ungefär detsamma, men då Akademierna icke skulle vinna något på att komma tillsammans med Borgarne till samma antal som f. n., hvilket en hvar mäste medgifva, så får jag för min del yrka bifall till denna punkt af Betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag tror mig kunna upgifva anledn. till ilen af Prof. Agardh i detta hänseende väckta motionen. Förhållandet är nemi. det, att vid Akademien i Lund hafva hittills åtskilliga personer, som egentligen icke tillhörde Akademiestaten, likväl blifvit inom den Akademiska jurisdictionen skattskrifne. Så har varit händelsen med en mängd enkor efter Akademiska tjenstemän; Akademie-boklryckaren med flere personer. Då nu 1852 års nya institutioner utfärdades, hvarigenom den Akademiska jurisdictionen uphäfdes, sä inträffade i Lund det förhållande, att stadens mantalsoch skattskrifvare ansåg dessa till Akademien icke egentligen hörande personer böra inom staden mantalsskrifvas, medan man å andra sidan på grund af häfd antog, att de som egentligen icke tillhörde Akademien, men ändock stöde dermed uti beröring, borde under Akademien mantalsskrifvas. Deraf upstod en tvist som f. n. ännu icke är afgjord. För min del anser jag under den Akademiska jurisdictionen icke böra skatlskrifvas andra personer än de, som egentligen tillhöra Akademien, men jag anser det tillika vara af vigt, att
Sammanlagda sfats-inkomsten för åren 1855, 1856 och 1857 skulle således blifva 76,600,000 och om härifrån afdroges utgifterna enligt Riks-stalen (21,537,450), med tillägg för brister i förslags-anslagen: för år 1855 22,000,000 för år 1856 22,000,000 K» är 1857 72,000.000 66 000000 så visade sig, att på Statsverkets inkomster under nämnde tid kunde med säkerhet antagas uppkomma ett öfverskott af tillsammans Riksdaler R:mt 10,600,000 Transport 10,600,000 56 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. Transport 10,600,000 B. Den till Riksgälds-kontoret ingående allmänna Bevillningen. Denna inkomst hade enligt Riksgälds-kontorets uppgift, sednast uppgått till 1,995,000 R:dr Rmit och, under förutsättning att grunderna för beskattningen blefve i det väsendtligaste oförändrade, kunde alltså samma inkomst för åren 1858, 1859 och 1860 i rundt tal upptagas tili sammanlagdt 6,000,000 C1857 års
«c>i Xäeln Is Oetod. rAio. kreAe-Ztänäet ä. is - » — LorZLre-Ftänäet ä. is Lonäe-Ztänäet <i. 17 — Stormägtigste Alleruädtgste Konung. anledning af Eders Majsts Nadrga Propolinön, angäende Stats Werkets tillständ och helios, äfwensom de ätstillige dels Eders Maj:ts Näoiga Propositioner, hels hos Riks. Ständen wäckta motioner, som förmätt Riksens Ständer till berviljande af nya Stats-anflag sä wäl som till en och annan förändring i de hwilka wid sista Riksdag beflötos, hafwa Riksens Ständer till pröfning företagit den Stats - Reglering, hivilken wid deras senaste sammankomst faststäl. des. Enär ännu inga omständigheter inträffat, hwilka kunnat bewisa behofwet af nägon huswudsakelig förändring deri, hafwa ock Riksens Ständer funnit för godt, att nu denna StatsReglering i allmänhet ä nyo bekräfta, och fä härmed, jemte öfwerlämnande af detta beslut, äfwen anmäla de förändringar däruti, hwarom de öfwerenskommit. De nya af Riksens Ständer nu pä Stat uppförde utgifter äro följande: Hans Kongl. Höghet Kron. Prinsens Hof. Stats Summa 66,666: 52. Löne-tillökning för penninge-löntagande Embetsoch Tjenstemän pä wisia Stater och Corpser, beräknad till ärligen 61,568: Z9- 4- Taf - 2Z2 Den 15 October. Taffelpenningar till Presidenten i Swea Hof.Räit, ärligen . 1,000. LagComiteens anslags Summa, ärligen till nästa Riksdag . 5,000. Lands. Staten i Jemtlands och Herjeädalens Län, ärligen . 3,555. Lands Staten i Norrbottens Län , ärligen pä förslag till desi Stat blifwer af Kongl.
