Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredraganden hafva tagit ansöknin - 6 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o it. garnes beviljande såsom regel, hvarigenom de, sä vidt Stats-råds-prolokollen utvisa, temligen lösliga undersökningarne, som vid de fleste ansökningar blifvit gjorde, hafva kommit att få till mål, huruvida af ansökningens beviljande kunde härflyta några tillfälliga och andra olägenheter, än de, hvilka alltid vore att befara och på hvilka Rikets Ständer samt Herrar Friherre Palmstjerna, Gripenstedt och Grefve Mörner förgäfves hänvisat. Såsom exempel till hvilken besynnerlighet ett dylikt sätt att gä tillväga kan leda, får Utskottet anföra, att vid ett tillfälle, då en utlänning sökt Svensk medborgarrätt i uppgifvet ändamål, att derigenom vinna besittning af en fastighet, hvarom han redan ingått köpe-afhandling, Föredraganden tillstyrkte Kongl. Maj:t att vägra sökanden medborgarerätten, men tillåta honom att besitta fastigheten. Genom de oupphörligt förnyade lillåtelserne ' för utlänningar att i riket besitta fast egendom, skall, såsom Herr Friherre Palmstjerna antydt, omfånget af den i utlänningars händer befintliga Svenska jordegendomen alltmera ökas och de genom utlänningars besittning af fast egendom uppkommande olägenheter och vådor med ännu större hastighet tillväxa. Det förhållande Utskottet i delta hänseende funnit, har varit ingenting mindre än tillfredsställande. Under den tid, hvilken förra Riksdagens Konstitulions-Utskotts granskning af Stats-råds-protokollen omfattade, hade 15 ansökningar om ifrågavarande rätt blifvit bifallna och 3afslagna; deremot hafva under den lid, inom hvilken nämnde granskning tillhört delta Konstilutions-Ulskott, 35 dylika ansökningar blifvit bifallna och 2:ne afslagna. Af de 35 bifallna ansökningarne hafva 28 afsett fastighet å landet, och 7 sådan egendom i stad. Sex af de bifallna ansökningarne om besittningsrätt till landt-fastighet hafva ingifvits af Norrmän, sex af Tyskar, tolf af Danske undersåter, tre af Engelska och én af en Rysk.
Jag ar öswi-nygad, ak den Koeni g, som med sä mycken sorgfällighet wakae för bibchallaxder af enighet och förtroende, som försäkrar Ständerna om rättigheten ar genom stna Dnllmagtiga sa öfwerse Stats rver« kers rilstand, och som kiliätit, ak brräiicsten om RlkSga>dL-^tn, cIrns ärliga förwalrniug och anwändande skulle genom trycker sä kundgör. s, icke heller skulle hafwa »örgäkit at nytkja somnar ucwäg för at sätta hwarje Un^rsate i Riket i stand, at genom beloppet as hem RlksförmögcuhetenS »värdering sjelf infe billighelen af de» lott, hwarmed ha» för sm andel komme at til IssaliliuionLN bidraga. Men lika wistt, kom jag är ösiverkygad, at Konuiigen utan widare påminnelse skulle i denna »väg hajma gatt stna trögna Undersa» tares önskan til »nvtes, lika wistt anser jag det för en skyldighet, at Riksens Ständer för sina hcmmawarande Medbröder pä allt sätt söka ädagalagga sin omtanka för dexas säkerhet, för deras rilfredsställelse. Det är den enda erfättnii.g Riksens Stander kunna tilbjuda sina prinL.chalsr for de uposfringar, sakeruaö nödwändighet fordrar, det är endast genom widlagande af sadana medel, som hwarje Rikets In» newanare kan blijwa försäkrad, at han icke gifwit förgäfives, ak hans galwa stvarar emot ändamaler. Underrättelsen om wärderings > smnmans belopp uti hwarje Län skall sälta hwar och en i stand, at da hesta alla jämnföraS, sjelf uträkna huru stor kroLenr af Förmögenhet, som erfordras.
