Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har för öfrigt redan föi klarat hvarföre jag anhåller om bifall lill betänk., och hvad angar det sorn Frih. Cederström andragit, att man borde vara lika säker om bifall, ifall detta betänk, återremitterades, torde detta böra öfveriemnas till Utslons ledamöter att bedomina; ty såvida Stånden göra afseende på hvad TJtsk:n kunna i sina bctänk:n anföra, kunde del hända, att, genom någon hufvudsaklig förändring i Utskms förslag efter tu återremiss, hela saken kunde komma att förfalla. Hr von Hartmansdorff: Min anmärkning emot antagandet af elever med så ringa kunskaper, åsyftar alt göra de anslagna medlen tillräckligare för ändamålet, än om man vid sådana inrättningar, sorn dessa, förspiller på elementarundervisning en tid, som tjenligare kunde användas vid skolan. Min mening är icke att derigenom förekomma yrkets handläggning af eleverna. Tvertom anser jag orsaken hvarföre vi hafva så dåliga landlbyggrnästare vara den, att de ej förstå att vara murare sjelfve; de göra vackra ritningar, men kunna ej lägga handen vid arbetet, hvadan det går dåligt. Men deli större kunskapen hindrdr icke handlagets inöfning. Hvar och en vet, att sedan en bergsskola inrättades i Fahlun, finnes det numera en eller annan bruksägare, sora temmeligen förstår huru stångjernet skall smidas, som känner handlaget och kan hafva det inflytande på sina underlydande smeder, sorn en kunnig byggmästare kan hafva på murare eller timmermän. Men låter man det gå såsom med jernbruket) tillförene, att ägaren ingen:ing föistår af den egentliga handteiingen, så går det derefter. Här har blifvit sagdt, att de gjorda erinringarna äro oväsetidtliga. I lofmelt hänseende synes dock en vara väsendtlig, din nemi., att då Utsk:n föreslagit sätt och villkor för medlens begagnande, så blifva dessa, om Ständerne dem gilla, också de, hvarefter Den 29 Augusti c. m. 475 Konungen skull .invända medlen. Då blifva de måhända ej heller så nyttiga för Riket sorn vederborde.
N:o 397. deras dertill lemnade räntebidrag, af Canal-inkomsterne årligen må afsättas hvad som öfrigt blifver, efter aflöningars och andra oundvikliga utgifters bestridande, dertill äfven erforderiige mindre reparationsoch underhållskostnader räknade, och efter afdrag vidare af 5 proc. årlig ränta å det tecknade Actiecapitalet, hvilket årliga öfverskott skulle bilda en fond, först lill större reparationer, när de blifva nödige, och sedermera lill Slussarnes ombyggnad, då den i en framtid måste företagas. Och har E. K. M:t, som, i anledning af Bolagets genom dess Direction framställde anhållan om lillstånd att ytterligare i fem år få .uppbära ränta af Statsmedlen å det år 1818 tecknade Actiecapitalet, ansett, att, under de af Direclionen uppgifna vilkor, nämnde ränta bor till och med för år 1833, likasom hittills, af egde Hufvud-Titeln årligen utgå, i fråga om eftergift och afskrifning af de lånebidrag, som, enligt B. St:s beslut vid 1818 och 1823 årens Riksdagar, lill Hjelmare Canaloch Slussverksbyggnad från Banken och Riksgälds-Contoiret utgått, till Rikets nu församlade Ständers pröfning och bifall i Nåder öfverlemnat Directionens i förrberörde måtto gjorda anhållan. Vid öfvervägande af hvad sålanda förekom, mit och i öfverensstämmelse med de af R. St. uti en annan fråga redan framlagde åsigter om nödvändigheten af att bilda en någorlunda tillräcklig reparationsfond, för underhållandet af de på Statens bekostnad, helt eller till slcirre delen, utförde Canalbyggnader eller andra arbeten Expedicions-Uiskottets Memorial, N:o 3p8. 253 af likartad beskaffenhet, hafva R.
