Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot höjer den rätta demokratiska andan sin röst för individens frihet att verka efter sin förmåga och sin öfver tygelse, i det den alstrar en kraftig och sund tro derpå, att ett godt resultat kan uppstå blott der hvarest alla krafter få lof att verka utan hinder, för så vidt de éj ingripa i andras frihet. Allt efter som det ena eller det andra af dessa element har öfvervigten, måste också vidt skilda resultat uppkomma. Och sålunda se vi å ena sidan en del af grundtvigianerna icke öfverbjudas af de mest högkyrkliga i fanatisk och obskurantistisk afsky för hela vår unga fritänkarerörelse, under det å andra sidan många af grundtvigianismens mest framstående män sluta sig tillsammans med olika tänkande till vänskapligt samarbete i gemensamma frihetssträfvanden och vid många tillfällen yttra sin glädje öfver att kunna arbeta tillsammans med dessa män afen alldeles motsatt lifsåskådning, såsom har skett genom alliansen mellan den politiska och den literära yenstern. Detta visade sig i synnerhet vid den fest, som venstern i februari månad gjorde för Hostrup, då han å nyo, i ett nytt spår, hade upptagit sin dramatiska författarverksamhet, och som väckte en viss uppmärksamhet hos högern, eftersom man deri såg en slut* lig stadfästelse på den mycket om tal ta alliansen. Hostrup uttalade sig här vackert och öppet så väl om sin meningsskiljaktighet från den literära venstern som om sin glädje att kunna vänskapligt enas med densamma i gemensamma humana sympatier, och lade härtill den önskan, att striden mellan partierna härstädes måtte föras mindre bittert och med personligt undse-ende, liksom han också sedermera på en särskild afgörande punkt visade sitt frisinne genom att instämma i Bergs yttrande, att han (Hostrup) säkert med glädje skulle se dr Georg Brändes på hans svärfars (Hauchs) lärostol. Att han för sitt deltagande i och sitt uppträdande under denna fest måste utstå angrepp och hån från nästan alla högérbladen, och att ändtligen hans gamle vän, vår sjelfskapade Zionsväktare, hr Ploug, högtidligen slet sönder länken mellan de nationalliberala och honom — det kunde blott tjena till att ytterligare visa hvilken oerhörd skil-nad det var mellan honom och dem, mellan den väl ackrediterade grundtvigianismen och det äkta högkyrkliga partiet.
Denna bank skulle således ej hafva något samband med de nuvar.; den skulle genom sina stränga lagar hvarje ögonblick vara exponerad för olägenheter och intriger; ty här är mycket föreskrifvet, som härtill gifver anledning. Om nu en sådan intrig inträtFar, så kan en sådan bank, till följe deraf, komma på obestånd, den må för öfrigt vara huru solid som helst. Jag säger ej för mycket, då jag påstår, att en sådan olycka drager äfven de andra bankerna i förderfvet, och olyckan träffar äfven Riksbanken, hvilket åter verkar på hela samhället. Det måtte således ej vara meningen att nu stifta en lag, som genast träder i verksamhet och som kan förstöra äfven sjelfva Slalsbanken. Här hafva blifvit yttrade betänkligheter rörrdé beskaffenheten af Östgöt ha-hank ; men så vill jag ej heller så mycket lofsjunga våra öfriga bankers fördelar framför Östgötha banks. Det är måhända nu ej på sitt ställe att derom ingå i någon förklaring; jag vill blott fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på, att icke de andia bankerna äro inrättade enligt allmänna lagens stadgande, ty allmänna lagen säger, att en för alla och alia för en skola ansvara för förlusten i det ögonblick, som concurs är gjord. Men dessa andra banker hafva uppkommit på det sätt, alt de ansvara en för alla och alla för en, rinck ej förr än alla tillgångar äro begag nade, och i Sverige hafva vi exempel på, ali sådana processer och utredningar funnits, som räckt ett fjerdedels sekel. Deremot i en bank, som har så stränga reglor, som Östgötha-bank, och der det åligger delägarne, att, när directionen fordrar, inbetala capitalet, ligger sjelfva säkerheten starkast. Dessutom har detta bolag öfverenskommit, enligt bolagsstämmobeslut, att ersätta hvad som felar, vid skeende utredning — och derigenom tror jag att man bäst kommer lill samma mål, som åsyftas, genom en solidarisk ansvarighet. Detta mitt sista anförande torde likväl ej höra bit, ty vi hafva det i en §, som framdeles förekommer till öfverläggning.
Cederström framställt emot den af mig yttrade åsigt, utbeder jag mig endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den väsendtliga skilnad, som är emellan att controllera huruvida en Exped.Utsk-.s skrifvelse är uppställd i öfverensstämmelse med det beslut, som är fattadt, och att ingå i en tolkning af 69 §:n Reg.Ftn. Det är af denna anledning, som jag ansett att formen i denna fråga borde till det yttersta iakttagas. Ett annat gilltigt skäl, som legat till grund för mitt förslag, är, alt jag önskar det vi mätte komma till ett slut i saken; men jag vet icke huru den skall slutas, om R. o. Ad. derutinnan fattar ett skiljaktigt beslut mot de öfriga Stånden, eller om två Stånd stanna emot två. Om vi deremot afvakta Exped.Ulsk:s förslag till skrifvelse, så är frågan öppen, och under tiden kan måhända, på grund af de beslut, som de öfriga Stånden fatta, en sådan utveckling af frågan äga rum, att man må kunna komma till något slut. Frih. Rehbinder har yttrat, att det icke funnes någon utväg att förmå Exped.Ulsk. att yttra hvarken det ena eller det andra, i anledn. af det prot.utdr., som från förstärkta StatsUtsk. ankommer. I sådant fall finnes verkligen en utväg; ty R. St. kunna när som helst ålägga Exped.Utsk. att inom viss tid inkomma med sitt utlåtande. Detta är någonting, som både grundlagen tillåter och som vid flera tillfällen jemväl blifvit vidtaget. Jag upprepar således mitt förra yrkande, att R. o. Ad. icke måtte vidtaga något beslut, som kunde innebära en tolkning af grundlagen, och att för närvar. ingen annan åtgärd bör vidtagas, än att lägga förstärkta StatsUlsk:s mern. till handlingarna. a5 H. iG 122 Den u Maj. Hr von Hartmansdorff: Åtski 1 lige talare hafva yrkat, alt man icke borde tillåta sig någon förklaring af grundlagen annorlunda än i den ordning, som uti 83 §:n Reg.- F:n finnes stadgadt.
Banco blifvit å omförmälde serskilda räkning i Vexel-Banken insatt, med hvilken behållning så väl alla utevarande Riksgäldssedlar, som de skiljemynts-polletter, hvilka antingen invexlades eller på annat sätt ingingo till Riksgälds-Contoret, skulle inlösas; att, lill följd af hvad Rikets Ständer vid sistförflulne Riksdag förordnat, ifrågavarande till Riksgälds-Contoret inflytande polletter skola till Banken aflemnas, hvarföre också ej allenast värdet af kopparn uti desse polletter sedermera blifvit såsom en Bankens tillhörighet uti räkenskaperne uppfördt, utan ock detta Verks ibland dess osäkra fordringar inom linien balancerade fordran af Riksgälds-Contoret för ofvanberörde till Riksgäldssedlarnes inlösen afsatta fond, med motsvarande belopp 56,684 R:dr i5 sk. 10 r. minskad, så att densamma derstädes finnes upptagen till 3,968,411 R:dr a3 sk. 1 r. Och emedan för inlösen af Riksgäldssedlarne och skiljemvntspolletterna, hvilka sistnämndes myntvärde uppgår till 1 i4>956 R:dr a sk. 3 r. Riksgälds, eller 76,637 R:dr 17 sk. Banco, någon annan tillgång icke finnes än omförmälde fond, hvilken, i fall den, på sätt Motionairen föreslagit, komme att med sistberörde summa minskas, möjligen, om ock mindre sannolikt, kunde blifva för det dermed afsedde ändamål otiliBihang lill R■ St. Usta AJd. 2-dra Band. 3 27-de Häftet. i8 B ane o-Utskottets Betänkande N'.o g8. rneklig; så och enäi’ de polletter, sorn till Riksgälds-Contoret ingå, skola till Banken aflemnas, samt för öfrigt något giltigt skäl, till ändring af hvad Rikets Höglofl. Ständer vid föregående
3:o att statsfastighetssedlarne böra till utseende och valör vara fullkomligt lika med silfversedlarne blott med skilnad i afseende på innehållet, 270 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 132. hvaruti bör ingå att de inlösas med silfversedlar å det ställe, sorn sedeln tillkännagifver. 4:o att uti de flera, eller till en början, kanske endast färre städer, der desamma må finnas behöfliga, skola inrättas statslåne-kontor, grundade på fond af en million eller mera eller mindre, allt efter ortens behof, från hvilka kontor lån erhållas i statsfastighetssedlar. 5:o att dessa lånekontor förses med erforderligt belopp silfversedlar, för inlösen af statsfastighetssedlar, som möjligen ifrågakommer, men sannolikt icke i någon betydligare mån ifrågasättes, och att lånekontoren, i detta afseende, sättas i förbindelse med ränterierna. 6:o att, jemte det belopp statsfastighetssedlar, som för lånekontoren är nödigt, särskildt utgifves och ställes till Riksgälds-kontorets disposition, för jernvägsarbete! m fl. föremål intill nästa riksdag, en summa af t. ex. 30 millioner Riksdaler statsfastighetssedlar, hvilka, i afseende på deras inlösen emot silfversedlar, i den mån sådant möjligen ifrågasättes, lämpligen fördelas på statslånekontoren, som besörjer inlösningen. Detta är hufvudsaken af hvad som kan vara erforderligt. Detaljbestämmelserna böra naturligtvis lämpas efter särskilda omständigheter. Skulle af skäl, dem jag nu ej förmår förutse, detta förslag finnas icke vara antagligt i sin helhet, utan enskilda bankerna anses böra få förblifva vid rättighet att utgifva tryckta eller graverade skuldsedlar, så synes dock intet hinder deraf uppstå för Staten att, bredvid de enskilda bankerna eller lika med dem, äfven utgifva sedlar, grundade, likasom de enskilda bankernas sedlar, på värde i fast gods; och i denna händelse försvinner blott 1:sta punkten af förslaget.
Jag hade nemligen förväntat, om icke af honom, som varit föregångare i Chefskapet för Landtförsvars-departementet, så åtminstone af honom, som nu innehar nämnda befattning, derjemte är Arméens högste befälhafvare, närmast Konungen, således dess naturlige målsman och pligtenlige förfäktare af dess angelägenheter och rätts-anspråk; af honom, hvars egenskaper jag från min första ungdom värderat; af honom, hos hvilken jag under utöfningen af ett gemensamt, besvärligt och mödosamt uppdrag och deraf föranledt intimare förhållande, haft tillfredsställelsen erfara en fullständig öfverensstämmelse i åsigter om försvarsväsendets angelägenheter, dess brister och sättet att dem afhjelpa; af honom, som under tiden hvilken föregått emottagandet af krigsportföljen fått erfara huru mager Kronans kaka är, att den tvingar den, som dertill är reducerad, att genom biförtjenster bereda tillgång för lefnadsbehofvens uppfyllande, att den således icke kan lemna några bitar qvar för ålderdomens behofver, inskränkta till en otillräcklig pensious tillgångar; af honom hade jag slutligen förväntat en åtgärd af den natur, äfven om han, Departements-chefen, för sig skulle gjort den till en portfölj-fråga, att den, på hvad af honom berodde, hade beredt en rättvis pensionsförhöjning åt de ifrågavarande afskedade, hvilka till större delen genom naturens ordning äro förvandlade till invalider. — En dylik åtgärd har likväl uteblifvit, men samtidigt härmed har man förnummit en pensions begäran åt aflidna Enkedrottning Desiderias enskilda tjenare, utan att dervid ihågkomma, att samma Enkedrottning för sin ensamma person åtnjöt ett årligt appanage af 120,000 R:dr*) (yö:del af Statens alla ordinarie inkomster) eller 10,000 R:dr i månaden, således per dag *) Hvarken Enkedrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta eller Hennes Höghet Prinsessan Solia Albertina (se de i den Kongl. Propositionen upptagna Statsråds-protokoll för Finansärenden den 14 sistl. Oktober) eller någon Enkedrottning eller Prinsessa al den på egodelar fattiga Wasa-farniljen, lär hafva haft ett dylikt statsanslag sig tilldeladt.
Öfwer hwillen tilläggning såsom blott tjenande till en fullständigare uplrsning »m roo4 Den 2i Zebruari!. vm de Horns Kongsgård tillydande Lägenheter, Slals.UtMket icke funnit nägot utlåtande wara af nöden. Stockholm den n Februarii igio. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Ständ. Ledamöters magnar Ledamöters wagne» Llaes kleming. I'!,. Weidman. Pä Wällofl. Borgare-Ständ. Pä Hederw. Bonde-Ständ. Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar ^brskiam LnZel. ^ncker5 lellsson. 1^. kroclelius» Till Protokollet Dä jag icke kan afwika ifrän min i Högloft. Ulstouet tillförene och sedan i Praste-Sländet yttrade mening, alt alla Innehafware af Kongsgärds-Arrenden pä bestämd tid, böra njuta sina Comraclcr till godo; bör jag derjemte förklara, att detta yttrande icke lrikanner vepson, njuta förmånligare Arrenden, ifra» den serskildta afgift till Kronan, hwilken de, enligt Riksens Ständers Beflut, under sednaste ären derföre erlagt; kunnande, efter min tanka, denna afgift med den allmänna Bewillningen af behållen Egendom, äfwen sa liker förblandas som till Exempel procent - afgiften för undfängna Testamenten, etter andra Extraordinarie förmäner. Hwarföre mig synes bäst wara, att alla Arrendatorer af KongSgärdar, som hittills denne afgift erlagt, böra höras, huru wida de densamma hädanefter wilja betala eller häldre någon annan ersättning derföre till Kro« Den 2i Februari!. rooz Kronan utgöra.
Rättighet att idka handelsrörelse i stad eller på landet tillkommer hvarje Svensk undersåte, man eller qvinna, samt utländsk man eller qvinna, som erhållit tillstånd att i riket vistas, med vilkor: a) att hafva begått Herrans heliga Nattvard, råda öfver sig sjelf och sin egendom, ega god frejd, kunna skrifva läsligt och räkna qvatuor species i enkla tal och bråk samt föra bok och räkning på det för handeln i allmänhet öfliga sätt. Från sålunda stadgad handelsrättighet vare dock undantagne embetsoch tjenstemän, som hafva allmän uppbörd om händer, Tullverkets tjenstemän och betjente samt allmänna åklagare, så länge de i sådan egenskap fortfara. 2 §. En hvar, som vunnit rättighet, jemlikt 1 §, att handel idka, eger att, der han vunnit sådan rättighet och är mantalsskrifven, drifva handel med alla slags inhemska och lofligen införda utländska varor i hvad myckenhet som helst, utan andra undantag eller inskränkningar, än som för allmänhetens betryggande i afseende å behandlingen af krut, gifter eller andra vådliga ämnen samt angående försäljning af apotheksvaror och bränvin särskildt stadgas. Vill någon, som är berättigad å ett ställe idka handel, derjemte å annat ställe i öppen bod, marknadsstånd, varumagasin eller kontorslägenhet drifva handels-rörelse, gore derom anmälan hos Magistrat eller kronofogde i orten och tage bevis om slik anmälan innan handel der börjas. 4 §. Gift qvinna må icke idka handel, utan att mannen dertill lemnat samtycke samt åtagit sig att för hennes förbindelser ansvara. 6 §. 1 mom. Marknader skola årligen hållas å ort och tid, som dertill i särskild stadgad ordning föreskrifves. 2 mom. A dag, då marknad börjas, varde marknadsfrid tidigt på morgouen offentligen lyst; stånde dock en hvar fritt att sälja och köpa ifrån det da - Sammans. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Vlskoileis Belänltanile N:o 17. 7 gen ingått, ändå att lysning ej skett. Vid marknadens slut skall friden aflysas. 3 mom.
Jingssättet icke någon uppmärksamhet hos Ridderskapet och Adelö fästas; nödgas jag lik* val vid LagUtskottets Betänkande i anledning af min Motion om förändringar i Rättegångsordningen, i flere föreslagne fäll, göra någre anmärkningar, till upplysande deraf, att Utskottet så stympadt upptagit Motionens ämnen och motiver, att deraf icke kan hämtas fullständig upplysning om dess beskaffenhet och åsyftande, och med anledning hvaraf äfven sorn af andre Betgnkanden jag skulle önska att Utskottet meddelade en hänvisning, upplysande tiden af Motionär att de såsom tryckte kunde till läsning vara att tillgå, då vidlyftigheten lagger hinder i vägen för deras omständeligare upptagande af Utskottet. Då jag framställt föremålet för min Motion vara, beredande af enhetsprinciper vid alle högre och lägre Embetsverk i förening med trygghet för rättfokände till bevarande af fatalier, och rådrum att hinna få kännedom af en dom eller utjlag innan de voro förpligtade att deri föka ändring-, att del fåendet af dom eller utjlag, i flället för anflag [kulle genom ett allmänt ftadgandt blifva tiden, ifrån hvilken Fatalier borde beräknas, samt fåledes då delfåendet be dämmer fatalietiden hos Landshöfdingen och KammarCollegierne, det ock borde få bepämmat fatalietiden i XJrider Rätierne och Ho/Rätten-, hade jag skäligen förmodat, att Utskottet skulle derom göra en framställning och deröfver meddela ett motivetadt yttrande hvarföre icke samma fatalieberäkning vöre lämpelif i Rätta* J82 Den i5 Maji e. tn, frågor i lika Instancer i administratif väg, som i den Judicielle eller vid Domstolarne. Jag får äfven emot Utskottets Betänkande anmärka, att dels äro mine Motioner, i visse af-» seenden obesvarade, dels en annan tydning deraf gifven, än mig synes vara med ordalydelsen förenlig.
Snör smy r tjern och Långtjern i Löfångers socken af samma län, 400 R:dr, återstoden 200: — för utdikning af sjön Se/träsket i Löfångers socken af samma län, 310 R:dr, återstoden 155: — „ för utdikning af Sönkmoran vid Säfvars by i Säfvars socken af samma län, 900 R:dr, återstoden 300: — „ för utdikning af 3:ne inom Siknäs bys område, i NederKalix socken af Norrbottens län, belägna träsk, benämnda Lillträsket, By träsket och yttre Bredträsket, 566: 32., återstoden 283: 16. „ för utdikning af kärrängen tjern vid Svartbyn i ÖfverLuleå socken af sistnämnde län, 600 R:dr, hvaraf förut utbetalts 400 R:dr, 100: Utaf anslaget för vägomläggning vid Lång sandsbaclten, å allmänna landsvägen i Näs socken af Bro härad och Upsala Vän, 5,600 II:dr, återstoden 1,-100: — „ för omläggning af vägen vid Flottsundsbackame, i Bondkyrka socken af samma län, 2,100 R:dr, återstoden 700: — ,. för omläggning och förbättring af allmänna landsvägen genom Håbo härad af samma län, 3,469: 32, återstoden
Ridr, och i de öfrige länen af 400 Ridr 24 Stals-Utskottets Ullfilande M 122. hvardera, äfvensom en på Stockholms läns stat med lön af 120 R:dr uppförd extra Vaktmästare erhålla lönen förhöjd till 200 R:dr. Samtliga dessa, nu föreslagna, afiönings-belopp synas Utskottet icke vara för högt beräknade eller större än som, med hänsigt till beställningarnes olika vigt och beskaffenhet, oundgängligen erfordras; och då genom beviljande af de ifrågaställda tillökningarne aflönings-staten behöfver förhöjas med följande belopp, nemligen: för Lands-kamererare .• 19,454-: — » Landt-räntmästare 8,601: — (icke8,001, som den nådiga propositionen genom ett tryckfel upptager.) » Läns-notarier . 1,200 och för Läns-styrelsernas Vaktmästare-personal . 5,520 tillstyrker Utskottet, att dessa tillöknings-belopp må af Rikets Ständer anvisas. c) För Kronofogdarne antogs vid förra regleringen såsom aflönings-minimum, extra inkomster inberäknade, ett belopp af 1,800 R:dr. Kongl. Maj:t har nu föreslagit förhöjning häraf till 2,500 R:dr och dessutom åt de 29 Kronofogdar i särskilda delar af riket, hvilka ej äro med boställen försedde, vederlag derför med 150 R.dr för hvardera; och skulle härtill erfordras, såsom aflöningsfyllnad 60,882 R:dr, och till vederlag för bristande boställen 4,350 R:dr. Derjemte är af Kongl. Maj:t föreslaget, att den för närvarande till 750 R:dr bestämda lönen för Expeditionskronofogden i Färentuna härad af Stockholms län måtte ökas till 1,000 R:dr. Hela tillökningsbeloppet för Kronofogdarne komme således att utgöra 65,482 R:dr.
att hans hustru, en i hög grad begåfvad och varmhjärtad kvinna, gifvit första impulsen till D a r d e n s hela verksamhet liksom afven idéen till denna sista storartade plan, hvarom boken handlar, har utgiitt från henne. Kort före sin död hade hon den gliidjen att se huru dessa idéer började realiseras, och hon fick ' g&amp; bort ifrån detta rdmkest England, i en tid d ljus och varme under en sällsynt skön in.diansommar, lycklig i öfvertygelsen att bättre dagar stundade för de arma och förtryckta, samt att dessa bättre dagzar vore friikten af det arbete hvarht hon offrat sitt lif. Kändt ar, huru en m h g d af Englands framstiiende man af vidt skiljda religiösa och politiska åsikter, blifvit till den grad gripna af entusiasm för den Boothska räddningsplanen, att de kritiklöst gillat den, och tyckas anse det tusenkriga riket vara i annalkande genom densamma. Det iir stort och det ar värmande att se en saden hiinryckning,. men .en reaktion brukar ej länge l i t a vänta på sig, och här ffires nu de sundare och nyktrare asikternas talan af gamle, erfarne man, som under en hel mansalder sysslat med filaiitropiska frågor oeh vunnit en erfarenhet, som gör sig gällande, d i entusiasmens första rus bortdunsfat. Jag syftar härvid i synnerhet på de man, som för omkring 30 &amp; r sedan i London grundade den första, Förening för %Tiilgörenhetens ordnande, hvillsen förening f&amp;tt tjäna, till monster i nästan d a Europas hufvudstiider. Det kan ju icke nekas att mycken despotism röjes i Booth ' s system ' och att. ' aUiriiinheten har föga garanti fiir användandet af de stora summor, som erfordras. Isynnerhet omogna anses hans förslag angiende de arbetslöse eller lösdrifvarne, hvarvid. h icke tagit med i beräkningen dessas motvilja för allt arbete. Ned träffande satir anmiirkes ocksa, att B om engelska nationen verkligen kommer att lämna Booth hela den erforderliga summan, e n.
Här har redan blifvit påpekadt, hurusom, vid ett föreg:de tillfälle, Landshöfd:n i Malmö omnämnt, att, då en teknisk skola för icke länge sedan inrättades i nämnde stad, det var förenadt med största svårighet att erhålla skicklige lärare till densamma, och att man, till följe deraf, måste nöja sig med personer, som åtminstone icke visat prof på tillräcklig kompetens. Det kan visserligen vara möjligt, att, sedan läroanstalterna kommit i gång, flera personer slägit sig på dessa yrken, samt att det således nu är lättare att anskaffa lärare, än då Malmö skola inrättades. Men då man tager i betraktande, att vid denna Riksdag anslag blifvit beviljade till 2:ne tekniska skolor, en i Norrköping och en i Örebro, samt att K. M. dessutom lemnat medel åt Eskilstuna, så är det föga troligt, att på den korta tid, som förflutit från Malmö skolas inrättande tills nu, förhållanderna i så väsendtlig'grad förändrat sig, att tillgång på lärare skulle på en gång förefinnas för icke mindre än 4 skolor, om nemi. en dylik anstalt äfven kom till stånd i Borås. Mig synes det vara bättre, att göra litet, men väl, än mycket och illa, och då vi nu redan hafva inrättat flera tekniska skolor, än hvartill vi hafva lärare, förefaller det mig klart, att vi skulle icke förbättra, utan försämra den goda saken, genom att ytterligare sprida de lärare-krafter, ^hvilka måhända äro otillräcklige på de redan fastställda punkterne. Icke heller torde, då vi redan hafva den Chalmerska skolan i Götheborg, samt nu erhålla en uti Örebro, behofvet att få en uti Borås vara så ytterst trängande för Westergöthland, att man icke kan vänta tills de nu tillämnade skolorna kommit i gång, samt hunnit bilda skicklige lärare. T En sak, som man icke bör förbise, är, att R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i frågan, samt att detsamma dock måste erkännas någon vigt. Det är visserligen sannt, alt en inbjudning här förekommer, och att man derföre skulle kunna förneka sitt förra beslut.