Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du är ej längre densamme som förr. Ack, jag är ju närmast till att dela dina bekymmer. Vajny! Håller du mig kär? Är jag för dig detsamma, som jag engång varit? Du tviflar på min kärlek, inföll han tvärt; eljes skulle du inte så ofta som du gör återkomma till detta ämne. Förlåt! Jag fruktade en gång att förlora dig ... Det var, då du drog ut i kriget. Och när du återkom, var det till att börja med en annan, som ... En annan! afbröt han och stirrade oaflåtligt mot den ljusblå fläcken, som nu syntes igen, större och med tydliga konturer. Hennes ögon följde riktningen i hans blick. Den blåa bärstolen På en gång föll slöjan från Litkas ögon; hon började förstå ... Hennes drag fingo ett hårdt och hotfullt uttryck. Hon var för mycket kvinna att icke ana, hvem bärstolen dolde. Ett kort, hånfullt skratt, och hon reste sig häftigt. Han ryckte till, och deras ögon möttes. Förlåt mig! bad han med skälfvande röst. Jag är en dåre, och som en dåre har jag drömt och handlat. Det hade varit bättre för oss båda, om jag aldrig återvändt från fiendelandet. Förlåt mig, Litka! Han grep efter hennes hand, som hon drog undan. Du vet ej fortsatte han hur föga jag är värd din kärlek, hvad allt jag förbrutit mot dig ... Det blixtrade till i flickans vackra ögon. Jag litade engång på dig, sade hon omsider efter att förgäfves ha bjudit till att beherska sin våldsamma sinnesrörelse, och du egde mitt fulla förtroende. Det var, innan du drog ut. Jag trodde då, att den man, jag kallade min, hade en incasättlings håg; men du glömde mig därute för en slafvinna, ty annat blir hon ej, om också incan ger henne en plats vid sin sida. Då du trodde dig ha för alltid förlorat henne, återvände du till min faders tröskel och bad om förlåtelse. Jag bjöd dig stiga in, ty jag älskade dig trots all sorg, du vållat. Hvad du i dag sagt bekräftar blott en misstanke, som dock aldrig blifvit kväfd, hur gärna jag velat ... Från detta ögonblick är jag fri.
S. D. Elter urpläsande af Högloft. Ridderstapets och Adelns Protocolls-Utdrag af den 21 dennes, innchällandedest med Wällofl. Borgare-Ständets yttrade tanka öfwcrensstämmande b< flut, att den nya Brännwinsbrännings-Afgiftcn först ifrän och med innewarande Ers sednare hälst stulle beräknas, bcflvt Preste,Ständrk att härutinnan med nämn, -e respective Ständ sig förena; stolandes Hederwarda Bonde-Ständet wördsamt och wänligen inbjudas, att till undwikande af tidsutdrägt uti detta bcflut instämma. vt ruxrs. - ^rotocollo, I. 17, Utdrag Den 2 Maj^ 1063 Utdrag af Protocollet, hillet hos Högwördige Preste-Ständet den 25 April I8i<> S. D. Uppä af Herr Erke-Viskopen och Talemannen gjord proposition ansäg Preste-Ständet, att tiden till. Riksens Stäneers nasta sammankomst skulle i NikSdagsbeflutet till den r September Är i8rZ utsättas, vt supr». S. D. Wid förnyad föredragning af Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Leconomie-UtstottS gemensamma'- utläkande, rörande Landthandelns frigifwande, och dä Wällofl. Borgare-Ständct uti nu uppläst Protoeoffs-Utdrag af den 24 bennes förklarat sig icke finna akt nägon anledning till Coneestisn af Ständets i Privilegier grundade rättighet N't.' detta tillfälle förekommer nsäg Preste-Ständet sig icke kunna härmed taga någon befattning. vt supra. SD. Föredrogs och bifölls Riksens Högloff. Ständers Stats-Utftotts utlätaikoe öfwer Herr an förande angäeikde Bencficii och Benädniiigs-Stalcn. vt »Upr». T. D. Dä Riksens Högloff.
