Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befriade äro: personer, sorn icke fyllt. 16 ar, och de, som uppnått 60 år, fattighjon, gemenskapen och underofficerare af armén och i deras hus lefvande familjemedlemmar, såvida icke de sjelfva eller desse anhörige drifva yrke eller jordbruk, samt utlänningar, hvilka icke vistats ett år i landet, med undantag af dem. sorn ega fastighet, drifva yrke eller äro arbetare för lön, gesäller m. m , hvilka med första dagen i den månad, som följer på deras ankomst till landet, blifva skaltskyldige. Skatten indelas i 3 hufvudklasser med sina underafdelnine-ar: O 1 klassen under 100 Thaler { Thaler. Skatten betalas med t't hvarje månad. Den börjar med i procent och stiger progressift lill 2j procent. I första klassens första afdelning uppföras vanliga daglönare och iöntagande tjenstehjon, eller sådane, som i afseende å sina inkomster aro jemförlige med daglönare. Till andra afdelningen, 2 Thaler om året, hanföras helt små jordegare och yrkesidkare samt deras jemlikar, och till den tredje sådana jordegare och deras vederlikar, hvilka befinna sig i ett bättre läge, men dock icke sjelfständigt kunna lefva af sin jordegendom eller sitt yrke. Till andra klassen höra sådana mindre jordegare och yrkesidkare, hvilka kunna ega en någorlunda sjelfständig bergning, samt dem motsvarande arrendatorer, enskilde tjenstemän, hvilka i hänseende till lön och tjensteutöfning icke kunna räknas till daglönare eller tjenstehjon, och slutligen sådane af statens eller kommunens embetsman, läkare, jurister etc., hvilka anses hafva de till klassen hörande inkomslbelopp. Till tredje klassen föras alla öfriga, som med en bättre ekonomisk ställning dock icke uppnå 1,000 Thalers årlig inkomst. Klassificerad inkomstskatt underkastad är, med undantag af kongl, huset och i utlandet vistande statstjenstemän, hvarje invånare, hvars årliga totalinkomst öfverBev. -Kom.
De flesta föräldrar söka väl, hvar och en på finner vårdslösa oeh samvetslösa barnsköterskor, sitt vis, motarbeta alla svårare fel och ovanor torde deras antal dock nu vara betydligt förhos barnen, men olyckan är, att de kanske minskadt. Man lemnar nu ej gerna sitt barn ofta icke företaga detta så nödiga arbete, förr i händerna på den första bästa och tycker ej än dessa fel rent af sticka både dem och andra heller, att » det är det samma », huru barnen i ögonen. Men då är det mången gång redan hafva det, och de » små hafva nog i allmänhet bättre dagar än fordom, hvilket också den för sent. Huru ofta hör man icke föräldrar förklara, minskade dödligheten bland spädbarn torde att den varnartige sonen ju fått » så mycket bekräfta. Snarare går man må hända — der tillgångarne stryk », utan att deraf någon nämnvärd verkan försports! Och då hade det kanske blott betillåta sådant — till motsatta ytterligheter, och höfts några lindriga tillrättavisningar för att det saknas icke exempel på, att barnjungfrur borttaga det, hvaröfver man nu klagar — men ordentligt tyranniseras både af barnen och af de skulle ha gifvits i tid oeh i rätta ögonblicket. deras mor. Att sådant skall inverka demoraFör att kunna göra detta, måste man dock liserande på barnen är ju tydligt nog. Om redan från dess spädaste älder börja aktgifva t. ex barnpigan beklagar sig öfver, att lille på barnets anlag och söka ingifva det goda Karl Ludvig » sparkat henne », och modren » Sofi retade hovanor. Att med hård och stundom orättvis aga bemöter detta med inkastet: borttaga det onda, som man sjelf må hända nom väl då » — hvad skall då Karl Ludvig fostrat hos barnen eller åtminstone försummat tänka annat än att, om någon understår sig att bortarbeta, det är verkligen grymt, och det » reta » honom, så har han full rättighet att behandla denne någon så, som hans retade lyckas också rätt sällan. Omständigheter gifvas ju, som hindra många vrede ingifver honom?
Wid inträffande förbud -mot branwins brätvinS tillwerkningen kommer vanne afaiften alt minstas i förhållande tilt den minskade bränwinsbrännings liden, sa att för hwarje manad af den sednare en åttondedel af panne afaiflon förswinner. Sädane aro de grunder, regler och förcskrifter hwilka efter min olörgripeliga ranka kunna komma i betragkande. Säkert äro flere föreskrifter nödige som undfallit mig. men som af delta Stånds ledamöters uplysta bedömmande icke lara undgä att anmärkas och widkagas. Art det som rbrer controll, tillsyn och werksamhat öfwer den blifwan» Le författningens noggranna efterlefnad, jemte det answar och de påföljder som aswikelfer derifrån böra aläggas förbrytaren, lära Ri sens Högloft. Stander finna lämpligast att i underdånighet öfwerlemna till Kongl. Majus Nädiga granstning. bepröfning och stadgande hälst tid och omständigheter i öfrigt icke synas tillåta Riksens Ständer a t ingä Uti skärskådande af allt det som hörer till detta stadgande, och lärer Kongl. Maj:t täckas widiaga dem sä alfwarsamma som ärendets angelägenhet och beskaffenhet fordra till winnande af säkerhet för lydnad och werkstallighel som med andamälet instämmer. Hwad Den 6 Julli. 12Z Hivad sluteliaen beträffar den delen af Konungens Nådiga proposition svin äsyftar de lagars och författningars öfwerseende, hwilka kunna hindra fylleriet och annan dermed förenad osedlighet, hwiiket ämne blifwir förwist till handterande af Höglofl. Lag-Ukstotret, sä lära Riksens Höglofl. Ständer sedan desi utlärande inkommi., taga det samma un. der öfwenvägande. Zerr Lohet, Lukas, anförde strifteligen: Walborne Herr Landk-Marstalk! Höglofl.
Dygd var i landsflykt; trängd, förföljd, förjagad af kriget. Kärlek är funnen igen, frusen och illa beklädd. Denne låg, hel förglömd, uti köld; försmäktad af hunger; Nu är ock han uppqvickt, fägnad af all’ i gemen. Ej, du högälskliga ro! huru ljuft, huru täckligit är, der Kärlek och Dygd och Fred hålla hvarandra i famn! O Svea Drottning! Dygdfulla, kärliga, frida Furstinna! Dig bära vi (näst Gud) tack, för hin önskade fred. En Siren eller Hafsfru, mellan två Dryader. Hjertans lust! si hafvet, huru stilla Det ligger, som en glittrand’ spegel, Så blankt, som silfver smält i degel; Allt är blidt, och höres ingen villa. Marken står i flor och fullan grödna, Och skogen här sitt löf i fägring; På bergen, djuren ha sin lägring, Intill dess, att dagen synes rödna. Kyle vestvind saktlig börjar susa, Små fåglar leka, pittra, springa; Fru Näktergal man hörer klinga! Allt fröjdar sig; ty här bo Pax och Musa. De nio Muserna och de tre Gratierna, infarande i en försilfrad vagn, blomsterbeströdd, dragen af två Lejon, som köras af Amor. Vårt rikes fromma Står nu i blomma, Bragt i högsta flor; Parnassi höjder, I lust och fröjder, Firas af vår chor. Aganippes källa Begynner hälla Christalline-flod: Hon, som tillförne, Torr, ibland törne, Öfvergifven stod. Den halft begrafne, Död-bleka Daphne, Har fått löf och lif: Hon gror, och grönskar; I Svea, önskar Hon sig sitt förblif. De nakna Gratier, Amors Amasier, Löje, Skämt och Lek, Gå städs i dansar, Bekrönt’ med kransar; Vet’ af intet svek. All sinnrik tunga Nu höres sjunga, På mångfaldigt vis, Christinæ dater; Ja, Turk och Tater40 Bära Henne pris.
Utsk. har fästat sig vid vigten och erforderlighelen af genealogiernas kompletterando för äldre tider, ja, äldre än Gustaf l:s tid; men huru viktigt ett sådant fullsländigande ur historisk synpunkt vore, finnas dock tider, som ej blott i anseende till årtalen, men äfven med hänsigt till gemensamma intressen i det praktiska lifvet, ligga oss mycket närmare, och der forskningen har ett ganska tacksamt fält för sina odlingsarbeten. För icke mer än några dagar sedan förekom inom Riddarh Direktm en anekdot, som möjligen kan hafva sin betydelse för denna fråga. En enka med ett aktadt namn anmälde sig nemi. för erhållande af en pension, och Direktm syntes också villig att bifalla hennes ansökning. Man mäste emellertid efterse på genealogierna, för att utröna hennes slågtskapsrält till den sökta pensionen. Direktm fann dervid: l:o) samma enkefru vara antecknad som död; 2:o) hennes efterlefvande man vara omgift med en annan person, hvars namn 3:o) var upgifvet att heta Christina Rerg, född på 1700-talet., året onämndt, gift med den förbemälde förmente enklingen på 1800-ta let, året dock osagdt, dotter af (två prickar l). Allt detta gaf icke mycken uplysning. Då man emellertid icke gerna kunde pensionera en person, som på genealogien stod antecknad såsom död, så nödgades Direktm upskjuta ärendets afgörande, tills dess nödiga uplysningar hunnit inhemtas från presterskapet i orien. Sådana händelser kunna ofia inträffa, och vi böra ihågkomma att fullständiga genealogier äro af högsta vigt icke blott för arfsfrågor och dylikt, utan äfven för bevisande af Riddersmannens identitet för utöfvande af hans riksdagsmannakall. Jag tror således att en årlig utgift af 400 Rdr Bko, ehuru känbar, skall visa sig ganska ändamålsenlig för att i möjligasle målto söka bereda rättelser och fyllande af lacuner i de nuvrde genealogierna.
RankoUlsk. har dock icke lemnat någon annan förklaring, än den knapphändiga, att Utsk. anser, att ”utan besparing i Ranko-discontens förvaltningskostnad, utgifter måste ifrågakomma för läne-kontorets förvaltning, hvilka hvarken kunna eller böra beräknas till det af en ledamot inom RondeSt. uppgifna låga belopp, enär duglige tjenste - 132 Oen 17 Juni. man med daglig tjenstgöringsskyldighet, och en större uppbörd af kontanta medel svårligen i någon landsort skola finna sig belåtna med det föreslagna beloppet af 3,266 r:dr 32 sk. b:co årligen”; men hvad det efter BankoUtsk:s beräkning skulle komma att kosta, derom finnes intet uppgifvet. Uppå härefter framställd propos. vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut. 4:de punkten, ang:de föreskrifterne i 209 § af Bankoreglementet. R. o. Ad. vidblef sitt i detta ämne förut fattade beslut. 5:te punkten, ang:de inrättande af flere lånekontor. R. o. Ad. vidblef jemväl sitt i detta ämne förut fattade beslut. 6:te punkten, ang:de Utsk.-s förslag till reglementariska föreskrifter i afseende på kassa-kreditiv för enskilde. 1 :sta momentet. Hr von Hartmansdorff: Jag anser ordalagen i denna punkt icke vara rikliga, och anhåller om lättelse deri. Det står nemi. ”Med kassa-creditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af Banken undfå låne-understöd, för tillfälligt begagnande på så sätt, att ränta på hvad af det medgifna beloppet, tid efter annan lyftes, med enahanda ränta åter godtgöres creditivhafvaren, för derå, efter band skeende återbetalningar”. De orden ”lid efter annan” böra, i min tanka, utgå, ty om jag såsom creditivhafvare icke lyfter penningen mer än en gång, sä är det min rätt och likväl är det ett kassa-creditiv.
415 ger blifvit på det mest fördelaktiga sätt föronladt, för dess fullständighet och kritiska behandling egde ett stort värde och vöre af serdeles betydelse för Svenska kyrkan, som derigenom vunne förut saknade upplysningar om det verkliga ursprunget och den fortgående utbildningen af sina andliga sånger, men detsamma likväl, ehuru innehållande värderika föremål äfven för den lägsta bildningsgrad, endast kunde påräkna en ringa afgång, emedan det i anseende till sin vidd blefve nog dyrt; hvarjemte erinrats, det E. K. M. visserligen i nåder bifallit, att af arbetet finge för statens räkning inlösas 24 ark af 200 exemplar efter 4 sk. banko arket, men att denna nådiga uppmuntran till arbetets utgifvande icke vore tillräcklig, enär författaren icke desto mindre måste för hvarje häfte af egna medel förskottsvis tillskjuta ett belopp af minst 333 r:dr 16 sk. banko; hvilka alla omständigheter ansåges vara af beskaffenhet att påkalla Rikets Ständers medverkan till befrämjande af fortgången utaf omförmälda litterära företag; så hafva Rikets Ständer, som icke funnit skäl att jäfva den gjorda framställningen om värdet och vigten för svenska kyrkan af ofvannämnda på vidsträckt forskning grundade arbete, hvilket, utgifvet efter den plan, hvarefter detsamma hittills fortgått, skulle på ett värdigt sätt fylla en lucka inom den svenska litteraturen, samt då framgången af det till utgifvande serdeles kostsamma företaget i väsendtlig nion beror på den afsättning, arbetet kan komma att erhålla, ansett sig ega anledning i underd. anhålla, det E. K. M., med afseende å ifrågavarande arbetes stora förtjenst, måtte i nåder anbefalla samtlige konsistorier i riket att uppmana församlingarne inom stiften att deraf för hvarje kyrka inköpa ett exemplar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 September 1848. 416 Expediti oris-Utskottets Firslag till und. Skrifvelse} TV.-o igf N:o 194. Uppläst och godkändt hos Ridd. neli Adeln den 4 Sept. 1848.
Eller kanske det är veta, hvad deras tungor säga. en liktorn, som värker nu igen, liksom i förjämt få hyendeu lagda just under sina sämsta Samvetslös och rå i hjärtegrunden är hvarje böjelser och ovanor. Men tillbakagåendets går då husfadern slängde lille Gustaf bort människa, som, utan ett ord till afbön, gång lag visar icke sällan sina verkningar äfven från bordel? Hon tänkte på de många, många andra tillfällen, då mannens misstäminom familjelifvet, så att sönerna af en dylik efter gång låter sin omgifning lida af sitt ning gjort henne hälft sjuk af ängslan för, att stämningsmänniska bli ännu oefterrättligare otyglade lynne för att, sedan utbrottet däraf är förbi, med själfviskt välbehag emottaga någon sorg eller olycka drabbat honom och än fadern. Och döttrarna till en sådan mor, som af hvarje offer, som denna omgifning bringar henne. denna kvinliga eller manliga dåre. Men det hjälper henne lika så litet i dag oförstånd och samvetsslöhet låtit mannen Dårar? — • Ja, hur mången stämningsmänförvildas, skola troligen fortsätta hennes gärsom eljes att söka betvinga sin ångest, då niska slutar ej med ett rent af förmörkadt ning, att pjollra, kryssa och ljuga, i den nahon ser mannens olycksbådande ansikte. Och månne icke det faktum, att Hon försökte ej numera att få veta oriva föreställning, att de äro ofantligt pliktförstånd? vansinne och själfmord år för år tilltaga bland trogna hustrur, som lefva för att » bortstryka saken till hans dåliga lynne, ty hon vet af oss, just har sin rot däri, att ett så stort anhvarje moln från makens panna ». erfarenhet, att en fråga kunde föranleda ett Stundom händer det dock, att döttrar från tal af vår ungdom går ut i lifvet med utbilhäftigt utbrott eller ett giftigt svar, och att han, ifall orsaken till misstämningen verkligen hem, hvarest en stämningsmänniska förödt dade anlag till att bli stämningsmänniskor? Må vi blott komma ihåg, att kunskapstilllifsglädjen och hemtrefnaden, liksom bryta var en obetydlighet, ej skulle tillstå detta.
Jakob Wilhelm Beijer, dito 4,000 F. d. Notarius publicus i Stockholm Svante Jakob Callerholm, dito 400 Statsrådet, Géneral-tulldirektören m. m. ./. F. Fährm enka Immanuella Fåhreeus, född Sturtzenbecker, dito 1,500 Landshöfdingen i Kopparbergs län Olof af Geijerstams enka, Juliana, Erasmina af Geijerstam, född Lundström, dito 600 Statskommissarien Abraham Victor Kocks enka, Abrahamina Engel Kock, född Oldenburg, dito, att utgå från och med år 1865. 900 Majoren Nils Johan Giertz s enka Lona Fredrika, Giertz, född Bahr, årlig pension 500 | Sekreteraren i Stockholms läns Hushållningssällskap Johan Theodor Bergelins enka, Emilia Maria Bergelin, född Olbers, dito 400 Generallöjtnanten Grefve Gustaf Mörners enka, Grefvinnan Augusta. Mörner, född Virgin, dito 450 Intendenten vid Naturhistoriska Riksmusei entomologiska samlingar, Professoren Carl Henrik Boheman, dito 4,000 Transport 65,528 . 4 9 Riksmynt. R:dr öre rp 1 ransport 65,528 — Palmontologiae-intendenten vid samma museum, Professoren Nils Peter Angelin, årligen från och med 1866 2,000 — Adjunkten vid högre elementarläroverket i Skara Johan Mathesius, årlig pension 3,000 — Rektorn vid Jacobs lägre elementarläroverk Carl Olof Rundeberg, dito 3,000 i Dito vid nya elementarskolan i Stockholm Pehr Adam Siljeström, årlig pension att utgå från och med 1866 3,000 Adjunkten vid högre elementarläroverket i Calmar Grustaf Wolmar Sylvander, årlig pension 1,500 — | Lektorn vid högre elementärläroverket i Upsala, e. o. Professoren Anders Uppströms enka, Alaria Charlotta af Uhr, dito
Grefve von Höpken, Fullmägtig Gref. ve Posse, Arvid. 129. _ Liljencrantz Fullmägtig Fri herre Stjernstedt, Lars i,Nilhelm. Den 29 Januarii, N:o 4S. Friherre Creutz Fulhnägtig Friherre Cederström, Jaeob. 322. Anckarsvärd, Carl Hindric. nog. Herr Ehrenborg, Casper. 1284. Rappe, Carl. j8„’4. von Törne, Michael. 1867. Stenfelt, Fulhnägtig Grefve vo/2 Rosen, Axel. 2218. _ vora fVeigel, Christian Ehren fried. 2261. af Borneman, Johan Aron. 2265. o/ Robson, Carl Magnus. 3.270. Hagelstam, Otto Julius. I ExpeditonsUtskottet: JNT;o 78. Grefve Hård, Car/ Gustaf. 2024. Herr Stjernstam, Ludvig. 3263. Hegardt, Christian Bernhard. I Riddarhus Utskottet: N:o 54. Grefve Spens, Carl Gustaf. ' 8i. — Barck, Fullmägtig Grefve Lewenhaupt, Claes. 92» Horn af Åminnet Claes Fre-. dric 57. Friherre Posse, Christer. Cronstedt, Carl Fredric. 3n. — af Ugglas, Fullmägt. Gref ve von Rosen, Carl Axel. 2144. Herr Rosensvärd, Adolph Otto. 2l5o. __ von Hohenhausen, Michael. Den 2g Januari i. Herr af Zellén, Johan. 2170. — Lidströmer, Fredric Au guut. 2 245. von Hedenberg, Carl August. 2254. __ af Malmborg, Abraham. Grefye vora Schwerin, Fredric Bogislaus: Det rum uti Råneo Utskottet hvartill Herrar Electorer behagat kalla mig, nödgas jag afsäga mig.
År 1877 ansågs som ett svårt isår, mycken is möttes söder ut. År 1876 var ett »öppet» år (an open season); likaså år 1875. Vår kapten Gustav Niebaum säger, att östra sidan af Beringssund är öppen till november; han har vid två särskilda tillfällen seglat genom sundet så sent som den 22 oktober. Nordkusten var då isfri »within reasonable distance». År 1869 var barken Navy förankrad vid Koljutschin-ön den 8–10 oktober. Den 10 oktober nämnda år fans ingen is söder och öster om Wrangels land.» Dessa underrättelser visa, att jag visserligen kunde hafva skäl att vara otålig öfver min otur att åter förlora några dagar på ett ställe, vid hvars magra, för nordhafvets vindar blottade kust för tillfället föga af vetenskapligt intresse var att uträtta, åtminstone föga i jemförelse med hvad man under några dagar kunde göra t. ex. på öarna Beringssund eller i den söder om Asiens östra udde belägna och derför mot Ishafvets vindar skyddade S:t Lawrence bay, men att intet skäl fans att befara nödvändigheten af en öfvervintring. Detsamma trodde jag mig äfven kunna sluta af erfarenheten från min öfvervintring på Spetsbergen 1872–73, då först under februari månad varaktig is bildades i vår hamn, vid 80:de breddgraden. Nu var det dock annorlunda. Det bräckliga istäcke, som den 28 sept. sammanband grundisarne och hindrade vår framfart, tilltog under en allt strängare och strängare köld dagligen i styrka, ända tills det först för följande årets sommarvärme åter bortsmälte. Endast fyra eller fem kilometer från vår vinterhamn fans dock ännu långt efter vår instängning öppet vatten vid kusten, och efter hemkomsten fick jag underrättelse om, att samma dag, som vi infröso, en amerikansk hvalfångare varit förankrad på detta ställe. Om vår segling längs Asiens nordkust ända till Koljutschin-bay var en lyckträff eller ej, det skall framtiden komma att utvisa. Jag för min del tror, att den åtminstone var en lyckträff, som ofta skall inträffa.
Fayence; se Porccllainc. Felb; se Väfnader. Expcditions-Utskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 197. 543 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banco. R:dr sk. rst. Fikon 1 skalp. 2 Filar och Raspar 1 skålp. 4 Fingerborgar oell Springar af andra ämnen än guld eller silfver 1 skålp.; 16 Fisk: Saltad eller inlagd: Anchovis, Sardeller och Thonfisk 1 skålp. 8 Kabiljo, Längor och Torsk 1 tunna 2 12 Lax 1 lunna o 32 Sill 1 tunna 30 Strömming i tunna 30 all annan 1 tunna 1 42 Torr eller rökt: Gråsidor eljer Sey 1 lisp. 10 Lax och Al 1 lisp. 1 12 Längor och Torsk, med derunder inbegripne Retscher, samt Klipp-, Stockoch Platteller Bredlisk 1 Iisp. 16 — andra slag 1 lisp. 20 Fiskskinn, beredda 1 skålp. 4 Fjäder, spri tad .. i 1 lisp. 2 — Fjädrar, ej specificerade 100 R:dr v. 33 16 — Flaskfoder, oberäknadt våtvarorna 100 R:dr v. 33 16 Flintorp huggna, utom Agat 1 skålp. 1 Filtar; se Väfnader. Filtrerstenar; se Sten. Fiskben; se Ben. Fjedrar, ur-; se delar af Ur, ej specificerade. Flaggduk; se Väfnader, ylle-. Flanell; se Väfnader, ylle-. Flor; se Väfnader. Flottholtz; se Korkbark. 544 Expeditions-Utskottets Förslag till md. Skrifvelse, N.-o 197. Qvantitet för tullInförselstull.. beräkningen. R:dr sk. rst.
UtaFtlåtet egare af fötenämnbe jfattlagbe ©ågat och ömarnar att upp# gifma någon fåforn Mjölnare och ©ågare, påföteS liFmäl afgift efter 2:bta S3if>. tia 9?. ©t. spröt. 1834 & 1835. 10:be ©ami. 1 2lfb. 2 fantet. 6 SBevoi aningS#görorOn incjen. 42 ?lrt., fåfom wore en Mjölnare ellet’ ©agave uppgifven, meD iafttaganbe af cet liffor, fern f>äv ofwan förejfrifwet är. Slrbctefolf, lifa meD Dem i ©täDerne od) på SanDet, Dev £lwarnarne äro belägne. 23ennllnutej af ^if^crier. §• 35. ©åDane $ijferier, forn utgöra ferffilDe, i iorDebofen upptagne Sägen» beter, utan att mara i dpemmanens ffattläggning inbegripne, eliev t De» ras uppjfattningS»wärDe ingått, tave va $5 lifa ntcD annan SgenDom, efter De» ray wärDe. :©å af §afiigf)etev, efter Devas wärDe, famt af dpanDel, kutting oå) 31 o* velfe, efter infomjfen, SSewiUning utgår, utan allt afDvag för gälD, få femma icfe De tntecfnaDe od) i 3törelfen influcftte €apitaler, fåfom enligt ofwanberörbe gvunD veDan till 53ewillning bejfattaDe, att i fåDant affcenDe fevjfilDt upptagas. ©om tifvDäl Såntagaven enDafl fötjfottSwiS evläggev
En värd talare har upgifvit flera vigtiga fall, som borde blifva föremål för en så beskaffad revision. Jag har icke gjort det, emedan jag ansett sådant helt och hållet böra öfverlåtas åt K. M. att bestämma. Jag förnyar min vördsamma anhållan om remiss till vederb. Utsk. och kommunikations meddelande till öfrige St:n, i hvilket afs. erforderliga exemplar af motionen afleranats. De ii 5 November. 101 Gr. Posse: Upmanad genom Gr. Anckarsvärds yttrande ber jag att få afgifva en förklaring. Jag har visserligen icke yttrat att en strid utkämpats på detta rum mellan Gr. Anckarsvärd och Garl Johan, utan mitt yttrande var så här: att denna strid utkämpats af Gr. Anckarsvärd på detta rum, och jag vädjar härom till hvar och en af de niirv:de. Hr Gr:n har åt mitt yttrande gifvit en komisk anstrykning; jag får sägn, att jag med detsamma icke menat något komiskt, utan rent och djupt allvar. Min mening, då jag först yttrade mig, var visst icke att fälla något afgörande domslut, utan att yttra att, efter min tro, denna strid ej vid detta tillfälle bordt ega rum. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. å remiss till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t samt kommunikation med de öfriga RiksSt:n af Gr. Anckarsvärds ifrågav:de motion; hvarefter och sedan denna propos. med ja besvarats, H. Exc. förmäl te, att Hr Ribbing, Arvid, hade under den nyss slutade öfverläggningen framställt det förslag, att R. St. skulle hos K. M. i underd. anhålla om skyndsamt befordrande till trycket och utdelning bland RiksStms Medlemmar af den år 1844 församlade s. k. UnionsKomiténs Betänk, med dertill hörande handlingar-, i ani. hvaraf H. Exc. nu finge hemställa, huruvida R. o.