Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolens afgörande öfverflytta flera slags tvistemål, rörande efterlefnaden af ekonomiska och administrativa Författningar, än dem, som redan, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Förordningar af den 17 April [828, blifvit från Rikets Styrelseverk till de allmänna Domstolarnes behandling öfverlemnade, — dels ock om icke tryggheten för justitiae-ärendenas noggrannare föredragning hos Högsta Domstolen vore bättre bevarad genom bibehållande i Grundlagen af stadgandet om dessa ärendens beredning uti Konungens Nedre JustiLiae-Revision; — hvarförutan, med hänsigt till angelägenheten att försäkra och vidmagthålla den enhet och consequens i lagskipningen, som, serdeles för den högsta domstolsinstancen är af så synnerlig vigt, enligt någras förmening, kunde varit ömkligt, att det vid Regeringsformens 17 §. föreslagna tillägg äfven utmärkt afsigten att på Högsta Domstolens tillämnade serskilda Divisioner fördela målen efter dessas olika beskaffenhet. Utskottet finner sig emedlertid skäligen böra förutsätta, att Riksens Ständer, derest de, med full insigt af behofvet att afhjelpa det allmänt öfverkiagade hindret för en skyndsammare lagskipning, antaga Kongl. Maj:ts grundlagsförslag för utvidgande af Högsta Domstolens verksamhet, jemväl i följd deraf icke lära undandraga sig att vid Statens reglerande bevilja de nya löneanslag, som kunna för ändamålet pröfvas nödiga; och förslaget att Regeringsformen, i likhet med Konungariket Norriges Grundlag, skulle endast upplaga minsta antalet af Högsta Domstolens ledamöter, torde fördenskull, vid de af Kongl. Maj:t Nådigst anförda förhållanden, icke möta någon serdeles betänklighet. Det lärer ej heller böra dragas i tvifvel, att ju, i händelse den ifrågavarande organisationsplanen går i verkställighet, Högsta Domstolens Afdelningar, i den mån omständigheterne det medgifva, komma att handlägga olika slags mål, ehuru någon föreskrift derom, såsom utgörande ett reglementariskt ordningsstadgande, icke föreslagits att i Grundlagen inflyta. Då i öfrigt Utskottet föreställer sig, att, i händelse ytterligare öfverflyttning till Högsta
Backabo icke kunnat företagas för längre tid. än till midfasta» 1871, men all intill denna lid j mantal af della boställe redan blifvit, enligt Kammar-kollegii arrende-kontrakt af den <4 Mars 1817, för Statsverkets räkning utarrenderadt, äfvensom det j mantal, hvilket nu vore åboledigt, jemte återstående \ mantal, när dervarande åboen alginge, jemväl skulle på arrende upplåtas, derest icke dessa (vänne delar af hemmanet om tillsammans i mantal komme att användas för det a! Kongl. Majlis Befallningshafvande föreslagna ändamål: samt att, pä grund al det sålunda utredda förhållandet ali detta boställe, enligt det lili ofvannämnda Nådiga Resolution af den 21 Derom! er 1833 åberopade organisalions-förslag, icke vore påräknadt vid Regimentets möjligen blifvande återgång lill kavalleri, Kollegierne ansett sig böra i underdånighet tillstyrka, ej allenast alt Nådig Proposition mätte lill Rikets Ständer allålas om ifrågavarande .] mantal Backahus anslående till boställe för Länsmannen i det ena distriktet af Gudhems Härad, emot minskning i lönen af iippskatladl afkastning*- belopp, 80 R:dr B:ko för hvarldera { mantalet, ulan ock alt, i afbidan på frågans slutliga afgörande, Kongl. Maj:t läcktes tillåta, att Länsmannen emellertid finge begagna nu äbolediga och till utarrendering i rågakomna {- mantal af bostället, emot inlevereling till Statsverket af uppskallnings-beloppet 80 R:dr B:ko.
Derjemte har Hederv. Bondeståndet, genom Protocolls-Utdrag af den 6 i denne månad, till Utskottet öfverlemnat RiksdagsFullmägtigens från Frosta och Färs Härader Nils Månssonsj i anledning af Högstberörde Nådiga Skrifvelse, afgifne anförande, hvaruti Riksdags-Fullmägtige Jöns Pehrsson för Onsjö och Rönnebergs Härader samt Anders Nilsson för Torna, Bara och Harjagers Härader sig förenat: Åberopande Nils Månsson dervid hufvudsakligen, att Rikets Ständer, vid upplåtandet af desse Kungsgårdar till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, förklarat, det Allmogen i of - Stats-Utskottets Betunkanden. 67 vannämde Sju Härader borde från dagsverksskyldigheten njuta förskoning, derest Allmogen vid derom anställande undersökning, icke funnes lagligen skyldig till densammas utgörande; att Riksdags-Fullmägtigen sista Riksdag fullständigt utvecklat skälen för den äskade befrielsen derifrån, samt att Kongl. Kammar-Collegium, uti dess den 19 October 1820, afgifne underdåniga utlåtande i ämnet, upplyst, att denna dagsverksskyldighet, elter all anledning, härledt sig från frivilligt åtagande af Allmogen i en tid, då så kallade hjelpedagsverken nästan olver bela Riket utgjordes till Kungsgårdar och enär Allmogen från sådane hjelpedagsverkens utgörande, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 3 December 1812, blifvit befriad, samt inge andre Häradsboer i Skåne, än de ifrågavarande, vidkännas en dylik arbetsskyldighet, på grund deraf och då det icke heller syntes billigt, att desse Häradsboer, mera än andre skola med arbete eller ersättning derföre betungas, funnit sig äga all anledning, att till Kongl.
Man som oftast voro på linien, huru, utan kännedom om hvarken de hinder, som kunde möta, eller hvad väderlek kunde inträffa, och hvaraf Manskapets arbetsförmåga så hufvudsakligen beror, det varit möjligt i förtag bestämma de summor, som kunde erfordras till vedergällning af Manskapets arbetsflit och skicklighet! Och jag lörklarar att denna flit öfverstigit allt hvad man kunnat vänta, efter alla både Inoch Utlänningars omdömen, som haft tillfälle bedömma den. Med till» fredstäilelse åberopar jag de nitiske Mäns vittnesbörd, som under mitt befäl främjat företaget, och hvaraf jag med nöje ser flere här närvarande. Det är möjligt att jag begått fel, nien målet är hunnit; flere Fartyg hafva redan framseglat i den 3 mils långa Canalen, som genomskär Sveriges Landtrygg; och då jag ser Vetterns Fartyg närma sig Vennerus stränder på ii mil, afvagtar jag lungt påföljderne af mine åtgärder, med återuporepande af, att den som är ren, kaste första stenen. * För det andra är anmärkt, att Directionen ©j bordt tiil Kongl. Maj:t och Kronan aflemna Hy-: Den 23 April. 257 Hypothequer för det understöd til! Disconten, som af Konungen beviljats. Jag får med instämmande uti hvad Friherre Wirsén anfört, nämna, att denna åtgärd är af ingen betydenhet, efter sorn Hypothequerne ej äro uttagne; men om ock så skulle hafva varit, är jag äfven häröfver tröstad af det medvetande,att derigenom den nu varande Cathastrophen blifvit ett halft år uppskjuten och de deraf följande förluster och tårar åtminstone till någon del förekomne. Hvad beträffar Anmärkningen att anmälan bordt göras till Banco-Fullmägtige, får jag upplysa, att denna Afhandling skedde i Stockholm , och långt ifrån att vara hemlig, var känd af många.
