Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas, med mindre Kongl. Maj:t, på grund af särskildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, utan böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af redogörelse, som hvart 5:tc år till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör ingifvas, befinnes, att behållna inkomsten öfverstiger en viss, af Kongl. Maj:t fastställd procent utaf de till företaget lern nado enskilda bidrag; och skall dessutom en viss, af Kongl. Majit likaledes bestämd andel utaf de afgifter, som uppbäras, till reparationsfond afsättas. 5:o. Då ett arbetes utförande öfverlämnäs till stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af Kongl. Maj:t i nåder godkändf. Kontraktet skall innefatta förbindelse för stad, menighet, bolag eller enskilde, dels att, i noggrann öfverensstämmelse med den fastställda arbetsplanen och under skyldighet att dervid vara underkastade véderbörandes kontroll, påbörja, verkställa och fullborda arbetet inom viss bestämd tid, utan att vidare väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, och dels att, genom egna tillskott, utgöra hvad som utöfver statsbidraget kan erfordras. Dessutom bör uti de kontrakter rörande befordrandet af kommunikations-anstalter, i afseende å hvilka Kongl. Majit finner för godt sådant föreskrifva, inflyta, att vederbörande direktion skall hafva skyldighet att under byggnadsåren inom viss bestämd tid till Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader årligen afgifva berättelse om arbetets fortgång under nästföregångna året samt att, sedan kommunikations-anstalten blifvit för trafiken upplåten, enligt af bemälda Styrelse upp - 4 Ex/tedi lianslitslotte Is Förslag lil! unden!. Skrifvelse, N:o 176. gjorda formulär afgifva berättelser angåondo trafiken och hvad dermed eger gemenskap. G:o. För fullgörandet af sådant kontrakt, äfvensom för de lyftado statsmedlens återbäring, ifall mot kontraktet bry tes. bör ställas sådan säkerhet, som af Kongl.
Hanna framstod åter för dem i all sin gamla redbarhet, och de kunde ej förstå, huru de någonsin kunnat misstänka henne för något ovärdigt. Inte skall man få skilja henne från skolan, sade en med beslutsam min. Om hon afgår, så går jag med, sade en annan. Ja, ja, det göra vi också, ljöd det från flera håll. Kom, så gå vi till föreståndarinnan och fälla en förbön för Hanna! Förslaget antogs af tre fjerdedelar af klassen. Resten ville hålla sig neutral. De blygdes för ett så hastigt omslag, och några af dem kunde ej glömma sin misstro. Men de öfriga, med Alma och Bertha i spetsen, tågade, ifriga, varma och fulla af stridslust, att bryta en lans för sin vän och kamrat. Lättrörda, små insjövågor! tänkte Verna Sommar, när hon såg dem gå. Direktionsmötet på eftermiddagen blef kort. De flesta uttalade sig för Hannas qvarstående; endast ett par reserverade sig mot den risk, för hvilken skolan utsatte sig. Femte klassens lilla påtryckning verkade också något. Man fruktade, att då opinionen sålunda omstämts till Hannas förmån, skulle hennes bortvisande framkalla allvarsamt ogillande. Det var ett mera välment, än finkänsligt mottagande Hanna fick, då hon följande morgon kom till skolan. Hela klassen stod skockad i tamburen och ett ljudeligt hurrah uppstämdes, när hon trädde in. Innan hon visste ordet af, var hon upplyftad på en stol och buren ett hvarf kring rummet. Men denna hyllning snarare nedstämde, än gladde henne. Huru kunde hon lita på känslor, som ena dagen öfverhöljde henne med ovilja och misstro och andra dagen hyllade henne med hurrarop? Hon förstod icke omslaget, men då hon såg Verna Sommars glada ögon i dörren, begynte hon ana sammanhanget. Sådan var då hennes klass, och kanske flickor i allmänhet. Lika färdiga att kasta sten på en misstänkt kamrat, som att sedan utplåna smärtan med öfverdrifna vänskapsbetygelser. Hon kände sig illa till mods, oaktadt all den hjertlighet, som mötte henne, och längtade att få gå bort i en vrå och samla sina tankar.
Direction, i anledning af ofvanberörde i Banco-Reglementet antydda fördelning af den för belåning af vissa Adier och Publika Papper anslagna Fond, anmält alt inom Götheborgs District redan förut var begagnad en Summa afR:dr 1 So,000; hafva Banco-Fullmägtige, i enlighet med Directionens derjemte gjorde hemställan, och med begagnande af den Fullmäglige i Banco-Reglementet lemnade rättighet, att efter sig företeende omständigheter kunna jemka och förändra proportionerne, beslutat, alt. £:delar eller 200,000 R:dr tills vidare blifva tillgänglige för Götheborgs District; en jemn Summa af 40,000 R:dr, eller närmast TVdel, såsom mot behofvet fullt svarande, finnas att tillgå för Malmö District; samt återstoden, 260,000 R:dr, utgörande nära dubbelt hvad inom Stockholms District hittills funnits behöfveligt, för Baneo-Disconten härstädes bibehållas. Och har någon anledning till förändring härutinnan ännu ej förekommit. Den al' Rikets Ständer Spar-Bankerne i Riket medgifne rättighet, att emot 3 procents ränta insätta Capilaler i Banken, har varit begagnad af Spar-Banken i Stockholm, som insatt 20,000 R:dr, hvarmed BancoDiscontens Lånefond för Namn och Reverser således under någon tid varit förstärkt; meli hela den insatte Summan har, efter föregången uppsägning å Spar-Baukcns sida, åter blifvit uttagen. För att bereda en någorlunda fullständig öfversigt af Discont-rörelsens gång på det hela, så val vid Disconten i Stockholm sorn yidLåne-jContoireja i Götheborg och Malmö, bifogas Tabellariska sammanfattningar, jemförelsevis uppställde för åren 1827, 1828 och 1829, (Se Bil. Den fortsatta utredningen af f. d. Riks-Disconten har å Bankens ägande anpart af -|:delar inbringat; för året 1827
Byggninga-Balkeri ovilkorligen stadgar att Lands. f Den Juni. gg g JåändsVäg bör Vara. lo alnar bred, finna Utskotten, att, der af alder .Lanthvägarhe till mindre bredd blifvit anlågdå, hagot bestämmande, huruvida de dervid kunna och böra ,bibehaiiaS, leks kan meddelas, utan att det bör pa Konungens Befallningshafvande ankomma, att, efter de omständigheter, sorn dervid inträffa, dels af mindre fart af Resande å vägen, dels af lokala hinder, pröfva och förordna, örn ett utvidgande af berörde vagar är nödvändigt och således ej kan undvikas, samt att likaledes Konungens Befallningshafvande bör bestämma på hvad sätt grusningeu af Allmänna vägarna bör verkställas, men Utskotten anse det likväl vara billigt, att när detta utvidgande skall ske, och detsamma hanes vara förenadt med vidlyftigare och drygare arbete samt kostnader, antingen på någon särskild del af vägen, eller till hela dess längd, så att det icke u* tan vägalotts-ägarnes synnerliga betungande kan fullbordas, de öfrige Häradsboer, sorn till andra Vägstyckens underhållande äroindelte, och å hvil» ka en sådan Utvidgning, antingen i anseende till redan ägande fullkomlig bredd, icke behofves, eller i öfrigt kan undvikas, bö'ra med de förstnämnde vägalotts ägarne i arbetet och kostnaden deltaga, i anledning hvaraf Utskotten finna sig böra tillstyrka antagande af ett sådant Allmänt stadgande. Hvilket dock, jemte de särskildta meningar,' hagre af Uiskottens ^Ledamöter yttrat och i bifogade 4:Je B. Nto 87, 88. gade Protöcolls-Utdrag aro intagne, Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 18 Maj 1815- På Hiksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts vägnar. På Högloft. B. idel er sk a pets På Högvord.
4 Nämnde Berättelser äro: l:o Banko-Fullmägtiges, angående dels Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmägtige förekomne hufvudsakliga ärenden, och dels Tumba Bruk; 2:o Direktionernes vid Banko-Diskonten samt Låne-Konloren i Götheborg och Malmö, om desse Diskont-Inrättningars rörelse; i z Under-Styrelsens, om den samma Styrelse, äfvensom Departemenlal-Styrelserne åliggande förvaltning; hvarvid blifvit fogade särskilde Berättelser af Låme-Kansliets Chef och Kommissarier samt af Cheferne för Kontrolloch Revisionssamt Bokslutsoch Ekonomi-Afdelningarne; och 4:o Fiskals-Embetets, om de till samma Embetes befattning hörande ämnen. De Berättelser, hvilka angå verkställd granskning af Bankosamt Handelsoch Närings-Diskonternes i Stockholm och Låne-Kontorens i Götheborg och Malmö räkenskaper och förvaltning för åren 1845 och 1846, hafva jemväl blifvit till Revisorerne öfverlemnade; och Revisorerne, som under Revisions-förrättningen icke allenast genomgått Banko-Fullmägtiges allmänna och särskildta Protokoll samt Under-Styrelsens och K oqi missa lier nes i Låne-Kansliet Protokoll till den 15 September innevarande år, utan äfven granskat Bankens samt Tumba Bruks Räkenskaper för åren 1845 och 1846, få härmed afgifva följande Berättelse, upptagande ärenderne uti den genom Banko-Reglementet angifna ordning. Angående Bankens Öfver-Styrelse samt någre allmänna föreskrifter, rörande Bankens förvaltning. §. E Uti den, genom Grosshandlaren Carl Normans den 22 Mars 1846 inträffade död, uppkomne ledighet inom Bankens Öfver-Styreise, har Este Supleanten för Yälloflige Borgare-Ståndets Ledamöter, Grosshandlaren och Riddaren af Kongl.
Mälaren Och Eskilstuna, om anslag till kanal-byggnad emellan. Se Eskilstuna. — och Storsjön, angående fortsatt anslag till kanalbyggnad emellan. II. 387. III. Se vidare Stats-Ulskoitets Utlåtande N:o 158. Mäfarepenningar, om uphörande deraf för stenkol. Se Stenkol. — angående afskaffande af erläggandet deraf i Westerås. Se Westerås. Mätningar af tomterna vid köp af hus i Stockholm, motion angående förändrade stadganden i fråga om. II. 328. III. R. 72. Mörby, komministerboställe, om dess utbyte mot Troxhammars kronohemman. VI. B. 21. A. 27. Mörbylånga köping, om anläggande af ett kronomagasin derstädes. III. B. 216. A. 389. ( 131 ) Mören, Kärrtrakt i Calmar Län, om afskrifning af eli för dess aftappning beviljadl lån. IV. B. 339. V. A. 38. Mörner, Grefve Johan Angust yttranden: IV. 104. V. 396, 401. Mösseberg, kronopark, om förändrad reglering af. XI. B. 21. A. 104. Mötes-afgiften, om nphörande af den så kallade. II. 325. III. R. 72. V. B. 258, 326, 434. A. 442. VI. E. 11. N Nabo-börds-rälten, angående dess nphörande. V. 296. A. 496. Nationalbeväring, Gottlands. Se Gottland. Nalional-museum, om anvisande af medel till dess byggnad. Se Statsutskottets Utlåtande N:o 160. Nalional-representationen, angående ändring i grundlagarne, åsyftande dess ombilduing. Se Grundlagsändrings-förslag. Nalural-Historien, om förhöjd lön åt Elemenlar-Läroverkens lärare uti. Se Elementar-Läroverken.
Maj:t egde medel att, utan communernes betungande, ersätta den förlust, som drabbade utgifvare», om han på eget förlag nödgades utgifva Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, JV:o 91. 7 sitt arbete; alt det dessutom vöre form vidrigt, att Rikets Ständer, pä sätt föreslaget blifvit, skulle ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t måtte befalla församlingarne att för sina Kyikor inköpa berörde Psalmbok, enär Kyrkornas medel tillkommit på sätt, att ingen utom communerne sjelfve egde att deröfver förfoga, samt alt då någon befallning till försam lingarne icke utgått om inköpande af det Psahnodicon m. m., som Hofpredikanten Dillner redan utgifvit, något påbud nu ej eller borde ske i afseende på inköp af ifrågavarande Psalmbok, emedan för»amlingarne, sådant oaktadt, om arbetet blefve nyttigt och användbart, tvifvelsutan komme att förskaffa sig detsamma, till gagn och bruk både inom Kyrkan och Folkskolan, Utskottet får i anledning häraf anföra: alt Utskottet hemtat sin förmodan om nämnde arbetes blifvande användbarhet dels deraf, alt dess förfaltare redan inlagt stor förtjenst i hvad han förut åtgjort för den allmänna kyrkosångens upphjelpande, dels af det vitsord, sorn både motionären och och åtskillige ledamöter inom Preste-Ståndet lemnat om detsammas duglighet, och att
Att pluraliteten af Ridderskapet och Adeln synes vara af samma tanka, bevisas bäst af den långa ventilation som inom detta rum uppstått öfver frågan, hvilken ej kunnat äga runi om den af ConstitutionsUtskottet bordt behandlas. Beträffande derföre den af Friherre Boije begärda Proposition; så enär anmärkningen 0111 ämnets förmenta constitutionella beskaffenhet, ej förekom innan discussionen företogs, då frågan derom bordt afgÖras, kan jag ej annat än bestrida berörde proposition. — I afseende åter på den anmärkning Friherre Cederström anfört att om publiciteten bifölls, snällskrifvare, hvilka