Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SKÖTERSKAN ( i dörren ) . Bor herr Konjander K ONJANDER ( lifligt ) . Herre Gud skulle det kunna vara modren ( drar Sköterskan afsides ) . Hör på, min goda madam... Jag förlåter henne ... fast hon varit nog djerf, att lägga det i min sängkammare, på mitt splitter nya täcke. herr Konjander? SKÖTERSKAN ( som ej fattar meningen ) . Är det K ONJANDER . Ja, jag är Konjander ... ni SKÖTERSKAN. Hvad för slag? K ONJANDER . kommer hit, för att ta igen det, inte så? som hon burit hit, förstås... F RU W ALSTRÖM . menniskan vill. Hvasa? hvad för slag? det Men kära herre... B ÄLLIN . Hör då för all del först efter, hvad SKÖTERSKAN ( alldeles förbryllad ) . Jo ... det var ett ungt fruntimmer, som kom till mig för en timma se'n vid pass ... och sade att herrn behöfde mig... K ONJANDER . är van att handtera små kräk, jag ... men ursäkta mig, om jag tagit felt ( vill gå ) . ter små barn... K ONJANDER ( qvarhåller henne ) . Hvad? ni sköSKÖTERSKAN. Jaa... jag är hustru åt svarf SKÖTERSKAN. Ja ... för ser herrn ... jag Jag? varen här på gatan och har sjelf haft elfva barn, utom sex, sju stycken annat folks, som jag haft i min vård ... och om herrn behöfver mej, så... K ONJANDER . Drag för tusan... med mig ... ursäkta... God natt då, kära herre... vägen? SKÖTERSKAN. Då har man gjort spektakel K ONJANDER . Nej vänta ... hvart tar hon SKÖTERSKAN. Hvad vill herrn då? förstå mej på, hur sådana der späda varelser ska, handteras... F RU W ALSTRÖM . K ONJANDER . Hon finner väl, att jag inte kan Nå kom då, kära madam...
Alla känna vi väl till den i en stor stad grasserande svärmen af minderåriga försäljare af blommor, blyertspennor, tändstickor m. m., och det kan näppeligen gifvas mer än en tanke om detta yrke i smått: det är inaskeradt tiggeri, och är det ej så från början, måste det blifva det genom allmänhetens tanklöshet. För att komma ifrån de envisa bytingarne, slänger man till dem en slant, merändels utan att köpa något. Detta borde man dock ej göra, utan alltid fodra valuta, om icke för annat så för att stärka den lilles begrepp om, att intet fås för intet. Han har dock själf för ett litet belopp inköpt sina pennor, så att han vet, hvad det vill säga att betala för en vara. Ställer sig icke allmänheten i motsvarigt förhållande äfven till honom, blir han van att blott vara föremål för ett hälft gycklande medlidande, och han uppfostras till tiggare ex professo. Bäst är naturligtvis att. versamt taga reda på den lilles förhållanden, hans hem och hans anhöriga samt med de hjälpmedel, som stå till buds, söka draga honom från ett tidigt börjadt vagabondlif in i en tillvaro af nyttigt arbete. Här öppnar sig ett vidt fält för den på människokärlek grundade välgörenheten, och är den af rätta sorten, låter den sig hvarken förvillas eller tröttas. Den är uppfinningsrik och ihärdig. Till sist vill jag anföra en liten historia, som torde innebära en och annan lärdom för utöfvare af välgärningar i allmänhet. En på Söder i Stockholm bosatt prästman blef antastad af en halffull, illa klädd mansperson, som bad om en slant — det var både hyran och ett och annat. » Åh, ni borde skämmas! Stora, starka karlen gå och tigga! Hvar bor ni? » » I Skinnarviksbergen, » kom det motvilligt fram, och ännu motvilligare visade mannen vägen, när prästen ville besöka hans bostad. Prästens hurtiga och rättframma sätt gjorde emellertid intryck på karlen, som efter hand lossade på tungbanden och talade om, att han då och då hade litet förtjänst som sjåare i Stadsgården; men det räckte nu förstås inte långt, för se.
Maj;t i Nåder gillade och stadfägtade Reglemente för Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen af den 5 Mars 1828, samt tagit kännedom af hvad så väl hos Bankens Commissariät, som Banco-Fullmägtige i ämnet förekommit, finnér Banco-Utskottet sig ej kunna annat än instämma uti Commissariatets, af Fullmägtiges Pluralitet gillade, åsigt, att Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen hvarken är jemngod med den sedermera upplösta Allmänna Inrättning, i hvilken, enligt Kongl. Kungörelserne af den 27 Sept. i8i5 och den 20 Januarii 1824» Hus och Byggnader i Rikels Städer, utom Stockholm, borde vara brandförsäkrade, för att af Banken kunna belånas, eller, i och för sig betraktad, erbjuder fullkomlig trygghet åt Banken för den händelse, att de pantsatte Bygg - la Banco-JJ t skottet s Betänkande. Af: o 36. naderne skulle afbrinna, eller blifva brandskadade. Det bar alltid ansetts vara af vigt för en Brandförsäkrings-Inrättning oell nästan ett oundgängligt vilkor för dess bestånd, att bafva många Delegare, ocb risquerne spridda på flera serskildta ställen. Af sådan anledning blef Qck, i Reglementet för Städernes Allmänna .B i' a n d s t o d s-Ro 1 ag, stadgadt, ej allenast, att teckningen skulle uppgå till en summa af Tio Millioner R:dr, utan äfven, att detta belopp, skulle vara fördeladt i minst 4° Städer, innan Bolagets ansvarighet ko milie att vidtaga. Skånska Brandförsäkrings-Inrättningen, hvars sammantagna försäkringsvärden utgöra ett så betydligt ringare belopp, (hittills emellan 2 och 3 millioner) ocb hvars risquer äro concentrerade inom några få mindre Städer, kan alltså, efter Banco-Utsköttets tanka, i fråga om säkerheten för Banken, såsom Fordringsegare, ej komma i någon slags jemförelse med Allmänna Brandstods-Bo-. laget.
Här och där syntes ensamma fruntimmer, alla vackra och fasligt elegangta. Jag frågade Villy hvilka de var, men han hörde mig inte, och samma kan det vara. Alla herrar rökte och hade hattarna på, och så »Hör du, Villy», sa jag lågt, »det är väl ett riktigt anständigt ställe det här? »Nej, tant Lovisa, var inte rädd», sa Villy muntert, »det är det inte!» »Ha ha ha!» skrattade Gustaf. »Ja, men då » »Se så, lilla tant, inte ska vi vara småstadsaktiga nu!» »Föröfrigt vid mina år» – sa jag –. »Dessutom, hvarför behöfver alltid vi vara anständiga.» »All-de-les min åsikt», sa Villy. »Skål, tant Lova!» Kyparen hade taget in tre glas, och så tog jag mig en tår punsch jag med, mest för cigarr-rökens skull. Nu knuffade sig ett litet sällskap herrar fram. Anföraren, en lång, grann, mörk karl, med blossande kinder, rödsprängda ögon och hatten i nacken, var alldeles ursinnig öfver att hans vanliga bord var upptaget. En silfvertvåa kastad i luften – och strax därpå kilades värkligen ett bord in mellan vårt och handtvärksfamiljens, hur mycket herrarna än opponerade sig. Fasligt bråkiga och illa uppfostrade var de att ha så där in på näsan. De talade om oss, ungefär som om vi varit af trä, skrattade och gjorde narr af både våra utseenden och toaletter. Slutligen föreslog en liten blek löjtnantsgosse, som såg ut som om han nyss blifvit afvänjd, ett vad om, hur många kilo jag vägde, men då rusade Villy ursinnig upp. »Håll mun, drummlar!» skrek han eldröd i ansiktet. »Lugna dig, min gosse», sa jag. Den, som inte fått lära vett, är häller inte värd ovett.» Den mörka stirrade på mig, men så reste han sig upp så godt han kunde, bockade sig och sa: »Madam har rätt: vi är inte ens värda ovett.» Därmed hälsade han med sitt glas och drack ur det i botten. Nä ja – hvad var han väl annat än en stackars pojke, som kommit på afvägar!
Domslolens öfrife ledamöter lemnade denna utan erinran. ^o/rg/. ^.o 69. §. 8. du8titi-e-Kä<len /^öecg oell Orekve 8/ia/^« yttrade, att, om än laöter anses i allmänket bora tillkalla bronan, tunno likväl laemälde Dedamöter laetänkligt att tillstyrka antagande sk en sä laeskalkad Dag-körändring torr, än de personer elter allmänna inrättningar, som nu ega en päräknad, större elter minclre inkomst ak sakören, eller Åtminstone de allmänna äklagarne, lrvilkas Iiukvudsakliga inkomst kör det närvarande utgöres ak laötesandelar, kätt sig anvisad ersättning kör lrvacl dem, genom köränclringen, skulle kränga. Högste Domstolens ökrige Dedamöter godkände korslaget i clenna clel. 9- §- Högste Domstolens kleste Dedamöter älaeropade den anmärkning, som, vict granskning ak motsvarande 29 i 2 Lapitlet ak Dag-Lomiteens korslag, ldikvit kramställd kör lailaellällande ak den grundsatts, lrvilken nuvarande Dag, i 8tralk-Dalkens 5 Dapitel ^ sista moment, innekattar, eller att pliktkälld person, som ej körmär laöterna kullt gälda, skulle stä kroppsplikt kör allt; oelr tiltade laemälde Dedamöter, att elruru, till stöd kör den motsatta grundsats, lavilken i Dag-Leredningens, likasom i Dag-Domiteens, körslag lilikvit följd, kunde anköras, att densamma Oredan är vorden antagen i ätskillige pä sednare tider utkomne ekonomiska körkattningar, vore doek körlaällandet i sä matto skiljaktigt, att nyssnämnde körkattningar, mindre okta än allmänna Dagen, ega tillämpning pä den talrikaste kolk-elassen, Ilvars tillgängar vanligen inskränkas till det nödvändiga kor likvets laelrok.
•^yrfuffar, lifa meb £>anbttoerfarc, § 10. jätformatorer !)oä cnffilbe, lifa meb Stjenjfemän, § 2. jntröparc för be ötcngl. $ o froen jern föra o mcb -paublanbe, § 9. Hicentiatcr, iTieöicincr, meb practif utom tjenften, fe ©octorer. lid färe, fe Doctorer. mjölnare, fe Såtoaruar, § 30. iTloöefrämare ocf? IHoPefrämerjfor af alla flag, lifa mcb äpanblanbe, § 9, nipperhandlare o di nipperpanölerffor, lifa meb .fpanblanbe, § 9. ©feppare, CoopoacrOte, äfroenfont ©jofaptencr meb burffap, od) 23efäl« bafinarc å ångfartyg, meb tillämpning af foreffriften uti 46 § 3 moni., lifa meb .panbtloerfare i bett <Stab, bit fyartpget l)örcr, § 10. ©fut< od) 23åtf?epparc, fe 9?tom. 1. ©folklärare, font antingen l)afma egna @folor eller btträba toib fabaitc inrätta niitgar, lifa meb Sjenftemän, § 2. Spanmålshandlande, forn icfc äro borgare, tareraö efter bcraS rörelfe, lifa mcb @täbernaå öfrige Opanbfanbc, g 9. Stadstjenare eller Poiisberjeutc, fe Stäberneö betjente, g 2. Hidningsffrifvnarc, pir^arunder förftåe, få xväl förläggare, font rebac Tvör ångfartyg, forn ej egeS af 5(etie
