Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från denna sin debutstil har hon sedan frigjort sig, men full frihet och fullt herravälde öfver sitt framställningssätt har hon ej vunnit annat än i sina allra bästa noveller — där en enda samlad och stark grundstämning behärskat såväl innehåll som stil (t. ex. novellen » Fata morgana »). I denna berättelse liksom i den lustiga » Katja » och i den mindre behärskadt skrifna, men till sitt innehåll mera betydande » Nadina » har hon i sina porträtt af ryska kvinnor gifvit de för rasen utmärkande dragen en lika fin som träffande belysning. De som känna de ryska damerna bättre än undertecknad, ha erkänt det träffsäkra i teckningen — framför allt framställningen af Nadina, den fattiga, vetgiriga och anspråkslösa studentskan, med det skarpa hufvudet, det oansenliga yttre, det goda hjärtat och den starka karaktären. I de flesta af hennes skisser träffar man på tankar och uttryck, som förvåna genom sitt djup och sin ursprunglighet, man finner sig litet emellanåt föranlåten att utbrista: » hvar i hela världen kan hon ha hittat på det här? », ty man upptäcker, att hon har fångat känslor och motsägelser, som man känner igen från sig själf, fast man kanske ej velat erkänna dem eller ens klargjort dem för sig själf. Läs till exempel » Stackars Fritz » — om honom, som kommer till sin kamrats graf och måste erkänna, att han ej sörjer, som han borde sörja. Och med hvilken finhet har hon ej uppfångat själsstämningar och gifvit dem just de rätta uttrycken — vackert tänkta och vackert sagda, aldrig torrt analyserande, aldrig framställda med viktig belåtenhet öfver egen förmåga. Kommer min läsare i håg enstöringens uppgörelse med sig själf angående sitt förhållande till sin hund, angående hundens karaktär och hans egen — detta lilla stycke, där språkets tonvågor med de ofta återkommande upprepningarna af samma ord melodiskt ackompagnera innehållets tunga vemod?
Frågor om Gnmdlagarncs ändrande och uphäfwande mäste enligt 81 §. anmälas endast hos Cc»stiintions-UtjI-oitet, men angående de öfrige lagarus böra wackas och hanteras pä sätt 87 och 89 §. föreMfwa. — Efter denna grundläggning och tvid granskning af den iväcktc, motion, finnes art Författaren till samma memorial föreslagit, ingal-m, da Den 27 Novemberi7«3 da ändring uti R grundlagar, rikan rättelse, förklaring och kiliägv» uri wara civile L-.gars owilkoNige siakgande i sädane fall. dä Vet more äfwenlyrligt, ari uphäswa hwatz lagen i allmänhet förordnat, men lika ratkwift som billigt, a>t medgifwa undantag, enär far skilde omständigheter och bewekande skäl dertill föranledde; Och ehuru Förfaitaren föreslagit, att Konungen, såsom fördom mätte äga prösmngSränen, enär sädane undanlag borde medgifwas, förändrar delta icke lakeus sanna natur, emedan i savmit fall, ä ena sidan, denna rätt öfwerlates Honom jason, med Desi Stals-Räd, och Justitiä-Rc ^ e er Högste Domstol, exercerande högsta lagskipande mogren, och ä den andra vet icke yrkas frihet för Konungen, att i Civila mål lika som i brottmål, göra nåd, sä wida näd efter desi sanna bemärkelse innefattar tilldelande af en sadan förman, frihet eller rättighet, hwartill den nöden njuter icke gjort sig förtjent. Uran art i wisie fall lösa de band hwarmed just sörrjensten och bchofrvet genom art lagens owilkorliga stadgande äro fjättrade och undanrödja de hinder, hwilka annars skulle leda till en obotlig skada och förlust för dett sökande, men icke gagna någon annan än till äswenlycs den, som dertill icke är berättigad.
(Se 1j mom.) “Lögnaktiga upgifter och ““vrånga““ framställningar, till allmänhetens förvillande éch förledande; Brottet umgälles ““efter “beskaffenheten,“ “ med böter från Trettio Tre Riksdaler Sexton Skillingar till och med Ett Hundrade Riksdaler.” (Se 13 mom.) Bels för undgående af vidlyftighet genom uprepandet, i hvarje moment, af con. fiscations-påföljden, dels, emedan en hittills bristande föreskrift om enahanda påföljd för oloflig tryckning af de i 3 §, \ morn, vilkorligen undantagne handlingar torde böra i Tryckfrihetslagen inflyta, föreslår a8 (k)n$lit.-Ucsk:s Memorial, N:o 5 [. stöttet följande sammandragna stadgande härom: ““Uti alla de bestraffhingsfall, hvarom “oo och oo §. §. handla, varde tillika Skrift “ten confiskerad.““ ^d 4 §. För fullständighetens skull, samt med anledning derjemte af målens tydliga egen* skap och den hittills utan anmärkning följda praxis, äfvensom af Kongl. Maj:ts Nådi-, ga förklaranden i särskilta fall, tillstyrker Utskottet, att ““till Ordningsmål ytterliga* “re må räknas: Om den, som vill idka Bok* ♦‘handel, försummar att sig dertill behörigen “anmäla; Om Boktryckare trycker Periodisk “Skrift, utan Hof-Canzlerns Levis eller Dia* “rii-Utdrag; Om han ej, inom utsatt lid, “aflemnar de fem åtskilliga
Sfir, ang. förhöjdt års-anslag för Slöjdskolan i Stockholm. Hr Pauli, Carl Gustaf, hade inlemnat ett skriftligt anförande, som nu upplästes och lydde sålunda: Det är i allmänhet vanskligt att söka förmå R. Sfir att höja ett anslag, som af K. M:t blifvit äskadt till något visst ändamål, isynnerhet som försök ofta och icke utan en viss framgång blifvit gjorda i motsatt rigtning, eller att söka åstadkomma en nedsättning i ett af Regeringen begärdt anslag. Dylika nedsättningar hafva dock endast sällan förekommit, då R. Sfir behandlat frågor rörande den allmänna undervisningen. I dessa fall har tvärtom en synnerlig frikostighet varit rådande. Detta ömmande förSvenska folkets upplysning, hvilken, till följe af det nya representationssättets antagande, måste blifva desto 166 Den 27 Januari. mer maktpåliggande, låter mig hoppas att R. St:r behagade uppmärksamma de skäl, som jag nu går att anföra för förhöjning i det af K. M:t för Slöjdskolan i Stockholm äskade anslag. I K. M:ts Nåd. Propos. angående förhöjdt statsanslag till Slöjdskolan i Stockholm äskas bland annat till arfvode för öfverlärare 27,000 rdr, för underlärare 6,200 rdr och för biträdande lärare 5,500 rdr. Styrelsen för nämnda skola har deremot uti sin underd. anhållan om Nåd. Propos. till R. St:r om förhöjdt statsanslag till skolan begärt för öfverlärare, sedan 3000 rdr, afsedda för föredrag, blifvit afdragna, en summa af 35,400 rdr, för underlärare 7,600 rdr och för biträdande lärare 7000 rdr. K. M:t har således nedsatt de af styrelsen begärda beloppen för öfverlärare (oberäknadt dem som hålla föredrag) med 8,400-, rdr, för underlärare med 1,400 rdr och för biträdande lärare med 1,500 rdr, eller tillsammans med 11,300 rdr. Denna nedsättning synes vara föranledd af K.
Skyldigheten alt hemförskaffa skeppsbrutet sjöfolk är rederierna fortfa mule ålagd, (§ 60) emedan man ansett denna skyldighet följa af den rätt till begagnande af sjömannens tjenst er, som aftalet tillägger rederiet; deremot har, i öfverensstämmelse med norska lagen (§ 32), rederiets skyldighet att draga försorg om insjuknad eller skadad sjöman blifvit till en viss bestämd tid inskränkt (§ 64), utom i det fall atl han blifvit qvarlemnad sjuk å utrikes ort, i hvilken händelse det måste åligga rederiet att om sjömannen draga försorg, emedan man i utlandet ej kati påräkna något understöd för honom af allmän fattigvård. Att lindra denna rederiernas tunga har man infört ett stadgande, som ålägger sjömannen alt, der ban kan, sjelf bekosta sin vård, eli stadgande för hvilket man funnit stöd i Tjen stehjons-stadgans likartade föreskrift, när tjenstehjon insjuknar. Bestämmandet af befälhafvarens disciplinära straffrätt utgör en högst väsentlig del af sjölagen, emedan ordning och säkerhet i sjöfarten äro deraf til! en stor de! beroende. All en sådan rätt borde, till följd af de särskilda omständigheter i hvilka ett fartygs befälhafvare befinner sig, tillkomma honom, bar man ansett utom t v i f v el (§ 68); och då man uppfattat sjömannens ställning till befälbafvaren i all mänhet vara densamma, som tjenarens till husbonden, har man från de disciplinära straff, hvilkas åläggande är befälhafvare!! medgifvet, uteslutit aga, utom för sådana personer, hvilka, enligt lagen för tjenstehjon, äro dylik tillrättavisning underkastade, i förhoppning att de öfriga medel lagen tillåter befälhafvaren att till ordningens upprätthållande begagna, skola visa sig för det åsyftade ändamålets uppnående verksamma. Enligt nu gällande sjölag skall certepartie upprättas öfver alla frakter, som slutas (Skipl. B. i.). Denna bestämmelse efterlefves dock ej längre; ty åtminstone styckegods befraktas numera endast genom konnossement. En oller annan utländsk lag (t. ex. dm holländska art.
Säg vara viss på hvad ni tänkte och sade nyss? Tror ni kroppen sjunker? Tror ni det? Nej! BIKTFADERN. Jag tror ibland att jag är på väg, ibland att jag mig upprigtigt inför Gud: tror ni att ni alltid skall att ni alltid skall kunna hålla er själ uppe, under det MARGIT. Rädda då er själ! Lös falken och låt den stiga! MARGIT. Jag har nog tänkt det, men kedjan är stark. BIKTFADERN. en tid i dess bur, har också gifvit nyckeln som öppnar. MARGIT. Samma konst, som förmår hålla själen qvar för Har ni den af en händelse? BIKTFADERN. Jag har den! Gif mig den! BIKTFADERN lemnar en liten flaska. Der! MARGIT. och mins att ni endast drömde, att jag föll af hästen! Jag faller icke. Farväl! BIKTFADERN. Tack! Herr Bengt kommer. Frukta intet, sårade äro icke döda! (Går.) Farväl! Tro icke för tidigt slaget vunnet; de Scen VIII. MARGIT. KAMMARPIGAN. KAMMARPIGAN. ett samtal. Riddaren frågar, om fru Margit beviljar honom MARGIT. Han må komma. KAMMARPIGAN. Fru Margit! MARGIT. Nå, mitt barn? KAMMARPIGAN bedjande, ödmjukt. Var icke hård mot riddaren! MARGIT rörd. är väl derför man så litet bemärker dig! Gud gifve Du är bestämdt en god menniska, Kerstin! Det 81 jag kunde vara hård som jag ville! Bed riddaren komma! (Kammarpigan går.) Scen IX. MARGIT. BENGT. (Förstördt utseende, illa klädd, stannar förkrossad vid dörren.) se Bengt. MARGIT djupt uppskakad, när hon får Stig fram, riddare! BENGT. Icke riddare! MARGIT. Sitt ner, herr Bengt! BENGT. närvaro! Nej, min fru, jag är icke värdig att sitta i er MARGIT. fins icke för oss. Låt oss tala om det närvarande! Det förflutna BENGT ser upp och betraktar nu först Margit; uppskakad och förvirrad af hennes förändrade utseende. tala om gemensamma angelägenheter.
Enegvist, Enligt Rikets Ständers beslut vid riksdagen Kungörelse den 4 Maj 1858. 1856 och 1858, samt Kongl. Maj:ts Oktrojerad. Tecknade summan. Försträckning. Calmar dito dito. dito. fått fullt. Helsingborgs dito dito. dito. dito. Uddevalla dito dito. dito. dito. Westerbottens läns dito dito. dito. dito. Östersunds dito . , 1859. dito. dito. Hernösands dito : dito. dito. nära fullt. Örebro läns dito 4 Maj 1858. 1,000,000. 390,000. Carlshamns dito dito. 750,000. 390,000. Wisby dito dito. 314,500. 120,000. Borås dito Efter sista riksdagen anslogs ytterligare 1,000,000 R:dr för de Filialbanker som derefter kunde hildas, dock endast i form af kreditiv med 4 proc. ränta. 196 Motioner i B or g are-Ståndet 1862. 94. Åf Herr .EflCQVist i Angående grunderna för belåning i Rikets Ständers Bank, publika verk och inrättningar af vissa fastigheter på Gotland. ' , För befrämjande af åkerbrukets uppb omstring och landtmannanäringarnes utveckling, torde det vara af högsta vigt att underlätta möjligheten för jordbrukande fastighetsegare, att erhålla behöfliga kapitaltillgångar till deras egendomars förbättrande och nödiga skötsel. Jordbruket torde väl komma att blifva ibland de mest produktiva af landets näringar, och derföre företrädesvis förtjent af bistånd och uppmuntran, helst detsamma, genom nödig kapitaltillgång, kan uppbringas till en proportionsvis hög och säker afkastning. Ingen annan näringsgren har att erbjuda kapitalisterna så säkra garantier, som denna, då den är baserad på bearbetningen af sjelfva jorden, hvilken i och för sig erbjuder en stor realsäkerhet, och som ytterligare höjes genom värdet af den för sköG sein nödiga materiel, såsom byggnader och redskap.
Stånd blifvit gilladt, likväl lågt detsamma till grund för sin inbjudning, utan att fästa afseende på hvad 2:ne RiksSlånd beslutat, hvilka väl mäste anses betyda mera än Utsk. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva nemi. beslutat att vidblifva den gamla taxan i fråga om denna artikel. Då synes det mig att Utsk. bordt af tillbörlig uppmärksamhet för dessa båda Stånd, frånträda sitt förslag och inbjuda de öfriga Stånden att instämma med de 2:ne Stånd, som på ett sammanstämmande sätt afgjort denna fråga. Jag tillstyrker derföre att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut. Hr Aminoff: Det är icke något nytt att få höra, från en värd talare, klander öfver Bevilln.Ulsk:s tillgörande. Och när andra skäl felas, förebrår han detsamma äga en hög grad af egenkärlek. Om sä skulle vara, är det en smitta från sista riksdagen, då den värde anmärkaren var ledamot af Bevilln.Utsk. och ej sällan der lät sin egenkärlek öfverflöda. Men till sak. Utsk. har ansett sig böra vidblifva sitt förra förslag uti ifrågavar. ämne, derföre att detsamma var grundadt på de handlingar som för Utsk. varit tillgängliga och den sakkännedom Utsk. i öfrigt varit i tillfälle förskaffa. Några nya för Utsk. antagliga skäl, hafva icke ingått. Anhållandes jag att R. o. Ad. måtte antaga den af Utsk. gjorda inbjudning att förena sig med de öfriga RiksSt:n. Hr Rosenblad; Jag kan icke annat än i afseende på formen gilla Utsk:s sätt att gå tillväga då icke mer än två Stånd fattat lika beslut och Utsk:s förslag utgör en medelväg mellan dessa begge Stånds beslut å ena sidan samt BorgareSt.-s å den andra. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå att enligt Utsk:s förslag skulle artikeln linblår komma alt draga 5 r:dr införselstull dä deremot enl.
De iakttagelser, jag varit i tillfälle att göra under förrberörda inspektioner i Archiven hafva bekräftat mina företrädares vitsord om ett allt mer och mer tilltagande interesse för äldre och nyare handlingars omsorgsfulla förvarande ooh ordnande samt om ett deraf härflytande förbättradt tillstånd i archiven. Någon gång har varit US varit att anmärka saknad af fullständiga förteckningar öfver archivens innehåll, samt att domböcker och protokoller förvarats oinbundna. Den förra bristen kan afhjelpas, alldenstund i lag stadgas skyldighet att upprätta och hafva tillgängliga sådana förteckningar; men deremot finnes icke, så vidt mig kändt är, någon föreskrift om domböckers och protokollers inbindning. Huru angelägen en sådan åtgärd emedlertid är, behöfver jag ej säga för hvar och en, som eftersinnar, huru lätt en dombok blifver ofullständig, när ett häfte eller en så kallad tern af en dylik bok en och annan gång uttages och begagnas, men icke återlägges på sin plats. Inbindningen tjenar också till en påminnelse om en ofullständig domboks eller protokollssamlings komplettering, ty en samvetsgrann domare låter ej gerna inbinda en ofullständig dombok eller protokollssamling, men en dylik bok oinbunden, stäld ibland inbundna för en senare tid, ingifver alltid misstanka om någon deri befintlig lucka eller ofullständighet Det vöre derföre önskligt, att kunna erhålla ett lagbud, som både stadgade skyldighet för domaren eller domstolen att besörja om domböckers och protokollers inbindning, inom viss bestämd tid, och tillika föreskrefve, hvarifrån kostnaden dertill skulle tagas. Denna kostnad, då fråga blifver om inbindning af äldre handlingar, tillkomna under flera domares tid, måste utan tvifvel drabba rättskommunen, häradet eller staden. För en kommande tid kan denna skyldighet, som blifver mindre betungande, i mån som den småningom, år ifrån år, afbördas, möjligen påläggas domaren eller domstolen. Säkrast torde likväl ändamålet vinnas, om domstolen eller domaren förpligtas att om arbetets verkställande besörja och kommunen att bestrida kostnaden. På samma sätt kunde denna skyldighet fördelas vid länsstyrelserna imellan tjenstemännen samt Kongl. Majit och Kronan.
Dels bestå de äfven af sådane, som väl kunna hafva physisk styrka, men som i anseende dertill, alt de blifvit så förnämt uppfostrade, skulle anse sig för goda att, i likhet med den öfriga beväringsungdomen, fullgöra denna deras skyldighet. Såsom exempel i detta sednare fall torde kunna nämnas våra rusthållarcs söner i bondeclasscn. Man skulle hafva ett dubbelt besvär inom armeen, om man af dem skulle skapa rättskaffens soldater. Hvarföre vill man äfven nu begagna ett tillfälle, att fråntaga den behöfvande en arbetsförtjenst? Hvarföre arbeta emot Rousseau’s sunda princip, ”att så vidt möjligt är, söka jemna ödets orättvisor”? Hvarföre slutligen betaga en oduglig rik tillfället alt betala åt en duglig fattig, och derigenom köpa sig fri från ett värf, hvartill han verkligen icke duger, samt i stället i ammen insätta en dugtig och bra soldal? Kommen ihåg, mine Hrr, alt de der penningarne, de köpa honom icke alldeles fri, ty fiendens kula återinsätter i ledet den der rike herrn, som en gäng slapp undan. Ilan måste dit, om hans företrädare fuller; således är del blott till en viss grad, som han köper sig fri från ett värf, som borde utgöra hans ära. Den 17 October f. m. 165 Här liar varit föreslagen en viss capitalsumma; jag ber Hrnne länka efter, huru mycken ledsamhet alla sådane bestämda föreskrifter hafva gjort här i landet, och att man i följd deraf måtte öfverlemna åt contrahenterne sjelfve denna summas bestämmande, lika väl som uppgörandet af villkoren alt såsom indelt soldat inträda i krigstjenst. Uti ett land, som skryter af att vara fritt, der vill man binda händerna på oss i alla afseenden! Man har talat om enthusiasmen år 1806, efter slaget vid Jena.
Ordinarie inkomster. 1) Ordinarie räntan, hvaraf den indelta, som vid 1860 års statsreglering beräknades till 2,666,700 R:dr, med anledning deraf, att värdet af de för lands-staterne i länen under åren 1858—1860 indelta räntor öfverstigit det beräknade beloppet med, i medeltal, 46,508 R:dr, men deremot ur räkenskaperna uteslutits dels åtskilliga räntor till belopp af 203 R:dr, hvilka anslagits till klädesfabrikernå i Norrköping, dels 1,247 R:dr, motsvarande värdet af den till Bih. till R. St. Prat. 1862—1863. ha Sami. ha Afd. I 2 Bil. 6 till Kongl. Majlis Proposition N:o 1 om Statsverket 1862.
Deremot borde spannmålsberäkningen upphöra för alla dem, som fr. o. m. nästa år vinna befordran. Härigenom skulle, på sätt jag haft äran yttra, något ökadt anslag för Riksg.cont. icke blifva behöfligt, enär den vid stegrade markegångspris inträffande förhöjning i värdet af den Kronan behållna spannmål skulle fylla, hvad i berörde hänseende kunde komma att utgifvas. Jag kan icke på något sätt instämma i Utsk:s yttrande, att löningsspannmål ensamt för de löner, som hädanefter anslås, icke må beräknas, emedan sålunda en olikhet i löneförmåner skulle uppkomma, som otvifvelaktigt komme att medföra en mängd olagenheter och missförhållanden. Hvad öfverskotten angår, har sednare årens erfarenhet tillräckligen visat oriktigheten af att på dem anvisa några utgifter. De beräkningar som blifvit uppgjorda öfver Riksg.- cont:s nuvar. ställning, visa det resultat, att Cont., som bort komma i åtnjutande af öfverskotten, deraf för åren i83o och 1831 icke erhållit en enda skilling, utan i stället måst till Statscont. utbetala ej obetydliga summor till fyllnad af uppkomna brister å de på öfverskotten anvisade anslag. Jag sLtille vilja tillägga, att någon åtgärd borde tillstyrkas af StalsUtsk. till beredande deraf, att öfverskotten måtte förr, un som nu vanligen är förhållandet, komma Riksg.cont. tillhanda. Jfågon fruktan, att rörelsecapitalet derigenom skulle minskas, anser jag ej böra hysas, helst det ar allmänt kändt, att Riksg.cont. har en löpande skuld af nära i millioner r:dr, till hvars amortering öfverskotten komma att användas. Beträffande 3:dje punkten afUtsk:s betänk., anhåller jag att få fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att vid centonalens öfverflyttande på bevillningen det är nödigt att ihågkomma, det centonal icke utgöres af alla löner, hvadan en emot centoaalen svarande bevillningsafgift således endast bör påföras de tjenstemän, å hvilkas löner centonal hitintills varit innehållen.
Majtts nådiga remiss å Regements-skrifvaren Enells i underdånighet gjorda ansökning om restitution af den lönebevillning, som genom uraktlåtet iakttagande af den i 1845 års Bevillnings-förordning stadgade befrielse för ackordsränteoch amorterings-afdragen, blifvit Officerarne vid Kalmar regemente för år 1846 oriktigt påförd och af dem erlagd, hafva Rikets Ständer medgifvit, att hvad sålunda blifvit för mycket inbetaldt, finge af Enell återbekommas. Då nu enahanda skäl och omständigheter, som föranledde Rikets Ständers härom fattade beslut, jemväl förekomma i afseende på restituerandet af de bevillnings-medel, som för åien 1846 och 1847 blifvit Oflicerarne vid Uplands regemente påförda oell i föreskrifven ordning lefvererade samt derefter af oftabemälde uppbördsman till de skattskyldige återbetalda; så anser sig Utskottet böra tillstyrka, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med nyss åberopade beslut, jemväl måtte medgifva, att dessa orätt debiterade bevillnings-medels sammanräknade belopp, Trehundrafem Riksdaler 26 sk. 8 rst. må, i likhet med andra restitutioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings-afgifter, få till Regements-skrifvaren Kant eller hans rättsinnehafvare, utaf Riksgälds-kontorets medel, utbetalas. 1 händelse denna utbetalning varder af Rikets Ständer beviljad, skall Utskottet Fullmäktige i Riksgälds-kontoret derom underrätta. Stockholm den 10 Juli 1851. Ank. till Eip.-Utsk. d. II Juli 1851, kl. 7 e. m. Utlåtande j angående restitution till Regements skrif varén P. G. Hanngren af oriktigt debiterad och derefter erlagd lönebevillning vid Dalregementet. CR:gs Afd.) Genom nådig remiss af den 12 nästlidne Juni, har Kongl.
Vid detta förhållande och då, enligt Utskottets tanke, alla de directa ulskylderna snarare borde yLbytas mot indirecta, än tvärtom, och således tullen vara den skatt, sorn sist bland alla borde komma i fråga att upphöra, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till Herr Cederschö/cls ifrågavarande motion om afskaffande af tull och ersättning för den derigenom uppkommande minskning i Statens inkomster genom personela afgifter. Den fråga, som derefter närmast erbjuder sig till besvarande är, enligt Utskottets tanke, den, huruvida förbud mot någon varas ineller utförsel hädanefter må ega rum. Den Comité, åt hvilken utarbetandet af ett Tull-taxe-förslag varit uppdraget, har ansett sig böra tillstyrka förbuds-systemets definitiva upphörande, och Kongl. Majit har, uti Dess Nådiga Proposition, vid öfverlemnande af detta förslag, godkänt denna Committerarles åsigt. En del Ledamöter bland Riks-Stånden hafva jemväl uti Utskottet tillhandakomne yttranden och motioner lillstyikt en så beskaffad oinskränkt handelsfrihet, hvaremot en annan del förmenat, att, för de inhemska näringarnes bestånd, nödigt vore, att icke blott nu gällande förbud, serdeles de, som angå införsel af Fabriksoch Slöjde-varor, måtte fortfarande bibehållas, utan äfven flere förbuds-bestämmelser i Taxan införas, hvilken senare åsigt jemväl delats af Stockholms Fabriksoch Manufactur-Societets i enskild väg Utskottet meddelade upplysningar och påminnelser, angående Tull-regleringen. ELt århundrade är numera förflutet, sedan det så kallade förbudssystemet började göra sina anspråk gällande. Dessa anspråk hafva i allmänhet vuxit, i samma moa, som eftergifter blifvit desamma medgifna och 22 Bevillnings-UtskotletS Betänkande, iVto 31. •detta svstero räknar sin blomstringsperiod under slutet af förra och början af lietta sekel. Vid i S_>3 ars Riksdag sattes första gängen alfvarligt i fråga både det rättsén liga och för landet gagneliga uti restrieli va Tulloch Närings-För fa 11 n ingar.