Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De hufvudsakligaste äro: att den vid skolan anställde lärare-personal, som år 1856 bestått af 12 ordinarie och 5 biträdande lärare, icke vidare vore tillräcklig att besörja undervisningen åt det ständigt tillvexande antalet af lärjungar; att detta antal, bestående till största delen af r särskilda handtverksoch fabriks-näringar anställde arbetare, som årligen ökats, år 1853 uppgått till 315, är 1854 till 377, men år 1855 till 514; att flera läro-ämnen, hvilka hittills varit uteslutna, måste i skolan införas, för att göra undervisningen tillräckligt omfattande; att en större utvidgning af berörde läro-anstalt, hvilken med hvarje år omfattades med allt större förtroende från allmänhetens sida, syntes desto angelägnare och mera förtjent att af statsmakterna uppmärksammas, som densamma utöfvade sin verksamhet inom rikets hufvudstad, hvarest, enligt för år 1853 meddelade officiela uppgifter, under nämnda år funnits sammanräknadt 4,469 handtverks-arbetare och 3,448 fabriks-arbetare, för hvilka alla teknisk undervisning vore ett nödvändigt vilkor till ernående af större slöjd-skicklighet; samt att Stockholms stad lemnade ett icke obetydligt anslag till betäckande af kostnaderne för den af skolan begagnade lokal; varande i afseende å bebofvet af statsbidrag för inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller, hvilka hittills måst för hvarje tillfälle lånas, af Kongl. Kommerse-kollegium och Teknologiska Institutets styrelse upplyst, att dylika apparater och modeller äro för undervisningen vid skolan oumbärliga, så vida densamma skall blifva fullt ändamålsenlig.
Dedamöterne ständigt skola körblikva lönlöse, mäste det Rskva varik under körulsättning rikt tramdeles, genom en annan organisation ak DokRätterne, med kärrs Dsdamoter ä bvarje Division, det kor Randen varande Rebokvet Grills komma atk uppköra, som Rikets 8tänder kunnit sig nu ieke Röra ä 8kak uppköra okvannämnde kem Dsdamöter. Rong!. Naj:t Rar 8ig visserligen bekant, akt kräga om en sadan DokRätternes organisation varit ak enskilde personer väckt, men tror, att den icke annu ak mängden bland lagkarne män ansetts lämplig, oelr (len skär icke tillsammans mecl köreskrikterne, Rvarken i nu gällande Dag, eller i det utarbetade n^a Dagkörslaget. Dä Rong!. Najrt icke Rar kör aksigt att urnier (lenna Riksdag aklata Droposition angående lagkorändi ing i detta ämne, kan nägon d^lik organisation i allt kall icke lörr, än nästa Riksdag, vidtagas. L,tt under tiden läka Dok-Rätts-Dedamöternes antal minskas, under lavad det nu utgör, skulle Rong!. Alajrt anse vara, att kasta kör litet allseende ä rättLökande parters anspråk, att kä deras mäl med tillbörlig sk^ndsambet akgjorda. Handlingar, dem Rongl. lVlajrt bekallt dustitikL-8t3t8-Ninist6rn till Utskottet okverlemna, Ldagaiägga sväriglreten att kinna skicklige oclr erkarnc män, som vilja ätaga sig en längvarig lönlös adjunction i Dok-Rätt. Rä det kätt, som de Reviljacie anslagen, enligt livad ant^dt är, skulle komma att emellan Departementen kördelas, linnes ej eljer nägon sannolikbet dertill, att, genom besparingar inom den till dustitim-Departementet Rörande Dukvudlitel, utvägar kunna beredas till ersättning kör det större antal ak adjungerade 'Dok-Rätts-Iedamöter, som nu komma att bebökvas.