1 äfb. 2 23ant>et. 8 58 ningSfyafmanbe jfriftligen föft f>anbi:äcfning tid beras utbefommanbe, eller för* fummat att om inDenteringarneS förrättanbe od) rcDogörefferneö tnforbranbe i rättan tib braga förforg, ellet ocf tid Sljart82*@igi[Iatae*förfäljningöman urlem* nät odj förtrott meta ftämplabt papper från 2anbt*SKänterietS fötråb, än forn fmarar mot bennes uppbötbSborgen. Statskontoret åligger att iakttaga od) bemafa kronans rätt i affeenbe å bet flämplabe papper, forn till förfäljningS* män od) rebogörare i Stocholm utlemnaS. 2:o 3 affeenbe på lpSningS*feblar iafttageS: att alla lpSningS*feblar till äftenjfap, jemte be, fåfom bernis, berath aflemnabe bebetfeblar eller beflprfte afflcrifter beraf, böra af meberböranbe ^prfoljerbar odj ^reflerfTap noga för* maras, odj djartae*beloppet fammanjlåS i en eller flere bartor,' utgöranbe farn* fälba fttmman af alla ferjfilba lpSningS*feblarne, på Ijmilfa i fåbant fall f)mars od) enS belopp antecfnaS; att be fammanflagne bartome eller lpSntngS*feblarne, i fall be äro jfttfne på charta, fantt bebetfeblarne tngifmaS innan januari må* nabS flut bet påföljanbe året, i Stocholm, till €onftflorierne, men i be öfrige Stäberne od) på lanbet till €ontvactS*^3roflarne; att berjemte bejla fyanblingar böra mara åtföljbe af en in
Å enskildes skogar är endast undantagsvis trakthuggning införd, och afverkningen å de öfriga sker genom blädning, der icke, såsom förhållandet varit med en del egendomar, hvilka utgjort föremål för handelsspekulation, skogen, för att skaffa medel till köpeskillingarnes liqviderande, blifvit helt och hållet nedhuggen. Af boställens, kyrkors, läroverks och fromma stiftelsers skogar äro 9,224 tunnland indelade till trakthutro-nino’. öfriga skogar af detta slag äro mer och mindre väl vårdade eller ock alldeles utrotade. Ä Göta O o o O Kanalbolags skogar är trakthuggning i allmänhet införd, och å Höjentorps kungsgård är skogen indelad till trakthuggning. I förvaltningen af häradsallmänningen Hökensås, den enda hvarå regelbunden afverkning äger rum, deltaga intressenterna genom en af dem vald komité. Hela afverkningen säljes å auktion och behållna inkomsten utdelas sedermera bland delegarne. Allmänning skassornas tillstånd var vid periodens slut följande: allmänningen Hökensås ägde en behållning af 7,030 R:clr 82 öre, hvaraf intressenterne erhållit 3,000 R:dr.
Efter någon öfverläggning stadnade Utskottet i det beslut, at då, vid jämnförelse af denna fråga med den 13 § i Justitia Ombudsmannens instruction, Riksens Ständers Justitise Ombudsman i följe deraf, då han på resor stadd är, icke dess mindre sit ämbete kan utöfva, kunde Utskottet för sin del ej finna för honom något hinder at, såsom vistande å den ort, der Riksens Ständer sammankommit, äfven sjelf sina til ämbetet hörande göromål bestrida, häldst hans begagnande af sin riksdagsmanna rätt ej, då han sådant sjelf icke yrkar, kan anses bland de laga förfall, vid hvilka suppleanten bör ämbetets förvaltning tilträda. Upläste Herr Grefven och Ordföranden en skrifvelse ifrån Hof Cantzlern s, hvarigenom til Utskottet öfverlämnades l:o. De uti Justitise ärender i Stats-Rådets hällne protocoller, från och med den 15 Junii 1809 til och med den 16 Julii innevarande år. 1 Orden från och med »undantagandes» öfverstrukna. 3 Det ofvan sid. 7 noten omnämnda. Protocollerne i General Auditeurs ärender, från och med den 15 Junii 1809 til och med den 5 sisth Julii. 8:o. Protocollerne i Krigsärender, från och med den 14 Junii 1809 til och med den 28 December samma år. 4:o. Protocollerne i Kammar ärender, från och med den 14 Junii til och med den 24 sisth Julii. 5:o. Protocollerne uti Kammarärenderna, hällne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning, från och med den 31 Maj 1809 til och med den 19 sisth Junii. 6:o. Protocollerne i Ecclesiastique Ärender, hällne i Stats Rådet och Rikets Allmänna Ärenders Beredning, från och med den 22 Junii 1809 til och med den 28 Junii innevarande år. På dessa protocoll medföljde förteckningar, hvilka af herr Grefven och Ordföranden skulle quitteras.
