Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den förra artikeln är i Tyskland och Frankrike belagd med en hög prohibitiv tull, och våra trädvaror erlägga i England, oaktadt den helt nyligen verkställda nedsättningen, differentialtullar åtskilliga hundrade procent högre än afgifterne å de Canadensiska. För Tyska yllevaror, för Frankrikes sidenvaror och för Englands bomullsoch ylleväfnader, jern och stålmanufakturer, uppstå, genom tullsystemets ändring, här betydliga fördelar. Yore det då ej rättast att dröja med dessa fördelars beviljande, tills motsvarande förmåner äfven blifvit i nämnde länder Sveriges hufvudprodukter tillagde? Det nu förhandenvarande exemplet med raffinadsocker ådagalägger, hvilken förlägenhet och hvilka obehagligt invecklade förhållanden uppkomma för Sverige och äfven för Norrige, genom den ömsesidiga rättigheten att sjöledes mot half tull in föra hvarandras fabrikaler. Anläggas spinnerier och klädeseller bomullsfabriker m. m. i Norrige, så ökas ännu mera dessa förvecklingar, och hvarje tullsats å dylika artiklar i svenska tulltaxan blifva ett gäckeri, då blott hälften derutaf behöfver erläggas, när ät fabrikatet kan gifvas namn utaf norrskt. Någon definitiv reform af Sveriges tullsystem, uti en liberal syftning, synes mig derföre också ej kunna åstadkommas förr än i sammanhang med en verklig tullförening med Norrige, hvars skyndsamma tillvägabringande påkallas utaf båda ländernas sannskyldiga bästa. Efter denna generella motivering af min öfvertygelse, hvarföre någon hufvudsaklig ändring i tullsystemet icke nu bör företagas, och aldraminst på det sätt Utskottets majoritet föreslagit, öfvergår jag till framställning af några anmärkningar emot specialiteterna i taxeförslaget, hvarvid jag dock, för att icke blifva för vidlyftig, nödgas med tystnad förbigå de flesta. Utskottets majoritet har tillstyrkt borttagandet af de transatlantiska tull-lindringarne. Jag beklagar lifligt om riksstånden skulle bifalla detta tillstyrkande.
Bankens lleserv-fond, 84 Af de i Reglementets 174 § under litt a) och b) omförmälta belopp oell af behållna vinsten från och med 1857 års ingång R:dr 5,347,593: 79. „ fonden till skiftesoch odlings-lån (se litt. c) „ kreditivet till Fahlu bergslag och Sparbankerna (se litt. d) „ fonden till belåning af fast egendom på landet (se litt. e) „ fonden till belåning af fast egendom i städerna (se litt. f) „ kreditivet till manufakturernes och fabri kernes understöd (se litt. g) „ fonden till utlåning med omsättningsrätt (se litt. h) „ anslaget till försträckning åt Filial-Banker, ämnade att ersätta upphörd privatbank (se litt. i) „ 1,010,000: — Summa R:dr 8,369,911: 22. hvaremot å Reserv-fonden blifvit anordnade: till försträckning åt Filial-Banker 3,392,500: — jemte skillnaden mellan det belopp, Filial-Banken i Lund såsom kreditiv begagnat och ‘ af den nämnde Filial-Bank beviljade hela försträckning 100: — „ förstärkande af Handelsoch Nä rings-diskont-fonden 1,855,000: — 5,247,600: — så att Reserv-fondens behållning den 10 nästlidne September utgjorde R:dr 3,122,311: 22. hvilken summa dock bör minskas med ett belopp, motsvarande beviljade, ditintills outtagna försträckningar åt Filial-Banker. 33,817: 43. 300,000: - 880,500: - 79,000: - 225,000: - 494,000: - 85 Af de till förstärkande af Handelsoch Närings-diskont-fon den här ofvan upptagna R:mt R:dr 1,855,000: — äro till Reserv-fonden återförde „ „ 1,220,000:
ISiSG A 1!I57. 4 Sami. 1 Afä 20 Haft. \ a Slals-UUhollels Ullålande JW 50. detta besvär åtnjuter frihet från jordeboksoch hemmantals-ränfa, utan hufvudsakligen åsyftat det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen utgöres. Hemmanen hafva nemligen från början deltagit i båtsmans-hållet i mån af deras grund-riiutor, men för öfrigt efter deras vid indelnings-tiden befunna beskaffenhet, så alt bättre hemman rusta för lägre, men sämre hemman för högre rustnings-dalertal af hemmanens räntor, och delta dalerlal varierar emellan I ö och 21. Då emellertid endast för ett mindre antal hemman räntorna jemt motsvara de rustnings-dalerlalen, hafva för de öfriga hemmanen så beskaffade liqvider inträffat, att der räntan utgjort exempelvis 24 daler, men rustnings-daiertolet blott 18, hemmanet presterat båtsmän för dessa 18 daler, men kontant erlagl ränle-öfverskottet, 6 daler, till upphördsmannen, hvaremot, om räntan varit mindre än ruslnings-daleitalet, hemmanet af uppbördsmannen bekommit ett, skillnaden emellan grundräntan och ruslnings-dalerlalet jemnt motsvarande tillskott.
Emot Statsoch Ekon.Ulsktn kan jag visserligen anmärka, att de hänvisat hela anslagets användande på enskildta varf; men det har förut varit fråga vid discussionen om försvarsverket eller fjerde lnifvudtileln, att Svenska seglande flottan borde upphöra att finnas och inskränkas till roddflotta och ångfartyg. I öfverensstämmelse med ett sådant systeine faller det af sig sjelft alt Kronans skeppsvarf för seglande flottan komme att upphöra och inskränkas till sådana fartyg; och da blifva varfven för handelsflottan de enda, der kunskap i byggnad af seglande flotta kan inhemtas; men, mine herrar! vi äro ännu icke der, och förmodligen lära vi icke heller snart komma dertill, att vi, med förbiseende af Statens verkliga fordelar och behof, afskaffa i Sverige begagnandet af seglande krigsfartyg så länge vi behöfva dem, och dä äga vi jemväl varfsanläggningar tjenliga för inöfvande i skeppsbyggnad. Derföre är det val naturligt, att der finnes concentrerad den större kunskapen i Riket, och alt skolor der så mycket lättare skola kunna etableras. Hvad svårigheten för eleverna angår att kunna inställa sig vid sådana ställen, så kan jag ej finna, att den svårigheten blir större, än att resa från ena ändan af Riket till en academi, vare sig Upsala eller Lund, för att der skaffa sig de kunskaper, som fordras, vare sig i hvilket yrke som helst. Frågan måste väl betraktas ur en allmän synpunkt. När Slaten anvisar medel för en uppfostringsanstalt, så måste den väl icke blifva en enskild pensionsinrättn. ; den måste väl blifva en allmän anstalt, som b 1 ifver funderad på bestånd och på framtiden, och som icke är beroende af en varfsägnres död, som anlagt densamma, och af nya intressenter, sora icke äro intresserade deraf. I Statens hand och på Statens varf, der fortlefver inrättningen så länge som samhällets flottor fortfara. Jag förenar mig således med Amiral Nordersköld i begäran om återremiss. Jag kan dock icke instämma i förmodan att Utsktn afselt fördelar för enskilda varfsägare; men naturligt är, att
Transport 5,810,800: ningen å brännvinsbränningen, utom för vissa klassers pannor, som drifvas med anga, samt hvad dessa angar, någon kalkyl öfver resultaten af den derå förhöjda beskattning icke kunnat, i saknad af uppgift å antalet af hittills begagnad så beskaffad redskap, uppgöras, hafva Rikets Ständer funnit sig böra beräkna brännvinsbrännings-medlen till . 050,000: Summa Banko R:dr 0,406,800: Restantier, beräknade vid sista statsregleringen till 155,000 R:dr, hafva utgjort under åren 1844—1848 i medeltal 251,445 R:dr; men, i anseende till obestämdheten af denna inkomst, deruti för några af ofvannämnda år ingått arrendemedel, som i följd af inträffad missväxt, icke å utsatt tid influtit, har denna inkomst-titel, i enlighet med hvad E. K. M:t i nåder föreslagit, icke beräknats högre än lill 180,000: Summa Summarum Banko R:dr 11,286,160: Dä frän summan af den vid innevarande riksdag fastställda riksstats utgifts-ti tiar uppgående till Banko R:dr . 12,470,040: afdrages ofvanberörde totalsumma ... 11,286,160: blifver skillnaden Banko R:dr 1,183,880: hvilket belopp kommer alt af allmänna bevillningen utgå och skall Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. Börande dock ofvanstående inkomstberäkning ej utgöra hinder för verkställandet af de beslut, Rikets Ständer i fråga om de indelta räntornas förenkling fattat. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 2 Sept. 1851. Expeditions-Utskoilets Förslag lill vnd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Aug. 1851.
Ständer vid 1815 års Riksdag, i anledning af vackt fråga om vidtagande af mått och steg till bestämmande af Glasoch Porcellainsförares samt Smideshandlares handelsrättighet, och förekommande af de olägenheter som åtfölja deras obehindrade kringstrykande, förenade sig, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af ett ovillkorligt förbud för GlaS-, Porcellainsoch Smideshandlare, att i ändamål af sådana manufacturvarors försäljning uti Landsorterna kringstryka, samt att Kongl. CommerceCollegium, hvars underdåniga Utlåtande, jemte andra Vederbörandes, Kongl. Maj:t behagat infordra, detsamma afgifvit, i följd hvaraf detta ärende, såsom fullständigt beredt, »u endast beror på Kongl. Maj;ts slutliga ompröfvanöe; Och finner Utskottet, vid ett sådant förhållande, rörande den åter väckta motionen, så mycket mindre anledning, att å nyo något föreslå, som genom Riksens Högiofl. Ständers berörda underdåniga hemställan vid sista Riksdag tillräckliga åt - Sesv. och Ekon. Utsk. Beteinkanclen gärder synas vara fattade till vinnande af det ändamål, Memorialets Författare åsyftat. Hvilket dock, jemt® en Ledamots serskildt yttrade tanka, Utskottet Riksens Höglofl. Ständerseget upplysta ompröfvande underställer. Stockholm den 4 Mars 1818. Transumt af Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Protocoll, hållet vid Urtima R.iksdagen i Stockholm den"4 Mars 1818. §,4- —t —• — Herr Zetterberg anförde: ”Hvad smides-handeln i Riket vid kommer, önskar jag den måtte vara så fri, som möjeligen kan medgifvas.
Jag deremot skulle tro det vara Riksens Ständer värdigt, att sjelfva afgöra denna fråga, och som den är ganska enkel, tror jag återremissen icke skall åstadkomma någon tidsutdrägt, emedan den innan 2 dagar kali återkomma till Stånden. Herr Hjerta, Gustaf: Onekligen är förhållandet sådant, som Herr Munck af Rosenskjöld framställt, nemligen att det år 181 o vid Riksdagen i Stockholm äfven som i Örebro så tillgått, att Instructionen för. Riksens Ständers Revisorer af Ständerne sjelfva utfärdades; men det gifves i våra tider, likasom i alla andra, vissa tillfällen, då man annorlunda behandlar ärender, än efter Ständernas obestridliga rättigheter, och detta skedde 1812, Riksens Ständer låto denna Instruction utfärdas på en annan väg, än alla deras öfriga justructioner, derigenom att de öfverlemnade tfp Iiongl. Maj:t, att kungöra densamma. Man par derefter 1815 och 1818 endast åberopat den Instruction, som var 1812 utfärdad, och Den 16 December. nu då Ständerna vilja göra en tydligare, neLar Konungen att kungöra den. Om Herr Munck af Rosenskjölds mening Lief gällande, skulle man för hvarje gång få ny strid, antingen "Riksens Ständer skola vid hvarje Riksdag utfärda en ny Instruction, eller låta 1812 års blifva gällande. Att deremot nu låta den vara gällande, derföre talar den omständighet, att Kongl. Maj:t yttrar sig hafva förstått Grundlagen så, att 18x2 års horde ännu äga full kraft och verkan; och då denna medgifver allt, hvad som förekommer i den nya, med undantag af Cassornas specification, lärer det väl vara rättast, att förblifva vid hvad Utskottet tillstyrkt.
Riksdags-Ordningen, angående uppskof i Riksdag. XIII. Regerings-Formen och 80 §. Constitulions-Ulskollels Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. I\:o 59. med voterings-propositioner, rörande Utskottets i Memorialet N:o 57 afgifna förslag till tillägg i 109 §. RegeringsFormen och 80 §. Riksdags-Ordningen. XIV. R. 350. XV. 58. A. 63. Constitutions-Utskotl, Förstärkt, om val af Ledamöter och Suppleanter uti. Se Val. Constitulions-Utskoltets, del förstärkta, Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — N:o 54. med anmälan om de i Förstärkt Constitutions-Utskolt anstälda omröstningar. XIII. N:o 60. angående verkstälde omröstningar i Förstärkt Constitutions~ Utskott. XV. B. 162. Consumtions-afgift för distillerade rusdrycker, angående. Se Särskildta Utskottets Betänkande N:o 16. Contracls-prostar, tjenstförrättande, om deras rätt till Proste-tunnor under extra nåd-år. Se Proste-tunnor. Contracts-prosten i Vester Fernebo Contrackt, om anslag af en tunna spanroål till. Se Fernebo. Controllverket, anmärkning vid räkenskaperne för. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 21. Conventikel-plakatet, 1726 års, angående upbäfvande af en del utaf. A. 398. — motion angående ändringar och förklaringar af 1726 års, samt angående iakttagande af Kongl. Brefvet den 15 December 1762 angående lagsökningar i religions-mål. II. 317. III. R. 71. VII. B. 132, 156, 325, 367. A. 398. — anförande innefattande motiver till samma motion. III. 133. R. 159. Convoj-Commissariatet, om indragning af.
N:o 100. Motion N:o 274, angående aflåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i fråga om Waxholms fästnings försättande i fullt försvarbart skick. Stats-Utsk. Utlåt. Cederström, Friherre Guslaf Carl, Motion N:o 23, angående upphäfvande af det i 22 § Gästgifveri-ordningen förekommande förbud emot minderåriga personers användande till skjutsande, samt om meddelande af nödiga föreskrifter i berörde hänseende. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Cederström Friherre Gustaf Carl, Motion N:o 41, om revision ;if gällande .Fiskeristadga. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Cederström, Friherre Rudolf, Motion N:o 84, angående förhöjning af den åt Öfversten m. m. Grefve Adolf Eugéne von Rosen tilldelade pension. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. Motion N:o 85, om förändrad lydelse af 23 § i Kongl. Förordningen, angående inteckning i fast egendom, den 13 Juli 1818. Lag-Utsk. Betänk. N:o 62. —- — Motion N:o 86, angående underdånig hemställan till Kongl. Maj:l om hållande af tre årliga Häradsting i Wermland. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 25. Motion N:o 87, angående förhöjning al den åt Landssekreteraren Olof Henrik Förberg beviljade pension. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 samt Mern. N:o 180 och 210. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 124, angående pension åt framlidne Vicekonsuln Alexander Peterséns enka. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv.
Jag vill för öfrigt nämna, att det kan vara ganska tvifvelaktigt, huruvida R. o. Ad:ns privilegier i förev:de fäll äro tillämpliga. Gr. Liljencrants: Jag förenar mig med Frih. Leuhusen i begäran om återremiss. Hr Ramsay: Afven jag biträder yrkandet på återremiss. Den 13 Juni. Efter härined slutad öfverläggning gjordes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utsk:ts den 12 dennes bordlagda Mern. N:o 33, med anmälan om en verkställd omröstning i förstärkt Banko-Utsk. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Riddarh.-Utsk:ts d. 12 dennes bordlagda Betänkm: N:o 12, med förslag till ny Instruktion för Biddarh.- Direktionen och Riddarhusets tjenstemän; samt N:o 13, med förslag till Ordnings-Stadga vid Adelsrnöte. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 4 e. m. In fidem, O. Brakel Thorsängen Den 14 Jnni. 657 T horsdalen den 14 Juni 1866. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 13 dennes. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts d. 13 dennes bordlagda Meni. N:o 135, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgäldskontoret, ang. de under nuvarande riksdag anvisade statsutgifter, äfvensom ang. de för jernvägsbyggnader och jernvägsmateriel beviljade anslag. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 13 dennes bordlagda Mern. R:o 137, ang. den under innevarande riksdag verkställda statsreglering samt anskaffande af de för Riksgäldskontorets utgifter erforderliga medel.
Jag medgifver gerna, att de ordinarie domstolarna må handlägga allt, som angår brännvinstillverkningen, men icke det, som rörer försäljningen. Vid 1823 års riksdag hänvisades allt till domstolarna; men vid 1828 års riksdag återgick man till landshöfd.embetena för upptagande af fyllerioch bränn■vinsförsäljniugsinåj. Hr af Ekenstam har j sin reservation 18 H. 3i Den 29 Januari f. m. upptagit den redaction, Utsktns afdelning föreslagit. Den lyder, som föijer: "Mål, som angå oloflig brännvinsförsälj"ning, upptagas och afdömas å landet, antingen hos K. M:s "Bef:h:de eller vid häradsrätt, men i städerna vid vanlig "domstol, med undantag likväl af de städer, der polisinrätt"ning finnes, hvarest dylika frågor uti hittills vanlig ordning "behandlas. Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. "Om i de fall, då åtal hos K. M:s Bef:h:de anställes, vitt"nens hörande erfordras, må vittnesförhöret i vederböran"des närvaro verkställas, der det beqvämiigast ske kan, vid "domstol i stad eller på landet. Öfriga förbrytelser emot "denna förordn. skola såväl i stad som på landet upptagas "och afdömas vid allm. domstolarna. Åklagare, som besvä"rar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skarda. ” Jag anhåller om propos. på antagande af denna redaction. Hrr Peyron och Hjärne instämde med Hr af Billbergh. HrStuart: Jag har i Utsk:n delatpluralitetens mening, och kan så mycket mindre instämma uti den redaction, Hr af Billbergh fö'reslagit, som jag anser nödigt, att alla ärender, hörande till samma författning och af samma natur, behandlas af samma auctoriteter och icke dragas under olika.
Maj:t begärt. Jagar nästan förvissad omatt tjenstemännen, utaf hvilka isynnerhet notarierne, med förökade göromål, genom regleringen erhålla pn löneförsämring, få ännu mera skäl till missbelåtenhet, om den Kongl. Propositionen, rörande tjenslemännens löneförbättringar, oförändrad antages. Enär nu notarierne. emot sin vilja, icke kunna tvingas att emot ännu ofördelaktigare lönevilkor underkasta sig förökade göromål, inser jag tydligt, att dessa' genom en vägran kunna tillintetgöra nela den föreslagna regleringen af arbetet inom Hof-rätterne; såsom följd hvaraf den långsamhet i expedilionerne, som nu med skäl öfverklagas, ännu en tid komme att fortfara. För samhället i allmänhet och isynnerhet för allmogen, såsom mindre kunnig i utförandet af sina rättegångar, anser jag det vara af vigt att ega oväldige och, så vidt sig göra later, i ekonomiskt afseende oberoende domare, äfvensom att de vid dorastolarne anställde tjenstemän varda så lönade, att personer med förtjenst må finnas hugade att vända sig åt det magtpåliggande domarekallet. Jag anser det äfven vara högst nödvändigt att domstolarne så inrättas, att rättsökande få sina tvister skyndsamt afgjorde; ty en långsam rättvisa är föga bättre än ingen. Bland domstols-instanserne intaga Hof-rätterne ett runi, som för de fattigare klasserne, hvilka icke kunna vedervåga den stadgade revisions-skillingen, måste anses för det högsta; och detta gifver mig än ytterligare stöd för den åsigt, att bemälde domstolars tjenstebefattningar böra vara tillsatte med duglige och pålitlige män. Men dertill fordras att staten, så vidt tillgångarne medgifva, icke ställer dem i ekonomiskt bekymmer. Då nu den Kongl. Propositionen i öfrigt finnes grundad på Kongl. Svea Hof-rätts underdåniga förslag, vill jag för min del tillstyrka, att följande tjenstemän måtte beviljas förhöjning i lönen: För Kongl. Svea Hofrätt: De fem äldste Notarierna hvardera R:dr 900:
Det a r ' visserligen saniit, a t t vår niivaraiide stiidei ?texaiiien # r byggd p&amp; ett olycksaligt in&amp;iigläseri, ocli det, ä r ett elände, a t t den skall ' fordras soni kompetens på en inä,ngd alls icke intellektiiela banor, men sådan den nu lir, ar det dock icke alltid af ondo att ha tagit den. E n dylik examen # r mycket farlig för deni - både man och kvinnor - livars begåfning icke räcker till för a t t inliemta annat an livad de oiiiidgangligen beliöfva för sin persodiga utueckli~zg och sitt mzdligign Z ~ ' m e 7 ~ i l l Den. kali däremot vara nyt tig för dem, soin hafva verklig begåfning, ocli soni skola briika sin intelligens. som ett vapen. Exanienslasningen liknar exercisoch skjiitöfningar, nyttiga fiir. dem, som skola bli jagare och soldater, onödiga ocli tidsspillande för andra. För verkligt intelligenta personer - endast för sådana - medför examensläsningen den nyttan, a t t den tvingttr till en viss inångsidighet och hindrar den flyktighet, som uppstår, när inaii blott studerar det soni sarskildt intresserar en. Eliiirii jag som sagdt på det högsta ogillar stiidentexamens nuvarande inneliåll och dess vidsträckta användande som kompetensvillkor, tror jag dock a t t mången kvinna haft nytta af deii som förståndsdisciplin betraktad, och fröken Key: %r äfveii här för summarisk i sin förkastelsedom. Hon glöiiimer också, a t t det ä r godt .och nödvändigt. a t t några kvinnor. få alldeles sainina bildning som inännen; det liksom iinder' lättar de andliga koiliiiliinikationerna konen emellan. E n annan sak ä r att den nödvändiga förståndsbildningen sakerligen kan förvärfvas genom studier, ordnade på helt annat sätt än de, som nu för tiden förbereda för. mycket soni hon ville, icke skaffa sig tillräckligt inflytande. ' studentexamen.
Scereterarcn lVleurlinA, hwilkcn^ efter ari hofwa erlagt wänlig städja, feck arrendet pä sig af KamwarEollegium behörigt transporterad!, som genast dä emörtog Knugsgärden, och som jag tror i ä 2 är ostörd gagnade Contracrct, men b!ef derefter genom för detta Konungens befallning fränsägk arrendet och det geiron! wänlig auction uplätit ät Maior Lirnbguni; Ulen denne, som trodde sig säkert haswa budil öfwerdriswit mycket, fann radligast att genast sörsta arel dsäsra koni!;, samt Kungsgården sörwalkades as Cautionister, hwilka dels genom proccsi och dels af Kongl. Nåd singö aflämna Kungsgärdet,; dä förräk, tades ny Arrende ÄlUetion hwarwid än ett ösmerdriftvit anbud gjordes as e» (om jag rätt mines) soni hette Lnrork; denne blef äsiven som man kallar ångerköpt och lärer Cautions män selat honom. lVisurimAi som hade redan utbetalt io,cä6 ' U:d i lösen föx Arrendet till Oswerste-Lieutenant voc> Aerve Bander ^!:o Vercla r6;8 Den 29 December. linx kill erkände arrende och om olika dermed bör och 6er6ien och hwilken Summa redan war delad Skärp tingar emellan, förlorade hoppet att dem äterfä sä» som ock de betydande kostnader, som han till sin Fa, milles flyttning, inventariers inköp och Egendommena totala förbättring anwändr, beflök akt lagligen återsöka sin Arrende-rättighet.
N:o 25. seende å för ändamålet behöfliga medel, för att sedermera för Rikets Ständer framläggas. Oell anhåller jag om remiss af denna min motion till vederbörande Utskott. Stockholm den 11 November 1865. Sigurd Ribbing. Af Professor Ribbing: Om vissa ändringar vid de för •prester före skrifna examina och lärdomsprof. Den motion, jag härmed vördsamt anhåller att få afgifva, sluter sig i väsendlig män till den vid fötra riksdagen af Kyrkoherden Otterström i samma ämne framställda. Dä under tiden sedan sista riksdagen Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om en theologico-filosofisk examen utkommit och dermed en förändring inträdt i frågans hela ställning, har denna omständighet för mig utgjort ett specielt skäl, att ånyo upptaga densamma. I afseende pä prestens bildning, så vida nemligen, sorn denna genom lag och författningar kan föreskrifvas och medelst examina pröfvas — och endast om denna kan naturligen här vara frågan — synas i allmänhet ej mindre de nu gällande fordringarne nog låga. än anordningarne vid pröfningen deraf i vissa afseenden olämpliga. Det torde i förra hänseendet, ej vara behöfligt att utförligare ådagalägga nyttan och nödvändigheten af att presten, utom kristligt nit, sä väl för att sjelf klart fatta och inse hvad han skall lära, som för sin ställning och verksamhet såsom lärare och själasörjare i1 församlingen, eger den bildning, att han ej tilläfventyrs i föremålen för allmänt menskligt intresse står efter sina församlingsmedlemmar, eller vid uppstående inkast eller tvifvel hos dessa antingen blir svarslös eller endast kan taga sin tillflygt tiil upprepande af allmänna dogmer eller till obestämda känsloutgjutelser. Lemnande all bevisning i detta hänseende såsom öfverflödig, vänder jag mig genast till de faktiska förhållandena. Det är nedslående, att vid universitetet förnimma den vanliga och gängse åsigt, att den studerande, sorn ej eger kunskaper - Motioner i Preste-Ståndel 4865.