Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Bkon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 63. 3 de uti extra roteringen inga eller derifrån befrias, yttrat, att ”i betraktande ”deraf, att efter hvad genom Rikets Ständers år 1810 fattade beslut varit ”åsyftadt, extra roteringen endast borde träffa s. k. privilegierad jord samt ”att derifrån således äfven hurde slii1jas alla hemman och lägenheter af kro”noskatte och frälse natur, hvilka enligt för fattningar ne vore underkastade ''ständig rotering", Rikets Ständer ansåge, att, vid de blifvande jemkningsförrättningarne, borde från upptagande i extra roteringen, uteslutas åtskilliga hemman och lägenheter, hvilka uppräknades, utan att utsockne frälset i Halland dervid omtalades; samt slutligen, att Kongl. Maj:t, efter att hafva hört förvaltningen af Sjöärendena och Kammar-kollegium i nådigt bref den 24 Oktober 1887 förklarat: att, ehvad tydning än kunde gifvas åt Malmö recess och handfästningen 1662, och utan afseende å det åberopade förhållandet med frälsehemman i Skåne, det genom r683 års riksdags-beslut, 1721 års Kongl, resolution, 1825 års Kongl, instruktion och cirkulärbref angående roteringen i Halland samt Kongl, brefvet den 2 November 1833, vore bestämdt afgjordt, alt utsockne frälset i Halland, hvilket vid det derstädes förr befintliga kavalleri-regementets indelning, icke kunde dertill användas, af orsak, att icke af detsamma, såsom af kronooch skattehemman egde rum, till kronan utgingo så beskaffade grundräntor, som, lika med sistnämde hemmans, kunde till kavalleri regemente indelas, skulle till följe af Konungs och Rikets Ständers sednare beslut, i den beständiga eller ordinarie och således icke i extra roteringen deltaga. 2:0 Beträffande frågan om erläggandet af ulskrifnings-penningar af hvarje utskrifningsgill person ifrån r8 års ålder och så länge han erlade mantalspenningar: att utskrifnings-penningarne af de utsockne frälsehemmanen i Halland, som redan upphört, till följe af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den i3 Juni 1812 samt Kongl.
Iduitbelemy, bvurest slufvurne, bvilku liku ullu undru uf sin folkstum, ingulundu i ullinunbet suknu förständ oeb omdöme, kunnu, i unseende till sä den eivilisutionssom morulitets-slundpunkt, bvurpä de sig betinnu, sättus i bieild mecl ons öfrige invänure uf urbets-elussen, ej ens unduntugunde de livitu bubitunterne, uf bvilku de tlestu uro likgiltigure än slufvurne oiu sinu burns uppfostrun. bimun - 16 LlnZ/. 7^.>o 63. eipationen lian oed dör således pa 8t. Lartdelenr^, ulan värla, omerleldart införa 8lakven i alla ris krie8 lnerldorAerliza rättiAdeter, likväl unäer reti an an1v6cla röglenienlarislia eller ^olis-köi^iAtiAdetsinatt ernvi krideten8 n>i88druli, vicl köi8ta, liän8>an rlerak, pennin 8je1l8välrl oelr lätita.
Man har sagt, att den östra banan skulle komma att minska trafiken på den vestra, men jag tror det icke. Kan det dessutom vara klokt att nu helt och hållet afbryta arbetena med en anläggning, som förr eller sednare måste fortsättas, och göra sig af med den arbetsskicklighet och materiel, som nu finnes. Jag är öfvertygad att jag icke uppskattar materielen för högt, om jag tager den till ett eller annat hundratusental rdr, och äfven om sådan åter anskaffas, torde vanan och skickligheten hos det arbetsbefäl, som måste söka sin utkomst på annat håll och hvaraf största delen i en framtid troligen ej kau återfås, icke vara så lätt att ersätta. Om Statens tillgångar det medgifvit, skulle jag yrkat anslag till färdigbyggande af någon viss del af banan, men jag inser att man måste gå till väga med försigtighet, och jag finner det vara rätt att den nordvestra banan vid denna riksdag erhåller brorslotten, ehuru jag anser det vara klokt att icke låta andra arbeten förfalla. På grund häraf anhåller jag om Ilr Gr:ns och Landtnuns propos. på den af riksdagsmannen Lönnberg i hans reservation gjorda framställning om beviljande af ett anslag af 500,000 rdr för östra stambanans fortsättande. Den 17 Maj f. m. 357 Frih. Hamilton, Hugo: Jag skulle önska, att jag kunde i allo instämma med den siste värde talaren; ty dels är jag lifligt öfvertygad om nyttan af jernvägar, och af sådana anläggningar, som i Stats-Utsk:ts 78:de Betänk, afhandlas, och dels känner jag huru ömt man berör många intressen i landet, då man af' sparsamhet nödgas inskränka deras önskningar i detta afseende. Huru gerna jag än ville det, är det mig dock icke möjligt att se vårt Statsverks närvarande ställning ur en så ljus synpunkt, som den hvarur den siste aktade talaren skådat densamma. Yid början af denna riksdag möttes K. Skr af en statsreglering, som hade större tillgångar att framvisa, än någon föregående; dessa hafva nu åtgått till Statens ordinarie och extra ordinarie utgifter, och detta kunde man äfven såsom vanligt vänta sig.
Rosenstein, och tror derjemte, att i fall den föreslagna Summan skulle på något sätt anses tillräckelig och med Nationens värdighet öfverensstämmande, så hade den, åtminstone efter min tanka, bordt på sätt en värd Ledamot föreslagit, blifva till någon del af beloppet, fastställd i Spannmål, för att efter Riks-Markegångs-Taxan utgå och således försäkrat så väl Herr RegeringsRådet leMoine, uti hvad Land han efter fulländat värf sig befinner, som CancelliRådet Tannström om en anständig och säker bergning, Den 24 Februarii. 619 utan att för mycket vara beroende af vårt omväxlande myntväsende. Då ändamålet med dessa Pensioner synts åsyfta att ådagalägga Nationens tacksamhet mot dessa Herrar, för den nitiska omsorg, hvarmed de till Nationens tillfredsställelse utveckladt de lyckliga Natur-anlag, som finnas hos den unga Furste, hvilken nu utgör Thronens närmaste stöd; så hemställer jag icke allenast, att livad jag redan anfört må komma uti närmare betraktande, utan tror äfven att StatsUtskottet hade kunnat fäst afseende på Hans Excellence Friherre Flemings hemställan, det CancellieRådet Tannström äfven måtte få uppbära Pensionen, ehvad Embete eller Tjenst med Lön han framdeles kan komma alt erhålla. Ett undantag från det allmänna Stadgandet tror jag vid detta tillfälle ej kan af någon anses såsom farligt prejudicat, då sådan Casus ganska sällan inträffar. Motsatsen häraf skulle kunna förmå CancellieRådet Tannström, att undvika en mödosam och ofta otacksam och tung Tjenstemannabana, då han derigenom endast kan påräkna obetydlig tillökning uti inkomster, men deremot fördubblade utgifter och besvärligheter. Hans in si eter och kraftfullhet lemna likväl den säkra o öfvertygelse, att han på en sådan bana skulle vid alla tillfällen göra sig utmärkt. 620 Den 24 Februari i. StatsUtskottet har dessutom ej föreslagit någon tid för Pensionernas beräknande, hvilket jag vördsamt får föreslå må fastställas från innevarande års början, och får derjemte af alla dessa anledningar anhålla det Utskottets Betänkande må blifva återremilteradt. Herr Adlerbeth, Jacob:
Jag har snillets låda mitt spel, skall jag en dag visa alla mina gudagnista. Oaktadt alla de brister, som ännu vidbelackare, att den koketta, onaturliga Ester Larson är en af dessa lyckliga, som med sitt snille kunna jag dricker». hänföra en verld. »Jag kommer, Romeo, din skål HELGE. Hvad skall detta betyda? ESTER. följt mig både natt och dag den sista veckan, så att rar, tilltalande Helge.) »Ack, sköna Montague, jag HELGE. smekande; han skjuter henne ifrån sig.) Du tar miste! Romeo. Håll upp, håll upp! (Hon närmar sig honom, Nej, stör mig inte! Jag spelar Julia. Julia har för jag knappt kunnat tänka på något annat. (Deklameär för öm, och därför tör du tro, att jag är flyktig!» Ställ inte dina repliker till mig, i mig finner du ingen ESTER. Var inte hård mot mig, Helge! HELGE. tern. Jo, Ester, jag blir hård, så fort du nämner teaAngesten för att mista dig ESTER. jag är din, till dess du förskjuter mig. HELGE. ler dig i mina armar. Men i samma ögonblick, jag släpper dig, så är du fjärran ifrån mig. ESTER (ömt). jag hvilar mitt hufvud mot ditt bröst och hör dig Därför skall du aldrig släppa mig, ser du. Då Jag vet att du är min, så länge som jag hålHur kan du tala om att mista mig. Du vet, att hviska kärleksfulla ord i mitt öra, då glömmer jag alt för ögonblickets lycka, då tycker jag mig kunna försaka hela verlden för dig, och finge jag hvila så vid ditt hjärta hela lifvet igenom, så skulle jag aldrig önska något mer. Men du är inte alltid kärleksfull dan vi kommo hit. mot mig nu, Helge, du har mycket förändrat dig seHELGE. nu får vara tillsammans med dig hela dagarna, kan förut, då jag blott fick stjäla mig till en och annan stund för att säga dig hur kär du var mig. Tro Min kärlek har inte förändrat sig, men då jag jag inte oupphörligt tala om den. Helt annat var det inte, att hela lifvet kan likna kärlekens första timmar. ESTER.
Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af deras Revisorers Berättelse öfver Stats - Verkets Förvaltning och Räkenskaper för åren 1812. till och med 1815- Sedan Riksens Ständers till StatsBankooch Riksgälds-Verkens öfverseende år 1817 valde Revisorer under d. 20 November samma år afgifvit Berättelse om granskningen af Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning åren 1812 , 1813, 1814 och 1815 med åtskillige anmärkningar angående dispositionen af Stats-Verkets utgifter , samt Ed. Kongl. Maj:t3 och Rikets Stats-Kontor öfver dessa anmärkningar inkommit med underdånigt utlåtande, hvilket Eder Kongl. Maj:t genom Nådig Remiss den 11 sisth Mars öfverlemnat till Riksens Ständers Stats-Utskott; Så hafva Riksens Ständer tagit i öfvervägande hvad Revisorerne anmärkt och Stats-Kontoret sig utlåtit samt få nu i underdånighet meddela Eder Kongl. Maj:t sitt häröfver fattade Beslut. XJnderdaniga Skräfvel ser. l, Revisorerne anmärka , att , enligt Stats.; Kontorets Memorial-Böcker för Jiren 18*4 och. 1815, Utgifterne på Andra och Åttonde HufyudTitlarne öfverstigit Riksens Ständers AnslagsSummor år »814 med 27,504 R:dr 3 skill. x Tt och år 1815 med 2(1,971 R:dr 23 skill. 4 rnnst. eller tillsamman för Ing -’ åren 54,476 R:<lri3 skill. 5 rist., hvilka brister eller öfverskjutande Utgifter blifvit ersatte af de Besparingar 5 Hufvud-Titlarne samt Allmänna Indragning Staten , gom föregående år uppkommit. Riksens
För öfrigt är förslaget i •laglig ordning beredf; men kunde ej, sedal! Ridder-k pet och Adeln en gång hade beslutat voteringen inom Utskotten per capitu, före än nu komma under öfverläggning, sedan det blifvit upplyst, att voteringen per capita ej kommer att såsom lag antagas Grefve Lilliencrantz , Jdhcm Wilhelm: Utaf hvad redan är i hufvudsaken anfördt , finnér jag mig uti mitt yttrande förekommen , och anser derjemte hvad Kammarherren Silverstolpe yttrat vara på goda skäl grundadt. lag kan, för min del, ingalunda finna, att denna frågas upptagande strider emot det förut fattade beslutet. Så snart det är gifvet, att Herr Grefven och LandtMarskalken vid föredragningen srinrat, att om voterings-sättet per capita af 488 Den 20 Juni. samtliga RiksStånden antoges, skulle det nu ifrågavarande förlaget, såsom onödigt, förfalla, så är ju i och med detsamma sagdt, att sedan det förra nu mera befinnes vara förkastadt, är det sednare icke förfallet, utan bör till afgörande upptagas. Friherre Cederström: Jag har hört yttras, att då i ConstitutionsUtskottet 2 Stånd stanna mot 2, öfver en af enskild Riksdagsman väckt fråga om ändring i Grundlagarna , Utskottet icke h ir någon bestämd tanka, att det således icke kan öfverlemna en sådan fråga i alternativ till Riksens Ständer. I detta fall anser jag deremot tvänne meningar lika bestämdt uttryckta, sorn då vid ett annat förhållande tvä Stånds röst gör pluraliteten och uttrycker Utskottets samfällta mening.
Hr Munck af Rosenschöld hade begärt Hr von Hartmansdorffs förslag på bordet på grund af 49 §;n Riksd.Ordn., roen denna § kunde icke så förklaras, att denna fråga i stöd deraf kunde begäras på bordet; den innehölle nemi. att hvarje allmän fråga, som första gången i något Ständ förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt detsamma till vederbörligt Utsk. förviser, ligga på bordet o. s. v. Denna fråga vore ej allmän och kunde således ej, ehuru begärd på bordet derföre blifva hvilande, utan torde R. o. Ad., då så manga förslag blifvit gjorda, böra lätta något beslut, antingen att afslå förslaget, då StatsUtsk:s mern. komme alt hvila, på sätt i allmänhet af grundlagen föreskrefvos, eller ock att bifalla något af de framställda förslagen. Hr Munck af Rosenschöld: Då jag är öfvertygad att det mom. af 49 Riksd.Ordn., som jag åberopat, är kändt af en hvar af R. o. Ad:s ledamöter, så skulle jag ej tagit mig friheten att uppläsa detsamma, så framt jag ej märkt, alt ett verkligt misstag här äger rum. Det står nemi. uti andra mom. af 4g §:n Riksd.Ordn. i en af de sednare punkterna: "Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemställanden och förfrågningar ifrån Utsk:n må genast kunna afgöras, såvida den eller de af någon Ståndets ledamot ej begäras på bordet.” Då Hr Landtm, förklarat, att Hr von Hartmansdorffs begäran icke är af allmän beskaffeoliet, så måste den likväl på grund af denna § kunna begäras på bordet, lika så väl som om den vore af allmän beskaffenhet. Gr. Frölich: Det synes alt den värde ledamoten, som sist vltrade sig, har godt minne, och att han iakttagit föredragningssättet vid början af riksdagen, då frågor här så behandlades, att han deraf kunde taga en ganska riktig aniedn. till sin framställning, men han bör komma ihåg, att det stundom händer, inom detta
4 Sami. 1 Afd. 2 Baad. 12 Häft. 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 103. gälds-kontorets skuld till Handelsoek Sjöfarts-fonden koinme att ega rum, en häremot svarande andel af omförmälda utgiftssumma må kuuna af nämnde fonds tillgångar bestridas och det på Riksgälds-kontoret anvisade förslagsanslaget i följd deraf med ett lika belopp förminskas. Sedan Konvoj-kommissariatet, uti häröfver infordradt utlåtande, tillstyrkt bifall till Rikets Ständers framställning, dock, med underdånig hemställan, huruvida det icke skulle leda till minsta omgång, om Riksgälds-kontorets hela återstående skuld, till Handelsoch Sjöfartsfonden finge, inberäknadt den från 1863 års början upplupna ränta, på en gång ur fondens räkenskaper atskrifvas, mot det att hela den för upphörande af ofvanberörda tull erforderliga utgift ensamt af Riksgälds-kontoret bekostades, utan att Konvoj-kommissariatet deruti toge någon del; har Kongl. Majit, uti nådig Skrifvelse af den 27 sistlidne Mars (intagen under Nio 97 uti lista Sami. af Bih. till Riks-Ståndens protokoller), med förklarande att Kongl.
Friherre Anders Cederströms utkast till en ny Bevillningsmethod har uti grunderna så mycken likhet med mitt anförande i samma ämne, att jag önskar, det vid Bevillningsutskottet dessa båda projecter på en gång derstädes må komma till öfverläggning; anhållandes det att oaktadt kanske uppränningen till nya Bevillningen är gjord, det ej må lägga hinder i vägen till dessas antagande, så vida de anses mera enkla och rättvisa än de nuva. rande, och i synnerhet tror jag mera be. stämda; ty det skälet, att derigenom uppkommer tidsutdrägt, är ej antagligt och kan ej komma i någon slags beräkning, då frågan är om Landets bördor, och vore det origtigt, det för dylika skäl, ett sämre skulle bibehållas framför ett bättre, och i alla fall anser jag den nuvarande bevillningen af otillämpligare egenskap, än hvilken an. nan som helst, och deruti tror jag de fleste förena sig med mig, i synnerhet då man med upmärksamhet alhör Friherre Cederströms mathematice i dagen lagda skäl, om så väl 1810 som 1812 års Bevillningars bristfälligheter; alla landtmän hafva deraffått en svår och kanske högst förstörande erfarenhet. I anledning häraf blef Friherre Cederströms Dictamen äfven till StatsUtskottet remitteradt. Den ii Maj. Grefve Liljencrantz, Johan Wilhelm, ha* de inlemnat följande, soin uplästes, så lydande: Under loppet af detta Riksmöte äro allaredan så många nya behof yppade, till hvilkas fyllande Riksens Höglofbge Ständers fri. kosughet blifvit påkallad, att ännu en utgift icke utan motbjudenhet kan omtalas. Jag bör likväl icke förtiga den öfver, tygelse, att Söder-Telge Canal är ibland de Allmänna Inrättningar, som i min tanka förtjena Riksens Högloflige
Då arbetskraften i vårt land är af den vigt, att man svårligen kan undgå att vid beskattningen taga den i betraktande, och på det ej benägenheten alt undandraga sig lagstadd tjenst må uppmuntras; så anser Utskottet den serskilda bevillningen för arbetsfolk i städerne och på landet, destohelldre böra fortfarande utgöras, som, jemte det alt det synes billigt, ö Bevillnings-Utskoltets Betänkandej N.o 11. alt arbetaren med värdet af elt dagsverke bidrager till Staten, denna folkklass, serdeles uti städerne, eger tillfälle till så förmonlig arbetsförtjenst, att den ifrågasatta bevillnings-afgiften, som egentligen träffar dem, som äro fullt arbetsföre, icke skäligen kan anses betungande; hvadan Utskottet å ofvannämnde motioner i ämnet icke kunnat fästa annat afseende, än att Utskottet, med bibehållande af de enligt nu gällande Bevillnings-Stadga utgående afgifter för arbetsfolk i städerne, skolat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att för arbetsfolk på landet afgifterne må bestämmas till de minskade belopp, som Utskottets förslag uti 27 och 29 §§ utvisar; äfvensom, att de redactionsförändringar i afseende på dessa skattbestäm meisel’ måtte antagas, som ej mindre uti 14, än 27 och 29 §§ blifvit föreslagne. För Fiskare, ehvad de äro borgare eller ej, får Utskottet, med afseende på deras ringa vilkor, föreslå den förändring, att en 9;de Class, med afgift af 32 sk., må tillkomma, enligt hvad förslaget i 14 § utvisar. Då fruntimmer, som idka klädsöm, i allmänhet icke kunna, i afseende på yrkets förmonlighet, jemnföras med handtverkare, får Utskottet för de förstnämnde föreslå den förändrade skattbestämmelse, som förslaget i 14 § innehåller. Sedan någon försäljning af Lottsedlar numera icke är tillåten, så får Utskottet vördsamt anmäla, att stadgandet om bevillning för Försäljare af Lottsedlar blifvit från förslaget uteslutet.
Delta ar. i synnerhet dst Fö-.slag? 5m iaq r<r mig aldraförst urrder samtal ha siva rikkän„ogft'»xäl, samt pä hög Befallning uu här skri^rsligen författar. Wi kamisr.llmäne, - c e-, gammal afgift af rn fjerVedels proO«m til l-nH A-.L-'-r^ afiöniag utaf bchaTna ln"«o:sr'L - Summan,' sedan all «vei!>rlig Gäls och Sktild afd-agckr b :.?:as och ber häda refter af alla Arf» skiften, utaf all-, SrärrdenS Medlunmars Boupteckningar, betala»; d är donna Lag jsg icke önskar ar. ar, an han. utan afseende pä hivad stand som haldft, aga bcstanb, utan ock, den eller de som är a, saint lära pä förr dpnligr färt upreckna och wärdera et bo, större eller mindre, bör sch bSra bcläggas m 4 en BewiKnmg, as dssirtt.»m Ey xoCsnr utaf Mn behållas Summan, sel-au fHnik ali wk^erlig gäld bstswkt osvragen, under edftig foepstkrelft/efter förr.y ivan. lU-ereu underffrifw-t; der ej nLqor med »vett och lillja blifsrrr utur Bettp.-'ckiiing°rd mechö-^dr Mer mestur. sami sr 8t-!M eller Riker erhållit dsnna afgiit, riqtift b«F räknad och herald.
Anslagen under Nionde hufvudtiteln till Wadstena krigsmanshus-kassa, ersättning för hemmansräntor och kronotionde ; j £ Invalidhusfonden, ersättning för hemmansräntor och arrenden; * det å allmänna Indragningsstaten upptagna belopp, utom reservationsanslagen för blesserade öfveroch under-ofFicerare samt emeritilöner vid Elementar-läroverken. § 138. I sammanhang med andra, till förenkling af beskattningsväsendet samt uppbördsoch redogörelseverket, vidtagna beslu», hafva Rikets Ständer stadgat: att innehafvare af indelta anslag utaf hemmausräutor och kronotionde skela, för upphö - *16 Stttls-Utskotlels Memorial, iV.o 339. randel af så väl deras hittills åtnjutna optionsrätt, att dessa anslag in natura utfordra, som rättigheten att af räntegifvarne uppbära forsellon, då lösen för räntorna oell tionden med penningar eger rum, hållas skadeslösa på det sätt, att de af sltUsterket ärligen erhålla ersättning med samma belopp, hvarmed forsellönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes; börande Riksgälds-kontoret, vid de årliga iiqviderna mellan Statsoch Riksgälds-verken, godtgöra Kongl. Stats-kontoret det belopp, sorn, enligt afslutad rikshufvudbok, är af sistnämnde verk till sådan ersättning förskottsvis utgifvet. § 139.
Icrsmeäeu. Friherre 8tfsrnsteät, Larl Lusmk, hade inlemnat följande: Ödmjukt Memorial! Den erindran, som uti sista Plcno hos Ridderffapet och Adeln af cn wärd Ledamot blifwit gjord, at widare fräga om cftergifwande af Ädeliga privilegierna icke mä upstä, sä länge ny refning pä den skattskyldiga jorden i Swerige icke för sig gatt, innebär efter min tanka et sä beffaffadt wilker, at om också en flik refning befans skälig deraf icke följer, at ändring i lagligen förwärfwade rättigheter kan eller bör äga ruin. Med känslan af min ringa förmäga at utreda och bedöma de wigtiga frägor, som pä detta rum förekomma, får jag äberopa mig denna min ofullkomlighet såsom en orsak hwarföre jag wägade hos Högwälb. Herr Grefwe» och Landtmarffalken samt Högloft. Ridderffapet - Den 8 Julik. 97 pet och Adeln begära pä bordet förenämnde af Herr Öfversten Baron ^äelsvrckä yttrade tanka. Erfarenheten intygar ocksä, at wid hwarje nytt föremäl af öfverläggning, med ärendernas säkra gang bast finnas öfwerensstämmande, at med befluten snarare innehälles än pästyndas, uti bwilket afseende en stadgad ordning samt nödige föreskrifter torde behöfwas. Jag har hyst och hyser ännu den öfvertygelse, at rubbning etter förminskning af adeliga privilegier egenteligen stulle tilkomma Högsta Magten, h varmed jag förskär Konung och Ständer samfält, samt at i wisst hänseende flika förändringar icke mindre stada Ständer än hela Staten; en öfvertygelse alldeles icke fästad wid egennytta etter fåfänga; ty med sädane afsigter wunne mina tänkesätt lika sä litet styrka, som jag skulle wäga at för Eder, Mine Herrar, yppa dem.
Ad. nyss genom votering fattat, icke numera någon utväg att påtvinga R. o. Ad. att frågan är af bevillningsnatur; icke heller kan det i afseende på sjelfva saken nu verka till hinder derför, att icke tre Stånds beslut skall blifva gällande. Frih. Sprengtporten: Jag kan icke fatta, huru Frih. Cederström vill vägra ett RiksSt., nemi. BorgareSt., att, då detta Stånds beslut i denna fråga vid första föredragningen Dc o 19 Maj f. m. ansetts godtyckligt, få meddela en förklaring öfver sitt beslut. Genom denna förklaring har Ståndet sagt, alt det aldrig liar varit Ståndets mening att medgifva , att mer ån 6| proc. skulle af K. M. få disponeras. Hvarifrån det tredje Ståndets beslut skulle hemtas, som af Frill. Cederström ganska riktigt ansetts nödigt, för att fylla den pluralitet, hvaraf lian baft behof, är mig obekant; ty BondeSt. har olidlig beslutat att lemna K. M. denna dispositionsrätt, utan tvertom förklarat, att bela fonden borde ingå till Riksg.cont. Jag får således till Hr Frib;n o. Landtm, vördsamt förnya mia hemställan, att voter:spropos:ne mätte af R. o.Ad. gillas, och jag tror att de öfriga Stånden, som beslutat annorlunda, kunna vindicera sin ratt i detta afseende. Af hvilket skäl R. St. vid förra riksdagen kunde ingå i föreskrifter i afseende på handelsoch sjöfartsfoodens disposition, men ej skulle kunna göra det vid denna riksdag, det har jag icke kunnat begripa. Jag hoppas att den talare, som nu anmält sig, och som säkerligen skall tala emot min och Utskrs åsigt, ville nöjaktigt utreda den olika rätt, som funnits för i834 års Ständer att disponera öfverskotten, och den som nu tinnes för R. St., att vidtaga en sådan disposition. Jag skulle föreställa mig, att intet skäl lör en sådan skiljaktighet i verkligheten förefinnes. Hr von Hartmansdorff: Det undantag ifrån K. M:s dispositionsrätt, som nu af Frill.