Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till stöd för den inom dessa stånd uttalade åsigt, att jernvägen borde anläggas mellan nämde städer, anfördes dessutom bland t annat, att vägen i sådant fall komme att blifva fem mil kortare, än om den skulle ledas till Westerås; samt att provinsen Westmanland, för hvilken den ifrågasatta jernvägen mellan Dalarne och Mälaren skulle företrädesvis blifva fördelaktig, i senare tider åtnjutit betydliga understöd af allmänna medel för dervarande kommunikations-väsendes förbättring, hvaremot Gestrikland och östra delen af Dalarne ej blifvit hugnade med dylika understöd och derföre saknade annat kommunikationsmedel än de vanliga landsvägar ne. Som nu Utskottet uti förnyadt utlåtande den 24 Oktober 1854 vidblef sin mening i ämnet, och Riksstånden å sin sida två mot två också vidhöllo sin, blef frågan slutligen den 22 påföljande November föremål för omröstning i Förstärkt Statsutskott, då förslaget om jernväg mellan Falun och Gefle segrade och såsom statsbidrag för denna jernvägsförbindelse beviljades nyss berörde belopp 1,600,000 R:dr b:ko. 1S56 års I anledning af Ständernas här ofvan omförmälda beslut, att anvisa ett sär lcommitte skildt anslag för att sätta Kongl. Maj:t i tillfälle att genom erfarne och sakpersoner låta efter föregående noggranna undersökningar uppgöra förslag blifvande jernvägarnas rigtning och anläggningssätt m. m., förordnade Kongl. Majit den 22 Januari 1855 en kommitté, hvilken, efter det en utsedd ledamot deri afsagt sig det nådiga förtroendet, bestod af Generallöjtnant Akrell, såsom ordförande, samt dåvarande Chefen för vägoch vattenbyggnads-styrelsen Ofverste von Sydow och den från jernvägsfrågans början bekante Grefve von Rosen.
Nu är det möjligt, att arbetet blifver färdigt 1867, och då betalar bolaget ränta från och med 1868 års ingång, men det kan äfven hända, att det icke blifver färdigt förr än 1868, och då bör bolaget, i öfverensstämmelse med kontraktet, icke betala ränta förr än 1869. Det är ett fasligt spektakel vid åstadkommandet af ett sådant arbete sorn det ifrågav:de, och det är derföre synd att framhäfva ytterligare svårigheter. Man skall söka tillvägabringa aktieteckning i orten och derefter göra en framställning hos K. M:t. Om då K. M:t fäster afseende derå, skall man insinuera saken hos Stats-Utsk:t. Lyckas man bringa saken igenom vid riksdagen, då fälman halfva beloppet. Kommer man då en andra gång, då har man den oturen, att i sjelfva dörren träffa på en Ordf. i riksgäldsafdelningen, som sätter händerna för öronen och icke vill höra på några skäl. Jag har gjort försöket, men icke lyckats att med några skäl förmå nämnde ordförande till inseende af hvad billigheten kräfver. Den värde ledamoten satte sig nemi. inom Utsk:t emot hvad Utsk:t här föreslagit, likasom han här bestrider den lilla modifikation, jag påyrkar. Jag instämmer med Frih. af Ugglas. Gr. Posse: Då såväl kanalbolagsstyrelsen som motionärerna i ämnet förklarat, att, om nödiga medel tillhandahölles bolaget, skulle arbetet i sin helhet vara färdigt under loppet af år 1867, derest icke oförutsedda hinder inträffade, och då dessa auktoriteter afgifvit detta utlåtande efter samråd med en byggmästare, så erfaren sorn Öfverste Ericson, då är antagligt, att, om Stats-Utsk:ts hemställan bifalles, skola icke några »oförutsedda hinder» komma att inträffa, utan kanalen lärer då verkligen blifva färdig 1867. Om deremot Gr. Sparres yrkande bifalles, är möjligt, att »oförutsedda hinder» inträffa, ty om t. ex. kanalen vore i det närmaste färdig i slutet af år 1867, men bolaget skulle få räntefritt innehafva 800,000 rdr under loppet af ett helt år, derest kanalen öppnades först m
Följden deraf skulle blifva, att de Konungens rådgifvare, sorn tillstyrkt en sådan propos., möjligen vöro afskedade eller döde innan riksdagen inträffade, och alt sålunda den ledning för 0111- dömét, som R. St. skola hemta af de proposrn åtföljande Statsråds-prot., kunde blifva förfelad. Det kunde nemi. hända, att efterträdaren af den Just.-Statsminister, som yttrade sig när proposth afgafs, vöre af olika tankar med den sorn innehade embetet och möjligen yttrade sig på detta rum tvertemot sin afskedade eller aflidne företrädare; att den sorn borde ansvara för propositionens verkställighet, bestriddé Helme. Sattima förhållande kunde med öfriga Statsråds-ledaiiiöter jemväl inträffa. Jag tror således det vara orätt att tillställa så, att man får K. propostr, för hvilka döde eller afgångne rådgifvare ansvara. Slutligen är sagdt: ”att Lagberedningen jemväl får sig anfÖrtrodt att redigera förslag till de särskilda författningar, som vid och för det nya lagverkets antagande och promulgation må finnas behöfliga ali tillika utfärdas.” Det är visserligen riktigt, att sådana förslag uppgöras, men om man yrkar att äfven dessa skola vara färdiga på förhand, så är det, efter min öfvertygelse, för mycket hegardt; ty skola både lagförslagen granskas och tillika sättet uppgifvas för verkställigheten, så blifva föremålen för comiteens åtgärder särdeles vidlyftiga för de år som återstå till nästa riksdag. På de skäl jag nit anfort, ail huller jäg vördsamt att R. ö. Ad. måtte återremittera detta betänkande. LagUtsk:s utlåt. N:o 142 återremitterades. Vid förnyad föredragning afLagUtskts d 7 och 16 sisth Nov. på bordet lagda betänk. N:o '43, öfver väckta motioner ang:de gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Företogs lill pröfning Allm.
Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr M/, Crusenstolpe ingifvit ett, till Utskottet remitteradt Memorial, innefattande anhållan, att, mot erläggande af Stämpelafgift, rättighet måtte vinnas att sända med Posten, utan serskild betalning, hvilken Bok eller tryckt Skrift som helst , i likhet med hvad nu eger ruin endast i afseende på Tidning ?G BevillningsUiskottets Betänkande N:o 15, gar. Uti härvid gjorda anmärkningar , -har Herr C. W. Riben bestridt bifall Bt detta förslag; hvilket ater Herr J. af Wingård förmodat bäst kunna verkställas genom inrättandet af en serskild Paquet-Post, sorn, i sammanhang med den vanliga Bref-Posten, kunde genom Gäslgifvare-skjuts fortskaffas. Härjemte har tillika kommit i öfvervägande en af Herr Uggla, G. G., redan vid sistlidne Riksdag gjord och nu ytterligare inom Utskottet förnyad framställning, att Periodiska Skrifter och sa kallade, Brochurer måtte tillerkännas Portofrihet, emot en lika stämpelafgift, som den nu erlägges för Dagblad, Hvad härvid först angar egentligen så kallade Böcker, anser Utskottet deras afsändning med den vanliga brefposten leda till ett oskäligt förs varande af detta för de skjutsskyldige redan nog tryckande onus , och tror häruti ligga ett tillräckligen giltigt skäl för sitt tillstyrkande, att Herr
887 få inskränkas lii! 8 för dea vigtigaste och mäst magtpåliggsnde af alla Riksens Ständers rättigheter, men som likväl, emot lagstiftarens vilja och kännedom hittills blifvit tiiiämpadt, då Utskottet öfverlemnat sin läsnings och derpå grundade anmärkningsrätt åt 8 personer, 2:ne Ledamöter af hvarje RiksStånd. I hänseende härtill, är det af största vigt, att lagstiftarens afsigt, icke längre må hinderås,- och hoppas jag, det Ridderskapet Och Adeln upplyst finner det ConstitutionsUtskottets betänkande såsom Constuutionsvidrigt, icke må, till gillande kunna förekomma, utan Utskottet deremot åläggas den i RiksdagsOrdningens 29 §. iöreskrifne behandling, i afseende på läsningen af StatsRådets Protocoller. Slutligen, och då jag yrkat en allmännare, och således noggrannare, pröfning i detta afseende, får jag härvid förklara att detta icke skedt i ändamål att öppna anledningar till ansvarspåståenden, utan hufvudsakligen att söka motverka denprincipe, att genom obestämda illuderade föreskrift ter, försvaga, om ej framdeles tillintetgöra ett af Hufvudelementerne af vår Nationatfrihet, nemligen Nationens gransknings och omdömes rättighet, genom dess ConstiiutionsUtskott, hvarjemte jag önskat och förmodat, att under en allmännare granskning
Hans far var sluten och fåordig, friherrinnan tycktes hafva gråtit, Maria var blekare än vanligt och undvek skyggt sin kusins blickar. En obestämd aning afhöll Adolf från att fråga om orsaken härtill. Vid bordet underrättade han lagmannen om sin afsigt att efter middagen stiga till häst och rida till Stockholm. Lagmannen fäste en genomträngande blick på sin son och frågade: – Hvilket angeläget ärende kallar dig dit? – Min far vet, att tiden är inne att göra utbetalningen till vår köpman derstädes, och då jag dessutom stämt möte med åtskilliga vänner, så låta sig dessa ärenden väl förena. – Jag ämnar sjelf om några dagar uppgöra mina affärer i Stockholm, sade lagmannen. – Jag vill, att du i dag stannar hemma. Mot lagmannens uttalade vilja fanns intet vad; det kände Adolf af gammalt. Såsnart han derför återvändt till sitt rum, skref han ett bref till sin vän, prestmannen i Stockholm, och meddelade honom i detsamma allt, hvad han personligen velat säga honom rörande Ingrid och Ellen. Med detta bref skyndade han till Rolfs boning samt bad denne framlemna det och hos sonen ursäkta sitt eget nödtvungna uteblifvande. Den gamle Rolf var orolig och ångrade i hemlighet sitt gifna löfte, men sade intet derom. Adolf träffade honom i stallet, der han fodrade sina begge hästar och gjorde donen i ordning för den tillstundande färden. Äfven lagmannen satte sig efter frukosten till skrifbordet. Han affärdade tvenne biljetter till pastor Suenonius och länsman Askelin med begäran, att de, så fort det sig göra läte, skulle infinna sig på Signildsborg. Kort efter middagstiden ankommo begge. Länsmannen, som ej hunnit intaga sin middagsmåltid, innan han begaf sig af, förplägades i husets ena flygel med oxstek och öl, medan pastorn, som redan hade anklagelseakterna fullt färdiga i fickan, tog raka vägen till lagmannens arbetsrum. På vägen dit råkade han i förbigående Adolf. Den unge Skytte betraktade forskande prestens mörka ansigte. Deras blickar möttes ... Suenonii var på en gång dyster, hotfull och triumferande ... Adolfs erinrade vältaligt om den ed han svurit.
