Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Viger prest dem, hvilkas äktenskap för laga hinder återgå måste, och var det hinder honom veterligt; varde afsatt och förklarad ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas. 5 §. Har embetsman tagit eller betingat sig muta, för att i embetet orätt främja; varde, ändå att ingen skada skedde, afsatt och förklarad ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas. Tager eller betingar han sig eljest för sin embetsåtgärd någon belöning eller sportel, dertill han ej berättigad är; straffes med afsättning eller böter. 6 §. Embetsman, som, för egen vinning, sjelf eller genom annan, intalar eller förleder Rikets invånare till sammanskott, utgift, kostnad eller arbete, dömes till afsättning eller böter. Tager han sådant emot, då det såsom af fri vilja bjudes; vare straffet böter. 54 7 §. Muta eller annat, som embetsman, den der efter 5 eller 6 § straffas, olofligen tagit, tillfälle Kronan. 8 §. Tager embetsman gåfva eller förläning af främmande Makt, och har han ej förut, eller straxt derefter, sökt Konungens lof dertill; varde afsatt. Lag samma vare, om han, der lof vägradt blifvit, ej ställer sig till efterrättelse hvad Konungen om gåfvan eller förläningen förordnar. 9 §. Embetsman, som uppsåtligen å annan lägger eller af honom uttager annan eller högre skatt, tull eller annan allmän utskyld, än beviljad och påbuden är, eller utfordrar hvad han vet af skatt, tull eller utskyld redan guldet vara; varde afsatt och förklarad ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas. Gör han det för egen fördel; då skall han dessutom till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år dömas. 10 §. Gör embetsman uppsåtligen orätt genom afkortning, vid bestämmande eller uppbörd af skatt, tull eller annan allmän utskyld; straffes med afsättning eller böter.
Ungdomen roade sig med arbeten, musik, samt conversie; ungherrarne granskade, bedömde och critiserade skickligeller oskickligheten hos den i staden, för närvarande sig befintlige Theater-personalen, hvilken redan tvänne gånger af publiken låtit sig ses; afhandlade vidare om Ångbåtsfärder; blifvande brunns-drickning, anlände brunnsgäster, bland hvilka den eller den ägde någon anhörig o.s.v. Lieutenant Pirouette var i dag alldeles på sin plats, tuggade fundersam på sin kalmus, samt vigilerade mellan Damerna. Det tycktes likväl, som skulle i dag egenteligen den rosa-klädde Fröken Cloty lagt embargo på hans lilla fjederlätta hjerta, ty solrosen lik, vred han sig i otaliga cirklar efter henne. Arme Pirouette, gå du beskedligt värdshus förbi, ty deraf blir visst ingenting; en simpel Lieutenant, och en Fröken Nobelcreutz, min Gud! huru skulle det låta; nej, som sagt, laga dig mans i tid ur väg, på det Geheimerådinnans strutser åt dig ej må komma att sopa rent. Att hennes hjerna umgås med helt andra planer, säger allt för tydligt de blickar hon ifrån sin plats i tysthet kasta på Grefve A.; det vore dock en svärson, åt hvilkens namn och värdighet man med lugn kunde offra sin million; men, misstar jag mig ej, min nådiga Geheimerådinna, så är nämnde Grefves hjerta redan fängslat på ett annat håll, derifrån det troligen ej så lätt återvänder. Det enda, som under denna stela, etiquette-fulla afton föreföll mig trefligt, var åhörandet af Fröken Amelie T s sång. Hennes röst, ovanligt hög, innefattar den beundransvärdaste konstfärdighet; skada, mycken skada, att hon i den ej äger Rosas oändeliga behag; man skulle i det fallet ej kunna höra någonting herrligare, och tillika se någonting skönare. Kan du väl tro Emilia, att sedan denne förträffeliga sångerska låtit höra sig, äfven jag persuaderades att sjunga.