Uran at anföra som skäl at äfwen Presterne genom examen i humaniora borde ådagalägga deras skicklighet, sa lärer wäl kunna ine dg i noa 6 at wid Läkarenas Academiffa cours redan i det mesta de specimina afläggas i sjelfwa Theologien och sprakén, hebraiskan undailtagen, som fordras wid Prest-examina. Lör det andra är det just genom Läkare-Wetenffapens almännare kännedom som susierier förswinna och almänheten uplpses om ffilnadcn mellan den werkelige Läkaren och Qwacksalfwaren. At denna sak är af wigt, lärer ej kunna bestridas — at detta förslag är det bästa jag wet. är helt naturligt, men jag förutsätter wi serl igen at andra kunna Upge et bättre — granskning af flera i detta ämne blir nödig, . och derwid kan mycket bcwisas och förklaras som nu wore för widlöftigt, da afsigten härmed egentligen är sjelfwa iddens wäckande. Remitterades til Almänna Beswärsoch Oeconomie-Utskottet. Hans Den 18 Augusti. 1033 Hans EMence Herr Grefwe 8 nu t b, anmärkte at detta Memorial tycktrs innehalla sä mänga goda och nyttiga saker, at det borde genom trycket kommu til almänhekens knnffap. .. Mänga hördes häruti instämma. Uppå gjord proposition af Herr Landtmarfkalken yttrade Rtdderskapet och Adeln gemensamt den önskan at Herr liLfvellelt mätte befordra sit Memorial til trycket. Herr von tlolkstsu, UrlLnä L., upläste följande: Uti Memorial, som den 15 sistledne af Herr Hofjuukaren Keuterbjelm uplästes, har denne wärde Ledamot, säsom född och boende i Skaraborgs Län, samt jemwäl i längre tid derstädes ägt rusthäll, tagit stig anledning, såsom stor kännare af sadane lägenheter, at afföra, det manga word sa förmänliga, at pä dem födas 70 L 80 kreatur, och fäs siere hundrade tunnor spannemäl.
Af den ödelagda stadens svårt hemsökta innevånare kunna rimligtvis inga bidrag påräknas, och Wermlands läns Landsting, hos hvilket sistlidne September af Domkapitlet begärdes 30,000 148 Motioner i Preste-Ståndet J865. R:dr såsom byggnadshjelp, afslog denna begäran. Byggnadskassans egna disponibla tillgångar utgöra för närvarande 27,994 R:dr 30 öre eller i jemnt tal 28,000 R:dr. Men då enligt uppgjorda ritningar och kostnadsförslag, som i behörig tid skola för Stats-Utskottet framläggas, till skolhusbyggnad efter det billigaste förslaget erfordras 179,265 R:dr och till gymnastikhus 15,300 R:dr eller sammanlagdt 194,565 R:dr, förefinnes en brist uppgående till omkring 166.000 R:dr R:mt, för hvars fyllande jag ej vet annan utväg än att hos Rikets Ständer söka statsanslag. För beviljandet af ett sådant anslag hoppas jag visserligen att erhålla ett långt kraftigare förord än mitt kan vara, nemligen Kongl. Maj:ts; men då för den i Carlstad efter branden uppgjorda och fördröjda tomtregleringens skull först i dessa dagar ärendets fullständiga utredning varit möjlig och icke ens ännu alla nödiga handlingar kunnat till Kongl. Ecklesiastik-departementet inlemnas, har jag, i ovisshet om nådig Propositions aflåtande, ansett mig böra före motionstidens utgång på detta sätt hemställa saken till Ständernas behjertande. Under förutsättning att de föreskrifna terminsafgifterna till oftanäinnda läroverks egen byggnadskassa hädanefter såsom hittills uppgå till omkring 2.000 R:dr ärligen och att följaktligen ränta och amortering, beräknade tillsammans efter fem procent, på ett lån af 40,000 R:dr böra med denna tillgång kunna gäldas, får jag derföre vördsamt föreslå, att Rikets
Den ena och enda lampan spred ett sparsamt ljus öfver gruppen kring det långa bordet: drängarne på bänken utmed väggen, kvinfolket på stolar frammanför. Alla åto under djup tystnad, stucko först skedarne ned i den svarta pannan med den stekta gröten och derpå i det gemensamma mjölkfatet, blåste ett tag på den heta materian samt stucko så det hela in i munnen. Den öfriga delen af det stora rummet låg i skumrask, och föremålen skymtade helt otydligt fram derur: slagklockan i ena hörnet, och en stor säng i det andra, och en väf af den gamla konstruktionen, hvilken fylde en hel fjerdedel af rummet, och så slutligen midt på golfvet varpen, den gammaldags, vidlyftiga trävarpen, hvilken nådde från golf till tak och hvarpå man kunde så präktigt åka rundt som i en karusell på de långa vinteraftnarna, – redaktören kände, när han gick förbi den böliga tingesten, det formligen kittla i magen och gå rundt i hufvudet, precis som då han som barn sutit och åkt rundt på varpen der hemma alltför länge och alltför fort. Värden gick sjelf före, stötte helt tillbaka den halföppna dörren in till kammaren, bjöd sina gäster stiga på, följde så sjelf efter och stängde efter sig. Derinne stod en ljus, blek, medelålders kvinna och tog fram rent lintyg till lördagsaftonen ur en byrålåda. Hon höll upp med sitt förehafvande; vände sig helt om emot de inträdande samt blef lugnt stående och såg dem an med korslagda händer och en afvaktande, rättfram blick ur ett par klara, blå ögon. Per Larsson steg fram till henne. «Du känner väl inte igen honom, mor,» sade han, – Nisse stod framför henne med den eleganta pelsen uppknäppt och den blanka cylindern i handen och såg djupsinnigt på henne. Hustrun såg en ganska god stund på honom, utan att svara, med en rak och uthållig blick. «Åjo,» genmälte hon slutligen, likgiltigt men hårdt. «Det är ju Nils Svensson?» Nisse Svensson krämtade, som om han fått något på tvärs i halsen. «Det stämmer,» bekräftade han. «Go’ kväll, Kjersti, och tack för sist.
Utskottet får derföre hemställa. det måtte Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Konsistorierna i riket måtte erhålla nådig befallning 46 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. att, med anledning af, och i sammanhang med, den afsedda löneregleringen ånyo höra innevånarne i större pastorat, huruvida de till pastoratets delning samtycka. Slutligen är vordet, uti de af dem väckta motioner, andraget: af Komminister Åsbrink: att, sedan Kongl. Majit i nåder föreslagit, att hvarje tjenstgörande prestman må erhålla en efter dess tjenstegrad och embetsåliggande lämpad anständig bergning; att komministerslönen, der sådan finnes, kommer till kyikoherden slön i ett billigt förhållande; och att sådanarkomministraturer, som kunna anses öfverflödiga, hos Kongl. Majit anmälas till indragning; så måste, för att, i enlighet med dessa föreslagna grunder, hvarje tjenstgörande prest hädanefter skall erhålla en anständig bergning, den nådiga propositionen anses antyda att, för ett sådant ändamåls vinnande, en del af kyrkoherdarnes inkomster böra öfverflyttas på de svagt lönade komministrarne. Då likväl något afdrag från en kyrkoherdes inkomster icke mot hans vilja kan ske, så vida han, enligt erhållen fullmakt, eger att åtnjuta alla Rensten åtföljande löneförmåner, så vore det tydligt att genom hvarje fullmakt, som å kyrkoherde-beställningar utfärdades, blefve den ifrågasatta löneregleringen mer och mer försvårad; och föreslog motionären, med anledning häraf, att liikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes med det aldra första låta utfärda en författning, hvarigenom stadgades, att, i likhet med hvad i afseende på biskopsembetena redan eger rum, den som hädanefter erhåller fullmakt å pastorat, får åtnöja sig med de inkomster, som vid en blifvande lönereglering varda åt honom bestämda; af Paul Fnts Mengel från Upsala län:
Der möttes hon af en gamma.1 mail med l h g t hvitt skägg, han bar i sin hand en knutig staf på hvilken stod skrifvet: " Förnuft. " Och då han sporde hvad hon önskade, svarade hon: " Jag är kvinnan, och jag söker efter frihetens land. " Han sade: nDet ligger framför dig. " Hon svarade: " Jag ser intet framför mig utom en mörk brusande ström med höga, branta stränder, och har och der inskärningar fulla af djup sand.n " Och der b ~ r t o m? ~ " Jag ser intet; någongång nar jag skuggar ögonen med handen, tycker jag mig p&amp; andra stranden kunna urskilja triid och kullar, pli hvilka solen skiner. " Han sade: " Det är frihetens land. " Hon frågade: " Hur skall jag komma dit? " nDet fins blott en viig, en enda, ned för arbetets bankar, genom lidandets vatten. Någon annan väg gifres ej. " " Fins ingen bro? " " Ingen. n " Är vattnet djupt? " " Det är djupt. " " Är botten slipprig? " " Den är så. Din fot slinter lgtt, ach du går förlorad. " " Hafva rnhnga redan kommit öfver? " " Några hafva f örsökt! " " Fins ingen stig utför detta branta djup? " " Stigen ar abnnu icke trampad.51 Hon skuggade med handen för sina ögon; och SA sade hon: " jag skall g&amp;. " Han sade: " du m8ste labgga af de kläder, som du har burit i öknen; de draga den som bar dem under vattnet. " Med glabdje afkastade hon den mantel hon bar af gamla fördomar; den var nött och full af Bål. Från midjan löste hon gördeln, som, hon i lång tid skattat så högt, och mal flög upp derifrh i sviirmar. Och han sade: T a g beroendets skor af dina fötter. " Då stod hon afhöljd, med blott en hvit tätt Atsittande klädnad. Han sade: " Denna drägt kan du behiilla och bara i frihetens land.
»Ack, mamma!» sade jag då. »En dåre kan fråga mer, än tio visa kunna svara.» »Ja, du har rätt, Johannes. Det tänkte jag inte på, mitt dumma nöt,» sade min moder urskuldande och tryckte ömt min hand. »Men,» tillade hon, »hade jag varit så lärder som du, så kan du allt lita på, att jag skulle svarat honom och det så pass, så hvarken han eller de andra, som hörde på, skulle glömt, hvem det var, som blef skamfilad den gången.» Derefter undveko min moder och jag sorgfälligt att vidare tala om denna lumpna historia, som egentligen blott kunde vara till fägnad för mina belackare. Men då jag mot slutet af ferierna gjorde en afskedsvisit i prestgården, så hade äfven prosten fått höra glunkas derom och var nu ganska nyfiken att få veta detaljerna. Jag redogjorde då, så noggrant jag kunde, för hela förloppet vid denna beryktade utmaning till en lärdomsstrid. Och prosten hade en verklig högtidsstund af skratt, då jag citerade Hans Perssons många lärdomsgrenar samt hans tyåtföljande förklaringar. Prosten bekräftade också min misstanke, att Hans Persson uppsnappat sin visdom ur någon gammal begreppslära, som han händelsevis kommit öfver, samt prisade högt min goda smak att ej inlåta mig i någon verklig dispyt med en i grund och botten så okunnig person som »mäster» Hans. Den obildade allmänheten kan i ty fall ej bedöma, hvem som har rätt, och derför är det alltid bäst att ej alls utsätta sig för dess dom. Till slut tröstade han mig med, att jag nog i framtiden skulle få tillfälle att visa de goda Glimmingeborna mina öfverlägsna kunskaper, samt bad mig att framföra sin bästa genhelsning till läraren i Kristendom på seminariet. Julferierna nalkades, såsom jag nämnt, sitt slut. Vistelsen i hemmet hos min ömma moder, som gjorde allt, hvad hon kunde, för mitt välbefinnande och min trefnad, hade nog varit mycket angenäm, men jag kan likväl ej neka till, att jag redan snart längtade efter min lilla studerkammare i Göteborg och arbetet på seminarium.
Beträffande nu dessa konkurstvister, så nekar jag icke, att ju det möjligen kan vara beqvämare för dem, som äro i orten boende, att bevaka sina fordringar vid flärads-rätten, men jag tror dock att få hafva sina fordringsägare samlade omkring sig, ty vanligen är man icke serdeles angelägen, att hafva denna familj af fordringsägare så nära, och då blir det fullkomligt lika besvärligt att vända sig till domstolen i orten som till Hof-rätlen. Det är visserligen en sanning hvad talaren näst före den siste yttrat, att det vore ett tviste-ämne, hvilka brottmål, deruti Adelsmän äro invecklade, skola anses tillhöra Hof-rätts omedelbara uptagande och pröfning, men först i sednare tider har denna olikhet eller osäkerhet i åsigter upkommit. Jag skulle kunna upgifva årtalet, då det första beslutet i det hänseendet meddelades, enär jag hade äran att deruti deltaga, ehuru jag tillhörde minoriteten. Just till följd af otydligheten i lagbudet, fattade Hof-rätten det beslut, att målet icke tillhörde Hof-rättens omedelbara uptagande och pröfning. I ett annat likartadt mål förklarade en annan Division af Hof-rätten, att icke allenast den delen af målet, som angick en Adelsman, utan äfven den del, som rörde en torpare, tillkom Hofrättens omedelbara pröfning. Denna osäkerhet i åsigterne anser jag icke utgöra något giltigt skäl för upliäfvandet af frälsemans serskilda forum. Icke eller tror jag, att derigenom någon enhet i lagskipningen vinnes, ty man har sett, huru ofta skarpsinnigheten öfvar sig att uptänka något nytt, i st. f. att låta en häfdvunnen praxis gälla. Jag förenar mig med dem, som yrka afslag å betänk. Hr Printzensköld, Carl: Förevar, fråga var äfven vid sisth riksdag anliängiggjord af samma motionär, som nu väckt densamma, ehuru han nu fått biträde af en annan motionär, inom annat Riksstånd. Jag var nära nog den enda af R. o. Ad., som förra gången bekämpade LagUtskis förslag, hvilket var affattadt i enahanda syftning med det förevar.
Anskaffning af skeppsvirke med flere till skeppsbyggeriet hörande förnödenheter, samt uppsigt öfver de för flottans behof skeende trädplanteringar. Men hvad för öfrigt angår hushållningen med den till skeppsvirke tjenlige skog, har Utskottet ansett Inrikes-förvaltningen derom icke böra utfärda någon författning , utan att Sjöärendernas förvaltning deröfver blifvit hörd. Till uppsyn öfver, eller till besigtning af quaioch vatten-byggnader, böra så väl andra förvaltningar som Amiralitets-Collegii öfrige fördelningar, ega begära kunnige mans tillförordnande af constructions-fördelningen. I frågor om sättet, att verkställa skeppsmätningar , må utlåtande från denna fördelning kunna begäras, då sådant nödigt finnes. Sjö-mdtningsoch Lots - fördelningen består af Presidenten och Chefen för Sjörnätningsoch Lots-verket, samt den gemensamme Civil-ledamoten. Dit skulle Sjömätningen, Lotsverket samt J3äk~ och Fyr-inräuningarne höra, såsom: Frågor om sjömätningars verkställande; uppgörandet af beskrifningar öfver skärgårdar och segelleder, af förslag till deras befästande eller nya communicationers öppnande, förvaring af Flottans krigs - vettenskapliga och historiska archiv. 142 Uppsigt öfver lotsningens behöriga förrättande. Frågor om lotsoch vakt-stugors upprättande och om förändringar med lotsbetjemngen, samt om nya lotsplatser och hemman. Tillsyn öfver fyringen, både på enskildas och Kronans håkarp frågor om behofvet af nya eller umbärligheten af gamla känningsmärken; om de i förra afseendet nödiga byggnaders uppförande, upphandlingar, lysningsentreprenader, m. m. Emottagning af fyrings-journaler, räkenskaper öfver lotsoch fyrings - medel, med hvad dertill hörer. Förslag till lotsoch båk - afgifters bestämmande, gemensamt med den myndighet, sorn får befattning med handeln och sjöfarten.
I det lilla Hertigdömgt Hessen-Darmstadt betalas årligen till NationalTheatern 120,000 gulden, och i Wurtemberg är det årliga anslaget till Theatern ännu högre. Jag för min del anser det vara Statens skyldighet att understödja denna konstanstalt, likasom den understödjer alla andra anstalter till smakens bildande oell konstsinnets utvecklande. Förmodligen var det af misstag som en talare lät undfalla sig det yttrandet att Staten borde åtaga sig att. underhålla Theatern, och att det icke borde vara Konungen. Ty det är aldrig satt i fråga att ju icke Theatern fortfarande skulle komma att åtnjuta samma anslag som hittills af Konungen och Kongl. Familjen. Man begär endast ett ökadt anslag af Staten, på det Theatern må erhålla en säker existens, och Konungen icke vara tvungen att fylla den brist som årligen upstår; en brist som för innevrde år är beräknad att upgå till 00,000 Rdr. Detta är för mig ett tillfyllestgörande skäl att tillstyrka R. o. Ad. att med ogillande af StatsUtsk:s förslag bifalla Prosten Söderbergs motion att förhöja Theaterns nuv:de anslag med 45,000 Rdr; så att det skulle komma att utgöra 75,000 Rdr Rrut. Det går icke an att afpruta något på denna summa; ty om man vill hafva en NationalTheater som kan upfylla sin bestämmelse, så måste man gifva denna summa oafkortad. Ett ryckte liar gått att Theatern skulle komma att helt och hållet nedläggas, om detta anslag ej beviljades; huruvida detta är gruudadt eller ej, derom vill jag icke yttra mig, men nog finns en antydning härtill i den befallning Theaterstyrelsen erhållit att vid Den 21 Oktober e. ui. nästa spelårs början icke afsluta kontrakt med någon sujett på längre tid än 12 månader.