Israels barn foro ock dädan på den tiden, hvar och en till sina slägt, och till sina ätt; och drogo ut dädan, hvar och en till sin arfvedel. På den tiden var ingen Konung i Israel; utan hvar och en gjorde hvad honom tycktes rätt vara. På den tiden, då domare regerade, vardt en hård tid i landena; och en man af BethLehem Juda for bort, och var främmande uti de Moabiters land, med sine hustru och två söner. Han het EliMelech, och hans hustru Naemi, och hans två söner Mahlon och Chilion, de voro Ephrateer af BethLehem Juda; och då de kommo in i de Moabiters land, blefvo de der. Och EliMelech, Naemis man, blef död; och hon blef qvar med sina två söner. De togo Moabitiska hustrur; den ena het Arpa, den andra Ruth. Och som de hade bott der i tio år, blefvo de både döde, Mahlon och Chilion, så att qvinnan var qvar efter båda sina söner och sin man. Så gjorde hon redo med sina två sonahustrur, och for ut igen af de Moabiters land; ty hon hade förnummit i de Moabiters land, att Herren hade sökt sitt folk, och gifvit dem bröd; Och gick ut ifrå det rum, der hon varit hade, och båda hennes sonahustrur med henne. Och då hon i vägen var hem åt Juda land igen, Sade hon till båda sina sonahustrur: Går edra färde, och vänder om igen, hvar edra till sins moders hus. Herren göre barmhertighet med eder, såsom I med de döda och med mig gjort hafven. Herren gifve eder, att I mågen finna ro, hvar i sins mans hus. Och hon kysste dem. Då hofvo de sina röst upp, och greto; Och sade till henne: Vi vilje gå med dig till ditt folk. Men Naemi sade: Vänder om, mina döttrar; hvi viljen I gå med mig? Huru kan jag nu härefter hafva barn i mitt lif, som edra män blifva måtte?
Utom de ifrågavarande gator och öppna platser, hvilka obehindradt af Staden disponerades, skulle nemligen för Casernbyggnaden erfordras större och mindre delar af tomterna, N:ris 5, 6, 7 och 8 i berörde Qvarter, af hvilka tomten N:o 5, innehållande 2026 qvadratalnar, blifvit den 10 December 1702 emot tomtören upplåten till Stenhuggaren Johan Petter Blom, med vilkor, att derå endast finge uppsättas verkstad af bräder på stolpar med tegeltak, så att, då platsen till något publikt behof skulle blifva nödig, samma byggnad måtte kunna nedtagas och platsen utan lösen till Staden hemfalla. Tomten innehades nu af Stenhuggaren Dubois, sorn den 26 November 1834 inköpt densamma för 1633 R:dr 16 sk., men fordrade för dess aflemnande 2,3oo R:dr, jemte upplåtande af annan tjenlig local för stenhuggeri och dessutom ersättning för afflyttningskostnaden. N:o 6, innehållande 2,614 qvadratalnar, tillhörde förut Kongl. Maj:t och Kronan samt hade i inköp kostat 9000 R:dr. N:o 7, innehållande 3,940 qvadratalnar, innehades af Inspect oren Hoffmans arfvingar och hade den 3i October i836 betalts med 3ooo R:dr; och N:o 8, innehållande 1789 qvadratalnar, hade den 11 October i836 utan åbyggnader blifvit för i,3G6 R:dr 32 sk. inköpt afKramliandlaren Folcker, hvilken sedermera derå uppfört grundmurade hus; och bade desse egare, enligt till Kongl. Collegium den 6 Juni sistledit år aflemnadt afträdesoch försäljnings-anbud, under vilkor, alt köpet afslutades före den 1 April 1845, fordrat, såsom löseskilling för tomten N:o 7, 17,000 R:dr och för tomten N:o 8, 10,000 R:dr eller tillsammans 27,000 R:dr B:co.
