Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Näd mig ewigt tilfluten, om jag döljer min öfwertygel. se i detta mäl! Jag bl. bl. sivär derföre wid Gud och Hans Heliga Ewangelium, at efter mit bästa förständ och samwete, utlätande i denna sak afgifwa, och at det som under öf, werläggnlngen yttras, stal af mig i obrottslig tysthet hällas." "Nämnden mä derefter icke ätstiljas, innan omröstning med slutna Sedlar blifwit werkstäld öfwer den frägan: Är Skriften brottstig efter det LagenS rum äklagaren äberopat? Rösta twä-tredjedelar af Nämnden, eller derut, öfwer, Ja, och de öfrige klej, stal krotocollee öfwer hwad inför Nämnden sälunda fig tildragit ofördröjligen öfwersändas til den Domstol hwarest mälet blifwit instämdt, hwilken dermed efter Lag och beskaffenhet widare äger at förfara; Utfaller votering-a annorlunda, underrättas endast Domstolm derom, at mälet i afseende pä den tiltalade anses för. fallit, hwilket Domstolen bör Parterne kungsra, jemte förklaring at ingen annan ätgärd derwid mera äger rum, än pröfningen af den reconvevtions-ialan, som den anklagade, emot sin »vederpart mä sinna sig befogad a stätta. Deräst Nämnden förklarat Skriften sä brottstig, at Författaren til urbota answar fälles, D s bär ( 5» ) b5r namnsedlen genast brytas; hwarefter det aligger guztuiT - Ombudsmannen, at innan Nämnden ätskiljes, ffriftellgen fordra wederbörande kxeeutvsr åtgärd til Författarens gri. pande och insättande i bäckte." "Förbrytelser emot denna
Prot. 1847 &' 1848. 8 Sami. 22 Haft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 91. b) Religionskunskap efter den antagna läroboken samt biblisk historia efter något kort sammandrag. C) <0 - - af herr prosten Ljungdahl, som instämt i syftningen af prosten Sidners motion, men likväl på skäl, att undervisning i det enligt § 6 mom. 1 faststäldta högre kunskapsmåttet, tvifvelsutan icke kommer att meddelas åt andra än dem, hvilkas föräldrar eller målsmän sådant önska, samt att det omöjligen kan vara statens rätt att i afseende på inhemtandet af detta högre kunskapsmått använda något tvång, äfvensom att det icke väl öfverensstämmer med begreppet om en lag alt lemna föreskrifter, hvilkas efterlefnad icke kan utkräfvas, yrkat, att § 7 måtte, på det att å ena sidan skollärarens skyldighet att undervisa i alla de ämnen, som i § 6 mom. 1 omförmälas, må oförminskad qvarstå, men å andra sidan lärjungarnas förbindelse att af undervisningen sig begagna inskränkas inom de gränsor, som af skolans hufvudändamål bestämmas, erhålla följande lydelse: ”De kunskapsämnen, hvilka enligt § 6 morn. 1 fordras af den, sorn till lärare i folkskola skall kunna antagas, utgöra ock föremål för undervisning i sådan skola.
Magasiner för sedelpapper till ombyte, för sedél-blanquetter, för färdiga nya sedlar och för annullerade sedlar; En Kamererare, hvars hnfvudsakliga göromål är ätt föra Bankens Sedelbok och Sedel-Contorets Magasinsbok, men sorn äfven kan be or - Banco-TJtskotttls Utlåtande N.o 38. 3» dras att biträda vid pågående sedel-fabricationer eller skyndsamhet fordrande uppräkningar af försl i t ne sedlar; Sju Bokhållare, hvilka hafva den speciela bokföringen öfver tillverkning och inlösen af sedlar sig emellan fördelad, men tillika kunna beordras till biträde vid tillsyn å sedelpappers-tillverkningen, vid sedelfabricationen inom Contoret och vid skyndsamhet fordrande uppräkningar af förslitne sedlar; (3 af dessa Bokhållare tillbringa förmiddagarne ifrån kl. g till 12 i Cassa-Afdelningen.) Nio Skrifvare, hvilkas dagliga göromål är, att dels uppräkna förslitne sedlar, dels förfärdiga nya, dels gå tillhanda med all erforderlig utskrifning af reversal och qviltencer, same i öfrigt biträda efter tid och omständigheter. Oberäknadt den för uppassning samt maculerings-stämpling å sedlar af öfver io Rkirs valeur nödig blifvande vaklbetjening. Af d.e för Sedel-Contoret sålunda beräknade 7 Bokhållare och q Skrifvare uppföras Ijkväl icke mera än 3 Bokhållare och 6 Skrifvare på ordinarie Stat. De öfrige 4 Bokhållarne och 3 Skrifvarne, såsom icke ansedde behöflige längre än inlills de gamle sedelsorterne blifvit åtminstone till större delen inlöste, upptagas på Extra ordinarie Stat. Vid granskning af det här ofvan till hufvud-innebållet intagne förslag tili nya Cassa-Deparlementet har
Att 1834 års hufvudbok blifvit till Herrar Revisorer för sent aflemnad. Ödmjukaste förklaring. *) Anm. 2:0 Att felaktig rubricering å ett Conto förekommit. b) I afseende ä hushållningen och förvaltningen. Att det ändamål som med anskaffandet af ett serskildt Vattenhjul för Qvarnen varit åsyftadt, icke skulle hafva vunnits. Anm. 3:o Att, efter förrättadt laga Skifte, Bruket fått vidkännas serskild ersättningskostnad för bortflyltandet af ett krogställe tillhörigt Hogelby hemman. Anni. 5:o Att kostnaden för åtskilliga Tidningar, och en Calender, måtte nedsättas, 0111 icke helt och hållet indragas. Anm. G:o Beträffande serskildt beviljad ersättning åt Förvaltaren för kosthållning och Logis m. m. med i33 R:dr 16 sk. Tumba Bruk den 3 Februarii i836. Vidi G. Helsingius. *) Då Herr Kammarherren Rosenblad uti dess förestående förklaring dets i sammandrag relaterat, dels ordagrannt upptagit hvad Kamereraren Möller öfver hvarje af de antydda Anmärkningspunkterne yttrat, liar det ansedts öfverflödigt alt aftrycka denna Bilaga i liela sin vidd. Utlåtande af tillförordnade Chefen för Bankens Revisions-Contoir, till Herrar Danco-Fullmägtige af gifvet d. 2 Mars 1830. Genom Protocolls-Uldrag af den 11 nästlidne Februarii som den a5 i samma månad mig lillhandakom, hafva Herrar Fullmäglige infordrat mitt utlåtande, i afseende på den anmärkning Rikets Ständers sist församlade Herrar Revisorer gjort, det Tumba Bruks IIufvud-Bok för år i834 ej kommit Dem tillhanda förr än den 11 November, och utan alt då vara granskad af Revisions-Contoiret. Tumba Bruks Hufvud-Bok granskas alternativt af Förste och Andre Revisorerne inom Bankens Revisions-Contoir, och tillhörde för det ifrågavarande året äldste Revisoren Holmberg.
Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt, med tillkännagifvande, att Utskottets först afgifne Betänkande, blifvit af Högv. PresteStåndet samt Vällofl. Borgareståndet bifallet. Stockholm den 6 Oct. 1823. 1*—e eooo Q 0000»—sg’ Besv. och Ekon. Utsk. Antom den 15 Oct. 1825. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid (jtskottets Betänkande, N:o 164, öfver väckt fråga, om rättighet för egare af enstaka hemman, att till andra personer, under full egande räte upplåta en viss del af hemmanets eg orymd, "Vällofl.
Jag nämnde visserligen, att R. o. Ad. skulle realisera sin fastighet, och jag tackar den värde talaren, som satte mig i tillfälle, alt närmare utveckla hvad jag dermed förstod. Pä det sätt jag uppfattat leo Den 9 November f. m. en blifvande representationsförändring', har det visserligen varit min mening, att R. o. Ad. icke skulle upphöra alt såsom särskildt Ständ utgöra eu integrerande del deraf, men deremot icke på särskildt rum. Jag liar föreställt mig, att om R. o. Ad. icke vidare skulle sammanträda på särskildt rum, så skulle R. o. Ad. icke eller behöfva begagna denna sal, som utgör den ypperligaste local för en öfre kammare. Jag skulle icke eller tro, att man af R. o. Ad. kunde begära den frikostighet, att R. o. Ad. skulle utan vedergällning till den blifvande nationalförsamlingen afstå denna local; och för mig vill det synas, som det icke funnes någonting ärekränkande deruti, att R. o. Ad:s bus användes till det uppgifna ändamålet, emot den ersättning, som R. o. Ad. betingade sig. Beträffande dessa vapenplåtar och deras sammangjutande, har jag visserligen icke anspeglat på något sådant, och skall icke eller tillåta mig det. Mig synes, att om detta rum upplåtes för en riksförsamling, så skulle detta upplåtande kunna ske med del villkor, alt rummet i öfrigt blefve oförändradt, och jag skulle förmoda, att hvilken riksförsamling som helst gerna skulle se att minnena frän äldre och ärorika lider icke förintades. Frih. Boye, Fredr.: Enär en värd talare har önskat alt få upplysning, huruvida Ridd.secreterarelönen, eller åtminstone tillökningen deruti, utginge af någon donation, sä får jag äran meddela, att förhållandet icke är sådant. Den förhöjning i liin Ridd.secret. fått, utgår af Riddarhuscassan, hvilken fått en betydlig tillökning genom de ökade husbyremedlen. Dessa medel äro helt och hållet R. o. Ad:s tillhörighet, enär de uppkommit genom en industri eller en god förvaltning af Direclionea, att jag sä må säga.
Den 29 November f. m. 471 Beträffande sjelfva innehållet af den nu ifrågavar:de saken, skulle jag önska att till sin fulla vigt kunna framhålla detsamma, eller att kyrkans angelägenheter, som vid denna Riksdag skola skärskådas, måtte få gälla allt hvad de i och för sig sjelfva verkligen gälla. Det synes mig redan högst tvetydigt, att dessa angelägenheter skola remitteras till Ekon.Utsk., dit alla andra frågor, som dels icke hafva något bestämdt mål och dels icke så noga kunna specificeras, hänföras. Den stora hög af ärender, som man icke vill öfverlemna till andra Utsk., lägger man på Ekon.Utsk. Kyrkans angelägenheter, vår allra heligaste kristna Kyrkas, dem vill man således lägga på denna stora allmänna hög; jag vill fråga Eder, mine Hrr, om vi kunna anse det vara nyttigt för Kyrkan och våra egna själars frid, att så der slumpvis afgöra dylika angelägenheter. När dertill kommer, att det måste fordras djupa insigter för att befatta sig med sådana saker och ting, som höra Guds ord och Guds rike till, tror jag, att det icke vore utan skäl, om vi behjertade i hvilken ställning kyrkan f. n. befinner sig, och om vi afvägde alla de anledningar, som åvägabringat de motioner, som i berörde afseende blifvit väckta. Jag har under denna sommar varit i tillfälle att på nära håll betrakta de förhållanden, som i synnerhet varit bekymmersamma inom Kyrkan; jag har nemi. i Orsa och i Elfdalen sett, hvilka makter som äro i verksamhet för att undergräfva kyrkans grundvalar; jag har omöjligen kunna betrakta dessa rörelser så lättsinnigt, att jag kunnat föreställa mig att det skall gå af sig sjelf och ganska lätt att bota dessa refvor i Zions murar. Tvärtom, dessa refvor äro så stora och sträcka sig så långt inpå sjelfva grundvalarne af vår allra heligaste Kyrka, att jag anser mig upmanad uttala ett ord i denna stund för att öfvertyga R. o. Ad. att det är en sak af hög vigt, som är i fråga, då det nemi. rörer sig om Kyrkans angelägenheter, hvilka vi hafva att vänta att vid denna Riksdag få se afgjorda.
Med denna roll till utgångspunkt borde de svenska skalderna begagna hennes talang.Vid denna fyrapjesföreställning spelade hr Fredriksot grefven i En kopp thé, denne verserade verldsman, som hans unga hustru dock lyckas bibringa en orimlig jaloua Det är icke med orätt hr Fredrikson i kulisspråket går urxk: namnet marquis ’ en, ty han är afgjordt den enda nordiska skådespelare, som förmår framställa en verldsman, de franska och tyska skådespelens verldsman. Att hr Emil Pouhei icke eger denna förmåga är allom bekant, och detta länder denne skådespelare ingalunda till skam, så omfattande, * orr denne skådespelares talang är. Den raarkisroll i Klad » ^ handlarens måg, som gick sönder för honom, hör till hr Fredriksons yppersta, och man behöfver blott se En kopy thé för att veta, att han har tillegnat sig den öfverlägasa värdighet och det kalla lugn, som från Bressants dagar kännetecknar verldsmannen på scenen. Hans något stela hållnin? harmonierar med den prägel af skeptisk intelligens och oåi komlig lifserfarenhet, som beherskar hans fysionomi. Men hvarigenom hr Fredrikson företrädesvis verkar, de: är den samtalsform, den beherskade och den naturliga sam talsform, i hvilken han ställer publiken. Konsten alt artt kulera, utan hvilken ingen god diktion existerar, är hr Fr^ driksons orubbliga styrka. Han behandlar en replik som en bonde sin jord: han indelar, låter ett stycke ligga i trade, nedlägger hela sin kraft på ett annat, rödjer alla träd fras det ställe, der sol och luft skola verka, medan han liter andra delar ligga i skuggan. Om jemförelsen förefaller dalig eller simpel, så må man tänka på en fältherre, som indelar och besätter sin terräng. I alla fall har man att i hr Fre driksons tal njuta af det välordnade, hvarmed repliken^ mening och stämning når örat I sjelfva verket är denna förmåga att sönderdela och åter sammansätta repliken grund valen för hela skådespelarkonsten och likväl försummas ofb detta studium. I en af sina sista följetonger klagar Sarcer öfver, alt man icke på Théâtre-Français har samma artikula tion som förut.
Hvad särskildt beträffar det af Utskottet anförda motiv för lönenedsättningen, att Statsverket behöfver medel för andra utgifter, så, utan att från moralisk synpunkt ingå i pröfning af detta motivs giltighet, som syftar dertill, att för vedergällandet af Statens tjenst annan grund kan användas än hvad arbetet och ansvaret dervid efter tidsomständigheterna verkligen må anses gälla, tror jag det göra tillfyllest att antyda, huruledes äfven från financiel synpunkt, då tillämpningen egentligen afser blott de högre embetena, hvilkas antal jemförelsevis är gan - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. 15 ska ringa, detta motiv är af så obetydligt värde, att det saknar all vigt vid sammanställandet deraf med förut omförmälde, på frågan inverkande, förhållanden. Häruti instämde: Biskop Annerstedt, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander. Emot lista punkten mom. b. Af Biskop Annerstedt oell Prosten Berlin. Emot 10:de punkten. Af Riksdags-fullmägtige C. A. Larsson, S. Bosenberg, Per Persson, Per Nilsson, S. Svensén och O. G. Sköldberg. STOCKHOLM, trvckt kos Isaac Marcus, 1860. Tab. Litt. A. •Justities 11$ ts-Ejcp etti tio nen» Nuvarande Aflöning m. m. Kongl. J 3.000 1,800 1.000 1,000 1,800 600 500 S:a ]22,7001—122,700 Expeditions-chefen arfvode Arfvode till en Byrå-chef för Lag-ärender, som derutöfver eger uppbära löneinkomster af innehafvande ordinarie tjenst, till så stor del, som Kongl.
Derför, att bennes uppfag* ningS*rätt, i följD af föregåenDe befiämmanbe, bäbanefter uppför. — för De räntor, forn äro bronan behållna, erlägges ingen forfeldön; 4:o Sitt, viD tillfällen af leverering in natura, gäller, i affeenDe på levereringö''flälle od) ort, frvaD tmvaranDe författningar Derom be* »8 (lamma, meö t»ct tillagg, att räntetagare icfe må äga rätt anwifa ränta från ©oden eller enjfilD räntegifvare på mera än ett (tälle; od> 5:o Sitt förenämnDe fiaDganDen lifroäl icfe böra lägga f>tnDer i wägen för träffanDe af ferffilDa öfwerenöfommelfer emellan ränte# gifware och räntetagare, Då De Derom ömfefiDigt åfämjaé. £>cf åberopc ‘SSi Of i öfrigt — i affeenDe på frågan om förän# Dring odj reDuctton af h«mmanö*räntorna; röranDe Difpoftttonen af Äronanö beoline fappmål; famt angåenDe granjfning af nu gällanDe ©fattläggning&methoDer — t>waD <3Bår aflåtna unDerDåniga ©frifwelfe af Den 17 t Denna månaD Derom omftänDligen innehåller. §. 16. Öm trfättning £)å ^öi, i anleDning af gjorDa motioner, funnit, att tblanD De onera, font wiDljäfta Den oprmilegieraDe jorDen, få Drabba ojemnare odj äro till fin natur mera trpcfanbe, än inqoartertng&ffplDigbeten för tåganDe trupper och Deraö förfeenDe meD fofi; famt
Ridderskapet och Adeln har vid denna Riksdag Lill sammansatta StatsBevillningsBancoLagoch EkonomiUtskotten remitterat en af mig väckt motion, hvilken val icke föranledt till någon åtgärd; men om RiksStånden deröfver (Stadnat i olika heslut, och Utskotten skulle hafva inkommit med jemkningsförslag och voteringspropositioner, hemställer jag, huru det kunnat stå tillsammans med Grundlagens föreskrift, att man minskat antalet af de sammansatta Utskottens Ledamöter till 3o af hvarje Stånd, för alt få frågan med Rikets Ständers rätt afgjord, då Grundlagen Bestämdt åsyftar, alt hilda Nämnden på ett sätt, att de tillkallade Ledamöterne af RiksStånden må utgöra pluralitet mot Utskottet. RiksStånden äro heslutande, och Utskotten blott beredande, men genom den här uppställda sats, skulle ett alldeles omvändt förhållande komma att äga rum; RiksStåndens beslut skulle betyda intet emot Utskottens vilja, enär de sistnämndes Ledamöter skulle äga en gifven pluralitet i Nämnden. E11 sådan tolkning af Grundlagen kan jag icke gilla, och tror icke eller, att den står tillsammans med boksta fl iga tillämpningen af Grundlagens föreskrifter. Jag bestrider derföre båda Utskottens förstärk - 8 Den 17 December f. m. ning, och förnyar min hemställan till Herr Grefven och LandtMarskalken, huruvida Utskottens Memorial, som första gången är före, kan punktvis företagas och afgöras, derest man icke nu här vill göra detsamma, som åtskilliga gånger varit brukadt i de andra Stånden, nemligen antaga vissa punkter, och återremittera andra, hvilket jag likväl för min del finner stridande mot 56 §. RegeringsFormen. Herr Cederschjöld Pehr Gustaf: Otvifvelahtigt är den siste värde Talarens påstående rigtigt i principen, och enligt med andan af Grundlagen; men sedan man remitterat samma mål till flera Utskott, och desse i sitt sammansatta skick ej lära kunna anses annorlunda än såsom ett Utskott, synes principens tillämplighet vara ganska svår.