Nu kan man f å vis a sig gentil och knipa den der bondoskulden! ( går fram till gruppen och slår Pickanell på axeln , så att han ramlar i golfvet ) Jaså, du vill ha j a, du becksöms-adonis! A N N A -S T I N A ( skyndar upp förlägen ). Kors! se herr Blomsterv all! Kors för fan! "Commang o po rte vu ", som baron säger? ( pratar lifligt med Annette. ) P I C K A N E L L ( afsides ). Det är min stå-bak Nej nu går det aldrig väl Jag är så mordisk som 17 skräddargesäller! ( stiger opp ) Hör nu herrn! h vad rör det herru Tittar herrn hit, så får herrn på fundamentet, ska' jag säg a herrn! Tyst, becksnörmakare! Hv ad har han med flickans fot att göra? Herre Gud! tänk om de komma ihop sig! ( högt ) Han skulle ta mått ti ll ett par kängor. Ja, men man tar inte mått på det der viset, inte! Vill herr Lars l ära mig kan Anna-Stinas Illusioner. Fö r res ten ska jag säga herr Larsson, att om herr Lass e ä' s å afundsjuk på foten, så skall h err LarsAndersson få en fo t af mig i stället! Hvad säg er du, slyngel! P I C K A N E L L ( ursinnig , retirerar knytande hän derna framför honom ). Slyngla mig hit och slyngla mig dit .. och lukta på den och smaka på den! Kommer aldrig i fråg an att en ärlig skomakare gör ett steg för en tocken der f atslickare, fast han gör sig grön i unjeformen som en annan grönspoling .. ( har g ått bak länges mot disken , och u nder fäktan det med armarne kommer han åt en karott som han slår i golf vet .) Kors för tusan! ( spr ing er innanför disken ) Goda h err Bloms tervall .. stäl l inte till någo t s pektakel..
Utom de Inkomster, söm Höga Ofverheten häfver förlänt Hospitalet, äro såväl JändtRäntor, sorn Cotitanié penningar igenom Håfvor och Testamenten af åtskilliga private personer tillkomne. Hospitalets Landt-Fgendomar, hvilka Poll tle-Collegium förmenar i början varit fördelaktig e, hafva i senare tider undeigått minga förändringar, i synnerhet genom de förut tillaine Byten, hvaraf händt, att bättre Gods och Räntor gingo Hospitalet ifrån och sämre kommo uti vederlag til baka. Sedermera har val Konung CARL XI Uti gifven Resolution 1^87 alldeles förbudit sådane Byten med Hanneviks Hospitals - Hemmanen , och pröfvade för skäligt, att en noga Undersökning anställas marte, huruvida annorlunda med dem tillgått, än Byten, sorn skett med Kongl. Majrt och ,Kronan, men att en sådan anbefalld undersökning skall sedermera ej varit företagen, mindre kommit till något för Hospitalet önskeligt s'u;, utan Hospitals - Herrimanen äro uti flere Höfdingedömen vida ifrån hvarannan spridde och merendels belagde med drygare Räntor, än de kunna utgöra, hvaraf ständige förvänd:ingar Och minskning uti Hospitalets Inkomst härröra. Nu för tiden innehafver Hanneviks Hospitalet 100 J Hemman och 28 diverse Lägenheter, hvarunder begripas en Sågoch 4 Mjöl» 1636 Ståts-Utskottets Eetänkanderil qvarnar, utom Qvarnen vid Danneviken, allt' sammang med Frälsemanna-rätt. Bäntorne borde val, sedan afkortningarrie afgå enligt Hospitalets Jorde-Bok, stiga årligen, till 890 Tunnor 20 Fat Afrads - Spannemål, 8 Tunnor Mjöl och 1 Tunna Hafra, samt uti Penningar 2,687 Daler 7 dr.
Riksdags - Ordningen. Göras åter i Rits-Ståndens Plena, emot Utskottes yttrande, anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet hänvisade. Utskottet åligga da, att samtaligä Riks Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka , och , om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samteliga Riks-Ständens behandlande anmäla. Förena sig derefter samteliga RiksStånden om ett enahanda utlåtande , hvile det till slutligt antagande eller förkastande, på tid och jshtr, sorn ofvan föreskrifna aro. Elifva ater något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas , och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar , varde Constitytions - Utskottet, genom val af RiksStänddns Plena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af Tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfälld, icke efter Stånd anställd 1 Tyen 9 Augusti 447- sthlid, omröstning, skiljaktigheterna förena ; och det dymedelst fullständigt beredda utlåtande hvile sedan till Piik Sons Ständers afgörande; som ofvan sagclt är. 61. §. Alla afgifter, som Riksens Ständer, under.de beviljat, skola utgöras intill slutet af del är, under hvars lopp den nya-Bevinningen af Riksens Ständer fastställd blifver. Valda Riksens Ständer derförinnan af Konungen eller StatsRådet sammankallade, upphiire JSevillningen, hvartill alla ofvannämnde afgifter räknas, med det årets utgång, då en sådan Riksdag börjar 69. §,.
Invisning må ställas till viss man, viss man eller dess Ordres, eller In visningens innehafvare; och bör densamma vara af Utgifvaren egenhändigt undertecknad och försedd med dess brukliga Sigill, antagen Stämpel eller tVänne vittnens intygande, att Utgifva ren sitt namn derunder tecknat. Utgifvarens rätta adress och hemvist vare ock å Invisningen utsatt. 3 §. Till innehållet bör Invisning vara skrifven eller aftryckt utaf i metall eller sten graverad stämpel. 4 §• Invisning stäld till viss man eller Ordres, eller ock till Innehafvaren, att betalas uti penningar, må ej lyda å mindre summa än ao R:dr uti Rikets Ständers Banks Transports-Sedlar. Betänkanden. 83 .. 5 5* Öfverlåtes Invisning från en till annan, vare öfverlåtaren skyldig svara för Invisningens rigtighet, men ej för utgifvarens eller godkännarens vederhäftighet, der han sig ej dertill förbundit, eller vetat att endera eller hegge varit på obestånd då öfverlåtelsen skedde. 6 §. Hvar, som fått Invisning, stäld till betalning på viss tid från utgifvandet eller uppvisandet, vare skyldig att för densamma vid förfallotiden betalning fordra. 7 Vägrar den, som Invisningen lyder å, att den ovilkorlig! godkänna, eller erhålles icke betalning, enligt In visningens ordalydelse, bör innehafvaren derom fordra den förres skrifteliga iotyg å Invisningen, kan sådant ej erhållas, eller träffas han ej i sitt hemvist, då Invisning till betalning förfallen är, tage deröfver Innehafvaren inom frenne dagar laga bevis, underrätte TJtgifvaren om förhållandet innan nästa dag tilländagår, om. lian vistas i samma stad, eller i annor händelse nästa postdag derefter, och njute af honom genast betalning, 8§. Häfver någon godkänt Invisning, men betalar icke å rätt tid, stånde till honom, 84 StatsUtskottets som Invisningen fått, hvad han heldre vill, hälla sig till Utgifvare», eller betalning af den andre söka.
Det bör äfven taga* i befraktaa-* de , att vår krigshär ar atrpstad med den yppighet oich kostnad, att man lill exempel finner, det 100 man C?ardes-Gayal!eri kosta nästan lika mycket i årligt underhåll som Sergs, Co'legitim och hela Bergs-Staten : Riket. Det torde likväl ej vara svårt att afgöra, hvilkendera ar vigtigire för samhället, denna i illa ruiitahe styrka , eller den tjewstemannacorps, pnder hvars ledning de Sm nen förarbetas , genom hvilka Sverige betydligast deltager i verldshandel®, Blott vid en specialitet, v® Jag för öfrigt fästa wig, dea nemligen, att Konungens Bid; gifva ra 1 Corn mando mål för någon tid sedan ■yttrade, att, i händelse mata icke vilie anslå ytterligare bidrag för krigsmakten, skalle Svenska KsadesFatmkeraa sakna afsättning för Arn. éens behof. Likväl, om jag seke bedrager, joig, äy största delen af de 79,090. alnar eornsjnisskääde, sota blifvit anskaffade till Arméens förråd, apphandlade i England. Således lära $|ra Fabr skev hafva till ganska litsa del fits. Deri 18 September e, m. 15$ heloga i Arnséens beklädnad. Det af Friherre Björnstjerna anförda skälet bör således ingalund^ inptyerka en nedsättning af det begär-; ta anslaget Har ejlet slpteligen kunnat lypkas SiatsUtskottet, att, under några få dagars öfverläggning, visa rnQjJighetenj att afdraga 85,000 R:dr å den begärda summan, genom bevisandet nemligen deraf, att icke så mycket behöfde utgå, så torde , vid ett ytterligare eftersinnande af Titvagarne att minska utgifterne, äfven de återstående 65,000 R:dr, hvarom nu är fråga, kunpa besparas För rnit? dpi tillstyrker jag således Högled.
Det skulle nemligen eljest lätteligen kunda hända, att, om t. ex. i fortsättning af Exp.-Utsk:ts förslag till underd. skrifvelser, hvilka aldrig hinna tryckas före det de inom St:n förekomma till justerin», ett handskrifvet papper, innehållande något Med-St:s inbjudning till frångående af något fattadt beslut, föredroges inför St:t, ett lösligen tillkommet Den 18 Maj e. ra. 437 ändringsförslag, i hastighet uppläst, och af hvars ordalag, de må vara huru vigtiga som helst, St:ts ledamöter i allmänhet icke kunna taga kännedom, såsom af de tryckta Utskotts-Betänkma, dertill af misstag eller obetänksamhet jakas; i ett ögonblick är då St:ts med stor röstöfvervigt förut fattade, kanske ytterst välgrundade beslut i ett det vigtigasta ämne, kullkastadt. Sådant bör man ju sorgfälligt undvika att uppmuntra medelst omhuldande af inbjudningar i småsaker. På dessa skäl och utan att ingå på sjelfva sakfrågan, hvilket jag förmodar vara öfverflödigt, hemställer jag, att R. o. Ad. ville afslå den af Hr von Francken föreslagna inbjudning oah lägga detta papper, jag menar det anförande, hvari inbjudningen föreslagits, till handlingarne, såsom skett med mången dess föregångare på inbjudningarnes bana. Gr. Posse, Arvid: Jag kom nyss upp och hade ingen aning om att fara var å färde, förrän jag fick höra Frih. Cederströms mörka målning af de olyckor, hvartill en inbjudning skulle kunna föranleda. Jag erkänner visserligen att hans framställning gjorde ett djupt intryck på mig, men då jag tager i betraktande, att R. o. Ad. redan många gånger aflåtit inbjudningar, och erinrar mig att några synnerliga vådor deraf icke uppstått, tror jag att man med mycket lugn kan bifalla ifrågav:de inbjudning; och får jag således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å bifall till densamma. Frih. Klinckowström: Då man nyss hört Frih.
Jag vågar icke följa den sista värde talaren i hela hans utvandring från ämnet, utan inskränker mig att blott fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några generella åsigter, sorn ingått i hans tal. : 1 V Herr af Uhr har sagt, att Östergöthland och Westergöthland profitera mäst af Canalanläggningen, men besinnar ej, att dessa bägge dela samma öde med Sveriges öfrige Provincer, derigenom att allmänna inkomsten öfverallt förminskats, åtminstone till en tredjedel stundom till nära hälften. Det vore visserligen vä! om allmänna förmögenheten vore i det tillstånd för Den \ April m. närvarande, alt enskilda kunde bidraga till företags fullbordan al en så erkänd nödvändighet, som det ifrågavarande; men då ställningen ilan* det ej tilläter sådant, år det klokt af Staten, att bidraga till ett nyttigt ändamål. Hvar och en hushållare eller näringsidkare nekar sällan att utgifva 10 R.dr, för att derigenom framdeles vinna 100 R:dr. Nå vål, hvad sorn år klokt gjort af den enskilde, mäste äfven vara det af Staten! Inga utgifter användas nyttigare och båttre, ån de som sprida lif i nåringarne, i varu-circulationen oell i den inrikes handeln. I sådant afseende tror jag, att inga summor befordra nationalvålmågans tillväxt och förkofran så mycket, som de, hvilka användas på hamnbyggnader, Canal-anlåggningar, strömrensningar och nya vågars upptagande. Jag önskar derföre i likhet med Herr Grefve von Platen och Herr Tham, att Betänkandet angående anslag till hamnbyggnaden vid Jönköping, måtte återremitteras. Mera ån 6 år har jag bott vid Wet. terns strand och kan intyga behofvet af ifrågavarande hamns iståndsåttande. Jag tror det vara klokt att icke i förvåg besluta afslag af det erforderliga understödet, innan Financeregleringen blir uppgjord. Då först blifva vi satte i tillfälle att bedöma hvad man med fog kan medgifva eller afslå; att nu påförhand såga, att vi ej hafva råd att betala hvad som år nyttigt eller nödvändigt, år ej öfverensstämmande med allmänna interessef.
KroooBrefbäringen icke skall oftare än högst iXö Bi'.sv. ocli Ekon, Utsk, Betiinkanäm gne gängar i veckan utgöras* och att defr pä Kongl. Maj:ts Befallningshafvande matte fä ankomma, att derföre bestämma dagarna; dook att undantag härifrån matte få aga runa Vid sådana tillfällen, då Durch -Marcher, Kro»oskju&sningar eller andra angelägna ärenden påkomma, hvilka icke kunna, uppskjutas till; dess den Ordinarie BreFbäringsdagen inträffar. Hvilket, allt likväl vördsamligen öfverlemna^ iill Riksens Höglo fl Ständers ornp r öf V an de., Stockholm den 26 Januari x8t8> N:r 2g. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskotts betänkande rörån-, de upplifvande■ af Kongl. Resolutionen på PrestStåndéts Besvär, hvarigenom, stadgas, att inga sådana Marknader, som allenast en dag påstå, må begynnas dagen före eller efter någon Söneller stor Helgedag. T ill Utskottets handläggning hafva 2:ne Metnorialer i detta ämne blifvit öfverlemnade: 1:0 Ifrån Högvördiga PrestStåndet ett anförande af Herr Prosten Ek, deruti Herr Prosten, med fästad uppmärksamhet derpå, att Söndagen mätte hållas i behörig aktning, samt denna Gudaktighetens och dygdens högtidsdag ej förvandlas till girighetens, egennyttans* och EtSu. och Ekon. TJtsk. Bctcinkanden. 121 sjelfsvåldets, yikar, att en Ekonomisk anstalt, hvilken synbart gynnar Söndagens missbruk och motverkar både Gudomliga och menskliga bud om Sabbatens helgd, nemligen marknaders utsättande att hållas på Måndagen, hädanefter måtte upphöra, och att, då det för en marknad vanligen bestämda Månadsdatum en Söndag inträffar, Marknadsdagen, genom vederbörande auctoriteters försorg, må varda åtmindstone till påföljande Tisdagen förflyttad, och i öfrigt vid marknadsdagars bestämmande