Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplästes följande från Riddarhusutskott tet inkomne I 46o Den 25 Junti. Hörsamste Memorial! v Genom särskilte Remisser under loppet af denna Riksdag, har det behagat Högloflige Ridderskapet och Adeln uppdraga RiddarhusUtskottet, att föreslå ändringar i den hittills gällande Riddaihu'Ordningen, nemligen den 29 Nov. förlidet år5 att utarbeta, och till Ridderskapets och Adelns pröfning öfverlemna, ttt förändrad Redaction af 7 § af RtddarhusOrdningen, j öfverensstämmelse nied 18 § i Riksdagsordningen; den 10 Dec. samma år, då Utskottets ingifne förslag till andungar af s6 och 52 § i nämnde författning, tillika med de, i anledning deraf, ingifne anföranden återremitterades, att i ett sammanhang afgifva yttrande öfver 311 a de ställen i Riddarhu;Ord* ningen, hvilka Utskottet ansåge erfordra en ny Redaction; och den 3 Junii detta år, att i anledning af Herr Påhlmans då väckte motion utlåta sig rörande föreslagit anslående uti Rid darhus-salen af en lista å alla de mål, som hvarje Plenidag komma att löretagas Till följe af de sålunda erhållne uppdrag, har Utskottet utarbetat det förslag Utskottet nu får äran till Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta granskning öfverlemna.
HIgj:t i ljäder förord,igde Oomite tor re^lerin^ »k /3rmeen8 oell blottgn8 8jul<värd, uti gfAifvet öetgnlignde i ämnet, gnmält loljgnde loekmf, nemli»en: ett ärligt 8> 868tij>endiu,n gf 2,666: 32. — lör Lgtgilion8- oell Ogrili8oil8-8julilul8-Dgligre, 8onl lör 8111 prgetislig utililduinA 6s8ölig främ mgnde Dgmler. I^öner ull 6 Distriet-Däligrs, Ilvgrinecl l3ält I^gIigre-Lorjl8eil gn8ett8 Ilellöfvg öli38 , a 1000 k:dr för llvgrderg 6,000: oell grfvoden till 6 Ki^erv-Däligre, 1iligled68 ö 3oo k.dr livgrderg 1,800: -> ! ,0,466: 02. — "Om gngläende livsrgf I3der8 Xon«I.
Hetta är fullkomligt sannt, ty naturligtvis måste man göra någon skillnad mellan ransaknings-fångar oell straff-fångar; oell detta är för mig den förnämsta orsaken, hvarföre jag icke kan antaga förslaget. För ransakningsfången, hvilken jag icke kan beröfva mer än friheten, bör jag göra fängelset så drägligt, så litet smärtsamt som möjligt, emedan ändamålet med hans hållande i förvar endast är att försäkra sig om hans person. Straff-fången deremot, såväl den som undergår straffarbete som fängelse, bör behandlas annorlunda och deri ligger just ett skäl, hvarför man icke bör gifva honom så stora fördelar men i stället förkorta strafftiden. Lika med LiiCarleson anser jag att man lemnat alltför mycket åt den verkställande magtens godtycke, ty då lagstiftaren upträder måste lian bestämma grunden hvarefter detina magt må ega att verkställa straffet; det är icke nog att åt densamma öfverlemna bestämmandet af hvad som kari anses ingå i straffet; man måste äfven bestämma de grunder, efter hvilka denna verkställighet bör ske. Jag är lika intresserad som Hr Stråle af att denna lag så fort som möjligt kommer att tillämpas; men jag anser att denna tillämpning bör byggas på rigtiga grunder, och det är af denna orsak som jag fortfar i mitt yrkande om återremiss af Betänk. De härefter först till bifall och sedan till återremiss af förev:de Betänk, framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej, hvarefter dessa propos:r förnyades samt åter besvarades med Ja och Nej, och slutligen Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg den sednast till återremiss framställda propos:n vara besvarad med öfvervägande Ja. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 3 och 16 d:s på bordet lagda Betänk. N:o 36, i anledn. af väckta motioner om nphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Okt. 1778, ang:de barnamord. Hr Tham, Casper Wolrath Victor:
På dessa 2:ne grunder af principe och erfarenhet, samt i djupet af min själ öfvertygad , att defc sam framför allt annat gör ett Fädernesland dyrbart och patriotismen bofast i en nation är helgden af den bejlående lageö, om fråga vore om sjelfva det urmodiga Duellsplacatet, tror jag mig böra önska, att fruktan för respective Emhetsmäns risque af en förändring, ej måtte verka till den nu anbefallda omvägens bibehållande: då de rättsökande måste förhålla sig till de rättskipande åtminstone, sam i oo tili i» borde väl de förres fördel ingalunda billigt kunna vika för de senare. Och jag vågar tro, att äfven Embetsmännen® egna sanna fördelar bero af omöjligheten för dem, att någonsin frestas leka med sina trälande medborgares rätt. Den 12 Maji e. m. N;o 4.' Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Sedan flere Riksdagsmän i det Hedervärd da RondeStåndet yrkat, genom motioner, att den pligt af 12 skillingar B:co, som är föreskrifven tor uteblifvande ifrån andra uppbördsstämma^ af Skattskyldige, som icke Kronoutskylder erlagt, samt den af 1 Rtdr för uteblifvande ifrån andra RegementsLiqvidationsmötet af räntegifvare m. fl. måtte upphöra, men Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet berörde yrkanden afslagit, anhåiler jag vördsamligen att deremot få följande anmärkningar till bepröfvande framställa.
— Utaf 1862 och 1863 års anslag, 5,000 R:dr årligen, för aflönande af lärare och underhåll af elever m. ra. vid Skeppsbyggeri-institutet i Karlskrona 1,938: 62. — » anslaget, 4,500 R:dr, till befrämjande af slöjdexpositioner 3,500: — 2,000: — » 1862 och 1863 års anslag, 150,000 R:dr årligen, för anläggning af nya samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindi e goda vägar 67,450: — 48,450: — » det särskilda anslaget, 40,000 R:dr, för anläggning af våg från Storbacken i Ofver-Luleå socken till sjön Vaikijaur inom Jockmocks Lappmark af Norrbottens län 5,000: — 5,000: — » 1862 och 1863 års anslag, 20,000 R:dr årligen, för understödjande af mindre hamnbyggnadsföretag och årensningar 15,375: — 9,000: — » det utan återbetalningsskyldighet beviljade stats bidraget, 8,000 R:dr, för hamnbyggnad vid staden Åmål 2,000: — 2,000: — » 1862 och 1863 års anslag, 1,500 R:dr årligen, till understöd för färjhållningm vid Röhälla, Färjestaden och Beijersliamn på Öland 1,630: — 630: — » 1863 års anslag, 24,700 R:dr, för verkställigheten af beskattningsväsendets förenkling samt de nya jorde böckernas afslutande och granskning 877: 76. 163: 4. Anslaget till ersättning för upphörande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarhet under Dylta svafvelbruk samt för afstående af de till samma bruk anslagna Hålahults och Östra allmänning arne inom Örebro län 88,687: 80. 88,587: 80.
Beträffande derefter sättet för utlåningen, hafva Rikets Ständer ansett, i öfverensstämmelse med E. K. M:ls nådiga förslag, att Diskont-direktionerne vid förvaltningen och utlåningen af Stalslåne-fondens tillgångar böra lemnäs full frihet att, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, förfara, utan att dervid vara bundna al andra än de allmänna föreskrifter, som Fullmäktige, i förut angifna syftning rörande medlens fördelande, må finna skäligt att besluta. Likväl och då det är af största vigt, att försträckningar från Stats-låne-fonden icke lemnäs utan mot fullkomlig säkerhet hafva Rikets Ständer funnit sig, i fråga om beskaffenheten af de säkerheter, hvarå lån från ifrågavarande fond må företrädesvis utgå, böra meddela särskilda föreskrifter, dock med hufvudsaklig grund i lånets eller kreditivets syftemål att understödja de inhemska näringarne, på sätt bär nedan omförmäles. Då angeläget är, att Diskont-direktionerne i och för utlåningen af Stalslånefondens till Diskontverken öfverlemnade tillgångar må efter Fullmäktiges bepröfvande, kunna förstärkas med personer, som, jemte redbarhet och insigt i olika yrken, ega noggrann kännedom om orternes affärsförhållanden, böra Fullmäktige ega att åt dessa personer anvisa lämpliga arfvoden, hvilken rättighet äfven må Fullmäktige tillkomma med afseende å Diskont-direktionernes ordinarie ledamöter, helst utlåningen af de medel, hvarom nu är fråga, ytterligare ökar dessa Ledamöters göromål och ansvar. Derjemte, och då de bestyr, som Slatslåne-fondens förvaltning kommer att för Fullmäktige medföra, blifva af synnerlig vigt och omfattning, samt det icke bör kunna annat än leda till sakens bästa, om dessa bestyr till större eller mindre del förberedas och besörjas af dertill inom Fullmäktige utsedde Deputerade, dock under Fullmäktiges gemensamma ansvarighet, hafva Fullmäktige blifvit bemyndigade att i berörda ändamål utse särskilda deputerade, emot åtnjutande af det arfvode, som Fullmäktige önna skäligt bestämma. På grund af hvad nu i underdånighet blifvit anfördt och E. K.
Det har först nu i år kommit i gång. Å Landet finnes 7 Tegelbruk och åtskilliga Läder-Garfveider, dessa senare af mindre omfång och betydenhet. Binäringar: Jagt är högst obetydelig. Aid en och annan större Egendom finnas Rådjur och Rapphöns. — Dessa senare hafva under de förra årens långvariga och stränga vintrar mycket förminskats. Utom Laxfiskena vid Halmstad, Laholm, Falkenberg och Åhs kloster, hvarest fångsten förledit och innevarande år varit ymnigare än förr, finnes å hela kusten endast ett Skattlagdt fiske, belägit vid Trässlöf nära Warbergs Städ. I anseende till den långgrund^ kusten, kunna Strandboerne endast begagna smärre och platta båtar, med hvilka de ej töras bege sig ut i öppna Sjön. För de om hosten hastigt uppkommande svåra stormar våga de ej utsätta sina garn, af fruktan att förlora desamma. — Fiske idkas således af 7 Kust-Allmogen endast obetydligt och såsom en bisak då de nied Jordbruket ej äro sysselsatte. — Fiskredskapet är äfven dåligt. Torsk, Koljor, Hvarf, Hvettling, Flundror, Tunga och äfven Hummer äro de vanliga Fiskslagen. Kolning verkställes ganska litet oell nästan endast i Fjärås Socken. Af Pottaska tillverkas ej någon myckenhet. Uti nästgränsande Socknar till Halmstad har i senare åren tillverkningen ökats i anseende till större behof deraf för de 2:ne vid Staden befintelige Såp-Bruk. Tillverkningen af Saltpeter äger, förmedelst bristen och dyrbeten a Byggnads-Timmer och Bränsle, endast rum hos en och annan Possessionat.— Lefvereringen deraf till Kongl. Majit och Kronan emot fastställd betalning, har utgjordt efter medium af de sista Fem åren Ett Hundradefem Lispund 17 S 6 lod om året. — Sjöfarten har i sednare tider minskat sig såsom följd af mindre liflig rörelse i Handeln.
LagUtsk. har ansett, att principen för bysättningen bör vara den, att då gäldenären lemnat ifrån sig all den egendom han äger, bör han vara fri. Man kan icke begära att någon skall sitta längre i bysättningshäkte!, än tills han aflemnat allt hvad han äger; men det skulle ofta hända, ifall bysättningstvånget helt och hållet upphörde, attén person, ehuru man visste alt han hade egendom, ej kunde förmås att afstå densamma, hvaremot han nu genom bysättningen tvingas att uppgifva den undanhållna egendomen. Af sådan orsak har Utsk. ansett nödvändigt, alt tills vidare bibehålla bysättningstvånget. De redactionsförändringar, som Hr af Grubbens föreslagit, anser jag vara af den beskaffenhet, att de icke, i öfverensstämmelse med K. M:s propos., kunna antagas, och hvilken jag anser i alla hänseenden äga företräde framför de af Hr af Grubbens gjorda förslag, och 5i6 Den 19 September c. m. Utsk. har endast gjort ett par förändringar i denna propos. som ansetts nödvändiga för meningens förtydligande. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag hade hoppats alt vid denna riksdag man skulle helt och hållet afskaffat det s. k. bysätlningstvånget. Jag hade trott, att frågan derom, hvilken så mångå gånger varit R. Sirs pröfning underställd, åtminstone nu skulle vinna ett önskligt gehör; men då opinionen ännu icke synes så allmänt utbildad derom, att bysätlningstvånget bör hädanefter försvinna, så anser jag, att man mäste vidtaga de åtgärder, som erfordras för att göra detsamma mindre onaturligt och mindre olämpligt, än det hittills varit. Jag har derföre i hufvudsaken icke något att erinra mot K. M:s nåd. propos. i de delar den af Utsk. blifvit understödd; men jag anser mig likväl böra göra några tillägg vid ett par stadganden. Jag får i sådant afseende åberopa Hr Kallings reservation. Lika med honom anser jag, att en viss tid bör bestämmas, efter hvars förlopp bysätlningstvånget för någon person icke får vidare fortfara.
Men emedan jag fruktar, att Rikets Ständer icke skola till ifrågavarande ändamål anslå ett så betydligt belopp, inskränker jag min begäran af dem till blott halfva denna summa; de återstående 10,000 Riksdalerna ville jag skulle årligen tillskjutas ena hälften af alla tjenstgörande prester, efter de grunder de sinsemellan stiftsvis genom valda ombud kunde inför vederbörande Konsistorium öfverenskomma om, och den andra hälften, till lika fördelning mellan båda, af kyrkorna (afgiften beräknad efter socknarnes folkmängd) och af de i stiften inflytande s. k. vakansoch kadukmedlen, der icke andra härför disponibla medel äro i ett stift att tillgå. Slutligen får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, för den händelse de skulle godkänna ofvanstående förslag, ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i nader dels stadfästa de nu föreslagna besluten om den nya prestexamen, samt dervid närmare reglera densamma, dels efter vederbörandes hörande fördela mellan stiften de från dem påräknade 10,000 Ridr; hvarvid ock borde i underdånighet hemställas, huruvida ej de prestkandidater, som komme i åtnjutande af stipendii-understöd från det eller det stiftet, borde tillförbindas att 5—10 år såsom prester tjena samma stift, eller ock återbetala hvad de utur stiftet i stipendium åtnjutit. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Då frågan om en förbättrad prestbildning i våra dagar synes vara en lifsfråga för värt fädernesland, dristar jag liysa den tillitsfulla förhoppning, att Konung och Ständer allvarligt behjerta densamma, samt att de senare icke vägra det relativt ringa anslaget af 10,000 R:dr årligen. Måhända skall detta anslag icke blifva sä långvarigt, ty det synes kunna ersättas genom framtida besparingar inom det ecklesiastika Ståndet, hvilka icke heller gerna kunde bättre användas, än till befordran af en grundligare prestbildning. Jag anhåller vördsamt, att denna min motion matte till vederbörligt Utskott varda remitterad. Stockholm den 22 November 1802. P, G. Alander. Af Herr Alander: 1 fråga om förändrad arbetsordning för
Hvad nu serskildt beträffar de yrken, som blifvit fritagne från afläggande af mästareprof, och skälen härtill, så -ådagalades dessa, på sätt jag förut nämnt, vid sisth Riksdag på ett ganska klart sätt af Hr Stals-Rådet Fåhraeus. De bestodo hufvudsakligen deruti, alt dessa yrken kunde hänföras till fabriksoch manufaktur-yrkena. Deraf följer naturligtvis alt i samma män, som fabrikerna utveckla sig, i samma mån blir det äfven en omöjlighet, att på denna väg finna bergning för handtverkaren, som icke kan täfla med fabriken. Det ligger i sjelfva sakens natur, ali der måste handtverkaren stå tillbaka, och della är skälet hvarföre man icke velat bibehålla mästareprof på sådane handtverk, som äro af fabriksnatur, emedan de, som deråt egna sig, uti Tekniska skolor m. m. bättre kunna inhemta erforderliga kunskaper, än om de skulle stå under skrået och täfla med fabriken. På grund af dessa och andra förut af, med mig liktänkande, talare anförda skäl, anhåller jag om afslag å denna punkt af Betänk. Ben 27 September e. m. 373 Hr von Hartmansdorff: Gr. Lagerbjelke har åberopat huru felaktiga våra skråförfattningar voro, innan de uphäfdes. Författningars felaktighet afhjelpes icke derigenom, att man gör dem sämre eller alldeles uphäfver dem. Tvertom hade man bordt nndanrensa det odugliga, uprälthålla det gamla goda, och tillfoga det nya, som tiden kunnat påkalla. Så har man gjort i Hanse-städerne; så i Preussen och så kommer man val äfven ali göra hos oss, när män hunnit blifva vis af skadan; men dertill fordras tid. Man skall icke återgå till skrå-tvånget, heter det. Ja, i den händelse alt skråväsendet vore något i sig sjelf origtigt. Men skall arbetets organisation, hvarom så mycket och så länge talats, kunna någonstädes' införas, så är det genom kloka författningar, ang:de handtverk, fabriker och handel.
Domstolar samt Embets-Werk förut varande förhållande, i afseende på Expeditions-lösen bör, genom jemkning i grunderne för samma lösens utgörande. a6ö Underdåniga Skrifvelser. varda aterstäldt, och hvarvid Nådig uppmärksamhet äfven torde fästas derå, att den nu stadgade losen för Gravations-bevis i Städerne uti vissa fall är för hög, och lämpligast synes böra, på sätt för Landet redan är stadgadt, gradueras efter de graverade Lägenheternes olika beskaffenhet. För öfrigt få Riksens Ständer hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att, i händelse en ny Expeditions-Taxa varder utfärdad, beräkningsgrunden för lösen af alla Fullmagter å Embeten och Tjenster måtte bestämmas och, jemte lösen för alla från E. K. M:ts Stals-Expeditianer utgående handlingar, i Expeditions-Taxan införas. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 267 N:o 452. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad.d. ao Dec. 1823. Preste-Ståndet d. 20 Borgare-Ståndet d. 20 — —- Bonde-Ståndet d. 21 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Banquens utlåning på Guld och Silfver-panter. S. A. K. R-iksens Ständer hafva beslutit , att oinskränkt rättighet till beläning af de i Banquen hittills lånbara Guldoch Silfver-panter må fortfara att vara gällande; och i afseende på samma utlåning funnit endast den förändring böra vidtagas, att, i stället för det uti E. K. M:ts Nådiga Kungörelse af den 29 Sept. 1818 utsatte beläningsvärde af Fyratib Skillingar å ett Lod arbetadt controlleradt Silfver , samma belänings-belopp från och med år 1824 förhöjes till 48 skillingar eller En Riksdaler i Banco-Sedlar.
Öfver hvardera sängen hängde vanligen en långpipa — när den icke begagnades — och Wissén bestod sig därjämte med ett dåligt oljetryck af Luther, hvilken de båda såsom goda teologer betraktade med vördnad i hans egenskap af lillkatekesens författare. Denna termin hade det varit särskildt klent med de båda framtidsmännens tillgångar. Därför hade de måst inlogera sig i detta allt annat än komfortabla rum. Af matsäckarne, som båda haft med sig från landet och genast slagit samman till en gemensam spiskammare, återstod icke mycket. Någon ved hade de ej haft råd att köpa på nära en månad, och lika länge var det sedan de åto lagad mat till middagen. Egentligen hade de icke behöft lida någon egentlig nöd, om de blott kunnat hushålla. Men båda hade det felet att icke alls sörja för framtiden. När de fingo pängar, lefde de som galningar så länge kassan räckte, gjorde de mest hufvudlösa resor — bland annat en gång till Skanör för att festa — åto dyra middagar med champagne, som de icke just tyckte mycket om, men ändå drucko, “för det var så fint“. — Innan de visste ordet af, var kassan åter tom; och så vidtog försakelseperioden. Nu var han sjuk emellertid, stackars Dahlén. Han hade legat till sängs tre dagar redan, kände sig feberaktigt tung i hufvudet och trött. Men han hade icke velat, att man skulle skicka bud efter läkare. Wissén hade röstat för, att han skulle lägga sig in på lasarettet; där funnos ju frirum för universitetets räkning. Men det ville han icke. — Han trodde inte, att det var något farligt; ordentlig diet, värme, ett bad skulle snart återställa honom. “Hade vi bara så pass mycket pängar, att vi kunde elda ordentligt!“ Det började lida mot slutet af höstterminen nu. Många af kamraterna hade redan lämnat staden och rest hem. Men Wissén var kvar för att plugga, och Dahlén af många skäl: för det han var sjuk, för det han egentligen icke hade något hem att resa till och för det Anders stannade. Klockan var vid femtiden på eftermiddagen, men det var redan mörkt. På gatorna blåste en bitande snöstorm. Det pep och hvisslade ohyggligt kring utbygget på taket, innanför hvilket vännernas vindskupa var belägen.
Majlis nådiga Cirkulär-bref af den 2 Februari 1833 fått sig utlofvad fri bostad å dem anviåade boställen eller det derföre sedermera till 60 Ridr Banko årligen hestämda vederlag uti inqvarterings-penningar, anser Utskottet det numera vara med full rättvisa och billighet öfverensstämmande att de Regements-skrifvare, som sakna karaktershus å sina inne hafvande boställen och de som äro berättigade till boställen, men ännu ej fått dem tillträda, komma i åtnjutande af de för dem bestämda inqvarterings-penningar, helst som Regements-skrifvarnes boställen redan före detta hade bordt vara i tur att med karaktershus förses, derest, såsom genom ofvan åberopade Cirkulärbref af år 1833 förordnades, minst 20,000 Ridr Banko sedermera årligen användts till nybyggnad af felande karaktershus; men då, enligt hvad Stats-Utskottet i Utlåtandet 71) angående regleringen af utgifterna under riks-statens 4:de hufvud-titel tillstyrkt och samtlige Riks-stånden jemväl bifallit, Militie-boställs-kassan numera blifvit befriad från det bidrag af 6,466 Ridr 32 sk. Banko, som från nämnde kassa hittills utgått till aflöning åt tjenstemännen uti Kongl. Krigs-kollegium, anser Utskottet sig ej för närvarande böra föreslå det några särskilda medel anvisas till bestridande af ifrågakomna utgift, hvilken numera skäligen bör kunna bestridas från Militie-boställs-kassan; och hemställer alltså Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande M 155. 19 att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna, huruvida icke, i anseende till Militieboställs-kassans numera förbättrade ställning, de i motionen omförmälde Regements-skrifvare må från nämnde kassa årligen utfå den för dem bestämda incjvarterings-ersättning. Stockholm den 10 November 1857.
I händelse denna beräkning skulle varda af Rikets Ständer slutligen godkänd, kommer följaktligen skillnaden emellan nu uppgifna utgiftsoch inkomstsummor, eller 1,619060 R:dr,att utgöra det belopp, som till staisbehofvens fyllande måste af Rikets nu församlade Ständer å Riksgälds-Contoret anvisas. Men om ock ofvanberörde förslagsberäkning skulle i ett eller annat hänseende blifva af Rikets Ständer förändrad, tror Utskottet sig likväl med säkerhet kunna antaga, att statsfyllnadssumman för detta och följande år icke kommer att betydligt understiga del belopp af i,5o5,5oo R;dr, hvartill densamma vid sednaste Riksdag bestämdes. Emedlertid och då, intilldess statsfyllnadssummans belopp varder af Rikets Ständer slutligen faststäldt, den deraf för Stals-utgifternes bestridande erforderliga andel icke lärer komma att öfverstiga 1,000,000 R:dr, får Utskottet, som ansett det icke tillkomma sig alt, innan Rikets Ständer härom fattat sitt beslut, meddela någon föreskrift till Fullmägtiges efterrättelse, tillstyrka, att Rikets Ständer må medgifva, att förskott å innevarande års anslag till slatsbehofvens fyllande må, efter nästa månads ingång, af Riksgälds-Contoret, uppå skeende reqvisition, Kongl. Stats-Contoret tillhandahållas till ett belopp, icke överskjutande En million Riksdaler. Sleekholm den 21 Februari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22Febr., kl. 12 mide?. Utlåtande, angående beredandet af en ny local för Riksgälds-Contoret, i stället för det härtill nu begagnade hus. (Rgls Afd.)
"Den sökande, sorn, jemte det han visar sig äga de kunskaper, hvilka, enligt 5 moni., anses nödiga för erhållande af stipendium, tillika genom vederbörligt betyg styrker sig hafva vid något närings-inslitut bär i Sverige förvärfva! tillräcklig underbyggnad att för den vettenskapliga utbildningen af dét näringsyrke, hvaråt han egnat sig, eiler inhemtande af fullkomligare arbetsmetoder deruti, kunna med fördel besöka främmande länders läroanstalter och verkstäder, må, efter Ridd.directionens pröfning af härvid förekommande förhållanden, jemväl få sitt stipendium utom Riket begagna; hvarvid directionen för hvarje särskildt tillfälle äger föreskrifva de villkor stipendiaten under sitt utrikes vistande bör visa sig hafva fullgjort, innan stipendii-beloppet å vissa terminer till honora utbetalas." Hvilket allt dock till H. R. o. Ad:s egen ompröfning vördsamt hemställes. Stockholm den 7 Juli 1840. På RiödarhusUtskoltets vägnar. S. A. Sandels. W. F. Dalman. fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 10 om aftonen. In fidem protocoili, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 18 Juli i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för den i5 dennes e. m. Justerades pleni-prot:n för den 4 dennes och den 8 dennes f. m. Hr Frih. o. Landtm, tiilkännagaf, att Hr von Törne, Gustaf Otto, ledamot i BancoUtsk., samt Hr Munck, Bror Gustaf Reinh., ledamot i Bevilln.Utsk., afsagt sig dessa be - Den 18 Juli. fattningar, hvartill de af Hrr Electorer blifvit utsedde, samt att Hr Tersmeden, Gustaf Reinh., ledamot i Allm.