Så betecknar t. ex. bokstafven ה i Guds heliga namnchiffer en kraft, som inströmmar i serafernas, kerubernas och tronernas körer, och genom dem meddelar sig åt vädurens, lejonets och skyttens stjernbilder, samt åt de begge vandrande stjernorna Mars och Solen. Samtliga dessa englar och stjernor nedgjuta i den elementariska verlden öfverflödet af sin undfångna kraft, som der alstrar elden och värmen och djurorganismernas lifsfrön, samt tänder i menniskan förnuftet och tron, för att slutligen i den nedersta regionen möta sin motsats: kölden, förstörelsen, oförnuftet, otron, representerade af fallna englafurstars namn. Jag vill nu meddela er en annan tabell, som utgör en inledning till astrologiens studium och närmare behandlar vissa delar af den ofvanstående, i det han visar, huru tingen i den elementariska verlden och i mikrokosmos äro planeterna underdåniga. Jag meddelar honom, i det jag påminner om versen Astra regunt hominem; sed regit astra Deus. (Menskan af stjernorna styrs; stjernorna styras af Gud.) Värdet af dessa och våra många andra tabeller skall blifva er begripligt, då jag nu uttalar magiens första praktiska grundsats: Likasom verlds-alltets skapare medelst englarne, stjernorna, elementerna, djuren, plantorna, metallerna och stenarne utgjuter sin allmagts krafter på oss menniskor; så förmår magiern, i det han samlar de ting uti den elementariska verlden, hvilka stå i vexelverkan med ett och samma väsen (en engel eller en planet) uti de högre verldarne, samt kombinerar deras krafter efter vetenskapens reglor och förstärker dem medelst heliga och religiösa ceremonier, att inverka på detta högre väsen och draga dess krafter till sig. Denna grundsats förklarar tillräckligt, hvarför jag samlat omkring mig alla de besynnerliga ting, som J här skåden.
Till lättnad för skjutsningstungan, der den genom entreprenad bestrides och är särdeles tryckande, Reservations-anslag Färjor och färjekarlar: Penningar: Anslag att emellan färjemännen vid Fårösund och Fårön fördelas . 50: — Indelta räntor, såsom i 1864 års Riks-stat 184: 69. Indelt spanmål dito dito 35: 40. Penningar. R:dr 36.000 — 17.000 — 45,600 — 88,750- Indelta Kantor, enligt markegång på förslag. S p ahl mål. Indelt på förslag. Mått. Oindelt. Mått. Summa Riksmynt. R:dr. Reservations-anslag: Skiften och afvittringar 'Vägar och kommunikationer Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar: Nuvarande beloppet , 144,000: Tillkommer: Förhöjning i anslaget till Alnarps landtbruksinstitut 8,600: — Dito ' i dito till Ultuna dito 4,000: — Bidrag till underhåll af två lägre landtb ruksskolor . 4,000: — Löneförhöjning åt Agronomen Alfred Nathorst såsom resande undervisare i boskapsskötseln och mejerihushållningen 1,500: — Arfvode jemte resepenningar åt ytterligare en undervisare i boskapsskötseln och mej eri-hushållningen 2,500: — 20,600: Agronomer och deras elever: Landtbruks-ingemörer och deras biträden: Anslaget tdl agronomer och deras elever 29,550: — Tillkommer: Löneförhöjning åt Landtbruks-ing eniören A. V. Uddman 1,000: Utflyttningshjelp efter skiften, För slags-anslag Ersättning till Sala bergslag för förlust genom vissa räntors förvandling: Nuvarande kontanta anslag uteslutes och i stället uppföras 1,165 kubikfot 5 k:r oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, att efter ärligt medelmarke gångspris utgå ' Odlingshjelp för krononybyggare, För slags-anslag
Ledamot i något mål förut varit Domare, åt lian naturligtvis jäfvig, att sig dermed i HofKåtten befatta; och om han till den grad åsidosätter sin pligt, att han på en gång år Om3 bud och Domare, så både kan och bör han enligt Lagen straffas. Adjunctioner åro ej så begärliga, att de i allmänhet sökas. Det är tvärtom ofta svårt nog att få en Adjunct. HofRåtten föreslår nemligen någon skicklig person, och Kongl. Majit utser antingen denne, eller någon annan. På sådant sått kan missbruk ej gerna äga rum. Jag vill ej längre upptaga Ridderskapets och Adelns tid, utan anhåller endast hos Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition på bifall till LagUtskottets Betänkande* Herr von Hausaiolff-, Carl Gnftaf Reinhold: Sedan flere värde Talare yttrat, hvad jag 6o6 Den 12 Julli f rn. i detta ämne tänkt, återstår mig endast att instämma uti hvad Herrar Lagerheim och Mannerstam anfört. Jag får ock tillägga, att då det är Kongl. M»j:ts rättighet, att efter sitt nådiga välbehag utnämna så väl adjungerade som ordinarie Ledamöter i Kongl. Hof-Rätterne och Collegierne, synes det vara obehörigt, att i detta afseende vilja föreskrifva en annan ordning, än förut redan blifvit stadgad. Dessutom är det origtigt och sårande att kasta skugga på en hel Embetsmannacorps, om än det möjligen skulle kunna inträffa, att en Referent samvetslöst sänkte sig ned ända till den lågheten, att vara sakdrifvare åt endera parten i det mål han såsom Domare skall behandla. Nog vet jag, att det tillhörer tidens anda, att utan urskiljning klandra allt hvad som kommer från Regeringen, Autoriteter och Einbetsmän; men för detta klander finnes likväl en viss gräns, som det icke bör Vara tillåtet att öfverskrida. Jag anhåller så • ledes hos Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition till bifall af LagUtskottets Betänkande. Herr af EkenJt arn \
Ad. blifva förkastad. Hr Carleson, Ed v. Henr.: I händelse man vore berättigad att tyda grundlagen, likasom annan lag, efter den mening man tror att en förnuftig lagstiftare kan hafva dermed haft, så skulle jag anse den af Hr Cederschiöld gjorda anmärkmn vara temligen öfverflödig, men då Grundlagen innehåller ett sådant bud, som att den skall efter ordalagen tolkas, så mäste det väl äfven vara nöd vändigt att raan noga afväger orden då det blir fråga om att nedskrifva ett till Grundlagen hörande stadgande. Vid sådant förhållande tror jag icke att Hr Cederschiöld har orätt, ty då uti det ifrågavar:de förslaget lill förändring af 59 § står: ”Efter Rikets och Statsverkets tillstånd och behof läte Konungen lill Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna. Dessa behof böra genom bevillningar fyllas,” så framställer sig naturligen den frågan : hvilka äro dessa behof, som genom bevillningar skola fyllas? Svaret måste då blifva: hvad K. M. i Sin framställning lill Ulsk. ansett Staten kunna larfva utöfver de ordinarie inkomsterna, d. v. s. de enl. Konungens åsigt Den 10 Juni. las för handen varande behofven. Detta tror jag icke hafva varit Consl.- IJtsk:s mening, och vid sådant förhållande synes det mig icke vara ur vägen att redaktionen, på sätt här blifvit föreslaget, förändras. Hr Cederschiöld: För min del kan jag icke finna att den svenska, Frih. Stjernstedt åberopat såsom varande så serdeles god, verkligen har denna egenskap. Förslaget lyder nemi.: ”Dessa behof böra genom bevillningar fyllas, och bör etc.” Det synes mig tvärtom vara mindre god svenska att uti 6 ord verbet ”böra” förekommer 2:ne gånger; men äfven om Svenskan verkligen vore god, skulle jag likväl gerna medgifva att den blefve sämre blott dermed uttrycktes hvad som borde uttryckas. ' Det kan icke vara Const.UlsIcs mening, åtminstone vill jag hoppas det, att vilja uttrycka den tanke, att R.