Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men knappt hade prinsens häst kommit till vattnet, förrän hann lopp ut i sjön, och försvann i böljorna. De främmande konunga-barnen vände genast hem till kungs-gården, och förtäljde denna stora olycka. Då kan man väl veta der blef jämmer och sorg, och konungen skickade sina män att leta efter prinsen; men alla spaningar voro förgäfves: pilten var borta och förblef borta. Ungersvennen fortsatte medlertid sin färd, och fann en grön stig som ledde till ett fagert slott, långt ned i hafsens grund. Det fagra slottet skimrade öfverallt af guld och dyra stenar, så att ingen man har sett dess like; och derinne bodde Hafs-frun, hon som råder för vind och våg. När så prinsen kom in i slottet, såg käringen honom an med blida ögon, och helsade och sade: »välkommen fager ungersvenn! i tolf vintrar har jag väntat på dig. Du skall nu stadna här och blifva min små-dräng. Om du tjenar mig troget och väl, skall du få orlof att vända åter till dina fränder; men om du icke gör som jag befaller, gäller det ditt lif.» Vid detta tal blef svennen illa till mods, ty han trådde hem till sina föräldrar, såsom unga piltar hafva för sed. Men han måste foga sig i sitt öde, och dväljdes så en rund tid hos Hafs-frun, i det fagra slottet på sjö-botten. En dag lät Hafs-frun kalla prinsen inför sig, och sade: »det är tid att du begynner din tjenst, och detta skall vara ditt första prof. Här äro tvänne garn, ett hvitt och ett svart. Nu skall du tvätta det hvita garnet svart, och det svarta garnet hvitt. Men allt bör vara redo i morgon bittida när jag vaknar, eljest gäller det ditt lif.» Svennen tog de begge garnen, som Hafs-frun hade befallt, gick så ned till sjön, och begynte tvätta det mesta han kunde; men huru han ock måtte bära sig åt, det hvita garnet var och blef hvitt, och det svarta garnet var och blef svart.
Detta uttryckliga förbud utgör för mig ett alldeles tillräckligt skäl att motsätta mig beträdandet af den nu anvisade banan; men om än jag härifrån afser, kan jag i allt fall ej finna att det föreslagna stadgandet skulle medföra den dermed åsyftade verkan. Det är ett för oss alla kändt faktum, att utgifvare af den s. k. skandalpressen icke hafva någon svårighet att finna förläggare, som kunna anskaffa både 1,000 Rdr, och vida mera, enär utgifvandet af skandalblad här i landet olyckligtvis blifvit en ganska lönande industri. Att kunna hämma denna både skamliga och understundom farliga industri vore visserligen högeligen öuskvärdt; men icke vinner man detta ändamål genom att föreskrifva anskaffandet af en borgen å 1,000 Rdr: För öfrigt får jag säga, att min enskilda tanke är, att det är fåfängt att söka blifva qvitt skandalpressen, så länge den stora allmänheten företrädesvis älskar att läsa skandal. Så länge denna förskämda smak finnes, har hvarje sannt bildad menniska icke någon annan utväg än den, som äfven af ett ganska stort antal här i hufvudstaden är vidtagen, nemi. att aldrig kasta en blick uti någon skandal-tidning, att aldrig bry sig om eller efterfråga dess innehåll. Detta parti har jag för min del och många med mig, som varit särdeles utsatta för skandalpressens anfall, redan länge tagit, och det är äfven med mycken fördel begagnadt i andra länder, såsom i England, der skandalpressen är temligen utbredd, men af ingen bildad menniska bevärdigad med den ringaste upmärksamhet. Jag anser mig ej behöfva vara vidlyftigare i denna fråga, utan slutar med att, under åberopande af hvad jag i början anförde, yrka afslag å Memorialet. Den 10 Oktober. 55 Hr Carleson, Ed v. Henr.: Om det af Const.Utsk. här framlagda förslag icke kommer att medföra någon annan nytta, så bör det åtminstone hafva med sig den att ådagalägga svårigheten att genomföra en ändring eller förbättring i tryckfriheten.
Kan den, som kreatur intog, ej med värdering efter 24 § visa hvad skada det gjort och har han ej heller med dess egare om skadans värde sig förenat; vare skyldig att kreaturet utgifva utan annan lösen än det kostnadsbelopp, som i 26 § omtalas. § 28. Har den, som kreatur intog, underlåtit att tillsäga eller lysa efter 25 §; gifve då utan lösen kreaturet ut, och gälde till egaren skadestånd för det denne af krea turet i saknad varit. § 29. I de fall, som i 27 och 28 §§ sagde äro, stånde den, som kreatur intog, fritt att efter stämning utsöka hvad i lösen honom tillkomma kan, men ej guldet blef då kreaturet utgafs; likasom ock den, som förmenar sig hafva lidit skada af Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. 19 annans kreatur, men det icke intagit, må hos domaren sitt ersättnings-anspråk anhän giggöra. § 30. Har någons kreatur på annans egor olofligen inkommit, och ligger vållande dertill ej den till last, som kreaturet tillhör; njute ändå den, som det å sine egor funnit, der han ej, enligt 22 §, bör skadan sjelf stånda, sin rätt, efter hvad förut är sagdt, emot kreaturets egare; och denne söke sitt skadestånd af den, som vållande var att kreaturet inkom. § 31 Nu kommer den, som intaget kreatur eger, och bjuder lösen efter thy i 26 och 21 §§ stadgadt är: vill han, som kreaturet intog, det ej utgifva, sätte då den andre det belopp i penningar, hvartill lösen uppgår, eller ock full pant eller borgen derför hos någon af hans grannar, eller hos kronobetjent i orten eller någon af Nämnden; och krafve derefter sitt kreatur ut.
A'er starka fa ost' nej törefwe I^vrvenlij-jm, (rustak, förmalke sig nvst has na fatt uplya stag ltt förslaget innehölle de oroen egendomar belägne inom en mils afstånd. pan önstade ark oee aiakce bestämmas hwad härmed borde förstas, enar en betydlig ätskillnad avvre emellan ett afstånd frän bohlby till bohlby och emellan diametern af egendomens område. H rad härefter af gansta mänga sins emellan yttrades, lunde icke med någon reda fattas kill prorocollet. Herr Landt-Marffalken förnyade sin sist gjorda proportion. Ropades starka nej och ja, hwarjemle afven hördes begäras votering. Zerr lkkam yrkade att om votering stulle företagas, verde ;akande propositionen innehålla Mstotte-s forsing. Herr Landti1?arstalken förmälke alt detsamma redan .vöre arflagik. Hcrr Landt-Narstalken lat derefter förfats ta fdrstag il ! voterings proposition och detsamma uplo la sä lydande: Dm som bifaller den af Ofverste vrukva föreslag ne g:de xuncten angående raltighel^akt betjena - Den 9 Juli:- tjena sig af siere pannor, dock ingen öfwer 90 kannors pannerymd, enär någon under sambruk inom en mils afstånd äger flera hemman eller hemmansdelar till ett öfwer 15,000 Riksdaler stigande warde, strifwer ja Den det ej will, strifwer nej. W nner nej, antages Ofwerste vrukvas för. stag med dek tillägg, att ingenstädes pä landet denna rättighet om an egendomen har ett aldrig sä stort warde ma sträcka sig längre än till nyttjande af twänne 90 kannors pannor, Grefwe I^örvenlljelm yrkade att i fall ja wunne, serstilt mätte komma art bestämmas afständet emellan egendomarne hwilkeHerr Grefwe» för sin del ansäg böra mätas efter dramatern af egen. domarnes område.
St:s fullmäktige uti Riksg.cont. uppdragen och af deni kunnat utan svårighet fullgöras på en lid, då Riket fanns behäftadt med en betydlig utländsk skuld, och vexelbehofven följaktligen voro vida större, än sedermera ägt ruin, på grund hvaraf R. St., uppå af deras Statsoch Bevilln.Utsk. derom gjordt tillstyrkande, funno godt besluta, att alla inflytande tullmedel dädanefter borde aflemnas till Riksg.cont., sorn ägde att hålla statsverket tillhanda den under sådan titel i staten upptagna summa, i sammanhang hvarmed R. St. uppdrogo åt deras fullmäktige i Rdksg.cont., alt upphandla och, uppå skeende behörig reqvisition, för statsverkets räkning utbetala det bland sjötullsinedleu beräknade belopp i utländska myntsorter, som till förefallande behof blefve anvisadt, hvilket af R. St. fattade beslut, uti und. skrifvelse den 17 Nov. s. å., hos K. M. anmäldes; i öfverensstämmelse hvarmed ock R. St., uti det under den usta derpåföljde December för fullmäktige i Riksg.cont. utfärdade reglemente, meddelade fullmäktige för verslällighelen häraf nödiga föreskrifter. Uti till R. St. aflåtet svar af den 4 i sistnämnde månad, behagade likväl K. M. i nåder förklara, att K. M. icke medgåfve tullmedlens afleverering till Riksg.cont., såsom en i dess administrerande myndighet ingripande och för öfrigt till onödig omgång ledande ålgård; 56 Dcu 11 Mars f. m. i följd hvaraf Riksg.cont:s uppköp af vexlar skulle förfalla. 182! års R. St., som i allmänhet icke voro eflerlåtne i påyrkande af en fri grundlagsenlig utöfning af deras constitulinnclla rättigheter, läto dock vid detta K. M:s förklarande bero, och genom StatsUtsk. i en af Dtsk. afbiten särskild skrifvelse af den 16
Silfverskjölds begäran, hvartill, i händelse votering begäres, såsom contrapropos. helt enkelt bör antagas, att R. o. Ad. icke önskar, att punkten skall hvila, hvarefter, och i händelse contrapropos. blir segrande, propostr kunna framställas emellan XJtsk:s tillstyrkande och flr af Billberghs förslag. Frih. Boye: Jag är förekommen af Frih. Ehrenborgh och förenar mig uti hvad han anfört. Hr Lefre'n: Om det skulle så inträffat, att i stället för 3:ne här funnits 3o meningar, hemställer jag hvilken a! dein skulle företrädesvis blifvit föremål för propos., om det icke beror på Landtm, att framställa sina propos:r i den ordning, lian anser meningarna vara öfvervägande inom Ståndet. Skulle detta ej bero på Landtm., skulle vi måhända komma att votera öfver den ordning, i hvilken propos:na böra framställas. Då Landtm, framställt en propos , och han af svaret derpå icke tror sig kunna bestämma hvilkendera meningen varit öfvervägande, äger han öfvergå till en annan under discussionen yttrad åsigt, i den ordning han anser de yttrade meningarna under discussionen hafva vunnit pluralitet; och då Hr Gr. o. Landtm, uti förevar, fråga på så sätt behagat förfara, kan jag icke finna, att någons mening blifvit undertryckt, enär, på sätt Hr Dalman upplyst, det vid en framställd propos. är hvar och en ledamot förbehållet att begära votering och sin mening till contraproposm. Hr von Troil, Emil: Här har blifvit satt i fråga, dels att man icke läst grundlagarna, dels att man glömt dem, dels ock att de icke tillämpas. Jag erkänner, att det synes mi", som skäl icke saknades för dessa suppositioner, då en så lång discussion kunnat uppstå derom, huruvida propos. på Frih. Silfverskjölds förslag bör föregå propos. i hufvudsaken.
Rud intecknade fordran med derå upplupne och upplöpande Räntor samt åbragte kost. nader enligt den intecknade skuldsedelns innehåll , framför Majoren von Materns och CommerceRådet Norströms fordrings-anspråk i samma hemman ; men i den oförmodade händelsen att Kongl. Majit skulle finna, att de af Corn - merceRådet Norström bevakade fördringar verkligen till en del utgjorde återstående köpeskilling för hemmanet Rud, samt att förinonsrätt derföre kunde äga rum; så yrkades i underdånighet, det Kongl. Majit måtte i Nåder förklara, att då en olaglig sammanblandning skett af köpeskillingarne för Aspeberg och Rud, de samma borde från hvarandra skiljas , på det sätt , att de afbetalningar som af Herr Majoren Printzenskjöld blifvit gjorde, tillika med den del af köpeskillingsfordran, som ännu innehades af Herr Majoren von Matern måtte fä beräknas hafva innefattat den af Majoren von Matern qvitterade köpeskillingen för hemmanet Rud , och endast så stor del af CommerceRådet Norströms fordran som svarade mot återstoden af samma köpeskilling, förklaras vara uti hemmanet Rud intecknad och tillerkännas förmånsrätt till betalning derutur. Kongl. Maj:ts Nådiga Dom i anledning häraf, gifven den 28;de Augusti 1820 innehåller, att Kongl. Majit pröfvat rättvist gilla det slut hvaruti HofRätten stannat. IDcn II Augustii <% m% Under tiden hade sysslomannen jemte en af Borgenärerne uti Majoren Axel Printzenskjöld» concours, emot RiddarhusDirectionens protest, vid utlyst Auction den ?y:de Mars 1820 å bemalte Majors till creditorernes förnöjande afträdde fasta egendom beslutat, alt samma egendom skulle på en gång oell ostyckad den i8:de näst derpå följande Julii försäljas ; oaktadt Riddar-. husCaBsan hade inteckning särskildt uti det bland fastigheterne varande hemmanet
Transport R:dr 88,79<S: 40 att, derest Rikets snart sammanträdande Ständer, såsom jag und-erdånigst hemställer att Eders Kongl. Maj:t i sammanhang med framställningen om extra-medels-hehofven, täcktes dem i , nåder ('tiresia, låta nyssnämnde anslag fortfarande utgå, utrednings-afdelningens ordinarie anslagssumma icke nu skall behöfva ökas/’ ” Lif mundering för indelda Infanteriet. Enär å 4: de hufvud titeln medel ej finnas anvisade till bestridande af beklädnads-slitnings-ersättningar för de kommenderingar utur indelda arméen, hvilkas underhåll af nämnda bufvudtitel bekostas, torde Eders Kongl. Maj:t i nåder finna lämpligt 1111 förnya Sin, vid sista riksdagen gjorda, och då bifallna, framställning derom, att, så länge anslaget till lifmundering för indelda infanteriet lemnar behållningar, desamma må användas till godtgörande af omförmälda beklädnads-slitning, äfvensom hvad derefter kan öfverblifva, till fyllande af andra beklädnadsbehof, som för indelda arméen kunna yppas.” ”Diverse anslag. ”Durchmarch-koslnader. De på detta anslag uppkomna reservationer hafva, med Rikets Ständers bifall, sedan längre tid tillbaka, fått användas till bestridande af de bestämda understöden för lifgardes-regementernas matinrättningar, för så vidt anslaget till oförutsedda utgifter ej härtill lemnat tillgång 5 hvarjemte Rikets Ständer vid sista riksdagen medgifvit att underhållet af de kommenderingar utur indelda arméen, som i nåder beordras till garnisonstjenstgöring å fästningar och gränsorter, likaledes skulle fä af berörde reservationer bekostas. — Då de omförmälda behofven fortfarande qvarstå och andra medel för dem ej äro att påräkna, blifver angeläget, att den nådiga framställningen om de ifrågavarande reservationernes användande för de uppgifna ändamålen åter förnyas; i sammanhang Transport R:dr 88,798: 40 Kong-/. Majds Nåd.
Malmuppfordringen har, enligt erhållne uppgifter, årligen i medeltal utgjort i Gestrikland 23,364 samt i Helsingland 10,607, eller inom Länet tillsammans 33,972 skeppund bergsvigt, eller 8,209 skeppund mera än sorn i medeltal årligen erhållits under föregående qvinqvennium. Det större antal nya grufvor, som under de sista 3:ne åren blifvit Femårs - Bera t sei st Jr. Gefleborgs Lån. 2 10 i Thorsåkers socken upptagne, och af hvilka visserligen flera icke förtjena någon uppmärksamhet, men andra deremot lofva ett fortfarande bestånd, antyder nogsamt att malm tillgångar icke saknas, och förhoppningarne att malmuppfordringen i denna ort kan icke allenast bibehållas vid hvad den först varit utan jemväl ytterligare uppdrifvas, kunna anses så mycket mera grundade, söm det varit möjligt, att år 1842, oaktadt utur de gamla Stolls-, Göske-, JNyängsoch Myggbo-grufvorne, hvilka år 1838 lemnade 21,523 skeppund, icke erhölls mera än 9,367 skeppund, likafullt från Thorsåkers-grufvorna åstadkomma en uppfordring af 26,407 skeppund. Som emedlertid, med högst få uudantag, malmen som der brytes dels är besvärad af oarL, dels mindre rik, är det icke sannolikt att gi ufvehandteringen kan komma alt betydligen utvidgas och med större fördel hädanefter än hitintills bedrifvas. Det vid upptäekten af Magmvmeoch Entjerns-grufvorna fästade hopp, att inom Skogs socken af södra Helsingland en lönande grufve-rörelse skulle kunna åstadkommas, synes icke vilja gå i fullbordan, enär icke någon vidare upptäckt af värde i granskapet af desamma Sedermera blifvit gjord, och äfven om malmens fortfarande i dessa grufvor för en längre tid man icke kan göra sig någon grundad förhoppning.
Hvad specielt beträffar min mening om anslagets förhöjande till vägarnes förbättring, så förekommer den längre ned, i den ordning, som i betänk, följes. 5:o Uti detta förevar, utlåt., sid. 4^, erkänner sig StatsUtsk. hafva , uti remitterad motion , emottagit det förslag af Hr Dalman, W. F. , ”att en lag borde stiftas ang.-de de villkor, hvarunder jordägare skola vara skyldige afträda den mark, som fordras för nya väganläggningar.'’ Emedlertid väntar man förgäfves, i det följande af samma utlåt., någon vidare uppmärksamhet leninad åt samina förslag. Sedan nu Ulsk. bestämt sig att föreslå omläggande af Rikets allmänna vägar, der de sådant tarfva, och så långt tillgängliga medel förslå , så blir nämnda förslag af stor betydenhet i dea del som jag bär nedan skall hafva äran nämna, och jag begär derföre, att StatsUtsk., i gemensamhet med LagUtsk., ville inkomma lill R. St. med specielt förslag i samma afseende. Under förmodan att allm. lagens stadgande i Byggn.-b:ns 25 cap. i § torde göra tillfyllest för bestämmandet af de jordersättningar, som föiekomma vid anläggning eller omläggning af allmän som ilia i va g, anser jag dock samma lagrum mycket ofullständigt derigenom, att allmän vinterväg der icke är nämnd, ehuru andra påbud, rörtde vintervägarna , innehållas i de följande §§:na af samma capitel. Väl finnas domare, som förklarat, att orden allmän väg, som i i §:n förekomma, innefatta begge cathegorierua, eller både sommarväg och vinterväg; men deremot hafva andre domare velat anse, alt samma paragraf icke är tillämplig vid bestämmandet af jordersällningar för vinterväga ines behof. Af sådan anledn. föreslår jag, at i §:n af 25 cap. i Ryggn.-b:n måtte förtydligas medelst tillägg af följande ord, vid slutet af §:n, nemi.: lag samma galle för vinterväg.
Utskylderna hafva de sist förflutna fem åren till största delen erlagts vid uppbörds-slämmorne, så alt inga restantier ägt rum vid uppbördsårets utgång. Jemlikt Eders Kongl. Majlis nådiga Cirkulär den 17 April 1828 anmärkes, att uti den i tabellen uppförde kostnad för rustning och rotering ruslhållsslammarsoch augments-räntor ej ingått, emedan hvarken dessa eller häst-vakans-spanmål i länet finnas. Hvad särskildt beträffar Lappmarken, äro Statens intrader derifrån små, men, inberäknadt alla onera och besvär, anses de dock uppgå till 15,806 R:dr, eller ungefärligen 83 ILdr 30 sk. per mantal. Politi. Någon särskild författning för länet angående ordningens och sedlighetens vidmakthållande finnes icke, utan tillkommer del Kyrkorådet, Socknenämnden, Landsfiskalen och Kronobetjeningen, att vaka öfver allmänna förfaltningarnes efterlefnad i berörde hänseenden samt befordra till undergående af varning eller laga ansvar för inträffande öfverträdelse!-. Uti alla socknar å kustlandet och Holmö ka pell-försam ling - 17 ling finnas fasta folkskolor inrättade, äfvensom i de flesta socknar en eller flera ambulatoriska skolor. I Lycksele Lappmarks församling finnas tvänne fasta folkskolor och i alla öfriga Lappmarks-socknar ambulaloriska skolor, äfvensom dels en på Skytteansk donation och allmänt bidrag grundad skola i Lycksele, der sex af Lappallmogens barn njuta fri undervisning och fritt underhåll, dels tvänne af Missionssällskapet anlagda skolor, der äfven Svenska barn kostnadsfritt fä begagna sig af undervisningen, utan alt likväl, såsom de Lappska barnen, åtnjuta underhåll och kläder på Missions-sällskapets bekostnad. I öfrigt meddelas barna-undervisning i Chrislendmnskunskap, såsom tillförene, af föräldrarne, eller andra på stället boende och dertill tjenlige personer. Helsovården ombesörjes af 4 Provincial-lakare, af hvilka en tillika föreslår lasarettsoch kurhus-läkare-befallningen; hvarförutan en Regements-läkare vid Westerbottens Kongl.
B. i34. VII. A. 31. VIII. E. 4. — !$:o 34' i anledning af väckt motion, angående de rättigheter, som böra fosterbarn tillkomma. VI. B. 13/{. VII. A. 3 1. — N:o 35. i anledning af väckta motioner, afgående så kallade undantagscontraclers intecknande. VI. B. 134- VII. Å. 3i. XII. U. 58. A. 164. XIII. E. 3o3. — JX:o 36. i anledning af anmärkningar vid Utskottets betänkande ISho 2, angående verkställd granskning af Rikets Ständers Justitieombudsmans afgifna embetsredogörelse. V. B, 4°o. VI. 6. A. 227. — N:o 37. i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 16 Juli 1776, angående straiTför ( <58 ) enskilde tjenare, bönder eller torpare, sorn försåtligt våldföra husbondefolket. Y. 13. 4oo. VII. A. 12. Vill. E. 4- LagUtskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 38. i anledning af väckt fråga örn stockslralfets uppbörande. V. 13 4()°. VII A. |5. X. U. 02, ii5. A. 207. XVIII. E. 6 — N:o 3g. i anledning af väckt fråga örn afskalfande af offentlig afbön. V. B. 4°° VII. A. 18. — N:o 4°. i anledning af väckt Iråga om ändring i 16 cap. 7 § Jorda-balken och uppbäfvande af 8 § i samma capitel och balk. VI. B. 4°°’ VII. A. 45.
Profkarta med många fina färgnyanser erhälles mot 10 öres porto af CARL STENBERG, Norrköping. Rikstelefon. (G. 85492) J O H. Cokes, l:ma maskinkrossad A n t h y a c i t, fm il uminationskami ner v&amp;rmenecessärer. B Strandvägen B, 6198. 2012. bästa bränsle för Allm. tel. Kontor: » » Allm. tel. Försäljning: Allm. tel. Filial: 1 och » ». HUSQVARNA fl fr * fr fr fr fr VELOCIPEDER. G E N O M DE OOH FINLAND. fr fr fr fr fr fr fr fr fr fr fr P LATS FINNES för en ung, treflig flicka, som är villig deltaga i konditori och inomhus förefallande göromål. Vidare meddelar fru Hilma Åkerblad. Östersund. (127) Å STÖRRE EGENDOM i norra Småland finnes till 1 oktober plats för erfaren, snäll, pålitlig och ordentlig hushållerska, kunnig i så väl finare som enklare matlagning, bakning samt slakt. Den som äger USHÅLLERSKA, med god hälsa, godt vana vid enklare väfnad, har företräde. lynne, kunnig i enkl. och fin. matlagn. Ansökningar med betygsafskrifter jämte samt bakn. och som är villig läjga hand uppgift om ålder och lön, torde sändas till » Landtfru », Iduns exp. (124) vid alla i ett hem på landet förek. göromål, får plats nu genast i liten familj nära stad. Idun Fredagen den 14 mars 1890. N:r 11 (117) B yrå: 48, en Annonspris: Drottninggatan tr. 25 ö r e p r petitrad ( Utländska annonser 5 0 öre raden. Tidningen kostar endast 1 kr. för kvartalet, med IdunsModeoch Mönstertidning 1 kr. 6 5 öre; postarvodet inberäknadt. Träffas å b y r å n k l. A l l m. Telef. Lotten 3:dje årg. TJtsrifning-stid: hvarje helgfri fredag.
Och med hans förmåga att dikta om verkligheten till sin egen fördel, så får han det därhän, att han redan före giftermålet kände den bristande harmonien, men att han var för god och hellre offrade sig själf, än den varelse, som oskyldigtvis fäst sig vid honom. Det kan ju lätt tänkas, att den ynglingakärlek, som han i början af sitt äktenskap skildrar som en väsendenas sammanväxning för evigheten, och kallar »den svala, rena, goda eld», som i ungdomen var friden i hans väsen, redan före äktenskapet skymtat för hans aning som ej nog varm att helt kunna smälta samman deras båda naturer i en full väsensgemenskap, och denna aning gör han sedan till visshet. Det är än mera troligt, att hans första kärlek, som fallet ofta är med tidig kärlek, instinktivt sökt och funnit den kompletterande motsatsen till hans eget väsen. Men lifvet ger ofta den ungdomliga instinkten orätt, genom att sedan visa omöjligheten af motsatsernas sammansmältande till enhet. Allra troligast är, att Almqvist aldrig länge förblifvit lycklig genom någon kvinna, lika litet som hans Rikard Furumo någonsin »fann en kvinna rätt älskvärd». Almqvist ägde idealistens kraf på fullkomlighet; fantasimänniskans håg att ständigt i nya former söka denna fullkomlighet och därtill den reflekterandes behof att analysera det funna, hvarigenom det varande snart förlorade all tjusning under grubbel öfver hvad som borde vara. Sådana naturer känna med nerver och inbillning, men lyckan blir verklig endast för dem, som känna med hjärtat. Almqvist säger själf, att det största och och ädlaste prof, hvarpå man kan sätta en människa, är att älska henne. Almqvist skulle troligen aldrig i något kärleksförhållande stått det profvet, och i hvarje förhållande, som blifvit olyckligt, gifvit omständigheterna, ej sig själf skulden, så som den svaga naturen allltid gör. Men fantasimänniskan tror emellertid själf på djupet i sitt känslolif, och bibringar äfven länge den, som älskar henne, samma tro. Med ett omättligt begär eller sympati var Almqvist allt för upptagen af sitt eget inre lif för att kunna ge sympati af djupare art och aldrig där den fordrade något uppgifvande af hans individuela håg.