För resten en liten bondsk unge, en vanlig »grinvarg», skrikig, bredmunt, glosögd och klåfingrig. Kajsa tvättade, strök och sydde groft. På lördagarne skurade hon. Det var hela hennes lifsgerning: tvål, stryklod, nål och skurviska. De små fingo sköta sig sjelfva. Hon hann icke. Måste ju »uppehålla lifhanken» med arbetet utomhus. Barnen lekte i stugan om vintrarne, om somrarne sprungo de ute. Nadja tultade vid sin brors hand till björkbacken närmast husen, der vallgrafvarne från 1854 samt tältgroparne ännu påminte om den tid, då Drumsö var lägerplats för en större styrka rysk militär, hvilken så godt den kunde sökte gömma sig undan engelsmännens kulor bakom batterier samt i källare, grottor, grafvar och gropar. De små trifdes så godt i fördjupningarne, der fordom tälten stått. De lekte med skärfvor af granater eller bomber, som de hittat närmare stranden, gräfde gropar i sanden, funno fragment af svärd eller gevär, af kaskar eller gamla värdelösa bleckoch jernkärl, som militären begagnat. Än jublade Nadja i sina lekar, än skrek hon, öfverdrifven i sorg och glädje, afundsjuk af naturen, hersklysten och litet tjufaktig. Brodern gaf alltid efter, var tyst, sluten, mild och öm, det var alltjemt hon, som fick rätt. Alla hennes rörelser voro häftiga och buro en prägel af simpelhet, allt deremot hvad han sade eller gjorde var så förståndigt, så lugnt, öfverlägset och brådmoget, att det på betraktaren af deras lekar ovilkorligen gjorde ett sorgligt intryck att observera honom. Det var som om han redan vid sju är förstått lifvets allvar. Systern såg ut som om hon icke ens vid trettio år skulle komma att förstå eller vilja förstå det. Det var en söndagsmorgon i början af augusti. Kajsa hade hvilodag. Stugan var nästan lika ren som förr, ehuru det nu var svårare att hålla den snygg. Der inne bodde så många.
Skrifvelse, N:o 78. hänsigt till handelns och industriens samt sjöfartens intressen, förordat verkställandet af den ifrågasatta föreningen af Carl Johans församling med Göteborgs stad, om ock sådant skulle komma att ske med någon uppoffring från det allmännas sida; har Eders Kongl. Maj:t, i betraktande såväl häraf som af hvad i öfrigt blifvit utaf vederbörande i ämnet anfördt, uti ofvanberörda nådiga Proposition föreslagit Rikets Ständer, att, med afssende å de betydliga kostnader, hvilka otvifvelaktigt konlme att drabba Göteborgs stad för de nya förhållandenas ordnande, och de utgifter staden äfven framgent torde få vidkännas till följd af föreningen, Rikets Ständer måtte, för sin del, medgifva, att till staden finge, för nu ifrågavarande ändamål, upplåtas gamla Elfsborgs Kungsladugård jemte dertill hörande lägenheter, med undantag af den mark, tillsammans utgörande 88 tunnland 14] kappland, som Kronan för eget behof sig förbehållit, samt staden berättigas, att, i stället för Landshöfdingen" i länet, uppbära och disponera de grundlegor, arrenden och andra afgifter, som för lägenheterna erläggas, äfvensom framdeles inflytande skatteköpeskillingar för de lägenheter, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 14 November 1854, böra, i den mån ansökningar derom inkomma, till skatte försäljas; dock med förbindelse för staden att, i den ordning Eders Kongl. Majit vid ärendets slutliga pröfning kunde finna skäligt fastställa, årligen utbetala Tolf Tusen R:dr, motsvarande i jemnadt tal den inkomst, som Landshöfdingen på sednare tiden af lägenheterna åtnjutit, och under förbehåll att den till en del af slottskogslägenheterna hörande dugliga skog bibehölles, för att till parkanläggning för staden användas; och blefve Eders Kongl. Majit sedermera, derest Rikets Ständer lemnade bifall till detta Eders Kongl. Majits förslag, i tillfälle att meddela de närmare vilkor och bestämmelser, som med hänsigt till föreningen kunde finnas af behof påkallade.
Den utomordentliga hänförelse som gaf sig till känna under första föreställningen får kanske icke tagas med i räkningen, ty den föreföll att vara icke fullt omedelbar, utan att ha sin härd i första radens fond. Men redan vid andra föreställningen, då inga tecken till bifallsvttringar gåfvos från den kgl. logen, var det allmänheten själf som yttrade sin belåtenhet med många delar af musiken och det goda utförandet, och denna belåtenhet har sedermera flere gånger å nvo visat sig. Hvad som dock måste beklagas är, att tonsättaren icke haft en bättre text till sitt förfogande. Mycket har man fått smälta i fråga om operatexter, men » Neagas » är onek-ligen en af de minst smältbara. Om man under första akten, hvilken försiggår i en till straffangelse använd saltgruva * och som på vår stora kgl. seen är i dekorativt afseende af ganska god verkan samt där man genast intresseras af hrr Ödmanns och Strömbergs utförande af två fångars partier, gör sig den förhoppning, att detta skall vara början till en god dramatisk utveckling, så kommer den förhoppningen snart på skam. I andra akten står handlingen stilla. Man är endast vittne till att Neaga, operans, * att döma efter titeln, förnämsta person, hvilken man förut icke sett till, infinner sig och förenas med sin far, den gamle frigifne lifstidsfången Ylad, hvars bekantskap vi gjorde i första akten. Af Neagas brudgum, den unge fången Sandu, som vi också lärde känna i första akten, hör man ej ett ljud och ser man ej en skymt hvarken i andra eller tredje akten. I sist nämda akt införas åter två nya personer, Radu, Neagas bror, och Ileana, hans brud, af hvilka den senare snart spårlöst försvinner. Hela handlingen i denna akt består däruti, att Radu skämmes för att kännas vid sin far, ehuru denne dömts endast för att ha dräpt sin systers omänskliga baneman, ett brott hvilket väl icke i dessa half-vilda trakter skulle ansetts vanhedrande, och att fadern därför förbannar honom.
Utskottet har icke förbisett vigten af Herr Rosenblads motion och nu framställda anmärkningar; men enär, så vidt olliciellt kändt är, de unionella förhållandena ännu icke blifvit utredde; än mindre af statsmagterne närmare bestämde, samt ändring i. förevarande stadganden derförutan icke lärer kunna vidtagas, anser Utskottet sig böra vidblifva hvad betänkandet härutinnan innehåller. Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-Stånden hafva gillat den af Utskottet, pag. 8 i belänkandet, föreslagne förenkling af författningens 5 och 10 §•§., så alt afgifterna å alla deri förekommande handlingar, sorn från Kongl. Majrts Canzli expedieras, och hvilka nu utgå enligt båda §.§. först sammanföras i en §., som till numerföljden skulle blifva den 5, och alt derefter alla uti 5 §. af nu gällande författning upptagne handlingar, nied undanlag af de från Kongl. Majrts Canzli utgående, införas i en följande eller 6 §.; — hvaremot Borgare-Ståndet återremitterat Utskottets förslag härutinnan, till följd af anmärkningar, innefattande dels hvad Herr Doctor Sandberg uti sin vid betänkandet fogade reservation anfört, dels ock att det skulle vara mot grundlagen stridande, att såsom Bevillning upptaga den, en - 8 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N-o 29. ligt io §. utgående ersättning för sportler och canzlie-gebiihr, samt alt det vore alt sammanblanda Stats-Verkets inkomster, nied hvad som ingår för att betacka Statens utgifter för de indragne sporllerne och canzli-gebiihren. Då emedlertid Utskottets omförmäldte förslag blifvit af 3:ne Riks-Stånd godkändt, samt denna fråga icke är af beskaffenhet, att Bevillningens belopp deraf beror, anser Utskottet de inom Borgare-Ståndet framställde anmärkningar icke till vidare utlåtande föranleda.
Majit i nåder gillade och biföll de af Kollegium föreslagna, till ytterligare förenkling ledande, förändringar och tillägg vid nämnde räkenskaper, med föreskrift om noggrant iakttagande deraf, att beviljade extra anslags användande för afsedda ändamål genom behöriga omslut gjordes lätt synligt. 26:o Rikets Ständers underdåniga framställning, angående försäljning af sådana vid Carl Gustafs stads Gevärsfaktori för Kronans räkning tillverkade gevär och gevärsdelar, som för mindre bristfäiligheter blifvit kasserade, föredrogs, jemte Krigskollegii deröfver afgifna utlåtande, den 15 Maj 1846; men då härvid ådagalagdt blifvit, alt den begärda försäljningen ej skulle lör Statsverket medföra fördelar, motsvarande de dermed förenade olägenheter, fann Kongl. Majit, med afseende derjemte å hvad i saken för öfrigt förekommit, den gjorda framställningen icke böra lill någon Kongl. Majlis höga åtgärd föranleda. 27:o Krigskollegium anbefalldes att i räkenskaperna fortfarande balansera den i denna punkt omförmälda fordran bos Kongl, Spanska Regeringen. 38:o Sedan Kommitterade för salpeter-ärendena sig utlåtit öfver den i denna punkt gjorda underdåniga anhållan oni åtgärders vidtagande lör spridande af kännedom utaf ändamålsenligare metoder alt tillverka salpeter, Bil. till RSt. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 15 föredrogs denna fråga ånyo den 15 Maj 1846, hvarvid Kongl. Majit läl vid hvad redan i afseende å salpeter-näringens upphjelparide tillgjordt blifvit, för närvarande bero, samt anbefallde Kommilterade att vid 1848 års början afgifva underdånig berättelse om verkningarna deraf och då tillika föreslå de åtgärder, sorn kunde finnas gagneliga. 79:o af den 15 Maj 1845, angående åtskilliga rusthåll inom Westmanlands län ålagd dagsverksskyldighet (182). 1845 den 11 Juni anmäld och remitterad till Krigsoch Kammarkollegiernas utlåtande, som ännu ej inkommit. Slockholm i Kongl.
Ti den för byggnadsarbetets början synes, med afseende å de vid beviljandet af detta låneunderstöd särskildt förekommande omständigheter, böra bestämmas sålunda, att, sedan underrättelse kommit bolaget tillhanda, att lånemedlen finnas för bolagets räkning i Riksgälds-kontoret att tillgå, arbetet å jernvägen bör sednast inom den 1 Maj derpå följande år vara påbörjadt. Utskottet får alltså tillstyrka och föreslå: 2:o att Rikets Ständer, för anläggning af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg från Borås till vestra stambanan, vid Herrljunga, eller den punkt som af Kongl. Maj:t i nåder bestämmes, måtte till utgående från Riksgälds-kontoret, i egenskap af lån, anvisa en mot | af den beräknade anläggningskostnaden svarande summa af 1,700,000 R:dr R:mt, under förutsättning, att detta belopp kan genom Riksgäldskontoret upplånas inom landet mot fonderade obligationer å svenskt mynt, till ett pris, som ej öfverstiger kostnaden för det under innevarande år utom riket upptagna lån till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader; samt att, i afseende på lånemedlens utbekommande och användande jemte dermed förenade vilkor och åligganden, nedanstående beslut och stadganden måtte varda meddelade: A. Jern vägsanläggningen bör, emot erhållande af O OO O 7 det härtill beviljade statsbidraget, utföras genom ett, för detta ändamål bildadt, särskildt bolag och på dess bekostnad; börande detta bolag åtaga och förbinda sig att, ej allenast i öfverensstämmelse med fastställd arbetsplan och under iakttagande af de för arbetets utförande för öfrigt meddelade före O O skrifter, fullborda, utan ock derefter för allmänna trafiken öppna och underhålla jernvägen i hela dess längd. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. 31 B.
Efter motionärens tanka, skulle nemligen till följd af ofvananmärkta stadgande ofta inträffa, att, ehuru ett hemman, synnerligast i jemförelse med närgränsande, vore alltför tungt belastadt samt skäl till ansökan om förmedling derå således förefunnes, åboen ändock, af fruktan alt äfventyra förlusten af hemma - 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, A? c 32. net, icke vågade förmedling söka, utan heldre uthärdade den högsta möjliga och orättvisa tunga. I anledning häraf och då motionären ansåge den för återkallande af sökt förmedling nu föreskrifne preskriptionstid af 60 dagar alldeles olämplig, har han föreslagit, att, i likhet med hvad genom Kongl, brefvet den 3 Januari 1744, tillförene varit tillåtet, innehafvare af kronoskattehemman, hvilka derå söka förmedling, måtte förklaras berättigade att, när sorn helst och äfven sedan anbud å hemmanet af annan man blifvit gjordt, en sådan ansökning återkalla.
Uti denna §, som, med några förändringar, motsvarar 41 § i Kommiltera des förslag, har Utskottet intagit nödiga bestämmelser angående dels det antal ledamöter, som i Beredningen bör vara tillstädes, för att densamma skall anses fulltalig eller kunna fatta beslut, dels ock huru förhållas skall, då skiljaktighet i meningarne inom Beredningen uppstår. § 3S och 39. Motsvara §§ 42 och 45 i Kommitterades förslag. § 40. Kommitterade hafva uti 44 § föreslagit, att ordföranden och ledamöternc i Bevillnings-beredning skulle i och för sitt uppdrag tillerkännas skjutsoch trakta mentskostnads-ersättning; och med hänsigt till det icke obetydliga besvär detta uppdrag kommer att förorsaka, synes en sådan ersättning visserligen vara af billighet påkallad. Men då i betraktande tages. att Beredningarnes antal torde komma att uppgå till omkring 3,000, så skulle, äfven med den ringa ersättning Kommitterade föreslagit, kostnaderne för hela riket belöpa sig lill en i förhållande till bevillningens belopp särdeles betydlig summa. Af denna anledning och då ifrågavarande uppdrag, liksom llcre andra af kommunal beskaffenhet, synes böra utföras af nit och omtanka för det allmänna, utan beräkning på penninge-ersättning, hvilken, till hvad belopp den än kunde bestämmas, i allmänhet skulle blifva obetydlig i förhållande till den möda, uppdragets samvetsgranna och behöriga fullgörande otvifvelaktig! medlör, har Utskottet ansett den af Kommitterade i ofvan berörde § föreslagna roseoch traklaments-koslnads-ersättningen icke böra anvisas.
Kungen föredrog det, hans charmanta värdinna ville bjuda honom, men hertigen af Berry hviskade, medan han konvojerade Constance fram till harpan, som nu blifvit buren till midten af rummet, att han för sin del önskade »quelque chose de bien tendre». Uppe på estraden sutto Ludvig XVIII och hans båda nevöer i de rikt skulpterade förgyllda fåtöljer, som endast kommo till användning vid kungliga besök i det Hallska palatset. De uppvaktande herrarne af sviten stodo bakom fåtöljerna, under det att de ungefär till ett trettiotal uppgående inbjudna damerna och herrarne hade plats längs väggen. Midt under den största ljuskronan satt Constance vid harpan. Hon var bedårande skön i sin helhvita dräkt. Den mattgula schalen hade glidit ner från skuldran och lämnat de bara, skönt formade armarne fullständigt fria; händerna hvilade stilla på harpans strängar. Så satt hon några sekunder med sänkta blickar, liksom eftersinnande hvad hon skulle sjunga. Plötsligen slog hon upp de härliga ögonen, lät blicken glida förbi hertigen af Berry, som försökte fånga den, och fäste den fullt och klart på Ludvig den adertondes imposanta drag. Constances hvita fingrar med de blixtrande juvelringarne foro lätt öfver strängarne. Hon preludierade några ögonblick och började så, med passionerad och af rörelse vibrerande röst och med tårfyllda ögon sjunga Blondels aria: »Oh Richard, oh mon Roi! Denna sång inför de emigrerade furstarne och ädlingarne kunde ej underlåta att göra det intryck, som baron Koskull beräknat, när han rådde sin dotter att välja denna aria, ifall det blefve tal om att hon skulle låta höra sig. Kungen for med spetsnäsduken öfver sina ögon, hertigen af Angoulême ryckte och vred på sig, som han hade för vana, när han kände, att man observerade honom, och hertigen af Berry såg ut, som om han med största möda afhölle sig från att rusa fram och sluta den sköna sångerskan i sina armar.
Bih. till R, St, Brot. i8jo, och 1841 5 Sami, 2 J/d, G Haft, 7> Bevillnings Lagsamt sillin. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 9. Hvad först angår Herr Ekholms yrkande, att Förpassnings-stadgans föreskrifter om conlroller å inrikes varu-transporter måtte upphäfvas, så enär kusterna och Rikets gränsor för öfrigt, såsom motionären äfven anmärkt, äro så vidsträckta, alt en tillräcklig bevakning emot Tullagarnes öfverträdelser derstädes svårligen kan beredas, torde just detta innebära fullständig bevisning för nödvändigheten alt äfven vid transporter inom Riket bålla den möjligaste noggranna tillsyn deröfver, att olofligen införda varor icke, till den i lagenlig väg idkade handelns förfång, inom landet kringspridas, samt denna bevakning, utan att hafva medfört några synnerliga olägenheter eller kostnader för inrikes varu-omsättningen, icke sällan visat sig kraftigt befrämja dermed afseende ändamål, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka bifall till Herr Ekholms ofvanberörde motion. Äfvensom Utskotten, enär Johannes Johanssons motion egentligen endast afser att för Götheborgs och Bohus Län bereda ett undantag från författningens i allmänhet gällande föreskrifter, samt då meranämnde Kongl. Stadga är af administrativ egenskap, och således kan af Kongl. Maj:t, efter pröfning af de å serskilde orter förekommande omständigheter, ändras eller upphäfvas, då sådant befinnes nödigt och förenligt med tillbörlig säkerhet för missbruk och underslef, anse Johannes Johanssons hemställan icke böra till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 29 Januari 184 * • Ani: till Exp. Utsi:, den 30 Jan. 1341, kl. 2 e. m. betänkande, angående Herr A. B runn i i motion om ändring i nu gällande Seglations-Ordning.
Om man icke tänker sig alt i sammanhang med utvecklingen af national-förmögenheten äfven den fattiges och arbetarens villkor skall kunna förbättras, samt hans friheter och rättigheter ökas, i jemnbredd med en utvidgad folkuppfostran; om raan vill att den egentliga arbetare-klassen skall befinna sig i en sådan belägenhet, såsom nu mångenstädes på landet är händelsen, att en medlem af denna klass icke har något hopp för framtiden, att han icke kan trygga sin ålderdom emot nöden, att han befinner sig nedtryckt i en fullkomlig servilism och liknöjdhet för allt annat, utom all efter dagens möda fä hvila sina trötta lemmar, alt han följaktligen icke kan finna något utrymme för att lyftas i intellektuell afseende öfver det dagliga elände som omgifver honom, och icke heller kan hafva lust dertill så länge han likt den drunknande mäste anstränga sig ifrån morgon till qväll blott för att uppehålla sjelfva lifvet åt sig och de sina; om man, såsom det synes, vill att allt detta skall fortfara, så är det äfven ett naturligt föreställningssätt nog i enlighet dermed, att sådane personer icke heller kunna genom något annat medel med säkerhet afhållas ifrån alt öfverträda lagen, än genom skräcksystemet. Såsom skräcksystem betraktadt är det möjligt, att kroppsstraff^ kunna verka fördelaktigt (jag säger icke att de göra det, men jag känner icke saken nog för att afgöra det). Då finner jag det äfven konseqvent af dem, som vilja hafva skräcksystemet till basis för straffen, alt de yrka på delta straff; det torde blott 540 Den 29 December e. m. böra anmärkas, att det synes som tidsandan tagit en annan riktning och hyllar andra åsigter, och då man arbetar för de lägre klassernas lyftning i andra hänseenden, så mäste man äfven frångå terrorismen i detta fall och söka att finna andra straff, hvilka afhålla ifrån brott, utan att äga det slags inverkan, som sökes genom kroppsoöh skarastraffen. Hr Å kerman: