Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direclionen ffulle finna för godt att antaga, bör wara af Adelig börd. §. 13. De af Ridderffapet och Adeln för RiddarhusSecreteraren och de öfrige Riddarhusets Tiensteman pa Star anslagne Löner och hyror ma icke Directionen genom tillökning i någor matto förhöja eller förbättra, ej eller nägon ny sysila med Lön pä RiddarHus-Casians Stat tillöka, utan förblifwa de af Ridderffapet och Adeln faststälde Löner till deras belopp bibehällna och orubbade till desi Ridderffapet och Adeln sjelswe behaga derom annorlunda förordna. §. Om någon af Tjensteman inom Riddarhuset, ester en längwarig tjenstetid af 20 eller 32 är ifrän sysilan begär afsked eller med döden afgär, och i händelse han warit gist, esterlemnar Enka eller Barn uti mindre tillrackelige wilkor samt den afstedstagande eller efterlefwande hos Direckionen söker någon ärlig pension, ager Direckionen rättighet, till följe af Rid, derstspes och Adelns bestut »vid Riksdagen är »779 <M i likhet med hwad för afskedkagande Embetsman pä Kronans Srar, samt med afseende pä förekommande omständigheter, sädane pensioner bewilja som till en tredjedel eiler hälften smara emot det belopp, den afgäendes Lön pä Stak mgjordt; dork likwäl med iagttagande deraf, att ej större antal an 2 a g sädane Pensionairer mage under en och samma tid antagas, pä dek Eatzan härigenom ej mätte ädragas alt för känbare utgifter. §.19. Riddarhus-Secreteraren äligger: 1:0 Att wid Riksdagar föra Protokollet i Rid? Perstapets och Adelns Plena och är sä wal för detta som för sine öfrige göromäl i stensten under warande Riksdag, Ridderskapet och Adeln allena answarig.
Inom den moderna nordiska dramatikens område har Nya teatern under den gångna delen af spelåret varit utan konkurrent, då publikens lystmäte på tysk komedi hittills gifvit Dramatiska och Södra teatern tillräcklig sysselsättning.Kiellands » På hemvägen », ett af Björnson starkt påverkadt tendensstycke, som, af väckande allvar i syftningen, i den konstnärliga utformningen röjer ej så litet af famlande osäkerhet, beredde herr Hillberg tillfälle att i grosshandlare Worms roll ådagalägga sin sällsporda träffsäkerhet i bildens anläggning. Ger han sig dertill tid att i detalj utarbeta densamma — hvilket långt ifrån alltid händer — blir resultatet oftast glänsande såsom fallet var ej mindre i denna roll än då han på sin matiné den 29 nov. återgaf Pontus Bark i » Sanna qvinnor ». Fru Hwasser-Engelbrecht inlade en genomtänkt uppfattning och oförfalskadt » Gemttth » i sitt återgifVande af fru Worm .Man såg en glimt af karaktärsskådespelerskan. Reprisen af fru Edgrens » Elfvan » tjenade ej minst till att visa oss, huru hastigt vår litteratur har utvecklats på några ft år. Detta skådespel, som då det först framkom på scenen gaf intrycket af något öfverraskande och nytt, har redan en märkbar bismak af romantiskt mögel. Det betecknar, med alla sina teck-niska förtjenster, ett tillryggaladt stadium af sin författarinnas utveckling. Fröken Sandell, en nyengagerad skådespelerska, som förut tillhört Stora teatern i Göteborg, utförde den unga borgmästa-rinnans, » elfvans », roll. Hennes gestalt är slank och späd, hennes ansigte fängslar genom ögonens frågande och barnsliga allvar. Hon har något fint, friskt och skyggt i sitt väsen; man kommer att tänka på en hind i skogen. Hennes spel är energiskt och fritt från effektsökeri. Hon fördjupar sig med lif och själ i rollen. Sålunda, när hon i sista akten gråtande sjunker ned på knä för sin svärmoder, ser man henne nervöst bita i näsdukssnibben för att qväfva sina krampaktiga snyftningar — ett litet väl funnet drag, som skänker illusoriskt lif åt scenen.