ägde rätt att bevista Ståndets öfverläggningar, kunde genom tryck kungöra hvad som yttrades, innan Protocollet deröfver vore justeradt, samt tillstånd dertill erhållits, hvilket åter vore stridande emot Tryckfrihetslagen, och således förutsatt att motionen vöre af constitutionel egenskap, får jag andraga, att här endast är fråga örn, hvad de utur sitt minne anteckna och möjligen låta till Allmänhetens kunskap komma, hvilket ej är annat än hvad som på Berättelser - Den 27 Januarii, 193 ser nu händer, och alltid skall hända, samt synes mig ingalunda vara detsamma, som att på trycket utgifva Ståndets Protocoll För öfrigt förenar jag mig till atla delar uti det yttrande Grefve Spens afgifvit i afseende på 68 § Riksdagsordningen; och då den af mig hegärde proposition redan blifvit af Herr Grefven och LandtAIarskalken framställd, hvarigenom tydligen är visadt, att Herr Grefven och LandtMarskalken ej ansett sig, i stöd af RiksdagsOrdningens 55 kunna densamma förvägra; tror jag att någon annan proposition nu mera icke kan framställas. Friherre Anckarsvärd , Carl Hinric, och Herr Anckarsvärd, Michaell, förenade sig med Friherre Åkerhjelm. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Den värde Ledamotens, Friherre
Med hänsigt till de vid sednaste Riksdagar beslutade samt af Kongl. Majit, under den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848, till allmän efterrättelse kungjorda stadganden, angående åter betalningssättet för de lån, som, till befrämjande af odlingsföretag medelst myrutdikningar och andra v attenaftopping ar, blifvit menigheter och korporationer eller enskilda personer tilldelade samt af Riksgälds-kontoret utbetalda, hafva Fullmäktige, genom circulärbref af den 19 Januari innev arande år, anmodat Kongl. Ma jits Befallningshafvande i de län, hvarest med sådana lån understödde arbeten skulle utföras, alt gä i författning derom, att de, enligt högstberörde kungörelser erforderliga bestämmelser, — i fråga om det lånebelopp, för hvilket hvart och ett betalningsskyldig! hemman borde ansvara, samt den sammanslagna kapitaloch ränte-summa, som årligen af samma hemmans innehafvare skulle utgöras, — blefvo, genom laga kraft vinnande resolution eller utslag, till vederbörandes efterrättelse fastställda; för hvilket ändamål Fullmäktige tillsändt Kongl. Majlis Befallningshafvande ej mindre bestyrkta afskrifter af de för sådana lån utgifna skuldförbindelser, än förteckningar, utv isande hvarje låns ursprungliga belopp och tiden, då lånesumman utbekommits, äfvensom det förskrifna årliga inbetalningsbeloppet, och så väl det år, före hvars utgång denna inbetalning första gången borde fullgöras, som det år, derunder densamma komme att upphöra; hvarjemte, och på det att, vid uppgörandet och föreslåendet af betalningsskyldighetens fördelning samt bestämmandet af den för hvarje särskildt hemman, hemmansdel eller lägenhet belöpande årliga inbetalningssumma, afl den likstämmighet, som med härvid möjligen förekommande skiljaktiga förhållanden funnes förenlig, måtte kunna iakttagas, Fullmäktige meddelat Kongl. Majits Befallningshafvande en, i afseende pä dels kostnaderna samt låneunderstödet för ett större sjösänkningsarbete och dels ansvarigheten för det dertill utbekomna låns återbetalning, redan uppgjord samt vederbörligen godkänd och fastställd tabell.
Jag beundrar en hvar, sorn kan se hvad som ligger rpig pin hjertat. Det är något spm jag förvarar hos mig sjelf. Naturligtvis, säger inan, nyttjar en hvar grundlagen såsom han kan för sina afsigters vinnande. Jag kan icke tillerkänna mitt samvete förmågan att nyttja grundlagen såsom jag yill för mina afsigters skull. Jag yttrar 111ig i enljghpt med det sätt, hvarpå jag uppfaltn} älnnpt, och jag strider för min mening. Jag önskar att blifva vederlagd; men intill dess jag det blifver, måste jag verka efter mitt förstånd att fatta grundlagen. Jag öfverlemnar ål eii hvar att göra på samma sätt. Hr Lefren: Jag anmälte mig i ögonblicket daen värd talare ville tillåta sig att intränga på den enskilda öfvertygelsens område. Här sades, att det eller det ligger en 0111 hjertat, och att man i och fördenskull tolkar grundlagen efter sina afsigter. Ja! på mitt hjerta ligger en enda sak vid denna riksdag, och den har jag icke dolt. På mitt hjerta ligger känslan af min pligt såsom medborgare alt, i trots af allt hvad som må ske i försoningseller i annan väg, sä godt jag förstår strida för grundlagens helgd, att strida mot 4°4 Den 16 September f. m. de symptomer jag tycker mig varseblifva att grundlagen icke skall respecteras. Delta ligger mig om hjertat, och detta uttalar jag öppet, emedan jag tror mig dertill berättigad; det må vara Gr. Frölich förbehållet att tyda det huru han behagar. Här talas örn tidens jtecken. Ett bland dem är äfven det som jag nu anfört, och jag tror, alt R. o. Ad:s pligt i främsta rummet ur alt, utan afseende på hvad som hända kan och titon sidoblickar, gå rakt fram på målet, sorn är att följa grundlagen efter grundlagens både anda och bokstaf, utan att låta skrämma sig af hvad förespeglingar §om helst. Frih. Sprengtporten:
Utdrag d. 9 Fehr. 1818. 93 anledning af Riksdagsmannen fran Christianstads Län Pehr Nilssons motion, om förklaring öfver Kongl.; Förordningen den 3 December i 812 i hvad den angar Cancellie-afgifts erläggande för Ansökningsoch "Besvärs - Skrifter i enskilta mai, blef samma Utlåtande af Hedervärda Bonde-Ständet, till alla delar gillat och antagit : hvarom Resp. Med-Ständen samt Lagutskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. Een 9 Februari 1S18- Frdn ITögloJI. liiclderskapet och Adeln. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att genom en Deputation vänligen inbjuda de öf rige Resp. Riks - Stånden att samfällt med sig, efter sökt och erhållit nådigt tillstånd, till Kongl. Majtt uppträda och i underdånighet anhålla, att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Ständer , innan de helsät Hans Majit för Svenska Folkets Lagkrönte Konung. S. D. Sed an Ridderskapet och Adeln den na dag beslutit, att vänligen inbjuda de öfriga Resp. Riks Stånden att samfälit med sig, efter sökt och erhållit nådigt tillstånd , till Kongl. Majit uppträda och i underdånighet anhålla, att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Ständer innan de hälsat Hans Majit för Svenska Folkets Lagkrönta Konung; fann Höglofi. Ridderskapet och Adeln, i likhet med Hög v ord. Pieste-Ståndets och Vällofl. BorgareStåndets uti detta ämne fattade beslut, för godt % g4 Prof. Utdrag d. g Febr. l 818 att äfven för sin del anmoda Expeditions - Utskottet att härom skyndsamligen upsätta en. un. derdånig adress, som genom en stor Deputation borde till Kongl. Maj:t i underdånighet a flem nas. 5.
Den är i afseende på Armeen obehöflig, derföre att den anda af humanitet, den upplysning och bildning, som hos Armeens befäl allt mer och mer gör sig gällande, årligen minskar prygelstraffets användande, hvaruppå som bevis kan anföras, att Regementen, finnas, vid hvilka, under loppet af ett helt möte, ej en enda prygel blifvit utdelad, oaktadt dessa Regementen visserligen icke äro ibland dem, der man minst strängt ifrar för ordningens och disciplinens upprätthållande; derföre att de grundsatser hvilka, i afseende på straffbestämmelser i allmänhet, blifvit uttalade af Armeens Högste Befälhafvare, äro en säker borgen, att alla missbruk af prygel-bestraffningen, om äfven någorstädes sådana nu ega rum, för framtiden skola förekommas ; och derföre slutligen, alt detta ämne redan länge utgjort föremålet för Kongl. Majrts Nådiga uppmärksamhet, hvaruppå som bevis kan anföras, ej blott att en Comité' sedan flere år tillbaka varit tillsatt för Krigslagarnes öfverseende, ehuru dess verksamhet, i afvaktan på den nj^a brottmålslagen, blifvit afbruten, utan äfven att vederbörande Regements-Chefer, på Nådig befallning, ej längesedan afgifvit kostnadsförslag för arresters uppförande inom Regementenas och Compagniernes stånd. Dessutom synes det mig, att många bland dem, som mest obetingadt böja sin röst för prygelstraffets afskaffande, ej rigtigt haft tillfälle att göra sig bekante med föreskrifterne för dess tillämpning. Kongl. Majrts Nådiga Circulär af den 26 Nov. 1812, 7:de §, stadgar nemligen: Rättigheten att ålägga extra judiciel bestraffning tillkommer Regementseller BataljonsBefälhafvare, eller i deras ställe commenderande Capten, samt Commendant å fästning, men ej någon officer af lägre grad, sä vida han icke är befälhafvare för tågande, eller i krig på. längre afstånd detacherad trupp. Så tillgår äfven inom armeen.
Jag skall ock emedlertid Hans Kongl. Höghet ära och »vörda, Honom huld »vara och efter vttersia förmåga laglikmätig» Des bästa och förmon befordra, samt det som Hans Kongl. Höghet till skada och försäng lända kan afwärja, och i tid tillkä n n a g i siv a, om Jag finner något sadant a färdc »vara: Sa sannt »nig Gnd hjelpe till Lif och Själ. Biloga till Mem. N:o 27. EdS-Formulaire för Hans Kongl. Höghet Kronprinsen OlikiLrnrx ^.v6w8i. Jag, ElllllSllKKX XE6EZ1, lofwar och sivär »vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att, fäsom Swea Rikes Ständer genom ett fritt och enstämmigt Wal utkorat och förklarat Mig till Swea Rikes Kron-Prins, att efter Hans Kongl. Maj:ts den Stormägtigste Konungs och Herres OXKX den XIII:8, nu jemwäl Min Aller Nädigfte Konungs och Herres dödliga afgäng (hwarmed den Högste Guden Nädeligen länge fördröje), Sivca Rikes Regering tillträda, till Sweriges Konung krönas och hyllas samt Riket styra efter den af Riksens Ständer den 0 Junii 1809 fastställda samt af Konung och Riksens Ständer antagna Regerings-Forms bokstafliga föreskrift, Rikets öfrige gällande, sä wäl Grundlagar, som Allmänna Lag och Laga stadgar; alltsä will och skall Jag Högbemälde Hans Kongl. Majit för min rätte och laglige Konung hälla. Honom med all lydnad och kärlek ära och wörda, Hans och Rikets sannstyldiga gagn och bästa laglikmätigt befrämja, samt Memorial N:o 28. 423 oryggligen hälla och uppfylla allt det hwartill Jag Mig uti min till Haus Kongl. Majit och Riksens Ständer under den afgifuc försäkran utfäft: Sa sannt inig Gud hjelpe till Lif och Själ.
Utskotten, som ansett sig icke böra besvara denna motion förr, än Rikets Ständer fastställt beräkningen af husbehofsbränneri-medlen, hafva densamma i öfvervägande tagit; och som bränvinsbevillningen icke blifvit af Rikets Ständer beräknad till högre belopp än 750,000 R:dr R:co, samt Rikets Ständer, såväl vid detta, sora föregående Riksmöten, i allmänhet antagit den grundsats att icke anvisa möjligen uppkommande öfverskott, förrän de blifvit kände; alltså, och enär Herr Hallings berörde förslag dessutom grundas på ett förhållande, som icke inträffat, eller att bränvinsbränningen skulle blifva en fri näring, med beskattning af 4 sk. för hvarje kanna, som ansåges kunna tillverkas, samt, hvad angår förslaget, angående restitution af bränvins-skatten för hvarje kanna bränvin, sora visas vara till utländsk ort exporterad, en sådan restitution, derest något öfverskott icke uppkomme, skulle komma att medföra en direct utgift för Staten, finna Utskotten Herr Hallings ifrågavarande motion icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Juni 184 r * N: o 211. Ank. till Exp-Utsk. Jen i5 Jani 184z> U< 3 e. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 183. Detta Utskottens Utlåtande, afgifvet i anledning af väckte frågor om förändring i sättet för fångars skjuts och transporterande, m. m., har blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 3, af Borgare-Ståndet den 7 och af Statssamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utsl. Memorial, JV:o 211. 3 Bonde-Ståndet dea 1 sistlidne April, men Sterremitteradt af Ridderskapet och Adeln; vid hvilket förhållande, och, då frågan, jemlikt 75 §. Riks dags-Ordningen, är genom trenne Stånds beslut afgjord, Utskotten ansett någon åtgärd , i anledning af den erhållna återremissen, icke vara att vidtaga.