Han nödgas lida, icke blott af sin mänskliga ofullkomlighet att endast svagt kunna återgifva de poesiens förnimmelser, hvilka te sig så undersköna inom honom själf, men äfven af vissheten att ett människolifs arbete icke förslår till insats i kampen för en idé. Är det en kvinna, som beträdt denna väg, öka sig svårigheterna. Det är en egenhet hos kvinnonaturen — jag vet icke ojn det är styrka eller svaghet — att hon införlifvar de idéer, för hvilka hon arbetar, med sitt eget jag. Hon upptager ett missförhållande med hela kraften af sitt inre lif och lider därför icke blott kollektivt, utan äfven individuelt. Därtill kommer den ovilja och det klander som alltid blir hennes del, då hon icke nöjt sig med att på af stånd åse tidsböljornas kamp, utan modigt uthärdar stänket af dess skum — stundom äfven deras smutsvatten. Det är mänskligt, om mången kvinna blifvit utsliten och bitter under den allmänna opinionens pilregn. Att helbrägda genomgå det är att äga en stark tro på sanningen och rättvisan i sin idé, hvilken man gifvit sitt arbete, ringa egenkärlek och ett hjärta, mäktigt af stor själfuppoffring och kärlek. Fröken Ehrnrooth, ni har visat, att man ett helt lif kan kämpa emot missförhållanden och dock bibehålla hjärtats barnasinne. Ni har i ett af edra arbeten sagt, att vi människor ofta glömma det stora vi äga, för det lilla, vi förlora. Ni har själf varit ett exempel på, att vi dock icke alltid göra det. För den intelligens och det skarpsinne, hvarmed ni så länge fört vår talan, kunna vi icke tacka eder. Därför tillkommer äran Honom, som gaf eder dessa gåfvor. Men vi kunna känna och uttrycka vår erkänsla för den hjärtats värme, hvarmed ni kämpat och fortfarande kämpar för oss. » Hvad fröken E:s verksamhet i nu anfördt afseende beträffar vilja vi ännu tillägga, att hon var den första finska kvinna, som dristade framkomma med åsikten, att kvinnan borde bli läkare. För att bringa denna tanke närmare dess förverkligande lade hon grunden till en stipendiefond för Finlands kvinnliga medicine studerande. Denna fond bär namn af » Rosina Heikels stipendiefond ».
En möjligtvis till sitt väsende god lag, ehuru tillkommen emot formerne, lockas man lätt att antaga, derest man icke inser följderne deraf i längden: att nemi. på grund af en opåtahl öfverträdelse, magten alltid bygger anspråk på en ännu större och mer ingripande i folkets rättigheter; man insöfves gång efter annan med åberopanden på praxis, till dess folket, som funnit sin grundlag ofta förbises, upphör att derföre hysa tillbörlig aktning, blifver ovant att dervid stödja sig, glömmer den slutligen och blifver kraftlöst irrande i ett cbaoliskt mör - Den 18 November f. in. io’j ter, utan bestämda begrepp om rätt och orätt, rättigheter och skyldigheter. Huru erkändt grundfalsk den satts än är, att ett praejudicat, i strid mot tydlig lag, kan lägga hinder i vägen för friheten att göra lagen åter gällande, så är det likväl detta argument och dess skickliga begagnande mot en slumrande del af Lagstiftningen, som varit i alla tider den kraftigaste häfstång, att kullkasta fria Statsförfattningar. Vaktorn oss derföre, mine Herrar! ej allenast för att antaga argumentet, utan ock för att göra ett praejudicat, som vi och våra efterkommande skulle i tidens längd kunna dyrt få betala. Jag har gjort mig följande frågor, då jag infann mig här vid Riksdagen: Hvilka förändringar hafva våra grundlagar eller constitutiva stadgar undergått, sedan deras ursprungliga tillkomst? och halva de förändringar, som skett, tillkommit i enlighet med de former, som äro föreskrifne för sådane ändringar? Ty värr linner jag det öfver mina krafter, att ens försöka någonsin tillvägabringa lättelse uti alla de afvikelser, som ägt rum; den för tillfället mäst påfallande nödgas jag likväl för närvarande fästa uppmärksamheten vid. Jag menar förhållandet med den såkallade nya RiddarhusOrdningen.
Adlercreutz, för utdikningen af Säfsta kärret i Husby-Sjutolfts socken af Trögds härad, å 400 R:dr, emot årlig inbetalning af 8 procent å denna summa, under 14-J års tid efter 1851 års slut, — „ deltagarne i sänkningen af Tösjön i Tierps socken af Örbyhus härad, å 305 R:dr 23 sk. 5 r., hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af24R:dr 24 sk. 1 r. årligen, jemte kronoutskylderna, för åren 1S52 med 1865, och 12 R:dr 14 sk. 6 r. för år 1866, „ dito i sänkningen af Wendelsjön i Wendels socken af samma härad, å 344 Rdr 33 sk. 2 r., dito dito af 27 R:dr 27 sk. 7 r., jemte dito, för åren 1852 med 1865, och 13 R:dr 37 sk. 10 r. för är 1866, „ dito i sänkningen af sjön Wiggan i Tierps socken, å 2,047 R:dr 24 sk. 2 r:st., dito dito af 163 R:dr 38 sk. 5 r:st., jemte dito, för åren 1853 nied 1866, och 81 R:dr 43 sk. 2 r. för år 1S67, „ dito i sänkningen af Uufsjön inom Ekeby socken och Olands härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden, inom Stockholms län: till Friherre Fritz Åkerhjelm, för utdiknings-arbeten å l Var hg egendom i Huddinge socken af Svartlösa härad, å 1,150
Det byggnadslån af 100,000 R:dr, som från Riksgälds-Kontoret utbetalas, har varit en ej obetydlig hjelp i detta hänseende; och finner man att de åter bebyggda tomterna äro försedda med både vackra, rymliga och solida åbyggnader, hvilka äro en prydnad för staden. Den af Eders Kongl. Maj:t anbefallda raseringen af fästningsverken har redan påbörjats och lemnat rum för nya tomter att begagna när ett sådant behof inträffar. Engelholm. Stadens folkmängd utgjorde år 1847: 1,108 personer. Vid 1850 års mantalsskrifning utgjorde folkmängden 1,190 personer. Således har staden under dessa 3:ne sistförflutna åren fått en tillökning af 82 personer. Näringsgrenarne äro: handel, som likväl är obetydlig, något åkerbruk, men mest handtverkerier. Staden har en, enligt författningarne inrättad folkskola samt en af borgerskapet, för dess barn, underhållen skola. Staden är derjemte station för en Provincial-läkare samt en Bataljonsläkare. För en tilltänkt hamnbyggnad är anslag af allmänna medel hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet begärdt och ett aktiebolag har bildat sig för arbetets underlättande. Cimbritshamn. Stadens folkmängd utgjorde år 1850: 1,329 personer och har således sedan 1847 ökats med 30 personer. Stadens invånares vilkor hafva sedan 1847 icke undergått någon märkbar förändring. Hamnbyggnadsarbetet, påbörjadt år 1843 och fortsatt till mot slutet af år 1845, ökade rörelsen och arbetsförtjensten inom staden. Sedan vid sistnämnde tid ovanliga stormar förstört en del af arbetet och medel saknats till skadans hotande* och arbetets fullbordande, har detsamma, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse den 2 November 1846, blifvit instäldt till dess sig visade om Rikets Ständer beviljade anslag lill hamnbyggnadens fulländande. 14 Fabriksrörelsen bedrifves genom 3:ne färgeriet’, 3:ne lädergarfveriet', 3:ne urfabriker och 2:ne tegelbruk.
Justitie-Departementet. partements-cbefen, Justitie-Slatsministern . titie-Stats-Expedilionen gsta Domstolen titie-Kanslers-Expedilioneo titie-Revisions-Expeditionen :a Hof-Rätt, med derunder lydande Justilie-Stat: Jenningar: Tillkommer: Ersättning åt innehafvaren af adsböfdinge-boslällel Lindhof i kyrka socken och Svartlösa härad den samma boställe genom ropriation till Westra Stambanan igångna jord 50: — 194,039: 52., ndelta Räntor (Justitie-Statens) upptagas oförändrade 2,201: 89. a Hof-Rätt, med derunder lydande Justilie-Stat tälten öfver Skåne och Blekinge, med derunder lydande tilie-Stat -Hof-Rätten ars vård och underhåll, stämda anslaget, uvarande beloppet 183,627: 50. Tillkommer: Förhöjning i löför Fångvårdsens Registrator och Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Summa Riksmynt. St. Skrifvelse, N:o 23. Kammarförvandt å 300 R:dr 600: — Arfvode lill en Subaltern-Officerare vid 11: te kronoarbetskompaniet 787: 50. Löner ål Direktörerna vid krono-cellfängelserna i Uddevalla och Haparanda å 1,300 R:dr . 2,600: — Arfvoden till Predikanter vid samma häkten å 450 R:dr 900: — Afgår: Personela arfvoden lill Fångvårds-styrelsens Registrator, Kammarförvandt och förste Revisor å 300 R:dr Arfvoden till befälet vid 5:te kronoarbets kompaniet Nedsättning i arfvodet till en Kompanichef Arfvodet till en Predikant vid 10:de och ll:te kronoarbets-kompanierna Arfvodet lill en Predikant vid Sundsvalls kronohäkte 50. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag.
Denna konstgren är nämligen genom sin latthandterlighet och finess mera lämpad för kvinnans fysiska krafter och skaplynne an den större skulpturen, och ' vi skola hoppas, att icke Anyo ett halft sekel gHr om, innan hon hiirvidlag gör sin insats inom konsten. A. H. Några af orismer. Det är ofta den alltför skarpa utsöndringen i klassoch yrkes-. typer, som afven hos nutidsmänniskan förstör det h ~ m o n i s k manskt liga. Till det yttre g&amp; kanske krigaren jädörelsevis an, ehuru den moderna löjtnantstypen är längre .ifrån att vara ett skönhetsideal än v %ra smaflickor tro. Men han har åtminstone sin gestalt obruten, icke i ögonen fallande förkrympt eller vanställd. Krigartypen är eller borde vara en potenserad manlig typ. Dess motsatser däremot, halfmännens typer: presternas - man. märke: jag t d a r om typen, ej om individerna, som just böra bortarbete den - eller den lärda typen i dess, renhet&gt;, sådan den vgl nuniera dock oftare påtriaffas i Fliegende Blätter än i verkligheten! Vårdslösad och eländig kropp, glasögon och l b g t nackhår äfven hos unge man, tydande, med orätt Iranske lika ofta som med rätt, på en yrkesoch pedantsjal bakom det hela! De beteckna urartning, och det är en iullt sund instinkt af all den romanoch skadespelsdikt, som kallas ' idealistisk, det vill har saga: som gör ett naturligt skönhetsurval, att den ' finner en pirno amoroso, bärande dessa,. kastmärken, otänkbar och löjlig. De unga flickorna dela samma instinkt. De borde blott utsträcka den längre: salongernas vadande snobbtyper äro i regel lika lyckkde mansparodier, som de mdproprn pedanternas typ. Hellas ' unge heroer, stå för oss som ett helt och obrutet manligt ideal. Kroppsligen synas de, ort^ mmmorn blott tillnärmelsevis M a r sanning, ha varit ungefär det ariska inänniskoidealet själft. Kan Ni nu tanka E r.
Jemte det Kongl. Majit meddelat Rikets Ständer underrättelse om hvad sålunda blifvit i underdånighet anmäldt och om de dervid af vederbörande anförda skäl för vägrandet alt uti ifrågavarande inrättningar deltaga, bar Kongl. Majit genom nådig skrifvelse af den 20 sistlidne Februari (införd under J¥i 69 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller) gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit funnit frågan om inrättande af pensions-anstalter för folkskole-lärare inom Upsala, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö, Lunds, Götheborgs, Carlstads och Wisby sfift för det närvarande böra förfalla; och hade Kongl. Majit, då blott ett ringa antal af folkskole-lärare inom Kalmar stift velat i pensions-inrättningen deltaga, och då det der upprättade reglemente innehölle stadganden, som stöde i strid emot de allmänna grunderna, icke fastställt detta reglemente. Deremot och med afseende dels å det större antalet skoldistrikter och lärare inom Linköpings och Hernösands stift, som förmält sig vilja i der föreslagna pensions-inrättningar deltaga, dels ock å hvad dessa stifts konsistorier anfört rörande sannolikheten af en större framtida utsträckning af pensions-inrättningarne inom samma stift, Kongl. Majit funnit godt att, med ändring i vissa delar, fastställa derför upprättade reglementen; och efter det en fördelning af ofvannämnda anslags-summa, med ledning af Konsistoriernas sistlidet år afgifna berättelser angående folkundervisningen blifvit uppgjord, hade Kongl. Majit utaf denna summa tillagt pensions-inrättningarne för Linköpings och Hernösands Stats-Utsleotteis Utlåtande M 151. stifts folkskolelärare de belopp, som motsvarade antalet af livartdera stiftets vederbörligen examinerade folkskolelärare, vid jemförelse med folkskole-lärarnes antal morn hela riket, och hvilka belopp utgjorde för Linköpings stift 7,540 U:dr Banko och för Hernösands stift 4,500 Ridr samma mynt.
Han spelade på hamburgerlotteriet i hopp att vinna en så stor summa pengar, att han kunde köpa sig en pels. Så vann han tre hundra tusen kronor. En så stor vinst kunde icke hållas hemlig: alla hans vänner fingo höra talas om saken och lånade strax så stor del af summan, att han nätt och jämt kunde köpa en pels af oäkta bäfverråtta för återstoden – men det gjorde han icke. Och hur skulle han ha kunnat göra det? Alla människor visste ju att han hade vunnit sina pengar på lotteri; och det kan ju inte tusan springa omkring på gatorna i en lotteripels!» »Nej, det är ju alldeles omöjligt.» »Ja visst.» »Ja-a.» Vi sutto några ögonblick tysta, hvar och en upptagen af sina egna tankar. Så med ens reste sig herr Kihlberg (han hade vid det femte glaset af den tredje champagnesorten anförtrott mig att han hette så) med en plötslig glädjeblixt i ögat och frågade mig: »Hur stor är högsta vinsten i hamburgerlotteriet?» »Jag tror att den är antingen fem eller sju hundra tusen,» svarade jag. »Åtminstone är det fullkomligt säkert att den icke är sex hundra tusen; ty spelvärdarna veta mycket väl, att de udda talen besitta en makt öfver människans fantasi, som de jämna icke äga.» »Alltså minst fem hundra tusen,» återtog herr Kihlberg. »Det var endast två hundra tusen kronor jag ärfde efter min moster. Om jag spelar på hamburgerlotteriet kan jag alltså hoppas att få min förmögenhet mer än fördubblad: jag kan hoppas att få ärfva ytterligare en och en half moster. Då har jag ju ännu något att lefva för!» »Ja visst. Framtiden ler emot er på nytt.» »Ja, jag kan ännu hoppas. Jag vill spela på hamburgerlotteriet; men om jag vinner? Då är allt förloradt, då återstår mig endast döden!» EN KOPP TE DET sägs, att man i England kan riskera en god del af sitt sociala anseende genom att dricka brännvin eller därmed jämförliga drycker offentligt. Nå, hvart land har sina seder. Jag råkade i går afton tämligen illa ut med anledning af att jag ville dricka en kopp te på kafé ... ja, det kan ju vara likgiltigt hvad det var för ett kafé.