Föredrogs Lag-Utskottets sedan den 4 dennes på hordet hvilande memorial N:o 6, i anledning af väckt motion 0111 skyldighet för parter att i Concursmål lill Domstol inlemna charterade handlingar. Ståndet beslöt, att nämnde motion, såsom tillhörande Lag-Utskottets behandling, skulle till samma Utskott återlemnas. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets sedan den 4 dennes på bordet hvilande Utlåtande N:o 13, öfver vackt motion om inskränkning i Gårdfäri-handlares rättighet att utbekomma fordringar för utborgade varor. S. D. Föredrogs och återremitterades Lag-Utskottets sedan den 4 dennes på hordet hvilande Utlåtande N:o 14, öfver väckt motion om rättighet för parter att deras till Domstol ingifne handlingar återbekomma. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 16, öfver väckt motion om upphäfvande af lagens stadgande, angående qvalificerade dödsstraff. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets sedan den 4 dennes på bordet hvilande Utlåtande N:o 17, öfver väckt motion om ändring i 2 Cap. 13 §. Kyrko-lagen. 2o8 Prot. TJtcLr. d. it April 18^.0. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets sedan den 21 sistlidne Mars på bordet hvilande Utlåtande N:o 25, angående vackt förslag att anlägga en inrättning för trädgårds-odlingen, till minne af Carl von Linné; och beslöts, att, som öfrige tre Riks-Stånden redan bifallit nämnde Utlåtande, skulle dervid komma att bero, samt Utlåtandet till handlingarna läggas. S. D. Föredrogs Lag-Utskottets sedan den 4 dennes på bordet hvila lide memorial N:o 8, i anledning af väckt motion, om förändring i sättet för erläggande af Chartaeoch Expeditions-lösen; och förklarade
Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma uti Häggenås sockenstuga d. 24 junii 1856. § 1 S.D. Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper, för förflutna året. § 2 Som Jöns Ersson i Lassgård anmält sig vilja blifva befriad från kyrkovärdskapet härstäde[s], hvilket han nära 24 år förestått, så voro nu socknemännen, efter derom skedd vederbörlig pålysning, samlade, till allmän sockenstämma att välja och utse en kyrkovärd uti berörde Jöns Erssons ställe, hvarvid församlingens ledamöter föll med sitt enhälliga förtroende på bonden Jonas Jonsson i Häggesta, hvilken ock, nu i sockenstämman närvarande, åtog sig denna befattning, och skulle dag framdeles utsättas till redogörelse och liqvid emellan afoch tillträdande kyrkovärden. Sluteligen förklarades församlingens skyldiga tacksamhet med förre kyrkovärden, för den redlighet, nit och osparda möda han ådagalagt, vid förvaltningen af kyrkans egendom, i så lång tid. § 3 Beslöts att af fattig-cassans medel skulle detta år tilldelas eftrskrefne utfattiga, följande belopp: nemligen Ingeborg Pärsd:r i Storgård 2 r:r Märet Pärsd:r i Backegård 1 16 Brita Jonsd:r i Kougsta 3 Gunnil Olsd:r i Längkälen Olof Pärssons barn i Storhögen Kerstin Larsd:r i Kougsta Summa In fidem N. S. Edlund Tillkommer 1856 d. 6 julii till rotehjonet Pär Ed 2 r:r 24 sk. b:co Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Den 29 junii 1856 voro enligt skolbyggnads committéens begäran socknemännen kallade i sockenstugan för att afgifva yttrande, huru med skolbyggningen, som den 1 i denna månad, medelst mord brann blifvit, i synnerhet taket, skadadt och dessutom befinnes, till vissa delar, inte med nog sorgfällighet uppförd, förfaras skulle?
