Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då större eller mindre del af beväi ings-manskapet till vapenöfning i fredstid uppbådas, bör den ordning dervid iakttagas, att de, som höra till första klass-åldern, först utgå och derefter de öfriga klasserna efter åldern, de yngre klasserna framför de äldre, tills det antal är fyldt, som behofvet fordrar; men när bevärings-manskapet till tjenstgöring i krigstid uppbådas, må af alla klasserna de, som undergått vapenöfning, först klassvis uttagas i här ofvan sagde ordning, och sedermera de, som tillhöra reserven, likaledes efter samma ordning dem emellan; 4:o Den på Gottland antagna och upprättade allmänna beväring förutsättes komma att fortfara i dess nuvarande skick. Vidkommande den närmare regleringen af sjöbevärings-manskapets fördelning och vapenöfningar m. m., lärer Chefen för Sjöförsvars-Departementet derom serskildt afgifva underdånigt betänkande, hvarföre jag i det följande 30 bör inskränka mig till det, som ensamt rörer landt-armeen, samt dervid först framställa Landt-bevär ingens fördelning emellan Arméens Regementer och Corpser. Da 11,181 man bevärings-manskap, som vid landt-armeen skulle årligen vapenöfvas, böra fördelas emellan armeens serskilda vapen i mån af hvarje vapens behof, samt emellan hvarje regemente och korps, i förhållande till stammens styrka, så att bataljonerna blifva någorlunda jemnstarka; alltid med iakttagande, att beväringsskyldigbeten blifver lika fördelad, så väl länen emellan, som inom hvarje stad och fögderi.
Det är en olycka, att unga män bli tvungna att vänta och vänta med att gifta sig, tills de bli gamla och inte mer duga till det. Det är en olycka, att fäderna tvinga dem att gå och vänta tills de kunna göra partier». De skulle i stället ha' sina pojkar till att gifta sig med sin första riktiga kärlek, så blef det en ordentlig generation och icke sådana oting som nutidens ungdomar.» »Se, hur den blir stor och tjock upptill, rätt nu smäller det, pass på, kusin!» Fru Lamström andades på sin kaktusknopp och vände den sakta på alla sidor. »När jag tänker på, hur bra jag skulle haft med er, ni goda människor», sade kamrern och såg vänligt upp, »så blir jag helt ledsen på mig själf. Säg, vill ni inte lofva att komma och vårda mig, om jag blir sjuk, Kristiana, och stanna hos mig tills jag dör?» Kamrerns ton var helt högtidlig och allvarlig, han tog den gamla flickans hand, kysste den sakta och sade efter en stund: »Jag är så rädd för att dö ensam.» »Hon kommer nog gärna, det sjåpet», svarade frun, »ty för lik är hon inte en smul rädd. Se upp nu, Schana, och stå inte där och se fånig ut, utan när du vid dina sjutti år får en friare, om han också är skröplig, så pass på! Nu slår den ut, nu, hör hur det smäller! Så vacker, herre Gud, så vacker! Se, så hvit, och känn så den doftar! Tänk, tänk, den blommar efter femti år, och så hvit, så grann, så fin!» »Den blommar efter femti år», upprepade kamrern, »så hvit och grann och fin! Säg, Kristiana, om ni vill komma till mig, när jag snart måste bort? Eller förr, säg att ni inte mer vill öfverge mig!» »Den vissnar igen om en half timme, pass nu på allesammans!» Frun öppnade dörren till köket och bjöd vaktmästaren in med gamla Bina. »Kom och se, den här blommar blott hvart femtionde år, men är då så vacker som världens skönaste ros, se, se!» De stodo allesammans omkring den blomma, som blott slog ut hvart femtionde år.
Bev. samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 9. milen. Denna lega har härefter blifvit genom särskilda nådiga beslut förhöjd och vid den tid. år 1819, då legan lör gästgifveri-, hålloch reserv-skjuts å landet bestämdes till 16 skillingar banko milen för hvarje häst, utgjorde den, enligt Kongl, ffrefvet den 18 Mars 1818, för enkel postföring 6 skillingar samt för dubbel sådan äfvensom för tyska posten 8 skillingar banko milen. Uti Kongl. Brefvet den 2 7 Mars 1850, då ytterligare förhöjning medgafs, förklarades tillika, att för det miltal, hvarmed postföringen å helt mantal efter en häst i samma vecka öfversteg 8 mil eller 446 mil på året och i förhållande derefter för större och mindre postgårdar, skulle full gästgifvare-skjulslega betalas, och blef, genom Kongl. Brefvet den 5 December 4842, detta miltal nedsatt lill 6 mil i veckan eller 542 mil på året. Enligt sistnämnda nådiga Bref samt Kongl. Brefvet den 4 7 September 485 4 åtnjuta posthemmans-innehafvare för närvarande i hästlega: för enkel postföring, som icke öfverstiger 5 42 mil på äret, 40 skillingar; för dubbel dito dito, 42 skillingar; för postföring emellan Östersund och Herjeådalen, 4 4 skillingar; för extra-poster, ny elter år 1850 tillkommen post och all den postföring, som öfverstiger 342 mil på året, 24 skillingar, allt banko milen, med tillägg i vissa fall af 1 skilling banko milen i åkdons-iega.
Herr von klsusWoUk, Lsrl 6u«tsk ll.eiobo!s, utbad sig akt ytterligare fä tillkännaglfwa samma tänkesätt som han i Lag-Utffottct yttrat, och hwilka i ett särskildt Protocollss Utdrag ätföljde Expeditionen Han hade flere gänger inför Ridderstapet och Adeln vttrat den tanka; att den Allmänna Lagen borde oförändrad bibehällas. Att wilja inskränka Konungen i sin rätt, more efter hans tanka origtigt. Den skyndsamhet sorn desie ärender fordrade skulle äfwen förfelas, derest myndighet endast genom Ansökning hos, och pröfning af Domare, sturle kunna erhällas. Wid detta tillfälle är ej fräga otti Näd, ty dertill fordrades att ej hofwa förtjent. Här begäres endast Rättwlsa för den sorn anses hafwa förmäga, att sjelf stöta sina angelägenheter, och detta andatttäl bör efter min öfwertygelse pä allt sätt befordras. Jag tillstyrker derföre lika med Herr KlwtLbLrg, att Utskottets betänkande mätte affläs, och Allmänna Lagen efter sin förra lydelse, jemte Konungens höga rätt, att derutinnan wid inträffande händelse pä sätt och i ordning hittUö brukligt warit, meddela dispenser bibehällas. Heer von ZtrokUcd, blcnntnz Xcinlf. När detta Mät förra gängeN hos Högloft. Ridderstapet och Adeln förewar inlemnade jag ett Memorial hwari jag bewisade olägenhcterne af det Förslag, Lag-Utskottet uppgifwit. Jag trodde att den irring skulle kunsta fortfara som derför läg till grund. Det wore för widlöftigt att upprepa allt hwad jag dä anförde.
Hof kommer en längre tid att vid Strömsholm sig uppehålla, samt, i afseende på det uppgifne behofvet för inköp och reparation af Meubler, Utskottet nu föreslagit förhöjning i den Summa, som är auvist till inköp och förbättring af Meubler yid Kongl. Slottet i Hufvudstadcn och de Stats-Utskottets Betävkanden. 12.87 Kongl. Lnst-SIotten, hvarigenom de angelägnaste behofven, i detta hänseende, höra hunna fyllas. 7:0 Slutligen förekommer vid denna Hufvud-Tiltel, att, som Stats-regleringen vid sista Riksdagen var fullbordad, då Hennes Maj:t Enke-Drottningen, Hedvig Elisabeth Charlotta, den 20 Junii 1818 afled, Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse, den 17 påföljande Julii, förklarade, att, sedan, utaf den för Hennes Majit uppförde årliga underhålls-summa, 70,900 R:dr, afgått det till Pensioner för Hennes Majlts Hof-Stat anslagne belopp 16,666 R:dr 32 sk., skulle återstoden från år 1819 och intill påföljande Riksdag ingå och beräknas bland Stats-Verkets Öfverskott, i följd hvaraf hela anslagssumman blifvit under Hufvud-Titteln qvarstående; och då häraf blifver en följd, att, såsom Kongl. Stats-Contoiret, uti dess underdåniga Berättelse, om Stats-Verkets förvaltning och tillstånd, föreslagit, Pensions-beloppet, som nu mera blifvit minskadt bör på Allmänna Indragnings-Staten uppföras, dertill denna Stat, genom inträffad afgång sedan sista Riksdag, lem nar tillgång; så blifva berörde 70,900 R:dr desponible för. de anslag som nu kunna beviljas. Detta allt varder till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande vördsamligen hemslälldt. Stockholm den 7 Junti i8a3. 3288 Stals-Utskoltets J>e lia i k amiette NrO 239, Antom den 28 Junii 1823.
På dessa skäl anhåller jag alltså om) proposition derå, icke allenast att UtredningsContoren i Götheborg och Malmö, (ett serskilt för hvarje Discont,) måtte få fortsätta utlåning game uti Discontväg, utan ock ett Götha Ca nalActier må få såsom pant för lån emot-! tagas. Herr Påhlman; Nyttan eller skadlighet ten af Piscont-inrättningar är så tillräckeligen af Allmänna Opinion bedömd, att det är öfver-* flödigt att derom tvista, och jag vill såledea endast fästa prig vid ett och annat uttryck Den 8 Junii e. m. 43S Man har »nfört att det vore vådeligt att concentrera utlåningen inom Stockholm. Jag kan deremot icke inse, hvad som gör Skåne och Götheborgs-trakten berättigade framför andra orter att hafva Disconter. Den välgörande fördelen af dessa inrättningar har nu visat sig sedan de ramlat. Redan 1815 hörde man ett allmänt rop om penningeförlägenhet, just i de orter, der Disconterne fuqnos? och samma värde Talare, sora nu föreslagit DiscontContors inrättande i landsorteme, gjorde dä Riksens Ständer uppmärksamme pä nödvändigheten af ytterligare Låne-biträden. Man måste erindra pig, att, ehuru lånen ifrån BancoDisconten utgå här, meddelas de icke endast till Stockholms innevånare, utan till alla orter i Riket och till hvilken sorn helst, som kan ställa säkerhet. Jag vet således ej något hinder för Innevånare i Skåne och Götheborg att äfven erhålla Lån i BancoDisconten, v Hvad Götheborg beträffar, så |r nu dess förmånliga handel och utomordentliga förtjensttr förbi? hade man den tiden hushållat, så hade man då kunnat inrätta «n egen Discont. Sedan nu conjuncturen förändrat sig, vill raan att Staten skall komma med undsättning; men man måste tillse, att det sker så, att det är förenligt med andre medborgares bästa. Jag medger väl att Götheborgs
För öfrigt, efter de upplysningar jag erhållit, att detta Betänk, redan af 2 Stånd är bifallet, anser jag mig icke böra fortfara i mitt yrkande på återremiss, utan röstar äfven för bifall. Gr. Mörner, Carl Göran: Såsom en hufvudsaklig betänklighet, i afseende på den ifrågasatta förändringen, har blifvit åberopadt ett yttrande af en landsstats-tjensteman, hvilket skulle ådagalägga de stora besvär, som vore med förändringen förenade och hvaruti ibland annat anfördes, att det skulle vara nödvändigt att upplägga ett särskildt konto för hvarje indelningshafvare. Ett sådant konto skulle visserligen blifva erforderligt, om kronofogden skulle vara den, som utdelade lönerna till alla indelningshafvare; men då kronofogden blott skulle hafva uppbörden af räntorne om hand och insätta beloppet i landtränteriet, så behöfver han ej veta hvad hvarje indelningshafvare eger att bekomma, utan är det för honom tillräckligt att känna till hvilket belopp de indelta räntorne af samtlige inom hans distrikt belägna hemman uppgå. Detta är så enkelt, att jag icke kan fatta, huru en gammal och van landtstats-tjensteman kunnat komma på den omförmälda tankan, såvida icke hans yttrande är afgifvet före den tid, då skatte-förenklingen infördes, och då hemmansräntorne bestodo af olika persedlar, som efter särskil - Den ll^Mars. 77 da, för hvar och en af dem bestämda pris löstes, samt indelningshafvarens andel således kunde blifva olika, om honom anvisades räntan af hemmanet N:o 1 eller af N:o 2. Då måste särskildt evalveras till hvad belopp de hvarje indelningshafvare tilldelta räntor uppgingo, men sedan räntorna numera utgöras oell bestå af samma persedlar, ligger derpå ej någon vigt. Man har vidare fästat uppmärksamheten derpå, att det vore en tjenlig förändring, om vederbörande räntetagare skulle hafva rätt att direkt från kronofogden få emottaga de omtalade lönebeloppen.
Under tiden bora alla förefallande ras och utflytningar, hastigt och således oftast nied dryga kostnader iständfattas, pä det seglationen icke mä hindras. Afgifterne äter kunna af flere stäk icke fastställas si? höga son, i Bolagets Privilegium blifwit tillätet, ncmligcm I.II St a ts - o ch B anco - ut sk o t tens ända till ! procent af waniwärdet. Ett sådant uppbördssätts swärighet har icke warit enda grunden hwarföre man heldre walt en afgift pä lästetalet, fastän en sädan icke kan blifwa pä längt när sä lönande för Canal-Werket. Erfarenheten, att man ännu i följd af längsanima omsättningsbruk och widhängande af gamla wanor icke wid sjötransporter wärderar tids-winsten sä mycket som den eljest förljenar; samt att de Städer, som af Södertelge Canalfart skulle draga en betydlig fördel, om de sig deraf med full drift begagnade, likwäl ännu icke pätänkt nägra de nödwändigaste wilkoren för en liflig och säker sjötransport, nemligen: Hamnars förbättring, Lastageplatsen anordnande, Magasiners uppförande m. m., bewisade, att Bolaget icke ännu bordt afse sin egen fördel, utan blott söka att befordra det allmännas, derigenom att Canalen, besia swärigheter vagtadt, blef sä fördelagtig att begagnas, sä att handel och näringar kunde börja att deraf draga nytta. Detta desi ändamål har ock wunnits. Under desia 5 är har antalet af Fartyg warit i tillwäxande, nemligen: Fartyg. Bätar. Canal-afgist. Betänkanden, N:o 25. Directionen har wisierligen sökt, att, hwad Stockholms Stad beträffar, fästa desi styrelses uppmärksamhet pä behofwet af bättre inrättningar ät Mälaresidan, för lastning och lösning m. m.
Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar underdåniga skrifvelse den 8 April innevarande år, deruti är vordet i underdånighet anfördt, att sedan, till följd af Rikets Ständers vid 1 840 och 1841 årens Riksdag, med föranledande af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, fattade och genom Kongl. Majrts nådiga bref den 24 Maj 1841 Styrelsen till iakttagande meddelade beslut, de vid fångvården abställde, uti 1840 års stater för korrektionsinrätillingarne upptagna tjenstemän och vaktbetjente, med undantag af kommendanter, pre dikanter, läkare, orgelnister och klockare, blifvit tillerkände rättighet att, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid nämnde inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile embetsoch tjenstemän redan voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten, beräknade efter de arfvodesbelopp, som uti berörde aflöningsstater funnos bestämda; men bland de från pensionsrätt sålunda uteslutne, vid fångvården anställde, tjenstemän, Rikarne syntes med de öfriga lika förtjente att efter nitisk tjenstgöring komma på sin ålderdom i åtnjutande af enahanda underhåll af det allmänna; och på fångvårdsstaten^ allenast en kommendant funnes uppförd, hvilken icke med denna befattning förenade den af föreståndare vid korrektionseller arbetsinrättning och derföre är pensionsberättigad, nemligen Öfversten och Riddaren af Kongl. Maj.ts Svärds-Orden Carl Johan Ström, som på Malmö arbetsoch lästningsfängelses stat uppbär årligt arfvode af 333 R:dr 16 sk. banko i egenskap af kommendant, och numera uppnått 71 års ålder; ansåge styrelsen sig böra i underdånighet hemställa, om icke Kongl.
Justitiekanslers-embelel, hvars underdåniga utlåtande i ämnet derefter blifvit infordradt, hade bland annat anfort, att då båda Slalsmagterna befriat de norra länens innevånare från den dem förut ålagda skyldighet att bygga och underhålla länshäkten, endast med uttryckligt vilkor, det något anspråk på ersättning för sjelfva fängelsebyggnaden hvarken då eller framdeles finge väckas; då, om äfven innevånarne i Westerbottens län icke veterligen genom något öppet förklarande ingått på detta vilkor, de likväl borde anses hafva lemnat ett tyst bifall dertill, enär de under en tidsföljd af öfver 30 år begagnat sig af den endast under berörda vilkor dem förunnade fördel; då statsmedel äfven blifvit använda för fängelsets uppförande och fullbordande ; samt då det icke kunde medgilvas, att ett för allmänt ändamål, om ock genom tillskott eller biträde af innevånarne i orten, uppfördt hus borde helt och hållet, eller i mån af utgjordt biträde eller annat bidrag, anses tillhöra dem, som bidragen lemnat; hade Justiliekanslers-embetet funnit sig böra i underdånighet afstyrka bifall till Fångvårds-slyrelsens och E. K. Majits Befallningshafvandes ifrågavarande hemställanden och förslag; men med afseende derå att Westerbottens läns innevånare otvifvelaktigt sednare, än i de flesta län, lemnat ett ej obetydligt tillskott för uppförande af länsfängele, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, hade Justitiekanslers-embetet hemställt, om icke E. K. Majit skulle läckas göra frågan om öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare af nämnda byggnader och tomt, med den rätt statsverket dertill egde, till föremål för nådig Proposition till Rikets Ständer. Vid förehafd pröfning af detta ärende den 17 Maj 1864 hade E. K.
Banco , sorn första delen af Mars Månads sommardagar, samt att sam - 4o8 Ven 30 Augusti f. m. me Timmermans arfvode, sedan under sommaren blifvit, emot ali praxis, olika utfört för sommar dagar, dels med 4o sk., 42 § sk., och i R;dr Banco, hvilket äfven är händelsen med endre personer bland timmermännen, der samma karlar blifvit olika aflönte för sommardagar, dels med 56 sk. och dels med 4o sk. Banco. De öfrige årens räkenskaper, rörande publika byggnaderne, åro mig obekante, dock torde de innehålla samma omständigheter. Till bestyrkande af hvad jag anfört, medföljer utdrag af åberopade räkenskaper. I anledning af dessa anmärkningar, hemstålles vördsammast om Betänkandets återremiss. Transumt utur Kongl. ÖfverlntendentsEmbetets räkenskaper för år 181 g, sorn finnas ingifne uti Kongl. KammarRåttens 5;te RevisionsContoir. i:sta hälften af Januari månad, Timmerman Svanström 10 dagar å 40 sk., aflöningssumman qvitterad uti Enkan F. Reg,' Ekmans namn, och samma publike byggnaders hufvudräkning controllerad af Conducteuren Fr. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Ven 25 April. 2?i stämma uti Preste-Ståndets beslut; hvilket bifölls. Företogs till pröfning Banco-LJtskottefs den 6 dennes aflåtne , samt den 18 i samma månåd på bordet lagde Betänkande, sä väl i anledning af Riksens Ständers Revisorers till Utskottet remitterade Berättelse, som den af Utskottet verkstäflde granskning, rörande BancoVerkets Styrelse och Förvaltning elter sednaste Riksdag. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus:
Bååth skildrar den veka, hviskande stillheten en ljum sommarkväll på slätten, då hafvet brusar dämpadt i fjerran; vinterdagens underbara, kyliga stillhet och klara, klangfulla frostluft; den svala ron i skogen vid middagstiden en brännhet julidag, då det är så tyst som om skogen skyggt hölle det fina nät, som de späda kvistarne spinna af ljus och skugga, fram »emot hvar tungtrådd, trampande, prasslande menniskofot»; en stilla familjinteriör, der ej ett ljud »spränger den spröda tystnad i tu»; en solnedgång vid Vänern, då jullen gungar ljudlöst och »det i vester glöder rosenrödt och glänser silfverhvitt ut ifrån fållar fina»; en månskenskväll på slätten: »Då byagatan i månsken glänser och skugga lagt sig i alla vrår, och alla väggar de skina hvita och byn så stilla och andlös står». Allt detta häntyder på det centrala i Bååths personlighet, det som bestämmer hans blick på naturen och menniskorna och påtrycker hans diktning dess egendomliga prägel, det grundväsentliga i hans naturel, som visserligen ofta kan undanskymmas och fördunklas af stundens påverkningar, af tillfälligheter och ögonblickets stämningar, men som ständigt suger näring, allt mer och mer utvecklas samt af lifvet sjelft förr eller senare bringas fram till sjelfmedveten klarhet. Det finnes emellertid ett annat element i Bååths diktning, som skulle tyckas i lika hög grad vara uttryck för något grunddrag i hans kynne, nemligen den förkärlek för det sunda, kraftiga, starka, hvilken framträder i hans något naiva beundran för Karl XII samt i hans lika naiva beundran för »folket» och hvilken i stilen stundom ledt honom till den deklamerande patos och den breda humorn. Det förefaller mig emellertid, som om detta element, åtminstone i någon mån, vore en reminiscens från författarens vidsträckta beläsenhet i fornnordisk literatur, och icke hade så djupa rötter i hans personlighet, att det kan hemta sin näring ur denna.
Upplästes och remitterades till Lag-Utsk:t en af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, inlemnad motion, N:o 143, om utvidgad religionsfrihet. Upplästes och remitterades till Stats-Utsk:t nedannämnde motioner: N:o 144, af Hr Ulfsax, Adolf Fredrik, om beviljande af ett årligt anslag å 30,000 rdr, lör vård och underhåll å Stockholms sjukhus af fattiga sjuka Irån landsorten; N:o 145, af Hr Lagergren, Anders, om tillsättande af en General-inspektör öfver samtlign Gymnastik-inrättningarne i Riket utom Stockholm; N:o 146, af Frih. Nordenfalk, Johan, om utvidgning af Westerviks Elementar-läroverk; N:o 147, af Hr Ekensteen, Fritz Otto Ludvig, om ett anslag å 5,000 rdr till inköp af afvelsdjur utaf ädlare kreatursracer; N:0 148, af Frih. Bonde, Knut, om anvisande af ett årligt anslag å 10.000 rdr till fabriksoch handtverksnäringarnes befrämjande; samt N:o 149, af densamme, om löneförhöjning åt distrikt-läkaren vid Tumba bruk. 129 Den 18 November. Hr von Francken, Georg Wolfgang, afgaf en motion, N:o 150, om tobakstullens förhöjning. Remitterades till Bevilln.-Utskd. R. o. Ad. åtskiljdes kl. omkring 8 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 18 November 1865. Plemum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för den 14 dennes och 4 prot.-utdrag för 15 denues. Föredrogs Frih. af Ugglas’, Gustaf, den 15 dennes bordlagde motion N:o 96, ang:de sättet för anskaffande af medel till nordvestra och östra stambanornas fullbordande. Frih. Raab, Adam Christian:
Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden: M 7, i anledning af väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande, m. m. Bifölls, med undantag allenast af Utskottets främst å sidan 10 förekommande förslag, att »hvad i fråga om qvarntull för spanmåls förmälning och om sågarelön är stadgadt, må förfallan, hvilket förslag af Ståndet afslogs. M 8, i anledning af väckt motion, angående upphäfvande af stadgandena om byggande och underhållande af badstufvor eller mälthus och rior å kronohemman och boställen. Bifölls. M 9, i anledning af väckt motion, angående upphäfvande af 12 Kap. 3 § Kyrkolagen, om klämtning. Bifölls. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande, M 117, i anledning af väckt motion om ändring i 22 § af Gästgifveri-ordningen den 12 December 1734. Bih. till R. St.
På grund häraf bar Stats-Utskottet ansett sig icke kunna föreslå Riksens Högloft. Ständer, att bevilja den Statens knappa tillgångar öfverstigande betydliga Summa af 1344 Stats-Utskottets Betänkanden. 69,44° frdr 44 skBanco, som enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och det meddeldle kostnads-förslaget skulle erfordras till Byggnadens uppförande för Auditorium, Anatomie-Sal, Bibliothek och Samlings-rum, Apothek , Våningsrum för Lärare och Elever, nödige uthus samt fullbordande af hvad som behöfves till planering af den upplåtne tomten och dess förseende med behörig stängsel, utan lärer dermed böra uppskjutas till en annan lid då tillgångarne kunna medgifva en så dryg kostnad, samt emedlertid, derest icke något annat Kronans hus dertill skulle kunna för ändamålet anvisas och begagnas, hvartill Utskottet förmodar tillfälle ej skall saknas, Inrättningen med de dertill redan upplåtne Lägenheter fortsättas. Den årliga Aflöningsoch UnderhållsStaten, hvartill skulle erfordras 7,603 R:dr 16 sk. har Utskottet ansett kunna undergå dels förminskning, dels någon förändring, och föreslår att densamma, af anförde skäl, må regleras sålunda: I anseende till nu varande, föreståndarens Herr Öfver-Directeuren Norlings allmänt kända skicklighet och nödvändigheten af hans bibehållande för Inrättningens stadgande, upptages för honom, i öfverensstämmelse med hvad Committerade föreslagit och lian jemnväl hittils uppburit, 2,000: — - För en Theoretices Professor hafva Committerade projecterat årlig