Om nämnde anledning inträffar omkring den i Juli, kan således Riksdagen i ingen händelse kallas till någon dag före den ig Augusti. Så visar sig saken, då man endast betragtar de i Sveriges Grundlag, med afseende blott på Sverige gifna föreskrifter. Då härtill lågges, att sådan Riksdag icke får kallas till någon annan dag, ån den, då också Stor-Thing i Norrige kan sammanträda; men sådant icke får ske förr ån sex veckor, efter det kallelsen blifvit upplåst i alla Norrska Stifts-ståders kyrkor, så inses, att i sjelfva verket ingen Riksdag i sådan händelse kan sammankomma förr ån omkring den i September. Om lagtima Riksdag det året infaller, så åro de Riksdagsmän, som till den skola inställa sig, vid sistnämnde tid valde. Utskottet har då ansett lämpligast, att, om sådan anledning till urtima Riksdag, som hår år i fråga, yppas omkring den i Juli eller senare, till och med deu 17 Augusti, ett år då lagtima Riksdag infaller, de till lagtima Riksdagen valde må af Interims-Styrelsen kunna kallas att infinna sig någon dag före den till lagtima Riksdagen utsatta tiden; likväl aldrig förr ån tio dagar efter den, då ordinarie valen ovilkorligen skola vara slutade. Inträffar deremot tiden närmare intill den lagtima Riksdagen, då må den i lag bestämda tiden till dess sammanträde kunna afbidas. 4 Hor till Constitutions-Utshottets Memorial, N\o 68, %. 58. ’’Riksdagsort” har blifvit utbytt emot "Kälört.’’’ Utländska Sändebuds närvaro synes lika litet kunna tillåtas uti, eller i granskapet med, den ort, der den af Svenska Riksförsamlingen oell Norriges Stor-Thing för vissa fall valda Comité sammanträder, som uti eller nära den ort, der Svenska Riksdagen år samlad.
Före ordinarie Bolags-stämma böra Revisorerne, jemte ett af Kongl, Maj:t utsedt allmänt Ombud, sammanträda för ^tt taga kännedom om Bänkens hela ställning, samt granska ej mindre Bankens förvaltning i alla dess delar, än äfven dess säkerhels-handlingar. Öfver den sålunda verkställda revisionen afgifves berättelse, hvilken, sedan den vid Bolags-stämman undergått granskning, genast skall insändas till Kongl. Maj:t och, på Direclionens föranstaltande , till allmänhetens kännedom befordras. ■ . ■ ■ ' t Bihang till R. St. Prat. i834 oc^ i&35. 6 Sami. 2 Afd. /f:de Häftet. % 10 Banco-. och lflg* fj-'sk.i:-.es Mmioi i-l A ;o 17 B.mk-JÖ:rcél ie.ncn åligger alt numädfc ligen lill Kongl. Majit insända en öfversigt af Bankens ställning saint dessutom ofördröjligen meddela alla de upplysningar, med undanlag af hvad sorn rörer enskildes förhållanden tiil Banken, hvilka af Kongl. Majit infordras. Ställe sig ock Directioiuu och Bolaget noga tdl efterrättelse allt hvad i denna Lag föreskri Ives, och hetor det i annat fall af Kongl. Majit att, genom vite i penningar, tillhålla Bolaget att det felaktiga lätta eller ock privilegium upphäfva. 2. Cap. Oni A c t ie -Rån k. 18 §. För Aelie-Banks stiftande fordras, alt den af delegarne tecknade summa uppgår lill minst j5o,ooo Rtdr silfver specie. [9 §•
Billigheten anser jag icke vara tillfredsställd, om en Ridd.secret., med den bildning och skicklighet, på hvilken R. o. Ad. äger göra anspråk, anställes med mindre lön, än tjenstens innehafvare hittills uppburit. Dernäst kommer, i fråga om penningars användande, nödvändigheten alt iakttaga försigtighet och klokhet fiir sig sjelf, sä att alla verkliga behof blifva tillfredsställde. Ett behof för R. o. Ad. hlifver alltid att äga skicklige tjenstemän. De fonder, sorn sjå under 11. o. Ad:s förvaltning och vård, äro högst betydliga. Åtskilliga andra angelägenheter, såsom bestyret med genealogierne, arehivet, m. m. d., iiro alltför vigliga att icke embelsinän till deras vård alltid mäste finnas. Försigtigheten oell klokheten bjuda således, att först och främst sörja för sina egna behof, innan manj tänker på välgörenhet. Dernäst, jag medgifver det, är det en skyldighet, att tillse, det man, med de medel man äger, uppfyller kärlekens pligt emot nästan, innan man för mycket tänker på egna nöjen och njutningar. Dock här är icke fråga om att använda dessa 5000 eller 000 r:dr till några förlustelser för R. o. Ad., utan i min lanke till ett verkligt behof, och då kommer först välgörenheten i fjerde rummet. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Af skyldig omtanka fiir besparing af utgifter från Riddarhusets fonder för framliden, kan jag icke annat än instämma i den af Gr. Cronhjelm väckta motionen, som nu af Ridd.Utsk. blifvit afslagdn. Nekas kan väl icke, att om och när en representationsförändring kommer att inträffa, hvarigenom R. o. Ad. upphör alt för sig sjelf representera såsom ett särskildt Stånd, sä hlifver Ridd.secrct.- befättningen pä långt när icke af den vigt, som den för närvar. är. Riddarhusets fonder komma naturligtvis att fortfarande förvaltas, och således hlifver Kamereraren lika behöflig efter en sådan förändring, som nu.
