Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Documcnter och säkerlietshandlingar bar dervid icke funnit någon anledning till anmärkning, äfvensom Utskottet erfarit att Jtäkenskaperne, Piedovisningen och liela förvaltningen med ordning och noggranhet blifvit förde och handJagde; åberopande i. öfrigt Utskottet dess Utlåtande hållsMedel tioner i,313: 21. 8. R:dr i3i,i22: 43. 6. vara R:dr 907,050:23.11. 'hvarifrån afgår skulden till ett belopp af 1,181: 4r7* Betänkande!), N:o 283, 284. 383 N:o 62, angående underd. anliållan lios K. M:t, om Nådig föreskrift, att de afskrifningar, hvilka i Nåder Bifallas, matte i Räkenskaperne upptagas under det år, då K. M:t derom meddelar sitt Nådiga Beslut. Utlåtande, i anledning af erhållen åter-rcmiss å Betänkandet N:o 2t6, angående verkställd granskning af redogörelsen öfver 2:ne Krutförsä 1 j ni ngsExpedi tioner. (I.-A-) Vid Utskottets berörde Betänkande, deruti Utskottet , jemte berättelse om de till Amerika och Medelhafvet verkställde Krutförsäljnings - expeditioner , tillika tillstyrkt den underd. anhållan å R. St:rs sida, att Krutförsäljning utom landet må helt och hållet Öfverlemnas till den enskilta speculationen och att priset å Krut vid inrikes försäljning måtte, tili uppmuntran för handeln och näringarne , i den mån K. M:t funne sådant nödigt, nedsättas, hafva anmärkningar hos H. R. o. A. samt H. BondeStändet blifvit gjorda, hvilka föranledt till frågans återremitterande, hvarjemte, inom V.
Orsaken, hvarföre jag föreslog, att förslaget, ändra gången detsamma inom IJtsk. behandlades, skulle underkastas ett dubbelt antal ledamöters afgörande, var den, att Stånden derigenom skulle äga så mycket mera utsigt att få sina åsigter upptagna, utvecklade och pröfvade, och vara mera benägna att afsäga sig rättigheten att vid definitiva beslut ingå i jemnkningar, som bortskymma alla förslag och göra det till ett af verldens 7 underverk, om något godt förslag på det sättet återkommer. Sedan jag nu redogjort för rnotiverna af mitt förslag, vill jag icke envisas med alt genomdrifva detsamma, utan öfvergår gerna till Hr v. Hartmansdorff!; förslag, emedan jag deruti finner det ändamål, jag åsyftar. Dock är det en liten ändring, som jag hemställer, om icke Hr v. Hartmansdorff sjelf finner nödig. Der står nemi.: ”De förslag, som föranledas af återremiss, kunna särskildt etc.” Ordet särskildt anser jag böra utgå; ty att andra gången framställa a:ne särskilda förslag kän jag icke gilla. Äfvenledes får jag hemställa, om icke i slutet af 81 § bör införas det tillägg, att vid den riksdag, då grundlagsfrågan till slutligt afgörande företages, deröfver endast får voteras med ja och nej, emedan ett uteslutande deraf skulle kunna föranleda till tvister, huruvida någon ändring i redactionen då kunde få äga rum eller icke. Jag vill blott tillägga, att, innan jag kati medgifva discUssionen vara fullbordad , hvar och en,som vill framställa ett förslag till omröstning, måtte bestämma hvilka delar af iiärvar. morn. hau anser böra qvarstå, emedan jag finner de hittills framkomna förslagen något otydligå i detta fall. Dea a i Februari f. m. Hr von Hartmansdorff: Hvad Hr Giinthers första anmärkn. beträffar, liar jag ingenting deremot, att af skäl, som talaren anförde, ordet särskildt utgår ur mitt redactionsförslag. Hvad åter angår sednare anmärkn. rör:de det föreslagna tillägget, anser jag detsamma öfverflödigt, emedan mitt förslag slutar med instämmande uti Constit.- Utskrs fr. o. m. orden:
Ridderskapet och Adeln dea 22 Juni 18 15- S. D. Biföll HögloflRidderskapet och Adeln RiddarhusUtskottets, den 8 dennes på bordet lagda, Memorial af den 24 Maj, angående orsaken, hvarföre döttrar till personer, hvilka efter i8cq blifvit 111 d Adeligt Månd benådade, icke blifvit upptagna t 11 delaktighet af Adeliga Jungfrustifts inrättningen. Ut supra. S. D. Vid föredragning af de förenade Lagsamt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens till Riksens Ständer afgilna Berättelse af den 13 Juni, om förlopps med det 534 Den 22 Juni. hos Utskottet förehafda mål om en allmän Näringsfrihet, beslöt Höglofh Ridderskapet och Adeln, att då intet skäl funnes, hvarföre icke ett Utskott skulle kunna upptaga och bereda ett maij som ifrån något RiksStånd till detsamma kunnat remitteras, och då , om än afgjordt vore att ifrågavarande mål rörde något Stånds privilegier, ingen Lag förböd, att äfven sådana ämnen måtte komma under Riksens Ständers pröfning och dertill af Utskottet lagligen beredas, skulle de förenade Lagoch QeconomieUiskotten anmodas, att det till dem remitterade ämnet ovilkorligen upptaga, och med Betänkande deröfver skyndsammast till afgörande af Riksens Ständer inkommaUt supra. S. D. Följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch QeconomieUtskottens, den 19 Juni på bordet lagda, Memorial af den 1 och 18 nästföregående, blefvo af Ridderskapet och Adeln bifallna, nemligen: 1:0 Angående utstakande af en viss betalningstid för skulder. 2:0 I anledning af Riksdagsmannen Sandstens Memorial, om skyldigheten till Varggårdars och Varggropars underhållande. 3:0 Angående utvidgad handels-och seglationsfrihet i Skåne och Blekinge. # 4:0 Angående Landsvägars utvidgande. I anledning af gjordt påstående om oinskränkt frihet till svedjande. 6:0
Då syftemålet med dessa odlingar, likt.andra enskildas näringsföretag, varit förhöjd inkomst för asarne, har den, såsom det eljest vill synas, naturliga följden deraf, eller ökad trefnad för ett ökadt antal invånare, ännu icke inträffat. Man torde emedlertid böra finna någon ersättning i den obestridliga fördel för det allmänna, landets stigande uppodling, med förer,? samt förvänta , att en lyckligare verkan deraf, äfven i förevarande afseende, skall, i sin ordning och i sin tid, framkomma. Vidare upplyses orsaken lill det anmärkta förhållandet med populationen genom betraktande af de arbetares vilkor och belägenhet, som, i landsböndernes och de till stor del äfven försvunne jordtorpares ställe, nyttjas vid jordbruket. Dessa äro gemenligen drängar, stadde på årstjenst mot lön och så kallad stat. Såsom lefvande med egen hushållning, ingå de vanligen äktenskap, och sålunda tillkommer väl en mängd hjonelag, toen till föga båtnad, så för deni sjelfve som för population^!. Barn saknas sällan i dessa familjer, men föräldrarnes fattigdom och deraf följande oförmåga och sorglöshet för deras vård och upplostran förorsaka, att de till större delen i spädare år dö, eller komma fattigförsörjningarne till last, eller på flerahanda sätt förspridas, så att ett högst ringa antal af dem vid den uppvuxna åldern igenfinnes i födelse-bygden och der hafva utkomst. Öfvertygande bevis härom träffas vid de årliga bevärings-mönstringarne, då Rån dejsa trakter alltid ganska få bevärings-ynglingar inställas, och från Landeryds socken år i832 icke en enda. Utan att Länets allmoge kan i allmänhet rättvisligen beskyllas för misshushållning och öfverflöd, hafva dock hufvudstadens och de bildade klassernas ständigt för ägaren varande exempel ej kunnat undgå att väcka ttya behof och inleda i lefnads-utgifter, som, måhända i sin mohn, äfven motverkat en allmännare förkofran och talrikare bosättningar.
Med vidblifvande af sitt redan fatlade beslut lade Preste-Ståndet denna del af Memorialet till handlingarne. Det uti 8:de punkten framställda och här vidhållna förslag, i sammanhang hvarmed jemväl föredrogs ett meddeladt Utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll denna dag, innehållande, bland annat, en inbjudning till de öfriga Riks-Slånden att för ifrågavarande 8:de punkt antaga följande lydelse; ”att det må vara Fullmägtige i Riksgälds-kontoret obetaget att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmägtige, utse ombud för att, enligt al Fullmägtige utfärdad Instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderliga underhandlingar och öfverenskommelser; äfvensom att åt särskilda Deputerade uppdraga bestyren med det afslutade lånets indragning, samt ränte och amorterings-liqvidernas verkställighet, jemte härmed förenade åligganden.” Preste-Ståndet, som frånträdde sitt rörande 8:de punkten fattade beslut, antog Ridderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Retänkanden: N:o 31, i anledning af väckt motion med afseende å tiden för beståndet af enskildt ingångne öfverenskommelser om pastoralier utgörande. Afslogs. N:o 32, i anledning af väckt motion om upphörande af den till Landskrona kyrka från vissa landsförsamlingar utgående tionde-spanmål. Bifölls. N:o 33, i fråga om skyldighet att för uppläsande å predikstol aflemna handling in duplo, när bevis öfver uppläsandet fordras. Bifölls. N:o 54, i anledning af väckt motion om utfärdande af ny förordning rörande strömmings-tionden. Bifölls.
Statsdepartementen inkomna förteckningar öfver Rikets Ständers vid sista riksdag fattade beslut och gjorda hemställningar, hvilka dels blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställda, och dels, af anförda skäl, icke ännu kunnat i underdånighet föredragas eller i Nåder afgöras, åtfölja såsom bilaga denna berättelse; och äro derefter, uti särskild bilaga, de ärenden upptagna, hvilka uti nämnde förteckningar, såsom icke afgjorda, anmärkas. Enligt Instruktionens 21 § hade jag vid riksdagens slut haft att från Ståndens Kantslier förvänta en förteckning på sådana af Rikets Ständer i allmänhet eller af Stånden hvart för sig eller af en hel landsort eller stad under riksdagen andragna underdåniga besvär, som icke före riksdagens slut hunnit att af Kongl. Majit afhjelpas; i anledning hvaraf det hade ålegat mig att ej allenast i Kongl. Kantsliet emottaga de öfver besvären utfallande Kongl. Resolutioner och låta dem Ståndens Kantslier tillställas, utan ock att om afgörande!., der så fordrats, hos vederbörande föredragande påminnelser göra. Men då den i fråga varande förteckningen icke blifvit tili mig aflemnad, oaktadt derom skedda påminnelser; har någon åtgärd i ämnet ej kunnat af mig vidtagas; och äro ej heller några Nådiga Resolutioner på underdåniga besvär af omförmälte egenskap mig från Kongl. Statsdepartementen till handa komna. 196 De af mig under embetsutöfningen vidtagna åtgärder, hvilka uti denna och föregående berättelser icke omförmälas, hafva dels ej varit af den vigt, att jag ansett dem böi-a deri anföras, och dels har handläggningen af de ärenden, som för dem varit föremål, icke vid denna berättelses afslutande så långt fortskridit, att deras offentliga redovisande bordt lämpligen ännu äga rum. Dessa åtgärders beskaffenhet inhämtas af de embetsdiarier och registratur, hvilka öfver hela embetsförvaltningen blifvit inom Expeditionen förda och skola till Rikets Högloft. Ständers Lagutskott aflemnas. Stockholm den 15 JS o vem ber 1850. S. L.
Maj 1827 hos Hofrätten blifvit gjord anmälan om förvandling af de böter, hvartill Smeden Abraham Andersson enligt särskilda beslut varit dömd, gemensamt vållat, att Abraham Andersson, som bordt, i saknad af tillgång till sammanräknade vitesbeloppen, femton R:dr, undergå tre veckors fängelse, kommit att der qvarhållas fem dagar utöfver sagde tid, samt Landssekreteraren Nordström dessutom medelst den af honom ensam Vaktmästaren vid häktet gifna muntliga tillsägelse, huru de bestraffningar, som varit Stina Lisa Andersdotter och Peter Andersson ådömda, borde verkställas, ådagalagt ett godtycke af desto betänkligare art, som Nordström i sin förklaring tillåtit sig en för helgden af den i lag och författningar utstakade gräns imellan domarens och verkställande R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1840. 143 maktens områden särdeles vådlig uppfattning af vilkoren för exsecutorns pligt och verksamhet; ty pröfvade Hofrätten rättvist att, jemlikt grunderna i 1 kap. 12 §. Rättegångsbalken, döma dem Landssekreteraren Nordström och Kronofogden Ygberg att till treskiftes plikta, Nordström beloppet under tre månaders tid af den honom på stat anslagna lön, och Ygberg sexton R:dr 32 sk.; hvarförutan de skulle gemensamt godtgöra dels Kronan för Abraham Anderssons underhåll i häkte fem dagar med tretiotre skillingar två tredjedels runstycke, och dels Abraham Anderssons lidande med fordrade Tre R.dr 16 sk. allt banco. I detta utslag, hvilket jag för min del lemnat oklandradt, har ändring blifvit sökt af de tilltalade genom underdåniga besvär, hvilka på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning ankomma.
Jag fruktar, att den flathet, sorn nu är på modet i brottmålslagskipningen, leder till menige mans sjelfhämnd mot våldsverkarne. Jag påminner mig för tillfället åtminstone 2:ne fall, der menigheter utkräft henne på tjufvar. Ett inträffade i Småland och det andra i Westergöthland. På båda ställena anstälde menighelerna, när de ej på annat sätt kunde blifva^ tjufvarne qvitt, ordentlig jagt efter dem och ihjälsköto dem. Ar det väl någonsin skäl att behandla lagstiftningen så, att sjelfhämnd in - / 374 Den IG Augusti f. m. träder. Jag hoppas, att R. o. Ad. icke vill härtill bidraga och anhåller således om återremiss. Frih. Cederström, Thure: Ehuru jag icke öfvervarit denna diskussions början, finner jag mig likväl af Hr Printzenskölds sednaste yttrande upmanad att säga några ord. Hr Printzensköld har, såsom skäl för nu ifrågavaride §:s ogillande, anfört, att straffets ändamål är att afskräcka från brott, hvilket ändamål blifvit förbisedt i denna §, enär dess straffbestämmelse vore alltför lindrig. Men den värde talaren har härvid sjelf förbisett, att afskräckande från brott icke är straffets enda ändamål, ty straffet bör jemväl afse den brottsliges förbättring, och det straff, som icke i sig innebär dessa båda karakterer, upfyller ej sitt ändamål. Det är derföre lagstiftaren, såväl här sorn i andra länder, sökt att afskaffa dödsstraffen, emedan de utesluta möjligheten af förbättring. Ja, det har kommit derhän, att bland de flesta länders rätlslärde fråga uppstått, huruvida dödsstraffet vore öfverensstämmande med rättvisans idé, och borde såsom straff bibehållas eller icke. Man har slutligen stannat i den åsigt, att, ehuru man icke vore fullt öfvertygad om rättsenligheten af detta straff, borde det likväl för den allmänna säkerhetens skull bibe hållas, men inskränkas till de fall, dä menniskolif spillas. Då nu i detta fall något spillande af menniskolif ej ifrågakommer, är det med rättvisans fordringar alldeles oförenligt alt bibehålla dödsstraffet.
Ad. ville återremittera Betänk. Jag önskar dock icke att denna ålerremiss må föranleda dertill alt IIofR:ne icke undfå de summor, sorn åt dem äro föreslagne, utan min afsigt är, alt dessa medel måtte ställas lill K. M:s disposition, såsom vid sista Riksdagen skedde med de 12,000 R:dr, som då anvisades för att af RofRme användas intill nästa Statsreglering. Man kan då hinna alt under tiden upgöra ett fullständigt förslag, som kan underställas R. St. och af dem godkännas, sedan sportlernas belopp blifvit ulredt och till indragning föreslaget. Kan ett sådant förslag upgöras af Utsk. eftei äterremissen, så har jag intet deremot, såvida det blir så fullständigt, alt man med någon tilförlitlighet kan pröfva detsamma, och bestämma de särskildta lönebeloppen. Men i sakens nuvande outredda skick måste jag anhålla om återremiss af Betänk. Ilr Carleson, Ed v. Henr.: Sedan så mycket blifvit taladt i detta ämne, vill jag icke länge taga R. o. Ad:s tid i anspråk. Såsom ledamot af LagUtsk. deltog jag sista Riksdagen i det Betänk., som af de sammansatta Lag och StatsUtskm afgåfvos i en likartad fråga med den som nu är å bane nemi. om lönereglering för HofR:nes tjenstemän, och som jag ännu hyser samma åsigler härom som uti förenämnde af bägge Utsk:s ledamöter biträdde samt af R. St. enhälligt bifallna Betänk, finnas uttalade inskränker jag mig till att med åberopande deraf förena mig med dem som yrkat återremiss. Hr Adelborg, Anders Otto: Till hvad redan blifvit sagdt vill jag lägga några uplysningar, hvilka torde bevisa behofvet af ifrågavande lönereglering. Ar 1852 hade Svea HofRält 968 resterande mål och år 1853 utgjorde balancen 760.
* Se B. v. Beskows minnesteckning af erkebiskop J. O. Wallin.pokalen, började med att rimma hop sedelärande krior och slutade med att skrifva dryckesvisor, hvilkas förtjenst väl icke ligger deruti att de äro » akademiska », men uti den idylliska mildhet som de uttrycka i likhet med gubbens eget silfverinfattade anlete. Ni har väl sett honom i hr Rylanders » Nordstjerna ». — Fahlcrantz, ordleksmakaren, humoristen, som sedan han i yngre åren drifvit omkring på sin underbara » Noachs ark », och från den skrattat hela verlden » midt i synen », nu på slutet gjort bot och bättring, krupit in i » Ansgarii » munkkåpa och på så sätt, trots sitt glada lynne, smuglat sig in i akademien. Lyckligtvis var vid detta tillfälle ingen redo att likt Noach utropa: » Contraband i varg(får? ) skinnspelsen der! Contraband och lurendrejare i en person. » * Kullberg, som sjelfuppriktigt afsäger sig alla anspråk på skaldskap, som rimmade för att » komma fram » och nu sitter i Akademien såsom representant af poesiens materiella fördelar och kanske såsom sådan har genom sitt exempel verkat mycket mera än de flesta andra medlemmarne. v. Beskow, akademiens alls-mäktige sekreterare, han som någonstädes af Orvar Odd så obeskedligt kallas: » en hofmarskalk bland poeter, och en poet bland hofmarskalkar. » Så till vida är hr v. Beskow en fullständig akademist, som ingen djupare än han studerat sig in i akademiens anda, men en viss ofullständighet vidlåder honom dock; Akademien fordrar » snille och smak » af sina aderton; men deruti öfverensstämma alla kännare, att aldrig var hr v. Beskow ett snille, smak lär han deremot ega, men om det är den af Ehrensvärd så kallade » stora » eller » lilla » smaken, derom sväfva vi i okunnighet.
Då det för den kringliggande orten icke vore möjligt att utgöra denna med företagets verkställande förenade stora kostnad, har motionären föreslagit att Rikets Ständer, för uppförande af en brobyggnad öfver Hjelmare sund i enlighet med deröfver upprättadt kostnadsförslag, måtte bevilja ett anslag af allmänna medel å 150,000 R:dr R:mt, utan återbetalningsskyldighet, emot vilkor att återstående kostnaden för byggnadsföretaget af orten tillskjutes. I anledning af de vid sistlidne riksdag, med hufvudsakligt åberopande af enahanda skäl, i ämnet gjorde framställningar, innefattande anhållan om statsanslag för ifrågavarande ändamål till belopp af 110,000 R:dr B:co, yttrades af dåvarande Stats-Utskott, att ehuru uppförandet af en bro öfver Hjelmare sund onekligen skulle bereda en synnerlig lättnad för kommunikationen mellan de söder och norr om detta sund belägna orter samt öka rörelsen inom och mellan desamma, ansåge Stats-Utskottct dock denna brobyggnads verkställande icke vara af den stora vigt och angelägenhet för allmänna rörelsen, att en så ansenlig anslagssumma, som blifvit föreslagen, under dåvarande förhållanden borde till sagde företag anvisas. Dessutom syntes de under riksdagen beslutade jernvägs-anläggniugarnes inverkan på de öfriga kommunikationslederna samt landtransporterna böra närmare utredas och flera särskilda omständigheter, sorn härvid icke kunde lemnäs utan afseende, fullständigt undersökas, innan det ifrågaställda statsbidraget blefve af Rikets Ständer beviljadt, derom Kongl. Majit, oaktadt gjord underdånig anhållan, icke till Rikets Ständer aflåtit någon framställning. Nuvarande Stats-Utskott, som anser ofvan anförda yttrande vara tillämpligt äfven med hänseende till det nu begärda statsanslaget för den ifrågavarande brobyggnadens utförände, herna t ål ler följaktligen liro att icke heller den härom nu väckta motionen må af Rikets Ständer bifallas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120- 13 Såsom bidrag till utförande af en brobyggnad öfver Umeå eif, liar Kongl.
Hertig som kunna wara en borgen för »Ip''lk 'gnom, a' d^!i samma, har jag breit at förila-, ra mir samkrcke lil den qafwa, som är Hans Kongl. Höghet och Hans Herr Broder ämnad, derföre, ak jag fruktade, ar mit bifall kunde anses wara byggdt pä för mycket partlska grunder: dä jag nu sär den oran ge vet tillägna, tror jag mig tillika kunna kil, lagga, at en mindre summa, ursäkt pä witz betalningstid, torde wara wida mer svarande emot ändamalrt, Ln en större, utsatt pä obestämd tid med osäkra til, Zangar. Friherre Oxenstjerna, 8ven Oabrisl. Jaq stulle mitzkänna Hans Kongl. HögherS Hertig Oanr-s tänkesätt, om han uti det as Gäld och Penrringe-oredor betryckta tilstand, hwaruti Riket sig nu Hesinner, stulle willja emottaga någon summa, som Pulls blifwa .betungande; jag stulle rro, at endast Hans Kongl. Höghets önsta» wore ar komma s stallning at fullgöra ingangna förbindelser. Friherre l-illjerierrritr, ^fnkgn iI« delm.
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Febr., kl. 7 e. m. Utlåtandej angående det staden Weocjös näringsidkare beviljade förlagslåns återbetalande till Riksgäldskontoret. Uti den till Rikets Ständer vid innevarande riksdags början aflåtna proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, har Kongl. Maj:t tillkännagifvit, dels alt Kongl. Majit, utom det till staden Wexjös återuppbyggande efter 1848 års eldsvåda beviljade lån å 240,000 rd:r, i nåder anvisat en serskild lånesumma af 30,000 r:dr, att genom den i samma stad då bildade nödhjelps-kornmitte användas till förlagslån åt dervarande handtverkare samt öfrige näringsidkare, och dels att Kongl. Majit, und.er den 26 Oktober 1846, i afseende på denna lånesummas återbetalning, förordnat, att en tiondedel deraf, jemte upplupen och efter 3 procent årligen beräknad ränta från den 1 November sistnämnde år, skulle inbetalas vid slutet af n}'ss förlidet samt hvart och ett af derpåföljaude 9 år; och borde stadens magistrat och äldste förbinda sig att gemensamt ansvara för lånemedlens återbetalande och insändande till Kongl. Stats-kontoret vid hvar och en af de bestämda betalBih. till R. St.
Myteri är brott mot Konung eller den, som å Öfverhetens vägnar bjuder och befaller, och straffas tued lifvets förlust. Missgernings Balkens 6 Gap. är således lika litet hit lämpligt, sorn relegation skulle kunna hafva rum efter lifvets förlust. Kongl. Maj:t har sig förbehållet att pröfva, hvad i lön bör anslås Secreteraren vid revisionen. Då denna endast inträffar hvart gidje år, är det billigt, att arfvode!, för detta egentligen intermittenta besvär, tillerkännes en Man, som har annan tjenst och lön. Denna revision, såsom bestående af sakkunnige ecb erfarne Män, torde, i Friherre Adlerbeths tanka, bäst granska ScbolOrdningen. Till återsvar härå, har Herr Hammarsköld förklarat sig icke vara öfvertvgad af Friherre Adlerbeths anmärkningar, men häriskjutit målet till Utskottets pröfning. — Friherre Adlerbeth gör å nyo anmärkningar vid Herr Hammarskölds Historia om ScholOrdningens uppkomst, och Herr Hartmansdorff tillkännagifver, synnerligen Hufvudstadens, tacksamhet till Kongl. UppfostringsCommittéen, för ett derstädes ordnadt LäroVerk. I Memorial af Herr jE. M. Leffler, hvilket Vällofl. BorgarcStåndet, den 5 Mars, Bihang till RihsSc. Fröt. 1C23, Q:de Sami. N:r 36. pfi6 Best). och Ekon. Utsk. Betcinkanden. till Utskottet remitterat, erkänner han rigtigheten af noggrann pröfning före ynglingens intagande i LäroVerken, men ogillar strängheten deraf, att i synnerhet afseende skall derå fästas, om Yngling är nog bemedlad eiler eger utvägar att erlägga da afgifter, som Sc.holOrdningen för honom ålägger, irman han får ingå uti en högre Schola, samt om han, utan att an» lita andra om hjelp, fean fortsätta sina studier. Härigenom kan utmärkt skicklighet blifva obegagnad, och Samhället såmedelst göra förlust.