Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan utväg att bereda den emellan Sedelstocken och reela Fondan stadgade proportion, har äfven, såsom af det föregående är upplyst, hos Banco-Fuilmägtige varit ifrågasatt och till någon del förbe - — 3a — redd, nemligen att, genom underlättande, å Bankens sida af det Lån i Silfver, som Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret fått sig uppdraget att upptaga till beredande af Låne-understöd för Jordbrukare, söka erhålla det bristande Silfver-beloppet. Revisorerne hafva ingått uti noggrann pröfning huruvida Rikets Ständers i afseende å detta Lån tagne beslut och derom meddelade föreskrifter föranleda dertill att Banken skulle till Låne-negociationens befrämjande bidraga, oell om Revisorerne i följd häraf, med afseende tillika å de fördelar eller betänkligheter Lånets upptagande kunde för Banken medföra, borde en sådan åtgärds vidare fullföljande från Banco-Fullmägtiges sida tilleller afstyrka. Härvid har förekommit att Rikets Ständer icke lemnat Banco-Fullmägtige någon föreskrift, hvarigenom de kunna anses förpligtade eller berättigade att med Bankens medel till Länets uppgörande bidraga. — Rikets Ständer hafva deremot uppdragit åt Fullmägtige i RiksgäldsContoiret alt, för Statens räkning upptaga detta lån, och dervid bestämdt stadgat, att mellangift och provision för Lånets anskaffande jemte kostnaden för Silfrets fria lefvererande i Banken, antingen Transport och Contoiret besörjesj ej må öfverstiga 8 Procent. Och för Revisorerne har dét häraf velat synas, som vore Transport-kostnadens ersättande eller annat bidrag af Banken, en ehuru indirect afvikelse från Rikets Ständers beslut.
Betankändett. kringför, i afsigt att elem föryttra, må ålä ggas, att dessförinnan, vid ansvar, såsom för lurendr6jeri, besörja, det alla slika vavor af vederbörande Stads Auctoritet varda behörigen stämplade til! bevis af deras inom landet verkställda tillverkande. — Ex Protocollo. A. Fryxell. Ankom den 9 April I823. Utlåtande, angående föreslagen ändring i den för Stockholms Stad gällande Hamn« ordning af den 28 April 1823. ■Från Hederv. BondeStändet har den 5 sistlidne Mars till Utskottet blifvit remit» teradi ett Memorial, af RiksdagsFuIImägtigen Erik Mörtberg, från Norrbottens Län, som anmärkt: att då i 6 §. af Stockholms Stads Hamnordning blifvit stadgadt: att större varuposter, som böra passera Vågarne eller Packhuset, eller Victualier, som å bron böra undergå packning, icke, utan särskildt af ÖfverStåthållarEmbetet meddeladt tillstånd, få å bron utöfver fyra dagar qvar - Besv. och Ekon, Utsh. Betänkande». 149 1 ligga, ganska mycken olägenhet häraf skal! uppkomma för Norrländska Invånare, som sjövägen till Stockholm med varor anlända, i det de, för att ej öfverskrida den tillåtne tiden för varornes uppläggning, ofta nödgas till vanpris försälja sina hitförda producter; Och har Mörtberg fördenskull yrkat i fråga varande Författnings upphäfvande.
Adeln såsom Riks Stånd bör aldrig kunna sakna Ledamöter, när Konungen eger en oinskränkt adlande rättighet, men fortfar den ännu rådande ofrälse fåfängan, så blir nog denna mannen Adelsman, i trötts af sin utkomst, och då förstärker ju den mannen hvad anmärkaren menar med Adelns anseende. Gör han det åter ej, så kan möjligen ätten dermed försvinna; men huru Adeln derigenom kan bringas på obestånd och anses med föragt, är någon ting, som mig ej är förlänt att inse, med de begrepp jag haft tillfälle inhemta om bestånd och om aktning. Det är sagdt, att »enligt Regerings formen, ett ofrälse Justitia Råd eller en Ledamot i Allmänna Beredningen, kunde komma i belägenhet att antingen lemna sin plats eller afstå från det adelskap, honom genom faders eller frändes död, kunde tillfalla». Medgifves: och anser jag för min del en sådan valrätt böra få äga rum ända till dess, ett stadgadt national tänkesätt tillåter likasom i England, att ej i en Svensk Regerings Lag någon föreskrift om förtjenstens befordran, utan afseende på börd, mera behöfvas. Det är sagdt, »att en nyligen adlad persons son måste nu i Banken försaka en nödig befordran eller utsätta sig för vådan att vid faderns död mista sysslan, eller ock afvakta hans frånfälle för 282 Den 20 Juli 1812 att vinna en säker befordran». Härvid får jag först anmärka, att Bankens författningar äro ej Grundlagar, att de således af Banco Utskottet eller af Riksens Ständer kunna när som hälst ändras, så, att pröfvad skicklighet blifver främsta befordringsgrunden. Widare och, under erinrandet [att] det här åsyftade stadgande om ett visst antal frälse och ett visst ofrälse, endast rörer Commissarii platserne, får jag fråga, hvad var, vid sitt inträde i Banken, denne unge man, hvars förhoppningar om erhållande nu genast af en utaf de främsta och styrande platserne, man synes önska understöda?
I motionen N:o 51 har samme motionär, med erinran om den misshushållning med befintliga skogstillgångar, som vållades af handsågning, hemställt, att egare af vattenoch ångsågar måtte berättigas att få det antal timmer, de behöfva, åt sig utstämpladt; men sedan nu mera genom ofta omförmälda Kongl. Förordning den 21 December 1865 sågverksegarne erhållit ett förut saknadt tillfälle att å Kronans virkesauktioner tillhandla sig det för dem nödiga sågtimmer, och de, till följd af sågverkens större förmåga att tillgodogöra virket, utan svårighet torde kunna bestå i konkurrensen med den handsågande allmogen, så torde motionen i denna del ej nu mera böra föranleda till någon å>gård. I samma motion har Hofpredikanten Rosenius fästat uppmärksamheten å behofvet af stadganden angående flottningsväsendet; men då den till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 14 Mars 1863 i nåder förordnade komité för utarbetande af förslag till ny lag angående vattenrätten, enligt hvad Utskottet af dess nyligen till trycket befordrade betänkande inhemtat, äfven uppgjort förslag till förändrade bestämmelser angående flottled och flottning, och, efter det vederbörande blifvit i den af grundlagarne stadgade ordning öfver detta förslag hörde, en snar lösning af denna fråga torde vara att förvänta, så får Utskottet hemställa, att ej eller i denna del motionen må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda Stockholm den 18 Maj 1866. Stockholm, E. Westrell. 1866. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 17. 1 N:o 17, Ank. till Exp, Utsk. den 26 Maj 1866, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af äterremiss utaf vissa punkter i Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden, angående skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och här ads fäng else.
Med anmärkning, hurusom, oaktadt i och för salpetertillverkningens upphjelpande åtskilliga åtgärder blifvit vidtagne, såsom låns lemnande för anläggning af salpeterlador och inköp af sjudningspannor samt utdelande af så väl premier för näringens bedrifvande efter en bättre method, som skrifter om salpeterladors byggnad och salpeters renande m. m. tillverkningen, i stället att stiga, under de sednare åren aftagit, hvartill Revisorerne ansett orsaken böra sökas dels deruti, att berörde åtgärder måhända icke blifvit på ett ändamålsenligt sätt utförda, dels ock hufvudsakligen i det låga inlösningspriset af 5 R:dr 32 sk. för Lisp., hvilket pris icke innebure tillräcklig uppmuntran för landtmannen att egna sig åt denna binäring, hafva Revisorerne, då denna näringsgren vore af stor vigt för åtskilliga af rikets provinser och nödigt vore att, oberoende af införseln från utrikes ort, i behofvets stund kunna inom landet påräkna tillräcklig tillgång af denna vara, som utgjorde det hufvudsakliga råämnet för kruttillverkningen, föreslagit lösningsprisets förhöjning till 6 R:dr per,. Lisp., hvilken förhöjning skulle, enligt Revisorernes åsigt, säkrast leda till det åsyftade ändamålet, särdeles om dervid tillika stadgades, att berörde pris 'skulle blifva oförändradt .gällande under ngeon längre tid t. ex. 10 år, så att derigenom all anledning till farhåga för detsammas nedsättning måtte undanrödjas; och har, uti den underdåniga förklaringen, Kongl.
Hos Ridderskapet och Adeln äfvensom inom Presteoch BondeStånden äro framställningar gjorda om undei’stöd för aflidne Intendenten vid allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm Theodor Sandströms < efterlemnade enka, Charlotta Wallenius, och deras oförsörjda harn; i hvilket hänseende hos förstnämnda Riks-Stånd Herr A. W. af Sillén, hos Preste-Ståndet Kongl. Hofpredikanten Wensjoe, med hvilken Doktor Säve och Prosten Söderberg sig förenat, och inom Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen Per Mattsson från Wester-norrlands län, hemställt, att bemälda enka och barn måtte tilldelas en årlig pension, hvars belopp blifvit föreslaget, enligt Herr af Silléns motion, till 500, men af öfrige motionärer till 400 R:dr; och hafva till stöd för dessa framställningar motionärerne åberopat: att Sandström, som den 4 December 1851, då allmänna Barnhus-inrättningen ännu var under organisation, förordnades att bestrida de till Intendentsbefattningen derstädes hörande göromål, och den 21 Januari 1854 med döden afgick, under denna tid vid sina för inrättningens framgång vigtiga tjenste-åligganden visat ovanligt nit och en utmärkt skicklighet, derom inrättningens nuvarande till icke ringa del genom Sandströms medverkan ordnade skick nogsamt bure vittnesbörd; att Sandström, som aflidit i följd af öfveransträngning i sin tjenst, såsom tillgång i boet icke efterlemnat annat än de nödvändigaste husgerådssaker, och att hans enka, som för sitt och 2:ne minderåriga barns uppehälle och uppfostran icke hade andra medel att påräkna än den årliga pension å endast 180
Directionen skall för densamma till Riksgälds-Contoiret aflemna sådane laneoch sakerhets-handlingar, som öfverensstämma med det Reglemente för dessa medels utlåning , hvilket Kongl. Maj:t, efter dertill af Directionen afgilvet underdånigt förslag, lärer täckas i Nåder fastställa och utfärda;- 2:0 att de för dessa låneliandlingar inflytande räntemedel äfvenledes må af Directionen uppbäras och förvaltas, intilldess, genom desamma och de i förestående moment omförmälda räntor, den deruti bestämda summa uppkommit; 3:o att dessutom de smärre contanta tillskott, som Directionen , enligt den lill Riksgälds-Contoiret nu ingifna plan för reparations-fondens bildande, å Bolagets vägnar, erbjudit, må genom Direclionen förvaltas och göras räntebärande, likasom de öfverskott, hvilka komma alt återstå, efter det låneliandlingar till de i planen beräknade belopp blifvit vid deruti bestämda tider till Riksgälds-Contoiret aflenanade; 4:o att Direclionen deremot skall vara RiksgäldsContoiret ansvarig, alt den för hvarje år upplupna räntan Stats-Utskottets Utlåtande , JV:o 484. å ej mindre ofvannämnde förskrifning, än då samlade ränteoell tillskotlsmedel varder, vid årets slut, för reparationsfondens räkning, fruktbärande, efter en tills vidare lill 5 procent bestämd räntefot, så att fonden, under hvarje års lopp, tillvexer med en summa, motsvarande 5 procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års böljan befintliga ränlebeliållning;| 5;o att, till säkerhet för fondens bildande, i öfverensstämmelse roed de derför, i förrberörde plan, tillämpade och nu fastställda grunder, Directionen bör lill Riksgälds-Conloiret afgifva en serskild förbindelse alt, vid de i planen uppgifna tidpunkter, lill nämnde Contoir aflemna föreskrifna laneocb säkerhetshandlingar för de då utlånade räntemedlen, och hvilken förbindelse, till en början, bör omfatta tiden till iårs slut, samt följaktligen afse de Hiksgälds-Conloiret, vid nedannämnde tidpunkter, enligt samma plan, tillkommande låneliandlingar, nemligen, vid slutet af år i8f5 för 5,ooo Rtdr, vid i85o års utgång för 6,ooo Rtdr, och vid 1854 års slut för 5,000 Rtdr;. hvarförutan
»Grefvinnan ser inte glad ut i dag,» sade magister Johnson i det han vände sig till sin moitiée på andra sidan bordet, med ett uttryck af grannlaga deltagande, som visade att orden voro mer än en fras. »Det tycker jag också,» bekräftade fröken Sofie, när svaret dröjde. »Alfhild har verkligen sett klen ut hela dagen. Hur är det med dig?» Alfhild Lindenow lyfte sina ögon från arbetet och lät virknålen sjunka ned i sitt knä. Hon sände en skygg och öm blick först till sin far och sedan till sin mor. Men grefvens ansikte var helt och hållet doldt af tidningen, och gamla grefvinnan lyssnade mycket uppmärksamt till Eric, som föreläste Herman Bjurstens hälsning till den unga bruden: »Svag får ej nordens höga kvinna vara, en lekfull docka ej, ej ystert barn, ej smycka sig med purpurglansen bara och väfva in sig uti flärdens garn. Hon får ej blekna om ock nöden ställer som Sturens änka henne främst en gång ...» »Jag vet inte,» sade Alfhild Lindenow. Hon talade lågt och hennes röst var osäker. »Jag förstår det inte själf. Men ända sedan jag vaknade i dag har jag känt en tryckande ångest. Det ligger en sådan beklämning öfver mig ... Jag tycker att jag bara vill gråta. Medan hon talade stego också tårarne upp i hennes ögon och glänste under de långa ögonhåren, som om de i nästa sekund skulle falla ned på kinderna. Magistern ville lugna henne genom att tala och omedvetet talade han i samma ton som en läkare använder då han genom frågor till patienten hoppas komma sjukdomens orsak på spåren. »Grefvinnan har sofvit illa i natt? Eller hur?» »Nej, tvärtom! Jag har sofvit tungt. Men på morgonen hade jag en hemsk dröm, som väckte mig.» »Hvad drömde du då?» frågade tant Sofie med en röst, som liknade ett barns, när det väntar att få höra en spökhistoria. »Jag drömde om två svarta storkar, som kretsade öfver mitt läger med hemska skri. Upp och ned flögo de, ideligen upp och ned; och tiden föreföll lång som en evighet ... och jag såg ingenting annat än dessa fyra svarta vingar, hörde ingenting annat än dessa hemska skri.
Månad på bordet lagde ytterligare Utlåtande angående gninderne för den blifvande Bevillningen, nu å nyo föredrogs, förblef BorgareStåndet vid dess den 19 sistledne Martii redan i målet fattade Beslut, samt fann derjemte skäligt att, med antagande af hvad Bevillnings-Utskottet i dess nu förevarande Utlåtande föreslagit, åt det till 30 Ledamöter af hvarje Riks-Stånd förstärkta Stats-Utskottet uppdraga att omrösta öfver samtelige de uti sistberörde utlåtande intagne alternativer. o S. D. Återremitterades, i anseende till gjorde anmärkningar, Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi.Utskotts den jo sistlidne Februarii afgifne och den 19 i samma Månad på bordet lagda och nu åter föredragna Betänkande, rörande yrkad rättighet för Städernes Magistrater att få förrätta alla så kallade Dykeri - Auktioner. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. När Bonde-Ståndet låt sig till afgörande föredragas Bevillnings-Utskottets förlidne gårdag på Bordet lagde ytterligare Utlåtande af den 26 i sistledne Månad, angående grunderne för blifvande Bevillningen, förblef JJonde-Stia - 244 Pro t. Ut dr', d. 1 April 1818 • det vid dess förut fattade Beslut, hvad detsamma rörer Capitations-afgiften samt Beskattning af vissa Öfverflöds-artiklar ; I följd hvaraf, det till Trettio Ledamöter af hvarje Riks-Stånd förstärk^' ta Stats-Utskottet skulle uppdragas, att i dessa delar omrösta öfver de i förrberorde Utlåtande intagne alternativer; Men hvad angar frågan om Bevillningsgrunden för 2:drä Artikeln, fann Hedervärda
Den lätthet, hvarmed utrikes resor, till följd af utvidgade och förbättrade kommunikationsanstalter, nu för tiden företagas, hafva gjort till den vanligaste sak, hvad som för åttatio år tillbaka mera sällan inträffade. Och då intill år 1855" all i de icke vid krigs-staten anställde tjenstemän, som icke hade Kongl, fullmagt, kunde tillåtas att, utan särskildt tillstånd, under erhållen tjenstledighet vistas å utrikes ort, lärer väl en sådan rättighet äfven för framtiden kunna utan skada dem medgifvas, Något skäl. 6 Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 18. hvarföre de med Kongl, fullmagt försedde tjenstemännen skulle i detta fall vara underkastade'större inskränkning än andra, synes Utskottet ej heller vara för handen. För så vidt dessa tjenstemän erhålla tjenstledighet af Kongl. Maj:t låter det visst säga sig att de kunna, på samma gång tjenstledighet sökes, begära tillstånd att resa utrikes. Men dels är det åt andra myndigheter uppdraget att pröfva de Heste af dessa tjenstemäns ansökningar om ledighet, så snart icke ledighet för längre tid ifrågasättes, dels kan anledning till utrikes resa lätteligen yppas efter redan vunnen tjenstledighet. Snarare skulle måhända fråga kunna väckas om en dylik inskränkning i afseende på uppbördsmäns rätt att resa utrikes. Men då rätteligen tjenstledighet icke bör åt dessa beviljas innan de sin uppbörd redovisat och pröfningen härom i allt fall måste öfverlemnas åt den myndighet, under hvilken uppbördsmannen lyder, lärer icke någon ökad kontroll eller större säkerhet vinnas derigenom, att uppbördsmannen för vissa fall skulle betungas med att särskildt hos Kongl. Maj:t begära tillstånd att vistas å utrikes ort.
Brytes denna lag eller fördröjes dess verkställighet, så alt mellankommande, missgynnande omständigheter göra denna overkställbar, hvad förtroende skall Nationen framdeles kunna äga till R. St. beslut? Man invänder emot den fastställda myntbestämningsgrunden, att den numera skall vara olämplig och orättvis, emedan vexel - Den ao Fcbruarii f. m. 33 coursell sedan sista Riksdag varierat emellan i49 sk. och i36 sk., sorn den nu är. Härvid får jag först anmärka, att dessa coursfluctuationer hafva existerat så kort tid, att de ej ännu haft något inflytande hvarken på fastighetseller varupris. Dernäst förekommer till besvarande den frågan, hvarifrån denna coursstegring härleder sig. Svaret blir otvifvelaktig!: att den uppkommit just genom de åtgärder, R. St. vid förra Riksdagen vidtogo, att genom silfverköp consolidera Banken. Såsom en följd häraf skulle del ock visserligen vara oförenligt med R. Sfs värdighet såsom Statsmagt, att vägra uppfyllandet eller uppskjuta verkställigheten af ett högtidligen gifvet löfte och derigenom förlänga den myntoreda, som i 25 år varit förstörande för den allmänna välmågan och våldsamt ingripande i den enskilda äganderätten. Huru anses i privata creditförhållanden den gäldenär, som med sina creditorer uppgjort ett accord, ej uppfyller detsamma, men vid förfallotiden söker bereda sig nya fördelar på sina fordringsägares bekostnad? Alldeles enahanda förhållande äger rum emellan Banken och inueliafvarna af dess sedlar; accordet dem emellan är af R. St. uppgjordt samt kan och bör, enligt allmänna rättsprinciper, ej rubbas. Hr Frih. Rantzou och Hr Rosenblad hafva uti sina sakrika anföranden till en så fullkomlig evidens bevisat möjligheten af silfverutvexling med Bankens förhand varande redbara fond, att äfven den klentrognaste synes mig böra i detta afseende finna sig öfvertygad, hvarföre jag ej heller, med iakttagande af nödiga garantier och antagande af en Banklag, som betryggar realisationens bestånd, finner ringaste våda vid dess verkställande den 1 nästk.
Hvad åter rustningen vidkommer, så finnér väl Kongl. Majit någon nedsättning deruti icke kunna medgifvas, eller någon förändring i sjelfva indelningen böra ega rum; men som nedsättning i provincens rotering blifvit med ?:del i Nåder bifallen, samt billigheten fordrar, att en motsvarande lindring äfven i rustningen beredes, pröfvar Kongl. Maj:t skäligt nu föreslå Rikets Ständer, att, utom ersättning för de 444 h:dr 42 sk. 2 r:st., som rusthållet) hittills i augmentsräntor utan förvandling uppburit, men hvilka räntor, då augmentshemmanen komma att i roteringen deltaga, böra af dem sjelfva få innehafvas, de rustande må, för hvarje numer, med bibehållande för öfrigt af hittills varande rustningsunderstöd, tilldelas i contant ett sammanlagdt årligt bidrag af 2,000 R:dr, att, såvida annan frivillig förening, de rustande emellan, derom icke träffas, fördelas på det sätt, att de sämre rusthållen af anslaget undfå större och de bättre mindre andel, i förhållande till deras inbördes godhet, allt efter som Kongl. Maj:ls Befallningshafvande, gemensamt med af de rustande utsedde ombud, bör uppgöra. Slutligen och då således fråga uppkommer om tillökade anslag till Rustoch Rotehållares i Jemtland understöd, dels för all framtid, dels för obestämd tid, vill Kongl. Majit till Rikets Ständer hafva öfverlemnat att besluta, huruvida de erforderlige anslagen böra af Kronans i Wester-Norrlands Län behållna räntor utgå, eller directe af Statsmedlen årligen anvisas; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit .nu ock föreslår Rikets Ständer, att vidtaga det beslut, att de nyhemman, som hädanefter kunna i Jemtland upptagas, böra, efter tilländalupen frihetstid, till Statsverket erlägga årlig vacance-afgift för roteringen, beräknad efter 4° R:dr för hel rote, intilldess Kongl. Majit med Rikets Ständer kan besluta om denna pi testations utgörande med manskap.
Alt man likväl ej för närvarande är allmänt öfvertygad om deras lämplighet för just den klas» af mål, hvarmed de efter Herr Arnbergs förslag skulle ensamt hafva att sig befatta, torde synas af den petition 1200 betydande köpmän från 52 af Frankrikes städer nyligen ingifvit tili Kejsaren, med begäran om konkursmålens öfverflyltande till andra domare. (Se Postoch Inrikes-Tidningar lör den 30 sistlidne Mars). Klagomål öfver mängden af kompetenstvister emellan handelsdomstolar och allmänna civila hafva redan länge försports. Då man hos oss i sednare tider, såsom jag tror på goda skäl, efler hand afskalfal nästan alla specialdomstolar i tvistemål, synes det mig, att man bör särdeles noga betänka sig, innan man börjar att beträda’en alldeles motsatt bana. i Frankrike skola handelsdomstolar finnas i de städer, som genom vidden af sin handel och industri anses böra ega sädane; å andra orter handläggas handeismålen af de allmänna domstolarne. Måhända finnas ej i Sverige rätt många städer jemförlige med förstnämnde klass af de Franska. Huruvida de för redlighet, ordning och hushållning mest ansedde chefer för gamla handelshus hos oss skulle vara särdeles belåtne med ifrågavarande lönlösa och för dem alldeles nya bestyr, må vara tvifvelaktigt, men deremot vili det synas tydligt, att tillsättandet af en domstol, sammansatt af endast handlande, kumla hafva skäl för sig, om dess bestämmelse vore alt döma efter gamla handelsvanor, men då det, blifvit föreslaget, att dess enda befattning skulle blifva, alt tillämpa en, för ossi sina flesta delar alldeles ny, konkurslag, så synes delia åliggande med mera säkerhet kunna öfverlemnas åt lagfarne domare. Det må visserligen ega sin riktighet, att konkursdomaren är i behof af aftaVsvana mäns biträde, och om ej delta anses kunna vinnas genom de illitterata rådmännen, så torde det kunna genom lag stadgas, att stadsdomstol eger att för konkursmåls behandling med sig adjungera tvenne eiler trenne af Kongl. Maj:!i Nåd. Skrifvelse, N:o 10.
Enligt Summariske Calculationer. Riksstat äro påräknade. Sjö- och LandtTullsMedel samt Accisen ChartaeSigillatasMedel . • PostMedel • ‘ Bilkoch LotsMedel ControllStämpelMedel . NuinmerLotteriMedel . Krutoch SalpeterförsäljningsMedel . • ‘ t’ Indragi e och besparde Militits-, Eöningsoch BoslällsRäntor, hvaraf en del förut ingått till f. d. Ger eralFörrådipssan . KneckteRotefrihetsMedel . - • • I • Cavallenoch Dragon Regementernes HästsVacansfeSpannmål 34,550 ' 1_ Summa Uti Summariske Calculation N.*o I äro de särskildte Anmärkning. Enligt hvad uti Summariske Calculation N:o I inom Column antecknas, äro ännu några Räntor upptagne, hvaraf en del uti RiksSiaten äro påräknade; men deras bestämda belopp kan icke calculeras, innan LandsStatsRäkenskapsOmsluten inkommit, då allt i ett sammanhang kommer uti RiksHufvudboken att upplagas. Stockholm den 22 October 1817. Jac. Fredric Maliern. Med Originalet lika lydande, betygar N. £. Muller. Afskrift. JemförelseCalcul för År 1013* Jemförelse med hvad StatsVerkets Inkomster uti RiksStaten för År 1313 påräknas och hvartill de efter Summarike Calculationer uppgå. Uti 1813 års Riksstat äro påräknade. Sjö- och LandtTullsMedel samt Accisen ChartasSigillataeMedel PostMedel . Båkoch LotsMedel ControllStämpelMedel l NwmmerLotteriMedel Krutoch SalpeterförsäljningsMedel Indragne och besparde Milin®. Löningsoch BoställsRäntor, hvaraf en del förut ingått till f. d. GeneralFörrådsCassan .