Martii afgifne utlåtande, i anledning af den Berättelse, som Riksens Högloft. Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorer, den i/j-:de Dec. 1822, meddeldt, om då fulländad granskning af Stats - Verkets Räkenskaper och Förvaltning, åren 1819 och 1820, återremitterat samma utlåtande till Utskottets ytterligare åtgärd. Dessa anmärkningar upptagas sålunda: Stals-Ulskoltets Betänkanden. 827 1:0 Herr Friherre Wirsén har ansett vederbörande, icke vara bestämdt befriade från fortfarande utgörande af de så kallade Stofferingspenningarne vid åtskillige Indeldte Infanterie - Regementer, genom den af Utskottet till grund derföre åberopade 2 $. af BeklädnadsFörordningen den 3o Dec. 1819; äfvensom Herr Friherren förmodat det icke hafva varit Riksens Ständers, vid sista Riksdag, afsigt, att medgifva en sådan befrielse, heldst den under ifrågavarande Tittel påräknade Inkomst, vid 18x8 års Stats-Reglering, förhöjdes från 5,600 till 7,000 R:dr. Stats-Utskottet medgifver väl, att ofvanberörde J. icke innehåller något bestämdt i det uppgifne afseendet, enär der endast stadgas, att Stofferings-peixningar skola erläggas af de Regementers Rotehållare, som icke ingått på det årliga |:dels bidraget till Soldat-Beklädnaden, hvilket deremot utgöres af de ifrågavarande Vestmanlands DahlUpplands och Första Lif-Grenadier-Regementet. Också har Utskottet deråt leinnat behörig uppmärksamhet, då i utlåtandet yttras, att af nämnde sladganden ansetts Jolja, det Stofferings-penningar 828 Stats-Ulskottets B et änkan den. ej böra utgöras af de Rotehållare, Som §:dels bidraget till Beklädnaden sig åtagit.
Efter allt livad jag har förnummit, lärer den ifrågavande personen vara en arbetsam man och arbetar med framgång i sitt yrke. Jag år för min del benägen att för en så beskaffad person medgifva en upmuntran och tillstyrker således nu bifall till betänk, under medgifvande i öfrigt af riktigheten, utaf Statslltskis hittills följda system. Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: På sätt Gr. Mörner nyss framställt, har Statslllsk. i delta tillstyrkande, till följd af återremis, frångått sin förut yttrade mening, tvertemot hvad sora förut vanligen har varit fallet. Jag var icke närvar:de när delta Utsk:s betänk, i StatsUtsk. förevar och antogs i dess plenum. I annat fall hade jag otvifvelaktigt lika med Gr. Mörner nedlagt min reservation i StatsUlsk:s prot., men längre hade jag för min del icke gått i detta fall, ty frågan har fått ett nytt upslag genom de nya skäl, som för densamma blifvit förebragta. Om man läser sista strophen af Ulsk:s betänk., så innefattar den tydligen att nya skäl förekommit som föranledt Utsk. att frångå sitt beslut. Der står nemi.: ”enär del icke varit SlalsUtsk:s afsigt alt motverka den för Hr Wiede begärda löneförhöjning, J får Utsk., sedan uplyst blifvit, alt Bibliolhekarien vid Linköpings Gymnasiioch Stifts-Bibliolhek icke är i gällande skolordning ibland skol-lärarc uptagen och således ej ulan särskildt medgifvande af R. St:r lärer kunna komma i åtnjutande af något anslag på Elemenlar-läroverkens stat, hemställer Utsk. etc”.
Skpndom at stadga wärt beslut, ffpndom at utropa wär Konung, ffpndom at gifwa wära Med-Ständcr deraf del, och hoppet at se et olyckligt fosterland fällt, at känna de heligaste pligter upfyllde, skal för Medborgaren och Undersätta bliswa den ljufwaste belöning. Det är möjligt at mängden af Eder, mine Herrar, ej gillar mina tankar, at Ni neken mig et bifall, som alltid smickrande, alltid skal utgöra en betydande del af mina önskningar: I det fallet skal min tröst blifwa, at en efterwerld owäldigt skal d.ömma renheten af mina afsiater, af mina tänkesätt, och at med warmaste nit för Fosterlandet, jag talat enligt kämsta n af mit hjetta och min öfwertygelse. Friherre ^ ILnnerbeim, lbLr 3 ^ ugu 8 upläste til 1'rotocollLe följande: Wid en hastig öfwersigt uptäcker man lätteligen de betänkligheter, hwilka sig förete emot sörstaget rörande Riksens Ständers ater församlande en kort tid efter wunncn fred. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE mmimmämt &mm9 VID Krtimn Hiköfcagen t «$*tockl)olm År 1§44. Femte Häftet. S T OCRHOL M. II Ö It I! E R (’. S K\ BoKTRYCKEKIET, 1845. Måndagen den 2 December 1844. Plenum kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag ser främst pä föredragningslistan star upptaget det förslag till und. skrifvelse, hvilket i sista plenum bordlädes. Dä en läng öfverläggning om detta förslag utan tvifvel kommer att äga rum; sä hemställer jag vördsamt, om icke R. o. Ad. skulle behaga sätta detta mai sist på listan, pä det alt vi nu mätte fä oafbrutet fortsätta öfverläggningarne om bevilln.förordn.
För öfrigt är jag ej emot, att denna principfråga äfven nu må afgöras; men i sådant fall anhåller jag, att, jemte Utskottets Betänkande N:o 15 i, äfven måtte uppläsas io §. i 1809 och 1810 årens Riksdagsbeslut. Herr Crusenstolpe'. Om meningen är, att någonsin få slut på Statsreglerings-frågorne, så böra de afgöras i den ordning de förekomma i Utskottets Utlåtande, och fortgången icke afskäras genom framkastande af principfrågor, de der icke böra ryckas ur sitt sammanhang, utan pröfvas, då de Betänkanden, hvilka de hufvudsakligen tillhöra, företagas. Mig tyckes det vara bäst att låta Utskottets åberopande af dess hemställan i ett annat Betänkande rörande dispositionen af besparingarne här qvarstå, och nu blott afgöra frågan om anslaget till ÖfverCommendants-Expeditionen, hvarå jag, i Den i October f. ni. 4g 1 likhet med Herr Tham, yrkar proposition till bifall eller afslag. Herr Ribbing: Den siste värde Talaren torde tillåta mig upplysa, att icke någon principfråga ryckes ur sitt sammanhang vid detta Utlåtandes afgörande, om den ifrågavarande nu företages till pröfning; ty frågan om besparingarnes användande och dispositionsrätten deröfver förekommer vid så väl 3:dje som io:de Ilufvudtiteln. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att om Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt pröfva den förevarande 5:te punkten, sådan den i Utskottets första Betänkande förekommer, kunde man undvika att nu yttra sig i frågan om besparingarne, och således hafva frågan derom öppen till framtida afgörande. Herr Crusenstolpe: Icke StatsUlskoltets första Betänkande, utan dess senare Utlåtande utgör nu det egentliga föredragningsämnet. Jag anser derföre Ridderskapet och Adeln icke kunna med fullkomlig tystnad förbigå hvad Utskottet i sistnämnde Utlåtande uti den nu ifrågavarande omständigheten anfört.
Tvertom, jag bar derpå fästat så mycket afseende, att jag tilltrott en Chargé d’affaires som är uppväxt i andan af nutiden, kunna uträtta mera, än en möjligtvis gammal Minister, beklädd med än aldrig så hög rang, men besvärad af okunnighet om tidens fordringar och folkens tänkesätt. — Hvad talaren anfört om coursförhållanden, tror jag alldeles förfaller, då man ihogkommer, att en SilfverRiksdaler år 1809 och en SilfverRiksdaler nu, äro af lika värde, och att det mynt, hvarom varit fråga, är Hamburger Banco så väl 1809 som nu. Det torde äfven medgifvas, att jag ej yrkat någon nedsättning i hvad MinisterStaten ägde år 1809. Jag har blott velat bereda oss en fördel af hvad Norrige lemnar till MinisterStaten, enär vi genom Finlands förlust gått i mistning af de derifrån för oss förlorade betydliga skattebidragen. Jag har således ej önskat summans nedsättande, utan endast att Sverige skulle få tillgodo - Den 2A Sep tern b er f. m. 55 njuta någon nedsättning genom de bidrag Norrige till samma MinisterStat lemnar. —- Hvad talaren anfört rörande General TschernichelTs Ambassad, så tror jag mig hafva varit mera diplomat, då jag ej omnämnde denna Ambassad, än talaren, då lian omtalade den; ty jag såg då åtminstone inga stats vagnar, icke några statslivré^’ m. m., som jag förmodar vederbörligen varit observeradt ej mindre vid kröningen i Rheims, än vid den i Moskou; och jag trodde sålunda, att denna af den värde talaren omnämnde modestare beskickning ej påkallade någon sådan, som den vi affärdade till Moskou och till Rheims.
Kommissionären ville begagna sig af den utvägen att sända dem med mig, eller, i sednare fallet, hvilket af dessa lån som kunde komma att fördelas, för att derigenon vara förvissad om den s. k. förtjensten. Huruvida denna ersättning i sjelfva verket kan anses medföra någon vinning, då jag för sådant ändamål, med uppoffring af tid och tillsyn öfver min enskilda ekonomi, som under hela den nyligen afslutade Riksdagen legat i andras händer, måst vidkännas de med samma bestyr för öfrigt förenade kostnader, kan Advokat-Fiskalen icke hafva tillräcklig kännedom att tillförlitligen bedöma Med anledning af hvad jag sålunda anfördt, yrkar jag att åtalet så i ena som andra hänseendet må af Högloflige Hofrätten ogillas. Stockholm den 9 Mars '1859. Ola Mänsson. Utdrag af Kongl. Majlis och Rikds Svea Hofrätts Protokoll, hållet i Stockholm den 46 Mars 4859. Närvarande: Herr Hofrätts-rådet och Riddaren J. R. Geijer, Assessoren O. A. Montelius, Adjungerade ledamöterne, vice Häradshöfdingarne J. Akerblom och C. Livijn S. D. Sedan i målet emellan Advokat-Fiskalen Thure Arvid Billbergh, å Embe tets vägnar å ena, och förre Riksdagsfullmäktigen Ola Månsson i Gårdlösa å andra sidan, hvarom Protokollet för den 9 innevarande månad sist förmäler, handlingarna bland Kongl. Hofrättens ledamöter cirkulerat, företogs målet nu till afgörande; och beslöts (se Utslaget).
V i d detta tillfälle fick jag böra, att svenskarne själfva börjat finna Lings gymnastik tråkig; att den icke lämnade tillfällen till större utmärkelser, utan endast var ett medel till kroppens normala utbildning samt för hälsans bevarande. » Det är vackert så, » tyckte jag och vände mig bort från åsynen af amatörakrobaterna. Det hette en gång: » Klockarfar han skall ju allting bestyra, » och nu när jag ser, hur mycket, utom kvinnans gamla verkningskrets, som man redan dels ålägger oss att göra och tillvarataga, dels sträfvar att föra oss in uti, skyggar jag tillbaka att lägga ett nytt strå till den arbetsbörda, som framtiden torde ha i beredskap åt vårt kön. Det kännes därför nu som en lättnad att endast få be den svenska kvinnan underlåta vissa ting. Senast bad jag henne underlåta att skänka bifallsleenden åt skolfusk; nu hemställer jag till henne, om hon icke gjorde en god och nyttig gärning genom att låta bli att beundra och skänka sitt bifall åt vrångbilder, af hvilken art de vara månde, som uppstå på bekostnad af sunda och förnuftiga kroppsöfningar, hvilka äro ett ypperligt medel att fördrifva tråkighetens ande med hela dess följe af skadliga och fördärfliga retmedel. Ave. Britmässesommar. En trädgårdsstudie af Mathilda Lönnberg. olen göt floder af guld öfver den lilla trädgården, som prunkade i mångfärgad skrud. Gyllene reflexer lågo öfver gräsplanerna och den lilla vattenkonsten, som sorlade så muntert, under det att den kastade gnistrande juveler högt i luften. Den skänkte därför ej tanklöst bort dem, de återföllo regelbundet i den spegelblanka bassinen, som kantades af bredbladiga cannor och sammetslena caladier. Det låg liksom en feststämning öfver den lilla trädgården. Gräset glänste af dagg, mellan blombladen gömde sig skimrande droppar, fruktträden tyngdes af röda äpplen, gula, saftiga päron och daggblå plommon, stora tunga rosor hängde på sviktande grenar i sommarprakt, och heliotroperna fyllde luften med sin doft.
Jo det är omsorgen för barnen och deras uppfostran. Ränteförsäkringsanstalter lemna ingen Den 22 Februari. 269 ingen tillgång för dessa barn, som icke kunna förvänta uppfostran och underhåll af sina föräldrar. De fordra afgifter för dessa barn, om de skola intagas i anstalten, på det att deras framtid, när de komma till en högre ålder, skall vara tryggad genom understöd; men under tiden af deras uppväxande fordra anstalterna endast afgifter och lemna intet understöd för deras uppfostran. Om sedermera de började insättningarna icke fortsättas, så äro penningarna bortkastade. Man torde deraf finna, att det största behofvet för våra fattiginrättningar icke kan af ränleförsäkringsanstalterne fyllas. Genom sin syftning att förespegla en viss bergning för ålderdomen af ett lif, tillbragdt i overksamhet och sysslolöshet, skola dylika inrättningar, i st. f. att, såsom utlofvadt är, blifva ett medel emot paitpcrismen, sannolikare, om de begagnas i stor skola, på ett fruktansvärdt sätt komma att utveckla samhällenas fallenhet för denna tidens sjukdom. Räuteförsäkringsanstalterna gifva tillika ämne lill ett särskildt intresse, nemi. dea hemliga önskan, eller åtminstone en driffjäder till en sådan önskan, att sällskapskamraterna af classen måtte snart lägga sina ögon tillsamman, på det att classens antal måtte förminskas och fördelen för de efterlefvande derigenom blifva allt större. Ju flere af Statens medborgare som dö, desto bättre uppfyller inrättningen sitt ändamål att lemna åt efterlefvande en större inkomst; och det är en sådan anstalt man vill att statsmakterna skola befordra! Man säger, att Staten skulle bereda sina medlemmar stora förmåner, om en sådan anstalt sattes i gång; men man kan icke för vissas om dessa förmåner, utan de äro blott en förespegling, som troligen, åtminstone i min tanka har de följder jag nämnt. I lyckligaste fallet skulle man bereda en sorgfri ålderdom för den fattige, som kunde taga sig fram till dess han blef gammal. De rika åter skulle hafva stora fördelar deraf.
353 vederlag för annan, kronan icke tillhörig mark, som ansetts behöflig till beredande af större utrymme för garnisonens i Christianstad årliga öfningar; så har, vid sådant förhållande och då, utom de redan åt Christianstads invånare emot årliga tomtörens erläggande tills vidare upplåtna delar af fordna fästningsverken, genom de öfriga vallarnes och fästningsverkens rasering, ett betydligt utrymme för stadens bebyggande samt nya gators och planteringars anläggande än ytterligare uppkoinme och försäljningen af dertill tjenliga platser och sten påräknats lemna tillgång tiil raserings-kostnadens betäckande, E. li. M:t medelst aflåten nådig proposition, jemte tillkännagifvande häraf, täckts föreslå Rikets Ständer att medgifva, det de tomter och platser, som genom Christianstads fästningsverks rasering dels redan uppkommit och dels under raseringsarbelenas fortsättande hä danefter uppkomma samt för kronans behof icke erfordras, må, sedan de erhållit den indelning och utstakning, hvartill den af E. K.
LIV. E. 107. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af åtskilliga motioner om ändring af 17 Cap. HandelsBalken och 20 Cap. ÄrfdaBalken. XLVIII. B. 180. XLIX. A. 77. LV. B. go. LVI. E. 174. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckt motion örn upphäfvande af skillnaden i Arfsrätt för arfvingar af olika kön. XLVIII. B. 180. XLIX. A. 104. — öfver väckt motion angående tillägg i 7 § af 12 Cap. ÄrfdaBalken. XLVIII. B. 180. XLIX. A. i3o. — i anledning af väckte motioner angående t 3i i ändring af Allmänna Lagens stadganden om Morgongåfva och Testamentsrätt. XLVIII. LagUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden öfver väckt motion om stadgande, att den, som i tvistemål är af UnderRätt fälld till Viteseller Ensaksböter, skall, om han vill hos ÖfverRätt söka ändring, nedsätta böterne eller derföre ställa godkänd borgen, vid äfventyr, att hans talan eljest icke varder af ÖfverRätt lill pröfning upptagen. XLVIII. B. 180. XLIX, A. i32. LIV. E. 107. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckta motioner om utsträckning af arfsrätt för sidoarfvingar i fjerde och fjermare led. XLVIII. LIV. E. i6/(. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckta motioner om ändring af 5 § i 23 Cap. ÄrfdaBalken, m. m. XLIX. B. 96. L. 119. A. 179. LIV. E. i63. — i anledning af väckte frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och särskilde Författningars sladganden angående bysättning. XLIX. B. 97. L. 119. Å. 180." LI. 93. LIX. U. i5ö.