Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Martil, om, att all ändring sorn icke medlörer en stor* allmänt erkänd, högt öfvervägande nytta aD drig bör antagas. Det är under jagandet af ett bättre, man förlorar det goda man har. Vid denna fråga är nyttan problematisk, olägenheter nästan säkre, skadan, möjlg, hvarföre då ingå i förslaget? 3:0. Har Högloft. Riddarhusutskott ej funnit sig böra besvara den al mig uti mitt förra Betänkande anmärkta inconsequens emellan den föreslagna publiciteten och vårt nu varande voteringssätt. Jag vördar RiddarhusUtskottets tystnad i denna punkt, men tror det vara nog för att bevisa huru liten analogie dess nu afgifne förslag äger med en af vår Grundlags vigtigaste Grundprinciper: jag tror att af all inconsequens är den man skulla tillita sig i lagstiftning den farligaste. 4:0 Har plan talat om allmänhetens rätt att Öfvertyga sig om sina representanters tänkesättoch handlingssätt. Denna rätt nekar jag på det högtidligaste i dess nu fqreslagoe tillämpning. Riksens Höglofl Ständer äro Svenska Folkets fullmyndiga ombud: dem tillhörer att i samråd med Konung stifta Lag, Folket tillhörer att vörda och lyda den sålunda lagligen conStituerade magtens bud. Det är igenom ger 1iini>ar och besht, icke igenom tal sorn Svenska representationen skall1 rättvisa det förtroende, det åtnjuter af Folket; men så länge detta förtroende lemnäs dem, vöre det rent utaf anarebiskt att erkänna rättigheter, och behofvet af gil ännu högre eonfrol! öfver Riksens Ständer Den 17 Martii, kjelfve. Vaktom oss mine Herrar att någongin erkänna så desorganiserande principer, hvarken i stort eller i smått. Svenska Folket är det i Europa som njuter det största mått af sann frihet, och det-saknar hvarken vilja eller tillfällen att utbilda sin Fosterlandskärlek och sin tankeförmåga. Om denna dyr bara frihet har något att befara, så är det en dast i vådan af att dagligen vilja utsträcka den längre, och att gå ifrån den af Lag och seder helgade erfarenheten, för att famla efter icke bepröfvade theorier.
I betraktande jemväl deraf, att hemmanen hitintills innehafts under förutsättning, att de varit från ordinarie rotering befriade, vore det obilligt att nu pålägga dem ett dylikt onus, hvarigenom deras värde i nuvarande innehafvarcs händer skulle betydligt nedsättas: och ehuru det å andra sidan äfvenledes vore betänkligt att åter upprifva ett nyligen af Rikets Ständer i grundlagsenlig ordning fattadt beslut, fordrade likväl rättvisa och billighet, att vid verkställigheten af samma beslut all möjlig lindring måtte de lidande beredas, hvilket kunde ske antingen på det sätt, att beloppet af den hemmanen ålagda rotevakans-afgiften minskas, eller ock att antalet af de hemman, som skulle utgöra en rote, bestämmes till 8 mantal i stället för 6. Varande jemväl yrkadt. att Rikets Ständer måtte återgå till deras uti underdånig skrifvelse den 13 Februari 1841 meddelade förklarande, att Utsoeknefrälsehemmanen i Halland icke äro skyldige att utgöra annan, än extra rotering, samt följaktligen deri i Biks-Staten af dem påräknade årliga rotevakansafgift, 10,000 R:dr, upphöra. Vidkommande först anmärkningen mot den i Utskottets utlåtande meddelade hänvisning till de utlåtanden af Statsoch Ekonomi-Utskotten (N:is 22 och 63), som vid sednaste riksdag blifvit i frågan afgifne, så har Utskottet genom denna hänvisning velat antyda, att de liesta hufvudsakliga historiska uppgifter, af hvilka ärendets utredning beror, och de serskilda synpunkter, under hvilka det kan betraktas, blifvit framställda i nyssnämnda, för hvar och en af Riks-Ståndens medlemmar i hillänget till Protokollen vid förra riksdageu tillgängliga utlåtanden jemte dervid fogade reservationer, hvadan Utskottet icke saknade anledning att anse deras förnyade upprepande öfvertlödigt.