Han följde bakom henne på några stegs afstånd och visade allt emellanåt vägen med sin silfverbeslagna bambustaf, men lika ofta skakade han på hufvudet och tänkte: – Hvad man den här gången kommer att säga, det skulle inte ens en profet kunna förutspå. Hon har ju fötter som en järnbärare. Han ledsagade henne förbi den yttre seraljgårdens högdraget likgiltiga vakter och vek af nedåt vattnet. Där klappade han på en liten oansenlig och af vildvin nästan undandold trädgårdsport. – Mitt barn, – sade han till slafvinnan, medan de väntade. – Gubben som nu kommer med sina nycklar, heter Afdankade Messias, och du må så gärna först som sist lära dig, att det är en farlig och sällsam man. I sin ungdom hette han Sabathaï och lefde då som jude i Smyrna, påstås det. Så begynte han predika, att han var den andra Messias, men storherrn befallde sina bågskyttar att pröfva hans osårbarhet, och då afsvor han sin helighet och blef i stället portvakt i Seraljen. Låset gnisslade, och porten öppnades långsamt och försiktigt af en gubbe, hvilken hade en trasig brun schal knuten om lifvet som bälte. Evnuken lade nedlåtande sin svarta hand på hans axel. – Jag skall gifva dig ett mynt af blankt silfver, du gamling, om du, innan vi gå vidare, spår denna nya tjänarinna. Aldrig har jag mer tvehågse fört en nykommen öfver din tröskel ... Se här, kvinna, tag min staf och drag med den ett streck på sandgången och låt mannen tyda det och förutsäga din framtid! Så snart slafvinnan hade efterkommit denna befallning, böjde sig Afdankade Messias öfver sanden och mumlade: – Det är ett rakt streck ... Det går tvärs öfver vägen till rabatten, där markens giftiga kryp smyga kring under rosenståndet ... Det är alldeles rakt, säger jag ... inte en bukt, inte en hake ... Behåll ditt mynt, herre, ett så rakt streck har ingenting att förtälja. Den kvinnan kan jag inte spå.
Häruli hafva Didric Weström, Johan Ericsson j Eric Andersson och Lars Boethiusj alla från Slöra Kopparbergs Län, instämt. 2:0 Ett af Jons Ersson fiån Wermlands Län till det Hedervärda Bonde-Ståndet jemväl ingifvet och till Utskotten remitteradt Memorial, deruti, jemte anmärkningar emot Presterskapets aflöningssält, blifvit, angående preslegårdshusens byggande ocb vidmagthållande, yrkadt, att detta måtte blifva Pastors ensak, på samma sätt, sorn de mindre lönte Comministrarne vöre till en sådan skyldighet förbundne. I anledning af dessa Memorial få Utskotten tillkännagifva, att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i dess afgifna Betänkande N:o i38 redan, till följd af remiss å motioner i samma ämne, meddelat yttrande, rörande eonventioner om Presterskapets rättigheter; hvadan Utskotten, med hänvisande lill nämnde Betänkande, anse ytterligare utlåtande i ämnet öfverflödigt; viljande Utskotten allenast tillägga, alt det af Anders Olsson föreslagna sätt att upprätta eonventioner föranleder omgång och kostnader, hvilka icke äro förenade med det i gällande Författningar redan föreskrifna och, efter hvad erfarenheten visat, ändamålsenliga sätt för dylika conventioners upprättande; till följd hvaraf Utskotten, under åberopande i öfrigt af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets ofvan anförde Betänkande hemställa, att ifrågavarande motioner, i hvad de röra eonventioner om Presterskapets löne-inkomster, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande vidare förslaget om tillämpande af föreskrifterne om convenlioner jemväl å de Skolmästare-tjenster, sorn äro med presterlig befattning förenade, så linna Utskotten förhållandet med Skolmästares aflöning så olika de egentlige försam 1 ings-lä r a roes, att convenlion derom icke gerna kan komma i fråga.; och få Utskotten, i afseende på framställningarne, dels att
St.; då K. M., ehvad beslut Sländerne för deras del vidtaga, eller hurudan önskan de i ämnet afgifva, alltid har den afgörande rätten qvar; så ser jag icke något skäl hvarföre Hr Nordenskölds hemställan skulle binda händerna på oss här, eller hvarföre vi skulle skjuta från oss ämnet, för att helt simpelt öfverlemna det till K. M., till hvars afgörande det i alla fall kommer. Oförhindrad af denna erinran, bekänner jag, att jag finner nedslående för ett Svenskt sinne, alt höra den politiska framställning, som här blifvit gjord af en hög embetsman, af en man, ägande en upphöjd grad inom det vapen, som i första hand skall användas till försvaret al Gottland. Stöde det så illa lill med Sveriges sjelfständighet, att vi icke skulle, af farhåga för andra makter, våga att vidtaga de ekonomiska anstalter, som för landet kunna anses vara de nyttigaste; så vore det ganska beklagansvärd!. Jag delar icke denna farhåga. Jag anser ganska nödvändigt, att Slitö hamn blir befästadt; men med den erfarenhet vi äga af denna riksdags sparsamhet, ser jag icke att någon säkrare utväg att vinna medlen för befästandet kan finnas, än att i tid bifalla betänk., som säkerligen kommer att genom de stora fördelar, hvilka deraf blifva en följd, sjelf bidraga till hamnens befästande. En värd ledamot har ansett denna anläggning vara farlig för tullbevaknings-anslalterna vid våra kuster, emedan Slitö kunde blifva ett lurendrejeriställe. Jag har icke detta begrepp. Jag vet, att den rättighet, som nu är ifrågasatt för Slitö hamn, äges af Stockholm, af Götheborg, af Carlshamn. Lättare än från Gottland kunna från alla dessa ställen förbjudna varor utprakliseras. En bom deremot måste finnas i tullförfattningarna, och ingen fara är, alt icke, om nederlagsfriheten beviljas för Slitö, inkomsterna deraf blifva sådana, alt de åtminstone kunna be - a6o Den g September f. m. tala bevaknings-anstallerna. För min del tillstyrker jag bifall å betankandet. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf, uppläste följande :
4 5 Drottninggatan 4 5, 1 och 2 tr. Filharmoniska sällskapet gaf i lördags sin sista abonnerm ntkonsert för säsongen inför en talrik publik, hvilkens intresse särskildt slöt sig kring Angu * t Södermans fragment » Signe liIls färd », som äfven fick ett förtjänstfullt utförande med fröken Hallgren och hrr Lundqeisi och Söderman som solister. Bland de öfriga körverken på programmet var det af Max Zenger en intressant bekantskap liksom, särdeles den senare, af Myrbergs » Höstbilder », som föredrogs förträffligt och måste bisseras. En ypperlig tolkning fick Brahms klarinettkvintett genom hr Kjellberg ska kcartetlen. Hr Hallen och den Aulin anförde. ty Fröken och, snickare. Danmarks första kvinnliga snickarelärling avancerade här om dagen till gesäll. Det är en 26 årig dotter till en sjö- kapten, fröken Sophie Christenscn, som af lust att bryta sig en själfständig bana gaf sig i snickarelära, som hon nu med heder genomgått. En lärarinnas E / i svensk roman. kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. Moderns form ijn dar rätt. I staten Newyork gäller sedan den 23 sistlidne mars följande (Forts.) lag: » Gift kvinna är hädanefter medförmyndare (joint guardian) för sina omyndiga barn. Hon ^rTVerstin gick gråtande till prosten, som såg mycket har samma lagliga myndighet, samma rättigheter generad ut och menade att hon skulle lugna och skyldigheter som mannen. Efter den ena sig, så fick hon nog sina pengar. Nämdemanmakens död är den andra ensam förmyndare öfnen var bara litet kort om hufvudet. Ett par dagar ver de omyndiga barnen. » efter sådana uppträden fick Kerstin vanligen sitt tillgodohafvande, och glad delade hon med sig åt 1 fem andra nordamerikanska stater, nämligen Axel, fastän hon hade smått nog, ty dessa ofta Jowa, Kansas, Nebraska, Oregon och Washington, upprepade penningbortskickningar togo mera på gälla liknande lagar. Kerstins ekonomiska ställning, än hon själf ibörjan * ville tro. Turistdräkt för damer.
Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Jag vet nästan ingenting förderfligare, som lagstiftaren kan taga sig före, än att göra till brott, hvad som icke är brott. Hvad särskildt den i detta ämne nu gällande författning beträffar, så inskränkes genom densamma menniskans naturliga frihet. Sådana lagar äro icke nyttiga, i huru godt syfte de än må hafva blifvit stiftade. Den sista förordningen i ämnet hade till uppgift att förekomma, det folket inledes i frestelse; men månne den verkligen kunnat åstadkomma detta? Visar icke erfarenheten att auktionen, förbudet oaktadt, fortgår så länge den går bra och något finnes osåldt? Jag frågar eder, Mina Hrr! om författningen kunnat ordentligen tillämpas? Det låter kanske illa att en landshöfding med gifver, att han icke kan hålla en förfining i efterlefnad, men sådan är verkliga händelsen i afseende åt denna förfining. Det låter sig göra i en stad, der polis finnes på stället och allt ligger i öppen dag. Der kan man tvinga folket att sluta med auktionen på visst klockslag; men på landet kan lagbrottet ega rum opåtaldt, om auktionen icke försiggår i närheten af länsmannens boning, för så vidt denne bryr sig om att stadna qvar och anställa åtal. De bildade klasserna få fortsätta sina nöjen intill ljusan dag, utan att någon ifrågasätter att t. ex. en bal skall afbrytas eller de församlade skiljas förr än dem så behagar, men öfver Svenska menigheten upphäfver man sig till förmyndare och den skall gå sin väg på viss tid. Det förefaller mig så upprörande att Svenska menigheten icke får vara tillsammans, emedan oordningar möjligen kunna uppstå, att jag helst skulle vilja att Betänkt återremitterades, på det att Utsk:t måtte framkomma med en framställning, det K. M. måtte upphäfva hela författningen såsom olämplig och icke ledande till det ändamål, man hoppats vinna. Men då jag icke kan motse att en sådan framställning komme att vinna bifall, vill jag icke yrka på återremiss, utan tillstyrker bifall till hvad Utsk:t föreslagit, då det är ett steg till att skänka de omyndiga några timmars frihet.
Majit fästat Rikets Ständers Stats-Utskotts uppmärksamhet pä nödvändigheten deraf, att vid sistnämnde Stats-reglering taga förrberörde fråga i öfvervägande, för hvilket ändamål t. f. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena erhållit Nådig befallning, alt till Slats-Utskotlet öfverlemna alla de ytterligare upplysningar, hvilka härutinnan kunde afgifvas, Efter erooltagandet af denna Nådiga Skrifvelse, har Stats-Utskottet i vederbörlig ordning begärt, *tt alla de upplysningar, som för ärendets fullständiga utredande kunde erfordras, måtte varda Utskottet meddelade; öeh har Utskottet, i anledning deraf, ifrån Herr t, f. Stats-Ministern för Utrike» Ärendena erhållit Sammandrag af Cabinetts-Cassans Räkenskaper ifrån odh med år i8a3 till och med år 1839, utvisande Gassans årliga inkomster och utgifter under hvarje serskild litel, jemte årliga bristen, äfvensom serskild Förteckning å skulderne vid 1840 års slut; dock som Herr t. f, Stats-Miriistern tillika tillkännagifvit, att till Utskottets granlaga urskiljning ofverlemnades att bestämma det mer eller mindre vidsträckta bruk, Utskottet, för ändamålets vinnande, kunde finna för godt att göra af de meddelade band<- lingarne, helst handlingar af dylik Diplomatisk egenskap aldrig äro underkastade en obegränsad offentlighet; så har Utskottet ansett sig icke böra ojm berörde handlingars innehåll meddela andra upplysningar, än att bristen, sorn vid i8a3 års början utgjorde 35-,20O RidrHamb. B:eo och 3,200 R:dr Sv. B:co, eller i Svenskt mynt tillsammans 97,066
Hörners efterlemnade och nyligen äfven aflidna Enka, Helena Catharina Hörner född Hagström, hvilken i lifstiden varit inom bemälde Socken bosatt, måtte af K. M:t, i likhet med hvad år 1810 vid ett dylikt tillfälle i NorrTelje Stad skall hafva ägt rum, i Nåder anslås till Fond för en Skolinrättning inom ofvannämnde Församling, som deraf vore i största behof och hvarigenom densamma, hvilken nu icke hade någon Comminister, i händelse den blifvande Skolmästaren derjemte borde vara Prest, äfven kunde vinna en behöflig tillökning i Presterligt biträde; hvilken framställde begäran DomCapitlet, under vitsordande af förenämnde uppgifne omständigheter, med dess underdåniga förord till Nådigt bifall beledsagat; — hvaremot uti serskild till K. M:t ingifven skrift Majoren G. Koschell i underd:het anmält, hurusom , i anledning deraf att hans nyligen aflidne broder, Grosshand - g2 Stats-Utskottets laren G. W. Koschell, innehaft lagligen tillförordnadt Förmynderskap för Faderoch Moderlösa Barnen Mathilda, Maria och Charlotta Östlund, de der varit vårdade och försörjde af bemälda KyrkolierdeEnka Helena Catharina Hörner samt genom hennes Testamentariska Disposition af den 8 September 1820, sorn i vederbörlig ordning blifvit lagligen bevakad, fått sig af qvarlåtenskapen anslaget ett understöd af EltTusende födr B:co, på sätt genom insändt Utdrag af Frösåkers HäradsRätts DomBok för den 2 October 1826 var styrkt och hvilka medel skulle ställas under disposition eller förvaltning af Wahlö Församlings Fattigvård, Majoren Koschell först nu mera erhållit kunskap ej mindre derom, att Enkan Ilörners qvarlåtenskap blifvit såsom Dana-Arf ansedd, än ock om Wahlö Församlings ofvanomförmälde underd. ansökning; vid hvilket förhållande Majoren ansett sin pligt fordra att icke de omyndiga Barnens rätt utan uppmärksamhet lemna. Och vill K.
Först väcker det uppmärksamhet, att detta Tidehvarf just genom titeln af Upplyst hälst skiljde sig från alla öfriga. – I hvilken af tidens vanliga skrifter finner man ej de orden: ”i våra upplysta tider” – ”sedan upplysningen stigit så vida” o. s. v. – Var denna upplysning blott till grad, eller kanske till natur, skiljd från förra tiders?– De hade också sin; men den kallades då vetenskap och lärdom; och man drömde knapt om, att någon annan kunde finnas. – Men dess ämnen troddes så höga, att den genom kunskap bragte dem, som dermed sysselsatte sig, närmare Gud; hopen ansåg den väl också hafva någon gemenskap med Svartkonst – allmänheten väntade att riktas genom resultatet af dessa djupa forskningar, utan att sjelf vilja deltaga i de tillredelser, till hvilka ingen profan borde nalkas – och stundom bröt äfven lågan fram ur Vestas tempel på en gång till ljus och brand, såsom t. ex. vid Reformationen. – Men bröt den också ej i dagen, så trodde man i alla fall det vara menniskan värdigt, att sysselsätta sig med höga och heliga ting, om också ingen märkbar verldslig nytta deraf bereddes. Man trodde att det blott fanns en väg till ljuset – Promethei väg, som hämtade det från himmelen; men att hvar och en skulle vilja tända sin dank vid solen, för att därmed lysa sig till sängs: det ansåg man vara nog mycket begärdt. Om således i den tiden, då upplysning och vetenskap ansågs för det samma, denna var inskränkt till vetenskapens idkare; ehuru inträdet i denna klass var öppet för hvem som hälst, som hade förmåga att dit höja sig; så är deremot känneteknet på den nyare, att den var allmännare spridd, att den var, och var ämnad att allt mer och mer blifva allmänhetens egendom. – Men för att den skulle kunna nå, eller ens kunna tänka sig ett sådant ändamål, följer nödvändigt, att den sjelf äfven skulle ligga helt och hållet innom gränsorna af det vanliga förståndet eller sens commun. Detta är den karakteristiska skillnaden. – Men på detta fält ligger ej någon vetenskap i sträng och egentelig mening; ty på sens commun gör hvar och en anspråk, ehuru många aldeles ej göra anspråk på vetenskap.
StatsUtsk. har uti l:sta punkten af detta Utlåt, tillstyrkt, att lönerna för Byi-åCheftrna uti Just.StatsExpeditm skola bestämmas till 4,500 Rdr eller deli belopp, K, M. äskat, och vid sådant förhållande torde samma lönebelopp böra tillerkännas Just.KanslersSekretrn, som, på sätt jag redan sökt visa, är med ByråClieferna fullt jemförlig och vanligtvis ej har någon, utsigt; att vinna befordran från sin inuehafda befattning, enär de dermed förenade göromålen äro af en mera speciel beskaffenhet. Då R. o. Ad. icke återremitterat frågan om ByråChefernas lönevilkor, utan, i likhet med hvad K. M. begärt och StatsUtsk. tillstyrkt, för framtiden då reglering verkställes, fastställt desse embetsmäns löner till 4,500 Rdr för dem hvardera, torde R. o. Ad. äf-; venledes utan återremiss kunna bifalla K. M:s förslag, att samma löne-belopp skall tillkomma Just.KanslersSekretrn, som ock bör kallas Byråchef. Hvad åter Registratorn och Just.KanslersExpeditm vidkommer, så torde hans lön nu genast kunna bestämmas samt en återremiss af punkten således ej erfordras. Såsom skäl till den sednare åtgärden , åberopar man nödvändigheten af konseqvens i förfaringssätt, enär R. o. Ad. redan på f. m. återremitterat punkten ang:de Registratorn uti Just.StatsExpeditm; men de af.R. o. Ad., som behagat lyssna till hvad jag förra gången hade äran anföra, torde hafva funnit, att med den nu ifrågavarrde Registrators-tjensfen inträffar det speciella förhållande, att dess innehafvare är icke allenast Registrator u^an äfven Kanslist.. hvarförutan den nuvarrde Registratorn tillika är Aktor uti KansliRrn, ehuru blott på förordnande och med ett årligt arfvode af 100 Rdr Bko, hvilket dock, på sätt af K.
Uppläst hos Riddoch Adeln d. 12 Aug. s Prest-Ständet d. 12 - Borgare-Ständet d. iL - Bonde-Ständet d. 12 - B Riksens HZglsfl. Ständers Grots-Urfkotts Betänkande, angäende en witz Summa, som Den is Augustt. 2579 fom af herrar Fullmägtlge L RiksgäldsLonroi. cr mä disponeras till arfwode för en Lasteur och en Lasta - Skrifware wid Lreditfedel-> Wecker, utojwcr i8»o ärs fastskälde Stat. ^nar, såsom en föliö af de wid innewaräNde Riksdag af Riksens Högloft.
Vid föredragning af Stats-Utskottels /Utlåtande N:o 523, i anledning af återreiniss å ålskillige uti Memorialet N:o 49° föreslagne voteringsproposilioner för afgörande af skiljagtiga beslut, angående vissa delar af extra Stalsregleringen, har den uti 8;de puncten af sistnämnde Memorial omförmälde proposition om aflöningsanslag för en Styrelse för allmänna arbeten blifvit gillad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-StåndeE, men ogillad af Borgare och Bonde-Stånden, af hvilka det föira funnit votering uti den i berörde punct omförmäide fråga icke erforderlig, då Siåndet ansåg densamma genom 3 Stånds beslut afgjord; och har sedermera Ridderskapét och Adeln så till vida instämt i Borgare-Ståndets uti förutnämnde 8:de punct fattade beslut, alt anslaget för en Styr else för allmänna arbeten bestämdes till 8000 R:dr. 1 följd häraf inträffar väl numera det föihållande, alt sjelfva an slagsbeloppet för ifrågavaran le aflöning är genom 3:ne Stånds beslut bestämdt lill 8000 R:dr, och således denna del af frågan afgjord; men deremot qvarstår ännu den sk i 1 jag tigliet emellan dessa 3:ne Stånds beslut, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet beviljat medlen till aflöning för en Styrelse för allmänna arbeten, hvaremot Borgare-Ståndet anvisat dem för att, såsom arfvoden, användas till dem, som med allmänna arbeten få befattning, med uttryckligt förklarande, att härvid afses, alt något nytt Embetsverk ej må för ändamålet inrättas. Så vida icke Borgare-Ståndet i denna del af frågan skulle vilja instämma uti Ridderskapels och Adelns samt Preste-Ståndets godkännande af Utskottets förslag, i hvilket fall icke vidare hinder möter för expedierandet af Rikets Ständers beslut rörande extra Stats-reglerigen, måste denna skiljagtighet genom votering afgöras, för hvilket ändamål föreslås följande proposition: