Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tar man ut ett lika antal christna trosbekännare, af samma klasser och näringsyrken, i hvilken del 'af riket som helst, så fruktar jag alt jemförelsen för de christna blir ofördelaktig. De berättelser, som i dessa ämnen inkommit från Ofverstållrållaren och K. Bef:h:de i Linköping och Carlskrona, har jag väl icke läst, men som jag dock tar för afgjordt instämma med hvad jag haft äran yttra. Flere af Nederländernas högsta embetsman, hafva utgifvit fullständiga betyg om Mosaiska trosbekännares hedrande upförande, och om de betydliga tjenster de gjort fäderneslandet. Bland dessa betyg önskar jag, att våra unga militärer synnerligast göra sig bekanta med det af General Chase lemnade betyg, om de soldater af Mosaiska trosbekännares förhållanden, under ciladellels vid Antwerpen märkvärdiga belägring, hvars like jag knappast tror att historien kan upgifva. Jag tror, att hvilken bland oss som varit lycklig nog, att af den store och tappre mannen kunnat erhålla ett dylikt beröm, som dessa soldater, skulle deraf hafva varit lika mycket smickrad, som af erhållandet af en utländsk orden. I den händelsen att betänk, blir återremitteradt, som jag bör taga för afgjordt, efter det så nära rör en stor del menniskors välfärd, så yrkar jag alt Ulsk. måste förändra sitt utlåt., att det i stället tillstyrker, att alla Mosaiska trosbekännare, som äro födda inom Svea rike, af i landet vid födseln bosatta föräldrar, må vinna Svenska medborgerliga rättigheter, och alla af samma religion, som här oklanderligt vistats vissa bestämda är, på gjorda underd. ansökningar hos II. M. Konungen, tillåtas samma rättigheter. Skulle Ulsk. deremot icke vilja ändra sitt fattade beslut, utan bibehålla hvad som är beslutadt, så anhåller jag vördsammast, att Utsk. åtminstone förändrar ordalydelsen i beslutet, att del åtminstone icke må bero på Borgerskapel att tillåta eller vägra dem bosättning inom staden, emedan ett sådant tillstånd kom i nära samma förhållande med frågor om inflyttningar, som röra korrektionister.
Ej vare menighet å landet eller i stad förment, att sammankomma till öfverläggning om mål eller ärende, som menigheten rörer; ej eller må sådan sammankomst af offentlig myndighet upplösas, så framt dervid ej företages något, som emot lag stridande ar eller eljest allmän ordning störer. Om tid och ställe för sammankomsten, der den ej redan, genom lag eller serskildt stadgande, bestämd är, skall dock anmälan göras hos offentliga myndigheten i orten eller staden, så långt förut, att den kan dervid tillstädesvara, om så nödigt anses. Sker sammankomst utan sådan anmälan; vare den, som sammankomsten föranstaltade, förfallen till böter från tjugofem till hundra riksdaler. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 27 September 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Sept. ’8[8. Pi este-ståndet den ?5 Boi gare-ståndet den i5 Bonde-ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , angående skyldighet, att låta inteckna vid köp af fast egendom gjordt förbehåll, att, emot bestämd summa} Jå densamma återlösa. (Lag-utsk. Bet., Teo 70.) S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvil fästad derpå, att enär Kongl, förordningen den 1 Maj 1810, som stadgar: att om någon, vid köp eller skifte 0111 jord och fastighet, förbehåller sig eller andra att, emot bestämd penbingesumma eller andra vilkor, få framdeles vinna egendomen åter, sådant, förbehåll skall vara utan verkan, — ej egde retroaktiv kraft, så vore deraf en följd, att alla aftal af nämnde beskaffenhet, sorn skett före berörde författnings utfärdande, fortfarande bibehålla giltighet. Dylika förbehåll vore e - Expedilions-Utskottcts Förtlag lill tind. Skrifvelse, N:0 nio. 451 medlertid icke sällsynta i äldre köpe-afhandlingar, och erfarenheten bevittnade jemväl, hurusom de icke sällan göras gällande. Flera olägenheter af eftertänklig art härflöto likväl häraf.
— N:o 30. i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter rörande vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte; B. X. 158, 211, A. 211; E. XI, 314. — N:o 31. i anledning af väckta motioner om dels understöd af allmänna medel, dels förändrade lag-bestämmelser, till befordrande af skiftes-verket på Gottland: B. X. 248, 283, A. 283. — N:o 32. i anledning af återremiss af Utskottets Memorial N:o 29, med förslag till voterings-propositioner till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifnings-sättet och inrättningen 2 62 af allmänna bevärings manskapet, än ock enskilda motioner i samma ämne: B. X. 280, A. 280. Ståts-Verket., angående militära boställens indragande dertill emot beviljande af förhöjd penninge-lön till militär-tjenstemännen: B. VIII. 16 164, 204, A 207. —, angående försäljning af de för dess räkning utarrenderade egendomar: B. 109, A. 110. —, angående beräkningen af dess inkomster: B. III. 206, 265, 296, A. 296. 297. ■—, angående Rikets Ständers åren 1857, 1858 och 1859 församlade Revisorers berättelser om granskningen af dess tillstånd, styrelse oell förvaltning: se Berättelse. Stats-Verkets tillstånd och behof, angående: se Propositioner, Kongl. Majtts Nådiga, N:o 1. •— tillstånd och behof, angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl.
102:o af den 25 Augusti om upphörande af dagsverksskyldigheten för de under Roma klosters kungsgård på Gottland hörande Nährsoch Skenholmarne (116). 1862 den 6 Juni i underdånighet anmäld, då Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers framställning förordnade: att berörda bägge holmar, vid den förestående nya utarrenderingen från Midfastan år 1864 af Roma klosters kungsgård, skola, från kungsgården skiljde, hvar för sig till arrende på tjugo års lid upplåtas; att, då den vissa hemman nu åliggande dagsverksskyldigheten till Nährsoch Skenholmarne, äfvensom till Kungsgården, bör. i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, upphöra vid samma tid, då nuvarande arrendekontrakt om Roma klosters kungsgård tilländalöper, och till penningeränta omsättas, Landshöfdingen i Gottlands län, såsom indelningshafvare, skall ega att från midfastan år 1864 uppbära den genom dagsverksskyldighetens förvandlande uppkommande penningeränta på lika sätt, som Landshöfdingen nu har att bekomma värdet af de på lians lön indelade dagsverken, hvilka icke in natura utgått; samt att Kammar-kollegium skall, sedan utarrenderingen af kungsgården och holmarne för sig gått, till Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, huru arrende-auktionen utfallit; viljande Kongl. Majit derefter taga under öfvervägande, huruvida någon framställning till Rikets Ständer, angående ersättning till Landshöfdingen i länet i följd af dagsverksskyldighetens upphörande, må finnas af omständigheterna påkallad. Stockholm den 23 September 1862. P. Brändström. Bil. till B. <St. Just. Ombudsm. Emb. Berättelse år 1862. IV 6:o Honyl.
En väldig folkskara — mammor, fäder, systrar o c h bröder till d e unga skyttarne — vimlar i alléerna. sitt värmande » e n smal sak », m e n några d e t s å, att uppe — rutorna, bland på med blåste i åt för att uti o c h en g o d bit v ä g har inga uppe själf dagligen vinkel och Då själferbjuder dagligen klättra 4 k i l o m. Den älskvärde gamle furstens gästbesök i Stockholm äro för öfrigt ej sällsynta, ty han trifves godt härstä- des, kanhända nu mera än någonsin, sedan den danska o c h svenska furstefamiljen ännu en gång bundits v i d hvarandra g e n o m äktenskapsband. UTSIKT å ÖFVER D EN B E F R I A D E M A R T Y R E N, kapten Dreyfus, har ändtligen, där han n u i Oarpentras i södra Frankrike ö m t vårdas af sin hustru, fått återse sina båda barn, hvilka lefvat i djupaste okunnighet o m sin faders hemska ö d e under de sist förflutna fem åren. V i bjuda i vårt dagsnummer våra läsarinnor porträtten af den sjuårige Pierre o c h den sexåriga Jeanne Dreyfus. Det var vid minnet af deras späda gestalter, s o m Dreyfus under d e kvalfulla åren å Djäfvulsön höll m o d e t u p p e, när förtviflan o c h vanSALZBURG. IDUN — 6 — 1899. sinne v o r o nära att bräcka kraften h o s denne öfvermänskligt starka ande. Efter ~ d e sällsynt vackra sommarmånaderna juli o c h augusti utgöt sig i midten af september öfver d e tyska o c h österrikiska alperna en regnflod, hvilkens verkningar v o r o så förhärjande, att något liknande ej tillförene iakttagits därstädes i detta århundrade. Efter några regniga o c h kalla dagar visade sig den 11 september de kring Salzburg belägna höjderna Untersberg, Göll, Tännengebirge m. fl. betäckta m e d stora massor n3 ' fallen s n ö.