Jag tror att io:de punkten torde behöfva att omredigeras, när de andra ändrasj ty då i dessa står, att RiksgäldsCohtoirets skuld till Banken skall afskriivas, har man afsett, att RiksgäldsContoiret skulle blifva i samma förhållande till Banken, som hvar och en enskildt, hvilken der insatt penningar* Herr Munch af Rofenfkjåld: För mindel kan jag ej ingå deruti, att räntan eftergifves af Banken, ty man bör ej i någon nion minska Bankens solidité, utan öka den genom inkomster, på det att Banken må kunna i samma mon öka sin utsläppning af de för näringarne så nödvändiga bytesmedel. Herr Grefven och LandtMarJhalhen gjorde proposition till bifall af 7:de, 8:de och g:de punkterne i Utskottens Betänkende. Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Den Ii September t. m, 4§J Adelil behagade förkasta berördetrenne punkter} hvilken proposition med Ja besvarades. i Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog derefter, att RiksgäldsContoirets functioner och förhållande i anseende till Banken , måtte fortfara på det sätt Riksens Ständer vid sista Riksdag derom förordnat. Ropades Ja och Nej. Grefve af Ugglas: Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att det icke blott är fråga om RiksgäldsContoirets functioner i afseende på dess sedlar, utan äfven om dess Disconträtt. Herr Grefven och LandtMarJkalken förnyade den af honom förut gjorde proposition. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Hjerta: Uti 1818 års beslut stårjtt att ranta skall betalas. Herr von Hohenhaufent Det synes likgiltigt huru med räntan beslutes, emedan i nästkommande punkt står, att Bankens behållna vinst skall uppföras på RiksgäldsContoirets|räkning* Räntan blifver således blott uppförd. Grefve af Ugglas'.
S. D. Vid föredragning af ConstifutionsUtskottets den 2 och 3 dennes afgifne 2;ne Memorial, det ena angående General-Adjutanten för Flottorne Herr Friherre Rudolph Cederström» ställande under tilltal inför Riks Rätt, samt det andra, i anledning af gjorde anmärkningar mot General-Adjutanten för Flottorne, och Föredragande för Krigs-Ärcnderne; fann Högloflige Ridderskapet och Adeln, att berörde tvenne Memorial borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde Memorial, innehållande ett föreslaget tillägg i 57 §• Riksdags-Ordningenj blef berörde Förslag 4*4 Dm 11 April. till den kraft och verkan 56 §. Regerings-For. tnen stadgar, af Ridderskapet och Adeln godkänd. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConStitutions-Utskottets den 26 sistledne Martii afgifne, samt den 7 dennes på bordet lagde 2:ne Memorial, innefattande föreslagne tillägg uti 9 och 107 §,§. Regerings-Formen samt 29 §. i Riksdags-Ordningen , blefvo berörde Memorial, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Constitutions - Utskottet återremitterade. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne , samt den 7 och g dennes på bordet lagde Betan, kanden: 1:0 Från Statsoch Dag-Utskotten, under N:o 130, angående Herr J. D. von Engeströms Memorial, om årliga Lagsamlingar. 2:0 Från Stats-Ut skott et, under N:o 134, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition, om Medels anslående till bestridande af Kostnaderne vid Hans Maj;ts Kröning. Ut supra. S. D.
I fråga åter om Lagaå-dalens jerntillverkning, om hvilken af Laga-liniens förespråkare så mycket ordats, är det genom Jernvägs-kommittéens undersökningar ådagalagdt, att en god del af denna tillverkning, för längre eller kortare sträckor, med ungefärligen samma^ fördel kan begagna sig af Nässjö-linien, samt att hvad Stats-Utskotleis Utlåtande JM 86. af jern-effekter, som odeladt må anses tillhöra Laga-linien, fullkomligt eger sin motsvarighet genom den bruksrörelse som bedrifves inom 2 å 3 mils afstånd öster om Nassjö-linien, h\arest Husaby, Åryds, Böksholms, Klafreströms och Bruzaholms bruk alla äro belägna och åstadkomma tillverkningar, de der anses uppväga icke allenast de 4,000 centner, som årligen vågförts från bruken i Lagaå-dalen, utan jemväl de 20,000 centner, som derifrån antagas hafva gått till Skåne. Näst jerntillverkningen i Lagaå-dalen, hafva Tabergs jernmalmer och bruksrörelsen deromkring af Laga-liniens gynnare ifrigast framhållits såsom ett denna banas alldeles exceptionela företräde. Härvid får jag dock anmärka, att Laga-linien genom dess riktning mot Tenhult förlorat sin egentliga betydelse för bruks-orten omkring Taberg, till hvars masugnar den hvarken kan föra kalksten eller malm från Jönköping, likasom icke heller tackjern från dessa masugnar till något annat bruk än Hörle, och detta af det enkla skäl att, hvad beträffar malmen och kalkstenen, linien passerar nära nog lika långt från berörde masugnar, som direkta afståndet meilan dem och Jönköping, samt, i fråga om tackjerns transporten, jernvägen endast är användbar på så korta sträckor, att fördelen af jernvägens begagnande icke motsvarar kostnaden för omlassningen.
Smålands d:o 121. 575: 3 Bataljoner i Carlskrona: med slam af nuvarande marin-regementet, utgörande 800: 1 Bataljon i Halmstad: med stam af: Norra Hallands kompagnie 229. Södra d:o 135. 364: 1 Bataljon i Götheborg: med stam af: Weslergöthlands kompagnie 87. l:sla Bohus d:o 289. 376; för 8 Bataljoner utgör stammen således 3,235. man, af hvilka 800 äro marin-soldater och 2,435 rolerings-båtsmän. Det öfriga båtsmanshållet, utgörande: i Blekinge 1527 man i Södermöre 816 på Öland . 263 på Gottland 260 i Bohus län 188 och i Norrland 175 eller tillsammans 3,229 man, är påräknadt dels såsom artilleri-båtsmän, dels såsom sjöbesältningar på seglande flottan, i hvilken sednare egenskap dessa provinsers båtsmän äro mera användbara än det öfriga båtsmanshållet; varande artilleri-båtsmannens antal ... 1,104: och det för sjöbesättningar påräknade 2,125: Summa 3,229 man. återstår nu att beräkna den styrka af beväringsmanskap, som hvarje bataillon skulle komma alt vapenöfva. Bil. Bataljonen skulle komma alt lyda sjöbeväriugen från sjö-socknarne i Gef - leborgs län. ■i 172. hela Westernorrlands län 405. 577. till Stockholms Bataljonen: Sjö-beväringen från kuslsocknarne. Upsala län 45. dito Stockholms län 252. 297. till IVester viks Bataljonen: Sjö-beväringen från kuslsocknarne i Södermanlands län 82. Östergöthlands län 176.
Sedan bemälda Collegier efter Läns-Styrelsernas och vederbörande Chefsembetens hörande, under den 12 Januari 1863, sådant afgifvit; blef målet den 20 Februari samma år remitteradt till Statskontorets och Kammarrättens underdåniga utlåtande. — 48 — Efter det sistnämnda Embetsverk under den 15 Juni samma är sig i ämnet utlåtit, samt äfven Landlförsvarskomitén den 28 November 1864 sig härutinnan i underdånighet yttrat ; blef ärendet den 25 April 1865 åter inför Kongl. Majit i underdånighet föredraget; och då den genom Rikets Ständers framställning åsyftade lättnad i de skattskyldiges besvär vid erläggandet af utskylder till Kronan och särskildt till militiestaten icke kunde, med iakttagande af den dervid gjorda förutsättning om nuvarande uppbördsmäns rätt till sina löneförmåner och om lönernas utbetalning till indelningshafvare lika tidigt som hittills, vinnas, så vida icke för ändamålet anvisas särskilda, till betydligt belopp uppgående medel, dels till ökad godtgörelse åt uppbördsmän och dels till bestridande af indelningshafvarnes aflöning under det första år, sorn ett förändradt uppbördssätt tillämpas, hvartill komme att ifrågavarande förändring icke syntes vara i alla orter af behofvet påkallad eller såsom lämplig ansedd, har Kongl. Majit funnit, att frågan rörande förändring i allmänna uppbördssättet för Arméen för närvarande icke må föranleda till någon vidare åtgärd. 10:o af den den 11 Augusti 1860, angående förändrad organisation af Krigsskolan på Carlberg. (107). Ärendet, som förberedande behandlats på sätt förut blifvit uppgifvit, anmäldes hos Kongl. Majit ytterligare den 14 Oktober 1862, då beslut fattades om Krigs-Akademiens förändring till en Krigsskola, enligt hvad uti Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständer den 24 Oktober berörda år angående Statsverkets tillstånd och behof meddelas. 11 :o af den 15 September 1860, angående ifrågaställa ändringar i Militie Boställsordningen. (126).
Huru ofta händer ej, att i ekonomiska angelägenheter, såsom i fråga om hemmans anslående till reserv-skjuts, vägars anläggning o. s. v., landshöfdingen säger, alt domaren skall undersöka, och på grund af denna undersökning fattar landshöfdingen sitt beslut i saken? Sammanblandar icke landshöfdingen då underdomarens sakkunskap med sitt executiva beslut; och jag frågar, om den sammanblandning, som här är ifråga, om man ändtligen vill kalla den så, skulle vara farligare. Det vore den visserligen icke, emedan det berodde på landshöfdingarne sjelfve att alldeles skilja sig från denna sammanblandning och att alltid öfvertyga sig om alt de fingo förslaget så rättvist upprättadt, som rättvisa står att vinna i landet, då de kunde hänskjuta saken ända till högsta instansen. Detta kan nu icke äga rum, i afseende på de undersökningar, som af domare, på landshöfdingen begäran, i ekonomiska mål hållas; ty der stannar det vid undersökningen, som af häradsrätten lemnäs till lands höfdingen med slutligt yttrande, att saken öfverlemnas till Konungens Bef:h:des upplysta pröfning. Det var ett ännu aflägsnare och i mitt tycke olämpligare skäl, som af Hr Lefrén anfördes, då han sade, att det slutligen kunde gå så långt, att domaren äfven skulle upprätta förslag till militär-tjenster. Sakkunskap är i allmänhet något, som fordras för att kunna handlägga en sak; och jag behöfver icke andraga något mer, för att visa orimligheten af Hr Lefréns anmärkning. Hr Sandelhjelm har fästat uppmärksamhet uppå, hurusom det egentligen vore förtroendet, som borde tillsätta tjensterna; men jag hemställer, huruvida den förtjena!- mindre förtroende, som af häradsrätten blefve utvald, såsom besittande den största erfarenhet och största skicklighet; ty på något annat skulle förslaget icke grundas, om det skulle vara rättvist, och det vore just af rättvisans skipare det skulle upprättas.
61:o 0ör tnföp af en utaf f. b. SaubSfjöfbittgen { Sftorr; bottens tätt, ©enerakdireftörett 9f. (?. 9fo3 itppfÖrb ftatt* ccf> fabttgåibSGpggnab t Suled 62:o 0miuföp af Saub3f)öfttngc;rcftbcu3f)ufet t $ernöfattb famt ttppfötaitbe berftäbe-8 af ett bpggttab meb embetsrum för Sanbt;ftatcn . 63:o 0öv luerf’ftälftgf)etcit af beffutabe förcitffttigctt af beffatt; ntng3luäfcttbet famt be tti;a jerbcböcfcrnaS afffutaitbe ocf) granff; uittg, 24,700 9t:br årftgett imber åren 1861, 1862 ocf) 1863 . 64:o 0ör ffatteförenffittgcnS tiffämpntttg å be tift Sata ftff; locrlucrf attffagita räntor, 2,400 9t:br imber btto btto 63:o 0ör åtcrbcfontittanbe af EronanS btSpofitionSrätt öfiocr 2:ite dpfta floaftoefbruf uttberfagba allmänningar 66:o 0ör fortfättanbe odj loårbaitbc af Äatitererarett (S. <2aub; berg3 famftttgar röranbc ©tnenffa fameraftväfenbet, 300 9f:br år; flgeit uttber 1860, 1861, 1862 ocf) 1863 67:o m beftrtbanbe af Monten ©t.