Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Bildt omnämndt, såsom eldsvådor o. m. d.; ty det vore allt för litet. Jag åberopar det af samma talare omförmälda exempel i fråga om Warbergs fästning just såsom bevis på nödvändigheten för Regeringen att kunna efter behof utvidga fängelserna; ty utan att denna utvidgning ägt rum, vet jag i sanning icke, hvarest de tångarne utöfver det förut befintliga antalet, som då i Warberg inrymdes, skulle hafva eljest förvarats. Det är klart att fångpersonalen kan inom en kortare tid så ökas, att de gamla fängelserna blifva otillräckliga, och om detta inträffar emellan Riksdagar, och Regeringen icke har särskildt för ändamålet anslagna medel, huru skall man väl då kunna bereda utrymme åt det tillökade antalet fångar annorlunda än att förslagsanslaget till fångars vård och underhåll måste anlitas? Enl. min åsigt böra R. St:r antingen lemna särskildt förslags-anslag till de gamla fängelsernas utvidgande och återupbyggande af dem, som genom olyckshändelser förstöras, eller också måste det medgifvas fängelse-administrationen att af förslags-anslaget till fångars vård och underhåll bestrida kostnaderna för dylika ändamål. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag om återremiss, och att Utsk. måtte så upställa sitt förslag, att det endast afser nya straff-fängelsers upförande, men fortfarande medgifver K. M. rättighet att af förhanden varande medel låta bestrida utgifter i och för de gamla fängelsernas utvikning der sådant oundgängligen erfordras. Propos. till bifall å Ufsk:s förevar.-de hemställan blef först framställd, men besvarad med Nej; hvarefter R. o. Ad. förklarade sig anse de gjorda anmärkmne föranleda till återremiss 9:de punkten. Denna punkt bifölls. _ 10:de punkten. Hr Stråle: FångvårdsStyrelsens skuld till Statsverket ut gjorde vid 1854 års slut öfver 426,000 Rdr Rgs. I sitt und.
Dessa blefvo naturligtvis derigenom stundom mindre tydliga än man kunnat önska, men de låta dock reducera sig till några fa grup * per af ganska begripliga meningsyttringar. En första grupp bildas af de resolutioner, som utan omsvep proklamera indelningsverkets afskaffande. Antalet af * Bet var på samma möte man antog en resolution af följande lättfattliga innehåll; » Mötet anser, att alla grundskatter böra jemt fördelas på all jordegendom samt 10 % deraf äfven på öfriga skattskyldige, och detta under loppet af 30 år pa så sätt, att hvart tredje år 10 % af grundskatterna sålunda fördelas. » Man kan hålla 10 % mot 1 / &amp;, att flertalet mötesdeltagare ansågo denna resolution lyda på fullständig afskrifning af grundskatterna och suceosav fördelning af motsvarande skatter på samtliga skatteföremål. Andra åter kunde med lika säkerhet påstå, att resolutionen blott innebar en önskan att 10 % af grundskatterna borde fördelas på icke-jordegande skattskyldige. Hvilkendera parten som har absolut rätt, kan måhända kapten Fredenberg afgöra1 ty han var mötets homme remarquabls.dylika mötesbeslut utgör 22, af hvilka 19 tillika beteckna 1883 års af andra kammaren antagna arméförslag såsom den bästa grunden för en blifvande härordning. Naturligtvis är det i främsta rummet de skånska länen, som opinerat i denna riktning, så att Malmöhus län ensamt uppställer en kontingent af 7 möten och Kristianstads län 5. öfhga 10 möten fördela sig på Upsala, Södermanlands, Kronobergs, Hallands, Skaraborgs, Gefleborgs och Vesternorrlands län. I en andra grupp af mötesbeslut förordas, att indelningsverket skall öfvertagas af staten och, såsom formeln stundom lydde, att alla försvaÅkostnader skola bestridas efter » allmän bevillning ». Antalet af så beskaffade resolutioner utgör 13, deraf 6 komma på Östergötlands län (särskildt i framlidne C. A. Larssons valkrets) och de öfriga på Södermanlands, Jönköpings, Skaraborgs, Örebro och Kopparbergs län.
Sedan i anledu. häraf Riddarh.Utsk:s vid sednaste Riksdag afgifna Mern JVs:o 16, i anledn. af Hr Brakels, Mauritz, motion om ändringar i villkoren för utöfningen af R. o. Ad:s representations-rätt, blifvit upläst, yttrade Hr Gr. o. Landtm., det han, på det icke discussionen måtte ytterligare invecklas, trodde sig böra förklara, det lian ansåg det af Hr-Ribbing framställda förslag, att R. o. Ad. skulle väljas af Svenska folket, hvarmed förmodligen menades, att valen skulle ske af ofrälse personer och R. o. Ad. gemensamt, innefatta ett förslag till] ändring i grundlagarne, som icke finge inom RiksSt:n väckas eller derifrån Den 9 Februari. 445 remitteras, och att således ett sådant förslag icke nu linge hos R.> o. Ad. uptagas till öfverläggning. Hr von Hartmansdorff: Den 24 Aug. 1851 pröfvades det nu uplästa Mern: hvarom i B. o. Ad:s Prot. följande förmäles (sid. 394): ”Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. biföll den af Utsk. uti förevande Mern. gjorda slutliga hemställan). ''Denna propos. besvarades med ja”, hvarefter Hr Hjärne och Hr Brakel yttrade sig. Slutligen säges: ”Då nu II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förnyade sin nyss framställdapropos., besvarades densamma med starka Ja jemte ett eller annat Nej, hvarefter II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande”. Detta är nu B. o. Ad:s beslut vid sista Riksdagen. Hvad innehåller detsamma? Jo, att Ståndet med definitivt beslut öfver denna fråga låtit anstå tills det vid nästk. Riksdag visat sig, huruvida det hvilande representations-förslaget blefve af R. St. antaget eller förkastadt. Kan något vara rigtigare än detta?
Sjukhusets inkomster bestå af räntemedel, afgifter af betalande sjuke, kollektmedel inom staden beviljade genom Kongl. Brefvet den 22 September 1784, frälseräntor af 331 hemman i Halland, hyresmedel af inrättningens fastighet, ersättningar för ångbad, tolagsmedel, andel i afgifter för minutering och utskänkning af spritdrycker, samt å stadens innevånare uttaxerade medel. Inkomsterna år 1860 utgjorde 70,175 R:dr 83 öre, deraf 29,151 R:dr 12 öre å stadens innevånare uttaxerats, samt utgifterna 61,760 R:dr 58 öre. Kapitalfonden bokfördes den 31 December 1860 till 258,871 R:dr 27 öre, hvari dock inbegripits värdet af förra sjukhuset jemte inventarier samt behållning af ved och lysningsämnen. I sjukhuset är efter kontrakt emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Göteborgs Magistrat och Borgerskaps äldste, år 1856 inrättad en läroanstalt för barnmorskor, hvartill elever emottagas, efter ansökan hos Sundhets-Kollegium, från Rikets vestra och mellersta provinser, och deribland 6 frielever från medellösa församlingar. b) Stadens Kurhus, hvarest år 1860 å den syphilitiska afdelningen vårdades 225 personer och å den icke syphilitiska 1. Underhållsdagarnes antal uppgick, å den syphilitiska afdelningen till 7,889, och å den icke syphilitiska till 87. Dagkostnaden i medeltal för person utgjorde omkring 91 öre. Staden har anskaffat och Landsh.-Emb. uli Göteborgs o. Bohus län und. ber. för åren 1850—1860. 6 42 Göteborgs och Bohus län. Göteborgs stad.
Genom den sinnrika konstruktionen förgasas fotogenen i själfva brännaren, och det är således egentligen fotogenjas och ej fotogen, som gifver lågan, men all fara för explosion är totalt utesluten, emedan ingen gas finnes i behållaren, utan endast olja i flytande form. På 3 à 4 minuter förmår den trefliga apparaten uppkoka en liter vatten, men är likväl ovanligt bränslebesparande, så att endast 1 liter fotogen åtgår i timmen, då köket brinner med full låga. Vi togo härom dagen tillverkningen i betraktande på den nyanlagda präktiga fabriken, där arbetet genom fulländade maskiner nu uppdrifvits så långt, att 1,000 fullfärdiga apparater kunna levereras i veckan. Öfver 20,000 stycken äro redan spridda i världsmarknaden, men ännu hinner knappast fabrikationen motsvara efterfrågan. Det var oss ett verkligt nöje att i detalj iakttaga den omsorg, som nedlägges på varans solida kon struktion och utstyrsel. Den sinnrika idé, som representeras af » Primus », samt det förträffliga sätt, på hvilket den utförts och förts ut, länder också uppfinnaren och fabrikanterna till lika mycken heder som den svenska industrien. För patienee-amatörer. elt visst finnas många bland våra läsarinnor, som gä lediga stunder roa sig med att lägga patience. E n ärad insändarinna har också foreslagit, att vi till dessas förnöjelse någon gång skulle meddela beskrifning på mindre kända paiiencer, hvilka ej finnas upptagna i de gängse patienceböekerna. Brefskrifvarinnan har som en början själf sändt oss ett par dylika beskrifningar, af hvilka den ena i dag följer här nedan. Vi uppmana alla patienceamatörer ur vår läsekrets att följa hennes exempel och insända 1894 tydliga beskrifningar på trefliga, ej förut allmänt kända patiencer. Man utlägger 8 kort i en rad; om bland dem förekomma några femmor och sexor, uttagas dessa och läggas i 2 rader ofvantör de 8 korten, femmorna i en rad ocb sexorna i en.
Tre procent årlig ränta för återstoden af den lyftade lånesumman. § 40. Utaf det Lidköpings stads innevånare, vid 1850 och 1851 års riksdag, beviljade och år 1851 utbekomna lån å Tjugufyratusen R:dr, för ny kyrkas uppbyggande derstädes, bör under den för lånesummans fulla återbetalning erforderliga tid, före hvarje års slut, till Riksgälds-kontoret inbetalas Sex procent, dervid Fyra procent årlig ränta för lånets då återstående kapitalbelopp först beräknas och afgår, hvarefter öfverskottet kommer att anses utgöra kapitalafbetalning; börande dessutom derest den stadgade betalningsskyldigheten vid härför bestämd tid icke fullgöres, Fem procent årlig ränta för det till liqvid förfallna beloppet erläggas, intilldess detsamma varder inbetaldt. § 41. De 2:ne kyrkobyggnadslån, som under 1850 och 1851 samt 1853 och 1854 års riksdagar beviljades Knäreds församling i Hallands och Markaryds församling i Krono - 24 Stats-Utskottets Memorial Jfe 125. bergs län — af hvilka lån det förra år 1852 utbetaldes med Tjugnfyratusen R:dr och det sednare år 1854 med Tiotusen R:dr — skola till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å dessa låns ursprungliga belopp, dervid Fyra procent årlig ränta för det återstående lånekapitalet bör beräknas; kommande det överskjutande beloppet att såsom afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord; hvarjemte den ytterligare ersättning, förstnämnda församling möjligen kan i laglig väg erhålla för sin förlust i anledning af den förut uppförda kyrkans, genom olyckshändelse förorsakade, förstöring, bör uteslutande till afbetalning å denna församlings lån användas. § 42. Sedan det under 1856—1858 års riksdag Wallentuna församling i Stockholms län, för ny kyrkas uppbyggande beviljade och till nämnda församling under år 1859 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Tjugutusen R:dr fått under
genom hvilken mossa (den hvita, döda delen af Sphagnum), afsedd att upptaga exkrementen, instickes och ömsas. Vid ändan af ärmarna äro två öglor fästade, i hvilka barnets ben inträdas, då modern vill sätta det ifrån sig i något hörn af tältet. Sjelfva drägten tyckes ej ömsas förr än den blir urvuxen. I det inre tältet gå de äldre barnen fullkomligt nakna. Så väl män som qvinnor begagna om vintern snöskor. Utan dem vilja de ej gerna företaga någon längre vandring i lös snö. De betrakta en sådan så mödosam, att de högt beklagade en af mitt manskap, som skulle utan snöskor efter ett yrväder gå från byn Jinretlen till det 3 kilometer aflägsna fartyget. En qvinnas medömkan gick slutligen så långt, att hon skänkte honom ett par, ett prof på gifmildhet, som vi eljest sällan rönte af våra tschuktschiska vänner. Ramen till snöskorna är gjord af trä, tvärslåarna af starka och väl spända remmar. Denna snösko öfverensstämmer fullkomligt med indianens och är ytterst ändamålsenlig samt lätt att vänja sig vid. Ett annat redskap för färd öfver snö utbjöds af en tschuktsch, som i början af februari åkte förbi fartyget. De utgjordes af ett par ofantligt breda, å båda sidor uppböjda skidor af tunnt trä, klädt med sälskinn. En aino-man åkande på skidor efter en ren. Japansk teckning. Jag hade svårt att förstå, huru dessa breda, otympliga don skulle kunna med fördel användas, tills jag af ofvanstående teckning lärde mig, att de måtte begagnas som ett slags slädar. Bilden är hemtad ur ett japanskt arbete, hvars titel i öfversättning lyder: Resa till norra delen af Japan (Jesso), 1804 (n:o 565 i det af mig hemförda japanska biblioteket). Till följd af den svårighet, som tschuktschen om vintern har att genom smältning af snö öfver tranlampan skaffa sig vatten, kan någon tvättning af kroppen vid denna tid på året ej ifrågakomma. Ansigtena äro dock renpiskade af yrsnö, men tillika under den kalla tiden oftast svullna eller såriga af frostskador.
”Utan att emot någon äska åtal, hvilket här icke kunde medföra ersättnings-påföljd, måste jag, med ledning endast af den tryckta revisions-berältelsen och utan afseende på de först i dag, till vederläggning deraf, meddelade upplysningar, uttrycka den mening, att då besväret med utdelning till nödlidande af spanmål, lill ett värde af nära 2000 R:dr, kostat omkring 20 proC. eller 400 R'dr, vittnar sådant om angelägenheten att härefter tillse, alt undsättnings-åtgärder, för Statens räkning, icke vidare må missbrukas på det sätt, alt oskäliga inkomster för vederbörande Embetsoch Tjenstemän eller deras ombud derigenom kunna uppkomma.” Af Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs Län: ”1 anledning af den discussion, som uppstått inom Siats-Utskottet, vid granskningen af Revisorernas berättelse öfver undsältningsanstalterna efter 1826 års missväxt, inom Elfsborgs Län, tager jag mig frihet meddela följande upplysningar. I och för undsättnings-spanmålens fördelning och ulleverering uti Götheborgs Kronomagasin åt de behöfvande inom Marks, Widéns, Bollebygds, Ås, Gäseneds och Kullings samt Kinds och Redvägs Härader af Elfsborgs Län, förordnade Konungens Befallningshafvande dess ordinarie Landscancellist, numera Häradsskrifvare!! C. G. Carlberg, att infinna sig på ullevererings-slället, och der förblifva intill dess spanmålen hunnit af allmogen afhemtas.
Om StatsUtsk. i sin mening alldeles öfverensstämde med grundlagen i 6g §:n Reg.Fm, så hade hvarken Frih. Cederström eller detta Stånd i allmänhet kunnat vara af annan tanke än StatsUtsk. I det fallet hade ordet ovillkorligen lika litet som ordet o v e der sä g 1 i g e n behöft komma ifråga. Men när man tvistar om grundlagens mening, och då två Stånd stannat emot två, så måste jag säga, det afven jag finner StatsUtsk. hafva bort vara något hofsammare i sina uttryck. StatsUtsk. må hafva sin mening; men det bör inskränka sig till alt blott försvara henne utan att göra den till regel för oss. Att deremot säga det förhållandet o v ed e r sä g 1 ig e n är sådant, som Utsk. håller före, är detsamma, som att säga, det ingen må understå sig att, säga något deremot. Ett sådant uttryck är följaktligen olämpligt. Jag hade icke ämnat göra någon anmärkn. härvid, utan låta denna, likasom andra öfverdrifter, kommande från samma håll, falla i glömska. Men då saken blifvit framdragen, och Utsk. anser sig hafva rättighet att på det sättet bemöta 2:ne Stånds mening, stridande emot Utskls egen, så har äfven jag ansett mig böra erinra om olämpligheten för ett Utsk. att på det sättet yttra sig om ett RiksStånd. Frih. Cederström: En ledamot af StatsUtsk. liar uppträde hviken ansett 6g §:n Reg.Fm så klar, att icke blott den af Utsk, begagnade termen ”o v e d e r sä g I i g e n”, utan ännu bättre ordet "ovillkorligen” kunnat användas. Såsom motsats till den värde ledamotens sätt alt läsa Svenska språket uti 6g §:n Reg.F:n, tager jag mig friheten att uppläsa början af samma §, hvilken lyder sålunda: "Uppstå antingen bos R.
Jag får bedja R. o. Ad. om förlåtelse för denna episod från ämnet jag föresatt mig egentligen afhandla; men som en nyttig lärdom torde den få åtfölja de anmärkn:r, som gjorts vid litt. A; visande huru det gör till i krig, då man försummat bereda sig dertill förut: penningar funnos visserligen då sorn nu, men icke sådana saker man behöfde, och som aldrig kunna framtrollas i en hast, utan böra finnas i förråd till framtida begagnande. Ehuru fägnesamt det är att R.. St. visa håg för gemenskapens befordrande genom canaler, hamnoch väganläggningar, skulle jag dock hafva önskat, att de understödda företagen i denna del valts med någon mera localkännedom, och till följe af ett omfattande systeme. Utsk. har eino Magit många förebråelser i den delen; men jag vill icke öka dem, på det jag må undgå att äfven göra mig förtjent af förebråelsen att vid något tillfälle icke känna den local, jag går att bedomina, eller förråda någon ensidighet för någon viss trakt. Något som har gemenskap med ett systeme tror jag mig dock, som mången annan, kunna bedömma, och 0111 någon ensidighet i den delen skulle kunna förebrås mig, vo - Den 28 November f. m. 3g5 re det, att jag liinge umgåtts med den åsigten, att något penningar bör återgå till orterna af de här samlade, och att nu tillfället är inne att tillskynda dem någon förmån i motsats med de centraliserade låneanstalterna man så ofta framräcker till dem. ]kista siittet att komma ifrån så dessa misstag, som alla stridigheter orterna emellan, ligger visserligen uti de förslag, som af åtskilliga ledamöter af detta Hus, och äfven som jag tror i andra, väckts, nemi. att utdela hvad man har att disponera till orterna efter folkmängden, samt att man föröfrigt handlar efter någon gifven plan, hvarigenom byggnadscassor kunna formeras, fiån hvilka man bestred de kostnader för inre communicationernas förbättrande roan åsyftar.
Detta åter har till följd att arbetaren, då han på 2 eller 3 dagar förtjena!- så mycket att han deraf kan Den 2 J n n i e. m. 59 lefva hela den öfriga delen af veckan, under dessa sednare dagar gör ingenting, hvadan jordbrukaren icke kan rakna på att få sina sysslor uträttade. Hr Fåhraeus har vidare sagt. att röster alltid låta höra sig emot restriktiva lagstiftningsåtgärder, hvad lifsförnödenheter beträffar. Jag frågar, om icke i alla lagstiftningsåtgärder röster höja sig dels för och dels emot desamma, och derlöre att restriktioner af somliga anses skadliga, så må det väl förlåtas, om andra tänka tvertom. — Hr Fåhraeus har vidare, som ett bevis på den stora nyttan af borttagandet af tull på spanmål, åberopat, huruledes i Skåne en ordnad och utvidgad exporthandel vore i gång. Detta faktum vill han således härleda derifrån, att import-tullen blifvit uphäfd? Jag får dock bekänna, att det för mig hittills varit fullkomligen obekant, likasom att jag är alldeles för enfaldig för att någonsin lära mig begripa, att import-tull på en vara utgör något hinder för exporten af densamma. Jag tillåter mig i detta afs:de fråga Hr Fåhraeus, om den 1857 gällande import-tullen på spanmålen föranledde den stora exporten deraf, eller om icke denna export hade varit lika stor. äfven om ingen import-tull någonsin funnits? Kan Hr Fåhraeus ej nöjaktigt besvara denna fråga, utan måste medgifva, det exporten gått lika raskt, vare sig att importtull funnits eller ej, då får jag förklara, att det skäl för importtullens borttagande, som Hr Fåhraeus veiat hemta från den stadga, som för nftrv:de råder i exporten af spanmål från åtskilliga provinser, alldeles icke eger någon giltighet. Hr Brakel har haft åtskilligt att yttra till vederläggning af hvad dels jag, dels Hr Wolffelt anfört. Han har bland annat sagt, att det är jordegaren, som har fördelen af tullen på spanmål.
Skulle brännerikontrollör, eller den, hvilken tillsyn vid bränneri eller destilleringsverk såsom tjenslepligt åligger, eller den, som är pligtig ali förbrytelser mot denna författning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvinslillverkning eller distillering, eller ali hafva främjat sådan förbrytelse eller tillverkares försnillning af den afgift, han erlägga bör; varde dömd till fängelse eller straffarbete från och med sex månader till och med två år. Visar någon, hvilken del åligger att tillsyn vid bränneri eller dislilleringsverk hålla, eller förbrytelser mot denna författning åtala, försummelse eller vårdslöshet i dessa åligganden; varde antingen för alltid eller under viss tid från tjensten eller befattningen skiljd eller ock fälld till högst två hundra Riksdalers böter. § 54. Varder, lill utrönande af förbrytelse mot denna författning, undersökning hos någon anställd emellan klockan 9 om altonen och klockan 5 om morgonen, men sådan förbrytelse ej upptäckt; bote förrättningsmannen från och med 5 till och med 50 R:dr, der han ej finnes hafva lill undersökningen giltig anledning haft. Vägrar den, som undersökning i bränneri anställt, att betyg, som i § 64 sägs, ål bränvinstillverkare genast utfärda, bote 15 R:dr. § 55. Varder vid undersökning, eller i anledning deraf, förrätlningsman våldförd, eller föröfvar lian sjelf våld i oträngdl mål; gånge dermed efter allmän lag. § 56. Saknas tillgång till gäldande af de i denna förordning stadgade böter, skola de förvandlas lill fängelse på det sätt, att emot böter till och med 40 Riksdaler svara 14 dagar, från 40 Riksdaler » » » 75 » » 21 » » 75 » » » »150 » » 30 » » 150 » » » » 225 » » 45 » » 225 » » » » 300 » » 60 » eller två månader o. s. v. ända (ill ett år, som är den högsta fängelsetid, hvartill någon, i brist al tillgång till dessa böter, må dömas. § 57.
Till hvad Utskottet, i afseende å de serskilda slagen af Glas, hemställt, hafva 2:ne Stånd lemnat bifall; hvaremot af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet följande afvikelser derifrån blifvit beslutade, nemligen af Ridderskapet och Adeln: att införselstullen skulle bestämmas å Spegelglas, rå och oslipade eller så kallade glasämnen till 20 R:dr, å slipade ofolierade till 25 R:dr och å folierade till 3o R:dr, allt af 100 R:dr värde; samt å Glas andra slag, hvita eller färgade, ej Specificerade, lill 12 sk. per Vb; och af Borgare-Ståndet: att för Bouteljer, Burkar och Flaskor öfver i kanna till och med \ kanna, värdet borde, för 100 st., antagas till 8 R:dr och införselstullen till 2 R:dr; att för Bouteljer, Burkar och Flaskor af större rymd tull värdet borde utsättas till 16 R:dr och införselstullen till \ R:dr per 100 st.; att för hvitt fönsterglas skulle bestämmas, per 20 Band, 60 R:dr tullvärde och i5 R:dr införsels-afgift; samt att för Glas andra slag ej specificerade borde antagas 12 sk. införselstull för W. Om Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet vidblifva dessa deras beslut, föranleder sådant omröstning i FörstärktStats-Utskott, enligt följande voterings-propositioner: 89:0. a') Den, som godkänner Utskottets af Irenne Stånd antagne förslag, att Glas: bouteljer, burkar och flaskor: öfver i kanna till och med ’ kanna, böra åsättas 7 R:dr värde och 2 R:dr 16 sk. införselstull per 100 st., voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes, på sätt Borgare-Ståndet stadgat, värdet till 8 R.dr och införselstullen till 2 R:dr per ioo:det å denna glasvara.