Alla dessa af lagstiftarens vishet upresta hinder emot lättsinniga äktenskaps-skillnader eluderas, om, på satt motionären omförmält, den ena makan lemnar hemmet och företager en utrikes resa på kortare tid, under hvilken varningarne inför Presterskapet naturligtvis ej kunna ega rum, men väl äktenskapsskillnad deni förutan vinnas. Man mäste således se sig om eller andra medel för alt hindra, att ett så allvarligt bond, son; äktenskapet, lättsinnigt bryles. Ett sådant medel är onekligen att föreskrifva en längre tid, hvarunder äktenskapsskillnad efter öfvergifvandel ej får sökas. Man hör val lemna den förvillade någon besinningstid, något rådrum, hvarunder han kan väckas till eftertanke och insigt af vigten utaf den förbindelse, han går att bryta. Jag anser en lagstiftning, som ej lemnar en förvillad samhällsmedlem en sådan besinningstid, vara till sin grund, jag ville nästan säga, okristlig, och jag tror ej, att Lng-Utsk. gått för långt, då det föreslagit, att åtminstone sex månaders besinningstid mätte lemnäs åt den förrymda makan, hvarunder han hade tillfälle att gå lill doms med sitt eget samvete, innan den verldsliga lagen uplräder och afkunnar det domslut, som skall skilja man från hustru och föräldrar från sina harn. Det är just till följd af rnin varma nitälskan för familjelifvets helgd och af min fasta tro, att Statens väl eller ve beror af det säll, hvaruppå den lilla »stat, sorn kallas familjen, handhafves och vårdas, som jag nu hos R. o. Ad. vördsamt anhåller, att delta förslag, som så nära rörer samhällets hjerta, dess sedliga lif, mätte vinna bifall. llr Adlercreuts, Axel; 1 likhet med den siste värde talaren anser äfven jag denna fråga hafva en särdeles stor vigt och betydelse. Med det af Lag-Utsk. afgifna förslaget afses icke att införa någon ny princip i lagstiftningen, utan fast heldre alt återföra densamma till dess ursprungliga anda och syftning, som, lill följd af förändrade tidsförhållanden, nu mera till en del derifrån försvunnit.
Att emedlertid, under den sedermera förflutna tiden, behofvet af en dylik förändring ingalunda blifvit förminskadt, utan oförändradt qvarstår, torde nogsamt inses icke blott af Bankofullmägtiges nu ifrågavarande framställning, deruti åtskilliga anmärkningsvärda felaktigheter och brister i den närvarande organisationen uppgifvas, såsom: att göromålen böra både förenklas och jenmare fördelas till fördel för Banko-verket och den allmänhet, som dermed har beröring, att granskning och kontroll kunde, i vissa fall, utan skada, förminskas, men böra äter i andra skärpas; att aflöningen, nu till en del beroende af tillfälliga inkomster, behöfver ordnas efter tidens fordringar och de anspråk, verket måste ega på tjenstemannes odelade tid och arbetsförmåga samt att utgiftsposter, belastande förvaltningskostnader, böra borttagas och denna kostnad nedsättas; utan äfven, med betraktande af de flerfaldiga, mer eller mindre giltiga anspråk på dels ersättning för mistade inkomster, dels löneförbättringar, som tid efter annan blifvit af tjenstemän inom Banken gjorda hos Utskottet och Rikets Ständer. Det synes derföre vara af stor vigt, att sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom en ändamålsenlig reorganisation af förvaltningen må tillvägabringas samt tjenstemanna-personalen så regleras, att genom förminskning af dess antal, tjenstemännen kunna, utan tillökning i verkets förvaltningskostnad, erhålla löneförmåner, tillförsäkrande om tarflig utkomst. Och då Fullmägtige synas hysa den förhoppning, att ett förslag i den afsedda syftningen skulle kunna erhållas om utarbetandet deraf uppdroges åt 3:ne tjenstemän inom Banko-verket, samt den kostnad, som härför komme att drabba verket, borde i sådant fall blifva obetydlig; har Utskottet ansett sig böra biträda Fullmäktiges förslag, under dervid här nedan gjorda förbehåll. Vid sådant förhållande, och enär, om äfven Rikets Höglofl.
Utdrag af Wällöf?. Borgare,Ständets protocoll , hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den z Junit »812. S. D. ^bid förnyad föredragning af Allmänna na Besvärsoch Ekonomie-Utskottets utlåtande i anledning af hos Hederwärda Bonde, Ståndet wäckt fraga om skyldigheten för Kyrkoherdar att sjelfwe uppbygga och underhålla deras Boställen, fann Borgare-Ståndet att della ärende ägde gemenskap med Riksdagsmannen Anders Danielssons fran Elfsborgs Län, pa bordet hwilande motion, vm särskildt Ucstott kill upptagande af de ifrån förra Riksdagarne uppstiukne twistige frågor, emellan Hederwärda Bonde-Ständer och öfrige Stånden, och att samma Yttrande derföre borde dliswa liggande pa dordet, intill dest Anders Danielssons motion kan förekomma till husrvudsaklig åtgärd. Ur supra. Lx krotocollo, 7- f. LerZströn», Vihang. N:o -s. Ut - 4sv Den z Zunik. Utdrag af protocollet, hältet uti Acderwär da Bonde-Standets pierro, wrd Urtima Riksdagen i Orebro den z Junit -8 ra. S. DRemitterades: Till Lonstrtutions-Utskottet: Riksdagsmannen Eric Swenssons fran Bo, hus Län inostne Memorial, angaesde föreskrift för Riksens Ständers Justitia , Ombudsman, att be, fordra de wid Riksdagar i underdånighet anmäldte ärender till skyndesamt sint. Till Stats-lltskottet: Riksdags,Fullmäktigen Magnus Jönssons fran Jönköpings Län Memorial, angående förän, dring i Postföreri-inrättningen. Till Bewillnings,Utskottet: Anders Hakanssons fran Elfsborgs Län ingifne Memorial, angående grunden för utgörandet af lnnewarande ars Bcwillning.
Utskot» ten dela ock den öfvertygelse, att Hemmans, klyfning, om den utan öfverdrift verkställes, kan medföra oberäkneligt stora fördelar för det allmänna, dymedelst att den säkrast och verksammast bidrager till Folk-ökningen, så» som en följd af de flere vanligast med giftermål förenade serskilda bosättningar, och att jordens allmännare odling och en i förhållande dertill ökad production således jemväl med säkerhet kan påräknas; äfvensom det icke kan betvifias, alt ju en större arbetsflit, sparsamhet och omtanka bör vara att förvänta hos den sj.elfegande Jordbrukaren och den, som har utsigten för sig att kunna blifva det, än hos den, för hvilken en sådan för* hoppning icke kan ega rum; och det bor ej eller lemnäs oanmärkt, att, genom rättigheten till Hemmansklyfningar och jordafsondringar från hemman, under mera varaktig besittning än efter förut gällande Författningar egt rum, har en möjlighet blifvit beredd att afskaffa det nog allmänt inrotade, för jLandet 8 0 LagsanitAllm.Besv.o, Oec-UtsL Bet.N'.o i 3'. högst skadliga missbruket af Inhysesoell Lackstugu-sittning; men om rättigheten tilt ^ordklyfning skall kunna medföra dessa och' liera andra välgörande verkningar, rnaste den, efter Utskottens öfvertygelse, vara inskränkt inom sådana gränser, att den afsöndrade hemmansdeien eller jordlotten erbjuder full säkerhet och (il gång, ej mindre för Innehafvarensj dess hustrus och barns lifsbergning, än äfven för de Stats-bidråg, som böra utgöras.
S D. Borgare-Ståndet., som vid pröfning denna dag af Bevillnings-Utskot tels Utlåtande, JVs 11, med af da g fl Utskottets deri framställda förslag lill förän drad lydelse af det moment utaf 6 § i författningen, angående stämpelpappersafgiften, som angår stämpel å bouppteckningar, antagit samma moment med följande lydelse: »bouppteckningar i sorn utvisa behållning af minst 1,000 R:dr, förses med stämpel lill V4 procent af behållningen i boet, i jemna hundratal af riksdaler, dock att befrielse frän stämpel eger ram för efterléfvande makas giftorätt, hvilken, ehvad den utgör mer eller mindre, beräknas lill hälften af behållningen», beslöt nu vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att i Borgare-Ståndets omför mälda beslut sig förena. S. D. Föredrogs Snyo Bevill n i ngs - Utskottets Utlåtande, M IS, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet, JVS 7, angående stämpelpappersafgilten; och blef samma utlåtande godkändl, utom i nedannämnda delar, hvarom beslöts på sätt som följer: Inbjudningen, sid. 2, i fråga om stämpel å vexlar i utländsk myntsort. Afslogs. Inbjudningen, sid. 3, angående befrielse från stämpel å bouppteckningar, der behållningen ej uppgår till 1,000 R:dr. Lades till handlingarne. Hvad derefter, sidd. 3 och 4, rörande stämpelafgift till bouppteckningar, är föreslaget. Afslogs, och ifrågavarande moment af 6 § i författningen, angående stämpelpappers-afgiften, antogs så lydande:
Att vidare på Gotland nästan alla skolor äro fasta (allenast en är nemligen flyttande, dock endast med två stationer), torde för ön vara en utmärkelse, enär proportionen mellan dessa båda slag af skolor i alla cle öfriga stiften är helt annorlunda. Vidare funnos då inom ön 12 småskolor, och dessutom 32 enskilda skolor, så att provinsen, med en befolkning vid 1862 års slut af 51,538 personer, egde 114 mer eller mindre fullständiga läroanstalter för folkundervisningens befrämjande. Och sedan år 1863 har förhållandet så blifvit förändradt, att folkskolornas antal stigit från 70 till 74, och småskolornas från 12 till 14. Med hänsyn till verksamhet och kunskapsmått inom de Gotländska folkskolorna lemnar en granskning af de ofvan citerade berättelserna följande resultater: I räknekonsten hafva på Gotland nästan alla skolbarnen blifvit öfvade — ett förhållande som endast der tyckes ega runi; och hvad angår skrifkonsten, hafva likaledes nästan alla barn deruti öfvats, och äfven i detta fall kan Gotland nämnas såsom stående framom de andra orterna, bland hvilka några finnas, der endast hvart annat barn fått öfning i denna vigtiga färdighet. Med undantag endast på Gotland synes äfven på de eljest i afseende på folkundervisningen bäst lottade orterna '/3:del eller en '/Rdel af barnen stadna under den Kongl. Stadgans föreskrifna mimimum. Angående slutligen lärarnés lönevilkor, hafva på Gotland genom församlingarnes bidrag och med understöd af statsmedel något öfver '/3:del af lärarne i de ordinarie folkskolorna erhållit en förhöjning i lön till 400 Riksdaler eller derintill. Dessa fakta, hemtade till en del ur öfficiela handlingar, må ådagalägga, att den Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Häremot är anmärkt, att berörde förbehåll, hvad Kongl. Majit och Kronan anginge, i så måtto vore förnärmande för det handtverks-idkande borgerskapet, som detta, då det till Kronan och staden skattade högst betydligt ju*t för rättigheten att idka handtverk, således icke' rätteligen borde af kronan sjelf betagas samma rättighet, när fråga uppstode om förfärdigande, för kronans behof. af sadane handtverks-arbeten, hvilka af en eller annan orsak icke leunda astadkommas af kronans egne i sista punkten af 3 § omförmälde arbetare; och hrad fattig-inrättningarne anginge. så hade ändamålet med desamma aldrig varit Allm. Bese.- och Ekon.- U/skolltis Belänktnde, N:o 128. 1! eller kunnat vara att till afsalu åstadkomma handtverks-arbeten, utan inskränkte «g fattighjonens verksamhet tili att på sin höjd verkställa de för fattig—inrättningarnes eget behof nödige arbeten. I afseende åter å fängelser och allmänna arbetsinrättningar, så, enär desSa underhållas af Kongl. Majit och Kronan med intrader, hvartill äfven det liandverks-idkande borgerskapet finge i betydlig nion bidraga, kunde det icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande att dessa inrättningar egde, till skada för det handtverks-idkande borgérskapet åtaga sig, och utföra högst betydliga beställningar, och tiii och med leveranser rf handtverks-varor, och såmedelst likasom inlåta sig i täflan med hamltrferksborgare, hvilka till följdaf flera lätt insedda omständigheter, med dessa inrättningar omöjligen kunna konkurrera i pris.
Af Stats Rådets ledamöter skola sju vara Chefer, hvar för sitt Departement, nemligen: Justitie-Statsministern för Justitie-departementet; Stats ministern för utrikes ärendena, för Utrikesdepartementet; En Chef och föredragande Stats-råd för Landtförsvars-departementet, hvilken tillika vare Konungens rådgifvare i kommandomål för arméen; En för Sjöförsvars-departementet, hvilken tillika? vare Konungens rådgifvare i kommandomåIdför flottan; Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 11. 13 En för Civil-departementet; En för Finans departementet; samt En för Ecklesiastik-departemeniet. Den närmare fördelningen af ärendena, departementen emellan, bestämmes af Konungen, genom en särskildt utfärdad, offentligen kungjord stadga. Bland de tre Stats råden utan departement böra minst två hafva förvaltat civil beställning. § 39. Alla regeringsärenden, med undantag af sådana, som i 52 och 54 §§ omförmälas, skola inför Konungen i Stats-Rådet föredragas och der afgöras. Uti alla mål. som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skall protokoll föras. Stats Rådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 150 och 151 §§ vidare stadgas, ovilkorligen till protokollet sina meningar yttra och förklara; Konungen dock förbehållet att allena besluta. § 40. Ej må Koungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör, derest icke minst tre af Stats-råden,. utom vederbörande föredragande, tillstädes äro. Stats-Rådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade föredragningslistor, i Siats-Rådet förekomma och rikets allmänna styrelse röra Sädane äro frågor och förslag om nya allmänna författningars vidtagande; om upphäfvande och förändring af de förut gällande: om nya allmänna inrättningar uti särskilda styrelsens grenar, med flera af dylik beskaffenhet. § 41.
S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut« skottets följande den 29 Juni <*fgiftia , och den 2g Juni och 5 Juli på bordet lagda Eetänkanden blefvo af Ridderskapet och Adeln afslagna , nemligen: 1:0 I anledning af yrkadt förbud mot lö« pande , Assignatianers utgifvande af enäkilta personer, m. m. 2:0 I anledning af åtskilliga till Utskottet remitterade Memorial och Dictämina angående Gränse-Tullarne imellan Sverige och Norrige, samt Randt Tulls»inrättningen i Riket, och den dervid bibehållna Tullbevakning, m. m. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe, 7ie Deri 7 Juft, S. D. Danco - Utskottets den 13 Juni afgifna och den 5 dennes på bordet lagda Memorial, rörande Banco-låns beviljande åt afbrända Städer, blef af Högloft, Ridderskapet och Adela bifallet. Ut supra. E^, Protocollo A. G. Silverstolpe. Utdrag af Protoco/let, hållet hos Högv. Prest - Ståndet den 7 Juli 1815. o S. D. Återremitterades Bevillning* - Utskottets Förslag till Bevillnings - Stadga och Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkanden angående Gränse-Tullarne imellan Sverige och Norrige samt Landt-Tulls-imattningen i Riket och den dervid bibehållna Tullbevakning , samt ®m yrkadt förbud emot löpande Assignationers lifgifvande af enskilta personer. Ut supra. Ex Protocollo J. 17, Ahnqvist $. D. Föredrogos å nyo