Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Funnat 5 2Båg förfäljaé, ffafl tjena Uommitteerne tiO grunb, bör, för att utröna ägarens merFliga behållning, afbragaé tidmerFningSfofFnabené (Förre ener minbre belopp, beroenbe icfe adenajF på bet högre eOer lågre pris, forn afla rubimaterier af SÖFalm, Säef jern c ef) j?ol)l Funna anfeé äga, antin* gen be äro Föpta eder erhållits från SSruFéägarenö egna ©rufmor, 59?aé» ugn eller £emmanéj?ogar, hälft, få träl hmab egna ffogétidgångnr fom recognitionéffogar beträffar, be förra jemte femmanen och be febnare färjTilbt äro tid 33emidningéafgift uppffattabe, än äfmen af 23ruFctS onera, längre eder Fortare transporter och ada öfriga oiinbroifliga om* FofFnaber. ©eban tidmerfningsFofFnaben fålunba uträfnab blifmit, af' trages ben från fumman af bet prioilegierabe famt recognitionéfmibeté märbebelopp, bå återfFoben antageS fåforn fjelfma SBcrFetS behådna in* FomfF, fjmilfen uträFnaS tid Capital genom Sem procent, och bmarmib äfmen bör obfermeras, h^ab om förfäFrabe Sibpggnaber å Sanbtegenbom, få mål fom hmab om fåbane €genbomaré Föp (Fabgabt är. 2tf ben €apitalfumma, forn för hvarje S3ruF härigenom uppFommer, ffafl er* läggas lifa afgift för hvarje iooo:be, fom för Sanbtegenbom (Fabgab är.
Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom föregående §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag, den blifvit vald, tillsammans. I den ordning 69 och 97 §§. föreskrifva, röste samtlige Ledamöterna, man för man, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens Ledamöter? Resvaras derefter denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med Nej, blifve då Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bi - nämnde Embetsmän undandraga sig att uti Riks-Rätten deltaga, staude de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt, till lagligt ansvar. Hafva en eller flere af Riks-Rättens Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, om tolf deruti sitta. Är Presi,denlen i HofRätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denna Domstol ege, sedan ransakningen fulländad är, och domen efter Lag fälld, alt densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen bafve makt att sådan dom ändra, Konungen , dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. §. 05. Vid hvarje Riksdag skola Riksens Ständer välja tolf Ledamöter af hvardera Ståndet lill en Nämnd, som ege att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, gjort sig förtjente att i deras vigliga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom föregående §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag, den blifvit vald, tillsammans.
LU. U. lod. Uppbörd: Inlöst lefvererad salpeter Sjuduingspanne-legor . Extra uppbörd . Afskrifningen': Lefver ering'. Då samtliga årliga utgifterna' för salpetern tagas i beräkning, visar sig, att Kronans verkliga kostnad för hvarje vid krutbruk lefvereradt lispund af denna vara utgjort i jemnt tal 7 R:dr 21 sk. för år 1844 och 7 R:dr 15 sk. för år 1845. §. 4. 3. hvadan densamma under berörde tiderymd tillväxt med 169,511 R:dr 36 sk., och är således ådagalagdt, att det af Rikets Ständer bestådda anslag, 194,000 R:dr om året, måste vara alldeles för högt tilltaget; men då det icke kan anses ändamålsenligt att för allmänna föremål anvisa mera, än hvad som ungefär motsvarar behofvet och såmedelst tillskapa kassor och fonder för utlåning af medel, som eljest bos de skattskyldige aldrig kommit att uttagas, kunna Revisorerne icke underlåta att å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. §. 5. Vid inventering af säkerhetshandlingarne hafva Revisorerne funnit, att icke allenast det i förra Berättelsen omförmälda lånet till Ho - 221 spitalsoch Barnhusfonden, 22,000 R:dr, qvarstår, utan ock att samma fond, den 31 December 1844, utbekommit ett ytterligare lån på 18,000 R:dr, i afseende hvarå Revisorerne instämma uti föregående Revisorers anmärkning, helst hvarken något hypothek blifvit lemnadt eller personligt betalningsansvar af ledamöterna i Kongl. Serafimer-OrdensGillets Direktion är vordet utfäst. Till Kongl. Lasaretts-Direktionen är ock, under den 15 November 184-5, utlemnadt ett lån af 10,000 R:dr, för hvilket ingen annan säkerhet blifvit ställd, än Direktionens, å Lasaretts-fondens vägnar, utgifna skuldförbindelse. Å Kongl.
Skillnaden blir hufwudsakeligen, att Staten för Obkigationerne kommer att betala interesse, dä den för Baneosedeln betalar intet. Dessutom förlorar det Allmänna genom Länens obestämda mwidgande ärligen Z Procent, emedan till Banquen betalas endast 2 Procent r interesse och 5 Procent i afbetalning pä stulden, i stället att till Priwata erlägges 5 Procent i interesse och endast 2 Procent afsättcs till Amornsscmcnts Fond. Jag kan säledcs under ingen synpunkt sinna förirelagtighet för det allmänna, att de sa kallade Stats-Lancn till 5 Proreut skulle utsträckas till cn obestämd tid. Det bara komme att Den 6 April. Ott förlänga samhällets allmänna uppoffringar, utan atk göra annat än krångel och oreda, sä i Wanquens som enstiltas Penningcstallning. Herr kri-iiezcbölll, ^Lul. Dä Höglost. Niddcrstapet och Adeln, w.d början af denne Nitsdag, decrcterads att, för Statens behof skulle upplänas penningar, emot L Procents Ränta och med Längiswarens befrielse frän Bewillnings-afgift ä dessa Län, war jag en,am af skiljaktig tanka, af det stal, att jag befarade, ber sä förmänlige utlänings-willtor stulle föraniäta Eapitalisteme, att, till kär,bar förlust för Närings - Idkare och PosscSs sionater, uppsäga hos dessa ststnamde stäende Läne-sum» mor och de samnia till Staten utlåna; och befarade jag desto häldre en stik följd, som, ehuru swagt Rikets Penriistge-Werk dä synles wara, man dock icke hade anledning till tmifwclsmäl derom, det ju Staten alltid flulle wara sorgfällig om ett fullkomligt uppfyllande af Statens eller wedcrbörandcs, för Statens Rakning, ingängna Afhandlingar och Förbindelser; eller sedan
skall nyttan för samhället falla bort för en Reglementarisk form, som inskränker pröfningen af saken till ett halft förhållande, i stället för ett helt? äfven jag tillåter mig tro att lån utgått från 9-‘de Hufvudtiteln till enttkilte personer, som ingalunda med dem åstadkommit en förväntad allmän nytta; men månne erfarenheten om ett eller annat missbruk , bör rubba en grundsats som i sig sjelf är rigtig? Landet har behof af lyftning i sin Industrie, och den uppoffring, som af Riksens Ständer blifvit gjord med anslaget till 9:de Titeln , af6er ett lika vackert som verksamt biträde till detta ändamål: men också är det intet anslag somså omedelbarligen bör återgifva i ökadtmått, hvad deraf rätt användes. Om en medborgare Jkräfver ett biträde för en anläggning af vigt; Jbehöfver dertill blott förlag, och kan bevisli 4 gen Ben 4 April f. m. 65 gen återbetala både Capitalet och en låg rån* ta under tiden; hvarföre skulle det vara förbudet? hvarföre intet val emellan att skänka bort capitalet, eller lemna det nyttiga utan afseende? Månne icke flera anledningar till erinran öfver dispositionerne skola uppkomma # vid tillämpning af ett så inskränkt regulativ, 60m det här föreslagne: vid frågor om hvad sorn kan förstås med allmänna jöretag? det finnes nästan intet sådant, som ej gifvet omedelbarare fördel åt en viss local och således åt vissa enskildta personen än åt det allmänna. Om en Socken, ett Härad eller ett Län begär understöd af 9:de Titeln, för ett visst företag inom localeo, är sådant ett allmänt företag? att Konungen låtit anvisa understöd åt några enskildtas, nyttiga ansedde företag, i formen af blott förskott, matte ge tillkänna en omsorg både om saken och medlen tillika, och derföre har återbstalningsskyldighet blifvit Vid dessa biträden fästade: är det då så vigtigt att en pröfning i denne del är Styrelsen betagen?
673 På Hederv BondeStandets Ledamöters vägnar Jon Jonsso’’1. C. T un el hist Utdrag af Protokollet, hållet uti ilag• loft. Lag-Utskott t vid Urtima Riks* dagen i Stockholm den 5) Maj 18 j 5, S. D. Upplästes ett från Vallöf!. Borgare-Stån» det ankommet Protocolls-Utdrag för den i 9 och 27 sistl. April, innehållande'dels åtskilliga gjoK da anmärkningar vid det Betänkande Utskottet den 30 förutgående Mars» afgifvit, i anledning af Herr Ofverste Lieutenanten Carl Reuterskjölds förslag, angående stadgande af en lag* som satte alla förbindelser så väl ut! penninge» transactioner som annan handel i likhet med vexlar, dels af flera bland Ståndets Ledamöter väckt motion om ändring uti åtskilliga omstän» digheter af nu gällande Executions.författningar 5 i anledning hvaraf icke allenast berörde Betan» kande blifvit till Utskottets ytterligare handlägg» ning remitteradt, utan ock till Utskottet är vordet öfverlemnadt att öfver emförmäldta nya frågor utlåtande aflemna. Herr Kammar-Junkaren ocb Protocolls-Segfeteraren Lagerheim yttrade härvid: ”Då Utsälje Del. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Serskildta. Utskottets Eetiinkanden, 901 na underlydande Dopartetnent?Chefer, hvilka dä (ör tillfället utgjorde ett Collegium. Erhålla dessa Chefer Troma ovärdighet, så upphojes derigenom detta sålunda organiserade Collegium till nära jemlikhet med de nuvarande, ehuru några särskilta RådplägningsEmbeten och någon dem åtföljande öfverrpstningsrätt icke komma att bestås. I det skick äter, hvaruti CoIIegierne nu befinnas, kan föga något olämpligare och med Svenska Statsförfattningens rätta anda mindre öfverensstämmande förhållande tässkas, än det sorn uppkommer genom deras aå kallade rådgifvande, hvilket är den tredje *f deras i allmänhet åliggande funktioner.
Ståndet godkände Utskottets i betänkandet, N:o 11, afgifna och, med rättelse af ett tryckfel i utlåtandet, N:o 48, vidhållna yttrande; N:o 49, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 19, öfver väckt fråga om dels den uppenbara kyrkopliktens afskaffande och dels ändring i straffet för första och andra resan stöld: Bih. till R. St. Med godkännande af memorialet, N:o 49, lade Ståndet betänkandet, N:o 19, till hand liz / garn e; och N:o 50, i anledning af ålerremiss olaf Utskottets betänkande, JN o 13, öfver väckt motion om rättighet för fordringsegare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla promotorial i lagsöknings-mål: Med godkännande af memorialet, N:o 50, lade Ståndet betänkandet, N:o 13, till handfingarne. S. D. Föredrogos ånyo och bifölios Lagsamt Allmänna Besvärsoch .Ekonomi-Utskottens belänkanden: N:o 16, i anledning af väckt fråga om beredande al strängare controller vid gårdfarihandeins idkande; N:o 17, i anledning af väckt motion om tillägg till 5 § i 5 Gap. Bvggninga-Balken; S-o 18, i anledning af väckt motion om inskränkning af jura palronatus; och N:o 19, i anledning af väckte motioner om dels ändring i, och dels förklaring öfver, stadgandet i 26 Cap. 2 § Byggninga-Balken, angående byggnads-skyldigheten ä presigårdar på landet. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D.
Maj f. m. 109 — 4 sk., blef, med förbehåll att efteråt finge pröfvas, huruvida dessa tillägg borde införas, propos. till bifall å den af Utsk. föreslagna 15 § först framställd och besvarad med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle de deri nu föreslagne tilläggen, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. § 17. Utsk:s förslag bifölls. § 22. Efter någon discussion, hvarunder, i fråga om denna §:s l:sta morn., föreslogs, att de deri förekommande orden: ”beräknad å det i denna taxa på de liesta inkommande och utgående varor bestämda värde, eller det enl. 5 § å de öfriga utrönta värde”, skulle utbytas emot orden: beräknad u. det i detina taxa på inkommande och utgående varor bestämda eller enl. S § utrönta värde, samt, i fråga om den af Utsk. i sammanhang med denna §, i anledn. af tolagens missförhållande tili grunderne för tull-lagstiftningen, gjorda hemställan, yrkades dels äterremiss, dels afslag, dels ock att R. St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla, ”att K. M. ville vidtaga sådane åtgärder, som för slutlig lösning af frågan om tolagens reglering linnas lämplige”, blef först propos. till bifall å den af Utsk. föreslagna redaction af Usta mom. af ifrågavar:de § framställd och besvarad med Nej, hvarefter den deri nu yrkade redactious-förändring af R. o. Ad. bifölls. De öfrige momenten af denna § blefvo derefter, uppå serskild propos., godkände. Efter sedermera till bifall å Utsk:s i fråga om tolagens reglering gjorda hemställan framställd, men med Nej besvarad propos. blefvo de derpå först till äterremiss och sedan till afslag å denna hemställan framställde propos:ne besvarade med blandade Ja neli Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge R.
G 1 42 32 .i om beläning af Östgötha samt Små- lands och Hallands Hy potheks-föreningars 6 t 42 32 a Armeens ackords-amorterings-fond, om utbyte af aldre sådane mot nya, ställde på förlängd inlösningstid 76 6 1 66 om Riks-Måndens olika beslut 6 1 83 .— Se vidare 10 o 16 hxcrnatums-medlen, se Stats-Verkets inkomster pag. 14. diings-jöretng, anslag till 4 1 194 23-25 fjring, angtde densammas upphörande till Presterskapet, se Motioner och Presterskapets allömngssätt. klrojer, se Privat-bankcr, Uvpotheks-föreuingar. 1 Riks-Slåndens Beslut. CD Q -5 Cti p£3 elftes C3 f • ccj' n Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. Bondeståndet.
Jag tillstyrker, att en fjerdedels R:dr eller 12- sk:s-stycken äfven må utmyntas; men alt deremot T\ R:dr eller 4'sk*'sstycken n)å borttagas. Skälet är, att om utmyntningen för öfrigt sker, på sätt Utskotten föreslagit, skulle mynt komma att finnas, motsvarande 1 R:dr B:co och 1 R:drR:gds, samt våra gångbaraste skillingssedlar eller 16 sk. B:co, 12 sk. B:co och 8 sk. B:co, hvarigenom allmänbeten kunde, såsom jag redan nämnt, utan svårighet anställa jemförelse mellan det nya myntet och de gamla väl bekanta sedlarne. Ett så litet silfvermynt, som 4~sk:sstycket, anser jag öfverflödigt, då man hittills icke baft mindre sedlar än 8 sk., och, vid vexlingar man och man emellan af summor under 8 sk., kunnat utan olägenheter hjelpa sig med kopparskiljemyntet. Den icke obetydliga kostnaden och besväret att slå ett så litet mynt skulle då äfven undvikas. Jag afstyrker derföre myntningen af 4_sk:sstycken, och tillstyrker den jemnkning i Utskottens förslag, hvilken jag nu uppgifvit i öfverensstämmelse med det beslut BorgareStåndet fattat. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Jag *74 Den 21 October e. m. medgifver visserligen, att man med den sista talarens förslag skulle kunna hjelpa sig såsom hittills; men jemte det jag tror, att j R:drs stycken skulle kunna umbäras, då man får ■§■ Riksdalrar, anser jag i Riksdalers-stycken vara ganska angelägne, och kan ej medgifva förkastandet af R:drsstycken. Jag anser nemligen principen för myntfördelningen böra vara den att lätta äfven de minsta betalningars möjlighet. Men om man nu skall göra en utbetalning på 5, 6 eller 7 sk. måste man antingen gifva mer än man hade bordt eller ock belasta sig med en allt för stor mängd kopparmynt.
Genom de mest välgörande och. visa åtgärder, genom de mest betydande egna försakelser, hafva Eders Kongl. Majit och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen skänkt Svenska folket den samnolikt på lång tid eljest ännu icke till väntande förmågan , att utan Stats Ver - Den si 9 Juli. Verkets synnerliga betungande afbörda sig dea utländska gäld, som länge nedtryckt Staten. Sverige är tryggadt för sm sjelfständighet, och äterställdt i sin aktning, med återförvärfvad krigs» ära. Da det med känslan af denna lyckliga belägenhet alltid förbinder en vördnadsfull h.ig-j Jiomst af dem , som densamma beredt, kan det nu äfven, under säker utsigt af inre välstånd, öfver Eders Kongl. Majit och Hans Kongl, Höghet Kronprinsen nedkalla de lugna välsignelser, sorn villigt och oförstäldt af fredliga Medborgare gjutas, när deras bemödanden gynnas af hoppet om trefnad och förkofran. JRiksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste AUernådigste Konung! På Biddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Eders Kongl. Majus undcrd"nigste trnpligtigste tjenare och undcrsåter vagnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. vägnar J. A. Lindblom n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h, t. Talman, På Bonde-Ståndets vägnar , Lars Olsson, n. v. Talman. Upp. Den 29 Juli. 4<H Uppläst hos Samtliga Riks-Ståndeti den 29 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Med erinran om dc ömsesidiga olägenheter, som häraf för de båda rikenas innebyggare förorsakas, hafva derföre uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti 1851 Rikets då församlade Ständer hemställt, det åtgärder måtte vidtagas till beredande deraf, att frågorna ej mindre om skyldigheten för hvartdera rikets innebyggare, äfvensom för person, hvilken uppehåller sig i ettdera af dessa riken, att hörsamma kallelse, utfärdad af embetsmyndighet i det andra, än ock om den exekutiva klåften af Bih. Ull R. St. Prof. 1856 $ 1S57. 7 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 1 q Lag Utskottets Betänkande N:o 45. ömsesidiga doniar och utslag tillhörande den enskilda eller allmänna rättens område, blefve behörigen ordnade.
Ridd: och Adeln 2. Nej Högvördige Präst S :t 6. Nej Wällöf!. Borgare S:t 6. Nej. Hedervärda Bonde S:t 5. Nej. Herr Baron och Ordföranden anmodade Utskottet, att då Contra Propositionen således vunnit, öfverlägga om formen, under hvilken anmärkningen skall komma att framställas. Herr Borgmästaren Kjellander: Då l tskottet ej ansett anmärkningen böra fullföljas, hvarken efter 106. eller 107. §.§. Regerings formen, finner jag för min del ej något annat sätt, som kan komma i fråga. Herr Biskop v. Rosenstein. Anmärkningen grundar sig på 10. §. Regerings formen, och jag tror den endast kunna i generella termer meddelas Riksens Ständer, hvari äfven kail hända kommer att innefattas något annat mål som blifvit anmärkt, der förhållandet varit lika. Herr Baron Cederström, Jacob ansåg anmärkningen hafva afseende på det i 107. §. R:s formen förekommande ordet skicklighet, emedan det tillhör en skicklig Embetsman att iagttaga hvad sorn bör verkställas, hvilket här icke skedt då vederbörande ej blifvit hörde. Herr Biskop Rosenstein: Mål kunna vara af den egenskap att 636 Den 14 Juni 1815 tids utdrägt förfelar ändamålet, och i detta torde vederbörandes hörande förorsakat ett långt uppehåll. Herr Commerce Rådet Wegelin kunde ej antaga detta skäl, då en viss kort tid kunnat föreskrifvas. Herr Borgmästaren Vilberg: Jemte det jag till alla delar förenar mig med Herr Commerce Rådet Wegelin utbeder jag mig få tillägga, att om nyttan eller skadan af Utländska Fabricaters införsel och förtullning lärer det icke tillhöra Constitutions Utskottet att sig utlåta, enär detta ämne af Särskildta Utskottet ofelbart får en erforderlig utredning.
För min del har jag, som har byggt, både såsom embetsman och såsom entreprenör, den erfarenheten, alt med bästa vilja i verlden är det omöjligt att bygga för Kronans räkning så som för enskiltes. Jag vill blott nämna en enda sak, som visar a priori, att förhållandet måste vara sådant. Vid arbeten för Statens räkning, så äro der bestämda arbetstimmar för alla Statens embetsoch tjenstemän, och det veta vi ganska väl, att de timmarne icke i allmänhet kunna tagas för tolf timmar.. Vid enskilta företag deremot, kan jag använda huru mycket af min tid som helst, och bortköres hvarken af en eller annan omständighet, men den ene tjenstemannen måste gå från sitt arbete så och så dags, emedan hans kamrater vilja gå så och så dags. Detta är en obetydlighet, som jag blott velat i förbigående framställa, men som jag dock anhåller få fästa upmärksamheten på, enär det dock är verkliga förhållandet. Bestämmer man återigen beting, så är det helt annorlunda, och detta kostar säkert mindre, således är det beting, som är det rälta. Följaktligen skulle man väl tro, att ett arbete, som utföres helt och hållet af privata, med privatas granskning, borde komma alt stå lägre, än då det utföres för Kronans räkning. Jag tviflar på att jernvägsarbetena här i Sverige, om de skola utföras af Staten, komma att så fullkomligt fylla sin bestämmelse, som om de utförts af korporationer eller enskilta. Att missbruk éga rum vid bplag det är en ganska klar sak, men just derföre är det, som det icke allenast af bolags-direkl:ne antages entreprenörer, med hvilka man gör upp aftal, utan äfven denne antager under-entreprenörer. Då blir Direktm kontrollant på sin entreprenör, och denne återigen, sonv omöjligen skulle kunna, följa hela denna massa af detaljer, om han skulle utföra dem sjelf, han antager som sagdt är under-entreprenörer, öfver hvilka han blir kontrollör. Delta ligger i sakens natur.
Att taga hyran, som stiger vid nya köp af hus, till norm för beskattningen är, hvad löntagare beträffar, orättvis ur den synpunkt, att embets och tjenstemän, i de flesta fall, äro nödsakade bo nära intill de allmänna embets verken, som befinnas inom den del af hufvudstaden, der hyrorna äro drygast; obillig i de fall, då tjensteman, som oftast måste vara på embetsrummet både föroch ef termiddag, hvarigenom han svårligen kan bo långt aflägse derifrån eller på malmarne, der hyrorna äro relatift billigast, men dit transportkostnaden för alla lifsförnödenheter åter naturligtvis blir högre samt slutligen principvidrig, emedan enda rättesnöret för hans beskattande, om det nödvändigt skali ske, synes mig vara den bestämda årliga lönen, men icke hyresbeloppet, såvida han icke har råd att föra ett yppigt lefnadssätt, hvilket förutsätter ettdera kapital, förmögenhet eller också benägenhet att lefva på skuldsättning, då han i beggedera fallen får pligta genom högre beskattning. -iu.-vm ■„ , . M i,; < . • ii; I ■ ■ - På Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. På ofvan anförda skäl föreslår jag, att ur Bevillnings-förordningen måtte utgå bestämmelsen om hyresbeloppets läggande till grund för taxering, när frågan angår löntagande embetsoch tjenstemän samt betjente i Stockholm, vare sig att de tillhöra Hof-, Civil-, Militäreller Ecklesiastik-stat, eller åtnjuta lön af nämnde stads egna Drätselverk eller Inrättningar: Om remiss till Bevillnings-Utskottet anhålles. Stockholm den 28 November 1862. G. W. af Donner. X:o 144. Af Herr Hf fldoiind*^ Ca angående ändringar i Kongl. Kungörelsen om stämpelpappers-afgiften. Uti nu gällande Kungörelse af den 30 November 1860 om stämplade pappersafgiften, böra följande stadganden förtydligas, nemligen: 3 §.
Jag tror icke, att det varit grundlagens mening, att Statsrådets prot. i alla mål skulle meddelas allmänheten. Här har visserligen, då denria fråga förra gången förevar, näin uppmärksamhet af Hr. Cederschjöld blifvit fästad derpå, att ifrågavar. handlingar, enligt tryckfr.-förordn., kunna utbekommas med vederbörandes tillstånd ; men jag tvekar icke att yttra, att Cpnstjt.Utsk. ej är vederbörande i detta fall. Constit.Utsk. får dessa handlingar blolt ad notitiam och till sin ledning och bedömande, men äger icke rätt alt döma, huruvida de kunna utlenmas eller icke., eller huruvida Rikets väl står tillsammans med detta utlemnande. Hr Cederschjöld har väl i sin motion infört tillägget, ”så vidt protrn äro af beskaffenhet, alt ej ge”nom kungörandet äfventyra Rikets väl.” Men möjligen skulle ganska häftiga debatter uppkomma i fråga, huruvida Rikets väl äfventyrades, och måhända skulle beslutet derom D c n 8 Juli. a5l lomma att bero af en sluten votering. På denna grund lan jag icke biträda Hr Cederschjölds förslag, och i fall R. o. Ad. skulle detsamma remittera, önskade jag, att det må blifva af Constit.Utsk. afslaget, emedan jag icke ser några garantier emot de olyckor, som möjligen genom bifallet kunde beredas, hvilka olyckor icke skulle motvägas af nyfikenhetsbegärets tillfredsställande, som måhända blefve enda fördelen af bifallet. Gr. Horn: Jag behöfver afskudda från mig tvenne beskyllningar. Det har ytterligare blifvit sagdt, att jag önskat en granskning i RjksSt. af Statsrådsprot. Lika litet som Hr Cederschjöld i sin motion sökt tillvägabringa en sådan granskning, har jag åsyftat den. Jag har tvärtom sagt, att jag anser ali granskning af Statsrådets prot. vara ett oting och orimlig.