Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fortsattes pröfningen af Bevi!In:sUtsk:s Betänk. JM 3, ang:de Tullbevillning.en. Ilr Gr. o. Landtm, fästade upmärksamheten derpå, att sedan R. o. Ad. för artikeln Böcker, på Svenska tryckte, icke gödkänt den af Utsk. föreslagna indelningen i oinbundne., elier häftade med 20 sk:s och inbundne med 30 sk:s tullvärde, utan antagit en gemensam rubrik med en införsels-tull af G sk. pr U det vore nödigt, att för denna rubrik bestämma ett gemensamt lull värde; hvarpå 11. o. Ad., efter någon discussion, faun delta tullvärde böra bestämmas till 30 sk. pr U. Beträffande sedermera den vid Utsk:s förslag till tariff för införsels-tullen fogade förteckning å Varor, som äro vid införsel tullfria, hemställde Hr Gr. o. Landtm, att deruti till följd af R. o. Ad:s i fråga om tullfrihet för Fartyg samt Kopparstick, Estam» per och Lithografiska arbeten fattade beslut, mätte uteslutas, dels vid artikeln Fartyg, rubriken ”seglande, byggde i och upköpte från länder, hvarest införsels-tull å Svenska Fartyg ej erlägges”, Ben 17 Maj f. m. oell dels de efter artikeln Kopparstick, Estamper och Litliografiska arbeten tillagde orden: ”sorn tillhöra tryckta verk”; hvilket bifölls; hvarefter ifrågavande förteckning i öfrigt af R. o. Ad. godkändes.
Directionen gjorde således mannamån åt ingen, men hyllade likväl en gammal i mitt tycke ganska vördnadsvärd principe, att den som äger det förtroende, att vara Ridderskapets och Adelns Secreterare, äfven bör äta endast Ridderskapets och Adelns bröd, ett uttryck som i fordom tima är fälldt af någon lysande Riddersman, ekuru jag får erkänna, att jag icke kommer ihåg, när och af hvem det sades. RidderBkapet och Adeln sammanträdde 18 »7 i November Månad. Frågan om den nya Rid~ darhusSecreterarens confirmerande förekom icke förr än sedan RiddarhusUtskottet yttrat sig öfver RiddarhusDirectionens RiksdagsBerättelse: Ut skottet förklarade , som jag tror, enhälligt, att «4 Dm 17 October t. m. i Utskottet* tanka borde Riddarhus - Secreleraretjensten dädanefter lika litet som dittills fl med annat Embete förenas; men denna tanka vann icke Ståndets bifall, utan Ridderskapet och Adeln tillät för första gången en eftermiddag ar 181® sin Secreterare, att äfven vara Statens Embetsman. Man linner således, att på olika tider en olikhet existerat i öfvertygelsen om RiddarhusSecreterareijenstens förenlighet med annan tjenst, och hvad kan val hafva orsakat en sadan olikketP Må hända hyste man i fordna dagar ett något vidsträktare begrepp om RiddarhusSecreterare-tjenstens natur, och jag vore i den hnädelsen icke obenägen, att instäm* ma i den gamla tidens mening. Jag har mycket svårt att familiarisera mig med den tankan, att RiddarhusSecreteraren skulle vara endast en Ridderskapets och Adelns enskilta Tjensteman. Ridderskapet och Adeln representerar icke allenast sig, ulan hvarje dess Ledamot är Svenska Fol. kets representant. Ar då icke Ståndets Secreterare Svenska National-representationens Embetsman? Jo, han är det, och i och med detsamma är han Folkets Embetsman, lika så väl som Justitieombudsmannen.
Lärare, som ingår på öfvergångsstaten, är dymedelst serskildt förpligtad att uppfylla de tjensteåligganden och ställa sig lill efterrättelse de föreskrifter, som kunna blifva en följd af de ändringar, hvilka kunna komma att i skolordningen vidtagas. 6:o Ifrån och med den dag, då den nya aflöningsstaten träder i verkställighet, skall vid hvart serskildt elementarläroverk sådan fullständigare undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen meddelas, som för detta slags läroverk afses i det förslag till skol-ordning, hvilket finnes Statsråds-protokollet öfver ecldesiastik-ärenden vidfogadt, utan förbindelse för lärjungen att derjemte studera de klassiska språken. 7:o I mån af blifvande ledigheter skola, efter vederbörandes hörande, de indragningar eller andra förändringar vidtagas, hvilka erfordras för läroverkens fullständiga ordnande i öfverensstämmelse med en blifvande normal-stat, vid hvars uppgörande Kongl. Maj:t, lärer taga i nådigt öfvervägande de önskningar, som af ofvanbemälde motionärer blifvit uttalade, rörande serskilda läroverks utvidgning och förbättrande. 8:o Så väl det öfverskott, som kan uppkomma å den med skolafgifterna afsedda stats-tillgång, som ock besparingarna å elementar-läroverkens anslag, hvilket har reservationsanslags egenskap, må användas till understöd vid nödiga byggnadsföretag, till aflönande af duplikanter, till löneförhöjning för lärare i naturvetenskaperna, musik, gymnastik och teckning, hvilka lärares aflöning blifvit uti den föreslagna öfvergångsstaten uppförd till oförändradt belopp, till arbetsbiträde, till resekostnader, hvilka i och för läroverkens reglerande uti landsorten lära komma att erfordras, äfvensom till öfriga för den nya organisationens verkställande nödiga utgifter. 9:o
Hon var visst ett klent barn, då hennes mor, min salig syster, dog. Hon förstod Guds ord, hon, ehuru ej så strängt som man borde, men hon dog ändock i frid med Gud och menniskor, och det lilla barnet, ja, det var så klent och skrek så ofta; om nätterna hade jag mången gång ingen ro för det. Men Gud gifve barnet sin nåd, ty hon blef ändå en bra flicka, så mjuk om hjertat; och så lärde jag henne Guds ord, så att hon genast kunde svara, då jag frågade henne något kapitel eller någon vers ifrån evangelierna eller psalmerna. Men huru mår mylady sjelf? Mylady är alltid så rask, men litet blek bara. Ja, ja, ålderdomen är en besvärlig sak, den kommer utan att man ens tänker derpå. Men lyckligt är det, då man har mera tid här på jorden för att läsa och begrunda evighetens herrliga löften och bilder! Lady Starling kände af gammalt miss Browns ohejdbara tunga, men ehuru hennes pratsamhet under sådana förhållanden som de nuvarande var pinsam för henne, gaf den henne åtminstone tid att öfverväga huru hon borde lägga sina ord vid det svåra meddelande, som förestod henne. Miss Brown, sade hon, då en paus, förorsakad af en suck, lemnade henne tillfälle dertill; Alice är mera allvarsamt sjuk än jag i början trodde. Det stackars barnet har en stor sorg, och det smärtar mig djupt. En sorg! utbrast miss Brown och slog händerna tillsammans. En sorg, då mylady varit så utomordentligt god emot henne? Hvad skulle kunna fattas henne? Ack dessa barn, alltid otacksamma! Ni har intet att förebrå henne, miss Brown; hon är ej otacksam, hon är olycklig. Olycklig? Huru skulle jag ej förebrå henne det, då mylady endast varit alltför god emot henne! Ja, så är det; vår tids ungdom är så besynnerlig! Det är alldeles som med en ung lady, jag såg på resan, då jag kom från Amerika. Jag var mycket intresserad af henne; hon såg så hygglig ut och tycktes förstå Guds ord; men det var ej den rätta gudsfruktan, det. Jag trodde det först, men den Onde antar också ibland en sådan skepnad.
För det andra skulle derigenom det största förtryck kunna beredas för särskilda klasser, som för tillfället voro mindre populära eller för svagt representerade. Det är visserligen sannt att. K. M:ts sanktion fordras för afgifter, som skola vara öfver 5 år, men om ock behörig vaksamhet i detta afs:de alltid kunde förutsättas mot pålagor för längre tid, hindrade intet att, genom pålagor för kortare tid, af landstinget skulle kunna förtryckas en för tillfället obehaglig klass, t. ex. krögare, bränviusbräunare, kapitalister, delegare i privatbank, brukseller qvarnegare, hvilka t. o. ra. i Riksförsamlingen tidtals svårligen fredas mot orättvisa. Jag tror att jag icke behöfver vidlyftigare yttra mig om denna sak, ty det inses troligen af hvar och en utaf R. o. Adms ledamöter, som tänkt på saken, att det är omöjligt antaga denna punkt, och jag yrkar således helt enkelt att densamma måtte strykas ut från ordet »i öfrigt» till och med ordet »erfordras.» I afs:de på 2:dra perioden, så öfverensstäturner den temligen med hvad Presteoch BondeSlm beslutat, och som af Utsk:t blifvit tillstyrkt. Det är visserligen i det fallet ett par anmärkntr att framställa. Den ena är, att om R. o. Ad. täcktes bifalla utstrykningen af den nämnda punkten i Irsta momrt, så blir det nödigt såsom en följd deraf att taga ut orden på 2:dra raden »eller sådant beslut är fattadt». Sedermera har Utskrt ansett att 2:dra momrt i förslaget, som rörer undantag från afgift för tillverkning och försäljning af spirituösa drycker, har förfallit på grund deraf att 3rne Stånd uteslutit detsamma. Men det blifver til) följd häraf alldeles nödvändigt, att man näst intill ordet bevillning å urte raden insätter orden »efter 2rdra art. bev.-stadgan», och i sammanhang dermed stryker ut orden »för ofvannämnda föremål» på 8:de raden samt pä nästa raden efter »statsverket» inför orden »jemlikt 2:dra artikeln». Jag anhåller om propos. härpå. Gr. Sparre:
1 följd häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes anbefalla sådana åtgärder, att den af Revisorerne afsedda nedsättning i priset å utländska tidningar samt periodiska tidskrifter af vetenskapligt, konstnärligt och tekniskt innehåll må vinnas. Tull-verket. Ehuru, enligt hvad Revisorerne inhemlat, den af handelsbolaget J. & O. Hall gjorda konkurs, hvaruti Tull-styrelsen bevakat ett belopp af 5,984 R:dr 34 sk., utgörande jemte transportkostnad, oredovisade beloppet för är 1817 inköpte och lill Kongl. Räntekammaren levererade vexlar i stället för sådana, som med protest återkommit, blifvit för lång tid tillbaka utredd och massan lemnat den dividend, som deruti kunnat erhållas, samt dessutom genom utmätningsförsök hos O. Hall är vordet utrönt, att han saknade all tillgång för gäldande af återstående bristen 4,832 R:dr 42 sk. 2 rst., hade likväl delta belopp fortfarande balanserats, under afvaklan af möjligen'blifvande tillgång hos bolagsmännen, af hvilka J. Hall redan vid konkursens början lemnat riket. Vid sådant förhållande och då balanseringen af nämnda summa redan fortgått en längre tid och all utsigt til! vidare godtgörelse saknades, hafva Revisorerne hemställt, att berörde summa måtte i kommande årens räkenskaper inom linien föras; och har GeneralTullstyrelsen, uti sitt i anledning häraf algifna underdåniga Utlåtande, anfördt, att något hinder ieke möler för nämnda fordrans omförande och balansering tillsvidare inom linien uti Tullverkets räkenskaper, såsom Revisorerne föreslagit. 1 anledning häraf, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande att uti Tullverkets räkenskaper omföra och tillsvidare inom linien balansera nämnde fordran, på sätt Revisorerne föreslagit. Navigationsskolorna.
Ständers Allmänna Besrvarsoch OecvnomieUtskott, att, i sammanhang med de i enahanda ämne förut skedde och ännu odeswarade kemister, sia deröft wer utluta; hwilket skulle de Respecttve MedStänden wördsamt och »vänligen tlllkännagisivas. l-le lu^rs. krotocollo ch ketsrson. Ntdrag af vrotocoller, hälket uri NorgareSränders plenum wld Riksdagen i Stockholm den iz Ianuarst 1810. S. D. Bilvll BorgareStandst för sin del hivad Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswars, och OecsnomieUtssott, uti Betänkande afven 2g sistledne December, i anledning af RiksdagsFullmäktigen Wesling? frän det Hederwärda BondeStändet remitterade Memorial vttrat 06) hemställt, angående sättet, huru de DagSwerken, hwartill Prefterffapet äro berättigad! afTorpare och Backstufwuhjon hädanefter böra utgöras; hwilket wördsamt och manligen skulle de Respecttve MedSlanDen tillkännagifwas. k-lc luprs. SDWid den af Riksens Högloft. Ständers Statsutskott i Memorial af den 22 December meddelre berättelse, rörande ä Wiga Kronolägenheter, såsom Krono-Fijken, Qvarnar, Färgor, Broar och Krogar med fler?; blelwo hosBorgareSkändet ätffilliga anmärkningar gjorde; hwarsöre Stander desiök, att detta ärende till Utskottet, ärer re - 960 Den 2Z Januaris. remittera, kill den förnyade handläggning som som« rna anmärkningar fordra; och skulle de Refpective MedSkänden wördssmt och waniigen härom underrättas. Ot Inpu. SDSom af förekommen anledning hos Bo-aareSkändet blstwit anmärkt, akl Kungsgårds Ulfsbäck t Smaland, hwltken af Konung Oull r,s II.
Unge Skytte skyndade att föra vattenkannan till hennes läppar. Hon drack och kände sig vederqvickt. – Tack, unge herre, sade hon ett ögonblick derefter, – för ert ädla beteende i denna stund! Det var Försynen ... o, det känner jag djupt ... som under nattens oväder förde er hit. Ni har stått som en skyddsengel vid min sida och upprätthållit mitt mod. När jag hörde er tala så, och då jag betraktade ert vackra ansigte och edra milda ögon, då kände jag, huru jag syndat, att jag i så många år ej förmått qväfva min ovilja och mina misstankar mot alla dem, som tillhöra ert stånd ... Men säg mig, nådig herre, hvilken afsigt tror ni, att pastorn haft med detta besök och dessa frågor? – Låt honom hysa hvilka afsigter som helst, sade Adolf; – ni, Ingrid, må i alla hänseenden vara lugn, ty ni har ju ingenting att förebrå er. – Men ... säg ... kan det vara orätt, kan det vara synd att bistå sjuka medmenniskor? Jag har gjort det utan all vedergällning; jag har icke ens räknat på de tillfrisknades tacksamhet, sedan jag länge sett, huru de, i stället för att tacka mig, visa mig vidskeplig fruktan och afsky. Skulle jag verkligen hafva missförstått Kristi lära om kärleken till nästan? – Jag åtminstone har uppfattat Hans lära alldeles såsom ni, Ingrid. Låt icke i sista stunden de grundvalar svigta, på hvilka ni i hela ert lif byggt, stackars qvinna! Och jaga förskräckelsen ur ert sinne! Det kan omöjligen drabba er något ondt; om den ursinnige presten i sitt blinda nit verkligen ämnar förfölja er, skall hans tilltag stranda mot lag och rätt. En oväldig domare måste prisa er verksamhet, i stället för att fördöma den. – Lagen, herre, stadgar det rysligaste straff för trolleri ... Och ... jag vill yppa allt för er. Det är icke blott prestens hotelser, som komma mig att bäfva; det är något fruktansvärdare, något besynnerligt och oförklarligt.
Den starkaste klyfningen förekommer i allmänhet inom skogsbygderne och, isynnerhet på öarne samla hemman vid kusten, hvilkas innehafvare idka fiske; och må såsom exempel i sistnämnde afseenden anföras, att 1 mantal i Sanda, beläget på Sturkö, men tillhörande Läsens socken, är deladt i 16 lotter, deribland de fjorton gå under i mantal ända ned till TJs:del; att på Tjurkö, som tillhör Augerums soc ken, förekomma åbolotter om blott TJT mantal, då på fasta landet af samma socken, oaktadt klyfningen äfven der är högst betydlig, minsta hemmandel, som tillhör särskilt åbo, är -f'B mantal; alt Hasselö mantal i Förkärla socken är fördelad i 107 delar, deribland 95 äro under TV mantal ända ned till ^dels; äfven på fasta landet förekomma icke sällan dylika mindre åbolotter, såsom 7vdel, 1pg:del och så vidare till och med T^:del. Att ingen åbo 15 kan vara besuten 5 så ringa hemmantal är uppenbart; men emellertid måste, till följd, af hemmanens olika storlek o,eli godhet, mantalet i fråga om besutenhet alltid blifva en osäker mätare: sålunda visar sig ock, att oaktadt socknarne Sturkö med 68, Sillhöfda med 76 och Backaryd med 88 utklufna lotter under ett Jmantal, i förhållande till hemmantalet företer den starkaste klyfningen, hemmansinnehafvarne der i allmänhet dock berga sig bättre än de, hvilka inom andra socknar bebo vida större hemmansdelar. Inom Sillhöfda socken linnes 1 mantal Baggetånga med 1$ åboer samt en befolkning af 317 personer; och det oaktadt berga de sig i allmänhet väl. Till posthemman äro anslagne 11 yj mantal och 6|Jmantal utgöra gästgifveri. Skiftesverket har fortgått till allmän belåtenhet.
Grefve Björnstjernas enka som, efter olika kurser i Svenskt banko, utgjort Tillkommer i Svenskt banko utgående aflöning Expektansarfvode till En af Rikets Herrar, f. d. Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Stjerneld Pensioner: till f. d. Generalkonsuln, Kanslirådet Bruncrona „ f. d. Chargé d’affaires, Kanslirådet Engström „ f. d. Kanslirådet Hegardts enka „ f. d. Envoyeen Friherre Taubes enka år 1849. Till aflöning för aktiv tjenstgöring expektansarfvoden och pensioner, intilldess anställning i tjenst kan äga rum: åt f. d. Envoyeen Friherre Palmstjerna „ f. d. Chargé d’affaires m. m. Grefve Gyldenstolpe „ En af Rikets Herrar, f. d. Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Ihre - Till pensioner: åt f. il.
För öfrigt kan det på goda grunder betviflas, huruvida en under ofvanantydda omständigheter tillvägabringad decharge i verkligheten är särdeles angenäm att meddela, eller synnerligt tillfredsställande att mottaga.» STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Konstitutions-Utskottets Memorial JU 7. 1 Njo 7. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Febr. 1863, kl. 1 e. ro. Konstitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af ny Riksdagsordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen. Från samtliga Riks-Stånden har till Konstitutions-Utskottet blifvit öfverlemnad Kongl. Majrts den 5 sistlidne Januari aflåtna nådiga Proposition om antagande af ny Riksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen, hvilken nådiga Proposition, jemte dertill hörande handlingar, finnes under JS 01 införd i Första samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll och således redan blifvit till Riks-Ståndens ledamöter utdelad, hvarföre någon ytterligare tryckning deraf i sammanhang med närvarande Memorial ej ansetts behöflig. Konstitutions-Utskottet har sökt egna det förslag till national-representationens ombildning, som i Högstberörda nådiga Proposition innefattas, den sorgfälliga pröfning, hvilken en samhällsfråga af så allmän och så genomgripande vigt påkallar, och det är resultatet af denna pröfning Utskottet nu får hos Rikets Ständer vördsamt anmäla. Dessförinnan har Utskottet likväl ansett sig böra lemna en kort öfversigt af de försök, hvilka, sedan de nu gällande grundlagarne stiftades, blifvit gjorda till denna frågas lösning, för så vidt dessa försök varit föremål för Rikets Ständers pröfning. Det torde härigenom blifva lättare att bedöma hvilken utveckling frågan efter hand erhållit och på hvad ståndpunkt den för närvarande sig befinner, samt huruvida det nu framställda förslaget kan anses innefatta behållningen af den erfarenhet, som vunnits genom de föregående försöken. Bih. till R. St.
RiksStaten för år 1821, I 1. s 820—825. —• — Förslag till, för 1824 och följande åren till nästa Riksdag. StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 708 — 795, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 48, af Adelil, IX 3. s 70, af BorgareStåndet, ix 3. s 108, af BondeStåndet, IX 3. s i33. Ringqvist, Vice MagazinsFörvaltare i Norrköping, af AdvocatFiscalsÄmbetet tilltalad, II s 847, 848. Rosenheims, Generalen von, ansökan om utbekommande af innestående Lön, StatsUtskottets Utlåtande öfver, IY 1. s 247 — 25i, bif. af BorgareStåndet, IX s 75, af Adeln, IX s 77, af PresteStåndet, IX 5 81 , af BondeStåndet, ix s 86. Underd. Skrifvelse, X 1. s 43'—45- Rosen, Landshöfdingen Grefve von, lemnat Allmänna MagazinsDirectionens Medel till Lån åt BohusLäns Regementes BeklädnadsDirection, II s 587, 851, 85a.
St:r, med öfverlemnande af ett från styrelsen för allmänna Hypoteksbanken inkommet förslag till ändringar i Kongl. Förordningarne den 26 April 1861 ang:de dels en allmän Hypothekssbank för riket och dels de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildende och framtida verksamhet skola till efterrättelse lända. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts d. 10 och 14 dennes bordlagde Betänk. N:o 10 med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande al upplupen bankovinst. l:sfa — 10:de punkterna. Utsk:ts förslag biföllos. litte punkten. Frih. Liljencrantz, Johan: Bankofullmägtige hafva föreslagit, att utlåningsräntan skulle få vara olika vid de olika lånekontoren, då upplånings-räntan ofta der är olika, hvilken åsigt dockj icke af Utsk:t blifvit godkänd. För mig synes det klart, alt utlåningsräntan måste stå i nödvändig konseqvens med upplåningsräntan, och att den förra dessutom måste vara beroende af deri elterfrågan på penningar, sorn eger rum. Jag yrkar derför afslag å Ulsk:ts förslag och förenar mig i den af Hr Lindström i dess reservation gjorda framställning, alt »räntan skall rätta sig efter så väl penningeställningen, som de säkerheter, hvilka erbjudas.» o Hr Akerman, Fredrik: Under öfverlägjjningen om denna fråga har jag icke kunnat dela den åsigt' n, att räntan skulle bestämmas efter den lemnade säkerheten. Det måste väl antagas, alt lån i allmänhet icke ullemnas utan lilli säkerhet; och det skulle bli ganska obehagligt för dem, som hafva bestyr med utlåningen, att skilja mellan de olika lånesökandes större eller mindre säkerhet. Icke heller kan jag förstå den tankegång, som i motiveringen är ullalad, alt räntan skulle höjas, då fråga är om lån på längre tid. *,En handlande t. ex., som för att genomföra en spekulation behölver penningar på en Den 17 Februari.
Cederström i öfrigt anfört i afseende på statsekomiska grundsatser, kan lill en stor del visserligen vara riktigt, men nu är icke fråga om huruvida tackjernsexport bör äga rum eller ej, utan huruvida lackjernslillverkning bör mera eller mindre beskattas, under det att tackjernsexport icke får äga rum till något sä stort belopp, att det i ringaste män kan inverka förmånligt [iå tackjernspriset. På dessa skäl tillstyrker jag bifall å Ulsk:s förslag, hvilket icke afser det förhållande, att tackjernsexport kan blifva medgifven, utan blott det närvar, förhållandet. Skulle, såsom jag för min del i viss» afseenden vore färdig alt tillstyrka, tackjernsexport blifva medgifven, så följer deraf, att R. St. mäste taga tackjärnstillverkningens beskaffenhet i närmare öfvervägande och helt och hållet förändra bestämmelserna derom. Detta visar likväl ytterligare, att tackjernstioude icke är att anse som en grundränta, utan som en beskattning på en näring, hvilken beskattning får rätlas efter näringens tillstånd. Ilr af Harmens, Henrik Otto: En ledamot har här uttryckt sin förundran deröfver, att StatsUtsk. kunnat framkomma meri förslag till en skatts nedsättande, utan att känna de grunder, efter hvilka denna skatt utgått och blifvit beräknad. Deruti ligger ett fullständigt misstag å hans sida, och en återremiss endast för att lemna Utsk. tillfälle alt laga kännedom af de upplästa handlingarne är verkligen öfverflödig. Det finnes inom Utsk. hytteägare, som ganska väl kände förhållandet med denna beskattning, och som derom underrättade de ledamöter, som icke kände det. Hade man icke inom Utsk. känt de uppoffringar, som Stalén uti äldre tider gjort för tackjernsblåsningen, så är det mer än troligt, alt Utsk. hade föreslagit en större skattenedsällning, än som nu skett. Utsk. trodde, att den första åtgärd Staten borde vidtaga för all skaffa afsättning på denna vara, vore den att icke trycka tillverkningen af densamma med oerhörda skatter.