Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. tror i öfrigt, att då behofvet afen lättad communication gör sig gällande, den enskilda industrien äfven blifver verksam för densammas utförande och vanligen med större framgång, både genom mera kraftfullhet vid verkställigheten och genom besparing i kostnaden.- Jag t vi fia r dock, att för det närvar, dylika företag endast genom enskildas försorg kunna tillvägabringas, utan torde det högsta, man kan vänta sig, vara att få dem bragta till verkställighet genom gemensamma bemödanden af de enskilda och staten. Då instämmer det med en riktig hushållning att uppdraga utförandet åt enskilda, likväl under uppsigt af dertill förordnade allmänna ombud. Arbetsförtjenst beredes derigenom åt orterna, och staten Jemnar på det sättet måhända det lämpligaste understöd åt nödlidande trakter. På dessa skäl yrkar jag återremiss, med anhållan, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja. Gr. Björnstjerna, Magn.: Den godhet, sora R. o. Ad. alltid behagat visa mig, inger mig hoppet, att K. o. Ad.- äfven vid detta tillfälle med bevågenhet skall täckas åhöra mina tankar, ehuru vidlyftig jag fruktar blifva. Ämnets vigt, såsom rörande Sveriges försvarsverk, samt dess nära sammanhang med en invecklad financefråga, den af statslån, gör att jag fruktar, att jag icke kan blifva kort, om jag skall blifva klar; hvarföre jag på förhand vördsamt anhåller om R. o. Ad:s benägna öfverseende. Förevarande fråga delar sig i 2:ne delar, nemi.: den militära, eller huruvida de begärda anslagen äro mer eller - Den 28 Augusti. 3-u ler mindre nödvändiga', samt den financiella, eller huruvida de för nödvändiga ansedda anslag uppfyllas häst, antingen medelst ökad bevillning (vill saga ökad beskattning), eller medelst lån (vill säga statsskuld). Den militära delen af frågan vill jag tillsvidare förbigå, af skäl, att den redan utförligt och på ett tillfredsställande sätt blifvit af flera värda ledamöter utvecklad, bland dessa isynnerhet af Hr Gen.adjutanten för Armeen, samt af Hr Presidenten i KrigsColhm.
§ 5 För övrigt vid påföljd av lurendrejeri, skall alla transporter av utländska varor landvägen vara helt förbjudna. Stockholms slott den 24 maj 1815. CARL Kungörelse angående beräknandet av traktamentet och skjuts för provincialmedici under ämbetsresor. Stockholm den 2 juni 1815. Provincialmedici har fått samma rang som regementsläkare och till följd därav samma traktamente och skjuts vid ämbetsresor som de. Sjunde klassens i 1807 års reseregemente. Stockholm den 2 juni 1815. H A v STROKIRCH Kongl Maj: ts och Rikets Ständers fastställda REGERINGSFORM; daterad Stockholm den 6 juni 1809. Med de sedermera av konungen och Riksens Rtänder antagna förklaringar. Sedan Vi med oinskränkt förtroende till Rikets Ständer överlämnat fastställandet av en ny Regeringsform, som för alltid skall grunda ett gemensamt fäderneslands sällhet och självständighet uppfyller Vi en länge efterlängtad plikt. Vi kungör den grundlag, som Rikets Ständer enhälligt fastslagit samt till Oss i dag överlämnats i rikssalen. Med livligaste rörelse och ömt deltagande i det folks öden, som lämnat Oss oförgätligt prov på förtröstan och tillgivenhet, gått deras önskan till mötes, har Vi fäst ett större hopp och framgång i Våra oavbrutna bemödanden att bereda Våra undersåtars rättigheter och skyldigheter i denna nya Regeringsform. Där bibehålls kungamaktens helgd och verkningsförmåga. Vi antar, gillar och bekräftar denna Regeringsform som ord för ord följer. Detta som är föreskrivit vill Vi till orygglig grundlag anta. Vi bjuder och befaller även Våra efterträdare och de med riket med huldhet och lydnad förbundna bör denna regeringsform erkänna, iaktta, efterleva och hörsamma. Vi har detta med egen hand underskrivet i Vår residensstad Stockholm den sjätte juni 1809. CARL Vi, eftersända Svea Rikets Ständer, som nu på våra hemmavarande medbröders vägnar är samlade till allmänt riksmöte, gör veterligt: att genom regementsförändringen, som vi enhälligt stadfäst, vi svenska folkets fullmäktige fått rättigheten att själva genom upprättande av en förändrad statsförfattning för framtiden förbättra fäderneslandets belägenhet.
Det synes mig likväl, som Den 10 Februari. 267 StatsUtsk. här skulle kunnat föreslå tillgångar vida utöfver behofvet, örn man nemi., i st. f. att för dagen använda den bespara* de penningen såsom ett capital, ville begagna den, till alt grunda ett fondsystem, hvilket otvifvelakligt är det enda sättet att åstadkomma arbeten i stort till någon allmän båtnad och verkligt system. Det är naturligt att jag vid denna fråga fäster en särdeles vigt, då jag med densamma måste förknippa en annan stor angelägenhet, den nemi. att förekomma det tilltagande eländet i landet genom en öfverbefolkning af proletärer, som ganska säkert inom kort komma att sakna ärligt arbete, derest vi icke på något sätt söka underlätta de arbetskrafter, som nu blifva för Riket döda och, hvad än värre är, skadliga, om de användas till brott, i st. f. till nytta. Jag beklagar ännu en gång, att de 3:ne Ståndens bifall till hvad Utsk. föreslagit nu, åtminsione vid denna riksdag, göra det för R. St. omöjligt att komma in på de.n bana, som jag anser för fäderneslandet af högsta vigt. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Efter, afhörande af de upplysningar, som Hr von Troil afgifvit och jemförande deraf med det beslut, hvaruti StatsUtsk. stannat, kan man icke afhålla sig från en känsla af verklig och djup bedröfvelse. Detta anslag har likväl af K. M. blifvit pä anförda, goda skäl föreslagit; det har således icke kunnat nu förebäras, att saken icke blifvit af Regeringen undersökt och förordad. För 3:ne år var icke mera hegardt än 115,000 r:dr; den ärliga summan uppgick till föga mer än 38,000 r:dr.. Och ändock är ett arbete af en så omätlig vigt afstyrkt, under förevändning af bristande tillgångar. Under det man ej velat samtycka till en ringa förhöjning i tullafgifterne å sådane varor, som ganska väl kunde fördraga den, vägrar man, under förevändning af bristande tillgångar, anslag till arbeten, sådana som detta.
Ridderskapet och Adeln ingifne anförande, gillas väl i hufvudsakelig måtto hvad Utskottet föreslagit, men yrkas dock rättelse i den hittills följda hushållnings-principe, att om Hösten erbjuda Spannemåls - Säljare lägre pris än hvad man framdeles ämnar medgifva, derigenom, sorn. förmä es vara händt, mindie ålgång på Spännemål för Magaziras-Inrättningen blifvit och skall blifva att påräkna. Med vördsamt åberopande af de grunder Utskottet haft äran föreslå i afseende på verkställigheten af Magazins-lnräftningens upphandlings - åtgärder, får Utskottet vid den yrkade rättelsen anföra, att ett sådan*' stadgande, som afses, innefattar en reglementarisk föreskrift, af en granlaga och magtpåliggande beskaffenhet, så mycket mera betänklig, som upphandlingar till Spanmålsprisens styrande helt och hållet måste bero och lämpas efter orternas mer och mindré Spanmåls-tillgång och öfriga olika förhållanden, hvadan den åtgärd, sorn den enå gången medfött en åsyftad verkan, åter en annan kan blifva af ett motsatt inflytande. StatsUtskottet anser fördenskull, att, om MagazinsInrättningen skall verkställa Spannmåls-upphandling efter andra grunder än de, sorn föreskrifvas af allmänna Coniuncturen och ett derefter lampadt bedömande, synas följderne deraf blifva, att Rikets Spanmåås-handel småningom skall Stats-ZJtshotteti Betälandenl förvandlas till ett Monopolium för Staten, och? i stallet för åsyftadt gagn, qväfva den enskildia Handeis-Industrien och dymedelst leda till obe. täkneliga vådor för det allmännas bästa. Af en Ledamot i Vällofl. Borgare-Ståndet jär uppmärksamhet fästad dervid, att Utskottet gkall hafva föreslagit, att Pastorerne på Landet böra inlemna uppgift till Landshöfdingen å Spanmåls-tillgångarne.
Sin politiska profet-mantel kunde han ej testamentera åt den förre, och ej heller sin poetiska åt den sednare 74; men hans hjerta svällde af hög och öm lidelse inom kretsen af dessa honom så eldigt hängifna landsmän, af hvilka han nu för sista gången omgafs. Huru förändrad var nu hans ställning sedan fem år tillbaka, eller 1788, då han i samma månad (den 22 Mars) med så lysande triumf försvarade sin disputation om Montesquieu, och vid högsommarns början (den 12 Juni) lät sig examineras till Juris Candidat under utsigter, föga mindre skimrande i verkligheten, än i fantasien! Men han sjelf syntes oförändrad; hans själsstämning lika modig; och på målande af nya utsigter förspordes ingen brist. Han föreläste sina i fängelset diktade ”Sånger i Götiskt lynne”, med denna röst, denna deklamation, hvars rena svenskhet och välklang min gamle vän Häffner tyckte sig aldrig kunna nog berömma; och vi föreställa oss, huru afskedsglasen sammanklingade vid dessa ord: ”Frihet” skallade nordiska fjällen, Och ”frihet” var blåa himlens dån; Hjeltar logo, trotsande ödet, Då flickan i dalarna söng. Ödet harmades: störtande molnen Strax hvälfde vår himmel i afgrundsnatt. Tro! tro! tro! vrålade Lögnen Ur molnen. Allt, darrande, föll. Upp stod Engelbrekt, högg emot klippan Sitt svärd, och en ljungeldsgnista flög; Gnistan, tusen gryningens lågor Då tände – till frihetens dag. Gråt, vän! skum är dagen, och Lögnens Än sväfvande skyar störta fram. Gråt – men hoppas! Sanningens gnista Mer mäktar, än hjeltarnes svärd. I den härmed sig skingrande kretsen fanns en vän, som icke återvände till Stockholm; en, som, trognare och huldare än någon, beledsagade honom öfver Sveriges gräns – öfver jordens; kort sagdt, en följeslagerska genom lifvet, om hvilken intet sannare kan sägas än det enkla, att hon dertill var värdig.
Jag hemställer hvad resultat deraf skulle uppkomma; och om det vore väl betänkt, att öfverlemna en oerfaren ungdom till pris åt pratmakare och charlataner, som kunde gifva dess bildning en vådlig riktning för hela lifstiden. När man har vissa prof för handtverkare, tror jag det äfven vara nödvändigt och angeläget, alt äfven prof finnas fördem, som vilja blifva Lärare. Att för öfrigt vårt gamla Sverige icke står efter andra länder i upplysning, tror jag vår vettenskapliga ståndpunkt tillräckligen ådagalägga. Man kan säga, att skrifter sällan utkomma hos ossj i jemförelse med. andra länder; men orsaken är lätt att inse. Här kan man i vetenskapliga ämnen sällan påräkna afsättning till mera än kosluadcrues ersättning, och lill Den \\ Augusti f. m. 93 och med detta är icke alltid säkert i vissa vettenskaper. Deremot får man i andra länder sälja lika många tusende exemplar, som här hundrade, boken må vara god eller dålig. Men om man betraktar skrifternes halt, så skall man finna, att de merendels uthärda jemförelse med hvilket lands som helst; och många finnas, som gjort Nationen heder icke blott i äldre tider, utan äfven för det närvarande. Många böcker gifvas, som äro öfversatte på andra språk och som i denna stund blifva det, hvilket äfven torde vara ett bevis, att de Undervisningsverk, vid hvilka sådana män kunnat bildas, ej äro så dåliga, att de nödvändigt måste sönderbrytas. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: För den historiska riktighetens skull anhåller jag att få rätta ett misstag, som, besynnerligt nog, blifvit gemensamt begånget af begge de värde motståndarne Grefve Frölich och Herr von Hartmansdorff. Det är nemligen yttradt, att Upsala Academi blifvit stiftad under Gustaf Adolphs tid, och Lunds under den enväldige Carl XI:s. Upsala härleder sig likväl ifrån Sturarne, och Carl XI var blott ett barn, då Lunds Universitet inaugureradas år 1668.
» Ja visst »; ropade han gladt, » så skall det låta! » Och hans ansikte strålade både af rörelse och af glädje, då de båda mörkhåriga små gossarne med klara, ehuru, späda röster sjöngo: Gå ej till stranden, Ring, med din maka, Helst sedan stjärnorna sprida sitt sken hans egen gamla visa från gossåren, hvilken han så ofta sjungit för mig under trädgårdsarbetet. Jag satt i soffan med den lilla flickan, min egen namne, i mitt knä; dagern i rummet dämpades af yfviga bladväxter och tunga färgrika draperier — framför mig låg uppslaget albumet, hvarifrån de gamla skånska porträtten blickade emot mig, minnen från ett förflutet, så olikt det nuvarande som trädgårdsgossen var olik den fine mannen därborta, och dock nära förbundet med allt detta vackra och varma, som jag såg och kände omkring mig. Det var detta, under alla lifvets skiften bevarade kärnsunda, naturfriska, som, alltid gömdt såsom drifkraften i hans väsen, lyft honom från drängstugan till salongen. Han hade i sanning » kommit upp » och det i bästa mening. — Så återfann jag lekkamraten, hvilken så länge stått utom min tankevärld; och då jag senare på aftonen åkte hem till min bostad genom världsstadens kvalmiga gator, tyckte jag mig känna en fläkt från barndomshemmets östersjöluft. — * * * En episod under en resa, ett tillfälligt möte med en vän från fordom, en ringa tilldragelse utan dramatisk spänning eller udd, men likväl en ljusglimt af det bästa, lifvet kan bjuda. " Sotarn kommer! " » f&amp;ret är långt, » säger ett gammalt ordstäf — och kU * under detta » långa » år uppträda många olika gäster i hemmet: somliga hälsa vi med den största glädje, andra taga vi egentligen emot med innerlig ovilja o c h obehag, gäster, hvilka vi helst för alltid skulle vilja behålla i huset, och sådana, hvilkas affärd är oss en hemlig tillfredsställelse.
Skulle ekvirke inte finnas i Våra närbelägna skogar beviljas Bolaget rätt till utsyning och fällning på kronoskattehemman. Bolaget har 8-10 år på sig att utföra arbetet med alla slussar och skall sedan hålla kanalen i fullgott skick så att segelfarten mellan Östersjön och Vänern alltid är öppen, om inte is hindrar eller kanalen behöver repareras. Reparationen skall vara avklarad på 14 dagar om inte större olycka hänt. Allmänheten skall i god tid underrättas om när vanligt underhåll kommer att göras. När kanalen blir färdig skall denna seglation, kanaloch slussfart vara fri för alla inhemska och njuta samma skydd som lagen säger om landsvägsfarare. Inga andra avgifter än dem som kanalbolaget tillkommer får uttagas. Transitohandel eller handel med utländska varor på utrikes orter blir en ypperlig källa för välmåga och vidsträckt handel med denna genväg mellan Östersjön och Västerhavet. Dessutom är denna segelled säker och man slipper de dryga avgifterna i Öresund. Det är oinskränkt nederlagsfrihet på alla utländska varor och fartygen de komma med har rätt att inlöpa svensk hamn. De som utnyttja Göta kanal och slussverken skall betala en avgift efter fastställd taxa till Bolaget både för fartyget och varorna. Undantages kronans transporter. Grunderna till taxan hämtas från Trollhätte Kanals taxa, men omräknas efter kanalens längd och antalet slussar. Den inkomst Trollhätte kanal får genom den tillökade transiteringen bör även tillkomma Göta kanalbolag. För att aktieägarna skall få någon utdelning under byggtiden har Vi beviljat ett lån på 80.000 riksdaler av Rikets ständers bank och tillåter att en Provincebank anläggs. Bankens säkerhet är följande: Innan banken gör någon utbetalning skall 1 miljon i aktier vara tecknade och 10 % inbetalt. Att bankofullmäktige skall välja en direktör i Bolaget. Bolaget äger bankens förskott i 21 år. De följande 4 åren skall banken dra in sina utestående medel för att efter 25 år vara till fullo likviderad och banken upphör. Överskott skall fonderas till kanalers anläggande eller avtappningsföretag inom Sverige. Under byggnadstiden eller till dess kanalen är färdig skall aktieägarna få 5 % på insatt kapital. I anseende till den nytta kanalanläggningar medför och då Göta kanal är Sveriges huvudkanal vill Vi inrätta ett allmänt kanalbyggnadskontor under en styrelse av ordförande i Göta kanalbolagets direktion och 4 elever.
N:o 44, som här är antagen, lyder: ”att maximum för den del af sedeloch depositions-skulden, som icke motsvaras af reela fonden, må fastställas till 20 millioner r:dr b:co.” — Om man i stället för 3 eller 4 millioner lade in 20,000,000 silfver i Banken, så hindrade ju intet, att det i alla fall fick vara 20,000,000 sedlar; ty om jag har denna summa i räntebärande papper eller i silfver, så är det ju Den 18 Maj. 571 alldeles detsamma. Här hafva nu tvenne Bancofiillm. önskat, alt tillägget skulle af Ståndet afslås, oell emot ett sådant beslut har jag ingenting alt, erinra. För min del skulle jag tro det vara häst, att ifrågavar. medel användas till silfverköp, ty att de icke få användas till lån eller på dylikt sätt, det säger sig sjelft, och således ser jag helst, all beslutet måtte blifva af det enkla innehåll, ”att det belopp af bancovinslen, som ifrån innevar. års början lill nästa riksdag inflyter, reserveras till nästa år för Bankens ändamål;” men om också R. o. Ad. kommer att stanna dervid, tror jag likväl, såsom jag förut nämnt, ali R. Sits beslut blir öfverensstämmande med hvad Utsk. föreslagit. Hr Mannerskantz: Jag har inom BancoUtsk. icke gifvit min riist lill den ifrågavar. §, ensamt för att göra Bancofullm. till nöjes. Man kunde väl förutse, all så väl den ena som den andra skulle blifva missnöjd, då § innehåller 2:ue momenter, hvaraf del ena är till fördel för den ena åsiglen, det andra deremot för den andra; men jag har gjort det derföre, att jag anser det vara rätt gjordt att införa eli sådant stadgande Utsk. fiireslagit. Hvad Frih. Cederström sednast har sagt, förtjenar dock att ännu eu gäng bemötas, emedan det innefattar ett ganska ifrigt begrepp.
Rikets ordinarie statsmedel ”och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under ”namn af extraordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af R. St, anslås, vare under Konungens disposition, ”att tili de af R. St. pröfvade behof och efter den upprät”tade staten anordnas.” I 2 morn. af 3o §. Riksd.Ordn. är föreskrifvet, huru granskningen af dessa stadgandenx iakttagande skall försiggå, och att i fall, emot R. St:s. beslut, de till hvarje hufvudtitel anslagna summor befinnas dragna till andra ändamål än dem, som under samma hufvudtitel höra, eller något af R. St. faststäldt anslag blifvit öfverskridet, skall Utsk. derom göra anmärkning. Huru uppgöres nu statsregleringen? På det sätt, att den verkställande magten framlägger utgiftsbehofven i de delar, som vöra hvarje administrationens, utgiftsföremål. Af dessa speciella summor, som undergå StatsUtsk:s pröfning, hopsummeras ett totalbelopp för hvarje hufvudtitel, och fores under i dess rubrik. Sedan titlarna blifvit af R. St. fastställda, öfvertemnas de till verkställande magten att derpå göra anordningar. Om då den verkställande magten disponerar inom dessa titlar till de af R. St. utsatta föremål, nemi. de bestämda, såsom personalstaternas aflöningar, och de till penningebeloppen föränderliga, såsom inköpen af materiella behof, sä har verkställande magten uppfyllt föreskriften. När hvarje löntagare får, hvad R. St, pröfvat, att han bör erhålla, när de materiella föremålen äro uppköpta till bestämda qvantiteter, så är föreskriften iakttagen. Men om på dessa personalstater vacancer inträffa och derigenom besparingar uppkomma; om till de materiella behofven mindre än den anslagna summan åtgår, emedan prisen fallit, så hafva, under det föreskriften blifvit uppfylld, besparingar uppkommit, som hvarken af R. St. eller K. M. kunnat förutses. Dessa besparingar
Memorial, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdags-kostnader. (R. A.) Till Stats-Utskottet hafva blifvit remitterade särskilda af Herr Skogman, C., hos Ridderskapet och Adeln samt af Herr Doktor Gumcelius hos Preste-Ståndet väckte motioner, att Utskottet må få sig uppdraget föreslå en för nuvarande riksmöte lämplig ersättning för de ökade riksdags-kostnader, Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, i och för utöfningen af sina maktpåliggande befattningar, få vidkännas; och har Herr Doktor Gumcelius i samma motion derjemte hemställt, att Utskottet jemväl måtte anmodas inkomma med förslag rörande riksdags-kostnadernas bestridande genom Riksgälds-kontoret. Enär Utskottet, redan före emottagandet af remissen å Herr Doktor Gumaelii berörde motion, genom sitt till Rikets Ständer den 17 innevarande November aflåtna memorial N:o 5, afgifvet förslag angående riksdags-kostnadernas bestridande genom Riksgälds-kontoret, anser Utskottet framställningen i denna del icke påkalla något vidare yttrande. Hvad derefter angår frågan om godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostnader, så och enär Rikets Ständer under sistförllutne riksdag för hvar och en af dem anslogo ett belopp af Sjuhundrafemtio Riksdaler i månaden, anser sig Utskottet böra hemställa, att Rikets Ständer jemväl för innevarande riksdag må besluta, att, såsom godtgörelse för de ökade riksdags-kostnader, Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, i denna deras egenskap, få vidkännas, för hvar och en af dem skall utgå ett anslag, i ett för allt, af Sjuhundrafemtio Riksdaler i månaden, att räkna från riksdagens början och till dess slut. Stockholm den 24 November 1862. Bih. till R St Prot. 1862 * 1863.
Carl XI ansåg sig likväl vid 1682 års riksd. böra ånyo lemna frågan till Ständerne, och då var det den unga Adeln, som opponerade sig emot Konungens önskan och klandrade Ständernes förhållande föreg:de riksdagen. En ledamot af detta Stånd, Hr Gyllencreutz, höll på alt mista lifvet för det att han vågat ställa sig fram i opposition emot det s. k. beslut, som vid 1680 års riksd. fattats dagen efter dess afslutande. Detta är annars ett förhållande, som 112 0 e n 15 Januari. Geyer förbisett och Fryxell icke anmärkt. I öfrigt har Fryxell uti de omständigheter, der han motsagt Geyer, alltid stödt sin motsatta öfvertygelse pä verkliga fakta. Jag begriper icke då hur man kunnat påstå det prof. Fryxell velat anfalla Geyer personligen, derföre att han gjort anmärkn. emot de oriktiga uppgifter, som den sednare på sin sednare ålderdom framkom med uti de 3:ne föreläsningarna, som, särskildt från trycket utgifne, gifvit anledn. till Fryxells anmärkn: r. Jag kan åtminstone icke linna att förhållandet är sådant, och utan att hafva den lyckan äga prof. Fryxells personliga bekantskap, har jag dock med särdeles nöje läst hans skrifter och ämnar omläsa dem så ofta jag kan hafva tillfälle. Hr von Stockenström, Carl: Då jag första gången på detta rum hörde denna motion uppläsas, kunde det icke falla mig in, att densamma skulle bär vinna bifall. Men då jag nu finner, såväl att Ridd.Utsk. i sitt mern. tillstyrkt hvad motionären föreslagit, som ock att flere talare nu uppträdt, för att understödja densamma, finner jag, att jag derutinnan misstagit mig. Jag kan väl icke hoppas, att mitt yttrande skall verka något i denna sak, men jag anser mig likväl böra uttala skälen för mitt blifvande votum i frågan.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, under den 19 innevarande månad, fått emottaga ett Pro - 4 Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 4. tocolls-Utdrag, innefattande underrättelse, att Lars Norrbys från Gottlands Län motion, 0111 rättighet för vissa räntegifvare på Gottland att få lösa de dem ålagda räntepersedlar med penningar, efter markegångspris, blifvit remitterad till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Som denna motion likväl icke medföljt Protocoils-Utdraget, så har Utskottet denne dag hos Stats-Utskottet begärt och erhållit del af densamma, samt, efter tagen kännedom deraf, trott sig finna den angå ett ärende, som, enligt 30 § af Riksdags-Ordningen, tillhörer Stats-Utskottets handläggning, hvadan Utskottet anser sig icke tillkomma att dermed taga befattning, utan får, enligt 44 § Riksdags-Ordningen, vördsamt återlemna ifrågavarande motion och underställa Rikets Högloflige Ständers pröfning, till hvilket UtskolL den rätteligen hörer. Stockholm den 26 Augusti 1844. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri. 1844. Allm. Besv.- och Ekon.'Utskottets Betänkande, N.-o S. t N:o 5. Ank. lill Exp. Utsk. den 2 Sept.j kl. 1 e. m. Betänkande t i anledning af väckt motion > om upphörande af bruket att utkasta Krönings-penningar.