Numer-Lotteriet, om dess indragning j Svar på återremiss , , , , , Kongl. Maj:ts Nådiga Bifall „ se Hufvud-Titel 2:dra, sid. 22. „ uppförande å Indragnings-Sfat af tjenstemännens löner och arfvoden 99939999999999 , se Indragnings-Stateu 29, Anmä lan 165* Numer-Lotteriets Brudgåfvefond; se Anmälan 47, Numer-Lotteriet. lins; se Anslag för en gång, /i)> Riks-Archivet. Nya Fält-Artilleriet, ridoch anspann«-persed!ar dertill; se Anslag för en gång, e) Nybyggen, fråga rörande landets uppodlande och nybyggens anläggande å Kronans ouppodlade trakter >)}>> Nykterhetsskrifters tryckning och spridande Nyqvarns qvarn och bro, om arrendet derå Svar på återremiss Nädärsoch .liggetids-besparingar ,* se Stats-regleringen oell någre dermed gemenskap egande frå gor, Utlåtandet N:o 92. Nämndemän, ersättning till dem för syner och an dra förrättningar 999999999 „ om inskränkning i deras befrielse från sk jutsningsskyldighet; se Mo tioner. „ om ändring i sättet för deras väljande, i 9 9 9 9 9 „ om inskränkning i antal >>99 999999999 Kongl* Maj:ts Nådiga Svar, , örn inskränkning i deras skjutsnings frihet , >9939999 > > > t > > Nämnder, om inrättande af liärads-förvaltning»- och Lans-Nämnder »>,»>> 999999999* >> t
Då jordbruket, bergshandteringen. skeppsbyggeriet in. (1. afstå från alla skyddstullar och della i främsta rummet kommer näringsidkaren och stadsbefolkningen till godo, så fordrar ock rättvisan, alt icki förädlingsnäringarnes tillverkningar, hvilka landtmannen och bergsbrukaren m. fl. sin ordning behöfva, på ett konstladt sätt öfver höfvan fördyras. Den fullkomliga tullfrihet vid landväga varuförseln emellan Sverige och Norrige som hädanefter lärer blifva medgifven för de liesta i någotdera landet tillverkad) väfnadsslag och hvaraf isynnerhet svenska industrien anselts kunna påräkna ick( obetydlig fördel, skulle genom alltför stor skiljaktighet i de begge rikenas tulltaxo möjligen leda till ett helt annat resultat, än det åsyftade, då, såsom bekant är, någon tulieller tiJlverkningsstämpling i Norrige icke eger rum. Visserligen skulle alla fabriksoch manufakturvaror, då de utöfver stadgade minimiqvautiteter föras från ena lill andra riket, vara åtföljde af tillverkningsbevis; men först och främst gäller detta stadgande icke busflitens alster och vidare låter det icke förneka sig, att nämnde kontrollåtgärd, likasom de flesta andra, blifver otillräcklig, der lagstiftningen i öfrigt uppställer allt för stora frestelser alt kringgå lagbuden. Riksgränsens stora utsträckning och beskaffenhet göra en sträng tullbevakning svår, om icke omöjlig, att der handhafva, och den lifliga förbindelse emellan rikena, som man önskar att uppnå, later icke heller förlika sig med ett misstänksamt bevakande af det ömsesidiga varubytet. Alt göra detta så fritt som möjligt, utan alt ändock äfventyra verkligt men för någotdera rikets statskassa, är en uppgift, sorn säkrast lösef genom tuilsatsernas närmande till möjligen största likhet. Och detta gäller isynnerhet de mångfaldiga väfnadsslagen, hvilka inom jemförelsevis ringa omfång ega högt värde och i de flesta delar af landet kunna påräkna stark afsättning. Jag återgår till kommitterades förslag och de deremot framställda anmärkningar.
Den methoden att vid Iåns upptagande gifva Sedel på större Valuta än man erhållit, kallas i enskilta lifvet för vingleri, men anses icke så, då frågan är om Statslån. Det vore emedlertid utan tvifvel bäst, att icke gifva någon rabatt på det lån man erhåller, om sådant kan undvikas, ty i annat fall händer lätt, att förlusten, som man ådrager sig genom rabatten, kommer att öfverväga fördelen af den låga räntan. För min del anser jag 174 Den 3 Mars e, m. mig icke ri ga lili rackel ig kännedom för att ingå i bedömandet af frågan, huruvida vi kunna erhålla det ifrågavarande lånet alpari eller icke; men jag skulle dock tto, att det icke vore omöjligt att erhålla det på sådane vilkor, så framt man ville tillåta, att lånet upptages genom anteckning uti RiksgäldsContoiret. Val kunde det hända, att inom Sverige icke funnos några betydliga Speculanter; men många Utländska Handelshus, som här hafva sina Commissionairer, skulle säkert teckna sig för vissa delar af lånet al-pari. Jag anser det derföre vara klokast alt meddela RiksgäldsContoirets Fullmägtige den föreskrift, att de höra vidtaga en så beskaffad anteckningsåtgärd i RiksgäldsContoiret, och först, om detta misslyckas, i yttersta nödfall vända sig till Banquierer. Orsaken, hvarföre Utskottet tillstyrkt lånet, är alt Utskottet tror, det skuldsatta landtbrukare derigenom skola hjelpas, ulan alt hvarken Staten eller enskilte i någon mån blifva lidande. För min del är jag i hägge afseenden af en annan mening, emedan jag anser det gifvit, alt Slaten skall blifva lidande på denna affaire. Men då beslutet om lånels upptagande redan är fattadt, återstår icke annat än alt tillse, det man med all möjlig försigtighet går tillväga. Såsom omkostnad för si 1 fre Is hitförande torde någon liten rabatt blifva nödvändig', och om 4 procents ränta blir bestämd, kan
Då äfven jag, såsom ledamot af Ekon.-Utsk., tillstyrkt detta Betänk., torde det ock vara min pligt, alt i min ringa man söka verka för detta Betänka antagande, och framlägga de skäl, hvarpå jag grundat mitt tillstyrkande. Ändamålet med detta Betänk, är att söka åstadkomma en förbättrad religionsoch sedlighets-vård för de arbetare, hvilka äro anstälda vid jernvägarne. I afseende på sedlighetsvården kan jag uplysa, att. sedan Bctänk:t upsattes. Den 11 Februari. 357 har jag af sakkunnige och trovärdige personer erfarit, att åtminstone vid de jernvägar, som stått under Ofverste Ericsons speciella tillsyn, hafva så väl han sjelf som äfven hans underlydande fästat den största vigt vid arbetarnes sedlighet, hvilket också visat sig ganska fruktbärande. Men så lärer icke vara förhållandet öfverallt, hvarföre det äfven synts mig gagneligt alt påminnelser och föreskrifter i detta afseende gjordes. Hvad religionsvården beträffar, så vill det synas mig som anställande af särskilda prostmän vore förenadt, med stor svårighet och måhända icke skulle leda till åsyftadt resultat. Men 2:ne förhållanden hafva förefallit mig lätta att åstadkomma och hvilka äfven skulle medföra välsignelserika följder. Det första är att allt Söndagsarbete, utom i nödfall, förbjudes; åtminstone på f. m. Att detta hittills icke blifvit strängt iakttaget, tror jag mig veta. Det andra att vid jernvägsarbeten måtto införas det vackra bruket inom Svenska Arméen, att hålla korum eller morgon och aftonbön hvarje dag. Man säger: att detta går för sig med soldater som stå under militäriskt kommando, men faller sig något svårt med fria och oberoende arbetare. Jag har lefvat och verkat mycket, bland Svenska arbetsklasser, och jag tror med visshet, att hos dessa finnes ännu så mycken gudsfruktan, att det ojemnförligt största antalet skall med sympatin omfatta och med vördnad deltaga i dessa morgonoch aftonböner. Man säger att man skulle vara för detta bruk. såvida man icke fruktade att det skulle vanhelgas.
— Likaså moraliskt beklaglig hela den grund är, på hvilken Ibsen bygger sin framställning af det öde, som drabbar den Alvingska förmögenheten, lika så praktiskt omöjliga äro de skäl, på hvilka han låter det beslut tillkomma, som tillintetgör ett godt och ädelt användande af samma förmögenhet. Till ” gengangere ” och räknadt till “ alle slags gamle afdøde meninger og alskens gammel afdød tro og sligt nogetu hör ock äktenskapet. I detta afseende upprifver Ibsen årtusendens föreställningssätt med roten. Man ser i hans “ familjedrama “ en hustru, som öfvergifver sin man och som, då hon förmås att återvända till honom, iör ett krig mellan mannens laster och. allmänhetens omdöme. Med beundransvärd kraft vet hon dölja mannens fel samt offrar sig sjelf för att hindra det något ofördelaktigt må ntspridas om mannens vandel. Och gör hon dettaaf kärlek? Visst icke — hon afskyr sin man och älskar en annan. Hon gör det af “ fegbet “ på det att allmänheten icke skall säga, att mannens lefnadssätt är en följd deraf, att hon förlupit honom. Kan man verkligen i lifvet tänka sig något dylikt? Näppeligen. Alving var ju, redan innan äktenskapet kom till stånd, en rucklare, “ en falden mand “. Det var för hans lasters skull, hon öfvergaf honom, och om hon sedan icke desto mindre sin pligt likmätigt,. återvände till mannen, så skulle väl icke någon rnenniska kunnat lägga henne till last om han fortsatt sitt svirrande lif. Hon skulle, då hon allenast tänkte på sig sjelf och på allmänhetens omdöme, icke hafva förlorat, ' i händelse man fått veta, hvilken sälle mannen var och hvilket offer hon gjorde, då hon i hvad på henne ankom sökte öfverskyla hans felsteg. Detta skulle i allmänhetens ögon hafva stält heftne högt och utgjort för verlden en försoning för att hon öfvergaf mannen. Nu gör hon sig ju sjelf orätt. Hon bibringar allmänheten den åsigt, att hon obefogadt öfvergifvit mannen, då det visar sig att han är den ädla och framstående person, som hon gör honom till.
Proposition, N:o 66. der, hvilka enligt nu gällande föreskrifter eller öfverenskommelser skola på markegång grundas; att tiden för förstnämnda m. rkegång måtte framdeles varda bestämd till April månad; men att, så 1 inge den hittills vanliga markegångssättningen måste bibehållas, vid denna sistnämnda äfven först omförmälda prisbestämning må, till undvikande af dubbla förrättningar, försiggå efter de, rörande densamma stadgade grunder; hvarförutan kommitterade, jemte yttrande af den åsigt, att deputerade för markegångssättningen hädanefter borde blifva Lvänne af hvarje Riks-slånd, som rösta per capita i stället för ståndsvis, samt att pröfningen af anförde besvär öfver deputerades beslut borde, så länge det tillhör Kammarkollegium att afgöra tvister om grundskatterne, fortfarande af detta embetsverk verkställas, i underdånighet öfveriemnat ett, i öfverensstämmelse med dessa hufvudgrunder utarbetadt, förslag till förnyad författning angående markegångssättningen, deruti kommitterade i öfrigt intagit sådana särskilda bestämmelser i afseende på prisuppgifters meddelande till ledning för markegångssättningen samt besvärsrätt och verkan afförd klagan öfver fastställda markegångspris m. m., hvarigenom, i kornmitterades tanke, så väl de skattskyldiges som räntetagares rätt borde anses fullt betryggad. Biträdande hvad kommitterade i omförmälda måtto i underdånighet yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörde frågan om markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvilken sednare fråga i Departements-chefens tanke, med hänsigt till innehållet af Regerings-formens 75 §, innefattade egenskapen af grundlagsförändxång och alltså borde i särskild ordning behandlas samt i öfrigt lämpligen kunde blifva föremål för framdeles, af samlad erfarenhet under tillämpningen af öfrige föreskrifter föranledd, pröfning, ansåg
S. D. Till StatsUtskottet remitterades: i;o Herr Lindqvists Memorial, om Lån-anslag af Stats-Verket till anläggning af en hama vid Jönköping; och 2:0 Herrar Winbergs och Lindqvists Memorial, om upphörande af den Bryggare , Bagare och Slagtare åliggande Salu-Accisafgift, uti hvilka tvänne senare Memorialers innehåll Borgare.Ståndets Ledamö• ter i allmänhet instämt. S. D. Till Banco-Utskottet remitterades: 1:0 Herr Ståhles, 2:0 Herrar Santesson!, Lambergs och Lefflers och 3:0 Herr Petersons Memorial, åsyftande den förändring uti 4 Art. 4 Afdeln. och sista Morn. af 18 §• uti au gällande Banco-Reg« 132 'Prat, XJidr. d. ia Dec. i$ag. lamente, att för deri stadgad skyldighet för Låntagare i Banken, att i det numera upplösta Allmänna Brandförsäkringsverket försäkra hus och byggnader i Städer, i stället varder föreskrifvet, att sådant bör ske antingen i Städernes Allmänna Braiuistods - B ilag, eller i Skånska Brandförr .krings - Inrättningen eller i Götheborgs Brandförsäkringsföreningar. S. D. Till Lag. Utskottet remitterades: l:o Herr Montans Memorial, om utsträckning af Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800 till arrenden af jord iStäderne, tillika med Herr Lefflers yttrande i ämnet; och 2:0 Herr Montans Memorial, angående förändring af föreskrifterne om hvad efter Stadsrätt bortgifvas får. S. D, Herr Lindqvists, angående införande af nya böneformler för den husliga Andakten Uti nu gällande Evangelii Bok, afgifne Memorial blef remitteradt till Allmänna Besvärsoch Oeco* öomie-Uukattet, tillika med Herr Lefflar* 1 im - Trot, Vulr. ä. 19 Dac. i%08. i?3 jiet lemnade yttrande, hvaruti Herr Santesson sig förenat.
M. måtte göra en sådan sänkning med stöd af denna §, så har ingen oriktighet skett. För öfrigt befarar jag, att Frih. Cederström alldeles missförstått mig, ty jag har visst icke begärt, att man skall stanna vid att antaga denna reservation, utan tvertom, att sedan sig visat, huruvida R. o. Ad. skall vilja bifalla denna reservation, R. o. Ad. då skulle gå tillbaka till de uppskjutna punkterna; och som R. o. Ad. redan fattat beslutet att uppskjuta med desse punkter till dess reservationen är granskad, så anser jag icke någon annan åtgärd dermed kunna tagas, än att man, sedan reservation är afgjord, går tillbaka till de uppskjutne punkterne. Den 4 Januari e. m. 73 Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag instämmer helt och hållet uti det förslag, som innefattas i Gr. Cronhjelms reservation; men då Frih. Cederström gjort anmärkn. vid uttrycken ang:de 60 § Reg.F. och meningarne möjligen skulle kunna vara delade om tydligheten af denna §:s bestämmelser; så skulle jag till Gr. Cronhjelm hemställa, huruvida icke, om R. o. Ad. antager Grefvens förslag, orden ”genom Reg.F:s 60 §” kunde uteslutas, och meningen få följande lydelse, som är öfverensstämmande med förslaget i afseende på dess följder, nemi. ”och då K. M. redan äger full rättighet att minska” etc. Jag tillstyrker således i allo Gr. Cronhjelms förslag i dessa afscenden. Om R. o. Ad., med godkännade af dem, anlager och besluter, att R. St. böra lill K. M. ingå med und. anhållan, på sätt Gr. Cronhjelm föreslagit, så torde R. o. Ad. likväl sedermera böra fatta beslut i afseende på den ordning, sora hör följas vid charteringen af alla i 5 och 6 §§ upptagne handlingar, såsom börande gälla intill dess K. M. har anbefallt nedsättningen, efter den verkställda undersökningen. Frih. Cederström: Det är intet tvifvel underkastadt, att, enligt den 60 § Reg.F., K.
Inom 'Stats-T/tshottets Utlåtande N:o 44/• Ö Inom Borgare-Ståndet : af Herr Hessle: att hela ideen med den föreslagna reserv-fonden är 'förfelad, samt den säkerhet, densamma medför, problematisk, i händelse delegare råkar i concurs-tillslånd ; och alt ändamålet hade på ett rätts-och natur-enligt sätt kunnat vinnas, om Utskottet tagit i betraktande det för Hypollieks-Föreningen i Skåne i detta afseende uppgjorde förslag till Reglemente} samt inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägligen Anders Danielsson m. fl.: att HypotheksFöreningarne måste stödjas på delegarnes gemensamma solidariska ansvarighet, denna så förstådd, alt delegarne ikläda sig enkel borgen, som vidhäftar d ess i Föreningen antagna jordegendom, med afseende på Föreningens alla förbindelser; dock sådant i förhållande till det värde, hvarefter egendomen till delaktighet antagits; att Hypolheks-Föreningarnes reserv-fond måste beslå i disponibla tillgångar, och kunde till en början bäst bildas på sätt det för Elfsborgs Län uppgjorda förslag till Reglemente i g §. anvisar, med tillägg af de besparingar, sorn årligen uppkomma på administrationsprocenten; härigenom qvarstode delegarnes solidariska ansvarighet, hvilande på jorden, såsom en yttersta utväg att i nödfall göras gällande genom utskrifning pro rala parle. Hvarjemte Herr Holm anmärkt, att det är inconseqvent stadga i 5:e punkten, att inteckning, svarande emot gtdel al egendomens värde, tillhör Hypolheks-Föreningens reserv-fond, sorn , i händelse af behof, kan till större eller mindre del indrifvas, och sedermera i den 6:e punkten, att den öfriga andelen, det är hvad sorn återstår, sedan större eller mindre del af inteckningen lill |:del i egendomens värde blifvit indrifven, skall till fulla beloppet kunna belånas, i mon af tillgångarne.