Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lämpligast syntes emedlertid, att så väl ifrågavarande slags hemman, sorn andrä statens egendomar, hvilkas arrenden äro till serskilda ändamål anvisade, finge, i likhet med hvad för bostads-boställen blifvit föreslaget, öfverlåtas till vård af dem, till hvilkas aflöning de äro anslagna, enär, i händelse af deras förvaltning genom Statens embetsmän, ringare afkomst sannolikt vore att förvänta. Omförmäldte förslag skulle för de allmänna inrättningar, som hafva sig dylika arrenden till fri disposition anBih. tilt B. St. Brot. 1847 och 18*18. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 57 Baft. 4 Stati-Utskolleh Utlåtande, A:o 512. ordnade, medföra förlust, enär ersättningen komme att bestämmas efter nuvarande arrendebelopp och således den förhöjda afkastning, egendomarne under jordbrukets stigande utveckling skulle kunna lemna, icke komme dessa inrättningar till godo. Genom arrendenas upptagande lill redovisning lika med den vanliga kronouppbörden, i stället för att, såsom nu, under anordningslitel afTöras. skulle kronoräkenskaperna snarare invecklas än förenklas. Den genom arrendeafgifterne förorsakade tillökning i kronofogdarnes uppbörd och deraf ökad våda af balanser skulle jemväl medföra äfventyr för staten, hvilken, medan den öfvertose risken af arrendemedlens uppbärande, tillika iklädde sig ansvaret att hålla vederbörande ett emot berörde medel svarande kontant ersättningsbelopp oförminskadt tillhanda. Utskottet, hvars i berörde punkt afgifne yttrande blifvit bifallet af Borgareoch Bonde-stånden, har af de gjorde anmärkningarne icke hemtat anledning att samma yttrande frånträda.
O m vi försöka den estetiska metoden o c h uteslutande sysselsätta oss med de verk, som konsten frainbragt, kunna vi k o m m a att förstå d e m så pass m y c k e t som är nödvändigt för ett makligt o c h själfviskt tillfredsställande af vår smak o c h att älska dem på visst sätt, liksom artisten gör, som i sitt arbete vill draga fördel af att studera d e m; men denna metod skola vi hvarken finna grundlig eller ärlig. Den gör anspråk på att undersöka konstens träd, men frågar hvarken efter grenar, stam eller rot o c h alla de djupa mysterierna i lif o c h växt. D e n ena vägen leder oss endast till den ena sidan, den andra till den andra sidan, men den rätta synpunkten ligger mellan båda. Historien o m en viss period låter oss veta alla fakta om dess konst, men denna måste göras lefvande för oss genom illustrationer öfver konstverken, annars förblir den en clöd bokstaf för oss. Hvad veta vi o m grekisk konst, följa vi aldrig så noga dess uppkomst, utveckling o c h förfall genom de olika inflytanden, som danade den, om vi lära känna allt rörande dess sociala o c h politiska omgifning, spåra ' dess samband m e d nationens lif, kunna utantill förteckningen öfver grekiska skulptörer o c h konstverk o c h allt, som står att veta o m dem, såvida vi icke studera o c h älska förkroppsligandet af denna konst, som lämnats oss i behåll. — A andra sidan kunna vi blott vinna en m y c k e t ofullkomlig kunskap om någon konst, såvida vi ej förstå något o m de villkor, hvarunder den utvecklats; vår uppfattning skall inskränka sig till angenäma intryck och aldrig vinna den inblick, som är den stora konstens största lärdom. D e t högsta ideal en konstnär kan uppställa för sig är ett ödmjukt, pietetsfullt o c h troget återgif vande af naturen, på samma gång som han ger uttryck åt tingens högre o c h inre sanning. H a n får aldrig förakta verkligheten, men likväl aldrig nöja sig med den, såvida den icke antyder eller uppenbarar idealet. Han måste äga tålamod i att vinna insikt, renhet i syftemålet samt passion för att behandla sitt arbete m e d helig eld.
s ar ocks % en personlighet,] wing hvilken alltid en nppmarkstrm Bhiirarltrets samlar sig. Med en stor enkelhet i upptradandet, ett foredrug utan all yttre, poses; frambar hon sina genenla, ofta i hog grad origiuella, tanknr i tidens sporsrnbl. Genom sinu betydnnde ' nttalanden i kviunofrdgan, ej blott inom den del d e a f, som ntgor hennes hufvudfack, pedagogien, utan Bfven i hvad som ror den teoretiska siclau aE k ~ i n n o - rorelsen, har Lon komlnit att intaga en framslrjute~l plats i v9r kvinnoviirld. Att froken Sandstrijm ej iir ndgon entmiastisk lrvinnosaksifrare, ej lued obetingadt jnbcl hiilsur hvalje ny bana, som iippnas for kvinnan, utan besinningsfullt och oirartiskt dijnler sH \ - ii1 kvinuan sjalf solu llennes verlc, gor hennes ord Siunn mer tullgt viigandc. SB torde lronferensforedra,aet ha verkat L3de som ell hamsko och en sporre. Soin en hiimsko pb en alltfor optimistisk men som eu spome till uppfattning af k ~ i n n o a ~ b e t e t betydelse, a ytterlignro ntveckling och fullkomning; if de krafcer och mijjligheter hvnrmed kvinnan sitter inne. : ':: ':) - s) Kon-mer ntt i sin helllet infiiras i Dagny. Friiken Sandstroms foredrag koinmer langre fmm att i Dagny int ' ijrns. ffittills hade forhand1iag: untr foljt programets regel~ %tt~ fB1.01: och inslzranlrt sig till att i sfijredragsforin behandla de olilra fragorna.
Banco-Utskottets Förslag, pag. 116, (punkten 1), alt Räntan på de ifrån i83o års början utgående nja lån i Banco-Disconten och Lån-Contoiren skulle blifva, likasom före i8ti3 års Riksdags 6 procent för ät' räknadt; under förbehåll att, i uppgifvet fall, denna Ränta måtte kunna af BancoDiscont - Directionen , efter samråd med Banco-Fullmägtige, åter nedsättas för utgifvande nya Län från viss dag, dock icke under 5 procent, har blifvit föremål för anmärkningar från samtlige Riks-Slånden , hvarest blott några få synas hafva delat Utskottets mening härutinnan, Bet har blifvit åberopadt, till stöd för den nuvarande Femprocents-räntans bibehållande : att förmoner al detta slag, sedan de en gång, om också af misstag, blifvit medgifna , måste med yttersta varsamhet återtagas ; att nuvarande Discont-ränta , för aflägse boende , uppgår med expencer till fulla 6 procent; att Fondens otillräcklighet ej härledt sig från blotta ränte-nedsättningen; att ombyte afDiscont-Directionens Ledamöter, och af grundsattserna för utlåning, dertill hufvudsakligen medverkat, äfvensom inrättningen af ProvinceLånContoir, hvarigenom Fonderna blefvo delade och nya Låntagare tillkommo i pro - •J7. Banco-Utskottets Utlåtande IV.-o 82- vincerne; att, om också en eller annan inom hufvudstaden skulle hafva upptagit lån i Disconten för att ockra på den lindriga räntan, sådant dock visst icke vore förhållandet i landsorterna; att dylikt oskick i alla fall ej stöde att hämma genom en procents förhöjning , enär utlåningar mot 12 å i5 procent kunde blifva vinstgifvande äfven på en ränte-betalning af 6 procent; att, i händelse realisation beslutades, vore räntans höjande en oformlighet, emedan 6 procents lån derefter troligen ej skulle af någon begagnas, o. s« v. Utskottet har visserligen ej, uti de gjorda anmärkningarna, fått någon anledning betvifla rigtigheten af de åsigter , som legat lill grund för Utskottets förslag om
RörelseCapi tal i Pappersmynt tillika med något smått skiljemynt i silfver och kopparblandade tvåskillings-stycken, samt våra vanliga kopparslantar, t. ex inalles 30 Millioner Riksdaler, antages, förses med Ständernc-s garantie, och Konungens sanction, samt fastställes såsom bytesmedel och växelinvisning å den säljbara varumängden, g;o Att alla Riksgäldssedlar i följe häraf försvinna och förvandlas i BancoSed - Den 5 Maj, J07 lar efter det agio, som dem emellan förut är bestämdt. 4-'0 Att Banken och RiksgäldsContoiret förenas och simplifieras till ett enda Penningverk, sorn endast äger att utgifva och renovera sådana penning - sedlar och skiljemynt, samt hålla hand deröfver, att det bestämda RörelseCapitalet icke får öfver, skridas, utan bibehålies till sin numeraire heligt och orubbadt, 5:o Att fond för en RiksDiscont endast må hämtas och afsk iljas från samt inberäknas uti det rörelse-capital, som sålunda blifver bestämdt, för att med sina utlåningar, emot lindrig renta, bispringa jordbrukare och andra nyttiga näringsidkare; men handlande deremot, till något högre renta och kortare betalnings-termin; dock så, att ali intresse.behållning kommer Statsverket till goda och lörrnindskar Bevillningen . utan att hvarken 3 procents Sedlar eller Assignationer vidare måga i penningrörelsen inblandas, 6:0 Att Product - placatet upphäfves , och fri Utoch Införsel tillätes i alla Sjöstäder emot skälig tull-afgift. 7:o Att en fullkomlig Näringsfrihet stadgas, utan något monopoliskt privilegium för elen ena eller andra närings-idkaren. Den 5 Maj.
Drätsel-kommissionen förklarat sig vilja, å stadens vägnar, medgifva den ifrågavarande strandtomtens och sjöplatsens afslående till kronan med full äganderätt, antingen emot en köpesumma af 1,666 r:dr 32 sk. banko eller ock emot det att den nedanföre stora mynlhuset belägna kaj finge af staden of - 4 Staisceli Banko-Ulskoltens UtlåtandeN:a 34- vertagas, för att, jemte en tillämnad kaj nedanför den nja fängelsebyggnaden och rådhuset, till allmänhetens begagnande upplåtas* Utöfver köpeskillingen för den till ny lokal för myntoch kontrollverken inköpta egendom .. . 45,000: r:dr erfordrades, enligt af Öfverintendents-embetet godkände förslag, för verkställigheten af dessa verks flyttning till samma lokal, en kostnad af 50,000: — •—- eller tillsammans banko r:dr 95,U00: hvilket belopp, då derifrån afräknades den till afbetalning å förenämnde köpeskilling använda försäljningssumman fcr den mindre mynttomten ..
BancoUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, rörande väckt fråga om tillåtelse för Låntagare att aflemna sina räntebetalningar förBancolån, i närmaste Ränteri, eller till Kronofogdar i orterne. April P. 61, 211, 282. — i anledning af några från Bankens FiscalsEmbete väckte frågor, om ändring och undantag i några allmänna Lagar och Författningar, för betryggande af BancoVerkets säkerhet. Nov. P. 112, 442, 453. — angående ytterligare anstallter för sedelväxling i Landsorterne. Julii P. 54i. — angående förändring i betalningsgrunderne för det Bancolån, som till iståndsättande af Uddevalla Stads afbrända publika byggnader blifvit vid 1812 års Riksdag beviljadt. April P. 624. Nov. P. SyS, 446. — angående förlängning i tiden för återlösen af i Banken pantsatt silfver. April P. 624. Aug. P. i32, 197. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande publicitet af Bankens angelägenheter. April P. 624. Oct. P. i58, 164. — i anledning af väckt Motion, angående 43 anstalter lill befordrande af Norrskt mynts gångbarhet i Sverige. BancoUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocoIlsUtdrag, om präglande af en skådepenning i anledning af Hans Kongl. Höghet KronPrinsens förestående Biläger. Maji P. 261,279, 34o. — om tillökning dels i de för Bankens Casseurer bestådde missräknilöspenningar, och dels uti tvenne från längre tid tillbaka för extra befattningar anslagne arfvoden. Maji P. 261, 279, 34o. — om prägling af så kallade Jubel-Riksdaler. Aug. Aug. 2 A. P. 188, 260. — rörande förändringar i Bankens inre administration, dess sedlars utgifvande och beskaffenhet, m. m. Maji. P. 706, 715.
Genast skref Ridderstad ett poem, som så förtjuste kadetterne, att de beslöto dess tryckande, hvilket också skedde, så när som på sista kupletten, hvilken guvernören strök ut, ty det utstrukna var följande: Dock från den färden månget minne Måhända leker kring dig nu, Fäst dock vid örnen ej ditt sinne! Den klufven är af svärd itu; Men tänk på Lejonet som springer Alltjemnt utöfver strömmar tri, Och rita du med blodigt finger Den fjerde: Det skall Newa bli! Men trots censuren, var det just denna vers, som oupphörligen upprepades af kadetterna, och det till guvernörens och befälets stora förskräckelse. Guvernören, framlidne general Lefrén, fick strax en sömnlös natt och fick ännu flera, när Ridderstad, vår nye Körner, utom i en mängd kalendrar, äfven började skrifva i det fördömda Aftonbladet, och dertill på köpet med sina eldande »tidsrunor» helsade sjelfva julirevolutionen. Ändtligen lemnade Ridderstad Carlberg till vederbörandes stora glädje, en glädje dock af kort varaktighet, ty Wilhelm v. Braun var i farvattnet och högg uti just der Ridderstad slutade och den sista villan blef ej en bit bättre än den första. Återigen: ställning och rätning för det nya tidehvarfvet! Det var sprängsatsen N:o 2 för den gamla militära kastanden.» Tredje kapitlet. Huruledes Ridderstad kom att från skaldebanan, militärbanan och publicistbanan, äfven taga plats bland romanförfattarnes leder. Sedan vi i anförda ungdomsfriska målning följt styckets hjelte på hans ungdomsfärd, och dessförinnan sett honom uppträda vid Aganippens gyllene högtidsdag, så är det nu tid att komma till fullbordan af det löfte, som då blef uttaladt. Det var året 1846 mot hösten. Men ännu en gång gör jag halt, emedan det förekommer mig som om jag vid den omtalade Björköhögtiden tagit Ridderstad nog mycket för mig sjelf. Sanningen är emellertid, att en med honom synnerligen beslägtad qvinnooch skaldeanda blef för honom en högeligen intressant bekantskap, ehuru af kortare varaktighet.
— Så här lyder det rätta: » Minst ett hälft år före en skottdag utser man sitt föremål, som helst bör vara en äldre, något intorkad ungkarl eller, i brist däraf, en välgödd änkling. I ett portativt is-skåp efter egen konstruktion hänger man in sina medförda » allvarliga afsikter », så att de ej för tidigt blifva utsatta för dagsljuset. Ar man nu väl installerad som husföreståndarinna, eldar man försiktigt i hemtrefnadens ugn, så att en behaglig husvärme ujjpstår. Under tiden fylles ungkarlen eller änklingen med mångahanda goda saker, efter smak, råd och lägenhet, samt hålles vid jämn temperatur medels hela strumpor och pålitliga skjortknappar. Är han nu någorlunda preparerad, vändes och vrides han varsamt och jämnt öfver sakta eld, tills hans hjärta kännes så mört, att det tidtals simmar i sitt eget spad, något som snart märkes af hvarje erfaren hushållerska. På en sådan stund — • den plägar mest inträffa efter en g o d middag på tu man hand, och härtill kan man ju, för att göra smaken mera pikant, välja skottdagen, — tager man till kaffet likör, — icke munk för all del! — och sina nu uppvärmda » hederliga afsikter », hvilka han då, genom en behändig servering, tager för att vara sina egna. Detta senare är ett af de främsta villkoren för att träffa målet. » Öfversättande den erfarna kvinnans kökssymbolik på min jägarelatin, sade jag till mig själf: Kära du, när man först börjar hoppas på skottdagens lyckträff, så bör man vara en nog erfaren jägarinna att ej lägga an på högt flygande unga karlar med hjärtat på rätta stället, utan sikta stadigt på sådana, som uppnått den ålder, då hjärtat glidit ned i magen, hvilken senare där då skall tagas korn på! Och så valde jag mig för sex månader sedan — icke mera en spinkig skottafla, utan en solid skottkärra, på hvilken jag snart hoppas blifva skjuten in i äktenskapets lustgård.
Tunnor och af öfverskottet underhålla eller rättare lifnära sig och en talrik tamille, slutligen i ett Rand, der, i händelse några rrnga producter skulle vära att afyttra, de måste föras jo, 30 till och med 40 mil till närmaste Sjöstad, hvarigenom vinsten blir under den långa vägen fram och åter förtärd; i ett sådant Rand blifva Rotehållarne genom nämnde förhållande snart oförmögne att städja och löna sina Soldater, Må det tillåtas oss, att fästa Häglof!. Riksens Ständers uppmärksamhet dessutom på den omständigheten, att uti Jemtland finnes blott omkring 8400 mantalsskrifne manspersoner, hvaraf 1150 man till Regementet måste utgöras, oberäknadt Gonscriptionen; Vid betraktandet af 4 2 40 StutsUtskottets Betäniandeni hvilken obetydliga Folkmängd och likväl strän» ga Rotering, tyngden att bära den lätteligen märkes och ojemförligheten med förhållandet 1 andra Rapdskaper ligger i öppen dag. Då nu mera genom den lyckliga förening gen, hvilken Flans Kongl. Höghet Kron-Pria* sens vishet och kraftiga steg beredt emellan Sverige och Norrige, ail gränseskillnad i mili» tairiskt afseende upphört och någon bevakning icke kan vara af noden, synes ock ofvanberor<de Contract genom omständigheterne vara upp» hafvet. Det torde vara onödigt att vidare ina» la det missöde, Jemtlands Inbyggare framför an» dra likar i Rikets öfrige Provineer lida. Den» ha tafla är bedröflig, men den är iikväl sann,! ©ch, vi förmoda, äfven känd. Menskligheten höjer sin röst för den billiga förväntan, Jemt» lands Innevånare göra sig, att afseende mått© fästas på deras genom gamla händelsers nödvändighet åbragte lidande och vanlottade belägenhet. Riksens Högloft. Ständer hafva i förra tider haft ett ömt afseende på Jemtlands Innevånares tillstånd och de smickra sig äfven nu desse senare med den förhoppning, att en så* dan åtanka å nyo matte upplifvas, samt att Riksens Höglofl.
— Götheborgs dito ... Elfsborgs dito Skaraborgs dito ... Nerikes dito Vermlands dito — Vestmanlands dito Kopparbergs dito Gefleborgs dito — Vesternorrlands dito — Jemtlands dito — Vesterbottens dito _ Norrbottens dito . , . S.T Penningar, utom tillökning för Spanmålen under Lönerne, da Riksmarkeeången dfverskjuter 6 Rtdr per Tunna 2,056,960. Indelte Räntor, med Kronovärde4,»,09 R:dr, .. 200,645- Indelt Spanmål 2,5g5 “Tunnor 12,975. Oindelt Spanmål 58o Dito ■ . 2,900-3^3 ,480. Summa Banco. Indelt. Oindelt. Summa. Mätt. Markegång på Förslag å 5 R;dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R;dr Tunnan. Mått. Värde å 5 R:dr Tunnan. Markegång på Förslag. Artilleric-Staben 15 __ .G 1,146 _ Kgl. Andra dito 22 £ (j Kgl. Svea Artilleric-Regemente ... 9,844 Kgl. Götha dito 337,600 46 G Kgl. Vendes dito \ Cavallerieoch Arli/lerie-hiistars remonteringj skoning m. m Artillerie-hästars underhäll af Rusthållare vid afsutne Caval/eriet Fouragering för värf vade Cavalleriets och Artilleriets hästar 30,675 3a 126,077 —_ S:r 768,072 lo G 30,9111 — ! Litt. D. Spa timål. Stimma Banco. ladeli. Oindelt. Summa. Matt. Markegång på Förslag å 5 R:dr Tunnan. Mått. I Värde å 5 R:d» Tunnan. Mått. Värde å 5 R;dr Tunnan. St.
Hvad angår den gjorda anmärkningen, alt genom meddelande af den sökte förlängningen i arrendet Rikets Ständer skulle gå kommande Ständers pröfningsrätt i för väg, får Utskottet erinra, alt arrendet å Lunda hemman, likasom flere andra arrenden, i fråga hvarom Utskottet afgifvifc utlåtanden, tilländagår vid 1846 års midfasta och att, enligt gällande författningar, auction för hemmanets utarrenderande å nyo bör anställas i början af år 1845; hvadan och då liden för nästa lagtima Riksdag är bestämd till den 14 Januari 1845, det icke är sannolikt, alt Lannges ansökning om bibehållande af arrendet kan, förr än liden för arrende-autionen inträffar, hinna af Rikets då sammanträdande Ständer afgöras och deras beslut dessutom gifvas Kongl. Majit i underdånighet tillkänna. Som arrendatorn Lannge icke närmare uppgifvit de grunder, enligt hvilka det af honom sökte skatteköp af Lunda hemman skulle för sig gå, har Utskottet, lika med Kongl. Kammar-Coliegium, funnit sig sakna anledning att till ansökningen i denna del tillstyrka Rikets Ständers bifall. Beträffande frågan om prolongalionen af arrendet, har Kongl. Kammar-Collegium anfört, alt, sedan Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 28 October 1828, i öfverensstämmelse med hvad Rikets då församlade Ständer medgifvit, beviljat dåvarande arrendatorn af Lunda hemman, Enkan M. Bih. till R. St. Walz en årlig nedsättning i arrendet af 3o tunnor spantnål intill nästpåföljande Riksdag, hade den sedermera genom Kongl. Collegii Transportresolution den 2 Maj 1826 antagne arrendatorn JS. H.
Eländet och nöden erfaras ofta af dessa i dubbelt mått, emedan deras viljekraft, spänstighét och styrka slappats genom en veklig uppfostran. Många af de förmögnares söner och döttrar hafva under sådana förhållanden tvingats in på brottets väg just därför, att de saknat det ekonomiska stöd, de från barndomen varit vana vid. Hade de haft aldrig så litet att bygga sina förhoppningar uppå: en liten årlig utbetalning från en lifränteanslalt, en pension att vänta sig, som i framtiden kunnat trygga deras ålderdom, så kanske de kunnat hålla sig uppe. Men man vet, huru det går, när hoppet är ute och nöden står för dörren. Välmaktsdagarnes hederskänsla viker då lätt för frestelsens röst. Viktigt är därför, att den som befinner sig i tryggad ekonomisk ställning i rätt tid ser sig om efter ett medel att bevara en sådan äfven åt sina barn. Ett godt sådant äro lifränteanstalterna. Dessa hafva emellertid sin stora betydelse icke endast för de rika. Äfven mindre bemedlade af alla klasser och åldrar kunna skande illusoriskt intryck af en verklig bal om bord, hvilket ytterligare förhöjes af det manskap i uniform från k. flottan, som ock blir tillstädes. Kungl. operan. Ett godt grepp af k. operans dra Och inom denna pikanta ram komma en hel maliska afdelning synes det hafva varit att upp " serie roande och lysande upptåg och skämtsamma taga Ludvig Holbergs odödliga komedi » Jäppe på öfverraskningar alt » gå af stapeln ». När » linien passeras », väntar man sig särskildt något extra berget » eller » Den förvandlade bonden ». Och den Jäppe, som här framställes af hr HOLMQUIST, befint i den vägen — men vi äro strängeligen ålagda att icke skvallra allt för mycket ur skolan, för att höfver näppeligen stå tillbaka för någon af hans föregångare. Uppgiften är för hr H. betydligt vansknågot litet spelrum må lämnas öfrigt åt den kända ligare, då han j u har att återgifva rollen på svenälskvärda kvinnliga nyfikenheten.
Ehuru jag har ön skat, alt Herr Grefve af Wetterstedt i sitt förslag nyttjat andra ordalag, hvarigenom bestämdare uttrycktes att Ridderskapet och Adelil instämmer i de öfrige Ståndens beslut, så förmodar jag, all Grefven icke vill medgifva en sådan ändring af förslaget, 234 Den ii Febru ar i i f. m. utan vidhåller begagnandet af termen låta bero. Men just derföre finnér jag högst nödvändigt, alt, tillika med detta öfverlåtande åt de öfrige Stånden att besluta om saken, man jemväl intager sjelfva den beslutade dagen, eller den i5 Januari i835, om hvilken man dock i sjelfva verket förenar sig med de öfrige Stånden. Genom en så mycket som möjligt öppen framställning af den inconsequens man begår, liopnas jag, att man förr eller senare skall få orsak att ångra de segrar man nu sökt frambringa, öfvertygad att nederlagen i framliden blifva lika många, som de segrar majoriteten nu så tryggt påräknar. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag vill icke vidröra hvar ken segrarne eller nederlagen, om hvilka ingen på förhand kan vara säker; jag vill blott förklara Grefve Horn min förbindelse för de ordalag, hvarmed han vill förbättra mitt förslag. Men den värde Ledamoten torde likväl förlåta, om jag söker bibehålla de ordalag, hvari jag framställt förslaget. Då protocollsutdragen om de öfrige Ståndens beslut här blifvit uppläste, lär förmodligen ingen, som går att afgifva sin röst, vara i villrådighet om den dag, som af de öfrige Stånden blifvit bestämd; och jag tror således dagens införande i contra-propositionen icke vara af något behof påkalladt, samt hemställer ånyo, att Den ii F e b r u a r i i f. ni. 235 propositionen må blifva sådan jag begärt den, eller att Ridderskapet och Adeln vid de öfrige Ståndens i detta ämne fattade beslut för dess del låter bero. Herr Cederschjöld: