Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Till ett sa beskaffad! med widstcäckta forskningar och noggranna undersökningar förenadt arbete erfordras den ledighet och större rådrum, som Committeen saknat, da dek Ledamöter warit upptagne af andra Embetspligker, som fordrat jämn handläggning, och Committäens underdåniga utlåtande jeinwäl bordt aflemnas till den utlyste Urtima Riksdagen, dit flere af Committsens Ledamöter mäste flg bcgilwa— Wid ett sadant förhållande, der ett fullständigt arbete för andragne orsaker omöjligen kunnat tillwägabrlngas, men äfwentyret ar uppenbart, att loka de gamla banden, innan en ny ordning för Ärendttnas förande hunnit utarbetas, anser Committöen sig säkrast uppfylla Kongl. Majus befallning och Riksens Ständers afsigt, dermed alt anledning nu icke gifwes till andre förändringar, än fadane, som antingen ifrån hwarje Werk. såsom närmast kännare af de dermed gemenskap ägande delar, blifwit tillstyrkte, eller ock till de förbättringar, som i enahanda wäg blifwit hos Commiltäen anmälta och, ester föreaangen granskning, funnits ledande till en enklare arbets-vrdning och Ärendernes driftigare behandling.
Äran allt hos dig uppväger: Följ då dess läger! Äran allt hos dig uppväger: Följ då din pligt! Men vet: hvad hos mig du äger, Har mot Äran lika vigt! Ode öfver Slagtningen vid Willmanstrand. Ännu klar vår himmel blänker, Ännu lefver Sveriges Gud; Med sin gamla nåd han tänker På vårt nya vapenljud. Svenska hjerta! Fäders ifver, Som min sång enfaldigt drifver! Kufva ned allt skryt och pock: Härars Gud till evig ära, Skall du endast offret bära Af en slagen fiends flock. Ur den mörksta vrå på jorden Kom ett Slägte nylig fram, Som en öfvermakt i Norden Sökt med högmod och med skam. Folk, som än i dvalan pustat, Om ej Sverige det uppdustat Eller frälst från egna kif: Se’n det lärt af Sverige strida, Har man sett dess konst sig vrida Mot sin Mästarinnas lif. Slafviskt, under stolta seder; Men dock djerft af lagars brott; Uppblåst af den nya heder, Som det genom Sverige fått: Kom det nyss, att platt utrota Svears namn, och Norden hota! Du kan vittna’t, Willmanstrand: Fem mot en sig segren ämna’; Men måst halfva makten lemna Mot en liten väpnad hand. Wrangel! Du vår fiend mötte, Van vid hårda lekars larm: Som mot berg, mot Dig han stötte; Himlen stärkte här din arm. Tänk, om Lascy’ska förslagen Ej haft denna hinder-dagen, – Gud vet, hvart de sväfvat hän! Nu, när Ryssars hop fick finna, Hvem de tänkt att öfvervinna, Vändes modet – hem igen. J, som denna dag beskrifvit Med så mycken tapper blod! Dygden har på fältet gifvit Hvar och en sin ärestod; Hvar en Svensk ert lof förkunnar; Snart er död han er missunnar, Och sig önskar samma lott. Sälla folk! för många leder Ha’n J Sveriges fordna heder Med er egen öka fått. Skryt man, Ryssland! Våra döda Prisas af ditt fröjde-rop: Hvilket pris! en här att öda, Fastän mot så liten hop! Men fast sorgen Sverige sårar,
Då nu dertill kommer att samma förvaltare, i det möjliga fallet af egennytta, vetterligen kunde tillställa utbyte af olika pantgifvares egendom; då man besinnar, att icke någon Controll kan sträcka sig till de mångfaldiga förändringarne härvid; skiljer man sig svårligen ifrån den fruktan , att missbruk och egennyttiga afsigter skulle omvexla med orätt fattade misstankar, för att orsaka, än grundade, oell än ogrundade , anledningar till klagan, begge lika ledande till inrättningens förfall och sluteliga upplösning, genom den upprepade erfarenheten af menliga följder för både Långifvare och Låntagare. xi* Statsoch Banco-Utsiotterifi Utlatanden. Den förstnämnde skulle möjligen kunna försöka att freda sig ifrån förlust genom prisets nedsättning, ej allenast med afseende på derå verkande allmän conjunctur, utan ock med afseende på den olika beskaffenheten af pantens verkliga värde. Detta oundvikligen högst låga beläningspris skulle då utgöra en ny grunda hvarföre, i vanlig ställning, lån påspannemål icke skulle anses ens löna mödan, och svårligen någonsin ålitas af den, vid afsättnings-brist verkligen behöfvande, mindre jordbrukaren. Tillåtelsen skulle deremot sa mycket mera begagnas af större spannemåls-handlande, under förväntan af conjuncturs-förändring; Och just här inträder i sin fulla kraft det förenämnde stora skälet, att Staten icke får lemna consumentens interesse utur sigte, för att fullgöra de stegrade fordringarne på ett högre pris. I ännu ett annat afseende bör Spannemål betraktas såsom af en egen art i handelsväg. Den egenteliga exportvaran har, vid tillfälle af bristande afsättning, sin upplagsort gifven i Stapelstaden, hvars läge efter localen och författningame är valdt, och der således vågar och andra förvaringsanstalter äro förut beredda. Spannemålen kan deremot , i ett land , sådant som Sverige , — der en del Dandsorter icke producera sitt eget behof, mindre något till försäljning; och der äfven försäljningen ofta utsträckes ända derhän, att Säljaren under en årstid, måste Uppträda såsom köpare i en annan, —• icke ega några bestämda afsättningsoch upplags-ställen; utan Statsoch Banco-Utskottens
De åtskilliga ämnen af Ekonomisk art, som hafva gemenskap med Läro» och uppfostringsverket"), fordra detta samband; — Men till Expeditione-Chef borde heldst väljas en vetenskapsman. Canzli-Collegium är i sin natur blott en expedition och bör ej kunna blifva annat, men ställas under Utrikes Ministern. KrigsCollegiuni bör försvinna, och dess göromål förestås af en militair StatsRådsLedamot, som äfven kunde öfvertaga den Styrelse, som nu innehafves af Förvaltningen af Sj ö är en derna. Allmänna Beredningen måste så mycket heldre försvinna, som hvarje Minister sjelf bör låta bereda sina mål. Allmänna Maga%insDirectionen bör ej vara ett Collegium, utan förestås af en enda Chef, som lyder under Inrikes Ministern. Tu Istyrelsen torde vid denna Riksdag få en annan Organisation, i följd af derom väckta motioner. KrigsHcfrätten bör upphöra, och domsrätten öfverflytta? på Hofrätten, som vid nödiga tillfällen må kunna adjungera militair® Ledamöter till biträde. Serskildta Utskottets Betänlianden. 691 Shuligen torde jag få yttra den önskan, att hvarje Minister vid årets slut borde utgifva en tryckt berättelse öfver ärendenas gång inom hans Departement. För öfrigt måste så väl Personalen och arbelsrnethoden, som Lönevilkoren inom Collegiernas Departements eller Contoirs af Comit) i ten granskas och stadgas. Man torde tycka, att en så stor reform ej är möjlig; men jag delar ej en sådan Fruktan, så snärt Författningarne derefter rättas och jemkas. Dessutom försvinner en Instantie, hvilket skall befordra större skyndsamhet. Man torde äfven yttra farhåga för en inrättning, hvarigenom ett helt Collegii makt skulle läggas i cm enda Chefs eller Ministers hand; men, jemte det ingen Embetsman o~ strafFadt får handla emot lagarne, och det i alla fall är lika lätt att söka upprättelse a£ en, som a£ flera; så är dessutom i vår Constitution förvarad en Controllerande magt för Rådgifvare och föredragande inför Konungen.
BETYGSAFSKRIFTER O. (505) FOTOGRAFI TORDE SÄNDAS TILL » E. L. M. », BJERSOM GENOMGÅTT LUNDINSKA KURSEN, OCH ÄR GÖTEBORG. KUNNIG I KONSTVÄFNAD, KLÄDSÖMNAD, KNYPPKA — SÄBY, LINKÖPING. (510) LING M. M., SÖKER PLATS. HAR FÖRUT INNEHAFT PLATS PÅ FOLKHÖGSKOLAN. SVAR TILL » LÄRARINLÄRARINNA, NA », SKÅNSKA DAGBLADETS KONTOR I MALMÖ. DUGLIG, BARNKÄR, MUSIKALISK, ERHÅLLER GENAST (G. A. 51778) PLATS ATT UNDERVISA MINDRE BARN. REKOMHELENA ZIVERTS PENSIONAT, SMERTELJE, MENDATIONER JÄMTE UPPGIFT OM LÖNEANSPIÅK I Q ÅRIG, BÄTTRE FLICKA ÖNSKAR PLATS NATURSKÖNT BELÄGET VID KANALEN MED HÖJ TILL KYRKOHERDE CARL JHRISTENSSON, SEGLORA SOM SÄLLSKAP ELLER ATT GÄ FRUN TILLHANDA. OCH SKYDDADT LÄGE, EMOTTAGER INACKORDERIJ (ALFSBORGS LÄN). (529) KUNNIG I ENKLARE MATLAGNING SAMT NÅGOT I GAR OCH KONVALESCENTER, DOCK EJ BRÖSTSJUK: KLÄDSÖMNAD OCH STÄRKSTRYKNIDG. SVAR TILL VÄL MÖBLERADE RUM, GODT ' BORD, PRISET M&lt; » 19 ÅR », NYKÖPING P. R. DERAT. ALLM. UNDERRÄTTELSE I STOEL LÄRARINNA. HOLM MEDDELAS AF HR SCHÅNBERG, FRITZI FÖR UNDERV.
Scandinaves du moyen åge» blifvit för bibliothekets räkning inköpte för en summa af 48 Riksdaler, ehuru Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, att 1 exemplar af ifrågavarande arbete skulle på statens bekostnad tilldelas, bland andra, Wexiö bibliothek, icke kunde vara för vederbörande obekant vid den tid, den 27 Oktober 1862, da inköpet skedde. 879 — I anledning häraf, och till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss den 28 sistlidne November, får Konsistorium afgifva följande underdåniga utlåtande : Då Artisten N. M. Mandelgren omkring är 1855 utsände anmälan till subskription ä arbetet »Monuments Scandinaves etc.» tecknade sig äfven Wexiö läroverksoch stiftsbibliothek för ett exemplar häraf, utan att man då ägde kännedom om att samma arbete kunde tillfalla bibliotheket såsom gåfva. Den redan gjorda subskriptionen var, såsom vanligt, förbindande i afseende på hela arbetet, hvaraf bibliotheket sålunda kommit att erhålla 2:ne exemplar, ett inköpt och ett skänkt. Den nådiga remissakten får Konsistorium härhos underdånigst återställa. Konsistorium framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: II. G. HULTMAN. A. G. AHLSTRAND. A. E. NORBECK. G. FR. KORAEN. B P. A. HJELMQVIST. ANTON ROSELL. Dom-kapitel den 7 December 18b4. t.ar» Gust. Ryd/u. Hernösands stifts Konsistorium, med underdåniga förklaringar öfver de af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar vid Umeå och Luleå elementarläroverks räkenskaper för år 1862 Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Näs kungsgårds reparation icke kunnat vara någon annan än att i läkenskaperne undvika uppoch afförandet af desse dagsverksmedel, hvilka först skulle upptagas såsom tillhörande grundräntan, men sedan afföra* såsom anslagne till byggnadshjelp. Men, mine Hrr, den siste värde talaren har framställt möjligheten af alt karaktärshusen vid Näs kungsgård skulle kunna upphöra. Jag hemställer då om det kan vara klokt att vid ett af de bästa boställen, som tillhöra Svenska arme'en, blott derföre att man vill indraga några lumpna dagsverken, äfveutyra att byggnaderne vid bostället så småningom förfalla. Om framdeles förändrade grundsatser för dylika boställens användande skulle göra sig gällande och chefen för Dalregementet återfå sitt boställe, så uppstår frågan hvar man skall skaffa hjelp lill bolande af de brister, som under liden å byggnaderne kunnat uppstå. Den siste värde talaren, Frih. Palmstjerna, har yttrat, att det varit en af R. St. antagen grundsats, alt anvisade dagsverken borde försvinna. Ja väl skyldigheten, att dem in natura utgöra, skulle försvinna i alla de fall då det hemman i hvars ränta detta onus är innefattad, vore beläget på mer än 1 mils afstånd från den gård till hvilken dagsverkena varit anslagne. De slå dock qvar uti jordeboken, såsom tillhörande hemmanet och innehafvaren af kungsgården får uppbära lösen derför efter markegångspris. Hvarföre skall man nu förändra detta. Jag kan icke linna lmgot skäl dertill. Jag hoppas att den liden icke måtte vara mycket aflägsen dä, vid en allmän organisation af arméen, de gamla öfversteboställena blifva lill regementscheferne återställde, hvarigenom arméens befäl skulle, utan något bidrag från Statens sida, undfå en högst behöflig förbättring i sina lönevilkor. Hr Printzensköld, Carl: Det förslag Frih.
I afseende på den yrkade förhöjningen af Cavalleriets föreslagne lönevilkor, kan Utskottet ej annat än erkänna angelägenheten utaf att aflöna Befälet vid Cavalleriet på ett sätt som motsvarar dess för Hastars och sadelmunderingars underhåll oundvikeliga kostnader, samt derjemte dess billiga anspråk pa en tarflig bergning; och Utskottet anser sig på desse skäl böra frångå de, emot K. M:ts Nåd. Proposition, tillstyrkta nedsättningar; samt deremot föreslå hvad här nedanföre uppgifves. Vid uppgörandet af det Förslag Utskottet, uti Betänkandet N:o i32, till Armeen* lönreglering afgaf, fann Utskottet sig uti första rummet böra göra afseende på de af K. M:t uti Dess Nåd. Proposition framställda skäl till regleringens verkställande, så att fullkomlig likhet öfver hela Armeen derigenom vunnes, hvilket sätt äfven Utskottet ansåg vara det som närmast öfverensstämde med rättvisans fordringar, äfvensom med den sparsamhet, hvilken med Statens tillgångar måste iakttagas; och i hvilket senare afseende Utskottet beräknat, att vid åtskillige Regementer funnos tillgångar utöfver hvad Utskottet då ansåg nödigt till dem anslå, till ett sammanräknadt belopp af vid pass 54,5oo R:dr, hvilken summa således kunde anslås, till fördelande på andre sämre lottade Regementer, och hvarigenom serskildt anslag af Statsmedel till desse senare blef bespardt. Emedlertid har, med anledning af de gjorda anmärkningarne och de inom Utskottet sedermera inhämtade tillförlitlige upplysningar, Utskot - Betänkanden, N:o 23g. 117 tet insett utvägen, att undvika rubbningen utaf Indelningsverkets hufvudsakliga former, bibehålla den förut gillade grundsatsen af lika lönevilkor, så vidt sådant kan låta sig göra när tillgångarne bestå af Boställen, Indelta räntor och Contanta anslag uti helt olika proportioner inom serskildta Regemenler — samt derjemte undvika någon serdeles betydlig större kostnad för SlatsYerket; och uppväges den som blifvit oundgänglig
Om man kunde undgå att afse alla dessa kostnader, så skulle jag hafva mindre emot Herr von Troils förslag; men då man tillägger dem, (kich man måste afse dem beräknade eller ej) blir det alldeles omöjligt, alt erhålla lån mot 4| procent al pari. Vi kunna väl dessutom icke göra anspråk på större kredit än andra länder med redan stadgad Statskredit, hvaribland jag exempelvis vill nämna Österrike, hvars 5-procentslån står på 101, och hvars nya/(.-procentslån står på 91; eller Preussen, som vill återbetala sin 5-procentsskuld, som står på 100 ä ioof, och erbjuder 965 för 4 procentslån. Jag har således icke beslridt den arithmetiska riktigheten af Herr von Troils kalkyler, ty dessa, likasom 2 gånger 2, äro sig alltid lika; men jag bestrider, att de kunna användas på förevarande fråga, eller att det under närvarande förhållanden är möjligt, att här i Stockholm få lefvereradt ett utländskt lån al pari mot 41 procents ränta och med vilkor att alla kostnader, ränteförlust &c. blir för långifvarens räkning. Det var den ena saken. Den andra Var min erinran dels derom, att intet hin - 188 Deri i Mars e. m. der finnes i forslaget för antagande af bättre vilkor, i fall de erbjudas Riksgälds Contoirets Fullmäktige; dels derom, att i fall lånet contraheras till po procent, det icke är sannolikt, att det genast uppstiger till ioo, utan alt man kan göra inlösningar efter qi å 92 procent o. s. v., hvilket inköp, förmånligare än den beräknade inlösningen efter fulla 100 procent, genom partiell uppsägning blefve en vinst, som afgår från den så öfverklagade rabatten, och betydligt ändrar de framställda kalkylerna. Jag vill ytterligare tillägga, atc under 3^ år kunna ofta konjunkturer inträffa, då statspapper måste falla, och att man då alltid lättare måste kunna uppköpa 4-procents-räntor under pari än procents.
om tillåtelse för främmande åhörare att derå bevista Ståndets öfverläggningar: I. 4, Länsmän, i anledning af väckt motion i fråga om utsträckt fribrefs-rätt för dem: B. II. 374, 445, A. 445. Lärare vid Elementar-läroverken, i anledning af väckt motion om ändring eller förklaring af Kongl. Cirkulär-Brefvet den 28 Mars 1858, i fråga om beräkning af tiden för nämnde lärares rätt till uppflyltning i högre lönegrad: B. VI. 58, 136, 144, A. 145. — —, i anledning af väckt motion om förändrade vilkor för deras uppflyltning i högre lönegrad, deras pensionering m. m.: B. I. 574; II. 5, 119, A. 120. — vid högre folk-skola, i anledning af väckt motion om rätt till presterlig tjenstårs-beräkning för dem: B. VII. 23, 36, A. 36. Läroverk, städernas, i anledning af Herr Hitzingers motion om ett förslags-anslag å 10,000 Riksdaler till aflöning åt instruktörer i militära öfningar dervid: B. 1. 304, 307, A. 307. Läroverken, i anledning af väckt motion om anställande af undersökning rörande tillkomsten af vissa åt dem anslagna prebenden: B. II. 411, 450, A. 450; U. III. 87, 177, A. 177. Läroverks-stadga, angående ändring i nu gällande i afseende på lärjunges befrielse från läsning af de klassiska språken; motion af Grefve Hans Wachtmeister: se Motioner. Läse-bibliotheket vid Tumba, angående årligt anslag till inköp af böcker derför: B. II. 198, 207, 210, A. 210. Löfgren, Anna Christina, i anledning af väckt motion om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter henne: B. II. 465,482, A. 482; E. lil. 58.
Det heter nemi., alt om skogen i åtskilliga delar af Riket hade det högre värde, att dess mistning ofta för ägaren kunde anses oersättligare än förlusten af annan egendom, vore tillgången deremot å andra orter så ymnig och skogsområdena så vidsträckta, att en ägare ofta ej funne det mödan värdt att åtala en skogsåverkan. Denna sanning är det som grundlägger min öfvertygelse, att böterna, som i detta betänk, äro förhöjda, icke böra vara höga i åverkansmål, emedan uti ett så vidsträckt Rike som vårt, värdet på skogen är‘mycket elika. När dertill kommer, att lagskiparen kati utsätta särskildta vitén i de orter, der skogen är af högre värde, hvarigenom ansvar följaktligen kan lämpas efter oca la förhållanden, så anser jag det oriktigt alt uti denna Den 19 Augusti f. in. i63 gren af lagstiftningen gå för långt i stränghet. Vi veta huru ansökningar inkommit om afskrifning af de ofantliga åverkans-bötesbelopp, som hvarken kunnat med arbete aftjenas eller på annat sätt ulga. Att ännu mera höja ansvaret skulle blott föranleda lill ännu flera dylika ansökningar. För min del är jag derföre af deras mening, hvilka yrka afslag å betänkandet. Ilr von Hartmansdorff: 1 anledn. af Frih. Cederslröms anmärkt)., att åverkansböterna kunna vara så betydliga, att flera år erfordrades till deras alljenande ined arbete, får jag erinra, alt det lärer förhålla sig med böter i tullmai på det sätt, att den som, i brist af tillgång, kommer att undergå fängelse, icke får hållas der längre än eli år, ehuru stort belopp böterna må utgöra. Månne man icke skulle, i öfverensstämmelse härmed, kunna stadga, alt den sorn ieke förmår åstadkomma åverkansböter, skall hållas till arbete i män af böternas belopp, dock att arbetstiden, ehvad summa böterna än kunna utgöra, icke finge öfverstiga en viss bestämd tidrymd? Derigenom tror jag, att Frih. Cederströms anmärkn. vore undanröjd.
Uti 37 §. 1 Morn. stadgas generelt, att omsättningar få ske, dock ej på längre tid än 6 månader, och attingen omsättning under de sista 9 månaderna får tillåtas I afseende å första frågan, angående omsäticingar hvar 6:te månad, får jag erinra, att då reglementet för Götha Canal Bolags Discont uti 13 §. innehåller, att actier få belånas på år, och således omsättas hvar i2:te månad; synes ock detta stadgande, enär nyssnämnde reglemente icke blifvit upphäfvet, böra förblifva gällande. FÖW Ridd, 0. Ad, JProi, VII. Bs Den a Julii. slaget ater, att på de sista 9 månaderne af utJ redningstiden, inga omsättningar må ske, skulle, i fall det blefve bifallet, medföra betydliga förluster för Verken, hvadan och då afsigten med detta stadgande icke kan vara annan, än att lånen inom den för utredningen bestämda tid, skola vara till betalning förfallne, stadgandet synes mig i detta afseende böra så förändras, att under loppet af de sista 9 månaderne af utredningstiden, omsättningar af lån icke må beviljas på längre tid, än att lånen innan utredningstidens slut, äro till betalning förfallne. Uti 2tdra Mom. af 3 $ bestämmes, att vid omsättningar, minst en tiondedel börafbetalas på låneti detta stadgande visar huru liten kännedom de Högloflige Utskotten äga om Discontrörelse i allmänhet, ty då det redan före detta varit omöjligt, att inom Discontverken iakttaga ett sådant stadgande, utan att derD genom tillskynda Verket förluster, som genom tillåtne omsättningar med mindre afbetalning kunnat förekommas, så blifver efter de beslut, Riksens Ständer vid detta Riksmöte fattadt, ett sådant stadgande så mycket mindre verkställbart, och skall endast medföra säkra förluster för Discontverken. Jag tillstyrker derföre, att ingen bestämd afbetalning måtte utsättas, utan endast den generela föreskrift lemnäs de blifvande
Det är trälens försteg för jarlen och det fins hos oss alla aryer lite adelsman att han saknar denna lifsfarliga fördom om äran, eller Don Quijote, som gör att vi sympatisera med den sjelfmördaren som begått en ärelös handling och sålunda förlorat äran, och vi äro het ligga och skräpa som lik, ja äfven om den fallne skulle upprätta sig och genom ärofulla nog adelsmän att pinas, af att se en fallen stor handlingar gifva vederlag. Betjenten Jean är en Han var statbarn och har nu utbildat sig till en blifvande herreman. Han har haft lätt att lära, artbildare, en hos hvilken differentieringen märkes. fint utvecklade sinnen (lukt, smak, syn) och skön XIV hetssinne. Han har redan kommit sig upp, och är nog stark att icke såras vid begagnandet af andra menniskors tjenster. Han är redan främmande ryggalagda stadier, och hvilka han fruktar och för sin omgifning, som han föraktar såsom tillflyr, emedan de känna hans hemligheter, spana ut hans afsigter, med afund se hans stigande och med förnöjelse motse hans nedgång. Deraf hans pati för det uppsatta och hat emot de nu derdubbla, oafgjorda karakter, vacklande mellan symuppe sittande. Han är aristokrat säger han sjelf, har lärt det goda sällskapets hemligheter, är posmak, utan att erbjuda några garantier för att han är ren på kroppen. Han har respekt för fröken, men han är lerad, men rå inunder, bar redan redingoten med rädd för Kristin, emedan hon har hans farliga hemligheter om hand; han är tillräckligt känslolös att icke låta nattens händelser ingripa störande i sina framtidsplaner. Med slafvens råhet och blod utan att dåna, ta ett missöde på nacken med herrskarens brist på blödighet kan han se och kasta det i backen; derför går han osårad ur striden och slutar sannolikt som hotellvärd, och hans son student och möjligen kronofogde. om han icke blir rumänisk grefve, så blir troligen Det är för öfrigt ratt vigtiga upplysningar han ger om de lägre klassernas uppfattning af ligen, hvilket han icke ofta gör, ty han talar lifvet, sedt nedifrån, när han talar sanning näm XV
Som desertviner användas, utom Champagne, alla sorts tunga och söta viner såsom Tokayer, Muscat, Frontignac, Alicante, Malaga, Xeres, Malvasier, Madeira, Cypervin, Lakryme Christi o. s. v. Efter supéer serverar man i stället för dessa tunga viner en med is afkyld bål. Ebba. VikingaFinnes det ännu någon lärarinna eller skolvän, som ej prenumererat på (Svensk läraretidning, af kontrolleradt silfver, delvis förgyld och oxiderad, naturlig storlek; pris 10 kr. utan och 15 kr. med 3:ne halskedjor. Erhålles mot postförskott från guldsmeden J. G. Hentzell, K a l m a r. Sveriges största och mest spridda skoltidning, så är det nu vid Icvartalsskiflet på tiden att &amp; närmaste postanstalt prenumerera för / t år med endast 3 kr., för ' / 2 år med 2 kr. eller för) t år med 1,25 kr. (postarvodet inberäknadt). 3 [Svensk Läraretidning utsänder 1890 sin nionde årgång. — Har medarbetare i alla delar af riket. — Läses af mera än 8,000 lärarinnor, lärare, organister, skolrådsordförande m. fl. — Är allmännaste annonsblad för lediga lärareoch lärarinnetjänster. U r p r e s s e n s o m d ö m e n: » Ett oumbärligt fackorgan för rikets lärare. » » Tidningen är utan gensägelse den bäst redigerade af alla våra facktidningar. För den, som verkligen sträfvar att följa de i våra dagar allt lifligare och betydelsefullare vordna företeelserna på den allmänna skolundervisningens och särskildt folkundervisningens område, är hon rent af oumbärlig, och hon borde i öfrigt läsas af en hvar, som har med undervisning och uppfostran att skaffa. / Stockholm sker prenumerationen antingen å Stadsposten tidningens byrå, eller å Barnhusgatan 4 A (tredje huset från Drottningatan), pr allm. bäres tel. 60 00. eller Tidningen fiemgratis. För instrumentens bestånd ansvaras. Äldre Pianos tagas i utbyte. OBS.