Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar , infödd eller fremmande, af hvad Stånd, härkomst eller Clhristelig troslära sorn heldst, skall vara berättigad, att ingå i handel och i den ordning, som i denna författning föreskrifves, derå vinna burskap, hvarvid likvål, hvad utlåndningar angår, vederbörande ega att i öfrigt ställa sig lill efterrättelse de särskilda förordnanden, sorn rörande frågan om tillstånd för fremmande i allmänhet, att i Riket inkomma , redan åro eller framdeles kunna blifva ■vidtagna, §• 3, För att erhålla burskap å handel, erfordras att hafva fyllt ^5 års ålder: alt ega tillförlite-» lige vitsord om stadga samt god Christendomskunskap och frågd : att ställa säker och godkänd borgen för de sex första årens utskylder till Kronan och Staden: och att vid förhör, sorn anslälles af stadens Handelssocietet, med biträde af vederbörande ScholLårare, om så åskas, visa sig ega, jemte försvarlig insigt i Fådernes-s LagUrskottets Betänkanden. 101 landets Historia och Stats-kunskap, grundelige insigtcr i så val de kunskapsgrenar, hvilka för handelsyrket ligga till grund , som i det practiska af dess utöfning. Fordringarne i sistnämnde afseende blifva, uppå vederbörandes förslag och efter sakkunniges hörande , af Kongl. Maj:t i Nåder beståmde genom utfårdande Keglementen , särskildt för Stapelståderne och sår skildt får Uppståderne, I afseende på den , såsom vilkor för inträde i handels-yrket, föreskrifne åldern, må Magistraten, efter HandelsSoeieteteris hörande, bevilja undantag, då utmärkta insigter och synnerlig bepröfvad stadga dertill föranleda; dock att ingen må till Handlande antagas förr ån han vppnått myndige år. S5« Enkor äfvensom personer af qvinnkönet, de der blifvit myndige förklarade, ege, under hår ofvan stadgade vilkor, enahanda rättighet att vinna burskap å handel, som män. §• 4.
De till Handpennin» gar upförde . 4166 52 — Hosförtärings medlen 20,666 52 — LivrLr beklädnaden 1,701 52 4 Diverse förefallande Extra behof - 4,092 42 8 Hästarnes underhällande 1,592 , Al de till Hans Kongl. Högherv Egne förnödenheter, samt Hof och Stall - BetjeninTransp. 52,127 43 — is46 Den 22 November. 1 Träns». 32,127 43 — gens aflöning m. m, »»förde, komina ari med delta är uphörg och förswinna . 9,733 Zr __ . 41,861 26 —a Deremot komma uppä Allmänna Indragnings - Slaten q!r flyktas följande Löner och Prosioner. som ivid Innehafwarenas afgång elier Dctze 12,575 Rdr iz fl. torde Lock till en betndclig del förjwinna om Fongl. Majtt efter StatsU. ffolkcrs yttrade underdåniga önffan täckes till Dest Egen och Hans Kongl. Höghet Thronföljarens HofSrac emplojera fä mänga af detze Personer, som ttiöjeligen kunde till tjenstgöring anwändas. äertig Larl; Lif-Drabanter. 1809 ars Stat uplager . 5,8 Härutaf kommer akt genast indragas, De till Kostpenningar »»förde , 1,034 8 — Häste-Utfordringar . 1,69.9 8 — Betlädningen för z vice Corporaler och 30 Drabamcr . 1,158 4 — Till Diverse Embetsman och Betjente samt Hof-Fruntimmer till ett sammanlagdt belopp af . befordran indragas, nemligen 1S,Z7Z 13 —.
Så är det i Frankrike , och i alla mig bekanta länder, utom, som jag nu förnimmer, i England. Att Lord High-Chancellor är Ordförande i Öfverhuset är säkert. Jag vill ej i ovissheten påstå , att han ingen Domare-befattning utöfvar, men vågar tro, att, om så är, denne ändå icke kan jemföras med en sådan ordinarie och permanent Domare-tjenstgöring, som den , hvilken vår Justitite Minister i Högsta Domstolen förrättar. I alla fall har han säkert den befattning med Lag-förslag , som jag Önskar måtte tilläggas vår Justitia-Minister. Herr von Hartmansdorff) I händelse man skulle anse JustitiEe-Ministern icke böra vara åklagare sjelf , så finnas underlydande AdvocatFiscaler och andre tjenstemän, åt hvilka han då , likasom Justitiae-Cancelleren nu, kan uppdraga åklagare-befattningens utöfning vid Domstolarne. Men det är vigtigt att Ministern är den, på hvilken det beror, att handhafva Lagarnes verkställighetEn värd Ledamot har trott Justilia;-Cancellerens Embete ändock böra bi behållas. Men jag bekä'nner mig icke veta hvartill det skulle tjena, om han ej längre för - '88 Den 1 December f rn. blefve högste åklagare , och om Högste Domstolen sjelf blefve Chef för sin betjening, eller för Justitias-Revisionen. Jag vet ej heller hvarföre Justitire-Cancelleren skulle öfvervara alla befordrings-ärender ; om man icke fordrar, att han skulle känna alla personer, hvars befordran komme i fråga, samt deras duglighet i sina yrken , och med detsamma förstå yrkena sjelfva , hvilket vore omöjligt för en man. Om till exempel en Sjö-Officer icke uppfyllde sin skyldighet , eller icke är skicklig såsom Sjöman , huru skall Justitire-Canceileren förstå det? Endast öfver Lagskipningen bör hans omdöme kunna äga vitsord.
Denna motion remitterades till Stats-Utsk:t och kommunicerades med de öfriga Biks-Stånden. Efter föredragning af Gr. Posses, Arvid, d. 8 dennes bordlagde motion N:o 20, ang:de förändring i sättet för påförande af bevillning å enskilda sedelutgifvande Banker, blef motionen till Bevilln.-Utskrt remitterad. Föredrogs Hr Belfrages, Johan Gustaf Wilhelm, d. 8 dennes på bordet lagde framställning i fråga om pollets utlemnande på grund af en utaf Hr von Konow, Georg Wilhelm, utfärdad fullmakt. Hr Gr. och Landtm, hemställde, huruvida B. o. Ad. behagade medgifva, att polett finge till innehafvaren af den ifrågav:de fullmakten utlemnas. Bopades ja. Den 11 November e. m. 93 Föredrogs och bifölls ett från Bevilln.-Utsk:t inkommet Mern. N:o 1, ang:de tillökning af Utsk:ts tjenstemannapersonal. Anmäldes och bordlädes: Banko-Utsk:ts Mern. N:o 1, med öfverlemnande af Bankofullmäktiges berättelse; samt Riddarh.-Utsk:ts Utlåt:n: N:o 1, ang:de tryckningen af R. o. Ad:ns protokoll vid innev:de Kiksdag; och N:o 2, i ani. af Frih. Raabs, A. C., motion ang:de åtgärder för skyndsammare uppsättning och offentliggörande af R. o. Adms diskussionsprotokoll. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 11 November 1865. Plenum kl. 6 e. m. Justerades protm för den 24 och 25 sistl. Oktober. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, som K. M:ts Nåd. Propos. ang.
