Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justitieråden förslaget i 90 § om skyldighet för befraktaren att lasta så mycket gods att det i värde motsvarade frakt och kaplake, icke rätt lämpligt, enär svårigheter och tidsutdrägt lätteligen vore att förutse för den fartygsbefälhafvare, som skulle nödgas emot befraktaren anlita lagliga åtgärder för en sådan skyldighets uppfyllande. Det syntes Justitieråden, som skulle större klarhet i uppställningen samt fullständighet i här afsedda bestämmelser vinnas, om man iakttoge följande redaktion: <§ 89. Befraktare af helt fartyg staude fritt att lasta det fullt eller icke, men ege icke fordra afdrag å betingade frakten för hvad som i fulla lasten brister. Vill han fraktslutet häfva, uppsäge det hos fartygets befälhafvare innan liggetidens utgång och innan fartyget från lastningsorten afseglat, samt erlägge då lill befälhafvarén hälften af den betingade frakten, derå belöpande kaplake och ersättning 21 för öfverliggedagar, om sådana egt rum■ Är fartyget befraktadt för flera resor etc. de öfriga. Är resornas antal ej bestämdt, bedömes godtgörelsen af skiljomän, hvarom i 334 § sägs. Finnes vid liggetidens slut så mycket gods icke vara till lastning aflemnadt, att detsamma kan antagas i värde motsvara fulla frakten jemte kaplake, vare befälhafvaren icke förbunden att med fartyget afsegla, så vida icke befraktaren inom nämnda tid ställt för frakt och kaplake nöjaktig säkerhet. Har sådan säkerhet ej blifvit ställd, vare fraktslutet att anses såsom å béfraktarens sida brutet, och erlägge denne dä halfva fraktbeloppet jemte kaplake, samt ersättning för öfverliggedagar. Är fartyg befraktadt att å annan ort intaga last och lemnäs ej inom liggetidens utgång så mycket gods, som ofvan nämndt är, eller ställer ej befraktaren nöjaktig säkerhet för frakt och kaplake, vare jemväl fraktslutet att anses såsom å befraktarens sida brutet, och åligge det denne, att i detta fall gälda fraktens fulla belopp jemte kaplake och ersättning för öfverliggedagar.
Majrt egde, att inom Tituln fritt och obehindradt disponera, beslöto Riksens Ständer, att allt hvad på de 8 Hufvud-Tittlarne samt Allmänna Indragnings-Staten kunde besparas, skulle till ett belopp af 100,000 R:dr årligen antingen utgöra en <yde Hufvud-Tittel, med vilkor, att icke någre särskildte Summor deraf till sådane föremål begagnades, hvilke ej med Jordbruk, Handel och Näringar egde gemenskap, äfvensom att allt hvad sedermera utöfver de anslagne 100,000 R:dr uti Besparingar inflöt, skulle användas till afbetalning å Rikets gäld. Vid 1812 års Riks - Sta tsUt skot tets Betänkanden. 227 dag blefvo åter alla öfverskott på Statsverket, så ständige som under benämning af Bevillning inflytande inkomster, tillika med alla blifvande Besparingar på RiksStatens 8:ta Hufvud-Tittlar, samt allmänna Indragnings-Staten öfverflyttade på q:de Hufvud-Titteln och, sedan 100,000 R:dr deraf årligen blifvit afsatte öfverlemnades öfverskottet till Kongl. Maj:t intill nästa Riksdag till anskaffande af förråder för BeVärings-Manskapet, med flere dylika förnödenheter. Härvid förblef det till i8i5ärs Riksdag, då Riksens Ständer väl i afseende på Öfvcrskotten å Inkomst-Tittlarne förordnade, att desamma borde, sedan 200,000 R:dr blifvit afsatte för försvars-Verkets behof, lefverera? till Banquen för RiksgäldsContoirets räkning för att, på sätt iSioårs Riksdags-heslut antyder, användas till afbetalning å Rikets gäld, men deremot i afseende på Besparingarne å Utgifts-Tittlai ne ej meddelte någon föreskrift, hvilket äfven var fället vid 1818 års Riksdag, då likaledes öfverskotten utgjorde enda föremålet för Riksens Ständers förordnande i detta hänseende.
269 öfwerklagade olägenheterna sta qwar, med den skillnad, att afgiften nu mera utgär, under namn af LandTulls-ersättning, pä ett ofullkomligare sätt och till ett ringare belopp. Men icke nog härmed, Staken, ftin vwedersägellgen förlorar af S)ö-Tulls-inkomsten genom de med Land-Tullarne skedde förändringar, har tillika bliswit nödsakad, ej allenast att betydeligen öka Sjö-Tulls-kostnaderne, utan ock att af Sjö-Tullsmedlen, för den i sjelswa werket alltid otillräcklige Inrikes bewakningcn, aflöna förre Land-Tulls Betjeningen med z z,2^4 N:dr ärligen, hwilken summa utgör blott omkring 17,002 R:dr mindre än i8oz ärs Land-Tulls ordinarie Stak. Och ändteligen skall, ester Land-Tulls-uppbördens indragande, helt och hällit saknas den med hänsigt till Stats-hushällningen sä angelägna kännedom af Inhemska productionernes tilleller aftstgande beskaffenhet, samt af locala förandringarne i den inre rörelsen, som förut af persedle-extracten inhämtats. Wid pröfning af desse och flere omständigheter med särdeles afseende pä egenskapen af ifrägawaranbeskattning, har Kongl. Majtt funnit Land-Tullarnes äterställande, dock, hwad sjelfwa afgiften beträffar, med iagttagande af dess urlprungeliga beräkningsgrund, böra blifwa ett wigtigt föremal för Riksens Ständers öfwerläggningar. Land-Tullen har frän detz första upprinnelse warit och förblifwit en bewillning. Denna afgift, lagd pä wahran, förskjutes af Säljaren, ersattes af Köparen och stadna, ; stuteligen pa Förbrukaren. Den träffar således rätta personen, utan att föranleda till klagomal öfwer vrigtig fördelning eller till restantie-utsökningar vch afskrifningar.
Borgare-ståndet hade herr A. M. Stenberg, riksdagsfullmägtig för Piteå, anfört, att den enda omständighet, som talade för motionärens förslag, vore den, att Luleå stad låge mera centralt inom länet; och hade förhållandena i öfrigt varit lika, så skulle väl utan tvifvel landshöfdingesätet, som för snart 30 år tillbaka placerades i Piteå, fått sin plats i Luleå stad; men nu företedde sig de olik heter, att, i stället för att allmänna landsvägen löper genom Piteå stad, Luleå deremot ligger en hel mil på sidan om nämnde väg, så att, derest landshöfdingesätet flyttades till Luleå, de resande, som passera utan annat ärende, hvilket kunde föranleda inresa till staden, skulle blifva nödsakade att göra en mils afväg, för att låta visera sina pass. Dessutom vore att märka, det Chefen för Norrbottens Fältjägare-korps hade sitt boställe i Piteå; och då landshöfdingen samt nyssnämde chef fungera gemensamt uti en mängd direktioner, angående korpsens angelägenheter, torde det vara nödvändigt, att de aro bosatte å samma ort. Vidare borde det icke förbises, att i Piteå ligga länets häkte och lazarett, öfver styrelsen hvaraf landshöfdingen skall vaka, och att han således bör bo, der de äro belägna. Så länge dessa förhållanden förblifva orubbade, och allmänna landsvägen icke blifvit ledd genom Luleå stad, torde dess invånares bemödande alt få landshöfdingesätet dilflyttadt, blifva fruktlöst. Dessutom vore det mindre behöfligt och lämpligt alt nu planera för det val af säte för landshöfdingen inom Norrbottens län, som bör ske, derest i en framtid nytt residens inora länet skulle komma att uppföras, hvaremot man väl kunde hoppas, att Kongl. Maj:t, i sammanhang med öfriga åtgärder, som skola i en sådan fråga vidtagas, täckes i nåder tillse, att landets allmänna väl, äfven i afseende å residensets läge, varder, så vidt förhållandena medgifva, iakttaget.
F. till 1862 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 5. Riksofälds-verkets Debet. Ordinarie statsreglering sfonden: Bidrag till bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter för år 1860 Riksgälds-kontorets andel i öfverskott och besparingar för år 1860 966,2f0. 1,173,667: 74. Extra statsregleringsfemden: Fondens inkomster: Allmän bevillning — 2,556,536. Kortstämplings - dito ' 82,749: — Observationsmedel 9,671: 96. I 6,066,842 89 Utgående balans: Fondens skuld vid 1860 års slut, bestående af: Skulder: Till stats-verkets grundfond: Brist i statsregleringen för år 1859 822,951: 63. Till extra statsregleringsfonden: Reservationer å extra stats-anslag 2,830,912: 29. Utestående kronouppbörd den 31 December 1860: Fordringar: Hos stats-verkets grundfond: 1859 och 1860 årens bidrag till bestridande af de på Riksgäldskontoret anvisade utgifter 1,932,400: Credit. Ingående balans \ Fondens skuld vid 1860 års ingång, bestående af: Ofverlevereringar Skulder: Till stats-verkets grundfond: V Återstod af 1842 års statsfyllnadssumma 675: — » Brister i statsregleringen: Till extra statsregleringsfonden: Efter afdrag af: Utlånta medel 10,904,982: — Utestående kronouppbörd den 31 December 1859: Fordringar: Hos stats-verkets grundfond: 1858 och 1859 årens bidrag till bestridande af de på Riksgäldskontoret anvisade utgifter ... 1,932,400: Extra statsregleringsfonden: Extra stats-anslag Anordning å Riksgälds-verkets inkomster: Litt. E. till 1861 års revisionsberättelse, angående stats-verket, sid. 5.
Den till 1,080,000 R:dr sålunda beräknade anläggningskostnaden afsåg likväl en spårvidd af allenast 3,5 fot, eller s. k. smalspårig bana, under det att bibanans anläggning till enahanda spårvidd, som den för Statens stambanor bestämda, ansågs uppgå till en kostnad af 1,738,000 R:dr. Sedermera kom emellertid bolaget till den åsigt, att med det allmännas fördel mest öfverensstämde, att banan byggdes till sistnämnda spårvidd och gjorde sig vid banans anläggande denna åsigt slutligen gällande. Genom iakttagande af alla möjliga besparingar lyckades visserligen att nedtvinga anläggningskostnaden icke obetydligt under det för bredspårig bana ursprungligen beräknade beloppet, men samma kostnad upptog likväl en totalsumma af 1,450,000 R:dr eller 370,000 R:dr utöfver det belopp, som en smalspårig bana skulle hafva kostat. Den sålunda beslutade förändringen från smalspårig till bredspårig bana hade följaktligen såväl för staden Christianstad som för omkringliggande landsort förorsakat uppolfringar vida utöfver den först framlagda planen och denna anläggning vållat utgifter af den betydenhet, att nämnda stad ensam måst för ifrågavarande ändamål skuldsätta sig till ett belopp af 600,000 R:dr. Bih. till R. St. 2 StatsUtskottets Utlåtande Jfå 02. Med förmälan härom och under uttryckt förmodan att, om Christianstad—Hessleholms-jernvägsbolag redan från början bestämt sig för anläggande af bredspårig bana, det icke skulle lida något tvifvel att Rikets Ständer beviljat detsamma enahanda lånevilkor, som för lånen till de öfriga Skånska bibanorna blifvit stadgade, eller rätt att under tre år få innehafva lånet räntefritt, har uti en inom Borgare-Ståndet afgifven och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 74) Herr C.
ATdare, och då ett stadgande ansetts afbehofvet påkalladt, hvarigenom måtte afböjas falaliers förlust dymedelst, att Utslag och Domar, under Justi tieOmbudsmannens emhetsresor, komma honom för sent tillhanda, hvarpå exempel äfven blifvit anförde, hafva R. St., som, enär Justitieombudsmannens vistelseort, i och för Embetet, är Hufvudstaden, ansett hans Expedition alltid böra vara öppen för handlingars emottagande och utlemnantle, för sin del beslutit ett så lydande tillägg vid 24 §:ns slut: ”Justitieombudsmannen eger tillse, att hans ”EmbetsExpedition alltid må finnas tillgänglig ”för handlingars emottagande och utlemnande, "samt att, under hans frånvaro, den Tjensteman, ”sorn Expeditionen i Hufvudstaden förestår, må ”öppna till Embetet ankommande bref, och besörja sådana, uppskof ej tålande, anteckningar ”och meddelanden, hvilka ej innefatta beslut, "eller annan, Justitieombudsmannen tillhörande, ”verklig Embetsåtgärd.” Slutligen, och i anledning af gjordt förslag till 26 §:ns förtydligande medelst ett tillagg, hvarigenom Rikets Ständers rätt, att, i de händelser §:n omförmäler, sjelfve under påstående Riksdag välja Justitieombudsman och hans Suppleant, skulle närmare bestämmas, så, och derest E. K. M. täckes i Nåder gilla de af 1023 års Constitutions-Utskott föreslagna och under nu Exp. Utsi. Förslag till urul. Skrift*. N:o 227. 555 varande Riksdag af samtlige RiksStånden bifallna tillägg vid gS §• Regeringsformen och 63 §. Riksdagsordningen, hafva R.
Claes Ulrik Nerman, den 9 Oktober 1852 med döden algått, samt vid utredningen af hans bo, såsom följd hufvudsakligen af de hans sterbhus till gäldande ådömde betydliga husröte-ersättningar för de af honom i lifstiden innehafda boställen, sterbhusets skulder och gravationer befunnits öfverstiga dess tillgångar, har bemälde landshöfdings efterlemnade enka, simanda Olivia Melin, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, i anseende till den högst bekymmersamma ställning, hvari hon, såsom beröfvad alla utvägar till framtida bergning, sig befinner, ett ärligt pensions-understöd af allmänna medel måtte åt henne varda anslaget. I anledning häraf har Kongl. Maj:t, med lastadt afseende så väl å de utaf landshöfdingen Nerman under en långvarig tjenstetid ådagalagda förtjenster i liera åt honom anförtrodda vigtiga och ansvarsfulla befattningar, som ock å de behöfvande omständigheter, i hvilka, enligt hvad behörigen styrkt blifvit, hans cfterlefvande enka sig befinner, velat härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att å Allmänna Indragnings-staten uppföra landshöfdingen Nermans enka, Amanda Olivia Melin, till åtnjutande af en årlig pension utaf fyrahundra riksdaler banka: skolande de detta ärende rörande handlingar tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder öfverlemnad. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. 0. Palmstjerna. Kongl. Maj:ts JSud. Proposition N:o 70. Vidrag af Protokollet Öfver Finans-Ärenden, hållet inför II. Konungen, i närvaro af Ii. Ii. H. Kronprinsen, uti St a t s-R ledet ä Stockholms Slott den o Mars 1854. Närvarande:
Till dessa räknar jag, naturligtvis, hvarken den lilla Vår-visan ”Vinterns välde lyktar” (lika oskyldig som söt), eller de i sanning dithyrambiska orden ”på Musiken af Haydns Roxelane”; knappast ens den vanryktade elegien ”till Cynthia”; emedan begynnelsens öfverdådiga vällustighet blir ursäktlig genom den oförställda ton af ömmare och högre kärlek, i hvilken den stormande lidelsen – åtminstone under mellanskof 173 – der upplöses och adlar sig. Denna elegi står alltså på mellangränsen. Kanske likaså den en Catullus eller Ovidius värdiga uppmuntringen ”till Rosalie”, genom sin sjelfsvåldiga ingifvelses lekande och (onekligen) högst läckra uttryck. Hvad mellertid alla Kellgrens äldre dikter äga gemensamt med hans yngre, är den stilistiska correctheten (om än med ett större antal gallicismer), framställningens ytterst omsorgsfulla noggrannhet och elegans, versificationens mjuka böjlighet, rhythmiska mångskiftlighet, musikaliska lenhet och klangrikhet. Sannolikt bevekte honom enkannerligen dessa egenskaper, att i samlingen af sina skaldestycken upptaga åtskilliga, som väl eljest icke der hade fått plats; och att således äfven till dem utsträcka samvetsgrannheten af de förändringar, eller omoch utbildningar, genom hvilka han för sin räkning har på det afgjordaste vederlagt den fördom, att alla sådana, företagna i en skalds sednare ålder, sjelfnödvändigt måste bli – försämringar. Dessa egenskaper voro ock de, som ingåfvo Gustaf III den lyckliga tanke, att begagna honom till ”handsecreterare” – i Poesien, eller till verkställande skaldkonstnär för sina Opera-planer. Härigenom blef (såsom det synes) första påstöten gifven till det egentliga och fulla vaknandet af Kellgrens stora lyriska anlag; och särdeles genom de uppdrag, som, först i ”Gustaf Wasa”, sedermera i ”Gustaf Adolf och Ebba Brahe”, ombetrodde honom förherrligandet af så heligt fosterländska ämnen.
Det läte visserligen i sednare fallet säga sig, att man på detta sätt öppnat ett nog vidsträckt fält för underpant; men något större äfventyr syntes Beredningen ej vara att befara deraf, att man, på grund afen inteckning, som årligen förnyades, gåfve förmånsrätt, på sätt Beredningen föreslog, i sista rummet för en sådan underpant, än deraf att en panträtt af enahanda natur, utan att vara offentliggjord, gällde med ännu högre rätt för omyndiges arfsmedel, för åtskilliga kassors fordringar hos deras förvaltare och för personliga utskylder till Kronan. Beredningen tvekade således ej att låta denna, icke tili viss egendom inskränkta underpant ega rum, utan hinder för pantgifvare!! att öfver egendomen råda. Det berodde på borgenärens större eller mindre förtroende till pantgifvaren, om han ville antaga en sådan säkerhet eller icke; men för de flesta fall vore det tvifvelsutan bättre att åtnöja sig med den, än att vara blottställd förde tvister, som kunde uppkomma om hvarje persedels identitet, då viss egendom blifvit pantförskrifven. Kör att, så vidt möjligt vore, förebygga de försök, som äfven hädanefter skulle kunna göras att, under sken af köp, tillskapa en underpant på andra vilkor, än de af Beredningen föreslagna, ansåg Beredningen, att, om anledning dertill visade sig, Rätten borde ega efter omständigheterna pröfva, huruvida en handling, på grund hvaraf någon ville tillegna sig egendom, den han ej fått i handom, borde anses såsom bevis om verkligt köp eller blott om underpant, och att, i sednare, fallet, handlingen ej borde tilläggas annan verkan än som öfvereusstämde med de om underpant gifna föreskrifter. Slutligen oell då det vore lika vigtigt, att underpant ej missbrukades till medel för svikliga tillställningar, som att sådana missbruk med lösöreköp före kommes, föreslog Beredningen att samma skyldighet att med ed fästa af handlingens rigtighet, som för närvarande finnes för lösöreköpen, äfven borde gälla för underpants-aftal.
R:dr 1 Lärare i historia och geografi, förnämligast fäderneslandets, men äfven något allmän 1 Lärare i geometri och linearritning 1 Lärare i första grunderna uti fysik och kemi, med tillämpning på de arbeten som utföras i Eskilstuna . 1 Lärare i kunskap om metallernas, förnämligast jernets, stålets och andra vid arbetenas i Eskilstuna Verkstäder använda metallers samt öfriga materiaiiers egenskaper, deras bearbetande efter nyare tiders methoder samt nya upfinningar i denna väg • 1 Lärare i skrifoch räkenkonst jemte enkel bokföring samt 1 Lärare i frihandsteckning och modellering, hvilken undervisning skulle ske periodiskt då en sådan Lärare kan från Hufvudstaden erhållas. Arfvode R:dr 100: — Resekoslnadsersältning m. m 16: 32. Direktion närmare bestämmas. 88 Deh 23 December e. m. Öfriga utgifter. l:o Till böcker oell materialier för undervisningen i allmänhet R:dr 66: 32. 2:o Förebilder och niaterialier för undervisningen i geometri och linearritning 50: — 3:o Bestridande at kostnader för enkla experimenter i fysik och kemi 50: — 4:o Inköp af plancher och bekostnader af smä försök vid undervisning uti metallers med flera materialiers kännedom och bearbetande 50: — 5:o Materialier för undervisningen i skrif och räkenkonst samt bokföring 33: 16. 6:o Förebilder i frihandsteckning och modellering samt materialier 50: — 7:0 Upmuntringar för skicklige och ordentlige lärjungar 50: ~ 350: — 1 Vaktmästare Städning, eldning, m. m 25: 75. Ved och ljus 100: — Tillfälliga smärre utgifter 25: — Till inköp af böcker för läseanstalten 100: - Summa B:ko R:dr 1,500: — Stockholm d. 23 Dec. 1853. Carl Palmstedt. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs ett frän BankoUtsk. inkommet mern. M 3 med äterlemnande af Hr P. West er strands motion om förbättring af felaktigt silfvermynt. R. 0.
Arméens euskilda enkeoch pupillkassa, som stiftades år 1817 och hvars fond, utan något understöd från Statens sida, blifvit samlad och uppehållen dels genom årliga afgifter af alla delegarne i Arméens pensionskassa och dels genom inträdesafgifter af dem, hvilka frivilligt i Enkekassan ingått, Kassans utlånade kapital år 1861 utgjorde 630,000 Riksdaler, samt den till 370 dåvarande pensionärer utgående årliga pensionssumman 53,000 Riksdaler. 2:o. Kongl. Maj:ts fond i Arméens enkeoch pupillkassa, 7,500 Riksdaler, eller årliga räntan å det gåfvokapital, som i nåder blifvit anslaget till pensioner för militär-enkor och barn, att efter Kongl. Maj:ts förordnande användas och särskildt redovisas enligt Kongl. Brefvet den 9 Februari 1819, från hvilken fond år 1861 utgingo årliga pensioner till 132 enkor och barn. 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 3:o. Statsanslaget å nionde Hufvudtitelri, 37,500 Riksdaler årligen, till aflidne militärers i fattigdom efterlemnade enkors och barns pensionerande, hvilket anslag, intill år 1828 förvaltadt af Stats-kontoret, genom Kongl. Brefvet den 3 Januari nämnda år öfverflyttädes till Arméens pensionskassa, för vinnande af enhet i förvaltningen, och ännu af direktionen förvaltas i enlighet med Kongl. Reglementet den 21 September 1833. Från detta anslag åtnjöts år 1861 årligt understöd af 970 enkor och barn. Den af aflidne Grefvinnan Sofie Horn, född Blomstedt, gjorda stiftelse för fattiga militärenkors och barns pensionerande, hvars årliga inkomster, som år 1861 uppgingo till 8,700 R:dr, utdelas i årliga pensioner af 150 R:dr enligt de i stiftelseurkunden föreskrifna grunder. 5:o.
" Hur kan fröken tro det. " " Du skall få höra. " Och nu berättade Agda hur den norska danien, som hon fått till hyttkamrat i Kristiania och som var så otreflig med alla sina sjalar, bylten och hattaskar, fram emot aftonen rusat in i hytten, samlat ihop allt sitt pick och pack och lemnat Agda, som allt sedan dess fått vara ensam i hytten. " Ja, det är ju skönt för fröken. " " Ja visst, men den människan kom nästa dag p&amp; qvällen smygande hit, sträckte ut ena armen emot mig, sa här. Och s5 sade hon med en hemlighetsfull hviskning: ' Jag förråder ingen, men akta er för den som följer med er. ' Den som följer med mig, det är Harald, det förstås; och hon har fiitt reda på att lian vill göra mig något ondt, det iir säkert! ' Mari skakade misstroget på hiifvudet. Nästa g&amp;ng Mari kom, började Agda genast tala om samma sak. " Nu vet jag hvad han ämnar göra ", sade hon. ' Han ämnar resa ifrån mig, så fort vi komma fram till New York och lemiia mig att svälta ihjäl der. " ' Hur kan fröken hitta på något siidant? ' " Hör bara! Jag låg härinne som vanligt i gAr, och dörr ' n stod p&amp; glänt. Då hörde jag ett fruntimmer i salongen här utanför fråga hvem den bleka damen i n: o 7 var. Och då hörde jag Harald svara: ' Åh det är ett slags barmhertighetssyster, som satt sig i sinnet att göra mig till en ängel. Men ni kan tro det är tröttsamt att låta bearbeta sig så der. Jag tänker ocksa. lemna henne att predika för sig själf i New York. ' " " Jag kan aldrig tro, att han menade, hvad lian sade då. " " Jo visst gjorde han det, och nu förstår jag att han .är rädd för att nödgas dela med sig af de 200 kronor, som jag gaf honom att lefva på i Amerika dii han for, och att han derför ämnar resa ifrån mig med pengarna. " " Ja, men de äro ju frökens. "
R:dr '3a sk. blifvit hvardera året erlagde, Stadens Cassa var tili Börs-, Brooch Hamnbyggnads-Fonden vid 1837 års slut af sublevationsoch amortissements-med!en skyldig 4,166 R:dr 32 sk.; samt 3:o att ibland diverse intrader ingått för följande år de ersätlnings-summor, som ifrån Stadens Cas - 116 sa blifvit erlagde till Börs-, Brooch Hamnbyggnads-Fonden för Appareillen vid Köpmanstorget, hvilken, genom Comiterades öfver Börs-, Brooch Hamnbyggnaderne försorg, på af Fondens medel förskjuten kostnad, blifvit ombesörjd, nemligen: år i835: 6,000 R:dr — 1836: 10,000 R:dr — och 1837: ir,465 R:dr i5 sk. 8 rst., eller tillsammans 27,46b R;dr i5 sk. 8 rst. Banco. Af denna Fond hafva under ifrågavarande Fem år följande utbetalningar blifvit bestridde: Till inlösen af Comiterades Obligationer Räntor på upptagne lån Löner, Honorarier, Arfvoden, Pensioner m. m Hamnbyggnader För Öfver-Ståthållare-busets behof För Börsens d:o Lån till Bemedlings-Commissionen Kostnad till illumination af Börsen, Slottsbacken och nya Bron den 19 October 1835, vid Eders Kgl. Maj:ts återkomst ifrån en resa till Norrige 1 fl af kostnaden för en vid samma tillfälle upprest Äreport Gåfva till Prins Carls Inrättning, i anledning af Magistratens och Borgerskapets Äldstes Beslut 1837 Förlust på en Börs-Assemblée .