Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle, emot Riksförsamlingens beslut, någon af de till en bufvudtitel anslagna summor befinnas dragen till annat ändamål, än som under hufvudtiteln hörer, eller något af Riksförsamlingen faststäldt anslag vara öfverskridet, skola revisorerne, i sin berättelse till Riksförsamlingen, härom göra anmärkning mot den embetsman, som anordningen kontrasignerat. De anmärkningar, som revisorerne finna sig befogade att framställa, skola, sedan förklaringar deröfver inkommit, å nästföljande lagtima riksdag öfverlemnas till vederbörande Utskotts granskning och vidare behandling. § 86. R. F. § 103. Hvarje lagtima riksdags Gransknings-utskott eger att äska de i Konungens R. O. § 29. Statsråd förda protokoll, med undantag af dem, som angå ministeriella ärenden och mom. 2. kommandomål, hvilka endast i det, som rörer kända och af utskottet uppgifna händelser, må kunna fordras. R O. § 29. Efter tagen kännedom af förenämnde protokoll, tillkommer utskottet alt afgifva mom. 2. utlåtande, ej mindre öfver anmärkningar, som inom någondera af Riksförsamlingens Kamrar tilläfventyrs blifvit emot ledamöter af Statsrådet i och för utöfningen af deras rådgifvarekall väckta, än ock öfver de anmärkningar, som Riksförsamlingens revisorer af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, kunna i deras berättelse hafva emot Konungens rådgifvare framställt. R. F. § 106. Finner utskottet härvid, att någon Statsrådets ledamot, eller någon för tillR. O. § 29. fjj||e(; förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konunmom. 2. gen gjfyit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar mot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon Kongl. Maj:ts Nåd.
Då hufvudfrågan företages till afgörande, äga Ständerne för öfrigt göra sådana villkor och förbehåll, att deras beslut varda verkställde, samt tillika yttra sig, huruvida i aflöningar och faux frais be. sparingar och ändringar kunna äga rum, hellst det icke mera är ett privat Företag , utan ett allmänt, sorn Staten bekostar, och hvarvid alla anstalter, ledande till controll och besparing, böra vidtagas, och detta, på det ej kommande Ständer må, lika som närvarande, se sig bundne af det obegränsade förtroende före - 334 Den 13 Maji. gående Ständer lemnat en Direction, hvilken äfven så väl sorn andra kan begå misstag, men hvilkas följder äro för betydliga för [fiket, att med liknöjdhet kunna betragtas. För öfrigt anhåller jag om Proposition till bifall af Ut* skottens Betänkande, dock utan att sådan tmå kunna lägga något hinder vid afgörandet af sjelfva hulvudfrägan, enär den en gång förekommer. Ropen om Proposition förnyades. Herr Ankarsparre , Ingemar August: Redan för någon tid tillbaka, då frågan om Götha Canal här förevar, yttrade jag mina tankar e* mot densamma, hvaivid jag nu äfven vill lå> ta bero\ men jag kan likväl ej undgå anmäf. ka, att man alldeles börjat i origtig ända, då man först afgör om Penningeförskott till ett arbete, hvars fortsättning eller upphörande 6edan skall bestämmas. I händelse det besannas, som jag hört sägas, nemligen att 3 Stånd redan fattat sine beslut och bifallit Utskottets Betänkande, så lärer all vidare discussion i ämnet skäligen kunna anses vara öfverflödig, hvarföre jag vördsamt anhåller, att af Eders Excellence, Herr Grelven och LandtMarskalken derom vinna säkrare upplysning, och får jag, i händelse beslutet är fattadt, endast anmäla min reservation deremot. Friherre Boye:
