Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag upprepar ännu en gäng, att i samma mon man genom obilliga och illa beräknade arrendevilkor minskar Speculanters antal, i samma mon nedsätter man ock de förmoner Indelningshafvaren af sitt Boställe kunde och borde åtnjuta. I denna Reservation instämde RiksdagsFullinägtigen l^ilr Strindlund, tillika med Utskottens fleste Ledamöter af det Hedervärda Bonde-Ståndet. S T O C K i! O L M , ho» Caii A». Ankom till Exp. Utsk. d. 19 Jan. 18JO. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderliga medel till anskaffning af Spannmål vid inträffande missväxtår. Uti till Rikets Ständer aflaten Nådig Proposition, af den 16 Januarii sistlidet ar, (^se Bihanget till Hiks-Stindens Protocoll, r Sarnl. 2:dra Bandet, N:o 46), har Kongl. Majit, efter med* delad öfversigt, ej mindre af de åtgärder, hvilka af Kongl. Majit i Nåder blifvit vidtagne, till afhjelpandé af de utomordentliga behof och den nöd i vissa Provincer af Riket, hvilka uppkommit såsom följd af år 1826 inträffad missväxt, än af de anstalter, hvilka för tillslutbringandet af f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens utredning funnits nödige och i sådant af* t seende blifvit i Nåder anbefallde, behagat “fä“sta Rikets Ständers uppmärksamhet på angelä“genheten deraf, att äfven hädanefter erforder“lige medel blifva till Kongl. Majits Nådiga disposition anvista, för att, vid inträffande miss* “växtår, kunna för tillfället lindra deras förstörande verkningar, ehuru erfarenheten visat, “att dylika undsättningsanstalter alltid i någon “mon måste vara beräknade att medföra förlust Bih. till Ililis-St. Uti. N:o r 13. “för Stats-Cassan, sä framt någon egentlig nyt“ta för Landet derigenom skall kunna tillväga“bringas. “ Kongl.
Det är äfven gifvet, alt om, då vigtigare frågors afgörande stundar, tillfälle till gemensamma öfverläggningar beredes alla Ståndens ledamöter, så att icke allenast de i frågorna liktänkande, hvilka ofta nu för tiden till samfäld rådplägning samlas, utan äfven de olika åsigternas anhängare försättas i tillfälle att sins emellan utbyta tankar, så skall detta otvifvelaktigt bidraga såväl till frågornas lyckligare lösning, som ock till att något fastare tillknyta det nog lösa föreningsband, som f. n. sammanhåller den Svenska representationens olika beståndsdelar. Den af Hr von Hartmansdorff så ringa skattade vinsten blefve således, eller borde åtminstone blifva, en närmare bekantskap och deraf följande större endrägt emellan de olika Ståndens ledamöter, en vidsträcktare och med större sakkännedom förenad pröfning af vigtigare samhällsfrågor samt en större samhällighet i besluten. Men, säger man, dessa fördelar kunna äfven nu vinnas, ty dylika gemensamma öfverläggningar, ehuru icke i grundlagen omtalade, kunna likväl hållas. Härvid bör dock 2:ne saker tagas i betraktande, nemi. l:o att just derföre, att sådana sammanträden icke finnas i grundlagen omnämnde, ega de, såsom vi alla veta, ganska sällan rum och hafva ej inträffat sedan 1840 års Rikdag; samt 2:o att deltagarne i de frivilliga sammankomster, som nu hållas, alltid bestå af liktänkande personer, hvaremot, i fall sammankomsterne skulle ske på det i förslaget föreskrifna sätt, jemväl olika länkande skulle sammankomma, hvilket naturligtvis komme att medföra större nytta. Om således med skäl kan antagas,j att dessa gemensamma öfverläggningar skulle medföra en ganska väsendtlig förbättring af vårt nuvarule representationsskick, så återstår att tillse, huruvida förslaget är riktigt och ändamålsenligt upgjordt i det hänseende, att för dylika sammankomsters hållande endast 2:ne Stånds beslut skulle erfordras. Härom hade Const.Utsk. temligen vidlyftiga öfverläggningar, dervid åtskilliga ledamöter ansågo att här, likasom i andra fall, borde erfordras 3:ne Stånds beslut, Den 14 Juli, 26 9 men Utsk. stannade slutligen i den åsigt, att 2:ne
Dessutom har Friherre Sprengtporten nu gjort mig uppmärksam derpå, att allmänna Lagen innehåller ett stadgande i ämnet, och detta gör äfven en återremiss nödvändig, på det Lagutskottet må sättas i tillfälle, att i sammanhang med denna fråga inkomma med förslag till ny redaction af i3 Cap. ByggningaBalken, som måste ändras. Hvad BondeStåndet beträffar, har det ingalunda ingått på Utskottens förslag; ty BondeStåndet har väl förklarat sig heldre vilja lösa sina Ekar, än betagas fri dispositionsrätt öfver dem, men Ståndet återremitterade likväl sistlidne Fredag Utlåtandet, i anseende till åtskilige brister i detaljerne. Jag får på grund häraf förnya min anhållan om återremiss, helst jag med Friherre Anckarswärd tror, att man till en början borde inskränka sig till försök på 20 år, emedan jag är öfvertygad, att dessa skola vara ti 11 räck lige att tillintetgöra bela förslaget. Tjugu år, mine Herrar, äro ej i detta afseende så ringa, som man kanske föreställer sig. Det är sannt, att Ekeplantorne efter denna tid ännu äro obetydlige; men man skall likväl då kunna sluta 203 Den i5 Junii e. m. till kostnaden under de återstående 180 åren, som i vårt climat erfordras, innan Eken blir fullmogen. Om det efter dessa 30 år visar sig, att inkomsterne af slöjdevirke, af den åker-och ängsskötsel samt af det mulbete, hvartill Ekeplanteririgarne kunna lemna tillfälle, netto blifva tillräcklige till aflöningar och uppsyningskostnaden, så skall det ock visa sig, att hela förslaget kommer, efter min calcul, att på 200 år kosta 52 millioner i förlorade capitaler och räntor. Herr Crusenstolpe: Då jag sednast hade ordet, trodde jag i sanning icke, att beviset för deri sats jag framställde skulle ligga så nära till hands, som det sedermera visat sig genom de olika åsigterne, i afseende på lämpligheten af den tili Ekeplantering utsedda Kungsgården BispMutala.
Majit och Kronan afyttrade Krono-skogar och patker, och icke rört en blot! localangelägenhet, Utskotten icke skulle hafva tvekat att till densamma tillstyrka bifall; i och genom hvilket förklarande motionären ansåg Utskotten hafva sjelfve likasom visat honom sättet att i denna, åtminstone för hans hemort, högst vigtiga Båga få sin önskan uppfylld. Utskotten, som till följd af erhållen remiss ifrån det Hedervärda Bonde-Ståndet, hafva alt häröfver meddela Utlåtande, få, i öfverensstämmelse med den åsigt i ämnet, Utskotten i Betänkandet, Nio 5d , uttryckt, förklara, det Utskotten anse ett sådant stadgande, som motionären nu föreslagit, vara af en allmän och ganska stor vigt, ej allenast i hänseende till Kronans säkerhet alt utbekomma sin ränta, utan äfven i flere andra afseenden. Det synes nemligen böra, i första rummet, leda till en bättre hushållning med skogen, då egaren vet, att, om han uthugger och förstör densamma, han på samma gång förminskar sina utvägar att betala den fastställda räntan, och tillika försvårar för sig möjligheten att, genom markens afyttrande, kunna blifva denna ränta qvitt.
Banko, samt att emot erhållande 1 1 8 af den ofvannämnda utaf von Scheven öfvertagna skuldsedeln af den 15 Mars 1852 till denne sistnämnde genast utgifva Sextusen Rdr allt Banko jemte derå föreskrifven och ogulden ränta. Domhafvanden åter anförde å sin sida, att den anmärkta felaktigheten så mycket mindre hort föranleda till något missförstånd om egendomens föregående gravationer, som den förnyelse-åtgärd, hvilken af misskrifning origtigt blifvit, antecknad i Gravationsbeviset, inträffat under det hela inteckningen, meddeiad den 15 Mars 1848, fortfarande gälde, och att förnyelse-åtgärden, hvarigenom dödande af förut meddelad inteckning icke ägt rum, således vore att anse såsom intet verkande; i anseende hvartill och enär Domhafvanden ingalunda kunde anses vållande till någon skada, han ock bestred, allt ersättningsansvar.
