Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
-p ' Uppsats af Sf iiiförd i fein unmiuer af Aftonblndet v: li.eii 1857. Endast i detta lilla faktum ligger ju en oerhörd skillnad inellan förr och nu, ty då en af våra mest framstående kvinuor i föredrag och broschyrer utkastat en handske till d ' em hon benämner ~kvinnosakskvinnorna~, skyndar den ena efter den andra att upptaga den för att oförsagdt och talangfullt förfäkta de ' rättigheter, som blifvit deras kön tillerkända, * * t: Om man an har Fredrika Bremer att tacka för det första utsädet till. den skörd, hvillcen nu burit frukt i viilsignelse för rnhga, var det dock &gt;Tidskrift för hernnietw, sóm träget och troget och med det rkoncentrerade mod, som heter tålamods1 pldjde fåra * efter fåra i obruten mark för att der nedlägga och vårda de goda fröen. Det finnes ej en reform berörande kvinnan, som icke varit väckt eller afhandlad i nämnda tidskrift, och af de många förslag, soin af den framställts för att vidga kvinnans arbetsomrade och gi.fva henne nya och innehållsrikrt lifsuppgifter, h a h a de flesta sinhingoin blifvit genomförda. Under det den s. k. kvinnoemjincipationen på i n h g n stallen i utlandet gjorde mer vasen af sig genom agitation, möten. och petitioner, försiggick den hos oss p&amp; ett så sansadt och följdriktigt sätt, att den oförmärkt vann insteg i den allinänna opinionen. Med fullt skäl kunde därför Esselde yttra: # att ' Tidskrift för Heininet ' allt i f r h dess Eörstn framträdande gaf den impuls, som förlänat l~vinnorörelsen i Sverige ltmc~lxteren af en sund, historisk utveelding, dar r i t t och plikt, frihet och ansvar gå hand i hand^.^ I Norden var det ock Sverige, som gick i spetsen för lwinnorörelsen, hvilken först långt senare fick insteg i de öfrigs Ianderna.
R:dr d:o å 200 R:dr . 4,600: » 23 Löjtnanter, d:o å 200 R:dr d:o å 100 R:dr 2,300: » 24 Under-löjtnanter, d:o å 160 R:dr d:o å 40 R:dr 960: » 5 Adjutanter, arfvoden å 100 R:dr 500: » 46 extra Underofficerare, d:o å 20 R:dr 920: Transport R:dr 9,980: 71,725: 47. 2. Kongl. Majus Nåd. 2. för 92 extra Korporaler, d:o å 12 R:dr 1,104: » 1 Regements-trumslagare, arfvode 100: » 45 Spel, lönetillökning ä 12 R:dr 540: eller tillhopa R:dr 11,724: med tillägg hvaraf till nu varande anslag för nämnda beväring, 55,591 R:dr 57 sk. 4 r:st., detta skulle blifva förhöjdt till 47,315 R:dr 57 sk. 4 rst. Beväringsmanskapets vapenöfning. Uppå Rikets sist församlade Ständers underdåniga framställning, att under beväringsmanskapets på Gottland vapenöfningar de beväringsskyldige derstädes måtte få åtnjuta ett underhåll, motsvarande det, som beväringsmanskapet uti rikets öfriga landskap under vapenöfningar tilldelas, behagade Eders Kongl. Maj:f, sedan af vederbörande utredt blifvit, att den för de beväringsskyldige på Gottland, hvilka förut endast åtnjutit 8 sk. R:ko per man om dagen, sålunda ifråga ställa underhålls-tillökning kunde beräknas till 4 sk. samma mynt perman dagligen, under den 2
Det år efter mitt omdöme icke möjligt, att genom en calcul för 3o år förstärka Bankens fond till ett emot dess utelöpande sedlar svarande belopp. Om sådant varit möjligt , hade uppfinningen långt för detta varit gjord i hela Europa, så att vi ej behöft fästa oss vid det inpractic.bla af ett sådant tankspel. Den 13 September e. m. 697 Jag hemställer, hvad följden i allmänhet skulle blifva, om silfverrånta fåstades såsom ett vilkor för dessa lån. Skulle ej hvarje enskild långifvare önska få sin ränta i silfver? I sådan händelse blef vår belägenhet långt svårare, ån den nu år. Jag tillstyrker derföre förkastande af förslaget om räntans erläggande i silfver. Herr von Hohenhausen'. Antingen har Herr Munck af Rosenskjöld eller jag hört orätt, angående de tillvitelser sorn hår skola blifvit gjorde det Hedervärda BondeSlåndet. Jag har i går yttrat, det jag ej trodde några vidtomfattande åsigter i Financelåran vara hos detta Stånd att förvänta, och jag har stödt detta på Ståndets eget yttrande vid Riksdagens början. För öfrigt bekymrar jag mig icke med att grubbla öfver de medel BondeStåndet kan äga att göra sin önskan gällande; de måjle val ligga inom G rundlagar nes område? Fruktan för minskning i ägande inkomster bör hafva lika litet inflytande på en Svensk Riddersmans handlingssätt och grundsatser, sorn hoppet om befordringar och pensioner. BondeStåndet har sannolikt med sitt beslut i detta fall afsett sitt eget interesse, och då frågan år att emot princip och allmänt interesse gå dess önskningar till mötes, bör sådant ske på det för detta Stånd mest gagneliga sätt, eller såsom Herr Hjerta föreslagit; hvaremot räntan lämpligast afhandla® i nästa punkt. 698 Den 13 September t, mt Friherre Bj6rnjijerna\ Jag hemställer, om icke qvaestio an nu bör afgöras, och qvaestio quo niodo, når det reglementariska till pröfning förekommer, på det man först må se skillnaden i besluten, om anslagssummans storlek, och derefter kunna lämpa maximi-beloppet.
Från Länets ränteri remitteras årligen omkring 160,000 R:dr, enär inga andra aflöningar än landsstatens äro inom Länet indelte på de hemmanen åsätta grundräntor, och det som derutöfver erfordras å andra, åttonde och nionde hufvudtitlarne är ganska ringa. Genom att penningarne sålunda ärligen utgå ur Länet bar penningeförlägenheten ganska tydligt och ofta visat sig hos allmogen, som vid sednast inträffade missväxt ej hade förmått hjelpa sig och sina fattighjon från undergång, om ej statsbidrag kommit dem till undsättning. Båtsmansunderhållet utgör, efter medium af markegångstaxorna, 58 R:dr 1 sk. 6 rst. Banko för hvarje rote och ungefärligen 14 R;dr 25 sk. 5 rst. för ett helt manlal. Allmänna broars och vägars underhåll kan beräknas till omkring 10 R:dr af hvarje helt hemman. Jordskatten 17 Jordskatten utgör omkring 110 a 115 R:dr för ett helt mantal krono o a eller kronoskatte, och dessa hemman få, jemförelsevis med hemman af andra naturer, vidkännas en kännbar tunga genom kronoskjutsens utgörande, som, vid forslandet af Länets båtsmän, olla förekommer, hvarvid de aflägse boende, så väl som de, hvilka ej hafva hästar, måste, utom tidspillan för anskaffande af skjuts och erläggande af den skjutslega Staten består, till den legde betala dessutom 5 å 6 gånger skjutslega!!. Diverse onera, såsom allmänna byggnader m. m., äro i tabellen upptagna.
Du hade på det af mig så starkt berömda stället tolkat en qvinnas tanke, och du hade sagt den så lefvande sant, att kött och blod tycktes ha tänkt den. Att tänka sina personers tankar och icke sina egna, att lefva med deras känslor (så länge man diktar) det är efter min tro berättareller skaldekonstens stora hemlighet, derför blef jag så jublande glad vid att finna rena, rama verkligheten, derför kunde jag ej annat än önska att hela berättelsen varit lika fullblodigt verklig, lika objektivt lifssann som denna qvinnotanke. Att jag skrifvit något liknande (i ordalydelsen helt annorlunda) det anförde jag blott som exempel på, att jag, som åtminstone bör kunna tänka qvinnotankar åtminstone tillnärmelsevis så bra, som du, kommit på just detsamma. Kan du inte förstå, att om jag kommer med anmärkningar, så är det ej min afsigt att förmå dig göra ändringar bara för det jag sagt, utan jag sjunger ut med hvad jag tycker derför, att det någon gång kunde hända, att jag kunde peka på något, som du kanske ej sjelf observerat? – »Förmyndarton!» Jag skall aldrig be dig att få läsa dina manuskript, jag får ju läsa dem i tryck och jag kan mycket väl nöja mig med det utan att mitt »förmyndare»-hjerta skall känna en enda törntagg vid det. Vill du deremot fortfarande gå igenom mina, så är jag dig tack skyldig; jag har aldrig känt mig tryckt af ditt »förmynderskap». Vill du inte, så säg rent ifrån, vi kunna vara vänner ändå – om du har lust. »Du har inte haft ringaste blick för de verkligen gripande scenerna.» Jaså, inte det! Skulle jag kanske behållit manuskriptet ett helt dygn till, bara för att hinna tala om, hvad jag beundrade? Det som var bra, var väl ingenting att säga om, det skulle väl inte granskas eller möjligen ändras. Dina teorier »vackla inte». Nej, inte det du vet. Måhända har jag missförstått dig. Se här hvad jag trott, att du velat säga: 1:o Ellen borde ha hängifvit sig åt Wilhelm med kropp och själ den gången, han var på besök i hennes föräldrahem. 2:o.
Riddarhusets bemälde tjenstemän för närvarande äro på ordinarie stat anslagna, än äfven af de extra inkomster, hvilka så väl mellan som under Riksdagame af dem åtnjutas, dels Direktionens utlåtande och förslag i afseende på beloppet af den löne-tillökning, som Direktionen för hvar och en af dessa tjenstemän särskildt må anse böra ega rum, samt hvilka tillgångar Riddarhusoch Stifts-kassorna må ega för de ifrågaställde tillökta utgifterna. Men då Utskottet ännu icke fått emottaga dessa upplysningar och dessutom nenna fråga synes böra förekomma till pröfning, i sammanhang och jemförelse med öfriga under innevarande Riksdag troligen förestående anvisningar på Riddarhus-kassan, har Utskottet ansett lämpligast, att uti ett särskildt memorial framdeles angående detta ärende afgifva sitt utlåtande. § 17. Riddarhus-Direktionen meddelar bär redovisning för kostnaderna och utdelningen af de utaf Riddarhus-kassan bekostade medaljerna, dels till minne af framlidne Presidenten Aug. von Hartmansdorff, dels öfver f. d. Landtmarskalken, Hr Grefve Henning Ludvig Hugo Hamilton, hvaraf bland annat inhemtas, att Riddarhus-kassans kostnader för prägling af den förra medaljen med ett exemplar i guld till Enkefru von Hartmansdorff samt 51 exemplar i silfver och 300 bronz uppgått till 1,000 Rdr 88 öre, deraf 531 Rdr genom inlösen af ii silfveroch 178 bronzmedaljer blifvit kassan ersatta samt en silfvermedalj blifvit lemnad till Kongl. Museum, och de nu återstående icke inlösta exemplaren utgöras af 6 silfveroch 122 bronzmedaljer, samt att den sndnare, hvaraf präglades 2:tie exemplar i guld, för att öfverlemnes, det ena till H. M. Konungen och det andra till Hr Grefve Hamilton, samt dessutom 15 i silfver och i bronz 150, för Riddarhus-kassan medfört en kostnad af lfi Rid ar husUt skottets Utlåtande N:o 7. 801 lldr 27 sk. 11 rst.
Jlalien, rörande Revisorernes anmärkning, angående den år 1821 dit verkställde export af korn och bafra. JubelRiksdaler, om prägling af. Aug. Judar, angående i Riket vistande. JungfruStiftet, Wadstena Adeliga, om nedsättning af afgifterne till inträdes vinnande uti. JungfruStifts-Direction, Wadstena Adeliga, dess RiksdagsBerättelse. Jan. Justering af Pleni-Protocoller; se Protocoller. Justering, anmärkningar vid tillfälle af, i sådant afseende uppläste handlingar: PleniProtocoller. Jan. Junii P. 39. — ProtocollsUtdrag. Aug. 2 A. P. 5. Oct. P. 332. Nov. P. 35. Dec. — Expeditioner från ExpeditionsUtskottet. Sept. P. 4- No v. a A. P. 3o. Dec, P. 620. Justiti. Ombudsmans, Riksens Ständers, EmbetsBerättelsp. Junii P. 73i. Sept. P. 34o. Diarier oell Registratur, angående verkställd granskning af. Maji P. 260, 278, 338. och dess Suppleant, valde. Nov. P. 183- Constitutorial för, angående. Aug. Nov. P. 188,249. Nov. 2 A. P. 3o. Dec. P727- Instruction, om tillägg och förändringar uti. Oct. 2 A. P. io3, 196, 256. i)ec. P. 370,413,520. 579, 6a5. om förhöjning i lönen för, och angående den rang han, sedan han från em* betet afgått, må tillgodonjuta Nov. 2 A. P. i3o, 661, 176. Jägeristaten, angående en förändrad organisation af; se SkogsOrdningen. Järta, Hans, f. d. Landshöfding, om en årlig pension för. Oct, 2 A. P. 235.
“ Man har med mycken emphasis utropat: ’ hafva vi icke redan all frihet? ’ Man har åberopat och instämt med entalare från ett föregående plenum, hvilken frågade, om vi icke hafva ' allt hvad vi kunna 6nska \ Jo, så är det; vi hafva all önsklig frihet, men, mine Herrar, låtom oss forsöka att se saken litet mindre sjelfviskt, låtom oss tänka ett ögonblick på dem, som känna sig icke hafva samma frihet som vi, nemligen dessa andra, för hvilka motionären gjort sig till orgon. Vi hafva frihet att nämna oss med det namn, hvilket af vår tro betingas; men dessa andra hafva det icke, och derför är det de nu af oss fordra samma frihet, som vi ega och säkerligen icke för något pris skulle vilja mista. Ega de då icke skäl för sin begäran? För min del åtminstone har jag ingen svårighet att fatta, hurusom det för hvarje sanningsälskande hjerta, för hvarje ärlig karakter måste kännas såsom ett svårt tvång att stå under en rubrik, hvilken han känner vara oriktig. De, som bekänna sig till en icke-kristen tro, måste ju finna sig plågsamt berörda af att officielt benämnas och räknas som kristna! de veta att denna officiella utsaga är en lögn, de äro medvetna om att, långt ifrån att vara det de nämnas, de begära i sanningens namn att få utgå ifrån oss — men de få det icke. Finnes då icke för dem ett tvång, som de med skäl klaga öfver och från hvilket de och med fog kunna begära att blifva befriade? Det är glädjande att höra desse varma och ärliga ord, de borde varit så mycket mera talande, då de kommo från ett håll der man väl ej kan misstänka någon fiendtllghet mot kristendomen. Hr W. yrkade till sist återremiss af betänkandet. Flera instämde häri, hrr Berg och Gumaelius efter att hafva - yttrat sig mot åtskilliga af de framställda an-märkningarne mot motionen. Hrr Arnoldsson och Blomberg deremot yrkade bifall till motionen, och den senare anförde som en hufvudgrund för sin mening, att bifall till motionen för just statskyrkan vore det ojemförligt bästa och säkraste.
Häraf hafva år 1852 utgått 42,444 R:dr, och kommer någon ytterligare utbetalning numera ej att ega rum » staden Örebro, å 250,000 R:dr, för dess återuppbyggande efter i Mars 1854 derstädes inträffad eldsvåda; hvilket lån, från och med 1860, skall, under iakttagande af enahanda ränteberäkning, återbetalas genom erläggande af 6 procent årligen å primitiva beloppet. (Beviljadt vid 1853— 1854 års riksdag samt utbetaldt åren 1854 och 1855.) » staden Jönköping, tor dito dito, emot lika återbetalningsvilkor med nästföregående lån. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1855) » staden Malmö, å ett ursprungligt belopp af 50.000 R:dr, för kasernoch stallbyggnader åt den der förlagde garnison. Genom verkställde liqvider var lånets belopp vid medlet af Bruksegaren C. B. Fitinghoff, å ett ursprungligt belopp af 30,000 R:dr, för återuppförande af degenom vattenflöde, år 1844, förstörda verkstäderna, jemte tillhörande byggnader, vid Conradsforss bruk i Wermlands län, emot årlig inbetalning, efter 1849 års slut, af 6 procent utaf det ursprungliga lånebeldppet, hvarvid beräknas 3 procents ränta å kapital-återstoden. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag samt utbe taldt under år 1845.) 25,221: 37. 3. » staden Gustavias på S:t Barthelemy af 1852 års eldsvåda hemsökta innevånare, utan ränta, men med årlig återbetalningsskvldighet af xV^e] utaf kapitalet. (Beviljadt af Kongl. Majit och förskottsvis utbetaldt af Kongl. Stats-kontoret, men ersatt af Riksgälds-kontorets medel, enligt Rikets Ständers beslut vid 1853 och 1854 års riksdag.) 3,019: 16.
Att cassacreditiv, de der ingalunda vore ämnade till egentliga lån, utan endast till besparande af ränteförlust på creditivlagarens cassa, borde inskränkas lill viss kort tid, eller, efter ett annat förslag, endast meddelas på ett år i sender. 3g:o Alt lagsökning för lån, som icke inbetalas å förfdlodagen, borde följa inom 14 dagar derefter, vid förlust al rättigheten till öfverränta. 4o:o Alt öfverskottet af pantens försäljnings-summa borde öfverflytta®- på Bankens upplåningsräkning, om sådan föres, och i annat fall deponeras i Landl-Ränteriet, derest det icke genast af vederbörande uttages. 12 41:0 Alt hela §., eller åtminstone 2;dra momentet, vore af alltför reglementarisk beskaffenhet. 42:0 Att ett stadgande borde tilläggas, det ej någon må beräkna mera än ett visst antal röster, huru mångå actier han än eger. 43:o Alt, på det ej något, för frånvarande bolagsman personligen menligt beslut måtte fattas, 3;<ije momentet borde erhålla sådan lydelse, att de frånvarande delegarne skola åtnöjas med de närvarandes beslut, "i alla frågor om actieegares allmänna skyldigheter, eller Bankens öfriga ärenden.” >3 §• 44^0 Att Bibets Ständers Bank mätte ega ej allenast deltaga i de allmänna revisionerna, utan äfven när sora helst anställa undersökningar och adviseras om alla från de enskilde Bankerne beviljade lån. 45:o Att månadsrapporlerne måtte först insändas till Rikets Ständer-s Banco-Fullmäglige. 46;o Att dessa rapporter mätte insändas till Commerce-Collegium. 6 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.o 4 47:0 Att de uppgifter, som komma att ingå lill Finance-Expeditionen, tillika måtte, från hvarje serskild Bank, meddelas de öfriga Bankerne i Riket. 48;o Att dessa uppgifter likväl icke må yppa Bankens räkningar med enskilde personer. 49:0
Sinnesstämningen hos menniskor är helt olika, då de äro rättvist behandlade och med förtroende omfattade, än då motsatsen äger rum. Uppskrämda och lättrörda menniskor kunna emedlerlid för sig och andra, som vi äfven i dag hafva hört, uppgöra de fasansfullaste målningar af hvad anledn. som helst, besynnerligen om några beräknande och maktlystna personer för sina afsigtcrs befrämjande understödja deras farhågor och föreställningar. Det verkar så mycket mer, om någonting är att försona, eller man fruktar för någon vedergällningsrätt. Den varma rättskänslan deremot önskar i alla händelser ingenting högre och lifligare, än att den stund måtte inträffa, då hon kan få återgifva hvad som icke längre med full rättvisa kan behållas, och tror, att en sådan eftergift skall alstra vänskap och förtroende. Af denna tro är jag och vill i laglig ordning, efter min förmåga, så begagna min sjelf - 118 Dea 28 Augusti. skrifna representationsrätt, att tillfälle snart må beredas, då jag kan få öfverlemna henne till Svenska folkets fria disposition. Att nu vidare ingå i undersökning eller försvar af förslagets särskilda fel oell förtjenster, tjenar troligen till intet, och det är för öfrigt redan gjordt af båda de motsatta opinionernas skickligaste talare. Hvar och en lärer med mer eller mindre öfvertygelse och sakkännedom i denna stund hafva fattat sitt beslut. Jag anhåller likväl sluleligen hos de Hrr af Ståndet, som komma att befinna sig inom majoriteten, att de betänka i hvilken ställning de föra värt gemensamma fädernesland, om de icke med allvar och menniskokärlek lyssna till folkets rättmätiga fordringar. Jag önskar, att icke bureaucratien och dess kämpar allt mer och mer måtte misskänna sin egen ställning, eller inbilla sig att de, i stället att vara Statens tjenare, äro dess tuktomästare. Ehuru betänkliga symptomer i detta afseende äro förhanden, är jag dock lugn och önskar att alla fäderneslandets verkliga vänner mätte vara och visa detsamma.
St. medgifva, att i afseende på denna speciella fråga de allmänna grunder, som blifvit fastställda, må kunna leutereras på det sätt, att K. M. må medgifva hvad billigt och skäligt vara kan. Jag förnyar min begäran om återremiss. D c ii 3o M n j f. m. Gr. Morn, Claes Fredr.: I)et är nära lill trötthet ntveckladt hvad å båda sidor kan vara att anföra i delta ämne. Frih. Cederström vidblifver strängt conseqvent den sats, att R. St. icke i speciella fall kunna förändra de grunder, hvilka R. St. allena aga att stadga för utarrenderandet af Kronans egendomar. Delta vill jag visserligen icke bestrida, ty R. St. kunde vara ganska otjenliga förvaltare af Kronans egendomar, och jag tror, att Ständerne icke böra sig dermed befatta; men om den andra Statsmakten, hvilken har sig denna förvaltning uppdragen, elter gillia grunder, i något fall skulle finna, att ett afsteg från dessa grunder vore nyttigt och med Statens fördel enligt; så linner jag det riktigaste vara, hvad jag äfven tror att Frih. Cederström åsyftat, nemi. att K. M. går till R. St. och tillkännagifver, att här är ett fall, der icke de grunder böra tillämpas, hvilka R. St. fastställt. Likväl står denna sals i uppenbar strid med en annan, som Frih. Cederström framställt, nemi. den, att K. M. icke kunde till R. St. afgifva propos. i ett ämne, der K. M. icke ägde beslutande-rätt. Vi hafva likväl ett praejudicat, att K. M. vidtagit sådana åtgärder, och jag vill i förbigående’nämna en sådan, då K. M. föreslagit en ny instruction för R. St:s revisorer. I detta fall, der Regeringen har den förvaltande rätten, tror jag det vara riktigt, att Regeringen fäster R. St:s uppmärksamhet på sådana speciella fall, som det, hvilket är föremål för det af Frih. Cederström så mycket klandrade betänk, af StatsUtsk. Nu har K.
Med afseende å den förminskning i kanslist-göromålen, hufvudsakligen bestående af renskrifnings-arbete, som vunnes dels i följd af protokollets ringare omfång och dels derigenom att registraturet icke vidare komme att renoveras, hafva Kommitterade funnit dessa göromål kunna af en tjensteman medhinnas. Under-styrelsen har ansett sig böra understödja Kommitterades förslag, rörande så väl förändringen i den för närvarande följda protokollsförings-methoden, som minskningen af tjenstemanna-personalen vid Under-styrelsens expedition, och Fullmäktige hafva icke heller haft något att erinra vid nämnde förslag. Instämmande häruti, tillstyrker Utskottet, att personalen vid Under-styrelsens Expedition må bestå af 1 Sekreterare, 1 Notarie och 1 Kanslist; hvadan 1 Notarie och 1 Kanslist skulle komma att indragas. Kassa-Af delningen. Till denna afdelning hänföres: l:o Vården af Bankens behållningar i ädla metaller, i Sedlar och i Kopparmynt; 2:o Kontant inkomst; 3:o Kontant utgift; 4:o Myntförvexling samt 5:o Redovisning för afdelningens dagliga verksamhet i berörda hänseenden. Afdelningens behållningar förvaras i följande kassor och magasiner, nemligen : A. Större G ener al-Kas san: a) för fyrdubbla, dubbla och enkla svenska dukater, enligt myntförordningarne af 1664 och 1833, full vigtiga holländska dukater, äfvensom svenskt silfvermynt, användbart för både utoch invexling samt utprägladt, enligt myntförordningarne af 1830 och 1835 och Kongl. Kungörelsen af den 4 Maj 1852, nemligen: hela, halfva, fjerdedels, åttondedels, sextondels och trettiotvåendels Riksdaler Silfver Species. Banko-Utskottets lielänkande, J\f Cl B.
De vid roteringen följde grunder hafva ömsesidigt blifvit erkände såsom gode och allmänt antagne, hvaremot så icke är förhållandet med roteringen inom Halland. Det uti 10 § af R. o. Adis privilegier förekommande ordet kontribution anser jag i fråga om roteringen å utsockne frälsehemmanen inom Halland fullkomligt tillämpligt, enär det innefattar afgifter i penningar, som utgöras af dessa hemman. Den af Hr von Hartmansdorff omnämnda proportion emellan frälseoch kronoskatte hemman inom Halland i fråga om kontributioner ansåg jag böra uti förevar, fall vinna tillämpning och föranleda dertill, att 8 i st. f. 4 hemman inom Halland sammanslås till en Båtsmansrote. Hr Bildt: Jag erkänner villigt, alt jag är obekant med de termer, hvilka förekomma eller blifvit antagne inom Kameral-vetenskapen, men jag tror på facta och således, att när det uti 10 § af 11. o. Ad:s privilegier förekommande ordet ”kontribution” hitintills kunnat skydda de Halländske utsockne frälsehemmanen från erläggandet af rote-vakans-afgift eller frän ständig ordinarie rotering, detta ord kontribution mätte äga den betydelse Frih. Palmstjerna deråt lemnat. Jag har egentligen begärt ordet, för att, i anledn. af Ilr von Hartmansdorffs upmaning till mig såsom Bohuslänning, besvara frågan, huruvida med roteringen inom Bohus län förhåller sig så, sorn han upgifvit. Jag beklagar att jag. ej kan besvara densamma, emedan jag, som ej sedan mänga år tillbaka bott i Bohus län, förgätit huru härmed sig förhåller. — Uti Ulsk:s vid sista riksdag afgifna betänk.