Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon hade tagit fram ur kofferten den ljusa, sjögröna klädningen med perlgarnityret, som hon lät sy sig i våras för Rikards skull, men som aldrig kom på då. Nu var den ej så lämplig längre, då det redan var höst, och vädret var kallt och regnigt, men det var den enda vackra klädning hon egde, och hon ville dock vara elegant för de främmandes skull. Hon såg sig i spegeln och tyckte att det glittrande perlregnet ej längre klädde henne nu då det skimmer var borta, som i våras hade gifvit en sådan glans och färg åt hennes utseende, och om hvilket hon nog visste, hvarifrån det kom och hvart det gick. Om hon nu skulle valt sig en ny drägt, hade den visst blifvit i en kall, gråblå färg och i en enkel, sträng stil. Emellertid kastade hon om sig en kappa och gick den korta vägen snedt öfver gatan. Men hon tyckte icke, att det var, som om hon gått i verkligheten, utan som när man går i en dröm och aldrig kommer fram. Så sprang hon upp för den korta trappan, stannade vid dörren och stirrade en lång stund med dum förvåning på namnplåten. Hon plägade aldrig gå den vägen numera, hon hade vant sig att gå köksvägen, alt sedan Rikard kom hem och ej fick störas. Undras om lilla Aagot skulle finna sig vid att smyga sig in i köket och sitta där och vänta på att få gå in till honom! Var det verkligen hon själf, som nu stod som en främling härute och drog i klocksträngen? Och därinnanför satt nu dottern i huset, redan hemmastadd där förmodligen, redan i besittning af de rättigheter, den ställning i hemmet som hon själf först långsamt tillvunnit sig. »Undras om hon sofvit godt i min säng i natt. Om hon fann sig själf söt och morgonfrisk, då hon satt framför mitt toalettbord i morgse och såg sig i spegeln. Pepitas bröllop I början af adertonhundradeåttiotalet utvandrade två unga män från Sverige. Och deras namn? Hvem minnes det! Hvem frågar derefter!
Dessa söndringar i Kyrkan, således stundom föranledda genom afstånden emellan kyrkorna, möttes emellertid från sjelfva Styrelsens sida med foglighet och utskickande, om icke af s. k. kolportörer, dock af andra lekmän eller till och med lagens män, icke att hota med stränga lagar eller deras tillämpning, utan för att, med Guds ords tillhjelp, söka föra de söndrade åter till kyrkan; hvilket ock lyckades. Ibland dessa utsände minnes jag särskildt en President i Svea HofRätt, en domstol, som vid afgörande af religionstvister sedan icke förnekat hans grundsatser. Andra tider kommo; de affälligeansedde skulle lagforas. Jag har händelsevis med mig en tryckt skrift, ställd till den inom samhället, inför hvilken man icke gerna framkommer med oriktiga upgifter, den lyder på ett ställe så här: »Bilagde betyg, Litt. A., och sammandrag Litt. B., visa. att blott i Norra Helsingelands fögderi, under åren 1851 till 1854, 427 personer blifvit, för det de tagit Nattvarden utan biträde af någon vigd prestman, af Bergsjö och Forssa HäradsRätter dömda att böta 8,493 R:dr b:ko; och som en stor mängd af desse sak - Pen 19 November. 253 fällde varit fattige, hafva de dels blifvit beröfvade sitt nödtorftiga lifsuppehälle, dels måst undergå fängelse vid vatten och bröd.» Vidare: »Hosföljande sammandrag af saköreslängderna vid Orsa, Elfdalens och Södra Särna sockens Tingslag, Litt. C., visar, att blott under åren 1 ti5ti till 1854, för dylika brott och för sammankomster till enskild Gudstjenst, 210 personer blifvit fällde att böta 5,224 B:dr Inko. »Af sådana exempel kunde ett stort antal ur Domstolarnes archiver framdragas. — —» JioiHattens mildrande mellankomst, att borttaga dessa böter och straff, då besvär der anfördes, har således icke gjort till fyllest, utan böterna måtte verkligen hafva utgått eller förvandlats till motsvarande kroppsstraff.
På förhand ber jag dock, alt det måste noga märkas, att, fastan jag här stiger upp att bekänna mig hysa en mening, i så väsendtlig mån skiljaktig fränden, som af så många de mest utmärkta officerare inom Svenska armeen nästan uteslutande hyllas, hos mig dock ingalunda finnes någon tanke att med deni i andra hänseenden kunna täfla, •— vare sig i kunskaper eller omdöme är iag dem dertill alltför underlägsen —; det är blott, i detta enda fall, der min känsla talar alltför högt att kunna tystas, och der min orubbliga tro grundar sig på min varma kärlek för mitt fosterland, som jag vågar göra det. Men dervid får jag tillika heligt försäkra, att hade någon annan värdigare än jag, och hvars ord derföre på detta rum och inför Svenska folkel skulle kunna haft mera öfvertygande, ja hänförande kraft, än hvad mina någonsin skola kunna få , velat uttala hvad som ligger mig ömmast af allt otn hjertat; så skulle jag med glädje i dag och gerna också allt framgent hafva fortsatt min lysta obemärkta röle. Dock , jag hållänge väntande dröjt; ingen liar trädt fram; jag måste derföre sjelf till verket. Dagens ämne — ordnandet af fäderneslandets försvar — innefattar i sig mänga sins emellan mer och mindre olikartade beståndsdelar; framställningen deraf skulle derföre också lämpligen sönderfalla i minst lika mångå. Det kan ej vara min mening alt nu vilja afhandla alla dessa; om jag ock dertill ägde förmåga, hvilket naturligtvis hvarken är eller kau vara händelsen, så skulle ej rätta stället derföre vara här. Blott för några få af dessa delar tror jag mig ej vara alldeles främmande, emedan mina tankar redan sedan flera år dermed varit ofta och gerna sysselsatta. Hufvudsakligen har jag fästat mig vid de lefvande stridskrafterna. Om dessas både uppsättning, ulbildning och slutliga användande hade jag mycket att säga; men det är endast de båda första af dessa tre, som höra bland föremålen för denna dagens öfverläggningar, sedan StatsUtsk. 0111 dem har gjort anmärkn:r , yttrat omdömen , och derpå deröfver uppgjort förslag.
Hvarföre må det icke vara Fullmäktige tillåtet att använda dessa medel till betalning äfven af Bankens skuld för upplånta medel, vare sig af Riksg.cont., eller allmänheten? Att köpa silfver, kan naturligtvis icke eller vara Baneofullm. förnicnadt; med ett ord, jag tror, att denna föreskrift antingen bort vara underlåten, eller ock att stadgandet skolat vara vidsträcktare. Jag hemställer således, om icke det borde heta: ”Bärande Fullmäktige i sådant afseende använda berörde vinst i den mån, som densamma inflyter till betalning af Bankens skulder, hos Riksg.cont. och hos allmänheten för upplånta medel, samt till uppköp af sådana räntebärande papper etc.” Hr Mannerskantz, Carl Axel: Del är visserligen sant, såsom Hr von Hartmansdorff uppgifvit, alt i förstärkt Utsk. blott blef fattadt ett sådant beslut, alt i bancoreglem. skulle införas en föreskrift, så lydande som början af denna §; men i detla beslut hade denna uppställning af voter.proposirne tillkommit, utan att den var motiverad af något RiksSl:s derom fattade beslut, nemi. alt det skulle införas i bancoreglem.; ty PresteSt., hvars tanka detta var, hade blott fattat det beslut, som Hr von Hartmansdorff först citerat, med tydlig afsigt, att det skulle tillkomma BancoUtsk. alt säga till hvad slags ändamål penuingarne skulle användas. Det är ett högst ofullständigt uttryckt stadgande, alt blott säga, att medlen skola reserveras till Bankens ändamål, ulan att stadga något vidare. Jag kan icke se, alt Utsk. har på något sätt felat, då det har tillagt eli yttrande till hvad som blifvit af det förstärkta Utsk. beslutadt när fråga är om alt ett stadgande i ämnet skall inflyta i bancoreglem. Hvad beträffar Hr von Hartmansdorffs påstående, att det icke skulle kunna vara fullständigt, enär Baneofullm. äfven kun - 56G Den 18 Maj. de hafva andra utvägar att använda vinstmedten; så får jag fasta uppmärksamheten derpå, att sedan R.
För öfrigt bar Utskottet, på det control öfver fullgörandet af de borgensförbindelser, som för chartering af Testamenten ingås, icke må saknas, funnit nödigt att här intaga ofvanstående stadgande om Domstolarnes skyldighet att till Kongl. Majrts Befallningshafvanda insända inkomne bevis öfver aflemnade sådane borgensskrifter. /. 5. Chartering af Öppna Bref, Fullmagter , Constituiorialj rn. m. och Afsked. i83o års Författning. Utskottets Förslag. Emot upphörandet af den så kallade Emot — Charla? Sigillatae recognilionen, skola __ __ ... nedannämnde utgående expeditioner charteras sålunda: Adelsoch. NaturalisationsAdelsoch Naturalisations bref 'jo: — bref roo: — Friherre-bref ioo: _ Friherre-bref 200: — Grefve-bref , . 3oo: — Grefve-bref 4oo; — Öppna bref hvarigeÖppna bref —. nom någon i Nåder til — lägges de förmoner, hederstitlar och föieträdesrättigheter framför andra undersåler, som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit 258: 16. 5oo; BtviUnitigi-Utskottets Bet. Riddareoch Commendeurs-bref af Kongl. Seraphimer-Orden • Commendeurs-bref af Kongl. Svärds-Ordens .Stora Kors I af Kongl.Svärds-Orden j af Kongl. Nordstjerne> 22: 24- Orden [ af Kongl. Yasa-Ordens j Stora Kors J af Kongl. Vasa-Orden Riddare-bref af Kongl. Svärds-Ordens Stora Kors frie. Riddare-bref af Ko. nung Carl XIII:s Orden.
Ja, ett grufligt intressangt besök var det och väl värdt sina 50 öre, men nog var jag bra glad ändå att få sticka hufvudet ofvan jord, ty säga hvad man vill, så är det nog i den riktningen vi människor bäst tycker om att hålla » intelligensens ' kupa », som tokiga magister A x hemma brukade kalla sitt hufvud. » Nå, ska vi ta oss en titt i maskinhallen nu, fru Petterkvist? » sa Lycko, när vi promenerade nedför Storindustrins imposangta trappa. » Inte begriper jag maskiner, » sa jag tvekande, fast bra smickrad, att han ville ha mitt tarfliga sällskap en stund till. » Inte begriper jag fruntimmer, men jag skrifver o m dem ändå, » sa Lycko säfligt. » Intressangtare ämnen än maskiner, de, » sa jag. Lycko stack käppen i mun », såg alldeles ut som o m han tänkte säga något kvickt — men så teg han i stället. Det är något så eget med Lycko. — Han är som ett sandberg! Bäst man tror att man har gräft sig framåt en liten bit, så — pang! — ramlar, han ihop igen, och så står man framför presis samma väggar som förut. Man ska bara inte vara » bangen » här i världen!! Visst begriper jag maskiner! Somliga begrep jag till och med båttre än uppfinnarna själfva, och jag vill just se någon som kan begripa mer!! Prata bäst folk vill om tvättmaskiner och tvättmaskiner, så säger ändå jag af erfarenhet att ingenting går upp mot litet ordentlig björklut och två duktiga gummor, som kommer klockan två på morgonen och inte lägger fingrarna emellan. Den enda fördelen med maskinerna är, att de inte dricker fullt så mycket kaffe, men så behöfver de repareras jämt i refflorna i stället, och det behöfver då inte gummorna! Stickar gör maskinerna så utsökt, att man just kan bli förargad, och stoppar korf och dito strumpor, och skalar äpplen och späckar stek gör de med. P Ja, snart finns det ingen möjlighet för en husmor att utmärka sig inom något enda område, såvida det inte skulle vara som maskinsköterska, ty hellre än att låta ta lof ven af sig alldeles, så är det väl så godt att tjuta m e d maskin-ulfvarna!
2. tillåten natur, ingifves ordentlig värdering, upprättad, på sätt nyssnämnde §. innehåller, af Domaren i orten, hvilken af Directionen noga granskas. 4) Om Pantén är af Säteri eller Frälse natur, ingifves Kongl. KammarCollegii bevis, att den ej häftar för bytesbrist, eller annan Kronogravation, och af hvad natur eller Mantals storlek den verkligen är. 5) Handlingar, som styrka Länsökandens; Den 20 Junit. 319 ägande-rätt till Panten, såsom Köpeeller Gåfvobref med uppbudsbevis derå eller Fastebref. Är Egendomen ärfd, företes Arfslnstrurnentet med bevis derom, att det är oklandradt samt förre Ägarens åtkomst-handlingar. 6) ProtocollsUtdrag öfver den meddelade Inteckningen, som äfven bör vara skrifven å sjelfva Original-Skuldebrefvet. 7) Gravationsbevis, upprättadt efter 10 föregående årens InteckningsProtocollers föranledande, utfärdadt antingen af Domaren i Orten der Egendomen är belägen, eller ock af AdvocatFiscalen i den HofRätt, under hvars Jurisdiction Fastigheten lyder; börande detta bevis innefatta ej mindre upplysning ■ om de Inteckningar, som i Egendomen för penningelån eller andra skulder kunna vara meddeldte, utan ock, huruvida något ArrendeContract om egendomen är intecknadt.
S. D. Beslöts, aLl de af Ståndet valde ledamöter af Talmans-conferenepn skulle aucloriseras alt, vid öppnandet af de i Riddarhusets arkiv förvarade 2:ne förseglade convoluter, hvilka innehålla handlingar och proloeoller hos Secreta och Hemliga Utskotten vid 1789 och 1792 årens Riksdagar, jemLe IL H. Erkebiskopen och Talmannen, vara närvarande, i händelse efter inhemtande af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande i Iråga om brytandet af nämnde convoluter, Kongl. Maj:t skulle linna för godt dertill Sitt Nådiga bifall lemna. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 95, i anledning af väekt motion örn tillåtelse att årligen få utföra 50,000 Skeppund tackjern; Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets utlåtande, N:o 88, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förre Departements-Chefernes vid General-Tullstyrelsen, Presidenten af Billberghs och (ianzli-Rådet Valerii befriande från ådömdt ersältnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne Uppbörds-Tullförvaltaren hiner yppade baIance, de is serskilde motioner, i fråga 0111 beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamereraren, Kammar-Rätts-Rådet Winroth och förre C011- trolleuren Middendorff: Bifölls; S. i). Vid nu ånyo skedd föredragning af Banco-Ulskottets, under N*'o 27 afgifna, berättelse, angående verkställd undersökning af Banco-Verkels tillståud samt huru detsamma efter liästförflutna Riksdag styrdt och torval* tadl blifvit, fattade Ståndet följande beslut: St.
L. S. N:o 69. Friherre Uggla. Fullm. Fredr. Horn. L. s. N:o 154. Carl Bennet. L. S. 64 9itf Sbag§ Gustaf Essen. L. S. N:o 255. Cour. G. Falkenberg. L. S. N:o 302. Oscar Alströmer. L. S. N:o 330. Friherre Silfversparre. Fullm. Aug. W. Stjernstedt. L. S. N:o 341. Friherre Lagerheim. Fullm. E. Aug. Lewenhaupt. l. s. N:o 3G4. Ludv. Platen. l. s. N:o 389. R. von Kraemer. L. S. N:o I. C. B. Lilliehöök, i., s. N:o 51. Axel Roos af Hjelmsäter. L. S. N:o 100. Herr Uggla. Fullm. R. Th. Cederschiöld. L. S. N:o 135. Herr Hammarschöld. Fullm. H. Printzensköld. L. S. N:o 40G. Anders August Fahnehjelm. L. S. N:o 220. C. O. Palmstjerna. L. S. N:o 263. Friherre Marks von Wurtenberg. Fullm. R. Klinckowström. l. s. N:o 314. Gust. Toll. l. s. N:o 338. W. F. Tersmeden. L. s. N:o 354. W. R. Fock. L. S. N:o 3G6. Gösta Ehrenborgh. L. s. N:o 396. Friherre Gyllenhaal till Härlingstorp. Fullm. H. E. Taube. L. s. ]N:o 49. Herr Bratt af Höglunda. Fullm. M. Hamilton. L. s. N:o 86. C. G. Stuart. L. S. N:o 1 19. Herr Duse. Fullm. O. Brakel.
582 8tatsoeb Lanco-Ltskottenr ^:o ^tt deremot sädana hopfogade ofullständiga Lits,-, af hvilka ingendera för sig är inlösningsbar, ej ^unna genom blotta sammaoklistringen vinna ett eljest räknadt värde, ocb pä sadan grund ovilkorligen marle casseras. Ocb bör vid tillämpningen af desse sladganclen, för öfrigt ej lemnäs utan uppmärksamhet, huruvida af en 8edels utseencls och beskaffenhet skulle kunna förmodas, alt lien antingen mell föresalts blifvit stampad, för att pä ett svekfullt sätt bereda Vinst genom dubbel inlösen eller oek visar sig, att det ofullständiga skick hvari elen betinnes, blifvit endast genom lillfZIIige tiändelser eller nötning förorsakadt, sä alt i förra fallet ett strängare men i clet sednare ett linclrigars behandlingssätt mä kunna ägg rum. Lorås äter hos Lommissariatet eller RuIImsgtige ansökningar om ersättning för sädana 8edlar hvilka genom olyckshändelser blifvit till elen grad slumpade och skadade, att elerus infriande icke kan, enligt okvan-intagne grunder, meclgifvas, sä att bifall eller utslag beror icke af sjelfva 8ecllarnes granskning, utan pä undersökning ocb pröfning af serskildta skäl och omstäncligheter; dä skola tillika Ansökningar hvila tdl en kommancle Riksdag ock till LancoLtskottets afgörande öfve, lemnäs, (fems. LancoRegl. ak är 182Z pag. 62 Lc 63. tillägget käranledt ak R. 8t:rs Revisorers erindran att den härutinnan förut serskildt gikne föreskrift mätte i Reglementet inflyta).
Boskapsskötseln., sorn i allmänhet står uti ett riktigt förhållande till åkerbruket, och motsvarar det egna behofvet af ladugårds-effekter, idkas uti Hassela, Ytter-Hogdahls och Färila socknar af Helsingland, der tillgäng på goda betesmarker icke saknas, såsom hufvudnäring; men i den öfriga delen af Länet såsom binäring; och har, enligt från Kronobetjeningen inkomne uppgifter, afsättningen frän Länet af smör, oaktadt antalet af kreatur blifvit i anseende till stor foderbrist under de trenne sista åren icke obetydligt minskadt, uppgått hvarje af de fem sist förflutne åren till ungefärligen 3ooo LU., som blifvit försålde uti Stockholm, Gefle, Upsala, Hedemora och Sala, hvilka städer äro de hufvudsaldigaste afsättnings-orterna för detta Län. Utom i ofvannämde trenne socknar klagas i allmänhet öfver saknaden af goda betesmarker och bördiga ängar, hvaraf de som äro lågländta i allmänhet anses aftaga i bördighet, så att LandtmanneU allt mera och mera får vara betänkt uppå, att derföre förskaffa sig ersättning genom odlande af foderväxter, af hvilka thimotei är den mest begagnade, Boskaps-racen är i allmänhet liten I sim dS,"sanstalter SKtS b/S,U'at att f “rb«."raagfc!raasena oef K? *ls Engelska får, sä hafÄTrtaÄftfde-b ,Ek.IUoraWi,r och 'lagra anstalter icke blifvit vidtagne g af namde kreaturs racer Getter brukas ännu allmänt af Alfr™ , Pigare delen deraf nästan oumbärlige. °Ch ar° för den fat" nan S!iT71 inOIf Länet ti,lhöra dels Eders Kongl Mai t ' u v «an dels hela socknar, och dels enskifte hemmansägare Kr°' ::z trÄS?
Genom mätningen skadas nemi. ej säden, men genom alt stjelpa kolen ur det ena kärlet i det andra, sönderslås de. Väl har Utsk. sagt, alt genom skakningen i skrindan sjunka kolen tillsamman och att följaktligen, dä de framkomma, måttet e-j blir det riktiga. Det kan ej nekas, ali icke så kunde till någon del blifva förhållandet och att det kunde förorsaka förlust som skulle med nya kol fyllas; men blefve ej förhållandet enahanda om man skulle iakttaga det i författningen nu föreskrifna sältet? Då man stjelpte kolen i det der stora tunnmåttet, som der föreskrifves, så blefve der också förlust, som måste med andra kol fyllas. Således kan jag ej finna, att i dessa hänseenden skäl förefinnas för bifall till betänk. Gr. Gyldenstolpe har yttrat, att om kröning af skrindorna skulle verkställas, så uppstode derigenom en frestelse att förfalska detta mått, eller ock att eludera detsamma. Jag vill i det hänseen det genmäla, att ansvaret är något strängare för förfalskningsbrott Den 5 April. 47 jin för oriktigheteu af en enskild uppgift. Således torde äfven detta skäl för betänk:s bifall icke böra gälla. En omständighet, hvarå Hr von Troil rättvisligen fästat uppmärksamheten är, att när en mängd kolförsäljare inkomma till ett bruk, så låter det sig icke göra att genast uppmäta allas kol. Jag vill härtill lägga den uppgift, att det visserligen icke kan vara för dem, som lemna kolen, önskvärdt att nödgas stå och vänta många timmar på att få sina kol uppmätta. Bättre således, äfven ur synpunkt af säljarnes helsa och trefnad, vore det för dem, om de genast vid ankomsten finge afleverera kolen; detta sker också nu, med åsidosättande af författningen; men man skulle, å båda sidor, efter min tanke, befinna sig bäst, om man finge sådane stadganden, som förena möjligheten af snabb expedition och god kontroll på en och samma gång. Jag torde derföre få förnya min anhållan om återremiss. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Ständers Bewillnings-Utstott si Protocolls-Utdrag af den L8 dennes anfört, i anledning af detta Ständs gjorda rättelser i den föreflagna Charta Sigillatä - Ordningen , beflöt Ständer, att desi frän de öfrige Rsie-Ltändens yttranden skiljagtige m ning, angäcnde tiden dä den sä kallade Eptra stäinpligen stall taga sin början, ma pä de af Utstottel anförde stal förfalla; hwarom de ftiLspeetive Med-Lkänden wörchsamt och manligen stulle underrättas. vt LUYrs. S. D. Sedan af det förstärkta Stats-Utstottct blifwit afgjordt, att de nu lediga samt framdeles ledige blifwande Longs-och Kongs Ladugärdar stola örsaljas efter de grunder som Riksens Ständer närmare kominogtt bestämma, och Borgare-Ständck, som junte det Högwördige Prestc-Sländet warit i sjc lfwa hnfivudfrsiaan af stiljagtig mening, således icke kunnat, angående dcsie försäljningsgrunder stg yttra, sä blcf nu, efter härom af Högloft. Stats' Utskottet i Memorial af dcn 25 innewarandc gjord hemställan, detta ärende för>tagit; och förenade sig Borgare-LKändct i sä matto med det Hederwärda BondeStändets yttrade tanka, att Ständer fann meranämnde Kronogods böra till den mästbjudande pä offentekig 8luetion till skatte försäljas, ittj sädanc större och mindre hemmantal och delar, som efter stwarjc egendoms serstildts omständigheter och local finnas mäst pasiande^ i bwilket afseende bos Kongl
Rsppar-priset och desi förändringar mäste lägga grund för Malm-priset, och således äfwen för Fjerdeparts-revemwn och för Grufwu-Lassaus inkomst: men at Brukande Bergsmannens afkomst, såsom Malmens sörfmaltare och Koppar »tillverkare, dermed i allmänhet föga gemenskap bör äga, emedan dennes beswär och arbete altid ar lika för hwarje Skeppunds tillverkning: och at desi arfwode härföre i incet annat afseende bör bero af Koppar priser, än sä wida et högre Malm-pris fordrar större förlags» summa »och en drygare förlags »ränra. Endast da Koppar-priser förändrar sig ril högre eller lägre, bör det berydeligen hafwa en inflytelse pä Bergsmannens utkomst; men dä kan det också hafwa den til sä mycker merkligare grad, emedan den Malm, som nu i dag inköpes, och der altid efter nu gäende Koppar pris, icke kan förr än efter tre fjerded.Is ar wara tillverkad til färdig koppar, ar försäljas efter Den 9 Mars. e. m. 529 efter dä gående Koppar-pris: och i anseende lil dm häraf förorsakade ojämnhet i Bergsmannens afkomst, kan den samma rätteligen ej wärderas, ritan efter et meäium af flere ar. 6. Lalin. Utdrag af den berättelse, som de af Högloflig» Kongl. Kammaroch BergseolleZierns ar 1789 förordnade Herrar Lommitteracle at pa stället undersöka Stora Kopparberaslagens tilständ i afseende pä Förmedlings-afgiftcrne lil Kongl. Mast och Kronan, Herrar Kammar-Räder lUlljenbeim och L. af VVetter8tL6t, samt Herrar BergsRädet 6. /r. I^ez-onmark och soren ^IZulin den 26 November l?89 til de Kongl. LoIIegiernL afgifwlt.
Då man betraktar dessa ofvannämnda adelsprivilegier, kunna de ju ej längre förena sig med tidens kraf, utan måste småningom afskaffas i en lagstiftande församling, då jemlikhet i rättigheter och skyldigheter biel skatteman tillerkänd, och således hafva ju innehafvare af den privilegierade jorden, rätteligen sagdt, liksom inkräktat sig på skattcjordens enskilda inrättningar, så i verldsligt som andligt afseende, ulan alt hafva ännu deltagit i kostnaden för deras underhåll i afseende å byggnadsskyldigheten, oaktadt det är för adelsmannen lika så oumbärligt som för bonden, emedan det utgör samhällets bestånd. Jag kan således ingalunda betvifla, att icke tiden är inne att påkalla förändring härutinnan, och då detta icke med något skäf kan af de Höglofliga Med-Stånden bestridas, vill jag förutse, att det verkar lill befrämjande af enighet i sädant, som utgör folkets och landets gemensamma nytta, och får derföre föreslå: att, med ändring af 26 Kapitlet, 2 och 4 §§ Byggninga-Balken, sätesoch ladugårdar samt afhyste rå- och rörshemman måtte åläggas att deltaga i prestgårds-, tingshus-, häradsfängelseoch klockarebyggnader. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 19 November 1862. J. F. Fredricsson, från Upsala län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Gustaf Bolin från Upsala län, om den ändring i Kongl. Förordningen den 21 December 1857, angående, egors fredande mot skada af annans liemdjur och om stängselskyldighet, att denna md utgöras efter hemmantalet.