Räntmästaren Ouchterlony hos E. K. M. i underdånighet anfört öfver Kammar-Rättens beslut i en anmärkningsfråga, hvarigenom han blifvit ålagd till E. K. M. och Kronan återbetala 4>9°3 20 sk* 6 rstBanco, för, på åt skilliga under åren 1815 och 181 /{- till Magazin i orterne verkställde afsändningar af ^äd och andra Proviantpersedlar, för högt beräknad afskrifningsprocent, efter 2 §. i stället för 4 §• i Afskrifnings-Reglementet den 12 Augusti i8i2, har E. K. M., genom Nådigt Bref, den 30 Sept. I825, förklarat, det E. K. M. icke funne skäl att göra någon ändring i Kammar-Rättens Utslag, såsom på nämnde Reglemente grundadt. Men då E. K. M. härjemte, af Gunst och Nåd tillagt Ouchterlony, såsom Gratification, en fjer - 26i tixp. Vtsk Porslag tili iona. Snrifv. Jj:o 4°ö. dede! af det honom till ersättning ådomde belopp ; är af 1825 års Revisorer sådant hos R» St. anmäldt» emedan denna Ouchterlony till* skyndade fördel, ehuru benämnd för Gratilicätion, synts Revisorerne egentligen Utgöra etl eftergift af anmärknihgsmedel, som han, efter i behörig ordning föregången pröfning, funnits Skyldig att inbetala, Och genom hvilken Krigs* Fondens tillgångar blifvit minskade. Af denna Revisorernes anmälan» föranleda^ R.
Hr v. Qvantens stilistiskt glänsande och i sak förkrossande genmäle till justitieombudsmannen har helt och hållet, eller åtminstone i utdrag, passerat hela den skandinaviska pressen, hvarför vi icke anse oss behöfva upptaga ämnet. Hr v. Qvantens porträtt åter g ifver hans utseende vid ifrågavarande tid; under det fjerdedels sekel, som sedan dess för-Jlutit, ha dragen helt naturligt blifvit något förändrade.Konung Karl XV! unionsförslag. En episod ur Nordens historia. Belyst or minne och korrespondens. Af Emil v. Qvanten. För några ar sedan förekom i Ur Dagens Krönika en uppsats benämd » Hamiltonska sagan », författad af pseudonymen Anti-Marcellus. Den var föranledd af en förut i tidskriften influten uppsats om Henning Hamilton, författad af pseudonymen Marcellus. I » Hamiltonska sagan » beröres grefve Henning Hamil-tons diplomatiska verksamhet som Sverige-Norges sändebud i Danmark åren 1861 — 1864. Marcellus hade, med af-seende härpå, i sin uppsats yttrat, att, om » Hamilton fått rada, så skulle han otvifvelaktigt kommit att intaga en ytterst framstående plats icke allenast i Sveriges historia, utan kanske i verldshistorien ». Men, anmärker Marcellus vidare, Hamiltons » storpolitik » framkallade hemma i Sverige en ministériel opposition, hvilken slöts med att Hamilton återkallades från sin post i Köpenhamn, sedan han der nere » genom det spel, med konungens begifvande, han på egen hand dref, förorsakat den svenska konseljen många både svårigheter och obehag ». Efter att hafva citerat dessa ord, gör Anti-Marcellus följande tillägg: » Men spelet slutade icke med rapellen, utan Hamilton fortsatte att vara konungens illegitime rådgifvare och tillika i politiska frågor handsekter. Den som önskar inhemta hvad som under mars — maj 1864 förekom mellan Karl XV och hans förtrogne å ena sidan samt konseljpresidenten Monrad och öfverhofjägmästaren Carlsen å den andra, hänvisas till Revue des deux Mondes febr. Ur Dagens Krönika. 35den utmärkte fransyske historieskrifvaren M.
Kan för odlingen här ingenting göras från Statens sida, så blir förhållandet som det varit : täta missvexler och arbetskrafternas bortslösande genom den i alla afseenden högst förderfliga gårdlärihandeln eller dess användning på främmande orter, till oberäknelig förlust för hemorten och för jordbruket, hvilket väl älven på denna ort måste anses för modernäring, eller, hvilket är säkert, kan blifva det, om vilkoren derför kunna vinnas. Uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, är föreslaget för understödjande af myruldikningar och vattenaftappningar inom de 6 nordligaste länen 50,000 R:dr årligen i tre år. Denna summa är alltför liten för detta ändamål och bör höjas så, alt hvardera länet får 20,000 R:dr. Jag får derföre föreslå : att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag för understödjande af myrutdikniugar och vattenaftappningar inom St. Kopparbergs län lill ett belopp af 20,000 R:dr årligen i tre år. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 19 November 1862. J. Bergström, från St. Kopparbergs län. 152 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Häruti förena sig: Lars Olsson, Jan Andersson, Anders Andersson, Sven Ersson, från St. Kopparbergs län. Af J. Bergström från Kopparbergs län, om anslag till lön dl ytterligare en Agronom inom Kopparbergs län. Då uti Stora Kopparbergs län icke finnes mer än en agronom anställd, och de långa resor han bar att göra för att utvisa odlingslägenheter i det vidsträckta länet gör att liau icke kan medhinna att, som sig bör, följa odlingens gång, göta afvägningar och utstaka afloppsdiken och åkertegar samt undersöka huruvida hinder för utdikning förefinnas, får jag föreslå : att anslag till lön för en ytterligare agronoms anställande i Kopparbergs län måtte beviljas. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 19 November 1862. J. Bergström, från Kopparbergs län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
På detta sätt, om eljest på något, måste det då äfven vara, som det blir lofgifvet att bedöma domares förfarande; och vilkoret derför är icke att undvika alla stränga omdömen, eller undvika att vidröra fall, som påkalla sådana; utan vilkoret är, alt uppgifterne må vara sanna, och endast omdömet fritt, men icke utsträckt till annat, än de uppgifna fallen, icke till domarens person och handlingssätt, och icke utmärka någon syftning att förklena eller förolämpa. Kan ett sådant sätt att granska och bedöma lagskipning eller embetsutöfning i allmänhet förklaras olofligt och förgripligt; då har jag gjort mig en alldeles falsk föreställning om en offentlig yttranderätt, som skall kunna utöfva någon gagnelig kontroll öfver hvad i 125 samhället är mest angeläget alt kontrollera: allmänna ärendens förvaltning, men deribland förnämligast lagskipningen. Alt jag sjelf följt den regel, jag bär uppgifvit, lärer icke bestridas — åtminstone har jag hittills icke varseblifvit det. Och om än i någon omständighet motsagd, bar dock, mig veterligen, rigtigheten af de anmärkningar, på hvilka jag grundat de omdömen, jag fällt, icke blifvit mött med något annat försök till vederläggning, än som rört en och annan punkt i det ena af de anmärkta särskilda målen; och dessa vederläggningsförsök torde väl svårligen anses hafva undanröjt grunden för det hufvudsakliga omdömet i detta mål. Men det torde dessutom vara föga tvist underkastadt, att omdömets frihet, derest den skall äga rum, ej får bero af omdömets rigtighet. Det alltid välgrundade omdömet blir svårligen någon dödligs lott; och vore det endast detta, som friheten tillhörde; så kunde friheten väl knappast af någon begagnas. Äfven det felande omdömet måste vara fritt, så länge det förfar efter samma regel, efter hvilken allena äfven det välgrundade är ostraff ligt. Det är framför allt i detta ämne nödigt, att icke förvillas af obestämda begrepp.
UtsökningsBalken, samt ändring af 2 §. i 45 Cap. MissgerningsBalken och öfverskriften till samma Capitel och Balkj 2) med förslag till 389 författning om fast egendoms försäljning å Lotteri. P. 106. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtanden: i) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande SockneStämmor och KyrkoRåd; 2) angående befrielse för Bergs-Sexmän alt deltaga i skjutsningsbesväret; 3) om förbud mot införsel af Danska hästar; 4) angående Passevolance-afgiften och Beklädnads-sättet vid Kongl. Westgötha Regemente; 5) om stadgande af visse föreskrifter, i afseende på upprättandet af Debet-sedlar och meddelandet af förbud för Häradskrifvare att fordra betalning för Åbo-förändringars anteckningar i jordeboken, samt gamle och bräcklige personers uteslutande ur Mantalslängderne; 6) om förbud mot införsel af utländsk Humla; 7) om en förändrad grund för prestegårds-byggnads-skyldigbeters utgörande, der Stad och Land utgöra en församling; 8) i anledning af väckt fråga, att Rotehållare icke måtto åläggas transportera Compagniernes Trossoch Munderings-persedlar från Munderingsbodarne till mötesplatserne. P. 118. — om.
Jag deremot söker bereda samma fördel för de skattdragande, på det de 7 å 800,000 R:dr, hvilka begäras i ständiga Statsanslag utöfver hvad förr blifvit beviljadt, samt de 3, 4 till 5 Millioner, som fördras i extra anslag, och till en del torde behöfva upplånas, icke måtte, genom förbättring i sedelmyntets värde i förhållande till silfver, med ökad tyngd drabba de betalande. För min del begär jag visserligen icke, att min Motion skall anses så utredd, att den genast må kunna afgöras, utan må den gerna såsom alla andra Motioner, hvilka tillhöra Statsregleringen, till StatsUtskottet remitteras. Grefve Frölich > David: Jag måste tillstå, att jag för min del ej kan göra klart för mig, luiru det kan blifva fråga om alt afgöra en Motion, innan den varit remitte - *68 Den a5 Maji. råd till behörigt Utskott. Jag tror derföre, att Herrar Thams och von Hartina nsdorffs mening varit icke att ifrågaställa, huruvida remiss å Motionen skulle ske, eller om den nu definitift borde afgöras, utan belt enkelt, om ifrågavarande förslag borde behandlas serskildt, eller i sammanhang med flera andra af dylik beskaffenhet. För egen del erkänner jag gerna, att jag är oviss om hvilken form, som är den rättaste. Jag önskar, att inga andra bidrag måtte beviljas än de, som nödvändigt erfordras till fyllande af de angelägnaste behofv. en på IlufvudTitlarne, innan frågan om myntbestämning blifvit afgjord; och skulle således, å ena sidan, tro, att Grefve von Schwerins Motion borde preliminariter afgöras, men å andra sidan, inser jag att, om MedStänderne i detta fall ej delade vår åsigt, skulle det blott föranleda derhän, att Ridderskapet och Adeln kom efter i arbetsvägen. Jag ville derföre anhålla, att de, sorn ega närmare kännedom af detta ärende, behagade utreda frågan.
14 § Riksdags-ordningen, angående representations-rättigheten för Stockholm. S. D. Föredrogos och lif ollos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden: N:o 23, i anledning af väckt motion om ändring af stadgandena rörande tiden, då auktion å landet bör vara slutad; N:o 24, i anledning af väckte motioner om förändring i nu gällande stadganden angående flyttningstid för tjenstefolk; N:o 25, i anledning af väckt motion, om laga vitsord åt Lunds Landsbok; och N:o 26, i anfedning af väckte motioner angående dels bestämmande af ersättning åt Nämndemän och Fjerdingsman för biträde vid åtskillige förrättningar, dels ock förhöjning Prot.-Utdrag den 21 Augusti 1851. 525 i de såsom traktamente, åt dem i nu gällande Expeditions-taxa och resereglemente bestämde belopp. S. D. Fored rogos Stats-Utskottets Memorial N:o 323, med förslag till stadganden i reglementet för Riksgälds-kontoret, angående derstädes innestående, vid föregångne riksdagar beviljade låneoch anslagssummor. Ståndet, som fann godt återremittera det moment af detta Utlåtande, tillika med den deraf föranledda 71 § i Reglementet, hvari Utskottet, med förlängande af den utaf Rikets Ständer vid 1844—1845 årens riksdag bestämda termin, tillstyrkt att fortfarande tillhandahålla Kaptenen Baltzar Cronstrand återstående beloppet af det vid nämnde riksdag honom beviljade understöd för utarbetande och ordnandet af hans samlingar angående forn-egyptiska byggnadskonsten, godkände i dess öfriga delar memorialet jemte den dervid fogade fortsättning af förslag till reglemente. Memorial N:o 324, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente rörande de under innevarande riksdag till utgående från detta verk anvisade Statsutgifter; bifölls. Utlåtande N:o 327, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordeganderätt till de så kallade kyrkohemmanen i Halland.
Riksdagsordningen, örn ändring i vissa delar deraf; se Grundlagarne. RiksdagsPredikan vid Riksdagens början, bjudning dertill, Nov. 22. — hållen, Nov. 27. — vid Riksdagens afslutande, Julii 38q. Maji L 387. RiksgäldsContoiret, om förändring af Sedelutgifningen, Dec. 582. — om angelägenheten deraf, att föreskriftei’, hvilka meddelas Riksens Ständers Bank och RiksgäldsContoir, samt äro gemen - 279 samma för båda penningeverken, blifva öfverensstämmande så väl till mening som ordalag, Dec. 618. Jan. I. 119. RiksgäldsContoiret, om alla Statsoch Bevillningsmedels uppbärande och redovisande af, Jan. I. 127. — StatsUtskottets Memorial om tillståndet och förvaltningen af, Maji I. 265, 367. Maji II. 111,117. — om räntan å Högstsalig Konung Carl XIII:s HemgiftsCapital, som innestår uti, Maji I. 36a, 431. Maji II. 112. —• angående belöning för upptäckter af Sedel-förfalskare m. m.; se Banken. •— angående project till Reglemente för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, i afseende på utredningen af Götha-CanalBolags, Malmö och Götheborgs DiscontVerk, Junii II. 555. Julii 237,322. — rörande förslag till ändringar och tillägg uti det vid 1815 års Urtima Riksdag af Riksens Ständer faststälte Reglemente för, Julii 227, 248. — om närmare föreskrifter för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, i händelse Kongl. Maj:ts Nådiga Santion icke skulle meddelas, Julii 322, 361 ; se vidare Löneförbättring. RiksHufvudBoken, om åtal emot Vederbörande
Det kan nemligen icke nekas, att förvaringsrumens bristfälligheter skada äfven de yngre domböckerna och handlingarne, ehuru icke så märkbart sorn de äldre. Det är således af nöden att fortfarande uppmärksamhet egnas åt arkiflokalernas tillbörliga underhåll. Men det är icke blott för förstörelse dessa handlingar böra skyddas, de måste ock bevaras för förskingring. I min berättelse till sistförflutne Riksdag (sid. 145) har jag visat huru lätt särskilda delar af domböcker förskingras och förkomma när, såsom nu på många ställen sker, domböckerna få förblifva oinbundna. I anledning deraf förmälde jag, på nyssåberopade ställe, huru önskligt det skulle vara att »erhålla ett lagbud, som både stadgade skyldighet för domaren och domstolen att ombesörja domböckers och protokollers inbindning inom viss bestämd tid och tillika föreskrefve, hvarifrån kostnaden dertill skulle tagas. Denna kostnad hemstälde jag då böra drabba rättskommunen, häradet, tingslaget eller staden, då fråga vore om inbindning af äldre handlingar; men för en kommande tid, kunde denna kostnad, sorn blifver mindre betungande i samma mån som han år för år afbördas, påläggas domaren eller domstolen, der ej annorlunda vore genom stadga eller häfd vedertaget. Ehuru denna framställning vid sistförflutne Riksdag icke lyckades vinna uppmärksamhet, måste jag dock nu förnya densamma, dertill föranledd af ökad erfarenhet om den fara för förskingring, som det närvarande förhållandet innebär, då en så betydlig del af domböcker och protokoll i arkifven ligger oinbunden. Till slut bör jag äfven yttra några ord om lagskipning ens tillstånd. Omdömena derom hafva på senare tiden någon gång utfallit ofördelaktiga inom tidningspressen, utan att detta ändock, så vidt jag kunnat erfara, bevisar, att någon förändring till ett sämre inträdt Ett utvidgadt bruk af 136 tryckfriheten drager under skärskådan allt flera föremål för granskning och betraktelse. När det då inträffar, att ett och annat rättsfall synnerligen egnar sig att sysselsätta allmänna uppmärksamheten, utgöra dessa händelser begärliga ämnen för dylika betraktelser, den ena öfverbjudande den andra ej mindre i granskningens än ock i framställningens skärpa.
Den 12 September f. m. 235 Nr Åkerman liar föreslagit alt i denna § borde inlagas föreskrifter beträffande det belopp, som skall kontant inbetalas; men jag hemställer, om icke ett sådant stadgande lämpligare bar sin plats i 13:de §:n, och om det icke är tillräckligt att i denna 10:de § endast i allmänna ordalag säga, att grundfonden skall insättas dels kontant och dels i hypothek, hvarigenom man undginge att behöfva återremittera §:n. Gr. Sparre: Jag fruktar att R. o. Ad. redan hunnit tröttna vid min stämma, men jag måste dock ännu en gång uppträda. Det förvånar mig att den siste värde talaren, som deltagit i Finans-komitéens arbeten, påstått att iian icke vet att dåliga hypothek blifvit af bankerna mottagna. Jag deremot har hört att just Finans-komitéen kommit till den öfvertygelse, att bankerna ingalunda förfarit strängt, och — relata relero — man berättar t. o. m. att aktier i teatrar och dylika inrättningar blifvit såsom säkerhet mottagna. Sådant skulle aldrig kunna inträffa, om det här föreliggande förslaget går igenom, oell dessutom skulle pröfningen blifva mera oväldig, hvilket vore en ytterligare fördel, då bankerna inrättas för det allmännas skull och icke på det somliga individer skola helas vara egare till många aktier, för hvilka de erlägga blott £:del af sitt tecknings* belopp. Hvad beträtTar den underlåtenhet, Utsk:t, efter Frih. Tersmedens åsigt, skulle hafva Ingått deri, alt icke några bestämmelser om obligationernas beskaffenhet blifvit föreslagna, ber jag alt få nämna att sådana bestämmelser hiefve öfverflödiga, 0111 Utsk:ls fiirslag går igenom, och alt det dessutom var omöjligt att lemna bestämda föreskrifter härvid, emedan, såsom den siste värde talaren sjelf sade, obligationer ökas ständigt och jemt, utan ansåg Utsk:t alt bäst vore att öfverlemna denna fråga åt K. M. Hr Åkerman:
Lx krotocolla 6Abrisi OämLvv, Wördsamt Memorial k ^S?enom Skatteköps. Förordningen af ben Lr Augusti 1783 erhöll Skatte-Allmogen rn liks fri Dispositionsrätt öfwer Skog och Mark, Fiske ock Djurfång, som Frälsemannen enligt Privilegier, Lgg och Författningar da ägde. Den, na « 518 Den 14 September. na rättighet blef m.d Säkerhets. Acten b-?- tad och uti 20 ärs k-d ägt runi uti Rck^ls Grundlagar. Under loopet as sist förstina Riksdag blef enliat b fogade Memorial, frana i Bonde. Skändet wäckt att genom Riksdags. Beflutet erhälla stadf.-ststfe härä; bwiik-t bl-s. ivit af Riksens Ständers Oeconomie-Uisk tt ge nom Expedition till Skänderne bim'Ut; hivar, efter detta mäl benvit aigjort samt alla fyra Riks-Ständen tillstyrkt bemälte Utffotts beinställan; men som samtelige Scändens Beflut icke biifwit tagne torr än emot flutet af Rcksdagen, har Expeditions Ulffottet icke widlagit nägon ätgärd med Expeditionen. Dä säledes denna efter min tanka för osi angelägna fräga bwarken b'-fwit upptagen i Riksens Ständers Beflut ej eller kommit till Kongl. Masits Nädiga Pröfning; sä anser jag den enda utwäg för osi wara tillgängelig, att hoS wära Hög Nespectwe Med.Ständer an. hälla, det de lika med osi wille remittera detta redan beflutna mäl till Riksens Ständers nuwarande Expeditions-Utstötts snara handläggning. Hwarefter wr hoppas och förwänta, att snart fä röna ett nott wedcrmäle af wär Nä. dige Konungs omwärdnad för sine undersätares fanna wäl samt billiga och rättwisa fordran. Örebro den 14 September igro. Ul'r?.g
Banko-Utskottet, angående bestämmande till hvilket Utskott åtskilliga till nämnde Utskott remitterade, men derifrån återlemnade motioner höra förvisas: B. 1. 515, 520, A. 520. —, med återlemnande af åtskilliga till Utskottet remitterade motioner: B. I. 185, 463, 474, A. 477, B. 487, A. 487. —, med återlemnande af Riksdags-Fullmägtigen Anders Perssons från Kristianstads län motion: B. I. Banko-Utskottets Ledamöter: se Lista. Banko-Utskottets Memorialer, Retänkanden och Utlåtanden: •— N:o 1, med öfverlemnande af Banko-Fullmägtiges Berättelse: B. I. 93, 101, A. 101. — N:o 2, med hemställan om arvoden till Notarie och Kanslister: B. I. 109, A. 109. — N:o 3, Berättelse, angående verkstäld undersökning och granskning af Banko-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning: B. I. — N:o 4, med återlemnande af åtskilliga till Utskottet remitterade motioner: B. I. Län motion: B. I. — N:o 6, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Låne-Kontoret i Göteborg upptagna diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserande öfver-räntor å dylika lån: B. 1, 414, 464, A. 464. — N:o 7, med hemställan om förhöjning i den åt Skolläraren vid Tumba bruk, C. Eriksson, anvisade lön: B. I. 414, 464, A. 464. — N:o 8, angående årligt understöd till Bokhållaren vid Tumba bruk, I. F. Asp: B. I. 414, 464, A. 464. — N:o 9, med underrättelse om Riks-Ståndens beslut i anledning af Memorialet N:o 4: B. I, 487, A. 487.