Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skola dessa punkter återremitteras, så kan man icke veta deras öde i Utsk. Det är ganska svårt att uprätthålla ett beslut i ett Utsk., der ledamöter så ofta ombytas. Den makt, man velat lemna Fullmäktige, skulle möjligen genom en återremiss kunna rubbas. Jag kan således icke biträda der framställda anhållan om återremiss. Deremot har jag intet att anmärka, om man vill förstärka Lånekontoren i Stockholm, Götheborg och Malmö, och i sådant fall kan ju den föreslagna siffran nedsättas med 1,000,000 Rdr, då en motsvarande nedsättning i kreditiv-anslaget äfven måste ske. Jag slutar med begäran om summans nedsättning till det af mig föreslagna belopp, men bestrider deremot den begärda återremissen. Frih. Tersmeden: Den siste talaren har sökt bevisa fördelen af det stadgande, som innehålles i den nu föredragna punkten. Jag anser det välbetänkt af Utsk. att hafva afgifvit ett dylikt förslag. Min anmärkn. gällde endast lånen till FilialBankerne. Vill It. o. Ad. såsom Hr Mannerskantz föreslagit nedsätta summan till 3,681,000 Rdr, så afstår jag från min begäran om återremiss. Hr Printzensköld: Jag kan icke göra mig begripligt, hvarföre Hr Mannerskantz förslagit nedsättning med en mill. i den af Utsk. tillstyrkta summa. Något skäl härför har han icke heller upgifvit, och jag tror, att en närmare utredning af ämnet bör af Utsk. verkställas. Derföre synes mig, att R. o. Ad. bör, såsom Reservanten Nordström jemväl föreslagit, återremittera denna punkt. Jag påyrkar vidtagandet af en sådan åtgärd, destaheldre som Betänk. visar, att Utsk. grundat sitt förslag hufvudsakligen derpå, att Fullmäktige för lånegrenarnes räkning skulle ega att använda hälften af det kreditivs belopp, som blifvit FilialBankerne beviljadt, derföre att man anser hela detta belopp icke komma att utgå i allmänna rörelsen.
För öfrigt får jag tillkännagifva, alt jag förenar mig i Biskop Hedrens reservation, derföre att jag, såsom ledamot i Ekon.Utsk., måste reservera della Utsk:s rätt alt upptaga och besvara de mångfalldiga motioner och förändringar i indeln:s-verket och arme'ens organisation, som blifvit till Utsk. remitterade, och ännu icke der äro afgjorda. Gr. Lewenhaupt, Mauritz: Det är blott för att besvara en anmärkt), emot mitt anförande af Gr. Hamilton, som jag begärt ordet. Om jag rätt fattade hans yttrande, så talade han om det olagliga i bevärts-mansknpets exercis, att det exerceras vid artilleriet, som är värfvadt. Jag får i anledn. deraf upplysa den omständigheten, alt detta aldrig 0 H. 5a 30i Den 7 Maj e. m. sker, utan till följe af frivillig öfverenskommelse, och att ingen Ur dertill förpligtad. Frih. von Vegesach, Ernst: Det torde visserligen hända mig, då jag på förhand skriftligen författat mitt anförande, att omsäga hvad någon talare här förut anfört; men som jag betraktat mitt ämne endast ur militärisk synpunkt, och denna synpunkt lemnar tillfälle att betrakta det från åtskilliga sidor; hoppas jag, att denna omsägelse ej så mycket skall inträffa. Frih. von Vegesach uppläste derefter följande: De af StatsTJtsk. i dess utlåt. ang:de reglerm af utgifterna för 3:dje hufvudtiteln föreslagna indragningar och förändringar af så väl den värfvade som indelta armeen, påkalla några väsendtliga vederläggningar. Jag skall söka att göra dem så tydliga och lättfattliga som möjligt, äfven för dem som icke äro eller varit militärer.
Vill han åter ingå derpå, att den summa StatsUtskottet ansett såsom den rätta för de följande 5 åren, nemligen 1,202,517 R:dr 7 sk. 4 r:st., med tilläggning af 10,000 R:dr för Flottans Exercice, må i en rund summa bestämmas till 1,212,000 R:dr, skall jag ej sälta mig emot, att Ridderskapet och Adeln bifaller den, utan alt ingå i någon dotail-beräkning. 200 Den i4 October f. in, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om icke, enär Tionde HufvudTiteln innefattade flere särskilta punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje punkt linge särskilt för sig pröfvas och afgöras. Bifölls. Herr Hjerta: Jag anmälte mig endast för att åberopa StatsUtskottets första Betänkande, som innehåller: att en ny Reglering (ij Flottans AjlöningsStater blifvit verkställd, hvarigenom väl ä AJlöningsanslaget uppkommer en blifvande besparing af a33y R:dr 44 sk3 r:st., men hvilken besparing, sä väl som ett tillskott från HufvudTitelns anslag för Försvarsverket i allmänhet af omkring 3o,ooo R:dr årligen, tills vidare erfordras till underhållande af en genom denna reglering uppkommen IndragningsStat. Jag trodde mig således se, att 3a,ooo R:dr blifvit dragne från materiellen, för att tillvägabringa förändringar, som skedde straxt efter sista Riksdagen. Jag vill ej mycket orda derom. Det hörer till dessa besynnerliga förhållanden, hvilka uppstå vissa tir der, och som sedan annorlunda bedömmas. Jag får dock yttra, att jag anser olagligt och oformligt, att ändra de personella staterne så, att man drar in det materiella för att hjelpa sig; emedan vår Grundlag uttrycker, att de stater Rikets Ständer bestämt, skola bestå intill nästa Riksdag.
Dessa handlingar, som äro protokollet bilagde, utvisa att nyssnämnde föredragande för Utrikes Ärendena redan Konslitutions-Utskottets Memorial N.-o 44. 29 i Juli månad samina år aflålit skrivelser till Svenska Beskickningen i Köpenhamn dels med underrättelse, att Kongl. Majit ansett sig böra taga i öfvervägande, hvilka åtgärder, som för det närmare bestämmandet af den strängt neutrala ställning Kongl. Majit beslutat sig bibehålla, kunde vara erforderliga, dels med befallning att härom göra meddelande lill Danska Regeringen, förskaffa visshet om dess tänkesätt samt söka bereda likstämmighet i åsigter. Samma handlingar utvisa vidare, att under den följande tiden underhandlingarne härom genom Föredraganden med Danska Hofvet fortsattes, att Svenska Beskickuingarne vid flere Idof lingö befallning att, i händelse de af vederbörande tillfrågades, tillkännagifva den ställning deras Konung, i händelse af ett sjökrig, ämnade inlaga, samt alt till och med ordalydelsen af neutralitets-förklaringen var med Danska Hofvet öfverenskommen, innan frågan om denna förklaring vid ministeriel föredragning första gången förekom. Det var vid denna föredragning egentligen icke mera fråga, huruvida Sverigeoch Norrige skulle intaga en neutral ställning, utan huruvida den redan beslutade neutraliteten nu borde offentligen deklareras. Oaktadt Föredraganden alltså ganska väl kände alt Kongl. Majit hade fattat beslut i den kanske vigtigaste af de frågor rörande Rikets förhållande till främmande makter, som på sednare tider förevarit, har dock Föredraganden underlåtit påyrka sådan ärendets behandling, som 11 § Regerings-Formen föreskrifver; hvilket förhållande Konstitutions-Utskollet ansell sig höra hos Rikets Ständer vördsamt anmäla. 11. Med anledning aj löneförhöjning ål Svensh-Nnrrsha Konsulen i Archangel. Vid tvänne föregående Riksdagar hafva dåvarande Konstitulions-Utskotl ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å Konungens Rådgilvares förfarande i afseende på Sveriges och Norriges internalionela förhållanden, i det Utskotten mot
BondeSt:s åtgörande uti representationsfrågan, uppgifva, att den dass af Svenska folket detta Stånd representerar, utgjorde, på grond af statistiska tabeller, dem Hr Grefven medhade, omkring 3,000,000. Summans storlek förvånade mig D c ii 19 April f. ra. mig genast; ty jag ville minnas, att densamma utgjorde Sveriges hela befolkning, och, utan att vara försedd med de statistiska tabeller, jag nu förskaffat mig, begärde jag då ordet, för att söka rätta den af Hr Grefven missledande uppgiften. Hänvisande till Tabellcommissionens sednast afgifna berättelse, eller den för år 1838, vill jag ej fördjupa mig uti några vidlyftiga siffer-calculer; jag anser det vara tillfyllest att derifrån endast bemta totalsumman på Sveriges allmoge 2,23g,gi8, deribland inbegripna qvinnor och barn, till ett antal af 1,553,38g, då man lätteligen finner den stora summan 3,ooo,ooo, som, enl. Gr. Anckarsvärds uppgift, BondeSt. utgjorde, reducerad till 686,52g, hvartill den samhällsclass alltså uppgår, som representeras af Hederv. BondeSt. Att, jemförelsevis till siffran, R. o. Ad. betydligt understiger denna summa, vela vi alltför väl; men vi veta äfven att detta räknesätt ej är tillämpligt i afseende på representalionsberäkningen. R. o. Ad., så väl som BondeSt., utgör derutinnan hvardera -Jidel; och såsom sådan måste R. o. Ad. anses, intilldess massornas välde inträder, hvilken tidpunkt, för allas vårt väl, vi må önska vara långt aflägsen. Förutan denna misscalcul, skulle jag tro Gr. Anckarsvärd äfven uti ett annat afseende hafva icke så alldeles riktigt uppgjort sina beräkningar. Hr Grefven förklarar nemi. T9g:delar utaf Svenska folket önska, ja nära nog fordra det ifrågavar. representationsförslaget, enär förslaget blifvit godkändt af Hederv. BondeSt.
1 anledning af flottans förläggning i Carlskrona, ville nemligen Carl XI i granskapet hafva så många båtsmän som möjligt. Uti Kongl Instruktionen den 23 Augusti 1683 stadgades, bland annat, att till en båtsmans underhåll skall tagas 16, 17, 18 intill 20 dalers ränta. Detta är så att förstå, att hemmansegare, som hålla båtsman, skulle få på den hans hemman åsätta grundränta afräkna dessa 16 å 20 daler. En båtsmans underhåll ansågs den tiden (se 6 mom. af Förordningen den 27 April 1685) kosta 24 daler silfvermynt. En tunna råg skattades då till 3 daler, 1 lass hö till 1 daler. I andra provinser, der rotering egde rum, eller der hemman ålades hålla båtsmän utan minskning i i grundräntan, fick man, tro vi, i allmänhet under fredstider en båtsman på 4 å 6 hemman, d. v s. hvarje hemman belädes med ett ökadt onus af 4 å 6 daler silfvermynt för roteringen Enligt denna beräkning borde de till båtsmans-hållet indelade 875 mantal i Blekinge haft högst 220 båtsmän och betalt sin grundränta i penningar. Denna grundränta utgjorde 30,253 daler 12 öre 10 penningar silfvermynt och borde, enligt nu gällande stadganden, utgått, å 3 daler per Riksdaler Banko, med ej fullt 10,084 R:dr sistnämnde mynt. Men Blekinge fick för dessa hemman 1,500 båtsmän. Det vill säga att dessa nu hålla omkring 1,280 båtsmän, för att slippa 12 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M betala 10,084 R:dr Banko.
Och så på qvälln till krigsrådinnan vår löjtnant kom att dricka te, att dyrka tvänne mörka ögon, han sett i chapeau Boulanger. Nå, den gick men Och dessa ögon lär när skymningen der om hennes hjerta ej för löjtnant Vilhelm ödet ville nu, att Vilhelm dag, som skildrats ofvanför, Drottninggatan fram helt solo, vid ett strålande humör. han frågat, ute föll, arrestrum innehöll. På långt håll falkade han flickan, strök upp mustaschen, fermt och käckt — ah, hon var söt, den lilla ungen, uti sin nobelt enkla drägt! Om när fick när ej den krigiskt stränga minen, generalens hatt hon bar, för ett leende ge vika, i en löjtnants våld hon var. Så kom han närmare. En helsning, en vårdslöst elegant honnör för chapeau Boulanger vår löjtnant från andra sidan gatan gör. Och fröken Lilly lär h a hviskat ett litet varmt, förtroligt » ja » och tillagt: den der generalen — hans hatt, förstås — var bra att h a! Daniel » En härlig flicka! » var den tanke, som låg i hvarje manlig blick, der fröken Lilly, spanskt och säkert, på Drottninggatans asfalt gick. Hon böjde knappast på sitt hufvud, blott ögonfransen sänktes ned — förnäm och iskall som en drottning förbi på trottoarn hon skred. Fallström. och flickan, » som alltid springer och sqvallr a r ». Alla sådana anlag skola vi uppmärksamma och söka bortarbeta och alla goda ånga föräldrar anse sig, när barnen anlag skola vi omsorgsfullt taga vara på och leka, vara så god t som befriade söka utveckla. Jag skulle vilja påstå, att de föräldrar från all annan tillsyn öfver dem, än den att hindra dem under leken känna icke sina barn, som ej veta, hur de tillgripa förbjudna eller skadliga saker — uppträda i sina lekar och gent emot andra och stundom äfven från denna. Det måste barn. Man hör rätt ofta, att barn äro helt härvid medgifvas, att många föräldrar ä r o annorlunda, n ä r föräldrarna se dem, än när af omständigheterna tvungna att lemna sina de k o m m a för sig sjelfva.
Som liga studerande lika stor förmåga som de advokatföreningen i Turin. Men lagen tillen prinsessa hade man bäddat henne, i den manliga att tillägna sig juridiska kunskaper låter henne ej att föra sak. H o n har själf tagit iill orda för sina sträfvanden i ett ypdyrbaraste kista, i en tropisk blomsterprakt. och uppfatta rättsliga principer.^ Den norske läkaren bekostade allt. » Låt År 1874 fick Iowa en andra kvinnlig adperligt arbete » Kvinnors rätt till juridisk prakmig göra detta för barnet, den Guds ängeln, » vokat, mrs Foster. Hon studerade tillsamtik », och hennes uppfattning stödes af de mest bad han, och gråten stockade hans röst, den mans med sin man och hade sitt kontor i framstående jurister, så att man hyser hopp, starke, härdade mannens. samma hus som han. D e gingo sedan i komatt hon framdeles vinner sitt mål. Gripande var den lilla systerns affård från pani, Foster &amp; Foster, och ha ofta tillsamI Belgien hade Marie Popeliu afslutat sina Kristiania. I en tät krets trängdes klinikens mans vunnit mål inför rätta. Allt som alls juridiska studier vid universitetet i Bryssel och läkare och hela personal omkring den slutna skola i de Förenta staterna finnas 21 sakerhållit diplom samt inställde sig i december kistan, och prästen tackade i sitt tal, som förarfirmor, där man och hustru äro kom1889 inför appellrätten för att aflägga den afbröts af snyftningar, föräldrarne, tackade panjoner. föreskrifna sakförareeden. Generalprokuratorn Sverige, som skäukt sin dotter att sprida så Staten Illinois står jämte Iowa främst i van Schoor började med att komplimentera mycken glädje den korta tid, det förunnats ledet. Å r 1869 ansökte mrs Myra Bradwell henne för de lyckligt tilländabragta studierna dem att äga henne. om rätt att föra mål inför rätta, och statens och gick så öfver till att underrätta henne Liket fördes därefter ombord å » Albert högsta domstol afgjorde ansökan till hennes om, att — all hennes möda icke dess mindre Ehrensvärd », som fraktade detsamma till Lyseförmån. Hon hade då förut i 14 år idkat var spilld.
Den på alla punkter öfvervägande, ja öfverväldigande vokala rausikdyrkan i Sverige kan icke fritagas från att tynga på den svenska tonkonstens samvete. Men på samma gång som begreppet musik i Sverige väsentligen har blifvit inskränkt till sång, ha också, naturligt nog, de stora musikformerna, som i grund och botten äro in-8trumentala, blifvit inskränkta till smärre. Och denna reducerande inveckling (om man törs använda detta ord i motsats till utveckling) har regelbundet upprepats också i mindre enskildheter. Sängen har från hela dess stora stämningsomf&amp;ng krupit ihop till lyrisk sång, men detta begrepp, taget i mera inskränkt bemärkelse af lyrisk sång uppburen af öronsmekande, fast icke stora röstmedel. Och den svenska musikens parnass beherskas i följd deraf af upsaliensisk studentqvartettsång, utförd mycket vackert och vårdadt och med » söt » röst, helst utan accompagnement (? Men är detta icke väl små gudar, isynnerhet for en nation, som har sådana musikbetingelser som svenskarne? Men, det må våra vänner på andra sidan sundet bäst sjelfva afgöra. Här har jag endast i allmänhet velat påpeka det vokala herraväldet i den svenska musiken, ty man igenfinner lätt spåren deraf äfven i den svenska operans prestationer — denna opera som svenskarne sjelfva med en viss förkärlek, kanske utan att veta hur träffande, kalla » vår hp ' lska scen », under det talscenen, karakteristiskt nog, har för sig bibehållit benämningen » dramatiska teatern ». I få ord sagdt, det » spelas » ganska litet på den Stockholmska operasceneu, det dramatiska är der n: o 3; der fiunas mycket vackra, men enligt regeln icke synnerligen stora röster — hänsyn till styrkan kommer just som n: o 2; deremot kunna alla sjunga och sjunga utmärkt — sången, det kantabla är n: o 1. De undantag som finnas torde, såsom jag längre frara skall påpeka, snarare vara egnade att bekräfta den faststälda regeln. Derför är Arvid Ödmann likasom paradigmet på hvad svenskarne kräfva af operasång, och det hade verkligen varit stor synd om han icke hade kommit tillbaka till Stockholms-scenen igen.
Den med allmän eller enskild tjenstebefattning förenade förmånen af fri bostad beräknas till det belopp, som i årlig hyra inom samma ort vanligen erlägges för en bostad af enahanda antal lika beskaffade rum och lägenheter. Der tillfälle till sådan jemförelse saknas eller särskilda förhållanden förekomma, bestämmes nyssnämnda förmåns värde efter annan, enligt taxeringsmännens åsigt tillämplig beräkningsgrund. — Då embetsoch tjensteman, såsom bostäilshafvare, bör erlägga den för bostället belöpande bevillningsafgift, är han icke skyldig dessutom utgöra bevillning för sin förmån af fri bostad på samma ställe. § 19 De med embeten och tjenster eller andra befattningar förenade obestämda och till beloppet omvexlande inkomster taxeras enligt kända eller uppgifna förhållanden och med fästadt afseende å sådana tillfälliga omständigheter, som under sednaste tiden inverkat på dessa inkomsters belopp; börande derjemte såsom ledning för uppskattningen af dylika extra inkomster eller så kallade sportler, vid tillämpliga fall, följas den beräkningsgrund, som iakttagits vid bestämmandet af årlig ersättning åt innehafvare af likartad tjenst, då sådan dermed förut förenad inkomst upphört. § 20. I afseende på bevillningen för inkomst såsom fullmägtig eller ombud för andra personer tillämpas, der sådant sig göra låter, hvad rörande bevillning för löntagares till beloppet obestämda inkomster är stadgadt. § 21 Pension, årligt understöd, nådegåfva (gratifikation) och lifränta böra beräknas tilsammans med inkomst af arbete, rörelse, yrke eller tjenst. Uppskattning af inkomst genom räntebärande kapital samt andra här ofvan icte omförmälda tillgångar. § n. Sedan all annan beskattbar inkomst är beräknad, bor den enligt gälland! Bevillningsstadga beskattbara inkomsten af fruktbärande kapital bestämmas till hvad ta - 150 xeringsmännen på grund af egen kännedom samt alla meddelade elier eljest tillgängliga upplysningar anse denna inkomst verkligen vara, dervid å en redlig mans frivilliga uppgift angående sina inkomster alltid måste fästas synnerligt afseende.
Preste-Ståndet, som afslagit Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens ifrågavarande utlåtande, förklarade, att det icke kunde så beskalFade inbjudningar antaga. S. D. Föredrogs en i meddeladt protocolls-utdrag af den 9 dennes af Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln till Med-Stånden gjord inbjudning att instämma i det af Ridderskapet och Adeln den 7 dennes fattade beslut, hvarigenom Stats-Utskottets utlåtande, JN:o 241, blifvit bifallet, ulan annan förändring än att, uti de af Utskottet till framlida iagltagande vid ularrendering af kungsoch kungs-ladugårdav samt andra kronolägenheter, 816 Prot.-Utdrag, den i5 April 1845- hvilkas arrenden ingå till Stals-Verket, tillstyrkta föreskrifter, skulle uti 1 momentet framför orden ”ett minimum” införas orden ”vid hvarje auclionslillfälle” och 4 morn. erhålla följande lydelse: ”Derest förre hemmans-innehafvaren egendomen väl brukat, eger han eller, i händelse han med döden afgått, hans enka eller barn optionsrätt, eller rättighet att öfvertaga arrendet till maximi-summan. Begagnas icke optionsrätten, och ske flere anbud till maximi-summan, erhålle den arrendet, som derjemte bjuder högsta contanta städja för en gång. Preste-Ståndet, som bifallit Stats-Utskottets ifrågavarande utlåtande, N:o 241, vidblef sitt beslut och lade förutnämnde inbjudning till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Fortsattes föredragning af Banco-Utskottets utlåtande, N:o 44, öfver de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid betänkandet, N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens låne-rörelse m. m.: Härvid förekommo nedannämnde §§, enligt utlåtandet, N
Grefve Piper, Carl Claes. 187. Friherre Sture, Gustaf. 501. Herr Påhlman, Fullm. Herr Rothlieb, Axel. 642. Herr von Becker, Carl Johan, 814 Herr Gyllenhaal, Lars Herman. 1412. Herr Danckvardt, Carl; och 1505. Herr von Seth, Johan. Och befunnos efter valförrättningens slut, följande Herrar, genom de fleste rösterna hafva blifvit utsedde till: Ordinäre Ledamöter: N:o 78. Grefve Hård, Carl Gustaf, 137 röster. Friherre Leijonhjelm; Fullm. Friherre Ridderstolpe, Gustaf 102 d;o B'n 4 Augustii é, m. Suppleant tr: K:o 1722. Herr von Wulfschmidt; Fullm. Herr Elgenstjerna, Wilhelm, 9a röster. __ 1563- Herr Cederstråle; Fullm. Herr Kuylenstjerna, Eric Magnus, 83 d:o __ 36. Friherre Mörner af Tuns; Fullm. Grefve Posse, Claes Fredric, 85 d;o 775. Herr Mannerfelt, Fullm. Herr von Hohenhausen, Carl, 84 d:o 1867. Herr Stenfelt, Fullm. Grefve von Rosen, Axel, 84 d:o 3186. Herr von Wahrendorff, Ander» 83 d:o Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 9 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J, Lagerheim, D*n 5 Ji ugust ii /. tn, 1*7 Tisdagen den 5 Augustii» Plenum klockan 9 formiddagen. Upplästes det, sistledne gårdag inför Riksens Ständers Herrar Electorer, rörande valet af Riksens Ständers Justitieombudsman, hällne Protocoll, så lydande: År 1823 den 4 Augustii sammanträdde Riksens Höglofl.
Det synes mig vara ett slags inquisition att en Actor icke åger denria skyldighet, Angifvelsen skef merendels emelian fyra ögon och den tilltalade kan vål kånna att angifvaren har ondt uppsåt emot honom, men kan omöjeligen styrka, att hart genom angifvelse grundlagt åtalet samt år således urståndsatt att emot honom anföra bevisligt jåf, om han till vittne Framställe*. Jag tror således billigheten fordra, att Actor 1 sådane fall och då den tilltalade påstår någon af åberopade vittnen vara angifvare bör antingen visa att han sjelf varit i tillfälle att afveta den tilltalades förbrytelse eller ock namnge angifvaren, Hvad sluteligen beträffar frågan, huruvida Vårjemåls-ed i fylleri-mål år låmpelig, så har jag vål vid uppläsningen af LagUtksotteis utlåtande i denna del icke kunnat rått fatta Utskottets mening; men jag tror mig dock böra Upp-? lysa, att i Götha HofRått dylik Vårjemåls-ed, på goda skål och derföre att en drucken icke gerna kan bedöma sitt eget tillstånd, icke anses 8* ijen t JulH *. m, låmpelig eller ålågges. I öfrigt förenar jag mig nied Herr von Hohenhausen. Herr von Heijne, Georg: Jag Siskar visserligen icke i allmänhet arbifraira åtgärder eller straff; men jag kan icke hindra mig från att förklara, min öfvertygelse vara, att det brott, hvarom nu år fråga, låmpeligast tillhörer Landshöfdingarnes Domsrätt. I de flere Landsorter, jag besökt och äfven i HufvudStaden, har jag sett en betydlig skilnad i antalet af öfverlastade personer nu emot för 3o år sedan. Jag har tyckt mig finna att fvlleriet år minskadt, och att någon återgång deruti skett, genom fie stränga Författningar, sorn på de senare åren blifvit utfärdade.