Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan nu mera alla Hemman och Lägenheter i Skane, lika med andra Provinser i Eiket, blifvit roterade, och hvar och en förbundit sig deltaga, och deltager i den allmänna Eeväringsskyldigheten, bprde väl berörde afgift för alla upphöra; men till följe af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii beslut den 17 December 1813; hafva ej mindre Rusthållares Söner - ben 24 April. her s oell. alla drängar å Rusthållshemman, an ock inhyseshjon, sarin Torpare, på de flesta ställen blifvit skyldige förklarade, att en så beskaffad afgift, äfVen hädanefter utgifva. Huruvida detta Undantag fiån befrielsen att erlägga inskrifningspenningar äger någon grund i författningarna, eiler kan vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, är en fråga, den vi, anmodade af hemmavarande medbroder, få till Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning öfverlemna. För vår del, hyse vi den Öfvertygelse, att förenämnde personer, lika med alla andra, böra från denria afgift befrias, och Stödje denria öfvertygelse på följande grunder, nemligen att något oroteradt hemman i Skåne nu mera ej finnesS att derföre Vilkoret för utskrifningspénningarne upphört: att alla manspersoner inom den föreskrifna Beväringsnldern äro i Rultorna antecknade såsom Béväringskarlar, och således, i händelse af krig, blifva personligen inskrifne till krigstjenst! och ändteligen, att Ritsthållshetnmänen, i vårt omdöme, så mycket mindre böra undantagas från den allmänna befrielsen, som genom Kongl. Brefvet af den 9 April 1805 förordna» des, att Kongl. Majus
Arik. till Éxp. Utsi. den i5 October, kl. i'i f. tö. Utlåtande öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen till Allmän Civiloch Criminal-Lag , eller vissa delar deraf , och dels andra dermed gemenskap egande , af Kongl. Maj.ts till Rikets Ständer-, angående nämnde förslag, den s>.f Mars i8/[o, aflåtne Nådiga Skrifvelse föranledda motioner. H os Höglofl. Riciderskapet och Adeln har i motion, som till Lag-Utskottet blifvit öfverlemnad, Herr Sandelhjelm, Paul, anfört, att, under tiden, sedan 1734 ‘"'s Ijag antogs, isynnerhet Byggninga-Balken undergått så väsendtliga förändringar, alt mycken osäkerhet egde rum om hvad som verkligen qvarstod, deraf likväl äfven en del torde vara af beskaffenhet att ej mera kunna tillämpas; hvaremot förslaget till Byggninga-Balk i den utarbetade nya Allmänna Civil-Lagen syntes på ett tillfredsställande sätt lösa dessa svårigheter genom afskiljande af det, som rörde ekonomiska lagstiftningen> och skedd sammanföring af allt, sorn ingrep i enskildta rättsförhållanden emellan grannar och andra samt, efter sådan grundsats, till Byggninga-Balk rättligen hörde; af hvilken anledning motionären hemställt, att Rikets Ständer, oberoende deraf, om nya Lagverket i sin helhet kunde vid innevarande Riksdag komma i fråga till granskning och antagande, eller icke , måtte taga förslaget till ny Byggninga-Balk under öfvervägande, för alt, med tilläfventyrs nödiga rättelser, till Kongl. Maj :ts Nådiga sanct ion öfverlernnas.
Min motion innehåller således ett förslag till ändringar uti nu gällande Brann vins-författning, hvilken skall §-vis genomgås, förutsättande, att allt, hvad ej till ändring uti §. föreslås, skulle såsom gällande qvarstå. Brännvinsbränningen har ostridigt ett betydligt inflytande på jordbruket; och då gifvet är, att det behöfver underlättas, såvida det, utan förökad skuldsättning för jordägaren, skall kunna bära skattebördorna, tror jag, att uti de förslag, jag nu går att afgifva, är träffad en passande medelväg. §. 1. Stadgas en bestämd brännvinsbränning af 6 månader, från d. 1 Nov. till d. 1 Maj, hvilket är en medelmåtta, som i det närmaste motsvarar allas interessen. Om en kortare tid antages, blifver visserligen ett ganska högt brännvinspris deraf en följd; men oredor uppkomma uti landtmannens hushållning, och spannmålen faller till allt för Den i Mara f. m. 23 lågt pris. Brännvinsbränningens inställande, då Regeringen så beslutar, bör localiseras efter påkallande oundvikliga behof; ty icke är det rimligt, att provinser, som hafva öfverflöd på potates, hvilken icke utan svårighet kan transporteras, skola upderkastas brännvinsförbud, för det att andra haft missväxt på säd och potates; och när ett sådant förbud i någon eller några provinser påbjudes, bör det emanera minst 2 månader före verkställigheten. §. 2. Bör tilläggas, att ingen fastighet, som ej är taxerad till minst 5oo R:dr, får utöfva brännvinsbränningsrättighet. §. 3. Abyggnaden på fastigheten bör icke få ingå uti det taxeringsvärde, hvarefter bräunvinsbränningsrättigheten skall utöfvas. §. 4- Ordet bolstad bör förtydligas och uttryckas, hvad dermed egentligen förstås, nemligen egendomen odelad. §. 5.
Gäller ej jakt på rovdjur. I skärgården eller på öppna havet njuter den jakträtt som betalar skatt för skytte. Erläggs ej skatt är jakten fri för alla. Undantag är svanjakten, som nu liksom tidigare tillhör befallningshavanden Det är inte tillåtet att under bevaknigstiden jaga närmare än ¼ mil från luderplatsen eller att lägga ut döda djur närmare än 3 mil från platsen där ludret ligger. Döda djur skall föras till den befintliga luderplatsen eller grävas ned. Undantaget är varggårdar och vargoch rävgropar. Man har inte tillåtelse att förfölja ett djur inpå annans mark om det inte blivit sårat. Överenskommelse med markägaren skall ske om jakt på rovdjur kommer att drivas på annans mark. Art III Hur rovdjur må fångas. Var och en som har jakträtt får fånga och döda rovdjur på vilket sätt han finner tjänligast. Han skall dock från predikstolen veckan innan meddela om förgiftat luder lagts ut eller om vargoch rävgrop eller sax skall användas. Fångar eller dödar man rovdjur utom skallgång har man rätt till ersättning ur den jaktkassa som skall inrättas. Man skall dock visa upp skinnet av djuret eller huvudet av fågeln inför sockenmännen eller prästen eller jägeribetjänten. Prislista på de olika djuren. Ungar betalas med hälften. Jägeribetjänten är skyldig att årligen skjuta 6 rovdjur utan betalning. Lyckas han inte görs avdrag på hans lön. Jägeribetjänt på stat åligger att hålla hökbur med levande bete en månad på våren och en på hösten. Vid hans boställe skall han hålla vargoch rävsax och vargoch rävgrop, för vars inköp och byggnadshjälp han får 5 riksdaler. Finns inte jägeribetjänt har skallfogden ansvar för rovdjursjakten. Erfarenheten visar, att skallgång vintertid på varg är det effektivaste. Anordnas sådan skall undersåtarna inte belastas med andra kostnader för att fördriva rovdjur. I varje län där vargar gör skada skall jakttyg hållas och jaktplatser inrättas. Ett jakttyg består av 64 buntar målade jaktlappar, varje bunt 40 famnar långt, samt 12 vargnät, 20 alnar långa och 5 alnar höga. Jaktplats skall huggas i någon större skogsmark, dock inte större än att jaktlapparna räcker runt. De får endast läggas på mark tillhörig kronan.
Då vore det helt enkelt, att man lät det bero på dem att sjelfve ansvara för hvad de göra; men som lagstiftningen behöfves till säkerhet för de medborgare, som tilläfventyrs äga större 5o2 Den 20 Februari f. m. eller mindre qvantiteler af dessa bankers utelöpande förbindelser; så torde det också vara af vigt för dessa Svenska medborgare, som stå på sidan af bankens intresse, att hafva skydd för sitt intresse, att få valuta för sina penningar, som de i banken insatt, eller som de i handel och vandel inom Riket varit tvungne att emottaga i brist på Rikets mynt. Att dessa bankers sedlar uttränga riksmyntet i de orter, der banker äro organiserade, torde ej behöfva vitsordas, ty det är ett kändt factum. Hr Lefreåi har, såsom Frih. Boye riktigt anmärkt, uppgifvit skilnaden emellan säkerheten af 60 och af 70 proc. såsom ett skäl, på grund hvaraf man borde bifalla, att cassan endast skulle utgöras af 25 proc. å teckningssumman, och ganska riktigt anmärkt, att om alla 100 procenten vore inneliggande i säkerhetshandlingar, så skulle säkerheten vara fullständig; men detta vore omöjligt, emedan banken då ej kunde röra sig med någon möjlig vinst; likväl om insatserna blifva alltför små, så kan hanken inom några dagar vara försatt i concurstillstånd, emedan för vexling då ej funnes någon säkerhet. Om vexlingen instiilles, så är detta naturligtvis detsamma som att banken ej kan inlösa sina förbindelser, och kan den ej det, så måste den försättas i concurstillstånd. Det är således nödigt, att cassan svarar emot behofvet af vexlingen, ty eljest är det omöjligt, att någon bank kan existera. Det af Ulsk. föreslagna insatsbeloppet af 25 proc. har af BorgareSt., som äger någon insigt i hvad en cassa behöfver för att drifva en säker rörelse, blifvit upphöjdt till 4° proc., och jag tror att delta är väl grundadt. Denna skilnad af G-f proc. emellan hvad Gr. Frölich här behagat föreslå och hvad BorgareSt. beslutat, tror jag ej vara behöflig.
Man tror att missbruk förekommas, genom det att nationen strängt och ofta utöfvar denna anklagelserättighet, man fäster sig, som så ofta plär vara vanligt, mer vid Ministern än vid Minister-embetet; men om man än får bort en oredlig eller oduglig Minister, om äfven alla hans så kallade organer, hvars verkliga organ han varit, följa honom i fördömd - 326 Den 27 Maji. sen, mån man kan af vår Herre utbedja sig en Engel till hans efterträdare, som icke behöfde några organer? Vore detta möjligt, hvad behöfdes då fem Englar? För enheten i Styrelsen vore man ju belåten med den ena såsom Envåldsherre. Huruvida för öfrigt med införande af detta systeme utvägar skulle kunna finnas till stadgande af sådane grunder för befordringslagarnes öfverseende och förbättring, att känslan för kraft, skicklighet och förtjenst icke kommer att utrotas, begriper åtminstone icke jag, när det egentligen utom Domaremagten ej kommer att finnas mer än fem embetsman i Staten, som på afgörandet af målen kunna sägas ha något direct inflytande, på alla andra blott äro deras biträden vid målens beredning, som det heter, och aldrig kunna fästa något annat begrepp vid att bereda väl, än att på en gång bereda den afgörande i lag, och så, att genom sjelfva denna beredning den afgörande får anledning att afgöra dem i lag; som till mål för allt sitt sträfvande aldrig kunna se annat än en af dessa platser, hvilkas storhet förblända hopens öga, men hvilkas verkliga obetydlighet de bäst känna, och dit dessutom nästan alla andra vägar måste leda, snarare än den raka genom arbete under en annan i samma sphaer, så länge hos de på ett eller annat sätt rådande herrskar den princip, att undvika för nära liaisoner mellan befallande och lydande, och för mycken vana vid de så kallade gamla embetsmanna missbruken hos den, af hvilken man väntar deras ofelbara förekommande, och hos Den 27 Maji. 327 de subordinerade egna interesset lika starkt föranleder att på allt sätt söka undvika en Chef, som från längre tid känner dem lika väl som ärendernas behandling.
Han har nemligen sagt, att folket icke erhållit några rättigheter af den andra Statsmagten till ersättning för dem, folket sjelf bortskänkt; men jag tror icke, att ett sådant uttryck står i sann öfverensstämmelse med begreppet 0111 ett constitutionelt fördrag, ty den andra Statsmagten kan ej skänka folket några rättigheter. Den har sjelf fått sina rättigheter af folket; och då dessa rättigheter erhållas med folkets samtycke, kan det ej heller blifva fråga om någon rubbning af ett contract, utan helt enkelt 0111 en grundlagsenlig förändring deraf. Vill man försätta Banken i det tillstånd, att den kan vinna förtroende och uppfylla sina Den it Mars f. ra. sina förbindelser, måste man väl borttaga sådana vilkor i grundlagen, som gjort, att Banken beständigt måst vara till hands med sedelutsläppning för Statsverkets behof; och för detta ändamål är den förändrade redactionen af 63 §. högst helsosam. Jag tillstyrker derföre bifall till dess antagande. Frih. Rantzou, Joh. Al b., förenade sig med Gr. Cronhjelm. Hr Rosenqvist: Jag vill blott, i anledning af den siste värde talarens yttrande, fråga, om lian erinrar sig, att Ständerna bortlånat , ej bortskänkt indragningsmagten, men ännu icke kunnat återfå den, så vidt jag vet? Gr. Cronhjelm: Jag vill ej bestrida, att Ständerna under de menlösa tiderna någon gång gjort concessioner, som de sedermera haft orsak att ångra; men jag bestrider, såsom inconstitutioneltf att klandra, det den andra Statsmagten ej har gjort någon åt-erskänk; ty jag tror ej, att den har några rättigheter att skänka Svenska folket. IJ. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde till Hr Rosenqvist, örn han icke skulle behaga alsta ifrån sin begäran örn votering, i fall han funne pluraliteten derförutan vara bestämd. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Den anmälan härom, som af Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet gjordes, föranledde emedlertid den Kongl. Maj;ts Nådiga Befallning lill Commerce-Collegium, att inkomma med förslag till förändrade föreskrifter i afseende på Judarnes förhållande till samhället, hvaraf slutliga följden blef Kongl. Förordningen den 3o Juni j838, deruti Judarne ställdes i samma förhållande som öfrige Svenske undersåter, utan andra inskränkningar än Grundlagarne för utrikes fpdde män eller främmande trosbekännare bestämma, samt nämnde Kongl. Förordning innehölle i fråga om tillstånd att köpa fast egendom å landet och rättigheten att kalla och välja Prest och Kyrkobetjening i Svenska församliugarne, samt deltaga i öfverläggningar och beslut rörande Kyrko - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej N:o 54> 7 ärender och Undervisningsverket. De förändringar, Kongl. Kungörelsen den 21 September samma år häruti gjorde, innefatta den inskränkning i rättigheten att fritt bosätta sig annorstädes än i Stockholm, Götheborg, Norrköping och Carlskrona, alt sådan bosättning heror på Kongl. Maj:ts, efter vederbörandes hörande, meddelande Nådiga beslut för hvarje serskilt fall, saint föreskrift om vederbörande Handels-, Handtverkseller Fabriks-Societeters hörande, innan öfver Judes ansökning att få utöfva handel, handtverk eller annan borgerlig rörelse utslag meddelas. Sedan Utskotten sålunda redogjort för så väl de af Motionärerne gjorda framställningar, som innehållet af de alltifrån utfärdandet af JudeReglementet den 27
Schröderheim må på indragnings-staten uppföras till ett lönebelopp af 720 R:dr B:co hvardera. Prol Uldr. d. 3 Oct 184.0. S. D. Efter förnyad föredragning af Lag-Utskottets Memorial N:o 136', med anmälan om behofvet af en rättelse, i anledning af Utskottets Betänkande No 112, rörande väckt motion om ändring af 4 och 5 §.§. i 17 Gap. Ärfda-Balken och af 3 §. i 8 Gap. Jorda Balken, samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, blef samma memorial godkändt. Fr å 11 H eder v. Bonde-Standet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets Utlåtande: N:o 27, i anledning af anmärkningar mot Betänkandet N:o 12, angående grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf; och Betänkande N:o 28, i anledning af Herr Christiersons motion, angående bestämmande af det belopp, uppbördsman och redogörare borde åtnjuta för debitering och indrifning af Bevillningen. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets Utlåtande N:o 79, i anledning af anmärkningar mot Ulskoltets Betänkande N:o 44, med förslag till ny aflönings-stat för Banco-Verkets embetsoch tjenstemän, konslidkare och vaktbetjening, fann Ståndet för godt att bifalla Utlåtandet N:o 79, med det vilkor, att den af Utskottet föreslagna löneförhöjning för vissa tjenster inom Bancö-Verket icke annorlunda bör utgå, än i den mon tillgång dertill uppkommer derigenom, att de tjenster, som uti Herr Stuarts mot Utskottets Utlåtande N:o 79 gjorda reservation finnas upptagna och i den ordning lian föreslagit blifva indragne, hvilken tillgång då kommer att fördelas på de förböjda lönerna i jemförligt förhållande till deras primitiva belopp. S. D. Ånyo föredrogs ett från Vällofl.
Af Friherre Sprengtporten, Jaeol» Wilhel»»», angående ändringar i Bevillnings-stadgan. Den dyrbara rättighet, som, enligt 57 § af Regeringsformen, tillkommer Rikets Ständer att beskatta Svenska folket, gör det till en pligt för representanten, att samvetsgrann! afväga sina beslut i dessa frågor, så alt den skattskyldige, i hvarje stadgande, hvarigenom hans beskattning bestämmes, må kunna spåra ett oallåtligt bemödande att omhägna hans rätt, genom iakttagande, i allt hvad möjligt är, af rättvisa och billighet vid skatternas fördelning samt tydlighet och bestämdhet, i de föreskrifter, sora gälla vid deras påförande. Utgående från denna grundsats, har jag, med åsidosättande af alla betraktelser, som skulle kunna inledas öfver vår nu gällande Bevillnings-förordnings tendens, att ända intill en svindlande höjd uppdrifva taxeringsvärdena, i afseende å denna författnings bestämmelser i öfrigt trott mig böra framställa några anmärkningar, hvilka jag öfverlemuar till Bevillnings-Utskottets granskning, i den ordning ämnena i författningen förekomma. 3 §. I denna §, som handlar om uppskattningen af fast egendom, saknar man ett medgifvande som åtminstone indirekt, funnits i äldre Bevillnings-förordningar, eller, beträffande innehafvarens rätt, att i sin bevillning njuta afdrag för bevisliga räutebärande skulder. Då ett sådant afdrag icke eger rum, blifver naturligtvis följden, att den ena fastighets - Motioner hos Kiel der skåpet och Adeln 1862. N:o 81). 25? fastighétsegaren, och företrädesvis den mest skuldsatte, får vidkännas högre skattebörda, än den andra, och derjemte att Staten, under sådana förhållanden, kommer att uppbära dubbel bevillning af samma förmögenhet; i första rummet af fastigheten och dernäst af det i fastigheten intecknade kapitalet. Hvad som härvid är det rättsenliga faller lätt i ögonen, men då tilläfventyrs andra skäl kunna åberopas för bibehållande af det mindre följdrigtiga i det nu antagna förhållandet, öfverlemnas min anmärkning sådan den blifvit framställd, utan vidare förordande till Utskottets eget bedömande. § 4.
Herr Landt-Marskalken erinrade, att enar Ridderstapet och Adeln behagaoe bifalla Constitu-» lions-Uistoteks betänkande, med hemställan om upfljutande af glia hrpilande grundlagsfrågor, sä wore derjemte meningen tydligen den, att uptagander af de twänne frågor Borgareständer utmärkt, tomms att förfalla, och pä samma grund äfwen Herr ftk korkslleg motion, Zrlhexre Ollerström, erinrade i af seende pä hwad Herr sk kortelles yttrat rörande Konungens sancrson, att densamma ej gifwes eller behöfwes till uMgande eller icke upkagande hos xtt sexffildtRiksstand af någon hwilande grundlagsfräga, utan upstode fxägan om Konungens sanction, dä först, ngr samrelige Riksstånden enstämmigt beflutit, att för sin del läka dylika frågor ännu wihare hwitå, Herr Landt-Marskalken uplvste akt ett af samtelige Riksstånden för deras del öfwercnskommit upffof med cvnstitutionella frågors afgörande wifferligen behöfdes, och äswenwäl wid sista Urtima Riksdag blifwit begärd, och af Konungen i näder hewiljad. 8ri - 424 Den zo Julli. Zriherre ak Wettersteöt» 6ustak: Förmode» lizen är deHerr Baron Leclarströms mening, alt ingen uteblisiven Konungens janclion ä up'kofwet, frän den ena Riksdagen kill den nästföljande, med ofgörandet af de lagligen wäckte och beredde grundlagsfrägorne, nu kan förhindra Högloft. Ridder» stapel och Adeln, att meo de z:ne öfriga Ständen instämma uli de beslut, hwarom nu är fräga. Om sä är, delar jag fullkomligen denna tanka. Deremot pästär jag pä det högsta, att Riksens Ständer owilkorligen böra begära Konungens sanckion
Utlåtande, i anledning af väckte motioner, angående beräkningen af tractamenten till Städernas Magistratspersöner och Borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning. CU. ao Uti en från "Valloflige Borgare-Ståndet till Utskottet remitterad motion, har Herr Wijk, O., under åberopande deraf, att Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beslutat, det städernas Magistratspersoner och Borgare Stats-Ut skottets Utlåtandej JY.o 132. 7 skulle, när de som biträden för Kronans räkning tillkallades vid syner, värderingar, inventeringar rn. m., då förrättningen varar längre än en dag, undfå lika tractarnente, som är dem tillagdt, då besigtning eller värdering sker utom stad, eller En R:dr Banco om dagen, men, oaktadt underdånig skrifvelse bärom till Kongl. Maj:t allåtits, ingen författning i sådant afseende utkommit, äskat: att Rikets nu församlade Ständer ville å nyo låta en underdånig skrifvelse afgå uti detta ämne, och att medel måtte afses för utgiftens bestridande, hvilket underlåtande motionären förmodat varit det enda skälet, hvarföre detta Rikets Ständers välgrundade beslut hittills förblifvit utan verkställighet; och har Utskottet, i sammanhang med denna motion, deruti flere af Borgare-Ståndets Ledamöter instämt, äfven behandlat en från samma Stånd remitterad motion af Herr FristedtC. G.: att städernas Magistrater och Borgerskap måtte tillerkännas rättighet lill arfvoden äfven för sådane syner och besigtningar för Kronans räkning, som inom dagen begynnas och afslutas.
M. att öfverskrida den Honom i grundlagen medgifna beslutande rätt, och att inträda på det gebit, som R. St. allena tillhör, nemi. Svenska folkets rätt att sig sjelf beskatta, samt att grunderne för presterskapets aflöning i städerne är beroende af godtycke, får jag anföra, att här i Utsk:s betänk, frågan just är att R. St. måtte bestämma, om den beskattning som skall utgå till presterskapet; och att en sådan jemväl enl. hitintills gällande författningar, utgått, har Frih. Cederström medgifvit ehuru med tillägg, att bidragen utgjordes efter godtycke. När nu en kon vention på de grunder förslaget innehåller skall uppgöras, beror det på församlingarnes godtfinnande, om densamma bör ingås under en tid af 25 år, som här blifvit föreslagit. Om således härvid någon beskattningsrätt skall utöfvas, utöfva R. St. nu densamma - Den 12 Juli. 17 samma i nära likstämmighet med hvad redan i författningarne finnes stadgadt, och af sådan anledning kan jag icke se att något klander häremot bör äga rom. Det blifver följaktligen' då konventioner uppgöras och beskattning på grund af desamma utgå, ett II. St:s beslut som fullgöres och icke någon af K. M. usurperad rättighet i beskattningsväg. På grund häraf vidhåller jag att Utsk:s förslag bör antagas och får derjemte fästa uppmärksamheten derpå, att om än uti Stockholm skulle förefinnas disproportion emellan stadens borgerskap och öfriga innevånare, så är förhållandet likväl uti en del småstäderne sådant, att deras innevånare nästan uteslutande tillhöra borgerskapet. Frih. Cederström, Jakob: Det fägnar mig, att Frih. Cederström, Claes Rud. erkänt, alt någon författning, ronde presträltigheterues utgörande i städerne icke finnes och det fägnar mig ytterligare höra, att han ansett sig kunna försvara Utsk. dermed, att Utsk. ingenting beslutat, utan helt enkelt öfverlemnat från 11. St. lill K. M. beskattningsrätten i städerne.
Då nu å nyo Föredrogs Allmänna Besvfrsoch Oeconomie-Utskottets den 6 dennes under N:o 196 afgifne samt den 15 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut med. deldte Betänkande, i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Amnes-Smidet i Riket; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär B«n to October /, nt. i55 sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskåpet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Vid förnyad föredragning af Förstärkta Statsutskottets den 16 dennes under Nio 536 aflåtne, samt den 17 derplföljde eftermiddagen på hor* det lagde, Memorial) angående åt sk i 11 i ge anslag för Försvarsvärket; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till StatsUtskottet öfverlemna*. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljde* klockan 3 eftermiddagen. In fidem. Protoeolli O. J. Lagerheim, Den *o Octo ber. f. mi Måndagen den 20 October, Plenum kl. half till 6 e. m. Vid förnyad föredragning af CorjstitutionsUtskottets den 8 dennes under N;o 58 aflätnes samt den n derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Herr C. G. Treffenbergs från Ridderskapet och Adeln remitterade anledning till anmärkning root Konungens Rådgifvare i Corn mandomål för Arméen; fann Eidderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. Herr Treffenberg, Curry Gabriel, hade inlernnat ett så lydande Memorial ; (Se Bilagan N:o 1.) Lades på bordet.