T \ en framställning vi under denna rubrik i n:r 18 af Idun gjorde till vår låsekrets — att vara oss behjälplig vid samlandet till konung Oscars förestående jubileum af en minnes-skatt från Tians personliga umgänge med sitt folk — synes glädjande att omtala ha väckt allmänt intresse och bidrag ha redan börjat inflyta. Vi bedja att ännu en gång på det varmaste få lägga denna sak och den nämnda framställningen i n; r 18 på våra läsarinnors hjärtan. Ingen, som kan hafva något om än aldrig så obetydligt att andraga, bör hålla sig borta af liknöjdhet eller af fruktan för sin ofullkomlighet vid den skriftliga framställningen. Ju rikare och fullständigare det material blir, som härvid ställes Ull redaktionens förfogande, af dess större värde kan naturligtvis det slutliga urvalet blifva, och de möjliga formella bristerna skola vi med beredvillig tacksamhet afhjälpa. Som en uppmuntran ha vi utfäst en minnesgåfva i en form, som synes oss väl harmoniera med sakens innebörd. Med anledning af jubileet har ett stort charmant porträtt af konung Oscar i amiralsuniform efter en fotografi af Gö- sta Flormån blifvit utförd i färgtryck och betingar i konsthandeln, i praktfull förgylld ram med sniderier under kunglig krona, ett pris af 40 kronor. Foldet bidrag under rubriken: » Hvad jag minns om kung Oscar », som bland samtliga insända mest tilltalar oss, komma vi att som en heäersgåfva till insänf LINNE|VIÄGARIN. Drottninggatan 5 3, 205 Stockholm, — Bakom guldsmedernas lysande montrer utbreder sig i en lätt och luftig cirkel de stora glasbrukens sköra och läckra alster af genomskinlig kristall oeh finslipadt glas. Här hafva vi de välkända produkterna från Kosta, Glafva och Eda, hvilka bruk upptagit en djärf och lyckad täflan med Ungarns världsberömda glasbruk. Från glaset är icke många steg till porslinet. Rörstrands och Gustafsbergs storartade montrer falla strax i ögonen, där de äro uppförda till vänster och höger, alldeles midt emot hvarandra och liksom utmanande hvarandra. Det är svårt att döma om, hvem af de båda som tager priset.
Sedan Hans Bxcellence Herr Grefven och HofCancelleren blifvit på vanligt sätt ut" beledsagad, upplästes och lades på bordet KooghMajus Högstberörde Nådiga skrifvelse. Herr von Heyne, Georg: Vi finne öCh kahne något hvar, att Riksdagen blir längre, än vi föreställt o'ss, o'C'h mycken fråga är ännu in* om oss när den slutas. Då vi, sorn i arbetsväg följa ärenderna, kunna göra en sådan fråga, så är det visserligen mindre underligt, att dörj i landsorterne tidt och Ofta framställe^, Jag; vågar derföre förfråga mig, hvarföre de bulletiner, Som tillförene hos Ridderskapét och Adeln trtgåfvos, na mera upphört. De gifva visst icke många upplysningar om resultaterne af de ämnen, sorn här förekomma, mert man ser dock' deraf, hvad som verkeligeri blifvit discuteradf. dag hade för min del derföre önskat, att bulletinerne blifvit fortsatte; och har äfven hört flere både här och i lands* oiterne yrka det, samt skulle tro, att dét för Ridderskapet och Adeln vore tillfredsställande, att det blef bekant, hvad Riksdagsmål här behandlas och afgöras. Väl inser jag, att RidtdarhusSecreteraren och vårt Cansli h: Jtet att göra, men ^ag tiTlförsér mig c Din 30 September f. fris 44g Herr RiddarhusSe'creterarens yttrande i början af Riksdagen; och anhåller, att om icke något särskilt beslut sedermera inställt|bulletinerne, desamma hädanefter ina fortsättas. Undertecknad RiddarhusSecreterare s Det å’r en sanning, att sedan medlet af Junii månad, icke någon af ifrågavarande bulletiner varit uti Tidningarne införd. Anledniugen härtill har varit, att den enda TidningsRedactionJ sorn anmält sig till bulletinernes utbekommande, nemligen Allmänna Journalen, tycktes redan under loppet af Maji månad vara mindre nöjd roed införandet af nämnde bulletiner,' emedan de upptogo ett större rum uti Tidningen än andra artiklar medgåfvo.
St. nu viddetta riksmöte så afgöras och bestämmas, alt icke denna kinkiga fråga vid hvarje riksdag skulle blifva föremål för öfverläggning; men då majoriteten bland R. St. ar af den tanken, alt det är nyttigt och angenämt för Ständerna att vid hvarje riksdag få sådana besynnerliga frågor att lösa och behandla, så är det naturligt, att en enskild mans bemödanden deremot ingenting kunna uträtta. Jag vill hafva äran tillkännagifva, att detta betänk., som nu efter återremiss kommit till R. St. och nu är föredraget, icke står alldeles tillsammans med mina önskningar , ehuru jag häremot icke anmält någon reservation. Jag hade också trott, att bankens ställning, ehuru fördelaktig den må anses vara, dock hade behöft en ytterligare förstärkning, och jag hade velat gifva den en reservfond. Det är således måhända från mig, som det förnämligast blifvit fråga om en sådan åtgärd, ehuru BancoUtsk:s majoritet beslutat den på ett annat sätt, eller såsom en reservfond. Det är naturligt, alt det ar förenligt med mina åsigler helt och hållet, att banken ytterligare consolideras. Skälen äro, hvilket ock synes nf BancoUtsk:s raisonneinent, att fluctuationen af silfvercassan, sedan realisationens början, visat sig vara så stark, att genom vexlingen har utgått mer än som influtit, och att detta förhållande torde hafva visat en betydlig underlägsenhet mot hvad Ständerne vid beslutets fattande påräknat, derest icke en tillfällighet gjort, att bruksugarnes hypothekscassa införskrifvit milliontals af myntbara metaller, för hvilka naturligtvit sedlar blifvit utgifna. Jag har dessutom trott, att en bank, sådan som vår, som varit ute för så beskaffade öden , borde , när det kunde ske och isynnerhet när det kunde ske utan landets betungande, af R. St. såsom dess garanter consolideras af sitt öfverskott, icke allenast i sjelfva verket genom att såsom capital gömma de medel som influtit, utan också genom användande af bankens tillgångar på ett sätt, som kan tranquilisera alla dem, som ännu mot densamma kunna hysa något tvifvel.
Majit, angäende Landt - Tullarnes indragning akt! stället förorden: erhållit tillförlitlig underrättelse derom: hwilka borde utgä, skulle sättas: Riksens Ständer förmoda; Och blef berörde ändring af Prcste-Ständet godkänd. Itc supra. Ux Urotocollc» st. II. ^lM^vIst. Utdrag af Protocollet, hällit hos Högwördiga PrestcStändet, den 2 April 18^°. S. D. Wid stutelig öfverläggning om Riksens Högloss. Ständers Bewillnings-Utstötts den 31 nästlidne Mars uplaste utlåtande öfwer de anmärkningar, hwilka af Riks-Ständen blifwit gjorde emot Utskottets förnyade Project till Bewillnings-Förordning, beslöt PrcsteStändet, att för sin del antaga berörde Project med Le rättelser., hwilka Utskottet sednast föreslagit, och de förändringar, hwilka uti Preste - Ständers Protocolls Ut - Den 17 April. 627 Utdrag af den 31 nästlidne Martti blifwit yrkade, delS ock här nedanföre antecknade finnas, nemligen: l-o Dä Utskottet tillstyrkt bifall till Preste-Skändets 10 de Anmärkning, innchällande det tillägg:
S.D. ^edan Högwördige Prest-Ständet genom meddeladt Protocolls,Utdrag, till Allmänna B?- swär-r 'rzrv Den 9 Julik. swär§- och Ekonomie Utskottet aterförwist Prosten Dmor Mellgrens Memorial, angående inrättning af en practik BergS-Scbola i Fahlun; Be, Hutade Bonde-Slänket innehälla med widare pröfning af detta ämne, intill defl Utskottets ytterligare Utlåtande inkommer. Ut suxrs. klx xrotocollo, 6. LrinlciNLN. Utdrag af Hrotoeollet, hållit hss Heder, wärda Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 9 Huli» izis. S. D^ster förnyad föredragning af Allmänna Beswarsoch Economie-Utjkottets d. 8 sistl. Junii afgisne och päföljande dagen pa Bordet lagde Betänlande, angående BränwinS-dranningen med de flere dertill hörande omständigheter, stadnade Bonde-Standet i följande Beslut: i:o Ingen Bränwinsbränneri,panna får i Stad eller pa Landet öfwerstiga 90 KannorS ryind eller storlek, wid mätningen af en Panna med wänlig Hatt frän bottnen till Halsen, och pa en Panna med Conisk Hatt ifrån bottnen upp till Kranen, dock sa, att wid all mätning afseende icke göres -ä v till högst z kannors större rymd för det sa kallade kckrummet. 2W En Bränwtns-Panna, hwars högd under, stiger en Tredjedel af desi diameter, får ej öfwerstiga hälften af den Pannerymd
Öfrige uti 5 § af nu gällande stämpel-pappers-författning pag. 20 och 21 införde bestämmelser, så vidt desamma ansetts böra bibehållas, igenfinnas uti 4:dc, 5:te och 6:te af Utskottets förslag § 4. Denna §, som motsvarar § 6 (pag. 21 — 26) uti nu gällande författning, angår stämpel å fullmakter, konstitulorialer, förordnanden och afsked från Rikets embetsverk och andra offentliga myndigheter. Föreskrifterna om stämpel å fullmakter m. m , hvarigenom tjenster med verklig lön tillsättas, äfvensom angående konstitulorialer på behaglig tid, samt angående stämpel-afgiften för under-officerare och underbefäl m. fl., innefatta, med någon redaktions-förändring, hufvudsakligen samma stadganden, som igenfinnas pag. 21 och 22 i nu gällande författning. Stadgandena dels i fråga om utnämning till beställning utan län på stat eller dervid lön först framdeles kommer att åtnjutas, dels angående det fall, då 16 Bevihnings*Utskottets Betänkande Jtä 22. beställning tillsättes genom ordres, öfverensstämma med hvad derom pag. 24 i till gällande författning Annes föreskrifvet Stämpel-beloppet å Justitie-kanslerens fullmakter för landsfiskaler är lika, som enligt nuvarande författning pag. 20 Annes bestämdt, endast med den skilnad, att lägsta beloppet blifvit förhöjdt från 4 R:dr 50 öre till 5 R:dr. I afseende på stämpel-beloppet för åtskilliga personer, som ej hafva ständig lön, äro nu gällande stämpel-afgifter i det närmaste bibehållna, endast med den ändring: att stämpeln å fullmakt uliemnals: för Hof-rälts-kommissarier från 7 R:dr 50 öre till 8 » för skeppsklarerare i städer utom Stockholm från 42 R:dr 50 öre till 15 » för sockenskrifvare från 1 R:dr 45 öre till 1 » för vikarier och substituter från 60 öre till — 50 öre; hvarförutan antagningsbref för mästersvenner, hytledrärigar och uppsättare ansetts icke böra med stämpel förses.
Hon kunde hafva bedragit mig! — utropade han och slog sin knutna hand för pannan så våldsamt, som om han ämnade krossa sin hufvudskål, hans ögon gnistrade, och den beherrskning, hvarom han nyss talat, tycktes nu åtminstone vara temligen obetydlig, han marscherade åter några steg med häftighet, stötte med vild fart emot bordet och kastade sig slutligen gråtande i soffan. — Min stackars Gordon, — sade Astley deltagande, — sansa dig nu! Betänk, att du ännu ingenting vet, som berättigar dig till denna förtviflan; du säger ju, att hon är sjuk, hur kan du vredgas då? Det är ju orättvisst emot det arma barnet. — Ja, ja du har rätt. Jag är ett odjur, en narr, men likväl hvarför får jag icke komma in till henne? — Fruntimmer hafva ju så många infall, har man sagt mig. Hon är väl en smula behagsjuk, och hon vill icke att du skall se, att hennes skönhet kanhända bleknat af sjukdomen. — Ah, du har möjligtvis rätt. Se så för fan, det är dumt att sörja i förväg: i morgon har hennes värdinna dessutom lofvat mig, att jag skall få se henne och tala vid henne. Bort med alla dumma griller imellertid! Jag tål egentligen icke sorgen, den tillhör icke min natur, och jag måste skaka den af mig, jag blir sjuk deraf som af ett kräkmedel, men här har jag nu suttit alltför länge, jag kom egentligen hit för att förströ mig, men du var icke hemma, det är sent, se så adjö! Och hviftande med hatten försvann den stackars skrifvaren, som grät och skrattade, rasade af förtviflan och svartsjuka och i samma andetag tröstade sig sjelf med de enfaldigaste föreställningar. Knappt hade Gordon stängt dörren efter sig innan Astley lutade sig tillbaka emot soffdynorna, knäppte händerna tillsammans öfver hufvudet — alldeles som han brukade göra i Lund på sin lilla vindskammare, då han ville i sitt hufvud lösa något rätt inveckladt problem — och fäste ögonen orörligt på väggen midt emot, der ett stort, temligen groft kopparstick, med herdar och herdinnor, prunkade i en bred förgyld ram.
Full-* mågtiges framställningssätt, åtminstone ej, bör lämpas på dem som ej röjt föfhållandet, oell ej hyst personliga afsigter. Den värde Ledamoten har ytterligare behagat anmärka, att lagsökningar nog tidigt skola blifvit anställde. Detta har ej kunnat förekommas, når tiden för Omsättningar tillåndagåtti Dagen då all skuld till f, d. FilialDisconterne borde vara betald, var af Riksens Höglofl. Stån■ der bestämd till den 1 October detta år; och då granskning af råkenskaperne i sistlidne Juni månad företogs, förståndigades de gåldskyldige, att, efter den 1 Januari detta år, i stöd a£ Reglementets föreskrift, inbetala deras återstå^, ende lån på fÖrfallodagen; och detta blef dem j så Vål genom Tidningarne, flera gånger kunH gjordt, Som äfven medelst särskildta anmanings-i bref til! hvar och en gäldenär meddeldt. Att denna grundsats varit riktig, finner jag med tillfredsställelse af Utskottens Betänkande, då de för den fortsatte utredningen, i samma fall, föreslagit enahanda stadgande, och det kan icke annat än på det högsta inieressera mig och mina medbröder i RiksgåldsOontoiret, att våra Jjerrar principaler, Riksens Ständer, finna vårt förfarande utvisa omtanka om Reglementets efterlefnad, på ett sått, som på en gång öfverejisståmmer med Verkets vål och nied den skon; samhet Riksens Ständer så beväget medgifvit de gåldskyldige. Ridd. -Ad. Den 5 Martil. FÖr att sprida ett fullkomligt ljus öfver Fullmägtiges handlingssätt, må hända beskuggadt af förenämnde värde Ledamots af mig åberopade särskildta tanka, då lian yttrar att denna Styrelse ej alltid varit nogräknad uti iakttagandet af Reglementets föreskrifter, torde det tillåtas mig sluteligen citera, att Reglementet blef af Fullmägtiges pluralitet, i afseende på alla f. d.
Län och inom alla andra Län, som befinna sig i samma förhållande till Staten, mätte förklaras hädanefter frie från contractets uppfyllande, och rolerings-skyIdigheten sålunda upphöra; 4:o Af Riksdags-Fullmägtigen för Wäsby Fögderi af Westmanlands Län, Olof Olofsson, som yttrat, att, i likhet med hvad af Fredric von Zweigbergk i afseende på Skaraborgs och Westgötha-Dahls Regementen är vordet uppgifvet, äfven de vilkor och föreskrifter, hvilka vid Indelningsverkets upprättande bestämt allmogens uti nyssnämnde fögderi skyldigheter i och för soldat-hållet, kungjorde genom Kongl. Majrts Nådiga Förordning och Reglemente af den 20 November i6b5, blifvit från ''talens sida i många fall öfverträdde, och således nya onera utöfver
Sedlar for -§:d<-l af hvarje sådan Egendoms Varde, Ifvars ägare skulle äska någon pen* liingéhjtdp, och nied detsamma låta pant. foTSk lifv a näfntide Egénåofti, icke allenast fur årliga ut tv talander af 2 PröCent i Silfver på summan, utan äfven för hela sunimans! ihlösändö i BancoSedlar; hvilket sednare är nödigt, emedan deli föreslagna Realisationstidett möjligen kunde, genom allmänna opfnibnen, 'förorsaka en misscredit atL Hä fti rid k t ^ é?d 01 (13&>“6 »jojUjU atbUdgifiS moa /ian »tiixK - • s.r. ■ T; följd deraf tror jag det blefve högst m a gt pa-fig iiände, att hvarje sedelinnehafvaie sk tille ‘äga den rättigheten, att uti Riksgä 1 dsCdhtsöit¥t Uppsäga sina innehafvande sedlar, så vida de samma uti en sedel uppfhiPgJiötfclfs&éH? sUthmk af 10 R:d. af förut* »Wndtf^tefjäMishÖlaf. Landtmannen borda vard föt^figtadp att inom 5 år från upp* Sägblngsdngeur sedelns belopp uti Banco«pdter"*«löSdpr sämt från uppsägningsdagen etläggaP^iPiaåCents intresse årligen i Banftosedhn?; Mkväl bör uppsägningsrättigheten blottmvara ?(ötbehållen sedelinnehafvaren, tiren ej Landtmannen.
Exemplet af Svenska Allmänhetens ökade hog för tillverkning af Bomullsväfnader i följd af Förbudet mot införsel af dylika tillverkningar bevisar föga, när man betänker, att smaken för de mera redbara och för Riket naturligare linnetill - Riket i följd häraf helt och hållet i afseende på rudimaterien för Bomullsväfnadsslöjden, beror af England och att vid ett sådant förhållande vinsten af Bomullsslöjdens införande synes både högst problematisk och osäker. Jag har nu sökt framställa Fabrikssystemets verkan på Landets fabrication. Det återstår nu sluteligen att visa samma Systems verkan på Rikets economiska ställning i allmänhet. 1 Stater der ej någon gren af allmänna hushållningen finnes våldförd eller rubbad i sin gång, är det gifvit, att i samma mohn Landet odlas och folkaummem tilltager bör Stadsmannarörelsen utvidgas, och i följd deraf personalen i Städerne okas, och välmågan derstädes, tilltaga. Oagtadt Sveriges stigande i Odlingsföretag och tillväxt i Folknummer under sednare decennier, hafva likväl Städernes välmåga aftynat och Folknummern derstädes minskats, sjöfarten aftagit, äfvensom an* talet af handtverkare och handlande blifvit betydligen mindre än i förra tider; hvilket kan slutas deraf att, enligt Bevillningslängderne, år 1821 voro de vid handeln syssloSatte personer 1200 mindre än år 1819, handtverkare och deras betjening omkring 5oo:d« Den 28 Junii /. rn. 255 mindre än sistnämnde år, och arbetare i Stä— derne omkring iooo:de mindre än år 1819, hvartill kommer, att ifrån samma år till 1821, Svenska till Utrikes sjöfart nyttjade Fartyg förminskats ifrån 899 till 786 och sjömännens antal ifrån 6486 till 5736.