Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilken förtjusande angenäm middag åto de icke till sammans i den ljumma högsommarqvällenl Luften var nätt och jemt så mycket i rörelse, att den sakta vaggade i den stora verandans hvita gardiner och bibehöll en angenäm svalka öfver det blomstersmyckade måltidsbordet i skuggan derinom. Det var ju tusen sinom tusen saker att fråga och förtälja; Klara tog nästan Karl som helt och hållet för sin egen del, så nära sköt bon samt försörjning p å ålDana. Bostaden. hans kuvert intill sitt, när hon med egna händer dukade fram det på bordet. Alla de friska blommorna kommo plötsligt att stå som en kedja hedersvakt omkring hans beständigt fylda tallrik, och medan Klara ideligen uppmanade honom att äta, som hade han nyss räddats från en uthungrad och öde kust, gaf hon sig knappast tid att sjelf förtära en enda munsbit .. Oupphörligen lade hon sin gaffel i från sid och lät händerna sjunka ned i knäet för att med glänsande ögon endast betrakta brodern vid sin sida. » Ja, vore det icke din egen köttsliga bror, skulle jag bli fruktansvärdt svartsjuk », skämtade Fritz, hvars ögon och lynne äfven spelade af oförställd glädje. Det var som en flägt från gamla ungdomsdagar, från ett kärt konstnärslif i mycket arbete och möda, men ock i mycken oförgätlig gamman. Och dessa herrliga minnen voro väl värda det bästa vinet: Fritz var sjelf ned i sin källares » allra heligaste » och kom upp med den spindelväfsomflätade Tokayern och en Constantia, gristrande som rubin. Långt in i den blekljusa förnatten sutto de gamla vännerna qvar vid sitt ständigt fyllda glas. Den öfriga servisen röjdes af bordet, endast skålen med drufvor, vinet och blommorna blefvo åter. Och Klara var hela tiden med; att deltaga i deras glädje, att höra och sjelf passa upp dem. Gångna dagar togo på nytt gestalt i deras historier och till sist ljöd — o, under — ännu en gång ur friska strupar den gamla visan om prinsessan och ungersvennen långt ut öfver den den nattysta fjärden. Intill dess hade Ruth, i stillhet lyssnande, suttit med vid bordets nedersta ända.
Utskottet godtyckligen bedömt frågan och icke meddelt yttrande orrt de handlingar och bevis, som Motiönairen företett, att Marstrands Stad, hvars vanmakt härledts från krig, brand, afstannad handel och rörelse, förlorade privilegier samt ett öfverdrifvet inqvarterings-besvär, nu mera framställde ett olyckligt Samhälle, der Folkmängden förminskats till en tredjedel, bestående af 771 personer, af hvilk# tuera än 4°° äro upptagne på fattig-försörjning, hvaraf följt, att hvarje utskyld med tredubbel tyngd fallit på de fåj som ännu kunna genom JNäringar äga en torftig bergning, hvarvid tillika blifvit anfördt, att Statslnkomsterne af Staden, sora för år 1828 utgjorde inalles 776 R:dr, till större delen åtgå för underhållandet af dess för Staten i krigstider dyrbara Hamn; att förrberörde af Landshöfdingen i Länet 5 B. 27 398 Stats-Utskottets vitsordade och allmänt kända olyckor öka det i sin natur lagliga anspråk på rättvisa, som Staden ägde och hvilket vore grundadt på de mäst giltiga och tillförlitliga bevis, utvisande icke allenas’ ltt Marstrands Stads innevånare måst utgöra en inr ./af tering, hvartill Staten bordt bekosta utgiften, utan äfven bestyrkande af sjelfva inqvarteriiigen, så till antal som tid; att Stadens berättigande till ersättning och densammas belopp lätt kunde utredas vid jemnförelse af Iv. M:ts IN åd.
För visso råder hos oss för närvarande ett märkbart lif på konstens område. Men det är snarare ett sådant lif som ter sig under en jäsningsprocess, då dessa tusen * den af i massan försvinnande krafter kämpa bredvid hvarandra och i strid mot hvarandra för att fullgöra en bestämmelse, hvarom de ej äro medvetna, än det medvetet harmoniska lif, som utvecklar alla sina möjligheter och går fullkomning till mötes. 1 leden af den generations förtrupp, som begifvit sig ut att söka den nya tidens ideal, och som ännu famlar i ovisshet och gissar sig fram genom tusende problem, vandrar äfven konstnärernas skara kanske ännu mera osäker och famlande än de kamrater, hvilka valt det exakta forskandet till kompass. Men i hela denna stora förtrupp har utdelats och vexlas en enda lösen: verkligheten, sanningen! Det är en vacker lösen, en lösen med djupaste innebörd. Men så komma de djupa leden efter. De iolja, men på afstånd. Och under det tåget rör sig sakta framåt, väljes till tidsfördrif diskussionen om förtruppens — den afundsvärda förtruppens — görande och låtande, och så blir dess lösen föremål för utläggningar, och så bilda sig partier, af hvilkå det ena bivuakerar på lämpligt ställe, det andra lunkar af i ett » festina lente », det tredje rusar fram för att hålla jemna steg med förtruppen, den afundsvärda förtruppen, o. s. v. Ack, sekel efter sekel förnyar sig ju den gamla bilden af det ökenvandrande slägte, som söker sitt » förlofvade land! » Och den bilden återgifves på alla den menskliga andens och handlingens områden. Medan nu anförarne, » spejarne », med orubbligt mod och medvetna om målet gå der främst och bana vägen, kommer folket efter, uttömmande sig i gissningar, inlåtande sig i tvister och kritik om partier och » skolor » och » riktningar », och så uppstår der i de djupa leden splittring, » opinion », som urartartill vrede, och så välja fraktionerna sina höfvidsmän, och folket blir liggande der i öknen.
Dä för Utstotten det synes gifvet, att desse arbeten, i deli mohn de utwidgas, mängfaldigas och till särstilde orter spridas, stola fordra, uti inseendet och wärdén af det hela, en enhet, hwilkcn ej kan winnås utan under ledning asen för ändamälct enkom beräknad styrelse, som bör wara fortfarande, pä det ej frugterne af en wunnen erfarenhet mä gä förlorade, eller, genom olikhet i äsigter, stadliga afbrott mä ästadkommas; dä endast genom en sädan Lfwcrstyrelsc det synes blifva möjligt, att företagens wigt och allmänna nytta kunna efter samma mättstock pröfvas, deras företräde sinsemellan bestämmas och de i en allmän plan werkställas; dä det är lika wigtigt, att Nationen eger säkerhet för framtida bcsiändet och fortfarande nyttan af de företag den bekostar eller understödjer, och dä, med hänseende härtill, en öfverstyrelse, om än den ej kan aflöpa utan särskild kostnad, synes för Utstotten oundwiklig, hafwa Utstotten, sä wäl för ett ändamålsenligt anwändande af medlen, som till säkerhet för Nationen, att icke en genom uppoffringar wäckt Industrie mä, genom liknöjdhet och försummelse, inom en kort tid gä förlorad, funnit sig böra tillstyrka kostnaden till en sä bcstaffad styrelse, pä hwars answar det borde ankomma, att för hwarjc särskildt fall pröfva, undersöka och uppgifva alla omständigheter, innan nägot förslag till Högsta Magten framlägges och som i I,XXXIV Stats-, B:cosamt A. Besw. o. Ekon. öfrigt borde ordnas med all den sparsamhet möjligen kunde ästadkommas. Till följd ak dest» äfigtcr fa Utskotten härmedelst förestå: no
Ord - Den i8 Julik. i8;r Ordföranden Herr Lagmannen Grefwe Gyllenborg förklarade, att da helgden af ägande rät, len icke medgifwer, att en ägare af Wattenwerk nödsakas derföre emot sin wilja taga Lösen, med mindre, att den skada a andras ägor, samma Wattenwerk genom uppdämning förorsakat, i betydlig mohn öfwerstiger wärdet af sjeffwa Wattenwerket, och alt ägaren derföre erhåller en sadan ersättning, hwarmed han i alla afseendcn är belåten, ansag Herr Grefwen och Ordföranden det wara af högsta wigt och angelägenhet, att för utgörandet af denna ersättning förejkriswa sadane willtor, som ostridigt med, wcrkade till det ändamål, af WattenwerkS-ägarens skadeslöshet, destohelldre, som dm öfwerwägande fördelen af Wattenwerkets förstöring i en framtid kunde a den sidan medföra en till äfwentyrs ofta mångfaldig ersättning, da WattenwerkS - ägaren, der, emot för sin förlorade rättighet icke har att wänta mera, än hwad han genast erhåller. Pa detza ffäl, och enär erfarenheten ostridig! wisat, att egendomar arv uti tilltagande, men venningar deremot uti aftagande wärde, samt wärderingsmän, ehuru granlaga de än ma wara uti uppfyllandet af deras skyldighet, likwäl kunna mifftaga sig om det rätta, äfwensom det icke fällan torde inträffa, att med förlusten af en egendom, äswen lan wara förenat förlust i andra afseenden, som icke kunna inga uti beräkning till ersättning, sä sant Herr Grefwe» och Ordföranden för sin del skäligt till. styrka, det WattenwerkS, ägaren borde såsom ersättning erhålla, icke allenast den Summa, hwartili hans förlorade rättighet, kunde efter den ifragawarande Författning, uppskattas, utan äfwea derutöfwer en fjerdedel af detta belopp. r8s6 Den r8 Julli Och skulle detze särffilte meningar uti Protokolls, Utdrag åtfölja Utskottens Betänkande suxra.
Hvad har jag med Krysanteus att göra? Jag vill icke träda inom hans tröskel. – Clemens, hviskade biskopen, – du är i dag icke lik dig sjelf. Förgät ej hvad du är mig skyldig! Det nalkas måhända en vigtig stund. Beherrska dig, och hvad än må hända, så förneka icke den kärlek, som ditt hjerta hyser för din barndoms vårdare. – Min fader, jag vill försöka att vara lugn. Krysanteus återvände till Hermione. Medan de lemnade stället och styrde kosan till Tripodgatan, berättade han för henne hvad som förefallit utanför templet och den roll, som Clemens spelat i detta uppträde. Petros och Clemens följde dem på något afstånd, omgifna af en hop nyfikna bland dem, som varit vittne till den ofvan skildrade scenen. Petros fortfor, i det han fattade Clemens hand: – Det torde förestå oss något helt annat, än du väntar, Clemens. Jag menar nu icke straffet för din öfverilade handling. Detta är jemförelsevis en obetydlighet ... – Var lugn, jag hyser icke den ringaste fruktan ... – Men det är möjligt, att din tillgifvenhet för mig går den hårdaste pröfning till mötes. Jag besvär dig för den skull: var stark, min son! Låt icke öfverväldiga dig! – Ah, hur kan du tvifla på styrkan af min tillgifvenhet och vördnad? Hvar finnes en magt på jorden, som kunde rubba den? – Ock likväl säger jag dig, Clemens, att det är möjligt, att jag ett ögonblick skall stå inför dina ögon såsom en skuldbelastad man, såsom en fiende till din lycka ... – De är omöjligt, fader. – Nåväl, låt mig hoppas det. Jag går då, hvad än må hända, till en seger i stället för ett nederlag. När man anländt till Krysanteus’ hus vid Tripodgatan, begaf sig Hermione på sin faders önskan till sin kammare, för att der afvakta utgången af det samtal, för hvars skull Krysanteus uppmanat homoiusianernas biskop att följa sig. Clemens qvarlemnades i aulan. Krysanteus bjöd
För att möjliggöra ett större antal experimental föreläsningar, samt till beredande af tillfälle för mera försigkomna och hoppgifvande studerande att sjelfve under ledning öfva sig i fysiska experimenters anställande och i utredande af sädana frågor, som stå i sammanhang med fysiska vetenskapens föremål, äfvensom för att bättre, än hittills låtit sig göra, kunna förse kabinettet med nyuppfunna dyrare instrumenter, begäres denna tillökning, hvilken, i anseende till det tillfälle sorn nu snart yppar sig att vid universitetet i lämplig lokal utvidga denna under närvarande tidsförhållanden särdeles vjgtiga och inflytelserika institutions verksamhet, torde af Eders Kongl. Maj:t äskas utaf Rikets Ständer, men med ett något nedsatt belopp af ... Riksmynt Som den nyligen inrättade Zoologiska professionen ej eger något anslag, utan egentligen skulle med Rotaniska museum dela det för naluraliekabinettet bestämda, för botaniska institutionen otillräckliga anslaget af 308 R:dr 16 sk. Banko; men gagnande undervisning i zoologi ej kan meddelas utan tillgång till zoologiska samlingar, och dels för fullständigande af den redan vid universitetet befintliga samlingen, dels för inköp af djur och skeletter, dels till ersättande af satnlingskostnaden, dels för samlingarnas bevarande erfordras betydliga utgifter, begäres ett anslag af 1000 R:dr Banko årligen. Jag hemställer, att Eders Kongl. Maj:l må täckas besluta Nådig framställning om ett anslag för uppgifna ändamål af Riksmynt R:dr 1,200. I afseende på Akademiens sjukhus är anmäldt, att ehuru derstädes nu finnes utrymme för 45 sjuksängar med fullständig attiralj, sjukhusets årliga anslag och öfriga tillgångar likväl icke medgifva, att hela sängantalet året om kan åt sjuka upplåtas, hvarföre en årlig förhöjning i detta anslag af 666 R:dr 32 sk. Banko anses behöflig.
”Jag vet icke, fader Haraldson,” sade kaptenen, då de en middag efter maten sutto tillsamman och rökte sin pipa, ”hvarföre det endast är på sjön, som man får se det raska lifliga sjömanslynnet regera er. Här hemma deremot är far så tyst och allvarsam, att jag aldrig begriper, huru en menniska kan visa tvenne så olika sidor.” ”Åh, det är inte svårt att begripa! Jag är så godt som född och uppfödd på sjön; den har varit mitt allt och har rikt betalt den tid och möda jag offrat på honom. Men nu ä’ de gamla goda dagarne förbi! I min ungdom och mannaålder, då var det annan lek på Tistelön, än nu. Men skottena skjuta upp, och stammen förtorkas, det är så verldens gång – och skam få den, som öder ord på klagan!” ”Men stammen är ju ännu god och stark för sig,” svarade Rosenberg, medlande mellan gubben och hans besegrare, tiden. ”Det är förbi, min käre kapten!” Haraldson kunde ej förmå sig att kalla Rosenberg annorlunda; ”alldeles förbi! Någon gång kan jag väl ännu flamma upp, såsom den der qvälln – f-n anamma att min sista affär skulle misslyckas, för den sista blir det väl i alla fall! Det är ändå besynnerligt, att jag just inom mig har en smula aktning för den kycklingen, för hans djerfhet att våga mäta sig i list med en så gammal, säker och, skam att säga’t, vidt känd smugglare. Det hade jag aldrig trott honom om! Och fast jag var så arg, att jag tyckte jag kunde spricka af ilska, så fröjdar mig ändå alltid ett raskt knep; det liksom värmer själen på mig, hvem som också utför’et.” Så fritalig hade Rosenberg icke ofta hört gubben. De termer, denne brukade, förekommo kaptenen såsom ett godt vanligt sjömansspråk; ty han var långtifrån att ana det Haraldsons hjerta låg på läpparne, då han t. ex. yttrade att hans själ liksom värmdes vid utförandet af ett godt knep:
— I enlighet med Kongl, brefven den 13 Februari 1821 och den 7 April 1830, balanseras i rikshufvudboken tvänne summor, den ena å 73,053 R:dr 16 sk., utbetald till åtskillige frikadetters af de tre ofrälse Stånden under' håll vid Krigs-akademien å Carlberg från år 1821 till år 1829, och den andra å 800 R:dr, pension till framlidne General-löjtnanten de Suremain. Angående dessa förskotts-belopp hafva Revisorerne inhemtat, att Kongl. Majit, genom Dess ofvan först åberopade nådiga bref, förordnat, att den pensionsafgift af 7,500 R:dr, som ditintills å den så kallade Barthelemy-fonden varit anvisad för underhållet af de vid Krigs-akademien befintlige frikadetter af de tre ofrälse Stånden, men hvartill samma fond då . saknade all tillgång, skulle, från 1821 års början och så länge fonden icke vore i stånd att bestrida denna utgift, förskjutas af de å Transport: 107,151: 36. 6. 888: 16. 5,275: 24. — 29 — Transport: 107,151:36. G. 888: 16. — 5,272: 24. då varande tredje hufvudtiteln anslagna me-, del till oförutsedda militära behof, emot framtida ersättning af Barthelemy-fonden. Berörde pensionsafgift fortfor derefter under påföljande år att på enahanda sätt utgå, hvarföre Rikets Ständer vid 1828 och 1830 års riksdag uti underdånig skrifvelse anhöllo, att, då hvarken för dessa förskott eller för de 800 R:dr, som år 1824 jemväl, i anseende till yppad brist i Barthelemy-fondens tillgångar, till f. d.
Betänkande J\s A. 3 a) om solidarisk ansvarighet, så beskaffad som i § 3 vidare föreskrifves. b) om lid för Bolagets varaktighet, icke under Tio år, i fall någon viss tid uppgifves; eljest ock derutöfver, i fall ingen viss tid på förhand bestämmes, åligge Bolaget att fortfara minst 18 månader efter allmänneligen kungjordt beslut att upplösas. c) om storleken af teckniogs-summan eller grund-fonden, som icke får understiga en half million Riksdaler Riksmynt. d) om kontant inbetalning af minst en femtedel tore Bankens öppuande och förbindelsers afgifvande, lemnande Bolaget full säkerhet för vidare inbetalningar under minst tvänne påföljande qvartaler af en lika summa eller en femtedel hvarje qvartal. ej om beloppet af hvarje lottbref, icke stäldt å mindre summa än 200 Riksdaler Riksmynt. f) om rösträttigheten inom Bolaget, antingen efter egande lottbrefs totalbelopp eller med inskränkning för dem som ega mer än ett visst utsatt maximum. yj om vilkor för öfverlåtelse å annor man af lottbref, så ock den afgåendes ansvarighet till allmänheten under minst aderton månader. h) om antalet af Direktions-ledamöter, som ej får understiga fem, samt skyldighet för afgående ledamot att stå i ansvar för sin förvaltning under viss tid efter påföljande allmän bolagsstämma. i) om bolagsstämmas hållande minst en gång om året samt tid för kallelse till extra stämma. k) om årlig revision och tryckande af berättelse derom, efter den föreskrift administrativ myndighet eger lemna. I) om reglemente, efter hvilket Banken ämnar drifva uppoch utlåningsrörelse. Ändring häri må ej ske emellan Bolagets ordinarie stämmodagar och beslutade ändringar derefter allmänneligen kungöras. § 3- Bolaget må ej öppna sin rörelse, innan dess bolags-reglor och reglemente, jemte lemnad bevittnad afskrift af original-handlingarne, blifvit uppvisade för Rådhusrätten i staden, uppgift lemnad om Bolagets firma, om namnen på
Kan det ej vara likgiltigt, om det heter så ' eller så, blott det ej betynges med ett löjligt namn, för hvilket det i all sin tid får uppbära medmänniskors skämt och löje? Med barnets namn begynner ock dess historia. Med namnet beteckna föräldrar, syskon, bekanta, lärare och kamrater alltid ett visst barn med dess dygder och fel, och allt efter som det ådagalägger goda eller dåliga sidor, namnes dess namn med glädje eller kanske mången gång med stilla smärta. Ja, själfva namnet blir en bisak, men vikten ligger på, huru detta namn en gång skall nämnas, om barnet engång genom sitt lif skall förläna heder eller skam åt sitt namn. Barnet hör sig så ofta nämnas vid namn af sin omgifniug, att detsamma blir det likgiltigt till och med ur fadersoch modersÄ f v e n vid i n k ö p af kött är billigast att ej k ö - munnen, och dock — när de en dag äro gångna hädan och höra hemma bland grafpa mera, än s o m behöfves för hvarje m å l, ty varnes tysta beboare, hvad skulle det ej gifva hvad gagnar att k ö p a mera än som kan ätas för sällheten att ännu engång kallas vid namn u p p? A l l t i d blir något öfver, o c h m e d någon af fader och moder med hela kärlekens värme! öfning lär man snart använda det till raguer, kroketter m. m. Snart nog k o m m e r mau unEller jag vistas sedan lång tid i en stor derfund m e d, att d e t ligger sanning i d e t på- världsstad bland främmande människor, och ståendet, att fransmännen äro de bästa kockar äfven min närmaste omgifning känner mig och hushållare i världen. M å vi i detta fall endast vid mitt släktnamn. Men en dag hör likna d e m. jag mig på gatan, midt i den bullrande, broSkånska i Småland. kiga mängden, tilltalas vid mitt namn på hemortens välkända dialekt. Just här bland främlingar syntes mig mitt namn så likgiltigt, emedan ingen intresserade sig för detsamma, men som härlig musik klingar det i mitt öra, då jag nu åter hör det ur en god väns mun. Omslag.
För barnen i huset han busen är, Och stora som små äro ense om, Att hans besök de just frukta, som Om en mitt hela i huset kom. Den tacken får sotam för sitt besvär. A. G. Tilläggsgåta. Kom, slå dig ned här vid mitt bord, En stund vi vilja leka bort; Jag lofvar dig den skall bli kort. Tag först ett matematiskt ord. En flyktig sak — en liten en, Men farlig nog uppå sin bana. Ett män ' skob8in, som har för vana Att ej i leken vara sen. Lägg till elt s, sväng om en del, Och strax det blir med sämjan fel. Idun Stockholm. N:r 40 (250) Prenumerationspris Fredagen den 30 september 1892. pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher kr I d u n m. pl • Idun ensam _ _ &gt; 8 — 6: 50 4: — Byrå: K l a r a v. P r e u u m e r. Den konstnärinna, hvars bild Idun i dag meddelar, har måhända mer än någon bidragit till, att vårt svenska språk klingar rent och formskönt, icke blott på vår främsta dramatiska scen, 12 1. A l l m. Telef. Bertha | j j å ynglingen eller Jr | ungmön klappar på Thalias tempelporL tar för att blifva upptagen i gudinnans utvalda krets, är hjärtat vanligen så uppfylldt af entusiasm och rosiga drömmar om framtida storhet, att det icke finns plats för den tanken, att konsten är svår, att lagrarne växa högt. Den kännedomen vaknar först, sedan man stigit öfver tröskeln till tempelgården, och kostar ofta både bittra tvifvel ocb bittra tårar. Det är ganska vanligt, att konstnovisen icke ens frågar sig själf: » Äger jag modersmålet så i min makt, att jag sannt kan återgifva, hvad jag skall framställa på scenen? » Och dock ligger just i detta skådespelarekonstens storahemlighet. Detsamma gäller äfven sången. Utan en sann deklamation och frasering blir sången utan själ. utgifvare: HELLBERG.
Maj:t, som vid Rikets Ständers första sammankomst på Riks-Salen till dem öfverlemnar SinNådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, har funnit det leda till ordning och skyndsamhet vid Statsregleringens uppgörande, att samma Proposition innefattar ett fullständigt förslag till bestämmande af Statsverkets utgiftet och beräkning af dess ordinarie och extra ordinarie inkomster ifrån och med år i83o till nästa Riksdag derefter. Underrättelse om Statsverkets närvarande tillstånd i alla dess delar till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, inhemtas af Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContoirs härvid bilagda underdåniga berättelse. Riks-IIufvudboken för år 1826 ådagalägger det, genom en större fullständighet Bih. till R. St. Haft. (B) i 2 Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. N.-o 2. i Stats-räkenskaperna, nu mera bestämdt utredda förhållande, att Stats-Verket eger en ifrån de förra åren upplagd tillgång af omkring Fem millioner Riksdaler, ungefärligen svarande emot beloppet af de skatter, som först ett påföljande år inflyta; så att Stats-Verket kan bestrida det löpande årets utgifter, utan de kostsamma och besvärliga anticipationer på inkomsterna, som i andra Länder ega rum. En vid Stats - Contoirets underdåniga Berättelse bifogad förteckning upptager de till 1826 års slut på öfverskottena anordnade förskotts-utgifter, för hvilka ersättning eller afskrifning nu kommer att af Rikets Ständer beviljas. Kongl. Majrts i dessa ämnen till Stats-Contoiret aflåtna Nådiga Skrifvelser, till hvilka Stats-Utskottet eger tillgång, innefatta de skäl, som föranledt hvarje anvisning på öfverskottena, och Kongl. Maj:t föreslår Rikets Ständer att, efter pröfning deraf, de förskottsvis anordnade summorna till afskrifning upptaga. Såsom en allmän grund för Stats-Utgifternas bestämmande, har Kongl. Maj:t antagit, att Myntvärdet skall, genom Rikets Ständers åtgärder vid denna Riksdag , bevaras från ytterligare försämring. Kongl.