Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, på sätt antagas torde, ett i möjligaste måtto jemnadl förhållande bör äga rum emellan en lönestat och förhandvarande göromål i tjensten, så utfaller jemförelsen ej fördelaktigt i afseende § det embetsverk, som förvarar och åt forskaren samt allmänheten i hufvudstaden tillhandahåller Statens skatter i böcker och handskrifter. K. Ribliotheket i Stockholm äger nemi. icke f. n. större tjenstemannapersonai än år 1808, då boknumern var ungefär tredjedelen af hvad den nu är och då arbetskraften i så ojemförligt ringa grad togs i anspråk för den inhemska tryckpressens alster, till största delen bestående af s. k. småtryck, som, för att göras tillgängligt och användbart, påkallar en mängd förberedande åtgärder och tillfälliga anordningar, hvilka medföra mycken tidspillan och fordra många händers biträde. Sedan den nyss angifna tidpunkten, eller år 1808, då K. Bibiiotheket räknade nära 40,000 band och hade 1000 r:dr b:ko i årligt arfvode för inköp af böcker, har samma verk ej mindre genom de vid flera tillfällen skedda förhöjningar i dess, f. n. till 8000 r:dr s. m. upgående bok-anslagsbelopp, och det, utan vedergällning, K. Biblioteket tillfallande årstryck, än genom åtskilliga donationer och förordnanden, vunnit den betydande tillväxt, att boknumern snart torde kunna upföras till 120,000 band, till hvilket ansenligt antal man kommer, sedan K. Bihliothekets nuv:de boksamling, under loppet af detta år, utöfver beräkningen, tillökad med den från K. VetenskapsAkademien öfverlemnade Rosenadlerska samlingen af 2,500 band, under innev:de och nästlcde år, dels redan tillträdt, dels tillträder en ytterligare erhållen vinst i den ypperliga bokskatt af ej mindre än 10,000 band, hvilken blifvit K. Biblioteket af en enskild bokälskare donerad, och hvilken utgör den största gåfva, som K. Bib 1 iotheket någonsin fått emottaga.
R:dr 2 fl. 3 r:st och nu deremot förmoda i nytt utlåtande, att den för dessa 2:ne är uppgär till 651,000 R:dr ellcr 3o6,j5s R:dr mera Ln forn förr blifvit uppgifwet; fä synas dylika ealeuler haftva ch skon tycke med wifla kostnadsförslager, och böra ickeanwändas i en Statsreglering, der säkra tillgängar böra anwksas till debewiljadc Statsbehofwen, till fbrekomniande af Statsbrist. Emot de i nieranämnde Utlåtande upptagne summor kunde äfwen ätffilligt erinras, inen da detta Utlåtande icke kan förändra det af Rikets Ständer faststälda Betänkandet N:o ,54, sä wore sadant öfverflödigt. Den enda rättelse, som i detta Betänkande kan aga rum, är att den härförut betvifla nuflräkningcu pä 3.06,452 R:dr pä ,827 ärs öfwerstotsmedcl afförcs frän tillgängarnc. 2:0 Att Högloft. Utskotten beräknat Bankens till Statsverket ingäende bchällna räntcwiust för ärcn ,829 till och med ,834 till 200,000 R;dr om äret, eller 29,000 N:dr mera för hwarje är än den för sista äret ,828 utgjort, dä den uppgick till ,71,000 N;dr, bör äfwen undergä rättelse i uppställningen af Betänkandet. Om nian, sorn jag wisat Utskotten tillåtit sig, will upptaga tillgängarnc wida utöfver hwad de böra beräknas till, och utesluta as utgisterne, sä konuner mai, alltid till det resultat Utskotten framställ, att tillgängarnc öfverstiga behofven.
Jag har bemödat mig derom! Jag har funnit mig böra i mycket instämma i dessa åsigter. Och vid betraktandet af förhållandena; vid den uppmuntrande erfarenheten, att pluraliteten af mitt stånd, villigt ansluter sig till de hufvudsakligaste grunderna i det till Utskottet ingifna, men af Utskottets pluralitet förkastade så kallade Orebro-förslaget; och i den öfvertygelsen, att det nämnde förslaget ändock eger de största sympatierna hos de flesta folkklasser, hvilka med förhoppning vänta af oss ett nitiskt beredande af representations-förändring, har jag ansett mig, med vidhållande af det förslagets principer, böra såsom min reservation afgifva ett förslag till ny Regeringsform och Val-lag. De deri föreslagne förändringar i det allmänna Reformmötets förslag, som icke inskränka sig lill blotta obetydliga redaktions-förändringar, och hvilkas anledningar en hvar vid jemförelsen lätt sjelf inser, äro hufvudsakligen följande: l:o. Att lagtima riksdag endast borde utsättas till hvart tredje år. Ett rådrum torde ännu en tid behöfvos, dels för Hegeringen, att kunna utföra de reformer, för hvilkas be - Ko n s tihtlio nslits k o Hets Memorial, N:o 7. 3 slutande egentligen en ny representationsform är behöflig och] önskvärd; och detta utfö rande, om det skall kunna utveckla några följder och rätt bedömmas, bör hafva någon tid att verka, så alt de ögonblickliga offer och enskilta olägenheter, vanligen hvarje större förändring i samhällsförhållandena medför, ej må genast framkalla reaktion och återtagne beslut; dels på det att nationen må inse verkningarne af sjelfva det nya representationssättet; och slutligen riksdagsterminerna infalla någorlunda samtidigt med norrska representationens sammanträden. 2:o. Att, i följd af den tre-ånga mellantiden af riksdagarne, landstinget utväljes för sex år, eller för allenast Iva lagtima riksdagar och de urtima, som under tiden kunna ifrågakomma.
Räntekammaren förvarade säkerhetshandlingar, emot hvilka de i 12 § omförmälda kassors och fonders medel blifvit utlånade, befunnos samtlige dessa säkerhetshandlingar i fullkomligt god ordning; och få Revisorerne i sammanhang härmed anmäla att, sedan, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 22 Februari innevarande år, förordnat, att, af de till säkerhet för fullbordande utaf jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult i Kongl. Räntekammaren nedsatta medel uti räntebärande obligationer, det ännu innestående beloppet, motsvarande 75,000 R:dr R:mt, skulle till Direktionen för Kongl, svenska aktie-bolaget för nämnda jernväg återställas, under vissa vilkor, hvilkas behöriga fullgörande Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader ägde öfvervaka, hafva, efter det bemälda Direktion hos Kongl. Stats-kontoret anhållit, att återbekomma dessa obligationer, bestående af 10 stycken utaf Orebro läns särskilda hypotheksförenings obligationer, hvardera lydande å 5,000 R:dr B:ko, desamma, enligt Kongl. Stats-kontorets beslut den 27 påföljande Mars, blifvit från Kongl. Räntekammaren till bolagets Direktion utlemnade. Revisorerne anse dock bestyret med fonders utlånande icke lämpligen böra tillhöra Kongl. Stats-kontoret, som, enligt Revisorernes tanka, endast bör befatta sig med stats-verkets årliga inkomster och utgifter. Hvad särskildt vidkommer Skogsplanterings-kassan, så hafva Revisorerne inhemtat, att densamma å 7:de hufvudtiteln åtnjuter såsom ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m. ett särskildt förslagsanslag, hvilket Kongl. Stats-kontoret, såsom statsmedlens förvaltare, utauordnar till sig sjelf i egenskap af förvaltare ntaf nämnde kassa, hvarförutan å nyssnämnde hufvudtitel jemväl finnes uppfördt ett reservationsanslag till bestridande af utgifter för Kongl. Skdgs-styrelsen, skogs-skolor m. m. Då nu förvaltningen af de medel, som äro afsedda att användas för skogsvården, är delad emellan Kongl. Stats-kontoret, Kongl.
Mig synes rening och destillering af finkel vara något, som man borde snarare upmunlra än hindra genom skatt. För kontrollen emot oloflig bränvinsbränning vågar jag dock ej alldeles frigifva distilleringen. Jag förenar mig alltså med dem, som yrka återremiss, emedan jag tror, ali i detta kinkiga, på tekniska kunskaper beroende ämne, man icke kan väl redigera ett lagstadgande under debatlerne. Men fpr att i få ord visa mitt ändamål med en återremiss, får jag tillkännagifva min önskan att i st. f. slutmeningen: ”och mot den afgift, sorn derför erlagd blifvit,” stadgandet måtte erhålla följande lydelse: ”för distillering af bränvin erlägges icke serskild afgift, då det distillerade bränvinet blifvit tillverkadt i det bräuneri, der destilleringen sker. Verkställes sådan distillering i större bränneri, skall bränneri-kontrollör derå hafva tillsyn och lemna intyg om den derå (serskildt?) använda tid till K:s Befh:de. Kan ägare af mindre bränneri med intyg af bräuneri-kontrollör eller af två utaf sådan kontrollör utsedda trovärdiga män styrka, att han, ett eller flera dygn, distillerat af honom tillverkadt bränvin, vare han berättigad ali återbekomma så stor del af den utaf honom erlagda afgift, som mot den lid svarar.” Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Jag liar egentligen begärt ordet för att bestrida den här yrkade återremissen. Jag anser den icke behöflig. Den siste talaren har sagt, att 20 §:n vore otydlig i fråga om beskattningen för distillering af bränvin, som verkställas i större brännerier; jag tror det icke, ty i §:n säges: ”Distilleringen må verkställas, endast under den lid för hvilken anmälan lill bränvinstillverkning skett och mot en afgift som derför erlagd blifvit.” Det är gifvet alt när den, som vill bränna bränvin med större verk, dertill anmäler sig, en sådan person enl. §:ns föreskrift, skall upgifva det belopp han vill tillverka, likväl icke under 300 k:r per dygn, hvarefter lian betalar skatt.
S.om en dylik tanke skulle göra nog mycket inträng uti det begrepp v> fästa vid Gudomligheten, så kan jag, för min del icke antaga en sådan förutsättning såsom möjlig, och jag tror helt säkert, att Herr Grefve A. G. Mörner, åtminstone 1809 var öfvertygad örn nödvändigheten att begränsa Konungamagten så, att den sorn den ädle Grefven 5809 yttrade saltes utom möjligheten att skadaj och att detta problem uti vår Statsförfattnings ordalydelse, och anda är bragt till verklighet, derom är jag lika öfvertygad, som Herr Grefve Mörner var det 1809, hvadan det måtte ursäktas mig om jag icke vill antaga, att Konungen äger aliena styra Riket, efter den obegränsade ordbemärkelsej hvarunder dessa £ 12 Den 5 Maji c. m. Grundlagen befintlige ord blifvit af den ädle Grefven framställde. Man skali på mera p.ri ett ställe i Grundlagen finna huru lagstiftaren velat förebygga, att Konungen skulle allena eller som är det samma, efter godtycke kunna styra Riket; men Grundlagen har också lika visligen förekommit, att Konungens Rådgifvare och StatsSecreterare skulle kunna allena styra Riket, emedan, likasom Konungens bud och befallningar icke kunna blifva gällande utan behörig contrasignation, kan en contrasignerad befallning utan Konungens höga namnteckning icke heller blifva gällande. Vår Statsförfattnings ordalydelse och anda utmärker ganska tydligt och bestämdt huru Styrelseformen hos oss, är en, genom Rådgifvares och StatsSecreterares ansvarighet begränsad Konungamagt. Lagstiftaren yttrar 1S09: Huru StatsRådet är sammansatt af Embetsman som Konungen tillkallar och hvilkas råd han hör icke blott af pligt, utan afven af förtroende. Desse Embetsman liro dels sådana', som under Konungen når mets t lagga hand vid Regeringsår ender ne och följaktligen dela med honom hedern för det nyttiga, som sker, nesan och hatet för det skadliga.
Utsk:s härom afgifna yttrande godkändes. 9 130 Den 17 Juli. 9:0 Findrufvor. R. o. Ad. godkände den i fråga om denna artikel föreslagna voler:s-propos. N:o 301. 10:o Finsten. Sedan Hr Gr. o. Landtm, upplyst, att PresteSt. antagit Utsk:s, i afseende på denna artikel till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, fann R. o. Ad. för godt att, med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, antaga den af Utsk. för vinsten föreslagna tullbestämmelse, och ansågs voter:s-propos:n N;o 302 till följd häraf hafva förfallit. liro FAfnader. R. o. Ad. godkände Utsk:s yttranden, att frågan om upp häfvande af nu stadgade förbud mot införsel af vissa slag väfna der borde förfalla, samt att det i följd deraf vore nödvändigt, att för artikeln väfnader i allmänhet bibehålla de i nu gällande taxa upptagne rubriker. Äfvenledes godkändes de i fråga om heloch halfsidensamt bomulls-väfnader föreslagne voter:s-propos:r Niis 303 till och med 319, äfvensom Utsk:s yttrande om oförändradt bibehållande af den i nu gällande taxa befintliga föreskrift, att andra slag bomullsväfnad, än damast och dräll, skola tullbehandlas såsom lika beskaffade tyger af bomull allena. Reträffande sedermera ylleväfnader, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, alt Utsk:s, i fråga derom till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, endast så vidt den hade afseende på 322:dra voter:s-propos:n, ang:de fris, frisad, doffel och kalmuck, samt 324:de voter:s-propos:n, ang:de helylleväfnader, alla andra slag. Hr von Hartmansdorff:
För mindre farliga höll man naturligtvis både Enbom och den ”förnäme” Anonym, af hvars hand man 1783 (N:o 132) mottog en orimmad öfversättning af Pindari första Olympiska Ode; med en complimenterande not, som dock endast gäller Öfversättarens personlighet52. Men i alla fall kan ej nekas, att efter året 1782 slungas i Kellgrens blad ej vidare så oinskränkt bannstrålar öfver Tysklands vitterhet, som ditintills: ehuruväl en stark antipathi mot Orimmet och Tyskheten ännu länge fortfar att skönjas; och särdeles i striden mot Thorild, der (till en början) ånyo allt göres för att bringa den orimmade versen i vanrykte, under det tillika ”Passionerna” och ”Nye Granskaren” betecknas såsom utgångna från Tyska inflytelser. Hvadan ock en med Stockholms-Posten närbefryndad parodisk flygskrift, kallad ”den Nyaste Granskaren, Augusti 1784”, stämplar Thorild såsom ”en yngling med all sin ålders råhet, öfverlastad med Tyska glosor, Tyska tournurer och Tyska tankar”. I allmänhet kan mellertid sägas, att omkring midten af 1780-talet höjer sig Stockholms-Posten till en verklig förbättring af ton, innehåll och skrifsätt. Stigandet är, under de följande åren af Kellgrens ledning, påtagligt. Många omständigheter bidrogo dertill. De sammanfattas alla inom en enda: hufvudmannens egen sjelf-uppfostran till växande innerlighet och manlighet. Denna uppfostran befrämjades, af Thorilds hårda, men väckande, tillvitelser; af en utvidgad vitter läsning och småningom mångsidigare smak; af den från Konungen honom uppdragna befattningen med stora nationala skaldeverk; och dessutom af de flerfaldiga tids-företeelser, som, under åren närmast före Frankrikes stora revolution, mer och mer stämde djupare sinnen till allvarliga begrundningar. Ganska liberalt tillåter han, vid den angifna tidpunkten (1784, N:o 280), att en insändare förafskedar hans och hans tidnings samfäldta förra period med denna, visst icke lenfärdiga, skrapa: ”Jag har läst detta Dagblad från dess första början.
Det är icke min mening, att något angrepp ex officio nu skulle göras på den smutslitteratur, som redan är utkommen. Här gäller satsen: den som tiger han samtycker. Hafva myndigheterna hittills genom sin tystnad tillåtit giftet spridas, kunna de honnêtement icke ett, tu, tre gripa in. Det skulle taga sig ut som en löjlighet och skulle ännu mer blottställa dem. Men det är min mening, att nästa gång vår litteratur »riktas» med någon sådan uselhet vederbörande myndighet då genast, utan att sofva på saken, använder den magt, som den är skyldig att använda. Vi laglydiga samhällsmedlemmar fordra att slippa längre stå rättslösa gent emot detta otyg. Vi hafva gjort det länge nog. Vi fordra, att myndigheterna icke måtte öka sin skuld med den svagheten att låta sitt alltför långvariga tysta medgifvande utgöra ett prejudikat för framtiden.17 Lyssna icke vederbörande till denna begäran, kommer samma sömnaktiga oefterrättlighetstillstånd att fortfara, då tjenar det till ingenting, att riksdagen beviljar några nya anslag till skolan. Att anslå medel till en verksamhet, som icke kan bedrifvas med framgång, är helt och hållet bortkastade penningar. Och skolan kan icke fullgöra sin uppgift, om denna litteratur oförhindradt får växa oss öfver hufvudet, denna litteratur, som bespottar icke blott allt hvad religion, utan också allt hvad sedlighet, ärbarhet och anständighet heter, och som tillika predikar uppror mot föräldramyndighet, mot skolans myndighet och mot all faststäld ordning. Hur är det möjligt, att skolan skall kunna uppfostra ungdomen till, jag vill ej säga gudfruktiga menniskor, men till i vanlig, naturlig mening sedliga menniskor och till laglydiga fosterlandsvänner, när samhället genom sin tystnad, sin slappa eftergifvenhet och sin djupa underdånighet under en »opinion», som bestämmes af några ungdomliga »litteratörer», af hvilka åtskilliga nyss lemnat barnkammaren och skolan, sanktionerar denna religionsoch sedlighetsbespottelse och dessa upprorsproklamationer!
Af kritiken mottagna med ett visst vördnadsfullt intresse, som p&amp; ett vackert satt jafvar förf: ans misstanke, att " dagens barn " skola förakta en diktning, som stammar fran förfluten tid, skola de spridda bladen vinna ett sympatiskt mottagande hos alla, som med oss äro dfvertygade att hvad en from och adel kvinna i sina basta stunder tankt och k&amp;nt icke skall vara förgäfves uttaladt, utan verka som en moders blida ord 1 h g t efter sedan den kara stämman tystnat. Esselde. ' Vår tid O c h ungdomen af Ludvig Lindroth. P. A. Norstedt &amp; Söners förlag. I en tid d1 partisinnet mer an vanligt yttrar sig i hetsigheter s c h missförsttlende, d&amp; &amp; .ena ' sidan sjalfva begreppet frihet anses liktydigt med regellöshet, och &amp; andra sidan detta begrepp gör gemensam - sak med sj&amp;lfsv&amp;ldet och tuktlösheten, &amp; r det en stor gladje att lasa e n bok, hvars författare p1 samma gäng han skattar friheten högt, pil samrna g1ng han sltter som uppfostrans höga mA1 att bilda sjalfstiindiga gersonligheter, dock framvisar att den högsta frihet iii att erkänna och böja sig for Gud, att den högsta lycka 1igger.i det harmonisks och af karleken genomandade familjelifvet med dess auktoritet. Det a r ocksa framst till förkldrar han egnar sin bok, och vi tro at.t alla siidana skola hafva godt af den. Om inan fördomsfritt laser detta arbete, skall man icke kunna und@ ett allvarsamt erkannande att mycket försummas gent emot de unga, att ansvaret a r stort och att milngen förlorad son eller dotter kommer att utkräfvas af faders eller moders hand.
Ridderskapets och Adelns undseende; men när fråga är om att måla taflor, under förutsättning, att penseldragen äro sanna, så tillhör det hvar och en att granska, huru desamma dragas. Grefve Frölich har sagt, att Ridderskapet och Adeln protesteradt emot RiddarhusOrdningen. Jag bestrider detta yttrande. Ridderskapet och Adeln har, i anledning af den Kongliga Skrifvelse nan/rd/AX, att Kongl. Maj:t antingen täcktes antaga hela det insända förslaget, eller ock låta bero vid det gamla. Ingen protest deremot har blifvit gifven; enskilt protesterar jag emot ett sådant yttrande. Det är min rättskänsla, som säger mig, att Ridderskapet och Adeln icke har rätt att gå så långt. Yi hafva icke rätt att protestera; vi hafva endast rätt att i Constilutions-enlig väg göra anmärkningar emot det, vi finna stridande mot våra beslut. Detta vore icke rätta vägen alt gå för ett Stånd, som har äran till föresyn och Förfäders minne till ledning. Jag har här fått höra den framställning, att det skulle vara farligt och skamligt, att bekänna sig till democratiska principer. Jag för min del tillstår, att jag bekänner mig till democraliska principer; ty de stå väl tillsammans med den Svenska Konungamagten. Det är sammanbindningen af denna magt med Folkets 5q4 Den 28 November f. m. bästa, som bar utgjort Nationens styrka från Hedenhös; men det är Demagogen, som jag hatar, han må komma från den så kallade hopen, eller vara betittlad. Herr Tham: Jag skulle icke längre uppehålla Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, om jag icke funnit min känsla såsom Riddersman sårad af det uttryck, att Ridderskapet och Adeln bortskänkt sina lagliga rättigheter, och låtit inkräkta på Rikets Ständers lagstiftningsmagt. Jag kan icke instämma häruti. Dä Ridderskapet och Adeln hade denna fråga under öfverläggning, så stod det ju Ståndet öppet, att, med förkastande af Nya RiddarhusOrdningen, bibehålla den gamla. Ståndet gjorde det förra.
Båda Friherre Plåtens ofvannämnde Memorial blefvo af Ridderskapet och Adelil till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltet remitterade, Föredrogs å nyo Herr af Slenhofs , Christian, den 5 dennes Eftermiddagen, på bordet lagda Memorial, angående erindran lill ConstitutionsUtskottet, alt inkomma till Riksens Ständer med Betänkande, rörande en ny Representation, jemte samma dag afgifna Yttranden i berörde ämne af Grefvarne von Schwerin, Fredric Bogislaus, och Löfwenhjelm, Gustaf; Friherrarne af Wetterstedt, Gustaf; Wrangel, Henning; Boye, Ludvig och Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig, samt Herr Påhlman, Otto Fredric, Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att Herr af Stenhols Memorial, jemte de deraf föranledda Yttranden, måtte lill ConstitutionsUtskotlet remitteras; men då Friherre Cederström, Jacob, anmälte sig att få tala i Ämnet anhöll Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, att med all Discussion i förevarande Fråga måtte uppskjutas intill dess Protocollet för den 5 dennes eftermiddagen blifva inför Ridderskapet och Adeln justeradt; hvilket, uppå gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls, 684 -öe« 10 Januarii. Till remitterande föredrogs Herr Munck af Rosenschölds, Eberhard, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagda Memorial, innefattande yrkande, att Riksens Ständer måtte, genom vederbörande Utskott, på behörig ort anhålla att blifva underrättade om hvad som blifvit tillgjordt i afseende på de vid 1815 års Riksdag anmälde ÖnskningsMål. Herr Munck af Rosenschöld:
Hvilka färgsamnansättningar som bäst passa och taga sig ut, får ens egen goda smak säga en. Men o m man nu till exempel målar ett fantasivapen med ett lejon i midten, så är det vackert att måla lejonet i guldgult o c h halfva vapenfältet i högrödt, halfva i svart. Vid målning af landskapseller andra vapen bör man naturligtvis taga de färger, som tillhöra dem. Hvar gång man byter o m färg, skall man, som nyss nämndes, rengöra penseln i terpentin. Sedan målningen är afslutad och fått fullkomligt torka, påsys i alla konturer, med omärkliga stygn, vackert o c h tjockt brilliantgarn. jvfven när en färg alldeles omslutes af andra färger, skall dess konturer sys med brilliantgarnet, så att alla färger och figurerna afskiljas från bottnen eller hvarandra, Det är detta förfaringssätt, som så märkbart höjer den illusoriska och effektfulla verkan af applikation. Vid alla de olika användningar, som detta arbete kan få, måste det naturligtvis monteras på olika sätt, o c h härpå kan ej någon vidare beskrifning behöfvas. Dock om man t. ex. bar förfärdigat en antimakass eller en beklädnad för en Iecturebordsskifva, så lämpar det sig synnerligen väl att därpå göra en infattning af ett eller annat slag med någon vacker plysch i en med det hela öfverensstämmande färg. Några förkunskaper i målning fordras ej för detta arbete, och därför kan det också med lätthet utföras af hvem som helst. Men för att det skall bli så vackert som möjligt och komma till sin fulla rätt, måste det dock, likasom alla dylika arbeten, utföras med litet skönhetssinne och god smak. Maria Eleonora. (Forts.) C. Konst natur. (Forts.) f Den mäktige herskare, för hvilken furstars hufvuden måste böja sig lika djupt som de svages och ringes, har kallat ännu en af vår världsdels monarker hädan, då konung Karl af Wurtemberg den 6 oktober afgick med döden.