Häraf visar det sig alt fastän spanmålsutförsel inträffat, behofvet af undsättning icke uteblifvit. Då nu sannolikt större delen af det å lilla kreditivet (ill andra behof än krigsrustningar anvisade belopp kommer att anlitas emot den hotande kolerafarsoten, sä återstår endast de 700,000 r:dr:ne. Om nu undsättningsbehofvet skulle blifva lika stort under liden emellan denna och nästa riksdag, som det varit emellan den sista och den innevande, sa behöfdes dubbelt så mycket som Hiskin föreslagit; Dä Hr von Hohenhausen påyrkadt ett serskildt undsätlningskreditiv af blott 500.000 r:dr och för alt få detta yrkande pröfvadt, begärt återremiss, synes mig R. o. Ad. böra dertill samtycka. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å 4:de punkten framställda propos. besvarades med starka nej, blandade med ja ; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge devid denna punkt gjorde anmärknir föranleda till densammas återremitterande, samt dä härvid ropades starka ja jemte åtskilliga nej: förklarade det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja. 5:te ‘punkten. Hr von Hohenhausen: Uti mom. b) af ifrågavar:de punkt förekommer ett så lydande stadgande: ”För öfrigt få ofvan omförmälde tillgångar endast begagnas till räntefria låneunderstöd med bestämda betalningsterminer och mot vederbör:de större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af K. M. i nåder godkänd säkerhet”. Sä vida härmed afses (och om ordalydelsen riktigt tillämpas, sä blir det följden) att dessa menigheter ovilkorligen skola få understöd i penningar, kan jag icke annat än ogilla föreskriften. Begäret alt få räntefria län äfven till alla andra möjliga behofver än brödföda, är så stort, att anmälanden derom blefve alldeles öfverdrifna.
Månne det icke är mera skäl att lyssna på målsmannen för de ringare folkklasserna, som skola tillämpa dessa teoretiska hugskott, men icke kunna lära sig det, än att tro på de theoretici, som vilja påtruga dem menige man. Någon af senare talare har förmenat, det Hr von Kraemer yttrat, att Statshvälfning skulle upkomma till följe a£ tiolalsräkningens införande. Jag, som står nära honom, kan försäkra att, så vidt jag hört, det icke varit hans mening, utan tvertom att det var de konservativas omedgörlighet, som efter hans tanke vållade revolutionen. Men nu har han den tillfredsställelsen att höra del jag, ifall lian räknar mig till de konservativa, redan är af honom reformerad. Således torde det kunna lyckas honom äfven med flera; men om Statshvälfning icke upkommer för det mot folkets, vanor stridande räknesätt, så orsakas dock missnöje derigenom. Till hevis derpå vill jag anföra hvad som inträffade i Hessen, hvarest man tog sig före att minska antalet af Groschen på en Thaler ifrån 32 till 30. Folket trodde att förändringen innebar en myntförsämring, d. v. s. att man hade tagit ifrån dem två Groschen, i st. f. att hvarje Groschen derigenom verkligen blef bättre än förut. När sådant kan Ilända, så är lätt att inse huru föga menige man förstår af dessa förändringar, huru lätt han missledes och huru han skall harmas, då man icke kan göra honom begripligt att det linnes någon skälig, grund till dylika för honom besvärliga företag. Jag skulle för min del tro, att om Svenska folket vid denna Riksdag sluppe, såsom vid de föreg:de, att få sig det nya myntsystemet påtrugadt, så Den 22 Februari f. m. 199 skulle allmänheten fägna sig ät ett Riksmöte, vid hvilket ingen för henne besvärlig påföljd upstode af något nytt utifrån införd t påfund. Hvad kunde väl orsaken vara alt vår hädangångne Konung tvenne gånger vägrade godkänna det förslag R. St. gjorde att förändra myntenheten, oaktadt det då. icke ens var fråga om all tillika införa tiotalsräkningen?
Till 4 — 6 &lt;B lake tages en bit smör (4 — 6 lod), en hand full sockerbitar, en liten hel rödlök; 4 — 6 skorpor finstötas, som strös hvarftals mellan fiskbitarne; en tjock citronskrifva (i brist deraf, 2 teskedar ätttika) och salt efter smak. Ett drygt qvarter vatten påhälles sist, tål att koka rätt länge; när den är kokt, ihälles 2 matskedar konjak eller vin, ätes i sin egen sås. Maria. Njurbröd. Man finhackar ett par kokta njurar (kan äfven användas kalfkött), blandar upp det i god mjölk, stötta skorpor och hvitpeppar och salt efter smak. Denna smet bredes på hvetebrödsskifvor, som först blötes i mjölk. Sedan gräddas bröden i väl smord panna. Serveras med lingonsylt till frukostar. Isidora. Efterrätter. Gräkdkaka. J k:a sur grädda vispas hårdt och tillsättes med socker efter smak samt skalet af en half citron. Sedan ivispas 7 ägg, ett i sender och sist 3 ä 4 skedar hvetemjöl. Kakan, * man. Man skrifver numera så mycket om » qvinnan i hemmet » o c h » qvinnan i skolan », men sällan, för att icke säga aldrig, ser jag något om » qvinnan innanför disk », och det är derför jag vågar mig fram med några ord i Idun, närmast stälda till de fruar, som hafva qvinliga handelsbiträden i sina hus, såsom varande mera omtänksamma än männen. späckas den väl med fläsk och spädes med mjölk. I såsen tillsättes litet socker efter smak. Denna stek är utmärkt god och smakar som vildt. Fru Elin. Det är oftast helt unga flickor, som inneha plats i handel, o c h man kan lätt tänka sig, huru uttröttade, ja, rent af uttråkade de skola blifva vid det ständiga innesittandet och pratandet med de många gånger alldeles otillfredställbara kunderna, som ibland tyckas göra allt för att endast pina den stackars bodmamsellen.
En sådan bestämmelse påkallas jemväl af Rikets Ständers vid 2 § yttrade åsigt, alt lagstiftaren bör, då inteckningshafvare ej må anses såsom part, med all omsorg iagttaga den rätt han eger; hvaraf Rikets Ständer älven ansett böra följa, att, om jord eller lägenhet blifvit af egaren genom frivillig öfverenskommelse ofverlåten, men inteckningshafvaren förmenar värdet hafva blifvit för lågt beräknadt, denne bör tillerkännas rättighet att, derest ej full liqvid för hans fordran honom lemnäs, äska jordens uppskattning af Nämnd, i enlighet med de i lagen stadgade grunder. Slutligen hafva Rikets Ständer funnit, dels att, i händelse så mycket af jord eller lägenhet måste afträdas, att det öfriga blir för egaren onyttigt, eller icke medför besutenhet, egaren ej eller bör anses skjddig bibehålla återstoden, dels ock att den egare, som efter väckt fråga om jords eller lägenhets afstående, derå nedlägger kostnader, i uppenbar afsigt att förhöja jordens eller lägenhetens värde, ej bör kunna anses berättigad att för sådan kostnad blifva ersatt. För dessa händelser saknas emedlertid alla bestämmelser i det af E. K. M. i nåder framställda förslag; men då till parternas ömsesidiga säkerhet dy lika bestämmelser, som grundas på rättvisa och billighet, likväl synas vara af nöden, hafva Rikets Ständer således, enär åt lagen bör gifvas all möjlig fullständighet, uti saknaden af omförmälte bestämmelser trott sig finna en brist, som torde böra afhjelpas.
Hr Rosenblad: R. o. Ad. känner att StatsUtsk:s utlål:n vid denna riksdag utmärkt sig genom en särdeles egenhet i motiveringen. En ledamot af SlatsUtsk. har vid ett föregtde betänk., — jag minnes nu icke riktigt hvilketdera, — yttrat att det valett rigtigt praktexemplar af den der motiveringen. Jag för min del får säga att jag anser motiveringen uti den 10:de punkten af detta utlåt, vara ett ännu rikare praktexemplar ifrån Utsk. Utsk. säger nemi.: ”de för Jemtland egendomliga naturförhållanden föranleda, enl. Utsk:s tanka, ett från andra orter så olika jordbruk att en sådan landtbruksskola, som de hittills i riket inrättade, ej torde vara för denna provins ändamålsenlig”, hvadan Utsk. tillstyrker, ”att ingenting skall gifvas”. Utsk. bar fullkomligt rätt, såsom redan en sakkunnig och med ortens förhållanden bekant man har yttrat, att Jemtlands läge och naturförhållanden föranleder så mycken olikhet emot öfriga rikets orter, der landlbruksskolor finnas, så att, om man lät en Jemtlänning begagna institutet vid Ultuna eller Degeberg, så skulle det vara en alldeles lika ändamålslös åtgärd, som om man ifrån medlersta Sverige skickade någon elev för att studera jordbruket vid en skola i Lombardiet. Att, för det att de landlbruksskolor, som vi redan hafva, äro alldeles obegagneliga för Jemtland, man icke bör göra något för denna del af riket, det tyckes vara en ganska besynnerlig konklusion, åtminstone ett praktexemplar af den der bekanta slags motiveringen från StatsUtsk. Hvad Jemtland erbjuder af odlingslägenheter kan Frösön och trakten kring Storsjön utvisa. Den rikhaltiga jordmånen inom provinsen erbjuder tillfälle till en hög utveckling af dess jordbruk, lill fördel för Sverige. Men vid en hög polhöjd ligger det pä en platå, som ehuru i bördighet jemförlig med de bördigare trakterne i sydliga delen af Sverige dock höjer sig 600 fot och deröfver öfver hafvet, hvarföre ett kallt klimat måste noga vid jordbruket tagas i betraktande.
Persson från nämnde Län biträdd motion, föreslagit, att Loka Brunns-inrättning, hvars gagnelighet och välgörande syfte ingen lärer kunna bestrida, men hvars tillgångar icke förslå till oundgängliga utgifter i och för inrättningens fullkomliga iståndsättande och till underhåll af det betydliga antal Lazarettshjon der årligen samlas, utgörande ofta 6o å 70, aldrig under 5o, om året, måtte erhålla ett årligt bidrag af iooo R:dr banco intill nästa Riksdag. Men enär, efter hvad Motionairen Bihang, till R. St. Prot■ i834j 4 Sami. 1 AJd. 1 is:te Häftet. \ 2 Stats-Ut skottets Utlåtande N.-o Si. sjelf uppgifvit, Brunns-inrättningen dels i och för Lazarettets underhåll, från Kongl. Seraphitner Ordens Gillet årligeu erhåller ett bidrag af 200 R:dr, dels ock för uppförandet af ett nytt Brunnshus, Kyrka m. m., i några år uppburit ett af Kongl. Maj:t å extra utgifts-medlen anvisadt anslag samt Loka Brunn således, framför de fleste andra djdika inrättningar, redan hugnats med allmänt understöd, finner Utskottet sig ega skäl att afstyrka bifall till Anders Erikssons förslag, om anvisandet utaf serskildt bidrag af Statsverkets medel till Brunns-inrättningen vid Loka. Ankom till Exp.-Utsk. d. 4 Apr. kl. 3 e. m.
Bet. N:o 16.) S. A. K. Hos Rikets Ständer liar fråga blifvit väckt derom, att Wåhla härad i Upland, utgörande Norra Fjerhundra kontrakt al erkestiftet, men tillhörande Westerås län, måtte förläggas Lill Upsala län; för hvilken at åtskilliga bland häradets invånare förordade förändring, är såsom skäl anfördt, att från medelpunkten af häradet räknas tio mil till Westerås, men endast fem mil till Upsala; alt häradsboerne, som afsätta sina produkter och göra sina uppköp i Upsala, äro tvungtte att företaga serskilda resor till den aflägse belägna länsresidensstaden, för bevakande och utförande af derstädes anhängiga mål, kommunala bestyrs uträttande m. m., samt att den, till följd af häradets läge, svåra postkommunikationen emellan häradet och den stad, der länsstyrelsen är förlagd, i flere hänseenden betydligt ökar de olägenheter, som häradets invånare måste vidkännas genom deras lydande under Westerås län. Efter öfvervägande af hvad sålunda förekommit, få Rikets Ständer härmed i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes i nåder föranstalta, att vederbörande menigheter och embetsmyndigheter må i ämnet varda hörda, samt att, i händelse E. K. M. derefter skulle finna den ifrågasatta förändringen lämplig och ändamålssenlig, densamma då måtte nådigst bifallas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Februari 1848. ExpeditionsUtsi ottcts Förslag till und. Skrifvelse> Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Febr. 1848. Presle-slåndet den 23 Borgare-ståndet den a3 Bonde-ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse 3 angående stapelstads - rätt för staden Sölf vitsborg.
Hvad arbetaren åter beträffar, så är jag beredvillig att, ehuru, enligt nyssnämnde princip, hvarje till ett visst belopp skattdragande man bör ega rått att representera och representeras, likväl med afseende på arbetsklassen, göra den modifikation att, såsom en öfvergång, endast valrätt måtte densamma inrymmas. För alt icke nödgas, genom att ingå uti närmare utredning af mitt åberopade förslag och det sätt, hvarpå jag sökt att uti de n. v. 4 Stånden inrymma de orepresenterade o. s. v., trötta R. o. Ad:s tålamod, beder jag få bifoga ett transsumt af ofvanämnde förslag, hvilket endast består af lösligen upkastade grunder till ett öfvergångs-förslag, ulan att jag velat besvära med några närmare detaljer: ”Till Höglofl. Constitutions-Utskottet. ”Att uti denna lid af oro och jäsning, bygga representationen på andra grunder än de närvarandet eller med förutsättande af Stiindsfördelningen, anser jag icke vara välbetänkt”. ”Härvid, såsom städse vid denna frågas behandling, framställa sig outplånligen utur milt minne, de märkliga ord, som Englands hädangångne utmärkte Statsman, Sir George Canning, yttrat till då för tillfället, en ung, sedermera uti sitt yrke, sjömansyrket, sig utmärkande Svensk militär, ungefärligen så lydande: alt så länge Sverige eger qvar dess StSnds-representation oell dess In - 186 Den 27 Maj f. m. delningsverk, skall det hvila tryggt på dessa säkra grundvalar för dess yttre och inre sjelfbestånd och lycka. Bibehållom sålunda hvad oss af hädangångne fäder blifvit lemnadt uti arf; och inrymmen endast hvad som tidens, och med den de menskliga idéernas utveckling klafver! Med arbetssättets förenkling, hvarigenom riksdags-förhandlingarne skulle erhålla en raskare gång, tror jag förvisst, att den hufvudsakligaste förbättring af den närvarande 4-Stånds-fördelningen skulle vinnas. En förbättring vore ju äfven en förändring •, och det är ju serdeles en sådan, som öppet af mången erkännes vara hufvudsyftet?
Jag ska FASÂN. Och ni tror att han skulle ta emot en så- FASÂN. Det ska bli möjligt. Skynda att laga dan uppoffring! Åhnej, men om den sker frivilligt, det är något annat tveka icke längre! min resvagn står förspänd utanför trädgårdsporten. Kom ihåg, att ert val kommer att afgöra er och Lidmans lycka, hans ära, hans rykte hans lif hans framtid. AURORE. Må göra, för hans skull då; jag FASÂN (kastar sig på knä för henne). Gudomliga reser jag, följer er. flicka, jag tillber er! AURORE. Hvad säger ni? (springer upp). Jag väntar er här om fem minuter. illa! (skyndar ut till venster). FASÂN. Ja, det är bara för Carl XII:s räkning AURORE. Min Gud, bara jag nu inte gör något TOLFTE SCENEN. FASÂN (allena). vi ska vara långt härifrån innan Majorskan anar det FASÂN. Victoria! Victoria! fort mina saker minsta, men det kunde falla den galna Friherrinnan in att förfölja mig allt under den tron att jag är hennes son; det måste förhindras; jag skall skrifva några ord till henne (sätter sig vid bordet) ty att tala har jag icke tid och dessutom är jag riktigt rädd ni för en stund sedan begick det misstaget att dåna, så kunde jag inte säga er att jag icke kan ha den äran att vara er son. Mina föräldrar äro visserligen för hennes karesser (skrifver). "Fru Friherrinna! som döda, men jag har ett namn som vunnit en viss ryktbarhet genom min theaterpjes (för närvarande) Carl XII eller slaget vid Pultava. Fäster ni något särdedeles värde vid det der guldmyntet så ber jag er vara så god och behålla det, för mig har det icke något annat intresse än att jag nyss vexlat mig till det af Inspektor Lidman". Er ödmjukaste tjenare. FASÂN (Förseglar brefvet). Kammarjunkare. lemnar fram det (skyndar ut till venster). Så der ja, nu ska jag laga att jag får någon som TRETTONDE SCENEN. NOTARIEN (ifrån fonden, ser sig