Axel af Silléns Motioner, om afskaf ande af klämtning vid andra tillfällen, än dä eldsvåda inträffar, samt om inskrätrkning i nu brukliga ringningar. Uti tvänne serskildta till Högloflige Ridderskapet och Adeln afgifne och den 12 sistlidne December (ill Lagutskottet remitterade skriftliga anföranden , har Herr Georg Axel af Sillén föreslagit och yrkat, i det ena: att, då de ännu brukliga klämtningar på vissa timmar af dagen , om de fordom varit en väckelse till andakt , nu mera skola förlorat denna betydelse och således ej leda till sitt ändamål, men deremot medföra den olägenhet, att, enär klämtning äfven nyttjas, att dermed tillkännagifva förhandvarande eldsvåda, irring i afseende på denna senare bemärkelse uppstår, i fall eldsvåda inträffar a de timmar, då den vanliga klärntningen sker, all klämtning mätte upphora, utom vid elds addor i Städer ne samt vid kyrkor och i deras granskap på Landet; och i det andra: att, då bruket att ringa tre gånger till Gudstjenst samt klockan 4 om morgonen och klockan 7 om aftonen i Städerne och på åtskillige timmar a Landsbygden vora, om LaglJiskottets Betänkande N;o 18. 3g ej synnerligen skadligt i annat afseende, än att klockorne nötas och kyrkovaktaren besväras, likväl till intet gagnande , helst det syntes tillräckligt, att en gäng för hvarje Gudstjenst gifva församlingen tillkänna, när Gudstjensten begynner, samt morgonoch aftonringningarne ej vore annat än lemningar a£ catholske och kloster-författningir , ringningarne måtte inskränkas till en enda får hvarje Gudstjenst, nemligen sammanringning en , till ringning för döda och vid begrafningar, när vederbörande det åstunda, samt till de tillfällen, då ringning af Regeringen päbjudes. Vid granskning af dessa förslag har hos UtBkottet i betraktande kommit i a)
Maj. läggning oell discussion öfver en sådan fråga, kan vara affattadt på sina 20 å 3o ark, och ändå icke innehålla något statsrådsprot., utan en discussion öfver en regeringshandling, som varit föremål för anmärka., oell således icke något otillåtlig! eller som hör hemligt hållas. I sådant full lärer den analogi, sotn de värde ledamölerne finna emellan Statsrådets och Const.Utsk:s prot., böra förfalla, och man komma till den slutsatsen, alt det mäste bero af Const.Utsk. alt bedomina, huruvida dessa prot. må tryckas eller icke, d v. s att Const.Utsk. är den vederbörande, på hvilken utlemnandet af dessa prot. ankommer, betraktar jag detta å ena sidan, saint å den andia hvad Gr. Horn anmärkt i afseende på StatsUtsk., så lärer R. o. Ad. finna, alt allt hvad man ordat endast bestått uti att rifva regn öfver ingenting, och om man icke kan undra på, att motionärens politiska vänner vilja, genom uppstaplandet af en massa utaf ord och fraser, gifva åt motionen all möjlig vigt, så reducerar sig dock del hela till en verklig nullitet och kommer äfven som sådan att af Svenska folket betraktas. Hr Lefre'n: Hvad som af Svenska allmänheten kommer eller icke kommer att som en nullitet betraktas, leinn ir jag i sitt värde, Många nollor torde finnas, som tro sig vara något annat än nollor. Jag begärde egentligen ordet i anledn. af Gr. Anckarsvards yttrande, men som han vid slutet deraf förklarade, det han ämnade lemna rummet och verkligen icke heller nu är närvarande, så vill jag ej borttaga tiden genom anförande af hvad jag ämnat. Hr Dalman, som yttrade sig slraxt efter förbemälde Grefve, ordade åtskilligt, och det märkligaste var, att Hr Dalman, underförklarande, att ingen här ägde rätt alt utföra något actorat öfver Ulsktns handlingssätt, tilläde, alt Svenska folket icke skulle vara Frih. Cederström någon tacksamhet skyldigt för hans åtgärd i afseende på framdragandet af dessa handlingar.
M:t anbefallde förberedande undersökningar och åtgärder, ännu icke utgått, får Utskottet vördsamligen föreslå, att i stället för det förut beviljade men obegagnade anslaget för merberörde Vattenlednings anläggning, enahanda belopp hädanefter årligen under fem år måtte dertill beviljas, dock med iakttagande af de dervid förut bestämde vilkor: att medlen, i förhållande till behofvet för det sätt, som förut förandet kominer att af K. M:t antagas, till Förvaltningen af SjöÄrenderne utbetalas, emot serskild och speciel redovisning för användandet, hvilken bör underställas R. St:rs och deras Revisorers granskning; att anslaget endast användes till Matcrialiers anskaffande och att ar - Betänkande n. 29 tetet, utan ersättning, genom ÖrlogsFlottans försorg, verkställes; att Vattenledningens framtida underhållande af Flottan besörjes, samt att Carlskrona Stads innevånare, enligt deras åtagande, till underhållskostnaden årligen bidraga med i5oo R:drB:co och för hvilkas erläggande serskild förbindelse bör Staden affordras. Beträffande medlen härtill och hvilka, enligt It. St:rs förra beslut, borde af Fullmägtige i RiksgäldsContoret genom StatsObligationer anskaffas, enär, enligt 1823 års Stats-reglering, utgiften ej kunde anvisas på StatsVerkets Inkomster, såsom för andre oundviklige och angelägne; så skall Utskottet, då den definitiva Stats-regleringen hunnit fullbordas, uppgifva den tillgång, som för ändamålets vinnande kan förefinnas. Memorial. Det är anledning till anmärkning emot Föredraganden för KrigsÄrenderne, hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Memorial.: Det är anledning till anmärkning emot Föredraganden för Handelsoch FinanceÄrenderne, hvarom Re - 3o Stats-Utskottets miss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Ullätande, i anledning af erhållen remiss i fråga om sättet för utfärdandet af ändringar eller tillägg i gällande Författningar.
»Ja, mina små turturdufvor», sade fru Björk med sin vanliga glädtighet, »det gör mig verkligen ondt att jag skall behöfva störa er, men det är några rent praktiska saker, som jag i egenskap af svärmamma måste tala med Börje om. Så t. ex., när ha ni tänkt er att bröllopet skall stå?» »Jag ville gerna att det skulle bli i November», svarade Börje, »men jag har inte frågat Marianne.» »Nå, hvad säger du?» Hon vände sig till sin dotter. »Det kan mamma och Börje få talas vid om», varade denna med ett uttryck af trött misshumör, men endast ett litet kysstäckt misshumör, med framskjutna läppar och något i pannan som ville föreställa rynkor. »Nej, kära barn, det går då rakt inte an», sade modern afgörande, »nog måste du säga hur du vill, det kan du väl förstå.» »Nå, så i slutet af November då.» »Jag har sannerligen inte lång tid på mig», sade frun, »och derför får jag nödvändigt ha en smula besked af dig, Börje, hvad du har i bosättningsväg och hvad du inte har.» »Ack, kära mamma, jag har, tror jag, allt som behöfs, och hvad som fattas kan jag skaffa; mamma skall inte bry sig om att bråka sin hjerna med allt det der. Mor har försett mig så rikligt med både sängkläder och linne, att jag knappt vet hvar jag skall göra af mer, om jag än fick det.» Fru Björk välsignade i sitt hjerta denna bondgumma, ty hon kände allt för väl till sin mans affärsställning för att icke med en rysning tänka på alla dessa utgifter och huru det skulle bli möjligt att låna upp penningar till dem. »Ett par af rummen stå omöblerade», tillade Börje, »men dem skall jag göra i ordning så snart Marianne varit derute och sagt sin mening om saker och ting. När kan jag få vänta er?» Han vände sig hälften till Marianne och hälften till sin svärmor. »Ack, det var sant!» utbrast Marianne, »om en fjorton dar skall jag vara tärna på min ena kusins bröllop. Då är det klart att du blir bjuden som min marskalk. Kom ihåg det.» Börje antog en komiskt förtretad min.
Visserligen omgifves Sverige af hafvet, men hvarje tanke pä att helt och hållet grunda ett lands försvar på förhindrandet af en fiendtlig landstigning mäste numera såsom felaktig förkastas, och då ej ens den största af alla sjömakter vågar i detta hänseende uteslutande förlita sig på sin flotta, så vore det ännu mindre möjligt för en svagare makt att på sådant sätt skydda sig mot en starkare. Då således möjligheten af en fiendtlig landstigning måste medgifvas, är del ock klart alt fienden, om han har flitt val, skall företrädesvis rigta sitt anfall mot den punkt, som tillåter honom att med ens tillfoga landet det kännbaraste slag; och om en punkt finnes, som i sig förenar stor militärisk och politisk vigt, och genom hvars intagande han kan på en gång djupt förödmjuka landel och gifva dess försvar ett svårt sår samt i hög grad befrämja sina egna vidare anfallsrörelser, så skall han säkerligen företrädesvis utse denna punkt till mål för sitt anfall och anstränga sig i det yttersta att söka bemäktiga sig densamma. Men på Sveriges kust finnes icke någon punkt, hvilken till den grad som Stockholm förenar nämnda egenskaper, dels genom sitt läge, dels såsom varande rikets hufvudstad.
Då nu ånyo föredrogs Stats-Vtskottets den il dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 186, i anledning af gjorda anmärkningar vid Statsutskottets Betänkande N:o 3i, i fråga om frihet för Immetorps Hyttelag i Carlskoga härad att till Kongl. Maj:t och Kronan erlägga tionde tackjern förblef Ridderskapet och Adeln vid sitt redan den i5 sisth April, medelst bifall till Betänkandet N:o 3i, fattade beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Memorial N.*o 16, i anledning af 36 Prot. Uldr. d. \\ Julii i83f. ett fran" Constituiions-Utskattet till Bevil nings Utskottet ankommet ProlocoiIs-Utdrag med afseende å Rikels lloglofjige Ständers olika beslut i frågan, huruvida Herr Grefve Cronhjelm , O, A,} motion, angående städernes tolag, bör af Bevillnings-t)iskottet lill behandling upptagas, och sedan, genom ankomnePrutocolls-Uldrag från Högvordige Preste-Ståodet af den 4:t'e ocb hån Vällo-flige Borgare-Ståndet af den 8 dennes, in_ hemlats, att desse Stånd ansett ofvannämnde motion böra af Allmänna Besvärs• och Oeconomie-Utskottet behandlas, beslöt Bidderskapet och Adeln, då Hedervärda Bonde-Siåmlet, lika med Bidderskapet och Adeln, ansett motionen af både Bevillning - samt Al männa Besvärsoch Oeconomie-Ut kotten böra upptagas och då således, i fråga om remissen, två Ständ stannat emot två, alt, jemlikt 44 §• 3'dje Momentet Riksdagsordningen, till Constitutions Utskottet öfverlemna alt afgöra, hvarthän frågan bör förvisas; hvarjemte Bidderskapet och Adeln lade Bevillnings* Utskottets Memorial K:o 16 lill haudlingarne.
Ja, med skalden kan äfven jag utbrista: » den gamla, gamla visan, den följer mig hvar jag är! » För ett par år sedan vistades jag någon tid i en mycket besökt pension i London. Det är en brokig samling man möter på ett sådant ställe, och 188 nog gifves det tillfällen att studera typer. Jag kan likväl icke säga, att mitt första intryck af sällskapet, då jag såg det samladt vid tabled ' höten, var synnerligt fördelaktigt eller ägnadt att ingifva lust till närmare bekantskap. Dock var det ett ansikte, som genast tilldrog sig min uppmärksamhet och väckte mitt intresse. Det tillhörde en ung tyska, vanligen blott kallad » Fräulein », ty hon var för tillfället den enda kvinnliga representanten för sin nation. Hennes drag kan jag ej nu fullkomligt påminna mig, men jag tror ej, att hon egentligen kunde kallas vacker. Hyn var mycket blek, ögonen mörka, håret nästan svart, slätkammadt och hopfästadt lågt ner i nacken. Hon var alltid enkelt och smakfullt klädd, vanligtvis i en tunn, hvit blus till en mörk kjol. Hela hennes väsen var ovanligt kvinnligt, men det mest tilldragande hos henne var ansiktets uttryck. Det var på samma gång så obeskrifligt mildt och så djupt vemodigt. Bakom hennes vackra leende vår det, som om en sorg skymtat fram, men icke en sorg som gjort hjärtat bittert och hårdt, utan mjukt, ömt och känsligt. Det är något förunderligt och oförklarligt i den sympati, som inom oss kan födas för en människa i samma ögonblick vi se henne för första gången och som kan komma oss att känna liksom om vi förstode, ja, nära nog älskade henne, utan att vi i själfva verket veta det ringaste om henne. Min sympati för » Fräulein » var besvarad, ty hon hade äfven genast känt sig dragen till mig och följaktligen voro vi mycket snart goda vänner. Hon berättade mig om sitt hem i Tyskland, om sina föräldrar och många syskon, som hon ej återsett sedan hon för fem år sedan lämnade dem för att själf förtjäna sitt uppehälle som guvernant i England. Senast hade hon haft plats hos den rika och förnäma lady P., som var änka och med sina barn bodde på ett stort herresäte, Radcliffe Hall.
Kejsaren likaledes: han hade ock fått två korgar, utan att räkna andra, som tillfallit tyska prinsar. Polen likaledes: det hade fått tre. Spanien, Portugal, England, Ungern, alla spekulerade på den nu lediga jungfruhand, som tycktes dem så passande att upphjälpa klena affärer och tillförsäkra deras prinsar hemgiften af en stormakt. Det vardt ett tassel i världen, såsom af hvad man i våra dagar skulle kalla en europeisk kaffekongress, och kurprinsen Fredrik Wilhelm var icke sen att strax därpå förmäla sig med en prinsessa af Oranien, såsom bevis att han ej var så illa anskrifven hos det täcka könet, som hans belackare påstodo. I Stockholm var man vid denna tid orolig för hären i Tyskland, hvarom man endast visste, att Torstenson belägrade Leipzig och att ett fältslag väntades. Den unga drottningen och det likaså muntra hof, hvilket redan begynt samla sig kring hennes omyndiga person, lät dock icke hindra sig af krigsryktena att taga lifvet gladt. Man hade, en frostig novembermorgon, pröfvat sina skridskor på den första nattgamla Mälareisen, och drottningen hade varit en af de djärfvaste. Det hade gått illa; en kammarjunkare hade fallit in, sällskapet måste besluta sig för att invänta nästa nattfrost. Man var på återväg från denna misslyckade färd, när någon anmärkte, att gamle riksrådet Skytte, som för några dagar sedan ankommit från Jönköping, låtit anmäla sig till audiens i slottet. Kristina befallde sin kusk att köra till Skyttes hus. Hon sökte ett stöd hos denne lärde, kloke och djärfve statsman, som varit hennes faders lärare och nu var Axel Oxenstjernas farligaste motståndare. Huset var nästan tomt och obebodt, sedan dess ägare bortflyttat. Ingen tjenare mottog de ankommande. Drottningen steg oanmäld uppför en obekväm trappa till andra våningen, åtföljd af sin yngre kusin, furstinnan Eleonora Katarina. De funno en stor, tom sal, hörde muntra flickröster i rummet bredvid och stannade vid en halföppen dörr. Här är lärdom i luften, anmärkte furstinnan. De tala latin därinne. Bättre upp. De tala grekiska, skrattade drottningen och inträdde i rummet.
Stats-kontorets förtjenstfulla omtanka och noggrannhet vid de allmänna medlens förvaltande, kunna Revisorerne likväl icke hysa de. betänkligheter, sorn mot förslaget blifvit framställda, eller dela den farhåga Kongl. Stats-kontoret yttrat beträffande bankerna och de förluster, som antydts kunna uppstå genom deras möjligen inträffande oförmåga att fullgöra ingångna förbindelser. Revisorerne anse således de skäl Kongl. Stats-kontoret anfört emot berörde hemställan icke böra tillerkännas den vigt, att desamme omintetgöra ett förslag, som, enligt Eevisorernes åsigt, förtjenar vinna framgång, synnerligast som ifrågavarande förslag numera icke afser användandet af vexlar utställda på enskilda personer, utan endast sådana, sorn af i behörig ordning oktrojerade banker skola infrias. Fördelarne af så beskaffade postremissvexlars begagnande vid öfversändande af statsmedel äro af föregående Revisorer tillräckligt angifue, och skälen dertill torde icke behöfva upprepas. Endast en omständighet, hvilken Kongl. Stats-kontoret uti sitt sednast afgifna utlåtande icke synes hafva tagit i närmare öfvervägande, hafva Revisorerne funnit sig böra framhålla, nemligen den, att, genom införande af postremissvexlar af ofvan omförmälta beskaffenhet, större belopp, sorn nu genom poströfverier icke sällan gå förlorade, skola Postverket, d. v. s. det allmänna, besparas; och fä Revisorerne i sådant afseende upplysa, att, enligt Revisorerne meddelad uppgift, ersättningar för medel, som vid poströfverier bortkommit, under de sednast förflutna 5 åren uppgått till 269,340 R:dr 76 öre, hvaraf likväl sedermera till piostkassan blifvit återlevererade 183,912 R:dr 89 öre Emit.
Humla odlas åter mera allmänt till husbehof och på åtskilige ställen jemväl till afsalu, hvilket sednare i synnerhet äger rum i Hesselskogs och Dahlskogs Socknar på Dahls-Land, samt i Kinds Härad af Westergöthland, derifrån afsättning^! till andre orter är betydlig. Kummin växer i åtskillige trakter sjelfsådd på ängarne, och skördas å Dahls-Land äfven till afyttring utom orten. Rofvor, Morötter, Kålrötter och Kålsorter odlas öfverallt af Allmogen, till husbehof, och fruktträd träffas stundom äfven vid Allmogens gårdar; men finare trädgårdsväxter och större fruktträds-planteringar finnas i allmänhet endast vid Ståndspersoners Egendomar. Inom de Socknar af Länet som gränsa nära intill Götheborg, äro ställen der trädgårdsskötseln drifves såsom näringsfång. ilin I frågan örn antagne nya methoder vid jordbruksskotseln, eller nya inrättningar lill arbetskrafters besparande dervid, må nämnas att, egenteligen på Dahls-Land, har Engelska flåhackningsoch jordbränningsmethoden, som funnits ofta förstöra matjorden, lemnat rum för ett annat odlingssätt med bränning efter plog, sålunda, att blott en plogskifva i hvarje åkerteg sönderskäres, uppställes och brännes, hvilket sätt besparar arbete och föitär mindre af matjorden, inell befordrar ändock bördigheten. Användandet af granris, i stället för spillning, vid potatoes-planteringen är jemväl ett i sednare åren uppfunnet hjelpemedel, som efter hand allt mera antages. Nya redskap för jordens häfd äro deremot icke antagne; men de vanliga, plogen och harfvan, bringas af hvarje omtänksam jordbrukare i det skick att jordens redning dermed kan åstadkommas. Undantagande »4 Trösk-Machiner och Väder-Harpor till säds rengöring, hvilka vid större Egendomar begagnas, hafva mechaniska inrättningar, till besparande af arbetskraft, icke eller kommit i allmännare bruk.
Commerce-Collegium kan dessutom, efter eget anförande och hwad hittils stedt, achalia tillgång till Löneförbättringar af den under Collegii disposition särstilt stående Fond; och om ändring i Bergs-Collegii göromål tvid en närmare reglering ssuye finnas lämpelig, att alla blott juridista eller egenteliga Rättegångsmål frångå Collegii åtgärd och befattning; sa torde betydeliga indragningar derstädes kunna steTill förbättrande af bägge desse Cvllegiers qwarblifwandc Ledamöters och BeljeningS Löner är således att förwänta ärforderlig Fond inom de Statssummor, desamma nu äro ansiagne, utan att något nytt anstag för dem nu synes wara behöfweligt. Kammar-Rätten har uppgifwit de indragningar i dess Stat, som den anser möjelige; och desse synas blifwa fullt swarande emot den tillökning som för Ledamöter och en del af Betjeningen kan anses ffälig och nödig. Kammar-Rätten är dessutom ett sädant Werk, der största delen af bade Conloirsvch Cantzli-Betjeningen njuter andel dels kill 2 c och dels till 40 Procent af de Anmärkningar, som genom flit och uppmärksamhet göras; och det torde icke wara förenligt med deras Tienstemanna bestämmelse, att genom förökade Löner sätta dem utom allt beroende af den uppmärksamma granstning, sein är grundad i WerketS organisation och fa hufwudsakeligen tillhör deras Trenstebefattning. Hwad deremot angar Kammar-Colleoium och StatS-Contoirct; sa är förhållandet med tem, och de der förefallande göromål af en annan och helt ssilj - Den 9 Julik. »295 stiljaktig bestaffenhet, och hwilka altfa bära ur en annan synpuntt betraktas.