Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelkes uppmärksamhet derpå att svårigheten att häfva den gängse fördomen mot upphäfvande af stängning eller emot öfverenskommelse att befria sig från stängselskyldigheten, är så stor, att, 0111 man vill vinna ändamålet, man måste öppna lätta utvägar att återgå lill det gamla, i fall någon skulle finna sig lida skada af det nya. Om man under sådana förhållanden vill hafva saken igenom hos R. St., så bör man ej sträcka sitt hopp längre än lill det nu framlagda förslaget. För att underlätta ingåendet af öfverenskommelsen mäste upphäfvandel vara någorlunda lätt; ty försvårar man det sednare, så förhindrar man äfven det förra i betydlig mån. Frih. Cederströms, Jakob, yttrande synes mig vara ett bevis derpå; och sådane meningar hafva vi äfven inom Utsk:n fått erfara, om ock icke till den ytterligare grad som hans, hvilken skulle frambringa ett tillstånd, som vore vida värre än det nuvarande. Jag tror derföre att man, för att tillvägabringa det åsyftade ändamålet: besparing i penningar och lid, gör bäst uti att bifalla hvad Ulsk:n föreslagit. Med erkännande af att det utaf Gr. Lagerbjelke väckta förslaget är i öfrigt både rättare och billigare, anser jag det dock nu vara outförbar!. Hr Hammarhjelm: Då jag anser det orätt att vilja binda någon till vidblifvande af en öfverenskommelse, hvars följder han ej kan förutse, och hvars uppfyllande kan komma att förorsaka honom större kostnader, än han mäktar bära; så tillstyrker jag fortfarande, att man mätte vidblifva 1800 års författning, som i allmänhet väckt mycken belåtenhet i landet. Gr. Lagerbjelke: Frih. Cederström, C. R., med hvilken Hr v. Hohenhausen förenat sig, har ansel det vara af serdeles vigt att man ej måtte afskräcka från ingåendet af öfverenskomraelser derigenom, att man för upphäfvandet fordrar samtycke af någon auuan pluralitet, än den af personernes antal.
Afven med antagande deraf, att frågan kommer att behandlas på det af de siste värde talarne angifna sätt, samt att Utsk:t sålunda framdeles hemställer att R. o. Ad. måtte besluta i ämnet, kan jag icke finna annat, än att ärendet skall vinna deruppå, att enhvar af Ståndets ledamöter derigenom blir uti tillfälle att under tiden inhemta närmare kännedom om frågan. Fril). Stjernstedt: Hvaruti inhemtandet utaf den af Frih. Armfelt omtalade närmare kännedom af frågan skulle bestå, kan jag för min del sannerligen icke fatta. Vi hafva redan kännedom om motionerna och Utsk:ts Utlåt, i ämnet; och då någon vidare utredning från Utsk:t icke kan ifrågakomma, samt K. M. bäst är i tillfälle att pröfva frågan i sin helhet, anser jag allt skäl förefinnas att, så snart som möjligt, afgöra densamma. Om R. o. Ad. nu biträder förev:de inbjudning, blir Irågan utan vidare tidsutdrägt föremål för förstärkt Stats-Utsk:ts afgörande. Jag anhåller fortfarande om bifall till inbjudningen. Frih. Armfelt: Det är lätt begripligt, att den siste tala ren från sin synpunkt skall önska denna frågas afgörande i Den 2 September. 159 förstärkt Utsk.; hvaremot jag, som önskar att R. o. Acks beslut i denna del måtte blifva lika med Borgareoch BondeSt:ns, icke kan vilja bereda frågan en sådan behandling, utan att åtminstone tid, om ej mera, må vinnas till frågans närmare utredning. Hr Stedt, Gustaf: Jag röstar för bifall till inbjudningen, emedan jag vill erinra mig, att diskussionen under frågans förra behandling härstädes fördes i den syftning, som ligger till grund lör samma inbjudning. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att som särskilda yrkanden blifvit framställda rörande de båda punkter, inbjudningen afsåg, komme dessa punkter att göras till föremål för särskilda propos:r; hvarefter Hr Gr. o.
Jag skulle hafva ett alltför kort minne, om jag förglömt detta, emedan 2:ne talare helt nyligen uprepat och antydt de åtgärder, som med dessa öfverlåtelse-bref vidtagas. Jag har således, äfven om jag förut icke afvetat det, nu vunnit uplysning derom. Det torde tillåtas mig, att fästa herrarnes upmärksamhet på ordställningen i förslaget. Det heter nemi. att de ifrågavar. afgifterna skulle förvandlas i stämpladt papper, ali biläggas de handlingar, hvarpå egande eller åborätt till fast egendom sig grundar. Nu är det väl tydligt, att den, som å ett kronorusthåll erhåller öfverlåtelsebref, måste undfå detsamma i form af en resolution; och om nu denna resolution förses med vederbörligt belopp stämpladt papper, på sätt K. M. föreslagit, får åboen erlägga afgiften, likasom hitintills, och det belopp, hvartill dylika afgifter stiga, visar sig i Landsh.-embetenas diarier. Hr Printzensköld har sagt, att den ifrågasatte förenklingen eller förändringen icke borde bifallas derföre, att den endast skulle leda till förvecklingar, och att man skulle få svårt, att få reda på inkomster och utgifter, hvaremot, enl. Hr Printzenskölds åsigt, det travar, upbördssättel skulle vara det enklaste. Till svar härå anhåller jag, att ur Utsk. betänk, pag. 24 under rubriken: ”Amiralitets-krigsmanshus-kassans medel” fä upläsa följande: ”Beträffande ersättningens bestämmande för de till indragning föreslagne inkomster; så enär serskildt i afseende å rusthålls-afgifterne förekommer, hurusom i sednare tider blifvit utredt, att desamme förut icke varit med behörig noggrannhet påförde och beräknade, hvadan ock betydliga efterräkningar i anmärkningsväg upstått, i följd hvaraf” etc. De rusthålls-afgifter, som inom Södra Möre härad samt Blekinge län betalas till Carlskrona Krigsmanshuskassa, äro af enahanda beskaffenhet, och utgå på enahanda sätt, som afgifterne inom det öfriga landet.
Det finnes nemi., isynnerhet inom erkestiftet, ett betydligt antal församlingar, som icke hafva mera än 4 å 5 hundra innevånare, och der torde det 268 Den 21 April e. m. snarare vara af nöden att öka pastors inkomster än att skapa nya komministraturer. Der åter ett verkligt behof af förökad själavård förefinnes, tror jag ändamålet bättre upnås derigenom att man antingen delar församlingen och således tillsätter en ny kyrkoherde, eller också gifver pastor en adjunkt. Adjunkturen är nemi. fördelaktigare än komministraturen derföre, att en komminister, som under en lång följd af år skött sådan tjenst, slutligen blir mer eller mindre främmande för de göromål, som tillhöra kyrkoherden. Jag tror således, att detta tillägg icke ofta kommer att behöfva tillämpas; men det kan dock gerna qvarstå. Deremot anhåller jag, att R. o. Ad. måtte antaga den lydelse af Ira mom. i denna punkt, som PresteStåndet beslutat. Gr. Tanbe, Henning Adolf; Hvad först beträffar det af PresteSt. gjorda tillägget på 4:de raden af orden »på löngifvarne, » så tror jag att detsamma kan stå i någon strid med andraimom. i denna punkt. Då det finnes 2 presterliga löner inom samma pastorat, har nemi. Utsk:t tänkt sig, att sockenstämman skulle upgöra icke allenast sjelfva beloppet, utan äfven fördqlningen mellan löntagarne. På det denna rättighet icke måtte densamma frånkännas, tror jag således att tillägget icke bör inflyta. Hvad beträffar utbytet af orden »på grund häraf och efter» emot »derefter och med», så är denna förändring af så ringa betydenhet, att den synes mig helt och hållet likgiltig. Den ofullständighet, man anser förefinnas på näst sista raden af sidan 3 8, kommer deraf, att Utsk:t föreställde sig det löntagarens talan skulle vid ledighet föras af domkapitlets ombud, och att således kontraktsprostens yttrande icke behöfdes. Slutligen tror jag, att det tillägg, Utsk-.t gjort i sista monutet, att nämnden skall yttra sig öfver behofvet af ny komministratur, är af ganska stor vigt. Gr.
Då det äfven med hänseende till kostnadsbesparing är af största vigt, att sådana allmänna sfi 11. II Den 6 November e. m. arbeten som strömrensningar, vattencommunicationev och fästningsbyggnader oafbrutet fortgå, och R. St. just af sådan anledning vid förra riksdagen beslöto, i afseende på Carlsborg, Carlkrona fästning, Stockholms avenuer samt strömrensningar och vatlencommunicationer, pä tsätt nu är yrkadt, anhåller jag, att R. o. Ad. täcktes besluta nu såsom vid förra riksdagen, att anslagen till dessa arbeten må fortgå med de summor, som äro eller blifva bestämda, årligen till nästa statsreglering. Frih. Cederström: Jag tror, att, efter Hr Rosenblads sista yttrande, denna sednare discussion kunnat uteblifva. Sedan R. o. Ad beslutat bestämda summor, som under loppet af 5 år skola utgå, lärer det vara likgiltigt, om man säger, att summan skall fördelas på 5 eller 6 år, ty om jag delar ioo med 5 eller 6, blir summan ändock densamma; men då R. o. Ad. redan beslutat, att hvad som blifvit anvisadt skall utgå med ^ årligen, inser jag icke, huru R. o. Ad. han begära, att Hr Gr. o. Landtm, skall framställa en annan propos:n. Hr Stuart: Hr af Billbergh har sagt, att anslagets utsträckande till 6:te året vore att anse såsom nytt anslag; men i detta fall skulle jag tro, att vi inginge på gebitet af nastk. Ständers beskattningsrätt. Hr af Billbergh har vidare sagt, att Riksg.cont. erhåller inkomsterna för 6 år. Men jag får upplysa, att Riksg.cont. för dessa ändamål, som äro i fråga, icke erhåller några inkomster sig anvisade, utan att desamma komma att utgöras af öfverskotten på statsverkets ordinarie och extraordinarie inkomster. Den nya statsregleringen kommer förmodligen att börja med nästa år. I sådant fall komma de ökade utskylderna att med samma år utgöras; men innan dessa inkomster komma Riksg.cont. till godo, förflyter ett, om icke två år.
Häraf utgöra, enligt de i Provins-landtmäterikontoret befintlige handlingar, 773,000 tunnland skogbärande mark, fördelade på följande sätt, nemligen: Dalsland. Wedbo härad 120,000. Tossbo härad 30,000. Walbo härad . 30,000. Nordals härad 8,000. Sundals härad 23,000. ygg Elfsborgs Län. Wäne härad 23,000. Bjerke härad 6,000. Flundre härad 6,000. Ahle härad 50,000. Wädtle härad 20,000. Kullings härad 50,000. Åhs härad 10,000. Gäseneds härad 20,000. Bollebygds härad 30,000. Marks härad 80,000. Wedens härad 25,000. Redvägs härad 40,000. Kinds härad 200,000. Summa 773,000. allt i runda tal beräknadt. Kronoparker omedelbart förbehåline kronan äro: 1) Hunneberg och Halleberg, som innehålla 12,700 tunnland god skog af olika slag. Skogshushållningen har här efter fastställd trakthuggningsindelning sedan 1831 fortgått och blifvit införd å 3 block; och sedan sjön Eldmörjans sänkning blifvit, enligt nådiga brefvet den 25 Oktober 1854, satt i verkställighet, hvilken nästa år vinner fullbordan, kommer ordnad skogskultur å 6:te blocket jemväl att införas. Ehuru 15 kostnaden lör berörde sjösänkning, 14,559 R:dr 12 s!<. Banko, må anses dryg, påräknas dock att 1,300 tunnland sank mark genom vattenaftappningen blifver skogbärande.
De öfriga tre Stånden deremot hafva bifallit ett förslag till ändring, som är ganska tyriiigt och val uttryckt. Om i en annan fråga tré Stånd biföllo ett förslag till ändring i Grundlag i hela dess vidd och det fjerd© ur förslaget uteslöte ett eller flera ord och, antoge det öfriga, kunde man väl anse de öfriga tre Stånden hafva bifallit den sålunda bestämda återstoden? Vore det ej en förändring i förslaget och således olagligt? Men äfven utan af - Den 2 Juli. E5 seende på lagligheten, kunde icke derigenom ett Stånd påtruga de öfriga de mest orimliga beslut ? Jag får sluta med att förnya min begäran om votering, i fall förändringen icke dessförutan af pluraliteten afslås. Friherre Boye, Ludvig: Constituli onsfrågor äga i deras natur, att aldrig vara likgiltiga. För min del har jag icke tillförlitligt hos mig afgjort, hvilkendera meningen af de båda framställda är den rätta; och då hären af ConstitutiönsUtskottets Ledamöter protesterat emot den mening, som blifvit af Utskottets pluralitet föreslagen, och det på den grund, att samma mening skall leda till en olaglighet, så tror jag mig böra ödmjukast hemställa, om icke till mera tid for allmänna omdömet att i denna frå"a stadga siv, den sam . TT1 ~ ma kunde få hvila på bordet till nästa Plenum. Friherre Cederström , Rudolph, upprepade å nyo sin förut yttrade mening, och anhöll om proposition till redactionens fullständiga godkännande. Herr Grefven och LanätMarskalken: Godkänner Högloflige Ridaerskapet och Adeln den af ConstitutionsUtskottet aflemnade Redaction af de antagna Grundlagsförslagen? - 56 Ben 2 Juli, Ropades Ja, blandadt med några Nej. Herr Län dt Mars hålken : Kanske a», stundar Ridderskapet och Adelö, att Redactionen mji hviLa på bordet?
Enligt den skulle bröst-arfvinge få rätt till en bestämd del af testators egendom i stället för till en viss jord; men han finge en ovilkorlig rätt, då han hittills varit beroende deraf om testator egt arfvejord eller ej. Det oansedt låter förändringen i testaments-rätten väl förena sig med bibehållande af begreppet arfvejord, sådant detsamma är förklaradt genom Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, då den säger, att med arfvejord förstås endast den jord, sorn omedelbart under denna egenskap fallit i egarens hand eller af honom blifvit, emot bortbytt arfvejord, satt i den förras ställe. Den i byte erhållna jorden iklädes nemligen ögonblickligen arfvejords natur; och derföre är den jemväl, enligt 5 kap. 1 § Jorda-Balken underkastad börd, 0111 den säljes af den. hvilken den sig tillhytt. Men då 2 kap. Jorda-Balken talar om den aflingejord. som innan testamente utgår, bör sältas i stället för arfvejord, den man sig på hvarjehanda sätt afhändt, och tillämpning häraf skulle förfalla för den händelse, som afses i 1 7 kap. 2 § Ärfda-Balken, torde ett förklarande härom, till undvikande af tvetydighet, böra ega 111111. Att städse bibehålla konseqvens vid partiela förändringar af en äldre lagstiftning är emellertid ofta nära nog ogörligt, isynnerhet då denna lagstiftning sjelf lider af inkonseqvenser. Detta är förhållandet med de stadganden i gällande lagstiftning. sorn hafva sin grund i arfvejords-systemet. Så linnes emellan bestämmelserna 0111 bördsoch testaments-rätt ingalunda den harmoni, som i likartade ämnen bör efter - 12 Lag-Utskottets Betänkande N:o 13. sträfvas; och orsaken ligger deri, att dessa stadganden hafva utgått ej ur allmänna rättsprinciper, utan ur tillfälliga förhållanden.
Hr Grosshandlaren Liljewalchs skuld, att betala till K. Jac. Fr. Mullern. Vidimeras ex olficio Jac. Fr. Mullern. D e ii 7 Mars c. m. 3oä Han har lyckats att bevisa sanningen häraf på det mest praktiska sätt, och så, att hvar och en har skäl vara belåten, utom han sjelf, som hittills dervid fått göra alltför betydliga uppoffringar. — I fall jag skulle berätta, hurusom Hr Liljewalch ej blott undsatte noria orternas innevånare med spanmål, utan att han äfven med högst betydliga penningesummor bidrog till afbördande af kronoutskylder m. m.; huru han vid många tillfällen, genom sin hjelp, räddade personer från den olyckan att på utmätnings-auction se sin egendom bortsäljas för en spottpenning; huru han öfverallt med omsorg uppsökte och genom understöd uppmuntrade fliten: så skulle troligen de, hvilka ej skådat förhållandet på nära håll, beskylla mig att måla för mycket i rosenrödt. Jag uppmanar derföre innevånarne sjelfve eller deras härvar. representanter att bestämdt och öppet förklara, om icke folket i orten snarare hade skäl att betrakta Hr Liljewalchs etablissementer såsom nödhjelpsoch flit-uppmuntringsanstalter, ditsatta på det allmännas bekostnad, än såsom enskildta handelsföretag; om icke spanmålspriserna, sedan Ilr Liljewalch började sin undsättning, i allmänhet varit lägre än förr; om icke priset på landets liufvudproduct, tjära, deremot småningom stigit nära 5o proc., samt om icke arbetslönerna i orten blifvit genom den införda rörelsen förhöjda äfven omkring 5o proc. Nordmaling d. 29 Dee. 1809. P. S. Janse. I anledn. af förestående skrift, får jag intyga, alt Hr Liljewalchs företag i Norrbotten för den arbetande classen medfört ganska stor nytta, emedan arbetsförtjenst blifvit af honom beredd åt alla, som velat arbeta; och att jag har mig bekant, det Hr Liljewalch ännu har för utborgad undsättningsspanmål utestående betydliga fordringar, hvaraf, efter hvad jag lika bestämdt känner, en stor del aldrig kan utbekommas.
Dea, suni till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen angående sallacl t kött, antager Borgare-ståndets beslut att bestämma införsels tullen derå till 4 rxlr tunnan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages lili kontraproposition Bonde-ståndets beslut, alt å saltadt kött bibehålla nu gällande införselstull 6 r:dr 32 sk. per tunna; och b) i hufvudsaken: 207:o. Den, sorn bifaller Utskottets förslag, alt införselstullen å saltadt kött bestämmes till 5 R:dr tunnan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages: (Usta alternativet) Borgareståndets beslut. (2:dra alternativet) Bondeståndets beslut. I fråga åter om ”torkadt eller rökt kött”, har Borgareståndet antagit den af Utskottet till 32 sk. föreslagna införselstull per lispund; Ridderska pet och Adeln samt Preste-ständet bestämt införseltullen till 1 r:dr, men Bondeståndet äfven i denna del bibehållit gällande afgift 1 r:dr 16 sk. lispundet. Utskottet anser sig, i följd häraf böra, med frånträdande af sitt förslag, inbjuda Borgareoch Bondestånden alt afstå ifrån sina sins emellan skiljaktiga beslut och instämma i det af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet fattade. Om denna inbjudning icke bifalles, torde följande omröstningar böra anställas: «) om kontrapropositionen: 208:o.
För » Platssökande » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3. Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Redaktionssekr. : Nordling. (Iösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad Katarina Jill Aktiebolag. är natt har ni tillbragt bland de äfven m ö d o s a m t o c h svårt: h o n må- sjuka, men Mången sömnlös också månget li E. Hammarstedt. Se jordens ringa planta I daggens gråt h o n ler, Och ständigt flere blommor För hvarje dag h o n ger. zAf vårens stora jubelkör! Måtte Herren gifva eder hälsa o c h välgång och den samvetsfrid, s o m endast tillkomm e r den, s o m redbart uppfyllt sina plikter. Gud vare m e d eder! » ^Den unga vårens gryningstimmar! på Gud vare m e d eder. E. Mot S-g. aftonskymningen det lider 3 vårens unga gryningstider. Jried saktad rytm ock lléknad glans Jriot uddens bräddar böljan gungar; ^Det fläktar genom björkars krans i ?ch genom dunkla granars dungar. tA.n flammar där på andra stranden jEn återglöd af aftonbranden, iJch hvita sippors hvita snö Sin rikedom på jorden tömmer; " Likt leenden af fröjd de strö ' jEmot det lif, som ännu drömmer. tÄn jordens krafter dagen bida, ~Vch ljudlöst kvällens timmar glida ffrån skymningens till nattens famn. 3 kylig blekhet himlen bäfvar, Uch * vårens » underbara namn Som hviskning blott kring jorden sväfvar! 3 slum förbidan kvällen glimmar; — %n paus, där intet missljud stör Ellen f. Lundberg, Nyblom. * Förstämningar eller dåligt lynne? D e t är k v ä l l. Snart hviskningen till storm skall bytas ~Qch väntans långa tysUiad brytas Människosinnet liknar insjön. Amanda Leffler. A f Agathe Lind. Denna dag måste antecknas! Jag har kanske mött min lycka!!
Ehuru jag i allmänhet delar de åsigter, som af Hr von Koch blifvit framställda, kan jag likväl i detta fall ej tillstyrka någon förändring i Utsk:ts förslag. Jag tror nemi., att en allt för stor latitud derigenom skulle uppkomma, och yrkar bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att i afseende å det förevide mom:t hade yrkats dels bifall till detsamma utan förändring, och dels bifall dertill med den förändring, att slutet deraf skulle komma att lyda sålunda: »dömes till straffarbete i högst 6 år, eller fängelse.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mom:t utan förändring, hvartill svarades (lere ja, jemte några nej, och sedermera propos. på bifall till detsamma med nyssberörde förändring, då svaren utföllo med (lere nej och några ja, hvarefter propos. på bifall till morait oförändradt förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller l:sta mom:t i Lsta §:n af 10:de kap. i Lag-Utsk:ts förslag till strafflag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ifrågav:de morn., med den förändring att slutet deraf kommer att lyda sålunda: »dömes till straffarbete i högst 6 år, eller fängelse».» Sedermera företogs voteringen, och befunnos rösterna vid dess slut hafva utfallit sålunda: Ja — 18. Nej — 13. 2:dra mom:t. Bifölls. 2:dra §:n. Bifölls. 3:dje §:n. Hr von Koch:
Af Herr RiddOFStäd, C. P., om bibehållande af Riks-bankens nuvarande omsättning s-lånefond och rättighet för andra Banker att från Riks-banken erhålla förlag för iån till understödjande af jordbruket och de mindre näringarne. Rikets Ständers Banks första åliggande att upprätthålla realisationen kräfver oundvikligen en disposition öfver fonderna, som icke medgifver utlåning på längre tider. Banken bör derföre företrädesvis drifva lånerörelse på korta tider, hvarigenom den på en gång bereder sig inkomst, utan allt för stort äfventyr, och blir i tillfälle att reglera spekulationen, så vidt detta kan ske genom utsläppning eller indragning. Detta hindras icke, utan befordras fastmera, då Banken hufvudsakligen träder i omedelbar förbindelse med den stora rörelsen och de stora industriföretagen, nemligen för så vidt endast afses deras behof af förlag på kortare tider; och verkar Banken sålunda indirekt äfven på den mindre omsättningen och konsumtions-krediten. Deremot kan Banken hädanefter, som hitintills, och lättare än förut, till följd af fastighetsbelåningens upphörande, afse ett särskildt belopp för omsättninglån till vissa näringar, utan att dock någon väsendtlig tillökning i denna fond må ega rum. Hvad som småningom ingår från hypotheksbanken och filialbankerna erfordras för att vinna behörig inflytelse på den stora rörelsen och att emancipera denna från utlandet, som just, för sitt biträde i detta häseende tager mest betaldt, då deremot hypothekslånen lemnats företrädesvis på billigare vilkor. Omsättningslånen kunna dock icke utan väsendtliga olägenheter lemnäs till obekanta personer i orterna och det var af denna anledning, som först de enskilda bankerna och sedermera filialbankerna tillkommo, i syfte att de skulle öfvertaga denna del af rörelsen, hvilket dock alldeles uteblifvit. Detta hindrar likväl icke, att försöket kan göras om igen på ett annat sätt, som på engång är fördelaktigare för de enskilda bankerna och för allmänheten, samt äfven för Riksbanken.