Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— » Bodde » — det var ej sant — » hade bott » — det var sannare, ty han var ju död nu, den gamle ryssen, som förtjänade sitt o c h dotterdotterns uppehälle genom att spela en blygsam sekundfiol i en teaterorkester, — d ö d för en månad sen. H o n ägnade sig också åt musiken, spelade fiol o c h gick på musikkonservatoriet. M e n hvad skulle det väl nu bli af henne, stackars flicka, ensam s o m h o n var i världen? Herr Birger tänkte på hennes svarta ögon, suckade o c h slog sig ned vid sitt nötta träbord. Han skulle göra en öfversättning. M e d den måste han hålla på hela natten. Det var väl bäst, att han först s o m sist tog ned lampan till husvärdinnan för att få den påfylld. Värdinnan var ej inne. Herr Birger sökte själf reda på fotgenflaskan; när han fyllt lampan, gick han u p p igen till sitt rum. På öfversta trappsteget höll han på att snafva öfver något. — » Fröken Tatjana! H v a d gör ni här? — » Tvänne djupsvarta ögon sågo upp mot honom. » Ingenting » — svarades det entonigt. » Men hvarför går ni ej dit in till er! » » Till mig! » Det låg en hel värld af hopplöshet i de två orden. » Ja, dit in, där ni bor, fröken Tatjana. » » Där jag b o r! Se efter, får ni se, o m jag b o r där. » H o n såg trotsig ut i halfskymningen. Pannan lyste bred o c h hvit. Herr Birger höjde lampan. H a n såg en stor messingsskylt, s o m ej suttit där i går. » Andersson — skyltmålare. » Och ut i den tysta trappan hörde han nu tydligt knakandet af gungande vaggmedar o c h en kvinnoröst, som sjöng i släpig t o n: » Sofi Sof! liten sparf! Fattig, värnlös liten sparf. » Herr Birger sänkte lampan. Dess sken föll på en liten blanknött fiollåda och ett blått knyte där bredvid. » Men hur. hur. hvad skall det nu bli? » » Jag vet i n t e.
Direktionen redan haft äran anmäla, hurusom för den del af de genom ofvanberörde inbrott bortstulne medel, hvilken tillhörde Riddarhus-kassan och utgjordes af räntebärande obligationer, som å tillsammans 5,700 R:dr B:ko voro af Smålands och Hallands Hypotheksförening utgifne, ersättning vunnits derigenom, att obligationerne, sedan de varit såsom bortstulne efterlyste och uppsagde till inlösen, utan att i anledning deraf företes, blifvit af Hypotheksföreningens Direktion inlöste; men för återstoden af de stulne medlen, hvilken tillhörde Jungfru-stifts-kassan och bestod af Riks-Bankens sedlar å tillsammans 3,066 R:dr 32 sk. B:ko bar, till följd af Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga Dom samt enär intet af de stulna medlen kunnat tillrättafås, och bland de personer, som föröfvat stölden, f. d. Akaren Lilja, Qvinspersonen Boman, Handlanden Wahlström och Enkan Pettersson, såväl Lilja som Boman och Pettersson saknat all tillgång till det stulna godsets återgäldande, någon annan ersättning ej kunnat erhållas än en summa af 493 R:dr 24 sk. B:ko, som influtit såsom Stifts-Kassan tillkommande utdelning i Wahlströms till konkurs upplåtne bo, hvadan återstående beloppet af Stifts-Kassans förlust uppgår till 2,573 R:dr 8 sk. Banko. Vid sådant förhållande och då det synes obilligt att denna förlust drabbar Jungfru-stifts-kassan, som till stor del blifvit bildad genom af enskilde personer erlagde afgifter, med beräkning 12 af något understöd vid en icke alltför långt framskriden ålder för ogifta, merändels behöfvande, Adliga fruntimmer samt den så kallade reparationsfonden, såsom samlad medelst Kidd. och Adelns allmänna bidrag, kan utan förnärmande af någons rätt af Högloft. Ståndet disponeras, anser
Hvem har jag den äran...? SARA (niger djupt). 154 GREFVINNAN. SARA. Jag är öfverste Melchers fru. Åh, herre Gud, så rart besök! (afsides) Hvad kan hon vilja mej? (sätter fram en stol.) Jag är här i största hemlighet, för att få några upplysningar af er, fru Berthel. Om er man således några minuter håller min kammarjungfru sällskap dernere, så kunde vi lutan vittnen få talas vid. Mathias lilla, du hör grefvinnans befallning. BERTHEL (lyser kring sig med lyktan). SARA. GREFVINNAN. Ja, derför går jag ock. Här ä' väl ingen, som har glömt sig qvar af gästerna här i rummet? SARA (något häpen). Åh gubevars då. Här finns ingen katt i rummet. Ja, det är inte kattorna just jag söker. BERTHEL (i det han går ut). TREDJE SCENEN. ARON. GREFVINNAN. SARA. Sedan RUDOLF. SARA (fjäsande). Jag ä' riktigt nyfiken att få veta... Fru Berthel, jag har några vigtiga ord att säga er, Här ä' väl ingen, som kan lyssna på oss, ty GREFVINNAN. 155 hvad jag ämnar fråga, måste bli en hemlighet oss emellan. Nej gubevars för lyssnare, nådig grefvinna! Men tyst, det går någon i trappan. (Man hör steg. Sara går till dörren, för sig:) Dörren får stå på glänt, i fall Aron vill ut. (Högt) Åh nej, det är bara den der hemlighetsfulla sjökaptenen, som kommer hem. (Sakta) Tänk om hon visste hvad jag vet om den mannen. (Högt) Kanske kan jag gissa till nådig grefvinnans ärende? Det är väl ändå lite fråga om den der sjökapten? (ler listigt.) Jag känner ingen sjökapten, och söker ingen. Hvad jag har att fråga, rör deremot er ganska nära. Se här, ser ni denna börs, den innehåller dukater. (visar Sara en börs.)
Det synes fastmera hafva härvid fästat så uteslutande afseende endast å de orter, denna stambana skulle genomgå och på sin höjd deras aldra närmaste omgifning, att densamma, åtminstone under första utsprånget. från hufvudstaden på en sträckning af 8 å 10 mils längd, endast eller hufvudsakligen komme att Bih. till E. St. Prot. 1862 $ 1863. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 1 Höft. 10 74 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 87. gagna de delar af Upland och Westmanland, hvilka i Mälarens derintill liggande många segelleder redan ega goda och mägtiga kommunikationsmedel, hvarmed åtminstone ingen längre jernväg kan täfla. I detta hänseende har Utskottets majoritet till och med gått så långt, att detsamma i frågan om en norra stambana här i landet ej ens ansett nödigt nämna Norrland, ännu mindre fästa ringaste afseende å dess rättmätiga anspråk att just genom denna bana erhålla någon delaktighet af det nyttiga, men kostsamma stambanesystemet, samt såmedelst vinna gagn och behöflig lättnad i sina långa och svåra kommunikationer med de delar af riket, hvilka för detsamma äro af synnerlig vigt i mångfaldiga afseenden. Med förbiseende af detta ändamål, som borde ega ett afgöraade inflytande på bestämmandet af norra stambanans fosterländska och naturliga rigtning, synes Utskottet tvärtom hafva så helt och hållet fördjupat sig uti de, närmast Stockholm belägna, orternas strider om företrädesrätten till denna jernväg, att det ansett sig böra genom ett förmedlingsförslag, som förut icke lyckats ådraga sig någon uppmärksamhet och hvarigenom ingendera parten torde kunna tillfresställas, söka uppfylla sinsemellan alldeles stridiga anspråk och derföre tilldelat dem förslagsvis hvar sin bit jernväg i olika rigtningar och väderstreck, men derigenom tillika råkat sönderplocka och stycka norra stambanan i dess första utsprång från hufvudstaden uti flera kortare ortbanor.
Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets den 26 sisth November under N:o 244 afgifne, samt den 29 i berörde månad pä bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeidte Betänkande , angående skydd för Taxeringsman; fann Ridderskapet och Adeln, att , enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsosh Bevillnings-Utdtottens den 28 sisth November under N:o 631 afgifne, samt den 1 dennes på bordet lagde, Utlåtande, olver gjor-. Den 4 December e. m. 357 de anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande , om Tidningars förseende med Chartre-Sigillatae-Stämpel 3 fann Kidderskapet och Adeln, att, enär förstnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 28 sistl. November under N:o 6$2 afgifne , S2mt den i dennes på bordet lagde, Memorial, med Förslag till ändring i tiden för afslutande af Summariske Räkningarne öfr ver uppbörden af Riksgälds-Contoirets medel ni. m. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsBancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens ej mindre den 25 sistl. October under N:o 575 afgifne, samt den 3 derpåiöljde November eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande , rörande anslaget för Strömrensningar, samt åtskilige dermed gemenskap egande motioner ; än ock den 28 sistl. November under N:o 633 meddeldte , samt den 1 dennes på bordet lagde , Utlåtande , öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att förstnämnde
Utskottet tror sig hafva emellan de stridiga åsigterne i denna Punct tagit en medelväg uti dess förra förslag, vid hvilket Utskottet således anser sig böra förblifva. l5:o Vid Slaten för Andra Lifgardes Regementet, som med Svea LifGarde är lika aflönt, gäller allt detsamma, sorn i nästföregående Punct är anfördt. 16:0 För Wermelands Falt Jaga r eli c geni e ute hafva, hos H. R. o. A., H:r Ribbing, A. och hos TI. BondeStändet Casper TVijkilian och Eric Carlsson fran Upsala Län m. fl. bestridt den af Utskottet föreslagne Lönetillökningen; anförande Herr Ribbing: att Utskottet i detta afseende upptagit och godkänt ett förslag, som vore stridande emot den K. Propositionen och af ingen Riksdagsman blifvit väckt; att K. Propositionen åsyftade Löneförhöjning egentligen för StabsCapitainerne, men Utskottets förslag deremot en disposition af de^ förhöjda Anslaget, som hufvudsakligen kömöte Rege - Betänkanden, ]\r:o 23g. 137 mentsOfficerarne till godo, hvarjemte Utskottet upptagit 5oo Il:dr till Musiken, hvartill K. Propositionen ej gifvit någon anledning, — samt Casper Wijkman.- att någon Löneförhöjning ej erfordrades, emedan CompagnieChefs-lönerne vid denna Corps voro mycket förmonliga genom ett aldeles ovanligt fördelaktigt PassevolanceContract å Beklädnaden. Utskottet får härvid upplysa, att K. M:t hade i Nåder föreslagit Lön för RegementsChefen till — Andre Dito 1000. StubsCapitainerne hvardera 400> hvaremot Utskottets förslag upptager för liegementsGhefeu Il:dr 1,488: 16. — Förste Majoren 7Öo. Andre Dito . 700. StabsCapitainerne hvardera .
Å. 227. VIII. U. 56. A. 164. —- N:o 79. i fråga om godtgörelse till Bruksförvaltaren vid Tumba för införande derstädes af sättet att från skäf befria ohäcklad hampa och lin m. m. VII. B. 190. A. 229. — N:o 80. öfver en af Bankens tjenstemän gjord ansökning om ersättning för förlorad inkomst, genom inställandet af tillverkningen och utgifningen från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar. VII. B. 173. A. 182. U. 322. VIII. A. 127. — N:o 81. i anledning af erhållen ålerremiss af Utlåtandet N:o 64. VII. B. 173. A. 187. — N:o 82. med förslag lill vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-reglemente. VII. B. 173. A. 187. — N:o 83. i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 66. VII. B. 173. A. 187. E. 371. A. 373. ( 23 ) Banko-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 84. i anledning af väckt motion om tillökning i fonden för belåning af publika papper. VII. B. 190. A. 229. — N:o 85. öfver väckt motion om uppdrag åt Banko-styrelsen att inköpa silfver för en viss del af den årliga bankovinsten m. m, VII. B. 190. A. 230. — N:o 86. i anledning af väckt motion, angående präglande af kopparskiljemynt å 4 skillingar b:ko valör. VII. B. 190. A. 230. VIII. E. 167.
Nog är den tiden bättre använd, än om vi uteslutande draga igenom alla möjliga och omöjliga » mondäna kompositioner », hvilkas egentliga innehåll vi kanske blott delvis fatta och barnaörat ännu mindre. Hela folk hafva hänförts af våra vemodiga, enkla och därför storslagna folkvisor. Skola då ej våra barn, som vi unna det bästa, få lära att sjunga och älska de sånger vi ärft. Låt » Du gamla, du friska » förklara fjällens skönhet och » Neckens polska » kustbygdens stämning, och det skall bli ynglingen och mön omöjligt att förakta » det gamla Sverige ». Hvad gör det, om vår stämma ej är skolad och klar? De små skola dock snart öfverrösta henne, när ögonen få en högre glans, kinderna varmare färg och » Kung Karl den unga hjälte » dånar genom rummet. Där frihet och fosterland äro förlorade, där de tunga längtande stroferna bryta sig väg ur harmsna, förtryckta bröst, där äro folkvisorna odödliga toner. Själfva vaggvisan, som är en suck öfver fosterjorden, blir där gossens älsklingssång och följer honom genom lifvet. Hvad den sången innebär eldar och adlar mannen. Att välja leksaker, som utveckla naturanlag och förmögenheter, är ju vårt syfte, och numera finns i sanning nog att välja på i den vä- gen. Det gäller här att välja med urskilning. Det är ej skäl att öfverhopa gossen med tennsoldater, sablar, gevär, trummor och trumpeter som i pickelhufvornas land, men ett bör han känna och omsluta med den lilla knubbiga handen — svenska flaggan. Hon bör pryda julgranens topp, och det bör vara den något äldre gossens värf i hemmet att hissa flaggan, när så skall ske. Då skall han själfmant känna vördnad för symbolen. Det finns ett land, ett underkufvadt land, där mången moder lär sonen bedja: » Gud signe gamle Dannebrog », och när det någon gång händer, att gossen får se honom svaja fritt och stolt, kan han ej återhålla heta tårar.
Kungörelsen den 27 Oktober 1812, påföljande år en pensions-kassa för blesseradt beväringsmanskap och afskedade båtsmän inom nämnde län blifvit, medelst bidrag af länets innevånare, inrättad, och hvilken inrättning dels utvidgades, dels fastställdes genom Kongl. Brefven denj 23 Mars och 30 November 1813; utgörande pensions-kassans fond den lista Oktober sistnämnde år, då inrättningens verksamhet tog sin början, 14,879 r:dr 12 sk. banko, hvaraf räntan skulle användas til! pensioner åt blesserade beväringskarlar och vidare understöd åt med pension af amiralitets-krigsmanskassan afskedade båtsmän, för hvilka sednare pensions-beloppet af länets pensionskassa skulle blifva lika med det, som tillerkändes den afskedade utaf amiralitets-krigsmanskassan. Så väl i anseende dertill, att de afskedades antal i början icke var särdeles stort, som ock i följd af kapitalets tillökning genom tillagde räntor, hade ifrågavarande pensionskassa så tillvuxit, att den var tillräcklig att dels lemna pension till do afskedade båtsmän, som till erhållande deraf sig anmälde, dels understödja deras efterlemnade enkor och barn ; men genom oredlig förvaltning hade landträntmästaren E. G. Harlin åsamkat sig en balans till nämnde kassa af icke mindre än 6,308 r:dr 19 sk. 10 rst. banko, hvaraf följden blef, att pensionärernes antal, i mån af afgång, måste minskas och att flere pensioner till de dertill berättigade icke kunnat på nära tio år utdelas, förr än år 1850, då, till följd dels utaf afgång, dels deråt, att Landssekreteraren, Landskamereraren och Landträntmästaren, till förmån för de pensionsberättigade båtsmännen, afsagt sig deras för kassans förvaltning tillkommande arfvoden, sex nya pensioner kunnat utdelas.
På gruud häraf får Utskottet, som icke anser någon föreskrift utöf - Lng-V t skottets Bit. Nio 70. 5 ver hvad Lagen 1111 innehåller, angående sättet och ordningen för fnrmyndaies inkallande, eller om lönnen för klander, vara, på sätt Petter Persson förmenat, påkallad af behofvet, i så måtto biträda motioneine, som Utskottet vördsamt föreslår: dets att 1 $. i 2.3 Cap. Ärfda-Balken mätte erhålla följande förändrade lydelse: Förmyndare skall, för hvarje är, af sluta räkning öfver allt det han om händer häfverj att deraf inses må, huru han den omyndiges egendom förvaltat, sif den räkning gifve förmyndaren , vid hvart års slut, den omyndiges närmaste fränder del, om sä fordras; Och vare förmyndaren änaä skyldig, att hvart 3:dje är till Rätten inlemna sin redovisning uti tvänne lika lydande räkningar, samt jemväl tvä fällt de bevis, som dertill höra, och således äfven derom, huru egendomen blifvit fruktbar gjord, samt 'hvad säkerhet för atlanta penningar tagen är. Rätten förordna dä, att den ena räkningen, med tillhörande bevis, skall, genom förmyndarens föranstaltande, tillställas den omyndiges närmaste Jränder, pä det de den öf verse må. Aro ej Jeander, eller vilja de st g det ej åtaga, eller prof vas omständigheterna annars så föranleda, ege Rätten utställa handlingarne till granskning aj Gode Män, en eller flere, som Rätten härtill utser. hnnes det emot den räkning något alt påminna; dä bör Rätten tillse, att den omyndige rätt sker. Ar omyndig till de är kommen, att han sjelf kan finna, att förmyndaren ej väl dess egendom förvaltar, stämde ock honom fritt, det hos Rätten att angif va och sin sak utföra; dels ock att serskildt stadgas mätte:
Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 18 sisth December under N:o 2 aflåtne, och den a3 i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Förslag till ändrad redaclion af en period i 24 §. Riksdagsordningen. Herr Crusenstolpe,Magnus Jacob: Mången har tyckt sig finna, att ConstitutionsUtskottet icke med tillräcklig skarpsinnighet och consequence behandlat ifrågavarande ämne. Utskottet har, i afseende på det af Kongl. Majit föreslagna tillägg i 24 §. Riksdagsordningen rörande tillsättningen af Ståudens och Utskottens Betjening, yttratt 172 Den 9 Januari!. att Utskottet, under erkännande af den visa omsorg, hvarmed Kongl. Mnj:t åt Dess samtycke till Rikets Ständers framställning i ämnet vid sista Riksdag gifvit en sträng constilutionel form, trott sig böra enkelt tillstyrka förslagets antagande i Grundlagsenlig form vid nästa Riksdag. Det torde vara nödigt tillse, huru nämnde §. i Riksdagsordningen nu lyder. Den börjar så här: ”Uti hvart Ständ skall vara en Secreterare, som der före Protocollen och an”svare för vården af ingifne handlingar; ”hos Ridderskapet och Adeln Riddarhus”Sekreteraren; hos Preste-och BorgareStån”den de personer, hvarom de sjelfve öfverenskomma; samt hos BondeStåndet en ”skicklig, lagfaren och i Landthushållnin”gen kunnig Man af Ofrälse Stånd, den ”Konungen dertill förordne." Längre ned i §. heter det vidare: ”Till nämnde Betjening räknas: hos Ridderskapet och Adeln ”fyra Canzlister; i PresteStåndet en Nota”rie och två Canzlister; i BorgareStåndet ”sammaledes; och i BondeStåndet två Notarier och fyra Canzlister.
Härifrån begaf hon sig ändtligen öfver Köpenhamn till Stockholm, där hon nu ville slå sig ner för att låta resultatet af sina studier komma fosterlandet till godo. I en vid Saltsjöbaden inköpt villa upprättade hon ett sanatorium, där ett stärkande klimat i förening med ett naturenligt lefnadssätt bidragit att återställa hälsan hos mången nervsvag och öfveransträngd sjukling. 1897 yår tröst att ge åt den som bittrast lider, Åt den, som svagast vacklar, ge vär arm, Och balsam bringa, där det djupast svider, I faderlösas och i änkors barm! B. E. Malmström. På bekostnad af en tacksam patient har frö- ken Smitt nu emellertid afrest till de af kriget hemsökta orterna för att bringa hjälp åt sårade och sjuka i fält. Att såso ?n dotter, syster, moder, maka, ett kärlekssolsken sprida i sitt hem, att för de älskade sig själf försaka och ge sig ut i villig tjänst för dem. Att barnahjärtan till den Herren leda, som själf de späda tog uti sin famn, k v i n n a n s " rättigheter ". är en dagens fråga vet hoar och en, som följer bereda att lof va barnsligt gladt hans helga namn. yC / tt kvinnofrågan och deras tunga tidigt ren med sin Ja, hon har rättighet att stilla verka för Herrens sak bland stora och bland små och att med bön och troget bistånd stärka tid. Så brännande hon är, att hennes låga de kämpar, som i stridens hetta stå. lätt vid ett luftdrag flammar upp till strid. Att till välsignelse och gagn få I tal och shrift, på möten, där dryftas frågor, konferenser, som man förr blifva på hvarje plats, dit hon af Gud blir förd, ej hört; och där i ord och gärning städse gifva och mer och mer man vidgar ut de gränser, om Herrens nåd ett härligt vittnesbörd. emellan hvilka kvinnan förr sig rört. Ej andra rättigheter vi beliöfva, Så låten mig, o mina vänner, säga om dessa rätt vi skattat och förstått.
Benedicks om Skeppet Tapperlicten afslutade Contract, den 18 Martii 1825, värdet af ej mindre batteriets Canoner, än dertill hörande kulor, Artillerie-Attiraille och erforderligt Krut, blifvit upptagne till den summa af 25,ooo R:dr, för hvilken batteriet i detta skick sedermera till Handelshuset Philip blifvit försåldt, hvarom ock pag. 36 i Rev.-Berättelsen lemnar upplysning, finnér Utskottet, att de 7800 R:dr hvartill Krutet serskilt, vid sednare försäljningen, upptagits, ej kunna betraktas såsom för Staten förlorade. — Utskottet får äfven fästa uppmärksamheten derå, att värderings-instrumenter (pag. 58—60) utom klargörningskostnadcn 1,370 R:dr, upptaga på samma ställe utredningsoch upptacklings-kostnaderne till ej mindre an 33,io5 R:drB:eo, vid hvilket förhållande förstnämnde uppgift visserligen icke kan anses motsagd deraf, att uti K. M:ts Nådiga skrifvelse till Dess och Rikets StatsContor, den i4 Junii 1820, (pag. 67) upptages en summa af sainmanlagdt 16,000 R:dr för desse 2:ne Fartygs utrednings-j upptacklingsoch klargorningskostnader; och hvad åter angår de 26,000 R:dr hvilka, iönnodcligeu till följd af ett hastigare påseende af de 45o, Stats-Utskottets uti berörde Nådiga skrifvelse intagne förslager, blifvit anmärkte, såsom använde till anskaffande af jern-ankartåg från England, får Utskottet endast hänvisa till slutet af samma Nådiga skrifvelse, eller näst efterf61-. jande png. 69f hvaraf upplyses, att K, M:t icke funnit för godt att förslagen i denna del godkänna.
Hr professorn hade derigenom bland annat bevisat, att Sveriges Adel blifvit af flera häfdatecknare behandlad nied obillighet och väld; alt man på detta Stånd kastat en mängd orättvisa beskyllningar, under del man sökt på Adelns bekostnad i gynnande dager framställa, ömsom det oinskränkta enväldet, ömsom folkmakten. Uttalandet af dessa sanningar hade, ehuru de varit grundade på historiska handlingar, dock ådragit författaren hårda strider oell personligt obehag. Det svntes då vara skäl, alt II. o. Ad., hvars förfäder denna författare försvarat, utan annan uppmaning dertill, än rättskänslans, ä sin sida ådagalägger sin aktning och förbindelse för elt så ädelt handlingssätt. Hr Fryxell hade för öfrigt skrifvit Sveriges historia pä elt sätt, som gjort henne mer än tillförene lefvande i folkets sinne och till föremål för behandling i särskilda grenar af skön konst. Då emellertid Hr Grefven nu icke ville väcka fråga, att derföre gifva Hr professor Fryxell en nalionalbelöning, emedan man måhända då skulle tro, alt Hr Grefven velat, med den tacksamhet, som hela Sverige är Hr professorn skyldigt, afbörda den, som honom af Sveriges Adel särskildt tillkommer, föreslog Hr Grefven alltså B. o. Ad. att låta, för Riddarhusets medel, prägla Riddarhusets stora medalj af guld af omkring (iO dnkater,. för all Hr professor Fryxell af Ridd.- Direkt, tillställas såsom ett vedermäle af 11. o. Ad:s aktning och förbindelse. Ridd.Utsk., som, lika med motionären, inser och värderar Hr professor Fryxells utmärkta förtjenster såsom svensk häfdatecknare och tillika vet att uppskatta de nitfulla forskningar, hvarigenom Hr professorn, vid framställningen af de mångartade politiska strider, Den 12 Januari.