Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I dessa samma Paulus’ ord: „en Gud; en ock Guds och menniskors medlare, en menniska Jesus Kristus“ är nya förbundets lära i korthet sammanfattad; det är den ursprungliga och äkta apostoliska trosbekännelsen, hvarför ock Paulus kallar den „det vittnesbörd i sinom tid, hvartill jag är satt till härold och apostel“. Till bokstafven något olika formulerad, men till innehållet alltid densamma, återkommer Paulus ofta till denna trosbekännelse. Så uti inledningsorden till sina epistlar; så ock uti 1 Kor. 8, 4–6, der han säger: „Så vete vi nu om afgudaoffrens mat, att afgud är intet i verlden, och att ingen annan Gud är, utan en. Ty om ock der äro de som sägas gudar, vare sig i himmelen eller på jorden, såsom många gudar och många herrar äro; är dock för oss en Gud, fadren, af hvilken allt och vi till honom, och en herre Jesus Kristus, genom hvilken allt och vi genom honom“. Dessa ord: „en Gud, en herre Jesus Kristus“, är den ursprungliga kristendomens lösen, evangelii kärna, som vi finna innesluten äfven i dessa ord af Kristus sjelf (Joh. 17, 3): „Detta är det eviga lifvet att de känna dig, den ende sanne Gud, och den du sändt hafver, Jesus Kristus“ 57. Bland de tilldragelser uti Jesu lefnad, i hvilka ortodoxerna anse sig hafva funnit bevis för sin sats, att han är Gud sjelf, anföra de hans förklaring på berget Tabor och hans uppståndelse från de döda. Dessa „bevis“ uthärda lika litet en granskning som alla öfriga, för samma obibliska åsigt framdragna. Berättelserna om förklaringen på Tabor (Matth. 17; Mark. 9; Luk. 9) hålla sig strängt inom gränsen för Jesu messianitet. Företeelsen inledes med en bön af Jesus till Gud, och det är icke personerna i den föregifna treenigheten, utan det är de begge menniskorna Moses och Elias, som, då han blifvit förklarad, synas vid hans sida, och med hvilka han samtalar „om sin bortgång, som han skulle uppfylla i Jerusalem“ (Luk. 9, 31).
Om man också i denna rika och öfverflödande samling skulle finna ett och annat guldkorn, så är dock säkert, att man derföre haft större möda än guldvaskarne i Californien, hivad jag åsyftat, var att prot:n skulle i korthet uptaga hvarje talares yrkande jemte motiverna dertill, eller att icke den dramatiska formen blefve begagnad. De af eder, M. Hrr, som sjelfva sysselsatt sig med att skrifva prot:r, veta att, om ett anförande skall börjas med »jag», detsamma måste blifva mycket vidlyftigare än om det börjas med: »talaren anförde.» Så som nu förhållandet är, visar det sig i allmänhet svårt att yttra sig på detta rum, utan att säga hvarandra komplimenter eller att göra alldeles onödiga omsägningar. Om deremot man omnämner talarena i 3:dje person, försvinner allt detta, äfvensom en hop små ordvexlingar, som här ofta förekomma, och som efterveriden förmodligen ej skulle sakna. Man kunde då blott behöfva säga, att den eller den talaren yrkade bifall eller afslag på följande grunder, etc., och det blefve då möjligt att utan onödig utförlighet vinna lika stor noggrannhet som nu. Utsk:t nämner i sitt betänkale en omständighet, som bort föranleda ett helt annat resultat, än det, hvartill Utsk:t kommit, nemi. att förr, då prot. ej fördes så utförligt, de också voro bättre redigerade, och att talarena då voro mera belåtna med sina anföranden än nu är förhållandet. Om så är, hvarföre vill man ej återgå dertill? Den sista Riksdagen, då prot. fördes i sammandrag, var år 1834, och vid denna begagnades af några prot:sförande stenograf!, men af de öfrige fördes prot. med vanlig stil. R. o. Aö.-s ledamöter förklarade då allmänt, att de voro vida mer belåtna med yttranden, upsatta efter den sednare methoden, än med dem, som vore ett resultat af den förra.
I enlighet med dessa stadganden och under förutsättning, att antalet af den utaf riksstånden och utskotten antagna tjenstemanna-personal och vaktbetjening, i den mån de återstående riksdagsärendernas vederbörliga behandling medgifver, varder förminskadt, lar Utskottet alltså hemställa: att riksståndens sekreterare, jemte 4 notarier hos Ridderskapet och Adeln, i notarie och 1 kanslist hos Preste-ståndet, 2 notarier hos Borgare-ståndet samt likaledes 2 notarier hos Bonde-ståndet, äfvensom 2 vaktbetjente hos hvart och ett af riksstånden må fa beräkna och uppbära de för dem bestämda arfvoden och traktamenten för en tid af fjorton dagar efter riksdagens afslutande, samt att, med undantag af nu uppräknade tjenstemän 8 Stats-Utskottets Memorial, N:o 126. och vaktbetjenter, arfvodena och traktamentena för den öfriga hos riksstånden anställda betjening, likasom för Utskottens samtlige tjenstemän och vaktbetjenter, mä beräknas och utgå till och med den dag, då hvars och ens tjenstgörings-skyldighet hos vederbörande riksstånd eller utskott upphör. I fråga om tiden för utbetalningen af de arfvodesoch traktamentsbelopp, som af Rikets Ständer varda tillerkända den under innevarande riksdag hos riksstånden och utskotten tjenstgörande personal, får Utskottet slutligen föreslå, att merberörda arfvoden och traktamenten, under iakttagande af förut meddelade föreskrifter och efter afdrag af hvad, som i afräkning härå redan blifvit till vederbörande förskottsvis utgifvet, må af Riksgälds-kontoret utbetalas för tiden till och med denna (April) månads utgång, så snart de beslut härom, Rikets Ständer komma att vidtaga, genom Utskottet hinna fullmäktige i Rikagälds-kontoret meddelas samt för nästkommande månad och den derpå följande tiden intill riksdagens slut, efter hvarje månads förlopp.
Bäckström, efter framställning af aflidne Lektorn vid Stockholms Gym nasium C. Ekendahls under en d 8:årig verksamhet såsom lärare ådagalagda utmärkta förtjenster, hvilka vitsordades ej mindre genom det intyg, som honom blifvit meddeladt, att »genom grundliga och utmärkta kunskaper, sällspord undervisningsförmåga och ordningsälskande allvar hafva gifvit ett ökadt anseende åt det läroverk, han tillhörde, » än ock genom flera utgifna vetenskapliga arbeten af stort värde, hemställt att, som sterbhuset efter Lektor Ekendahl blifvit försatt i konkurstillstånd och hans enka Otiiliana von Friesen, med 2:ne minderåriga söner, befunne sig i verkligen nödställd belägenhet, Rikets Ständer måtte bevilja henne en årlig pension af 400 R:dr R:mt, att utgå så länge hon lefde ogift och intilldess barnen blefve myndiga, hvarefter pensionen skulle nedsättas till 200 R:dr. I betraktande af framlidne Lektor Ekendahls, under en mångårig verksamhet, i förening med djupa kunskaper, ådagalagda utmärkta lärareförmåga, har Utskottet, då upplyst är att hans efterlemnade enka med tvänne minderåriga barn befinner sig svårt ekonomiskt betryck, trott sig böra hemställa, att Rikets Ständer, såsom ett uttryck af sin tillfredsställelse Öfver det sätt, hvarpå Lektor Ekendahl skött sitt lärarekall, måtte bevilja hans efterlefvande enka en årlig pension af 300 R:dr Runt. 10 4:o. Stats-Utskottets Utlåtande M 167. 73 104-:o. Utskottet har derjemte ansett sig böra hemställa, att samtlige för här ofvan omförmälda enkor tillstyrkta pensioner måtte komma att utgå endast så länge dessa personer förblifva i enkostånd. 105:0.
Utsk. Betcinkanden, gell ge utan odugelige Ekar måga till förekommande af syra stämplas : 4'° Att rättigheten till svedjande, utom inägor och rätter Beteshage, ej må utsträckas öfver hvad skogsordningen innehåller, samt 5:0 Att den vid1809 ars Riksdag föreslagna prescriptionstid för Ekars utsyning och anställande Auction för kronans räkning må förlängas till 1814 års slut, dock under åtskilliga dels inskränkningar, dels tillägg vid det förra tillstyrkandet. Öfver den sista punkten behagade Kongl» Maj:t, genom Bref till Dess och Rikets KamsnarCollegium af den 11 Jan. 181 4, Sig i Nåder utlåta, att Kongl. lYisj:t ei finner dea begärda utsyningen vara af nöden, utan kommer att förblifva vid det, som i skogsordningen uti detta ärende stadgadt är 5 v]!jindes Kongl. Majrt sig framdeles utlåta, efter vederbörandes hörande, om rättigheten för ägare af utsynta Ekar att vid närmast belägna kronans Varf eller hamn få dem partivis afyttra. I sådant skick förblef saken till 1815 års Riksdag, då åter förnyades samma, sins emellan mer eller mindre skil jäktige, yr -anden och förslager, dels om skogarnes värd i allmänhet, dels om Ekeskog ens enskildta användande, utan något afseende å Konungens i denna hänsigt emedlertid utkomna Nådiga författning. Uti afgifvet Betänkande öfver de gjorda tnotioner tillstyrkte då varande Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskott, att i förra hän - ftesv. och Ekon. Etsk.
St:r att tillvägagå med varsamhet och sagt, att om icke denna bana skall blifva vådlig för den Svenska qvinnan, mäste stegen på samma bana uttagas med varsamhet. Jag hemställer, om denna varsamhet blifvit iakttagen af K. M. sjelf och af författarne till det Kongl. Förslaget. Dessutom har en talare på f. m. erinrat, hurusom vid förra Riksdagen R. St:r föreslogo, att qvinna vid fyllda 30 år skulle uppå ansökning derom och efter formlig pröfning och förklarande af Domstolen kunna blifva myndig, hvilket förslag likväl icke vann K. M:s bifall. Icke destomindre vill man nu gifva henne denna rättighet, redan vid 25 års ålder, utan hennes ansökning, utan pröfning eller något förklarande af Domstolen. Är detta att gå varsamt tillväga? En Konungens Rådgifvare har i dag förklarat, att orsaken hvarföre it. St:rs förra framställning icke vann Kongl, sanktion, var att om förslaget blifvit af lv. M. gilladt, det skulle kunnat hända, att sedan K. ål. afslagit en qvinnas ansökning om myndighet, skulle en HäradsRätt påföljande dag kunnat bifalla densamma, men sedermera har en annan ledamot af StatsRådet och sednast Justitffiålinistern uplyst, att K. M. icke afslår ansökningar af qvinnor om myndighet, ålen äfven om så någon gång skulle ske är det dock föga sannolikt att HäradsRätter skulle bifalla en af K. Jl. afslagen ansökning, och skulle detta ock en gång ske, så kunde det likväl ej oftare inträffa, då myndighetsansökningarne ej vidare kommo att till K. ål. ingifvas. H. Ex. Hr Just. Statsålinistern har sagt att fördelen af K. ål:s Förslag ligger i den förändrade upfostran qvinnan måste lemnäs. Jag hemställer dock om den redan erhållna upfostran kan genast undergå förvandling?
Hon smålog och böjde på hufvudet, men fortfor att stirra utåt terrassen. »Tror ni icke att det var en sådan här natt Julia tog emot Romeo på sin balkong?» frågade hon slutligen plötsligt med låg röst, men utan att se på mig. Jag blef något häpen öfver denna oväntade fråga. »Jo, det är nog troligt», svarade jag; »fastän jag på det hela taget tycker, att det varit mera praktiskt att välja en mörk natt; då hade han ej behöft frukta att bli sedd.» »O nej, det måste varit en natt sådan som denna!» utropade hon häftigt och knäpte ihop sina händer. »Hvad man måste kunna älska en sådan natt ... det ligger längtan och kärlek i luften man andas ...» Hon lutade sig mot sidan af fönsterkarmen och kastade ena armen öfver sitt hufvud. Jag betraktade henne förvånad; hon var alldeles förvandlad. Månskenet kom hennes lilla färglösa ansigte att likna en marmorbild, och de uppåtrigtade ögonen strålade och skimrade som juveler. Hon hade ett ovanligt stort, litet rödaktigt hår; detta var nu upplöst och föll i rika vågor öfver hennes blottade hals och armar, som sågo alldeles snöhvita ut. Hon var vacker, fullkomligt vacker; på samma gång var det någonting besynnerligt, konstladt, affekteradt hos henne; denna plastiska ställning, med det upplösta håret, som föll långt ned öfver medjan, och det tillbakakastade hufvudet, var icke naturlig. Hon utsträckte långsamt och trånande högra armen; jag tror att hon alldeles omedvetet spelade Julias roll. Efter några ögonblicks förlopp reste hon sig upp, böjde sig framåt och fattade min ena hand. »Har ni någonsin älskat?» frågade hon, alltjemt med samma hviskande, hemlighetsfulla röst, som då tvenne älskande tala med hvarandra. Jag kunde ej låta bli att skratta. »Visst har jag det», svarade jag, »jag är öfver tjugu år, och då ha väl de flesta qvinnor haft mer eller mindre erfarenhet deraf.» »Men icke jag», mumlade hon och pressade sina händer mot bröstet, »icke jag. Jag är tjugufem år och jag har aldrig älskat ... någon ... någon ... man.» »Nåväl, då återstår det för er!
Den ulredniuA af lleilulvel i deinia de!, Oeneral^. d^ulanlen föl' ä-rineen nu alAilUt, nlvi8ai' ilödvändiAlleleil al eli. ölocll 3ll8lgA al 8^,^85 kl.dr 22 8>i. <7 i'. Ärligen i det liela, kör -leii i-eAleiiuA al' indeldta ^rmee>l8 V3j>eiläfi>iiiAa>' af alla 8la», 8oin Oeneral ^djulanten i underdaniAllet före8laAil. Infanleriet Grille deremot erliälla ärli»t llefäl8möle i I/j daAar oell llvartannat är In8lruelio!i8-6omslaAnier i 90 da^ai-, 8amt alla IleAemenlen oell 6ors>8er, 80m ieire fä 8lörre ökninA^läAer , 17 da»ar8 lde A6M6ill8möte. 6lt 8lörre öfilii!A8läA6!' 8l<ulle de58utom liallg8 l-vaije är 8ZI un cili, lill llörjan Aöre8 med ell ä 6juilAö^ lied , oell all derefler alliid ell läAer ä 6aduAard8Aärdel inlralfar emellan ell L 6su>lAll^ oell ell ä öxevalla lied ar.''
Efter gifven anledning inom ConstitutionsUtskottet, och då Utkottet ansett nödigt att göra ett stadgande, i följe hvaraf, i anseende till det nu antagna sätt för Grundlagsfrågors behandlande, förslag till ändringar i Grundlagerna ej måtte så sent inkomma, att Constitutions-Utskottet blefve urståndsatt att dem före Riksdagens slut bereda och till laglig behandling af Riksens Ständer anmäla, har Utskottet beslutit föreslå Riksens Ständer stadgandet af en viss pra;scriptions-tid för sådana förslags inlemnande, i följe hvaraf det ville anmäla ett så lydande tillägg i *9 §. Riksdags-Ordningen, 1 Momentet, efter ordet besluta: Frågor som sednare än 3 veckor före den till Riksdags fulländande bestämda tid, antingen den blifver 3 eller 4 månader, af Riksdagsmän, i Constitutions Utskottet väckas, vare Utskottet ej pligtigt att under samma Riksdag upptaga och bereda. Hvilket förslag till behandling, enligt 56 §. Regerings-formen borde till Riksens Ständer öfverlemnas. Stockholm den lo Juli 1815. och Ad. Ledamöters vägnar Rudolf Cederström, På Högh Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v.- Rosenstein. på Den 11 Juli, * naj Pä Vällofl. BorgareStandets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters Vägnar A. J son Hyckert. G. A. Silverstolpe. tdppläst hos Högt. Ridd. och Åd. den ii Juli. Högvörd. Prest-Ständet den 14 „ Vällofl. Borgare.Ståndet den II _ Hederv. Bonde-Ståndet den n Vördsamt Memorial! Inom Constitutions-Utskottet ilar fråga blifvit väckt om den förändring i 38 §• Regeringsformen , att derur skulle utgå följande ord: Hvilket han icke må återtaga förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat. _Emedlertid vare han vid sin Lön och öfriga tjensten åtföljande inkomster bibehållen.
Då således, före bildandet af, numera uphörde, ofvannämnde bolag för raffinering af salt, allt matsalt under en enda tullsats blifvit upfördt; — då enda följden af förändringen blifvit, som jag förut anmärkt, den, att allmänheten varit tvungen köpa en sämre vara, ty äfven Liineburgersaltet, som nu inkommer såsom koksalt, och såsom surrogat nu användes i handeln, är dåligt, ojemnt och icke torrt, så får jag, på grund af hvad jag här ofvan anfört, och åberopande behandlingen af med salt jemnförlige artiklar, t. ex. Salpeter, ehuru densamma numera är fri under hvarje form, vördsamt föreslå, att Den l December f. m. 33 att rubriken »Raffineradt Salt», jemte dess nuv:de tullsats, måtte ur Tulltaxans Tariff för Införseltull få alldeles utgå, och att, med undantag af medicinskt salt, allt annat salt, rnatsalt eller koksalt m. m., måtte under en enda rubrik och med en enda tullsats af 10 öre rmt pr 1 kubikfot i nämnde taxas tariff blifva up fördt. Om remiss till vederb. Utsk. får jag anhålla. Begärdes på bordet. Frih. Posse, Johan August, upläste följande motion: Om man insett, att förbättringar i vår kyrkoförfattn. äro af nöden, så medgifver man ock, att de i närv:de tidpunkt äro nöd vändigare än någonsin, derest andra kyrkobekännelser erhålla en förut i vårt land saknad frihet. Det inses lätt hvilken ofördelaktig ställning vår kyrka skall intaga om, sedan andra kyrkosamfund erhållit .'rättighet till verksamhet, vårt deremot, hindradt af föråldrade lagars tvingande band, icke förmår att fritt utveckla inneboende krafter. Då nu förbättringar i många delar synas nödiga, blir första frågan den, hvilka som i främsta rummet fordra skyndsam handläggning. — Detta synes mig vara förhållandet med sättet för presternas aflöning samt befordringslagarne.
Jag vet derföre icke , hvad som kan hindra Konungen , att till Ständerna öfverlemna ett förslag äfven rörande detta ämne, öfverensstämmande med Kongl. Majus höga åsigter deraf. Skulle Ständerna göra jemkningar deruti ,så beror det ju på Kongl. Maj:t, att å deras beslut sedermera göra hvad afseende Han i Nåder finner för godt. Om åter Ständerne gillade det, hade i alla fall Kongl. Maj:t initiativet. Herr Grefven och Landt-Mar skalen hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga Herr Hjertås förslag, som af Herr Landt-Marskalken upplästes , till Contraproposition. Ropades J a och Nej. Grefve Hamilton Gustaf Wathier: Jag hemställer vördsamt, om icke Herr Grefven och Landt-Marskalken skulle behaga till Contra-proposition låta å nyo uppläsa och för Ridderskapet och Adeln derefter framställa det förslag, som Herr Danckwardt och Fr h-rre Åkerhjelm önskat, och som finnes i Särskildta Utskottets Utlåtande. 6gS Den 14 December. Herr Berghmans Ambrosius Magnus: Jag ber RiddersKapet och Adeln förlåta , att jag icke kan dölja min förundran deröfver, att, sedan Ridderskapetoch Adeln, i ett föregående Plenum,discuterat öfver detta ämne i flera timmar, och fattat ett lagligt beslut , Ståndet nu återtagit denna discussion, och satt i fråga ingenting mindre , än att upprifva beslutet, och votera om igert. Jag anhåller om uppläsande af den Votérings.proposition, som bifölls förra gången. Jag tror intet annat tillägg dervid kan göras, än ett sådant, som icke till det minsta förorsakar någon ändring i förra beslutet. Jag. anser Herr von Hartmansdorff hafva träffat det rätta. Jag tror det icke vara värdigt Ridderskapet och Adelö, att så hastigt ändra sitt beslut. Preste-Ståndet har gifvit oss ett vackert exempel i denna fråga.
15,000 r:dr b:co, utan äfven derutöfver med 8,493 r:dr 38 sk. b:co, som oundvikligen skulle erfordrats, alldenstund upprensningen af inloppet, enligt det uppgjorda och i nåder fastställda kost - Den 24 Augusti f. m. 385 kostnadsförslag^, uppgick till 23,493 r:dr 38 sk. b:co. Dessa överskjutande 8,493 r:dr skulle dessutom icke ulan synnerliga svåriglietcr och vida drygare lånevillkor kunnat anskafläs. Magistraten oell borgerskapet förklarade sig till följd häraf nödgas, ehuru ogerna, försaka det beviljade lånet och till en obeslämd framtid uppskjuta den ifrågaställa upprensningen. Men då behofvet deraf fiir sjöfart och handel dagligen framträder allt mera tryckande, och det således ej blott för Söderhamns stad, utan äfven för en betydlig del af Gefleborgs län och der idkade flerehanda näringsgrenar, vore af synnerlig vigt, att detta redan alltför länge påtänkta företag bragtes liil verkställighet, hafva Söderhamns magistrat och borgerskap, vid ett af mig i delta ämne med dem hållet sammanträde pä rådhuset d. 1 sistl. Juni, hvarå prof., hosfogas, omsider beslutat sig att öfvertaga hela upprensningen, enligt kostnadsförslag^ uppgående till 23,493 r:dr 38 sk. b:co, i händelse den förändring uti det åt staden vid sista riksdag för ändamålet beviljade låneunderstöd af 15,000 r:dr b:co kunde beredas, alt 5000 r:dr deraf såsom statsanslag, utan återbetalningsskyldighet, och de återstående 10,000 r:dr såsom lån, på de af K. M. i nåder förut föreskrifne villkor, hlefve beviljade. Såsom ett på den allmänna jernexporlen och trädvaruhandeln fördelaktigt inverkande medel, får jag derföre hos R. St. till gynnsamt bifall vördsamligen hemställa denna Söderhamns stads och Gefleborgs läns vigtiga angelägenhet, under anhållan om remiss till vederb. Utsk. Bilaga N:o 1.
Skattskrifne personer 82.214 Gemenskapen vid indelade Armeen , . 1,274 Skatlfria ‘ 66’d3!_. 67,805 Summa: 150,019 Städerna: Skattskrifne 3,804 Skatt frie 1 912 - ...5,716 Summa: 155,735 År 1843 utvisa Mantalslängderna på landel: Skattskrifne personer • 84,177 Gemenskapen vid indelade Arman . 1,271 Skallfrie ' 7JK”* - 74,857 Summa: 159,034 Städerna: Skattskrifne . 4,244 Skattfrie 2,807 Summa 160,085 hvadan alltså folkökningen lill 1843 års sint under sistförflutna fem år utgör en tillökning af 10,350 personer. Således större än under näst föregående 5 år, clä tillökningen beräknades lill 8,153 personer. Inom de sista 10 åren utgör alltså folktillökningen inom Länet 18,483 personer. 3 Alt ett stone antal skattfria personer nu finnas, än då förra berättelsen ingafs, härleder sig hufvudsakligen från den efter sisla Riksdag gällande författningen alt skattskrifnings-åldren blifvit förändrad. Samma orsaker till folkökningen, sorn i förra femårsberättelse!! uppgåfvos, gälla och verka ännu. Hemmaiisklyfningar och jord-afsöndringar fortfara och bereda tillfällen till nya bosättningar: en stor mängd nya torplägenheter äfvenledes. Många olika tankar hafva uppstått rörande nyttan eller skadan häraf. Öfverdriften häri är, som all annan öfverdrift, menlig. Att en för långt sträckt hemmansklyfning och jordafsöudringar från hemmanen skada så val det allmänna, som de blottställa dem, som på dessa små jordlappar skola söka deras bergning, kan ej gerna förnekas, då man närmare granskar de följder, som deraf uppkomma.
Icke åt Den 19 Scp t e ui be r f. m. 467 .Sländön, men ål Lundlin, och Const.Utsk. sami Talmän har glim dlagen öfverlemnat alt bevara formernas helgd; och kan jag sä mycket mindre föreställa mig, att desamma, af Utsk. eller tvänne af RiksSlm, skulle hafva blifvit nfverirädde, då Ulskts i dessa punkter klandrade betänk., som i öfrigt slödjer sig på 64 och 65 §:na Reg.F.Mi, flerfalldiga gånger vaiit till öfverläggning inom alla fyra Stånden, utan att i afseende på sin behörighet, mig veterligen, mötas af någon enda Talmans anmärkning eller vägrade proposition. Hr Tersmeden, Carl Reinh-, förenade sig uti de reservationer Gr. Frölich och Frih. Sprengtporten afgifvit. Hr Westfelt, Nils: Äfven jag anhåller att få för ena mig uti Gr. Fröliehs och Piili. Sprengtporten reservationer, och vill blott tillägga, att jag beklagar de herrar, som löranledt dessa reservationer och beklagar, alt jag, sorn troligen blir en af dem, hvilka komma alt deltaga uti voteringarna i förstärkta StatsUtsk., blir nödsakad att votera mot den öfvertygelse jag ägde innan det förfarande skedde, mot hvilket reservationerne äro afgifne. Hr Lefrén-, Joli. Pehr: Jag anhåller att till prot. må blifva antecknadt i anledn. af de beslut, som äro föremål för reservationerna, att jag icke förmärkt att R. o. Ad. ogillat något annat Stånds beslut. R. o. Ad. har ogillat åtskilliga af StatsUtsk. framställda propos:r för votering i förstärkta StatsUtsk. Det är en himmelsvid skilnad så val i sak som i tendens. Frih. Boye, Fredr.: