Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad särskildt beträffar Slotts-Magazinet här i hufvudstaden och det Spar.nrnåls-upplag, som derstädes insamlas till Garnizonens behof och andre Stats, verkets utgifter, så synes lämpligast, att nämndö förråd återställes under Kongl. Stats Contoirets di' recta förordnande, med iakttagande af nödig controll oell redovisnings-skyldighet inför Kongl. Kammar-Ratten. 2:0 För Statens räkning må ej någon Spann, målshandel hädanefter bedrifvas, utan bör denne handelsgren oberoende öfverlemnas till den enskilda speculationens omsorger, 3:0 Till afvärjande af brist och nöd, i fall missväxt eller andre olyckshändelser skulle inträffa, bafve Utskotten ansett nödigt hos Riksens Högloft. Ständer hemställa, att ett SpannmSJspartie om 50,000 Tunnor Råg, Korn eller Hafra, må utaf Allmänna Magazins-Inrättningens nu egande behållningar afsätta» för Gefleborgs, Vester - jj9 Stats -Utskottets Betänkanden. Norrlands, Jemtlands, Vesterbottens och Norrbottens, tillika med Stora Kopparbargs och Verm' lands Ijän, der sköldén ej sällan skadas och ut' faller mindre fördelaktig, hvilken Spannmål hör öfverlemnas lill Kongl. Maj:ts nad ga disposition, för att med afseen e ä Länens folkmängd; och olika Sädesproduction samt tillgången af erforder1 ige Upplags-Magaz n på lämpligaste salt fördelas. Något särskil t anslag af Säd för de öfrige Länen i Riket tro Utskotten ej vara behöfligt, erne. dan desse provincers läge bereder lättare utvägar för Spannmåls anskaffande och brist derstädes icke bör befaras, sedan Spunnmåls-handeln återvinner sin frihet och lifligare rörelse enskilde emellan deraf ovedersrgi gen måste blifva en följd. Skulle dock emot förmodan behof af understöd äfven yppa sig för sisiberurde
Departementet tillägger, “att den hastiga och betydliga minskningen af importen under de sista åren härrörde af det svenska sockrets mindre goda beskaffenhet, som förorsakade, att det icke kunde uthärda konkurrensen med annat utländskt socker, änskönt det kunde säljas till billigare pris än detta.* 3:o. Tobias Lind, från Götheborgs och Bohus lärn “Med Utskottets pluralitet har jag icke varit ense derom, att, i afseende pa tullen å införsel af socker, skall lemnäs rättighet för Kongl. Maj:t att densamma förhöja “för andra länder än Norrige*, emedan Rikets Ständers skrifvelse, i berörde tullfråga, till Kongl. Maj:t icke afsåg annat land, än “Norrige allena.* STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854. Beviltnings-Utskottets Betänkande, N:o 29, 1 N:o 29. Alik. till lixp.-Utsk. d. 14 Aug. 1851, kl. 1 e. m. Betänkandeangående beräkningen af T ull medlen, SaluaccisenPostmedlen_, Kar t a-Sigillat a-afgiften och husbe h ofs - brätt ne t •/ra edle 11. Med undantag af några få ännn oafgjorda frågor, angående Karta-sigillata-afgiften, hvarom Utskottets memorial N:o 24 handlar, och hvilka afse, mindre beloppet af samma afgift, än formen för vissa stadganden derom, hafva llikets
Och dessutom har jag icke velat lägga någon vigt på demagogische, utan på Umtriebe, och för mig är allt politische Umtriebe, som står utanför Grundlagen, det må vara i rigtningen till höger eller till venster! Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels af Hr Ramsay bifall till Utsk:ts förslag endast med ändring af orden de allmänna sammankomsterna till orden lagtima Adelsmöte, och dels af Gr. Björnstjerna bifall till Utsk:ts förslag så väl med ofvannämnde ändring som ock med uteslutande af ordet alle nast framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bilall till förslaget med den af Hr Ramsay yrkade förändring, hvarvid svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på bifall till förslaget med de al Gr. Björnstjerna yrkade än dringar, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Oxenstjerna begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »J')en som bifaller ingressen och Usta mom:t i § 21 af Riddarh.-Utsk:ts förslag till Riddarh.-Ordn. med de förändringar, att orden de allmänna sammankomsterna utbytas emot orden lagtima Adelsmöte, samt att ordet »allenast» uteslutes, röstar: Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ingressen och l:sta morn:! i den ifrågav:de §:n endast med den förstnämnda af ofvan om förmälda förändringar». 158 Den II April f. in. Voteringen företogs och befunnos vid dess sint rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 71. Nej — 29. Härefter blef den vidare föredragningen af förslaget uppskjuten till e. m:ns plenum. Anmäldes och bordlädes: Bevi!!n.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, ang. tullbevillningen och Utlåt.
Ständer framlägga ett förslag, till vinnande af det åsyftade ändamålet, så att den tryckande och ofta bekymmersfulla belägenhet, hvaruti Embetsoch Tjenstemän sig befinna, under den längre tid de, efter nu gällande författningar, måste tjena, antingen alldeles utan, eller ock med en mindre lön, måtte i möjligaste måtto afhjelpas, och åtminstone inskränkas inom den tid, Sorn efter Befordringslagarne och Nådårs-författningarne bör äga rum. Att föreslå afskaffandet af all Besparing för Nådårs-Fonden, har Stats-Utskottet ansett icke vara syftemålet hvarken för Riksens Ständers underdåniga anhållan eller Kongl. Majlts med anledning deraf aflåtne Nådiga Proposition. Statens tillgångar medgifva icke att sådant kunde ske med annat vilkor, än att Sterbhusen efter afgående Embetsoch Tjenstemän då skulle mista det ifrån äldre tider dera tillerkända understöd uti den så kallade Begrafningshjelpen; Ett understöd, sorn för månget fattigt Sterb-’ hus ofta utgör dess enda tillgång, att med an^ 840 Stäts-Utskottets Betärikänden. ständighet kunna befordra den ailedne till sitt hvilorurn. Stats * Utskottet har fast mera trott den gjorde framställningen hafva åsyftat afskaffandet af den tid, utöfver Nådårs-besparings-tiden, som en Embetsoch Tjensteman, efter erhållen befordran, enligt nu gällande författningar, måste i afseende på den tid af äret, då befordran skett, tjena med en mindre eller siri förut innehafde lön ; och Stats Utskottet anser härutinnan både böra och kunna skje en med rättvisa och billighet öfverensstämmande rättelse, utan någon rubbning i de för Stats-Verket oell Dess reglering fastställde grunder. Då i afseende på det reglementariska, som, vid en förändring uti hittils gällande författningar, måste förekomma, det icke för Riksens Höglofl.
I mcddcladt P, otocolls-Utdrag, hältet hos Hederwärda Bonde - Ständet den 2g:de ststlednc Julii, ansörcs: akt ej allenast kunde hända, utan ock stall händt, att en Part genom ofwan anförde Päbud förlorat hela sin wälfärd: att en rättsökande kai, gätk flere mil för att fä Stämning af Dommaren eller nägon af honom förordnad Stämningsman, hwilken träffas pä nägot ställe, där stämpladt papper ej finnes; att Stämningen dä strifwcs pä ostämplakt papper, hälst stämningstidru snart kunde wara tillänbalupcn, och Den Z0 September. 1039 och följden, dä inwändning göres, blcfwe att sakel» förföllc och Fatalie-tidcn wore förlorad. Hwarjemte andrages, det en del Domstolar skola af detta stadgande tagit sig anledning förklara, att ringa mäl ej kunna uptagas pä wundtclig Stämning. Wid öfwerwägande häraf, har Lag-Utskottet funnit , ätt den i äberopade Förordning widtagna sär, ffildta utwäg, att försäkra Kronan vin Chartä Sigillatä inkomsten af Stämningar , hwilkm onekcligen döde redan haft och ofta kan hafwa den swära päfdljd, att en lidande Parts rättmätiga talan antingen drageS pä tiden genom Stämniniugars förnyande och i samma män förorsakar en oskäligt förökad kostnad, eller ock, dä mälets Utförande beror af wi§ föreskrifwen laga tid, alldeles förloras, hwarigcnom ännu större, stundom alldeles oersättelig skada och förlust tillskyndas, hwarken till sin grund stär att förena med det skyldiga afseende pä Allmänhetens rätt och säkerhet, som all
BancoUtskettets Regiemente af år 1779, sorn innefattar alla för Bankens Financiella Förvaltning då meddeldte och ännu gällande Föreskrifter; Reglementet af deri 2öfe April l8to, så vidt det angar BancoStyrelsens helgd, förbindelser och ansvarighet, samt ändteligen 1815 års Reglemente i hela dess vidd. Ett med flera påtryckte Sigiller försedt convolut, hvarå var tecknadt : att det icke af Herrar Banco Fullmägtige fick öppnas, förr än Kongl. Majit, efter StatsRädets hörande in Steno, samt efter utfärdad och i Hufvudstadens Kyrkor publicerad Riksdagskallelse, om convolutets öppnande gjort BancoFiillmägiige Hadig föreställning, har för oss blifvit uppvist och befunnits till alla delar orubbadf. Vid Revisionsarbetets företagande håfve Vi till en början sarnfälldt afhört Herrar BancoFullmägtiges, Commissariatets, RevisionsComxnissariens och BancoFiscalsEmbetets jemte flere Vederbörandes till oss afgifne Berättelser; äfvensom Vi in Pleno tagit kännedom af de hos Herrar BancoFullrnägtige sedan sista Riksdag förde Protocoll, och genast afgjort de ämnen, hvilka icke fordrat någon närmare utredning; men frågor af vidlyftigare beskaffenhet och för hvil3 is Riks. St.
Men mitt folk skickar sig så, att jag deras fiende vara; måste; ty de röfva både kjortel och mantel af dem som säkre gå lika som uti ett örlig. I drifven mins folks qvinnor ifrå sin lustiga hus, och borttagen allstädes min prydelse ifrå deras unga barn. Derföre står upp, I måsten edar väg; I skolen här intet blifva. För deras afguderis skull måste de svårliga förderfvade varda. Fore jag med drafvel, och vore en lögnpredikare, och predikade huru de dricka och svälja skulle, det vore en Prophet för detta folk. Men jag vill församla dig, Jacob, allan samman, och låta de qvarblefna i Israel tillhopakomma. Jag vill hafva dem tillhopa, såsom en hjord uti ett fårahus, och så som en hjord uti sina hyddo; så att det skall gny af menniskom. Hjelten skall för dem slå sig igenom; de skola slå sig igenom, och gå ut och in genom porten; och deras Konung skall gå för dem, och Herren främst. Och jag sade: Hörer dock, I höfvitsmän i Jacobs hus, och I Förstar i Israels hus; I skullen med rätto vara de som veta hvad rätt är; Men I haten det goda, och älsken det onda; I skinnen dem hudena af, och köttet ifrå deras ben; Och äten mins folks kött och när I hafven dragit dem hudena af, så slån I dem ock benen sönder, och stycken det ifrå hvartannat; lika som uti ena gry to, och lika som kött uti en kettil. Derföre, när I nu till Herran ropande varden, så skall han intet vilja höra eder utan skall fördölja sitt ansigte för eder på den samma tiden, såsom I med edro onda väsende förtjent hafven. Detta säger Herren, emot de Propheter som förföra mitt folk: De predika, att det skall gå väl, när man gifver dem äta; men om man intet gifver dem i munnen, sa predika de, att ett örlig skall komma. Derföre skall edor syn varda till en natt, och edar spådom till ett mörker; solen skall nedergå öfver Propheterna, och dagen öfver dem mörk varda.
Dagens bestyr och några gamla vänners ankomst till Stånga på ett längre besök, förjagade snart hvad feberaktighet den sömnlösa natten efter sig lemnat, och Fru Wahl lefde ännu många år, sig alldeles lik till själen, till utseendet obetydligt åldrad, men ack, utan att någonsin blifva så förståndig som Gertrud önskade. Den dag på hvilken jemt 50 år förlupit, sedan Gertrud kommit i Wälborne Herr Majorens och Högvälborna Fru Friherrinnans tjenst, trodde deras efterlefvande dotter sig kunna våga på, att ibland andra skänker gifva Gertrud en svart sidenklädning. De öfriga prisangterna, deribland en massiv guldkedja af många gånger sidenklädningens värde, emottogs med ej mycken mer än vid slika tillfällen vanlig onådighet, men sidenklädningen, sidenklädningen! ”Hvad skålle Hennes Nåd då bruka må? Hennes Nåd hade allri intet maghaf när fråga var att gi. Åtminstone om Hennes Nåd, fastän och ehuru att Gertrud icke allenastens hade sin alldeles nya svarta bombasinsklädning och sin något äldre, hvarmed hon sörjt Sali Patron, Herr Gösta och Fröken Elin om Såndarna, utan äfven dessutom sin svarta kamlottsklädning, som var så godt som alldeles ny, efter Gertrud fått den efter sin Mor (Gertruds enda arf), ändå burdus envisades att klä Gertrud i siden, så kunde ju Hennes Nåd gett en af sina gamla klädningar och sjelf rätt väl behållit den nya m. m. m. m. Förgäfves föreställde Slängkyss åt Törnrosens Boks, och Nu-Tidens förnämsta Svenska Författarinnors Snille Första Bandet. Hvartill skola recensioner af böcker tjena? om icke: att med dem påminna författarn om sina fel emot konstens reglor och moralens fordringar – hvilket borde innebära det samma, som afvägar från det sannt sköna – och äfven derigenom upplysa de läsande om dessa afvägar och fel till smakens renande hos dessa. Skönheterna i ett arbete få icke heller deri glömmas; men huru uppfyller nutidens recensioner dessa åligganden? i mitt tycke på ett ganska förvändt sätt.
Ridderskapet och Adeln har, på grund af framställde anmärkningar under den 17 sistlidne October återremitterat förenämnde Betänkande ; men som detsamma berörde dag blifvit af de tre öfrige RiksStånden bifallet, lärer å Utskottens sida någon vidare åtgärd icke erfordras. Stockholm den i3 Januarii 1845. 4 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande N.-o 22. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. k!. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion med grufegares åliggande att deltaga i fattigvården. Uti ett från Högv. Preste-Ståndet till Utskottens behandling öfverlemnadt anförande, har Herr LecLor Wallman fästat uppmärksamheten derå, att i de trakter, der grufvor funnos upptagne, församlingar nes fattigvård ofta belastades med en mängd utblottade grufarbetares och deras hustrurs eller enkors samt barns underhåll, utan att lörsamlingarne kunde al grufegarne erhålla ringaste bidrag dertill; och har Motionären, till vinnande af rättelse härutinnan och såsom med billighet öfverensstämmande, föreslagit, ”att egare till grufvor måtte tillförbindas, antingen att gemensamt med öfrige invånare i den församling der grufvan är belägen, bidraga till de fattiges underhåll, eller ock sjelfve ansvara för det folk, som de antaga i sin tjenst.
Icke en stjärna syntes på himlen, och fuktiga, söuderrifna skyar gledo hastigt öfver den lilla bleka månen, som icke spred något ljus. Nu skulle hon således bort! I denna kalla, hemska natt skulle hon resa bort med en främmande man; — hvarthän visste hon icke. Hon förstod blott, att i detta ögonblick gällde det att icke längre vackla, men att handla hastigt ocn själfständigt. Hon såg sig om i det lilla rum, där hon hade bott i så många år, och det hade aldrig förr förefallit henne så kärt. Det var som ett lefvande väsen hon skulle skiljas från. Hon gick in i Cordelias rum bredvid hennes. Där låg systerns förkläde kastadt på en stol, hennes bönbok på bordet vid sängen. Tony öppnade psalmboken, o c h hennes ögon föllo på följande vers: Hvad nog mången utan skäl gunå ' s gör vid lifvet — stackars dumma gås! Hvad en sådan vriden säkert tror att tiden gått utur — till hans fördärf förstås. Hvarmed bister vinter klär vår jord. Hvad då kommer häftig, kall från nord. Plagg som då kan värna, och hvad du då gärna sköter om att i en hast få gjord. Hvad ju Amor ganska många har, och hvad riktning mången sådan tar. Dödens.vapen gamla. Hvart det föll, som ramla '. Hvad förhäckladt jämt och ständigt var. En förkastlig afart utaf skämt. Tilltalsord, som borde brukas jämt. Hvad man borde svära endast vid sin ära. Hvad man kallar Nalles bo, bestämdt. R ä 11 e ls e. Genom ett missförstånd vid uppgiften om Elsa Borgs hem vid Hvita bergen har ett fel insmugit sig i biografien i förra numret, som härmed rättas. Barnhemmens antal är tillika med bibelkvinnohemmet och skyddshemmet sju, hvartill nu senast kommer äfven ett missionshem. Således äro barnhemmen endast fem. S. Innehållsförteckning. E n dubbelstjärna; af II. O. S. (med 2 porträtt.) — Melankoli; af Edv. Hammarstedt. — Studiet af främmande s p r å k; af Pussic. — Försvar för finsmakeriet; af Efraim Rosenius.
Jesus sade till dem: Vore Gud edar Fader, så älskaden I ju mig; ty af Gudi är jag utgången och kommen; ty jag är icke heller kommen af mig sjelf; men han hafver mig sändt. Hvi kännen I icke mitt tal? Ty I kunnen icke höra mitt tal. I ären af den fadren djefvulen, och edars faders begär viljen I efterfölja; han hafver varit en mandråpare af begynnelsen, och blef icke ståndandes i sanningene; ty sanningen är icke i honom. När han talar lögnena, talar han af sitt eget; ty han är lögnaktig, och dess fader. Men efter det jag säger eder sanningena, tron I mig intet. Hvilken af eder straffar mig för synd? Säger jag nu eder sanningena, hvi tron I mig icke? Den der af Gudi är, han hörer Guds ord; derföre hören I icke, att I icke ären af Gudi. Då svarade Judarna, och sade till honom: Säge vi icke rätt, att du äst en Samarit, och hafver djefvulen? Jesus svarade: Jag hafver icke djefvulen; men jag prisar min Fader, och I hafven försmädat mig. Jag söker icke efter min pris; den är väl till, som derefter söker, och dömer. Sannerliga, sannerliga säger jag eder: Hvilken som gömmer mitt tal, han skall icke se döden till evig tid. Då sade Judarna till honom: Nu hafve vi förstått, att du hafver djefvulen. Abraham är döder, och Propheterna, och du säger: Hvilken som gömmer min ord, han skall icke smaka döden evinnerliga. Äst du mer än vår fader Abraham, som döder är? Propheterna äro ock döde; hvem gör du dig sjelfvan? Jesus svarade: Är det så, att jag prisar mig sjelf, så är min pris intet; min Fader är den som mig prisar, hvilken I sägen vara eder Gud. Och I kännen honom dock intet; men jag känner honom; och om jag sade att jag icke kände honom, vorde jag en ljugare, lika som I; men jag känner honom, och håller hans tal. Abraham edar fader fröjdades, att han skulle få se min dag; han såg honom, och vardt glad.
Hvilken är K. M:s och Kronans målsman? Jo R. St. Således, måste R. St. anses såsom part i saken och förhållandet blifver följaktligen alldeles detsamma, som ifall en enskild person kräfves för en skuldfordran. Finner den enskilde krafvel vara behörigt, så bör han äfven godtgöra detsamma, utau att låta saken komma derhän,' att den instämmes, och då R. St. i delta fall icke kunna betraktas annorlunda än såsom part i saken, böra de förhålla sig på samma sätt som den enskilde. Jag anser det vara obehöflig!, att i frågan vidlyftigt orda, utan inskränker mig till att instämma i föregtde talares begäran om återremiss. Hr Gripenstedt, Joh. Äng.: Om denna fråga skulle be dömas endast efter billighets-grunder, tror jag att åtskilligt skulle kunna anföras såväl för som emot Hr Printzenskölds anspråk på det ifrågavartde arfvode!. Men då motionären sjelf begärt, att frågan skall uteslutande efter rättsgrund afgöras, anser jag det icke vara tvetydigt, huruvida rätten är på motionärens sida eller icke. I detta afseende har man redan förut på detta rum uttryckt den mening, att Hr Printzensköld icke har någon bestämd juridisk rått lill aklorats-arfvodet och i denna mening instämmer äfven jag. Frågan är nemi. att tillämpa ordalydelsen af den Instruktion, som gäller för KammarRms Advokat-Fiskal. Denna Instruktion säger, att Adv.-Fiskalen skall åtnjuta aktorats-proc. af de summor, hvilka, till följd af hans embetsåtgärder, i Kronans kassor inflyta. Har nu den summa, hvaraf Hr Printzensköld vill hafva aktorats-proc., Den 26 Augusti. 13S i Kronans kassor influtit? Nej, den har det icke; och således har icke heller, efter stadgandets ordalydelse, Hr Printzensköld rätt att utbekomma aktorats-andelen deraf. Man invänder visserligen, ali summan skulle hafva influtit, så vida ej Konung och Ständer efterskänkt fordrings-anspråket.
Uti folknummern för Vaxholm ingär antalet af derinvid förlagda kronoarbetskarlar och gemenskap af armeen med 421. År 1853 fullbordades på ändamålsenligt sätt en med statsanslag af 3,418 R:dr banko understödd förbättring af Öregrunds hamn, ett företag af stort gagn för den norrländska sjöfarten, emedan denna hamn är väl belägen för och flitigt besökes af så väl insom utländska fartyg, de der från resans fortsättning uppehållas vare sig af lidna sjöskador och för derigenom nödige blifna reparationer, eller för inbrytande vinterköld; ocii tillflyter äfven staden fördel häraf i liera hänseenden, . bland annat, genom icke obetydliga hamnafgifter, som erläggas efter taxa, af Kongl. Majit i nåder fastställd. Kallvattenkur-inrättningen i Södertelje samt gyttjebad-anstalterne i Norrtelje och Vaxholm, å sistnämnde ställe tillkommen under nu ifrågavarande tidrymd, äro omförmälde ofvan under helsovårds-anstalterna. Genom enskild donation har i Sigtuna utväg blifvit beredd till inrättande af ett allmänt sjukhus för staden. Jemväl Norrtelje stad har rönt prof af enskild frikostighet, i det alt genom testamente, som likväl ännu icke vunnit laga kraft, disponerats en gård i staden och Sjutusen R:dr banko till fond för upprättande och underhåll af en undervisnings-anstalt för medellösa flickor, särdeles till deras inöfvande i handaslöjder. Utsädet å och afkastningen af städernas jord samt antalet af de i städerna underhållna kreatur utvisar bilagde tabell, som äfven upptager de särskilda slagen statsbidrag och deras belopp. Stockholm å Landskansliet den 30 September 1856. G. F. LILJENCRANTS. U. Normelli, G. P. af Sillén. Statistisk TABELL för Fögdericrne inom Stockholms Län för åren 1851 till och med 1855. Lust-Slott med dertill hörande hemman Kungsoch Kungs-Ladugårdar. Derunder lydande eller eljest Kronan särsk derade eller disponerade hemman
Börandes i öfrigt Banke-Styrelsen, för att vara i tillfälle, att bedomina Byggnadens fortgång och Verkets belägenhet, tid efter annan erhålla de uppgifter, sorn i sådant ändamål pröfvas nödige; samt äfven , enär nämnde Styrelse godt synes, genom Om - Banko-Utskottets Belänkanilen. bud kunna deltaga uti de årliga Revisionerne. Utskotten föreställa sig, att, enär salunda Banken, Stats-Verket och enskilde gemensamt medverka för ifrågavarande ändamål, företagets framgång deraf ock skall blifva en önskad följd. Stockholm den 13 April 1818. N Riksens Högloft. Ständers Banko-Utskotts Betänkande i anledning af visse föreslagne förändringar vid Sedel-utgifningen från Banken. Från Välluf], Borgare-Ståndet är till Statsoch Banko-Utskotten remitteradt ett så lydande Memorial af Herr J. Lindström: 5 'Fi 11 befrämjande af en högre opinion om våra Banko-Sedlars värde, äfvensom för att minska arbetet i Banken, och bereda tillfälle till någon indragning uti dervarande talrika personal af Tjenstemän, vågar jag föreslå: 1. Att Banken hädanefter ej må utgifva Sedlar på mindre valeur än Tio Riksdaler, utan bör det åligga Riksgälds Contoiret i dess ställe hålla små sedlar tillhanda för den allmänna rörelsen, hvarigenom tillika den fördel för detta sednare Rikets Ständers Verk uppkommer, att alltid äga några Millioner räntefritt löpande mynt i circulation och således mindre behöfva anlita dess creditiv på Banken, 2- Att, i afseende på omsättningar och inbetalningar af Banko-Diskont-JLån, det skall å - Banko-Utskottets Betänkanden. 387 ligga Bankens Casseurer att emottaga RikscäldsSedlär, för Summors jämnande under 10 R:dr, hvilka sedermera förvexlas genom RiksgäidsContoirets försorg till Banko. 3.