Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men deremot wcrkar Baneowinslens ofrugtbara innesiäende i Banken frän December till September manad icke annat än en motfwarandc minskning i den utlöpande sedelstocken. För att Medes, utan Bankens, eller nägon annan stada, kunna göra besia medel anwändbara för allmänna behof, hafwa Utskotten ansett lämpcligt, att Banco-styrelfcn, den 3i December hwarjc är, ät R:gsComoirct anordnar den päräknadc winst-sunnnan 200,000 R:dr, under förbehäll, att liquid sedermera efter bokslutets fulländande upprättas, dä Banken antingen tillskjuter hwad desi bchällna räntewinst öfwersiigit, eller frän R:gs-Contoirct äterfär hwad den understigit förbcrördc 200,000 R:dr. För att lätta öfwersigten af de extra inkomsters belopp, hwilka Medes blifwa under hwarje af de ifrägawarande ärcn tillgängliga för behofwen, hafwa Utskotten lätit deröfver upprätta bifogade Tabellarista framställning Bil. Tr». ö. Hwad de Extra anslagen beträffar, fä hafwa Utskotten, inskränkande dem inom de befintliga tillgängarnes belopp, rättat fördelningen till särskilda ändamål efter den grundsats. Utskotten redan yttrat i deras Betänkande N:o 92 angäende det dä östade bidraget till Götha Canal, att näml. anslag till densamma och andra Statsbchofwcn underordnade utgifter, icke bordt komma i fräga, förr än tillgängar blifvit anwisade för de egentliga Statsbehofwcn, och förde utomordenteliga anslag, sorn till Förswarswerkets iständsättandc kunnat pröfwas oundgängeligen nödwändiga.
För den allvar. lag-beredningen, som varit i verksamhet sedan ur 1841, har, inberäknadt tryckningskostnader, blifvit utgifna 76,000 r:dr. Denna lag-beredning har reviderat icke blott de färdiga 4 balkarna af civil-lagen, utan äfven hela straff-lagen, hvilken sednare redan vid 1844 års riksdag var färdig, och då genom K. M:s propus, öfverlemnades till R. St:s pröfning. När man då finner alt af dessa 7 år, endast 3 varit använda lill revidering af meranämnda 4 balkar, så behöfver man väl icke befara att öfverseendet af de återstående 3 skall draga längre ut på tiden, än lill nästa riksdag. Frih. Palmstjerna har föreslagit att R. St. skulle ingå till K. M. med en skrifvelse, deruti uttrycktes R. St:s önskan att rätteg:s-balken måtte i första rummet öfverses och af vederbör, granskas, för att vid nästa riksdag kunna af R. St. pröfvås. I det afseende! får jag upplysa att lag-beredningen är dermed för närvar, sysselsatt. Hr Gr. Gyldenstolpe har klandrat att detta icke skedde förr än efter det oftanämnde 4 balkarne af civil-lagförslaget blifvit reviderade. Men jag hemställer till honom, om lian tagit nog kännedom af förslaget för att kunna bedöma om det varit lämpligt eller ens möjligt att klart uppfatta huru domstolarne i allmänhet skola vara organiserade, in - 204 Den 2 Februari f. ra. nan man tagit närmare kännedom örn civil-lagförslaget. Jag kan således icke föreställa mig annat än att lag-beredningen förfarit rätt, då den i framsta rummet upptagit de 4 första balkarna till pröfning. Sedan det var gjordt, har beredningen börjat med rätteg:sbalken. Gr. Gyldenstolpe bar vidare påyrkat en nedsättning i anslaget, och det på den grund att lag-beredningen skulle, enligt hans förmening, kunna bestå af ett tillräckligt antal ledamöter, om den blott utgjordes af 2 bisittare jemte ordf., hvars röst skulle vara den egentligen bestämmande.
Bevillningen var den tiden endast använxl för vissa behof, och utgick vanligast i form af krigsgärder o. s. v. Detta är väl orsaken, hvarför denna skatt' fått den natur den har. Att (fen är obillig till sin grund och utfaller orättvist, anser jag vara ganska lätt att ådagalägga. En skatt på en näring kan icke drabba denna näring rättvist, när den såsom grundskatt är fördelad lika på alla dess idkare. Utgår den i form af bevilln., så drabbar den hvad den bör, nemi. deu inkomst näringen ger, och således måste då ett bruk med fördelaktigare läge, med lätte transporter och lindriga kolpriser, o. s. v., till följd af sina större inkomster, utgöra större bevillning än ett] bruk med ofördelaktigare läge; utom för bruksrörelsen måste bruksegare, hvilka icke äro att betrakta annorledes än som näringsidkare, äfven erlägga grundskatt för deras jordegendom likasom andra jordegare. Det var en tid, då Svenska bruksegare och jernförsäljare på verldsmarknaden snart sagdt bestämde priset på denna vara. Den tiden är längesedan förbi. En annan efterträdde, då Svenska jernet ansågs oumbärligt och var det, äfven lill mångfaldiga behof. Dess afsättning var således tryggad. Efter denna tid följde åter en annan. Genom den utveckling jernhandteringen i andra länder serdeles i England fått, kan det Svenska jernet numera undvaras. Till de flesta behof, hvilka förut fylldes af det Svenska jernet, använda Engelsmännen numera sitt eget jern. Detta uppenbaras tydligen af de prisförhållanden, som under de sednare åren förefunnils emellan det Svenska och det Engelska jernet. Under sistl. år steg det Engelska jernet högst betydligt, hvaremot priset på det Svenska jernet ökats med blott 1 R:dr.
och anhåller, att Utsk. ville skilja frågorna emellan och i följd deraf sjelft göra ett förslag, grundadt på de premisser Utsk. framställt, och sålunda göra conclusionen med dem öfverensstämmande. På begäran af Frih. Gederström, Jacob, blefvo reservationerna upplästa. Frih. Cederström, Jacob: Min anrnärkn. emot LagUtsk:s betänk. N:o 3i, i hvilken Frih. Boye instämde, välgrundad på Ilr Cederschjölds reservation. Jag grundar mitt tillstyrkande till återreiniss af äfven delta betänk, jemväl på Gr. Sparres och Hr Cederschjölds reservationer. I afseende på hvad jag derjemte vid betänk.N:o3t yttrade, rörrde sådana böter, som i särskildta K. bref finnas bestämda i riksdaler, skillingar och runstycken, så är det naturligt, att 11. St. hos K. M. begära, att sådana böter böra i samma förhållande höjas, hvilket är en så lätt sak, att det icke kan blifva svårt för Utsk. att uppgöra beräkning dertill. Jag förenar mig med Frih. Boye i afseende på denna frågas stora vigt, och alt man ej bör göra snatteri till tjufnad; motsatsen är blott ett medel till att öka det redan, beklagligtvis, nog stora antalet af correctionshjon. Frih. Boye: Så glad jag är af det bifall till mitt yttrande, sorn den siste talaren behagat lemna, qvarstår jag dock vid den lanken, att man visserligen kan önska och hoppas, att sjelfva bötesberäkningen i allmänhet äfven varder lättad till hvad 1734 års lag afsåg; men att frågan derom är helt annan, än den om summa furti, samt att den sednare kan afgöras, fastän man också nu ej skulle hinna med den vidsträcktare förbättring, som vore lyckligast. Egentligen begärde jag likväl ordet, för att anmäla, det jag skil jer mig ifrån Gr.
Så länge fråga är om sammanjemnkning af stridiga meningar, måste Constit.Utsk. hafva rätt att följa siri öfvertygelse om det lämpligaste, Äro åter bestämda opinioner och bestämda majoriteter gifna inom det fält, sona blifvit af Gonstit.Utsk. öppnadt, äger detta Utsk. ingen myndighet öfver Ständerna att för dem dictera, hvad som för hviiande grundlagsförslag skall anses; ty beslutande-rätten är alltid R. St:s. Utsk, måste då, om det icke sjelf vill bryta mot de grundlagar, det är uppsatt att vårda och förbättra, stalla sig ti(l efterrättelse, hvad 56 § 2 morn. Reg.F, föreskri fver. Hr Dalman: Frih. Cederström har så ofta åberopat 83 § Reg.F., hvilken stadgar, att grundlagarna skola efter deras ordalydelse för hvarje särskildt fal! tillämpas. Jag anhåller således, att Frih. Cederström täcktes anvisa mig något enda ord i grundlagen, som berättigar Constit.Utsk. att förklara ett RiksStts beslut eller ett RiksStrs gemensamma tanke för olagliga; ty 55 § Riksd.Ordn. afser endast rättigheten att afgöra emellan RiksStm och deras talmän, huruvida en fråga får väckas eller framställas, eller beslut deruti fattas, roen ingalunda någon cassationsrätt af sådana framställningar eller beslut, derom talman och Stånden varit ense. Förrän Frih. Cederström eller Frih. Boye visar roig ett sådant stadgande, medgifver jag ej heller, att Constit. Utsk. äger den magt, som det vill inkräkta. Det är visserligen sannt, att man kunde erhålla ett Constit.Utsk, helst roed Frih.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle mom. litt. c, af förevar, punkt ropades ja och nej, I) e n 23 April f. m. 39 hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Hr Ribbing, Arvid: Jag vågar framställa den anhållan, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes ännu en gång göra förnyad framställning af proposin, så hoppas jag att voteringen skall kunna undvikas. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att sedan lian redan tillkännagifvit huru han upfattat svaret å den gjorda proposin samt votering derom blifvit begärd, förnyad propos. i ämnet ej kunde framställas. Uplästes till justering samt godkändes följande voterispropos. Den, som bifaller mom. litt. c, i 8:de punkten af StatsUtskrs utlåt. N:o 85, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot berörde mom. gjorde anmäknir föranleda till detsammas återremitterande. Hr Ribbing: Jag får vördsamt hemställa att II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. om icke II. R. o. Ad. efter slutad votering behagade åtskiljas. I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att hans afsigt vore att ännu någon stund efter voteringens slut fortsätta föredragningen af ifrågavar. utlåt., och att H. Ex. finge hemställa om icke R. o. Ad. behagade tillåta att plenum fortsattes. Ropades ja. Sedan härefter voteringen försiggått befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 9. Nej — 69. Mom. litt. d, ang:de anslag af 3S0 r:dr till aflöning ät %:ne underläkare vid allmänna Garnisons-sjukhuset. Hr Ekströmer: Då StatsUtsk. stödt sitt afstyrkande af bifall till K.
I anledn. häraf har Just.Ombudsm. uti sin sednasle berättelse, jemte utvecklande af de skäl, som skulle ådagalägga denna hans behörighet, bland annat, pag. 127, tillkännagifvit, det han icke visste, huru den honom åliggande utredningen af iagskipningens tillstånd skulle bringas till verkställighet, utan att granska detta tillstånd äfven i Iagskipningens högsta instanlie: eller huru en sådan granskning borde tillgå, utan att tillåta sig omdömen öfver Högsta Domstolens åtgärder. Då nu LagUtsk. ansett Just.Ombudsm., för alt kunna behörigen fullgöra sitt åliggande att utreda Iagskipningens tillstånd, hufvudsakligen böra med sin upmärksambet följa högsta instantiens åtgärder, samt uti berättelsen redogöra för sådana derifrån uti likartade fall epaanerade beslut, som stå i uppenbar strid emot hvarandra; så hade Ulsk., efter min åsigt, jemväl bordt förklara, att fall kunna gifvas, då, såsom nu ock inträffat, det ej allenast är Jusl.Ombudsm:s rättighet, ulan äfven hans pligt alt uttala sill omdöme, huruvida han finner det ena eller det andra, af de hvarandra motsatta besluten, vara mot klar lag stridande. Om denna min åsigt vid första påseendet kan synas besynnerlig, hoppas jag dock, att man vid närmare granskning deraf, skall finna den vara riktig, ty om det, såsom jag tror, är omöjligt att två hvarandra rakt motsatta beslut, båda kunna vara med klar lag öfverensstämmande, så lärer häraf tydligt följa ett af två: Antingen är intetdera af de hvarandra motsatta besluten, eller ock endast det ena af dem med lag öfverensstämmande. I förra fallet måste, såvida ej båda besluten uppenbart strida mot lag, det antagas att tagen är otydlig; i det sednare åter, att ettdera af de hvarandra motsatta besluten är mot lag stridande. nq* 356 Den 8 Februari.
Riksdag, afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t, m. m. N:o 1. Underdånig Skrifvelse, om Kröningens firande under innevarande Riksdag. 2. — angående Riksdagskostnadernas bestridande genom Riksgälds-Con toret. 3. ■— angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Leda möter. 4. —. om förändradt sätt för kröningspenningars utdelande. 5. — angående bestämmandet af en prescriptionslid för fordringsanspråk i anledning af Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskonters utredning. * 6. — i fråga om afgifterne vid utflyttning till utrikes ort. 7. — angående anskaffandet af Militär-poster, till bevakning vid Låne Contoren i Malmö och Götheborg. 8. — rörande af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagen och af Rikets Ständer anlagen förändring af 87 § Regeringsformen. 9. — angående godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. 10. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphörande af dess tvenne röster i Högsta Domstolen. 11. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphäfvande af hvad nu stadgadt är rörande Lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen. 12. •—• rörande Riksdagens förlängande en månad. 13. — angående upphörandet af skyldigheten för Sockenhandtverkare att förse sig med s. k. försvarsbref. 14. — i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelser angående 1841 och 1843 årens granskning af de under Commerce-Collegium ställda fonder och medel. 654 Register. Underdånig Skrifvelse angående föreslagen nedsättning i räntan för Ull-Discont-Creditivet, samt b-gagnandet af en del utaf samma Crediliv för Manufactur-Discont-Fondens förstärkning. 16. —. angående arfvoden åt tre nya Ledamöter i Lagberedningen. 17. — angående befrielse för Lofta m. 11.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 13 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelu den 12 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående afskrifning af en uppbördsbrist hos numera aflidne kronofogden J. M. Huss. (Stats-Utsk:s Utl:de N:o 290.) S. A. K. Hos Rikets Ständer bar fråga förekommit derom att, sedan numera aflidne kronofogden J. M. Huss i lifstiden blifvit dömd att för bristande uppbörd ersätta 2,356 R:dr 30 sk., denna uppbördsbrist måtte uti räkenskaperne afskrifvas samt hans sterbhusdelegare alltså från ersättningens utgörande befrias; och är i sådant afseende upplyst, att, efter det landskontoret i Westernorrlands län upprättat specifika restlängder å de i länets socknar utestående fordringar af så kallade undsättnings-kreditivmcdel efter 1831, 1833 och 1837 årens missväxter, med ledning af hvilka längder vederbörande kronofogde blifvit anbefalld att å sockenstämma verkställa undersökning eller restransakning, samt derefter inkomma med redovis - Expcdilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 101. 355 ning för nämnda medel, hade, med anledning af sådan utaf kronofogden Huss afgifven redogörelse' för norra Ångermanlands fögderi, landskamererare!] i länet, å tjenstens vägnar, anmärkt och yrkat att, då uti nämnda räkenskaper all redovisning saknades för 179 R:dr 16 sk. af 1832 års statslån till Arnäs socken, Huss, hvilken haft sig ålagdt att medlen uppbära och redovisa, borde för nämnda belopp ansvara, och att enär, hvad anginge Nordingrå socken, numera aflidne länsmannen L.
Min åsnedrifvare, som var gammal i sin profession, sade sig känna staden och trakten omkring den ut och in, samt erbjöd sig att föra mig omkring, hvilket jag vid tid och tillfälle ej heller skall försumma. Vi kommo tillbaka till Ryska konsulatet, men jag gick in till Tysken, som bor just derinvid och är engagerad hos någon sorts köpman. Han var sysselsatt på gården och jag stannade der en stund, läsande ett Tyskt tidningsblad, innehållande ett bref af Wrede från Hadramaut till Prunner. Med denne Wrede, som nu är här, lofvade såväl Tysken som sekreteraren göra mig bekant. Sedan förde han mig upp till Prunner, der jag äfven träffade Engelska konsulatets dragoman. Jag blef af båda två på det vänligaste emottagen, och Prunner sjelf behagade mig ganska mycket. Han lofvade gå mig tillhanda i allt hvad i hans förmåga stod och var öfverhufvud utomordentligt artig. Han blef af en annan Tysk kallad på ett sjukbesök, och jag ansåg vara bäst att aflägsna mig. Han bad mig ofta komma tillbaka och stode alltid att träffas på aftonen. Så hade jag i dag gjort många bekantskaper, alla högst angenäma och nyttiga, och har jag tyckt mig finna desse Franker åtminstone helt annorlunda och öfverhufvud mycket bättre än i Alexandria; det är liksom en fläkt af de godsinta och hjertliga Araberna här kommit äfven öfver Frankerna. Jag gick sedan hem och hittade riktigt vägen, utan den minsta krok, spatserade ännu litet omkring, innan jag slutligen stannade hemma och skickade min portvakt Saleh efter smör och ägg. Jag ser här huru man kan vara belåten med ringa. Om morgonen har jag vanligen under dessa dagar förtärt ett halft Franskt bröd och möjligen 2 à 3 ägg och derpå druckit en kopp kaffe; till aftonen har jag ätit 5 à 6 ägg, litet ost, bröd och smör samt en kopp kaffe, och dermed varit fullkomligen belåten för hela dygnet. Deremot hade jag i Frankrike och Tyskland nästan låtit smitta mig af Tyskarnes kräslighet och ofta tagit mig friheten att klandra kosten, som var god och öfverflödig; att ej nämna min resa till Konstantinopel med Wiklund, under hvilken jag blott åt och drack oupphörligen.
Han såg hvart ögonblick på klockan, som han höll i handen. Visaren tycktes alls icke vilja röra sig. — Klockan stod bestämdt? — Nej, hon gick verkligen. Han försökte att tänka på andra saker, att räkna tofsarna på rullgardinerna, de små fyrkanterna i mattan, men oupphörligt afbröto honom hans tankar. Han såg åter på klockan. Ännu fattades det tio minuter. Då klockan var precis half ett och Nina icke hade kommit, fick kaptenen plötsligt en förskräcklig tanke. »Tänk, om hon inte skulle komma först hem till mig. — Tänk om hon skulle gå med sin man först och jag skulle ligga och vänta här ännu en, kanske flere timmar!» Han hade blifvit så ängslig, att han häftigt satte sig upp i soffan och kastade med ett ryck filten, som han hade om knäna, i golfvet. Men just i detsamma sattes nyckeln i farstudörren. Han hörde sin hustrus röst, och snabba, springande steg flögo genom tamburen. Dörren slets upp, och Nina, med hatten i handen och håret i oordning, kom med utbredda armar emot honom, kastade sig häftigt ned vid hans sida och dolde ansigtet vid hans bröst. — Hon skrattade högt, och sedan började hon att gråta. »Nina, min egen flicka!» sade fadern och tryckte hennes hufvud tätt intill sig. »Är du lycklig?» »Ja, om du är det», svarade hon djupt nere, der hon låg. »I detta ögonblick är jag mycket lycklig», svarade han. »Inte annars? — Hon såg upp på honom med sitt mildaste leende, ögonen voro fulla af tårar. »Jo visst, min älskade flicka», svarade han. »Du har ju gjort allt som kan göras för mig i denna verld.» Nina drog en suck. — Ja, då var det bra. Det var ju för faderns skull hon hade gjort allt detta, som hon nu skulle gifva hela sin framtid för att ha ogjordt. Men när blott han var lycklig, skulle han aldrig få veta, hvad detta hade kostat henne. Nina hade, liksom så många andra unga flickor, egentligen icke alls vetat hvad hon gjorde, då hon gifte sig. Hon visste endast, att hon gjorde ett offer, ett stort offer af sin frihet och sjelfständighet för att kunna hjelpa och glädja den hon höll mest af i verlden.
Förslaget skulle hafva den följd att, såsom man plägar säga, lända till förekommande af lids vinnande. Hr von Hartmansdorff: Jag föreställer mig, att del ilrågavar. stadgandet blott är föreslaget att intagas i ordn.stadgan. I annan händelse skulle jag göra invändning emot behörigheten af dess upptagande lill öfverläggning, då ingen motion derom blifvit gjord, och Ridd.Ulsk. ingen motionsrätt äger. Denna punkt blef af R. o. Ad. afslagen. Föredrogs den punkt af Utsk;s memor., sorn innehåller, att Utsk. icke ansett sig kunna understödja Frih. von Schwerins motion, alt K. M:s sanction icke skulle anses erforderlig för någon annan del af Ridd.Ordn., an den, som afbandlar R. b. Ad:s representation. Hr von Hartmansdorff: Frih. von Schwerin har föreslagit alt afsöndra vissa delar af Ridd.Ordn. ifrån densamma och införa dem i R. o. Ad:s ordn.stadga. Detta torde i vissa fall vora riktigt. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att man sedermera koinme till den fråga, hvarom Hr von Hartmansdorff yttrat sig; nu vore blott fråga oirrUtskts yttrande, huruvida K. M:s sanction skulle erfordras till ändringar, som anginge annat än R. o. Ad:s representation. Hr von Hartmansdorff: Om Utsk:s förslag går derpå ut, såsom Hr Landtm, säger, att Ridd.Ordn. skall underställas Konungens sanction i alla dess punkter; så är jag visserligen af samma mening, som Utsk., men detta binder mig icke till samma mening som Utsk. hyser ang:de vissa punkters afsöndring. Derom skiljer jag mig ifrån Utsk:s tanke. Uppå derefter framställd propos., gillades Utsk:s yttrande i den del, sorn nu vur föremål för afgörande.
S. D. Till Bane -> Utskottet remitterades Herr Linderholms i dag väckta motion, angående förändring i Reglementet för Bunco-Disconten; uti hvilket ärende (lere af Ståndets öfrige Herrar Ledamöter yttrande» sfgilvit. S. D. Till Banco-Utskottet remitterades Götheborgs stads Riksdagsmäns, llerrar 1'F.jks, Santessons och Lefflers motioner, angående dels lindring i låneviikoren uti Discont-Låne-Contoret i Götheborg, samt, hvad »ngår intecknade lån, uti Rikets Ständers Bank för närande orts invånare, med afseende på den betryckta ställning, som af dea i orten härjande farsot häriodes, dels beredande af ytterligare låneutväg för samma orts invånare; uti hvilket ämne flere af Ståndets öfrige Herrar Ledamöter sig utlåtit. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskottcts Memorial N:o sg, med förslag till jemkning af Riks-Ståndens beslut, i afseende på Utskottets under JV:o 1 \ afgifne Utlåtande; Härvid stannade Ståndet i följande beslut; 1:0 voterings-proposilionen, pag. a, go'dkändes; 3:0 inbjudningen till Borgare-Ståndet, i afseende pff delning af cn skilling uti 13 runstycken, bifölls; 3:o afstod Ståndet, med anledning af Banco-Ut skottets inbjudning, från det af Ståndet gjorda tillägg, angående ett Silfvermyht af en tredje dels Riksdaler Courant; Vrot. Utdr. d. ai >/ug. 1834- och 4:o fann Ståndet, efter nästföregående beslut, den pag. 3 ock 4 al Memorialet föreslagna voterings-propositionen förfalla. Från Hederr. Blonde-Standet. S'.
Men jag hemställer, om det icke vore förmånligare för Banken och landet i allmänhet, om Baneostyrelsen begagnade åtskilliga fördelaktiga år, som föregålt den svårare conjuncturen för att under den tiden så förstärka Bankens metalliska cassa, äfven örn det skulle ske med en och annan skillings uppoffring, att under den svårare conjuncturen creditivet icke beliöfde anlitas. Visserligen är det nödvändigt, att creditiv finnas; men en klok Bancostyrelse mäste söka så hushålla med Banken, att någon dragning på creditivet icke behöfver komma i fråga. Den tredje synpunkten, hvarur saken betraktades, var silfverköpens inverkan på coursen. Genom silfverköpen, sade talaren, hindrades coursen att falla under pari, hvilket åter föranledde stegradt pris å importvarorna. Häremot torde jag få fästa uppmärksamheten på en annan sak , som lärer vara af lika stor vigt, nemi. den, att silfverköpen, på samma gång som de hindra coursens fall, äfven stegra priset på exportvarorna; och jag skulle tro, att det är exportvaran, sorn i närvarande tidpunkt isynnerhet behöfver uppmuntras, och att man icke bör kunna neka, alt den af våra exportvaru-tillverkningar, som af ålder varit ansedd som den luifvudsakligaste, verkligen befinner sig i betryckt stallning och förtjenar allt det afseende, som utan skada för myntväsendet deråt kan gifvas. Realisationens ändamål är icke något annat, än att fästa coursen så nära pari som möjligt. Det hörer till ofullkomligheten, att den kan fluctuera så myc ket, som motsvarar transportkostnaden; men om man nu kan hindra den att falla under pari, är hälften af ofullkomligheten borttagen Jag skulle derföre tro, att det vore orätt att hindra Baneostyrelsen att köpa silfver. För öfrigt tror jag, att det skulle vara likgiltigt, om sista meningen Den a5 Juli f. m. af 5:te punkten står qvar eller borttages, såvida R. o. Ad. vid 7:de punkten har sin fulla beslutande-rätt i afseende på statsobligationerna. Hr Stråle: