Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det andades dock en viss kylig fläkt genom Halfdans bref, som blott ett modershjerta, som generalskans, kunde känna; hon saknade denna ton af innerlig kärlek, af tillitsfullt förtroende, som hon så hjertligt önskade att finna hos honom. Det var dagen före promotionen. Studenterna hade, som vanligt vid sådana tillfällen, infunnit sig en corps nere vid Islandsbron för att helsa och beskåda alla de resande, som denna dag väntades med ångbåten. Närmast intill ångbåtsbryggan stod Halfdan, som vanligt med högburet hufvud och lätt och vårdslös hållning. En äldre dam med glasögon på näsan, stor ridicule på armen, fotsid vinterkappa och en ansenlig paraply, oaktadt det var den vackraste sol och sommardag, beträdde nu landgången. Hon snafvade och skulle fallit, till hela ynglaskarans ohejdade munterhet, om ej Halfdan fort fattat tag i hennes arm, som han lade i sin, och förde henne så till dess hon stod i säkerhet på land, då han vände sig om och bjöd handen åt en ung flicka med spenslig, täck figur och hvit slokande halmhatt, hvilken ledsagade den gamla damen. Den unga flickan böjde lätt sitt hufvud och tackade med ett leende och en blick, som Halfdan genast igenkände. “Min lilla elfdrottning från Wärna komministergård!“ utropade han. “Det finns blott ett par sådana ögon och ett sådant guldglänsande hufvud! I nästa ögonblick hade Halfdan upphunnit de båda damerna, som ej ännu voro långt borta. “Har jag den äran att vara igenkänd?“ frågade han och svängde den hvita mössan. “Ja“, sade den unga flickan, leende. “Jag kände genast igen herr Nordenson.“ Halfdan bad att få ledsaga damerna till deras logis. Der tog han afsked, men innan han gick hade han en bön till fröken Blända, som han ej visste om han skulle våga framföra. Ville hon ej på förhand lofva att bevilja barndomsvännen den? Blända skakade på hufvudet. Först ville hon höra hvad det var fråga om. Hon gaf aldrig några obetänksamma löften.
Nej, kommer detta moment att lyda, i enlighet med Ridderskapets och Adelns samt Presle-Ståndets här ofvan antagne beslut. 3 morn. är af Preste-, Borgare-och Bonde-Stånden antaget, så lydande: ”1 de församlingar, der Skol-Slyrelserne, i anseende till loealförhåilanden eller andra omständigheter , finna en mera utsträckt hemläsning nödvändig, må en sådan tillåtas, dock med förbehåll, att de barn, för hvilka hemläsning raedgifves, ieke deslo mindre anses skyldige att å de tider, som dertill bestämmas, infinna sig i Skolan, vid samma ansvarspåföljd för uragtlåtenhet deraf, som i allmänhet är bestämd för försummelse af skolgångssky Idig helen.” 4 morn. är utan förändring godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, så lydande: ”1 den händelse, att föräldrar eller målsmän skulle tredskas att efterkomma de föreskrifter, som , i afseende på barnens skolgångsskyldighet, blifvit meddelade, skola de undergå varningar, först af Presterskapet och, der sådant ej hjelper, af Kyrko-Råd eller Communal-Styrelse, så framt en sådan framdeles varder inrättad.” 5 morn. är af samtlige Riks-Stånden antaget, men Ridderskapet och Adeln jemte Presle-Ståndet hafva tillika beslutat, att, innan den här stadgade påföljden tillämpas, skall, efter förgäfves använda varningar, åläggas böter till belopp af 3 R:dr 16 sk. Då, i afseende på denna föreskrift, två Stånd stannat emot två, hemställa Utskotten , i händelse hvarken Ridderskapet och Adeln eller Preste-Ståndet afstå från berörde beslut, att votering i Förstärkt Ekonomi-Utskott må anställas, efter följande proposition:
v> .\nVtowtv$ STOCKHOLM, tryckt hos N. Marc os, 1857. / Sammans. Bev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 9. i N:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Nov. 1857, kl. 6 e. na. Betänkande, i anledning af väckta motioner om dels posthemmanens och de gästgifveri-skjutsskyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär. Motioner i detta ämne hafva blifvit väckta, hos Ridderskapet och Adeln, af Herr Arnell, G., hos Borgare-Ståndet al Herrar A. G. Badling och G. Hammar, samt hos Bonde-Ståndet, af vice Talmannen Anders Andersson jemte Riksdags-full mäktige P. F. Mengel Irån Upsala län, Guslaf Johansson från Kronobergs län. Anders Jansson från Westmanlands län, Anders Pehrsson från Östergöthlands län. Nils Pehrsson från Calmar län, Anders Ersson från Stora Kopparbergs län. Anders Pehrsson och Nils Nilsson från Nerikes län. Olof Larsson från Gefleborgs län. Erik Larsson och Pehr Östman från Wester-Norrlands län, A. Bäckström och J. E. Rutström från Norrbottens län, Anders Pehrsson från Malmöhus län, Nils Åndersson och Nils Svensson från Kristianstads län. Anders Nilsson från Hallands län samt Olaus Eriksson och Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län. Uti dessa motioner, hvilka blifvit remitterade dels till Bevillningsoch dels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, men, jemlikt 45 § Riksdags-ordningen, behandlats af Sammansatta Utskottet, har hufvudsakligen blifvit, anfördt: att de friheter, som, enligt Kongl. Kungörelsen den 19 Augusti 1801, äro post-hemmanen beviljade, vore ringa och af ingen synnerlig betydenhet samt icke svarande emot postförings-besväret, hvilket under sednare tider omättligt ökats, utan att deral pärn till R. St. Bet. N:o 9. kallad lindring vunnits.
Utskotten hafva icke eller funnit skäl att tillstyrka någon förminskning uti personalen vid UtredhingsContoiret; då just - ändamålet af ärendernes skyndsammare behandling bör befrämjas genom ett tillräckligt antal arbetande tjenstemän och derigenom mångfaldigt kunna ersättas den mindre betydeliga förhöjning desse under utrednings-tiden åt - Stats-Utskottets Betänkanden. 3^3 njuta uti sine Löningsvilkor; Och dessutom har Styrelsen enligt Utskottens förslag sig åiagdt, att till lill besparing för Staten inskränka Ijenstemännens antal i dea måll minskade eröromål sådant tilllåta. Upplysningsvis hafva Utskotten äfven i anledning af en särskild anmärkning i afseende på begagnandet af Allmänna Magazins-Directionens Ämbetsrum för Utrednings-Contoiret, bordt vid handen gifva, att byggnaden, hvaraf Directionen disponerat medlersta våningen, icke är Allmänna Magazins-Inrättningens enskilda utan Kronans egendom. Vid 7 : d e< p u 11 c t e 11 af Betänkandet, som innehåller ”Löne Regleringen för allmänna Magazins Directionens Ämbets-oeh ”Tjenstemän samt Betjente i händelse af ”Inrättningens upplösning,” — hafva anmärkningar af flere Riks-Ståndens Ledamöter blifvit väckte och dei i hufvudsakligen yrkadt, att alla Tjenstemän och Betjente inom Directionen böra, med undantag af hvad Utskotten för Directionens Ordförande och Ledamöter lilleller afstyrka få bibehållas vid sine Löneinkomster utan afseende derpå, om de uti andre publik* verk äfven innehafva större 3^4 S t at s-U t s k o 11 e t s B etan kan den. eller mindre Löner och sådant med stöd af både rättvisa och billighet, isynnerhet, som ifrågavarande Tjenstemän, fastän endast med Constitutorialer försedde, likväl utaf Riksens Höglofl. Ständers, vid Riks^- dagarne åren ip15 och 1818, lagné Beslut egt, största anledning att betrackta Allmänna Magazins - Inrättningen såsom ett permanent
Utdrag af Protokollet, hcklet hos Bottde-Ständer utd llrtima Rlködcgen i Orebro den 2 October »8ro. S. D. ^öredroos och bifölls twänne Lag Ut. ikottets ben 29 September pä Bordet lagdeUtlätanven af den 1-; i samma manad, det ena t anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer om en särskild försåtning i missa omständigheter angäende intekning i rast Egendom; och det andra öfwer den för» klaring Riksdagsmannen Bengt Andersson frän TIssb rgs Län sökt af »2. Momentet i Kongl. Kammar. Coliegii Kungörelse den 20 Maji 1799 rörande Landtmätare arfwodet. tät ruprs. Lx ?rotooo!Ia Lgbricl OämLna. Utdrag a^' Prolccollet, hället hosBoire Gtändet wid u tima Riksdagen i wrebro ten 2 Oc.cber 1810. S D. I^plästes ett Utdrag af Protokollet, häl. Nt hos Högiofl.
Rånte-Kammarens Bok och flere Verks Räkenskaper, deremot förekomme, att Landsoch Militia-Böckerne icke utgjorde någon grund för Ränt-Kammare-Bokens upp - Revisorers Berättelse. 91 upprättande, och att så vål denna, som flere andre Räkenskaper, livilka till Riks-HufvudBokslutet bora lenina Materialier, med detsamma icke kunde ega annat sammanhang, ån i hvad de innefattade en direct Uppbörd eller Utgift för det året, för hvilket Riks-HufvudBoken upprättades, samt att någon vidare öfverensstämmelse emellan desse Räkenskaper icke vore oundgångeligen nödig, hvarförutan, då den nye methoden syntes hufvudsakligen gå derpå ut, att visa hvad Stats-Verkets inkomster och utgifter under loppet af ett Calenderår utgjort, men icke hvad för året borde inflyta och utbetalas i öfverensstämmelse med RiksStaten, ett efter sådane grunder uppgjordt RiksBokslut häldre borde kallas Calcul, ån Bokslut, och till erhållande hvaraf det vore lämpligast, att taga afskrifter utaf Kronans Cassa-Råkningar, hvarefter mot Riks-Staten kunde göras hvilka Calculer som håldst, som dock blefve af föga värde, utom det, att visa hvad under loppet af ett Calender-år för Stats-Verkets räkning influtit och blifvit utbetaldt. Eders Kongl. Majit förordnade derefter, i anledning af Riksens Ständers ofvannämnde underdåniga skrifvelse, af den 25 Junii 1818, genom nådigt Bref till Stats-Contoiret af den 10 Februarii 1819, om verkställigheten af de redan började 2:ne särskildte Boksluten, hvar3 Samt.
Dels för att icke gå Utskottet i förväg, dels ock derföre, att jag under loppet af de fem jir, som förflutit sedan jag lade hand vid Riddarbus-ärender, glömt mycket, som jag i detta hänseende fordom varit skyldig att känna , inskränker jag mig till den erida uppgiften, att det före 1818 icke varit någon RiddarhusSecreserare tillåtit att tillika vara ordinarie Tjensteman på Rikets Staf. När, genom Herr RiddarhusSecreteraren Silfverstolpes år IS16 inträffade död, RiddarhusSecreterare-tjensten blef ledig, fann sig den dåvarande RiddarhusDirectionen försatt i en ganska svår och kinkig belägenhet. Derförinnan bade alltid RiddarhusSecreteraren blifvit af RiddarhusDirectionen utnämnd, och vid först infallande Riksdag Ridderskapet och Adeln föreställd' men genom den för RiddarhusDirectionen år t8;oaf Ridderskapet och Adeln utfärdade insfrucfioo, hade Ståndet ålagt Directionen, att, i händelse af RiddarhusSecreterarens afgång, endast genom för - Ven jj Or laber e. m. 63 ordnande återbesätta tjenste», hvilket förordnande sedermera borde underställas Ståtidets bekräftelse eller ogillande. När nu händelsen inträffade, att tjensten skulle återbesättas, förekom å ena sidan orimligheten af att ålägga en sökande att lemna all publik tjenstebefattning emot ett blott förordnande att till nästa Riksdag V3ra Riddarhussekreterare, och å den andra aktningen för det gamla aldrig öfverträdda bruket, att icke tillåta RiddarhusSecreterare-tjenstens förening med annat Embete. Directionen valde vid detta tillfälle en, sorn mig synes, ganska klok och försigtig medelväg, Directionen antog nemligen den af de sökande, för hviken Directionen hyste det mästa förtroende, och, då denne händelsevis var Embetsman, ålades honom att till nästinfallande Riksdag prsestera permission från utöfningen af den publika tjenst han innehade.
Hon kände sig smekt af hans längtan, men hon skulle icke varit kvinna, om hon icke instinktlikt försökt uppskjuta afgörandet. Hon började också småningom lösgöra sin hand från hans arm, och det var just den oböjliga energi, hvarmed handen hölls kvar, som kom henne att se upp till honom med en förvånad blick. Men detta uttryck af förvåning försvann strax, när hon såg in i hans hängifna ansikte, och alldeles så, som aftonen förut, drogs hon oemotståndligt mot de exalterade ögonen. Blundande, liksom bländad af den kärlek och den lycka, som strålade emot henne, böjde hon sitt hufvud tillbaka med en omedveten och vacker rörelse, mötande med sina läppar Casimirs första kyss. Och återigen var tiden icke längre till för dessa två, som stodo tryckta intill hvarandra i en lång omfamning. Maria vaknade till medvetandet igen och såg sig omkring; de befunno sig i parkens bryn med utsikt öfver åker och äng. Den mulna himlen hade klarnat och öfver dess blåa djup simmade molnen som tunna, porösa isflakar, genomskimrade af sol. Här och där voro de tätare, och då några af dessa tätare fläckar kommo framför solen, fördunklades en del af landskapet, medan det öfriga stod skimrande ljust. Hon såg ett skugglandskap och ett sollandskap sida vid sida. — Det var som om hon sett sin framtid och sitt lif. Maria reste ensam hem till Granudden, mot aftonen. Hon satt tillbakalutad i vagnen, som gungade henne mjukt, i behaglig takt, upp och ned. Hon såg mörka tallar med bruna stammar, helt rödaktiga på sina ställen, där en förlupen reflex af den dalande solen föll; hon såg björkar med bleknadt löf, men hvilkas stammar glänste så hvita som på den första vårdagen. Träden stodo stilla; icke en susning spelade genom kronorna; men uppe i skyn flögo ett par snabba svalor af och an. Himlen var hög och blank, icke blå utan metalliskt hvitgrå med en skiftning i rosa nere mot horisonten. Hon slöt ögonen, lutade sig ännu längre tillbaka i vagnen och andades i djupa drag; vid hvarje andedrag fylldes hennes bröst af en balsamisk luftvåg, som gjorde själfva andhämtningen till en njutning.
V. Band©ch platt, under S^&dels tum tjockt, bult och gallersamt sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkant af 5/8:dels tum och derunder, skäroch klipp-jern, saltpanne-plå lar, S/Snlels tum tjocka och deröfver samt af 12 tums bredd och deröfver till 5 sk. per Skpp. st, v. Koppar, gårad, smidd, vaisad och gjuten - till hvad Utskottet i Betänk. Isbo 29 föreslagit. Malm, rå och osmält, jern, till 4 Rdr. per Skpp. Hvarjemte Ridderskapet och Adelil ansåg följande artiklar, hvilka af Utskottet blifvit Fröt. Vldr. den 18 Dec, i834> 47 med tull belagda, böra vara fria från utförsellull: Jern, smidt eller valsadt, Ankare och Ankarbyn, I) raggar, A mbullar, Hammare, Roderjern, Skeppsknän och Smedjcsläd, större eller mindre, Plåtar, oförteuta, under 3y8:dels turn tjocka, till och med 6 Lpd, vigt stycket, öfver 6 Lpd vigt stycket; Plogbillsämnen, samt spik och nubb, allt manufaeturoch handtverks-smide, ej specificerad t; 4:o
Vid slutet af år 1848 kommer således Ingenieuren Wahlbergs återstående fordran att utgöra 7,000 R:dr. För att emedlertid befria Åttonde hufvud-litelns, redan ganska otillräckliga, anslag för extra utgifter från en under O O 7 O o flera år fortgående betydlig omkostnad af den särskilda beskaffenhet, som nu ifrågavarande köpesumma, föreslår Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer må för en gång anvisa ofvannämnde belopp af 7,000: - — Vetenskaps-akademien har bos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, att, sedan natur-historiska riks-musei samlingar blifvit så förökade, att utrymme för dem numera saknas, akademien, dels för att bereda tillfälle att utvidga lokalen, och dels för att trygga sarnlingarne emot eldfara från de in J on o vid akademiens hus JN:o 1 qvarteret Grönlandet belägna, med flera trä-åbyggnader försedde, tomterne N:ris 1, 2, 3 och 4, hvilka intaga återstoden af samma qvarter; låtit pä auktion Transport R:dr 199,808: Kongl. Majlis Nåd. Prop. lill /!.
Deremot kunde 8 Stats-Utsfiotlets Memorial, N:o 38, åtskilliga i beräkningen icke intagne utgifter, deribland flere till betydligt belopp, ifrågakomma inom årets utgång. Försigtighet och omtanka för upprätthållandet af Contorels credit syntes således bjuda, att lånebeloppet å 400,000 R;dr icke uppsades till betalning förr, än med säkerhet kunde påräknas en för dess inlösande tillräcklig tillgång. Commissariatet hade förutsatt, att en sådan tillgång kunde vinnas genom den fortgående upplåningen emot ränta till procent. Antogs nu detta, så blef frågan egentligen icke om inbetalning af lånet å 4°°>000 Rtdr, utan fast mer om utbyte af ett lån med högre emot ett med lägre ränta. Ränle-nedsältning var visserligen alltid fördelaktig för låntagaren ; men emot en sådan förändring förekom, att det lån, som nu var i fråga att utbytas, kunde af låntagaren uppsägas efter 3 månader, då deremot del, som skulle tagas i utbyte, efter lånevilkorens innehåll, var uppsägbart först efter 2:ne års förlopp. Om nu, i stället för att genast uppsäga de för ifrågavarande lån utgifne 5 procents 01)1 igationerne, hvilka då förföllo till betalning i slutet af December, och under tiden erlägga ränta för hvad dertill måste upplånas till l\\ procent, med uppsägningen uppskjöts till sistnämnde tid, så kommo dessa 5 procents Obligationer att inlösas emot slutet af Mars månad år 183"y, då Bevillningen för år i836 redan Lill något betydligare belopp börjat inflyta; och Conloret kunde då af egna medel verkställa inlösningen, ulan alt blottställa sig för de olägenheter, som voro att befara, i fall uppsägningen skedde några månader förut. Icke eller behöfde, vid den tiden, för sådant ändamål upptagas nytt lån. Men om ett sådant derefter erfordrades för andra uLgilters bestridande, så hade då emedlertid en verklig räntebesparing vunnits.
Af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet har återremiss af i‘å:dc punkten, som angår maximum för den del af sedelstocken, hvilken icke motsvaras af metallisk valuta, blifvit beslutad, af anledning, att utskottets i 78 punkten af betänkandet N:o 42 gjorda hemställan om borttagande af banko-reglementets 224 §, angående ”sättet för fyllande af privat-bankernas sedelutgifning, i fall en eller liera af dem skulle före nästa (innevarande) riksdag indraga deras rörelse, för att vid oklrojtidens slut upphöra,” förut är vorden af bemiilde tvenne riksstånd till utskottets behandling återförvisad. Som likväl utskottet ansett sig böra vidblifva sin framställning om uteslutande ur banko-reglementet af åberopade 224 §, och, vid sådant förhållande, Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets återremisser af förevarande 13:de punkt icke kunnat till någon åtgärd från utskottets sida föranleda, upprepar utskottet sitt, af de 2:ne öfriga riksstånden redan godkända tillstyrkande, att näst efter den §, som innefattar hvad såsom bankens sedelstock anses och beräknas, må i blifvande bankoreglemente intagas denna föreskrift: Iso-. Maximum för den del af sedelstocken, beräknad enligt förestående §, som icke motsvaras af bankens metalliska kas a, fastställes till ett belopp af tjugu millioner riksdaler banko. Stockholm den 6 Juni 1848. Reservationer: af herr friherre Oxenstjerna, Carl, herr Akerman, Fr., och herr doklor Sandberg, hvilka ansett att berättigande för banko-fullmäktige bordt meddelas, att under nuvarande förhållanden för bankens räkning äfven uppköpa vexlar, dragne på London. Hill. till Ii. St. Ank. till Exp.-utsk. den 7 Juni, kl. 2 e. in. Memorial, i anledning af Rikets Ständers beslut om upphörande af utgifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 slc., samt 14 och 10 sk. kopparmynt.
Creutz sträfvar, lossa på alla möjliga samhällsband. För min del tror jag, att samhället, befinner sig bäst vid den ordning, hvilken varit och är gällande och som bevisat sig vara nyttig att fortfarande bibehålla. Man kan icke annat än beklaga att Utsk:t i förev:de fall fästat något afseende vid berörde af Frih. Crentz famlagda motion. Med afs:de å de af Utskit till stöd för dess tillstyrkan andragna skäl, kan äfven jag, på sätt förut Gr. Liljencrants anmärkt, vid gransk - Den 9 Juni e. m. m granskningen nf desamma icke undgå att finna, det de innebar» nära nog ett slags hån Öfver hela motionen, samt antyda att denna tillstyrkan icke skett på allvar; ty då Utsk:t kan tillåta sig att för antagandet af motionen anföra såsom skäl den tendens, hvarför den nuvarande tiden utmärker sig, att vilja lossa på alla möjliga samlin llsband, så har sannerligen detta Utsk. gått så långt, att man verkligen icke kan uttrycka någon glädje deröfver, att någonsin detta Utsk. funnits. Jag tror det vara en pligt för så väl Ekon.Utskit som andra förnuftiga institutioner, att noga tänka sig före, innan de tillstyrka samliällsbandens lossande, samt att icke andraga såsom stöd för sina tillstyrkanden en tendens att af>- skaffa hvarje lag, så snart den möjligen af någon kan finnas tryckande och besvärlig, enär, på sätt Gr. Liljencrants redan erinrat, det viii knapt finnes någon individ, hvilken icke någon gång kommer i den ställning att han anser de samhällsband, som honom åligga, vara af tryckande beskaffenhet. Jag undrar verkligen, huru ett samhälle skulle komma att se ut, om det dråpliga skäl, sorn Utsk:t här anlört, konseqvent komme alt tillämpas. På dessa skäl och med jemväl fristadt afseende å de erinringar, hvilka Gr. Liljencrants framställt, med stöd af den erfarenhet. Grin, såsom fordom sqvadronschef vid *‘tt värfvadt regemente, i detta hänseende haft tillfälle inhemta, får jag afstyrka IL o. Ad. att bifalla förevide Betänk.
* Vi låna denna lilla roande novell ur Paristidskriften «L ’ Indépendance » (förut Indépendant littéraire) och begagna tillfället att åt Tinner af fransk literatur och konst på det bästa anbefalla denna » revue bimensuelle », som genom valet af sina artiklar lemnar äfven för främlingen « synnerligen god Öfversigt öfver det andliga lifvet i Frankrike.Den olycklige försökte s&amp; samvetsgrant som möjligt skydda sin hufvudbonad utan att v&amp;ga misstänka någon viss af allmänheten ooh alltid med en min som väckte jubel. Och den olycksdigra dagen d&amp; han pä examen vid årets slut hade glömt sin binocle. Den examinerande kaptenen var enligt braket främling för skolan. Des Platreax, som icke kunde urskilja gradbeteckningen, rädd att misstaga sig, svarade oupphörligt den förvånade kaptenen: » herr öfverste ». Anekdoterna voro utan tal och ofta förlängda genom be-rättarnes outtömliga fantasi. Också lofvade man sig, då man fick reda på hans snara ankomst, mycket lustigt, utan elakhet förstås, på hans bekostnad, ty den stackars gossen försökte dölja * sin svaghet genom att så litet som möjligt använda binoclen, som likväl var honom så oumbärlig. Strax i början, såsom ett synnerligen godt skämt, lät hans gamla vän Leopold honom förstå, att bland de obligatoriska visiterna vid ankomsten skulle han icke underlåta att presentera sig hos Madame Merlin, hvars salonger, tilläde han, ofta öppnades för angenäma aftonsamkväm, till hvilka hela officerskåren blef inbjuden. Men mamma Merlin var i verkligheten en enka öfver medelåldern, som höll en liten stilig vin * och likörhandel ute vid tullen i hörnet af rue Bégemorte nära Allierbron; detta lige gjorde hennes établissement till militärens vanliga mötesplats, ty exercisplatsen låg på andra sidan om floden. Ofta efter morgonöfningarna stannade officerarne gerna der en stund för att smaka en viss utsökt torino, som man inte kunde fä annorstädes än hos Merlins.