I sammanhang med nyssnämnde nådiga proposition, har Utskottet till behandling förehaft ofvannämnde, lill dess handläggning öfvet lemnade, inom Höglofl. Riddeiskåpet och Adeln utaf herr af Grubbens och inom Vällofl. Borgare-ståndet af herr Westin väckte motioner rörande kmhus-afgiften för Stockholms stad, af hvilka den förra innefattar förslag, att, då den skuld, hvaruti Stockholms stads och läns kurhus iråkat, utgjort anledningen till den vid riksdagen 1840—1841 beslutade förhöjning i kurlius-afgiften för Stockholms stad, men denna skuld nu mera borde förmodas vara betald, enär flera mindre nödvändiga löneförhöjningar sedermera vid denna inrättning egt rum, samma afgift nu måtte nedsättas till 6 sk.; — hvaremot herr Westin, ansett kurhus-afgiften i Stockholm böra höjas till 18 å 20 sk., enär det belopp, 12 sk. af hvarje mantalsskrifven person, hvarmed den nu högst finge utgå, icke vore för ändamålet tilli äckligt, utan direktionen för stadens kurhus, på det icke inrättningens bestånd skulle äfventyras, varit nödsakad pä kommande års inkomster anticipera samt jemväl upptagit ett lån af 4,000 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande , N.o 8. r:dr banko, och stads-nämnden måst inrätta en serskild kuranstalt samt aflöna två besigtnings-läkare, hvartill kostnaderne förskjutits emot framtida ersättning af kurhusmedlen.
St. underligt, om jag i denna fråga anser mig äga något intresse att bevaka, då jag nemi. inom StalsTJtsk. gjort allt hvad jag kunnat, allt livad på mig berott, för att afvärja den i min tanke ytterst oformliga anmälan, som ingått till RiksSttn, nemi. en anmälan om ett beslut, som StatsUtsk. ämnade fatta oell sälla i verkställighet. Då grundlagen i intet fall medgifver StatsUtsk. rättighet att besluta i något R. St:s mål, så var det min pligt alt, så långt jag förmådde, söka afböja detta olagliga och i min lanke oformliga steg. Detta lyckades mig likväl icke; men då StatsUtsk. så vidt utom sin gräns sträckt sin lust att här med R. St:s rätt besluta, så var det åter en annan pligt för mig att tillse, det icke genom ett obehörigt tillgrepp ifrån StatsUlsk-.s cancellis sida något olagligt sammankallande af Rikets stora nämnd, eller af det s. k. förstärkta StatsUtsk., skulle inträffa. Det är på grund af denna min utgärd, som StatsUtskis olagliga beslut blef instäldt och icke fick någon åtgärd; men, mine herrar! då detta anmälande skett från en majoritet afStalsUtsk. , så innebär det en svår anklagelse emot den person, som tilltrott sig kunna förhindra StatsUtsk. att verkställa detta s. k. beslut. Det är naturligt, att om R. o. Ad. vid detta tillfälle godkänner eller icke godkänner hvad StatsUlsk. här beslutat, så måste också derigenom den dom vara fälld öfver mig, sora tillhör R. o. Ad. att vid detta tillfälle uttala. Jag är i hufvudsaken förekommen af hvad [Jr Lagerhjelm och Hr Lefre'n anfört, emedan de, i fullkomlig öfverensstämmelse med min mening, tolkat hvad grundlagen kunnat mena, då de sagt, att StatsUtsk. skall förstärkas, i händelse två Stånd stannat emot två. Då två Stånd stannat emot två, då skall detta Utsk. förstärkas.
13 anmärkning eller bifallne, och erfordra således icke vidare yttrande å Utskottets sida. Stockholm den 9 Juli 1840. Ank. till Exp. TJtsk. den 11 Juli; kl. ti f. ni. Mhnorial, angående återremiss å Utlåtandet JY;o 58 j angående reglering af Sjunde Hujvud-Titeln. (U. A.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o 58 har, af Bonde-Ståndet blifvit återremitteradt; men då detsamma är vordet bifallet af Ridderskapet och Adeln den i5 sistlidne Maj, af Preste-Ståndet den j3 i samma månad och af Borgare-Ståndet jemväl förstnämnde dag; samt ärendet således, enligt ^5 §. af Riksdags-Ordningen, är genom trenne Stånds beslut afgjordt, anser Utskottet sig dermed icke kunna taga vidare-befattning. Ank. till Exp. Utsk. den 11 Juli, kl. li f. m. Utlåtande> i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 5g. (UA.) Sedan Stäls-Utskottets Utlåtande N:o 5c), i fråga om utgifternas reglering under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titél blifvit af de serskilda Riks - 14 Stats-Utskottets Utlåtande, JV.o 216• Stånden dels i sin helhet, dels i åtskilliga delar återremitteradt, får Utskottet till besvarande upptaga de förekomne anmärkningarne, i den ordning, hvaruti de serskilda punkterne uti Utlåtandet förekomma. 1 :o inslaget för fångars värd> skjuts} underhåll, medicamenter m. rn. samt Spinnhusen. aö) Utskottets tillstyrkan om uppförande å Stat af ett tillökt anslag, stort 100,000 R:dr, har, af en ledamot inom Ridderskapet och Adeln föranledt det förslag, att till minskning uti utgifterne för fångars underhåll, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl.
Uti 1 punkten nämner Hr Akerman, att ”det skall finnas 2:ue kamrar, en öfre och en nedre”, Derom är ingen tvist, Utsk. har redan föreslagit det, och således kan man ej säga, alt denna 1 punkt innebär någon anmärkn., helst den passar äfven in i alla andra förslager, såsom Reformvännernes m. 11. — 2:dra punkten: ”Ledamöternes antal må sammanlagdt ej öfverstiga 300detta är iakttaget af Const.Utsk.; dess förslag upptager eli - ICC Den tS Mars f. m. dast 250, således icke öfverstigande 300. — 3:dje punkten: ”Kam:- rarne böra genom sättet för deras bildande göras af hvarandra oberoende. ” Hvad vill det säga, hvad menas med oberoende? Häruti ligger en tvistefråga, som icke leder till något bestämdt resultat. Med oberoende menas, alt icke den ena skall kunna inverka på den andras tankeoch handlingssätt, — så har jag uppfattat saken. Jag skulle icke tro, att i Const.Utskrs förslag något stadgande finnes, hvarigenom den ena kammaren kan positivt inverka på den andra. Det står visserligen, att den nedre kammaren icke må fatta något beslut, förrän densamma deröfver inhemtat den öfre kammarens tanka; men ingalunda är det derföre sagdt, att den nedre skall följa dessa tankar, de äro endast upplysningsvis gifna, och ett sådant beroende af den ena och den andra måste vara nyttigt. Jag tror, att ett sådant beroende i allmänna lifvet verkar nyttiga beslut, och att Const.Utsk. i sitt förslag iakttagit cn riktig grund, hvilken jag tror äfven igenfinnes i Reformvännernes förslag. Jag kan ej finna, att jag är beroende af den person, som valt mig; jag är beroende af honom innan han väljer mig, om jag vill söka att få hans röst, men sedan jag blifvit vald, äger jag min sjelfständighet, då jag icke kan afsättas. Domarecorpsen anses oberoende af Konungen, ehuru den af Konungen tillsättes, just derföre att dess ledamöter icke äro afsältlige.
Men just i detsamma kom konduktörn in och knäppte af deras biljetter. Tåget pep, for, och i blinken var det ute på jernvägsbron ... Tysta stodo de båda och sågo ut öfver staden, som såg surmulen och ledsen ut i qvällsdunklet, och de spanade båda efter samma hus vid Kornhamn. Och det var som med ens hela deras barndom, hela deras ungdom med alla sorgerna och alla fröjderna foro förbi deras ögon ... Men när tåget väl hunnit komma i gång på sin färd öfver de frusna, snöhöljda markerna, satte sig båda bredvid hvarandra, biktade för hvarandra sina sorger, blefvo så förtroliga vänner, som två menniskor endast kunna blifva det i sådana ögonblick af sitt lif. Och de tröstade hvarandra med, att de hade en sak att strida för. Och så hade de så mycket att lära der ute i de stora länderna, innan de kunde göra något för att realisera de drömmar, som de båda hade, när de genom kupéns isblommiga ruta här och hvar varsnade de låga kojorna, ur hvilkas fönster fladdrande ljus spridde gula stänk på den myckna snön – att verka för, att det skulle blifva åtminstone litet högre i taket i alla de der stugorna borta i snön och åtminstone litet ljusare i alla de bekymrade menniskosinnena der innanför ... Men dessförinnnan skulle de uppfostra sig på nytt och framför allt känna arbetarns blus på sina skuldror, hans verktyg i sina händer, verkstädernas luft i lungorna och fabrikseldarnes hetta i sina ansigten, innan de hade rätt att tala ... Och medan tåget rasslade, pep och gick föll skenet från lampan i taket matt och gulsiktigt öfver de magra nattsäckarne, det antediluvianska hattfodralet och bänken, der de båda männen med de unga, allvarliga ansigtena sutto tätt nära hvarandra, hand i hand ... Den högfashionabla dansorden »Eternellen» firade sin högtidsdag å stora börssalen. Recipienter klockan half 8, öfriga 8 e.m.
Bedes om reling af abnormt växande hår, skägg, cept på någon billig och bra » hvardagsglace »? vårtor o. d. [505] C D CD U S CD Linnea. Frågas, ora någon erfaren husmoder på landet kan lemna upplysning om, huru man skall gå till väga, för att borttaga byk(lut) fläckar ur en damastduk. E. Hvad är orsaken till att mina blomkrukor mögla utanpå och hvad är att göra deremot, frågar Sina. N:r I 24. Hvarmed bör man tvätta en gammal fläckig, söndersprättad svart klädning, för att den skall bli ren? A. Ö. i N. Hvilket sätt är det bäsla ' för förvarandet af björnbärssylt? Husmoder. Kan någon upplysa mig om hvad som borttager dålig lukt ur lavoirer? Huru kan man tvätta rödt bomullstyg, utan att skada färgen? A. Ö. i N. Lilla Signe får sin solbränna bort, om hon tvättar ansigtet med benxin på så sätt, att hon blandar en desertsked benzin i tvättvattnet. Nonia. Breflåda. Gefion. Tack. Dorippe. Hvardagar ' / z3 — ' JA. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. [297] Olga von Knocken. Läkareråd. r Innehållsförteckning: hänvisas till svaren till Barnslig toka Pessimismen och qvinnorna; af P. E. R. — 1 n:r 2 och till Elsa i n:r 7. » De ha ej dött, de slumra blott »; dikt af H d. Gnid in på tandköttet följande Harriot Wolff. — Ett ord till husmödrarne; droppar: 1 del nejlikolja, 2 delar Pyretrumaf Pose tinktur och 4 delar Bångs nervdroppar. Är Nath. — En svärmor, skiss af Wilrna Lindhé (slutet). — Konsten att vara sjuk; af tanden skadad, ger det dock, som alla tandEn sjuk. — I julklappstiden; ett äpropos af droppar, blott öfvergående lindring i värken, Dolly Roon. — Qvinnan och skolan.
Med godkännandet af grundsatsen om ränteaftalets frihet, äfven om denna grundsats icke på en gång medgifves oinskränkt tillämpning, anse komiterade grunden för ockerstralfet förfalla och någon annan påföljd för betingandet och uppbärandet af högre ränta, än lagen för olika fall medgifver, icke böra ega rum, än att handräckning icke lemnäs till utkräfvande al det olagligen betingade, och att låntagare, som redan utgifvit en högre ränta, än som med lagens föreskrifter var öfverensstämmande, må i rättsväg söka sitt åter. 13 Enligt komiterades tanke gifva dessa förändringar af räntelagstift ningen, å ena, och ockerlagen, å andra sidan, otvungen anledning att taga under öfvervägande, huruvida icke den i lagstiftningen qvarstående bysättningsrätten också nu både kan och bör bortfalla. Ifrån den lagstiftning, som gjorde en insolvent gäldenär till slaf, kan framsteget i humanitetens anda svårligen vara ringare, då borgenär ännu eger makt att beröfva sin gäldenär hans frihet, till och med för hela lifstiden. På en tid, då all ränta på försträckningar var förbjuden, och låneaftalet således endast gaf förmåner åt låntagaren, kunde missbruket af ett dylikt välvilligt förtroende med något skäl betraktas såsom en brottslig handling. Sedan ränta tilläts och ännu mera om all begränsning af räntans belopp blir eftergifven, förändrar låneaftalet väsendtligen sin natur. Vid försträckningens lemnande är långifvaren i tillfälle att bestämma vilkoren med afseende jemväl å den risk han löper, och att derföre betinga sig godtgörelse. Låneaftalet blir en affär på vinst och förlust. Har gäldenären utan eget förvållande kommit på obestånd, så gifves icke längre något antagligt skäl för en behandling, såsom vore han brottslig. Har han handlat vårdslöst, oredligt eller bedrägligt, så finnes straff derför utstakade. Af all hans egendom kan borgenären genom utmätning och genom gäldenärens bringande i konkurstillstånd sätta sig i besittning. Endast på förutsättning att gäldenären håller egendom undandold, bör icke lagstiftningen om bysättning skäligen kunna försvaras. Ingen brottsling beröfvas sin frihet på lösa misstankar.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, då han förklarat sig hafva funnit propos. om momentets återremitterande vara med ja besvarad, måste återremiss af mom:t blifva en af propos:ne vid den begärda voteringen. Gr. Lagerbjelke: Då, såsom H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, redan förklarat, återremiss skall blifva ja-propos., återstår att till kontrapropos. antaga bifall till antingen Utsk:ts förslag eller till HrWolffelts framställning. Jag, för min del, anhåller, att dertill måtte tagas bifall å Utsk:ts förslag. Hr Tornerhjelm: Då Hr Wolffelts förslag går derpå ut, att behållna afkomsten af fastighet skulle läggas till grund, får jag förklara, att jag anser ett sådant tillägg i högsta grad lämpligt, och förenar mig med honom. Gr. af Ugglas: Jag vill blott fästa upmärksamhetcn på det besynnerliga och oegentliga deruti, att samme talare upträder för två olika propos:ner. Hr Tornerhjelm yttrade nemi. i slutet af sitt första anförande, att han önskade återremiss, och det synes mig, som borde han låta sig nöja med att hafva framställt detta yrkande. Hr Wolffelt: Då jag först framställde mitt förslag, var det för att gå till mötes den uttryckta önskan, att vi skulle här verkligen uttala en bestämd åsigt i detta fall, och dä blef min anhållan, att Ståndet måtte återremittera §:n, med förklarande, att behållna inkomsten borde ingå såsom beräkningsgrund. Ett sådant tillägg låter sig ganska väl göra vid återremissen, åtminstone kan jag, för min del, icke inse något hinder derför. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälde, att, på sätt han redan tillkännagifvit, till följd af den förklaring, H.
Verksamma åtgärder till införande af en bättre sakernas ordning _ O hade visserligen äfven inom Riket blifvit vidtagna, men ett binder mötte alltid för en definitiv reglering af Rikets Skogsväsende, så länge Staten ej kände hvad den hade att administrera j hvarföre ock Lagsamt A. P>esv.~ o. Oec.-Vtsk. Uti. N.o 22. b Friherren föreslog en pratscriplionstid af 2 ur, efter hvilken ingen ansökning om Allmännings delning borde få ega rum. Af Herr von Wahrendorff ’ som yrkat, att tillgrepp af växande Skog måtte af Lagar ne anses och bestraffas sorn tjufnad; till stöd hvarföre IVlotionairen anfört: att, elim a trugan, om åverkans bestraffande som tjufnad, vid de sistförflutna Riksdagarne förfallit, i anseende till de stridiga beslut, som af de Respective Riks-Stånden i ämnet blifvit fattade, torde likväl tiden nu vara inne att hoppas ett annat resultat, enär Skogens tilltagande förstöring, serdeles å Allmänningarne, vore ögonskenlig och vittnade om behofvet af skärpta Lagar i detta hänseende. Af Friherre Axel Jacob Duvall, som an - märkt den olika tydning, hvilken gifvits åt Kongl. Förordningen af den 18 December 1828, deri stadgas, att åverkan a Allmänning eller å andras enskilda egor skall beläggas med lika böter, som 62 §. i i8o5 års Skogsordning utsätter för åverkan på Krono-park, Gehäg och Djurgård, i tliy att åtskiilige Domare ansett denna Förordning tillämplig lill de fall, då Skatteman öfverträdt dispositions-rätten af Skogen å egna egor, en åt - 6 jLagsamt A. Besv.- o. Oec.-Ulsk. Uti. N.o 22. gärd, som, hvad Ekskogen angår, varit belagd, enligt 28 §. i i8o5 års Kongl. Förordning, med lika ansvar, som slik åverkan å andras enskilda egor; hvaremot andra Domare ansett sistnämnda Författning vara en för serskildta fall stiftad