S. D. Denna dag af Herr Rooth inlemnade handlingar, hörande till en al honom förut väckt motion, angående en jernväg inom Malmöhus län, remitterades till Stats-Utskottet. Från Hederv. Bonde-Sländet. S. D. Föredrogs och godkändes sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 1, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Bevärings-manskapet, dels ock en i samma ämne väckt enskild motion. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkanden: N:o 35, i anledning af väckta motioner om afskaflande af den s. k. Folkmarknaden i Westerås; N:o 40, i anledning af väckt förslag om nedsättande af en kommitté för beredande af en jemnare fördelning af skatterna inom Wesslands socken af Upsala än; samt N:o 41, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Stadgan den 15 April 1808, angående jagt och djurfång, samt Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851; hvaremot Ståndet återremitterade, jemte dervid hafde yttranden, samma •Utskotts Betänkanden: J?rot.-Utdrag den 18 Februari 1857. 505 N:o 37, i anledning af väckt motion om afvittring af åtskilliga på Ockelbo allmänning varande lägenheter; N:o 30, i anledning af väckt motion om rättighet för frälseränte-gifvare, att, i likhet med kronotionde-gifvare, lösa frälseräntorna efter medel-markegångspris; och N:o 39, i anledning af väckt motion om fastställelse af Kronotionde-sättning för Upsala län. Den 18 Februari. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konslitulions-Utskottets den 7 och 11 dennes på bordet lagda Memorial N:o 5, med utlåtande om Kongl.
Dis cont-capitalens storlek, som för Manufactur-Disconten för närvarande utgör närmare 1,800,000 R:dr och för Ull-Disconten uppgått emellan 100,000 och 300,000 R:dr, samt att Disconternes hypolhek bestå uti skuldsedlar af personer, som äro spridde nästan öfver hela Riket; att då Manufactur-Discontens osäkra fordringar vid 1827 års slut uppgingo till 129,866: 20. Fonden på tidrymden af 5 år icke fått mera än 13,692: 38. ir, i tillökning på osäkra fordringar, eller, i medeltal, 2,708 R:dr om året, som, i förhållande lill Rörelse-Capilalet, icke utgör fyllest ± procent; samt att, enär UII-DisconteOS osäkra fordringar vid 1827 års slut beslego lill 35,564: 25. 1. och vid i832 års utgång till 32,262: 4>» 1 *• sistherörde Fond under 5 förflutna år minskat sina osäkra fordringar med en summa af 3,3oij 3t. 2. Bih. lill R. Till Jetta i Utskottets tanka förbättrade resultat af”Discontfondernes förvaltning, anser Utskottet ock halva bidragit, att Kongl. Maj:t, efter derom gjorde underdåniga ansökningar, stundom tillåtit sådane gäldenärer bos Fou eler ne, hvilka gjort cession och hvilkas skulder sålunda kommit på 'listan af osäkra fordringar, att, med eftergift af förfalloräntan, la afbetala sina återstående Capitalskulder på vissa år och i mindre poster, genom hvilka medgifvanden Disconterne småningom och till fullo återbekommit betydliga summor, som eljest, åtminstone lill hela beloppen, icke varit att påräkna.
I fall detta förslag vunne bifall, borde, efter Justitiae-Ombudsmannens tanka, de i 8 § stadgade serskilde straffbestämmelser äfven upphöra att vara gällande, enär den der afsedde händelse icke mera kunde inträffa, sedan jordegarens enskilda executionsrätt försvunnit, samt i och med detsamma det större skydd, honom ansetts böra tillkomma, äfvensom det slags rättslöshet, hvaruti landbon nu kunde försättas, tillika upphört. På desse med flere skäl, de der äro fullständigt utvecklade uti förenämnde Embetsberättelse pag. 161—164, hvartill Utskottet får hänvisa, har Justitise-Ombudsmannen till pröfning och grundlagsenlig behandling öfverlemnat det förslag: l:o att 16 Cap. 7 § Jorda-Balken förändras till följande lydelse: ”Rym”mer landbo bort inom stemmotid, bote för olaga afflyttning Tio ”daler, jordegarens ensak, eller clens, som jordegarens rätt häfver; ”och alla de, som med voro, alt hjelpa landbon afflytta, bote hvardera Fem daler.” och 2:o att 8 § i samma Capitel och Balk må förklaras hafva upphört att vara gällande.
Ståndet beslöt, att ifrågavarande ersättning skall lemnäs till magislratspersoner och städernas handtverkeri-idkande borgerskap; 6:0. I afseende på anslagen för de tillfälliga behofven: 8 punkten, angående anslag till bestyckning af Carlstens fästning: Ståndet bestämde detta anslag till 40,000 R:dr; 9 punkten, angående anslag till befästningsarbetena vid Carlsborg-' Ståndet bestämde detta anslag till 30,000 R:dr årligen, intill nästa Riksdag; 10 punkten, angående anslag lill befästningsarbeten vid Carlsten: Ståndet bestämde delta anslag till 20,000 R:dr årligen, intill nästa Riksdag; 12 punkten, angående anslag till befästningarne i Stockholms skärgård: Ståndet bestämde detta anslag till 30,000 R:dr årligen, intill nästa Riksdag; Den, vid utlåtandet, N:o 71, fogade tabell lades till handlingarne. N:o 72, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet, N:o 38, ailgående utgifterna under Riks-Slatens Femte Hufvud-Tilel: Härvid förekommo framställningar och anmälanden, som afse nedannämnde delar af betänkandet, N:o 38; Prot.-Utdrag, den 11 December 1844- 429 l:o. 1, 2, 3 punkterna; 4 punkten, litt b. neli c., ett yttrande, näst efter litt. e., rörande anslags öfverflyttning, så väl inom de serskilda afdelningarne af denna Hufvud-Titel, som derifrån till Riks-Statens Andra Hufvud-Titel; 5 punkten, näst efter 9 punkten ett yttrande, i anledning af Herr Du Rietz’j B. G., motion om anslag till underhållande af 2 å 3 yngre officerare i utländsk tjenst; 10, 11, 13, 14 och 15 punkterna, samt, i afseende på anslag för tillfälliga behof, 1 och 3 punkterna:
Endast undantagsvis, och i i vigtiga fall, frångår man denna regel för tryckningssättet, hvad hufvndsaken beträffar, nemi. utlåbs innehåll, har jag intet att anmärka emot ett bifall till Utsk:s förslag. R. o. Ad. biföll Bevilln.Ulsk:s ifrågavar. mern. Vid föredragning af StatsU(sk:s d. 25 dennes e. m. på bordet Sagda utlåt. N:o 30, i anledn. af R. St:s år 1849 församlade Revisorers berättelse, ang:de verkstäld granskning af Statsverkets samt andra, af allmänna medel bestående, fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847, blef detta utlåt, ånyo bordlagdt, pä begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Frih. Gederström, Rudolf. Anmäldes och lades på bordet följande från Allm. Besv.- o.
Thulstrup, boende h'dr i Stockholm. Motionen lydde som följer: ’'Föga finnes för närvar, något ämne, som med mera värma och välvilja af begge statsmakterna omfattas, än frågan om folkundervisningen; ty ej anses någon uppotfring vara för stor för befrämjandet deraf, genom bildandet och upprätthållandet af offentliga och enskilda uppfostringsoch bildningsanstalter. Vi hafva uti detta ämne fått emottaga K. M:s nåd. propos., och flerfaldiga enskilda motioner äro väckta uti enahanda syftning. Barnaundervisninsren, detta ansvarsfulla och mödosamma värf, sträfvandet att uppfostra och hilda nyttiga medborgare inom alla samhällselasser, förtjenar ock representationens synnerliga uppmärksamhet och behjertande; och de män, hvilka deråt egnat sitt lif samt deras odelade verksamhet, äga följaktligen det största anspråk på nationens erkänsla och tacksamhet. Det är på grund häraf, samt med den fasta öfvertygelse, att hvarje anslag, som göres till sådana ändamål, skall bära de herrligaste frukter, och att Statens mellankomst att, då nöden står för dörren, åt den förtjenstfulle och nitiske, då mera orkeslöse barnauppfostraren lemna understöd, skall för dem, hvilka bestridl denna mödosamma baua, vara en ädel väckelse och uppmuntran, åstadkomma täflan och fördubbla ansträngningarna, samt derigenom den oberäkneligt stora räntevinst, sorn deraf uppkommer, snart amortera det sålunda använda capitalet; det är, säger jag, af dessa anledningar, som jag ej tvekar alt vördsammast föreslå, det en summa af 3 ä 400 r:dr b:co årligen må anslås till underhåll ut en genom mångårig handledning och bildande af det uppväxande sldgtct på det högsta förtjent man, hvilken vid 65 urs ålder och, af olyckor samt sjuklighet nedtyngd, befinner sig utur stund att kunna sig sjelf försörja, nemi. f. d. Danska Consulat-secreteraren Hr Ludvig Thulstrup.
MedelstSärskild under 1840 och 1841 års riksdag aflåten underdånig skrifvelse an höllö Rikets Ständer, att åtgärder måtte vidtagas för infordrande af statistiska upplysningar om hemmanens inom hvarje län medelafkastning och saluvärden i allmänhet, samt att dessa upplysningar måtte vid nästinfallande riksdag framläggas, så att Rikets Ständer, med ledning deraf, måtte blifva i tillfälle att efter en allmän öfversigt bestämma i hvad män rättelse uti minimitabellcn öfver hemmansvärdet kunde ega rum Jemte det Rikets Ständer, som under 4844 och 4845 års riksdag åtogo sig en bevillmngssumma af 1,730,000 rdr banko och då nedsatte personliga skyddsafgiften till hälften af dess dittills gällande belopp, eller till 12 sk. för hvarje mansperson och 6 sk. för hvarje qvinna, anslogo Rikets Ständer ett mot denna nedsättning svarande belopp att fortfarande utgöras och användas till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling. Genom det i bevillningsförordningen af den 45 Maj 4845 införda stadgande, angående bevillning af arbetsfolk på landet, nedsattes denna bevillning ytterligare för den, som icke hade minderåriga barn, till 24 sk. och för den, som hade ett sådant barn, till 12 sk. Enligt samma förordning blefvo landtman, som afvttrade husslöjdalster samt andra sådana varor och tillverkningar, med hvilka fri handel vore för dem medgifven, befriade frän den för handelsrörelse stadgade bevillningsafgift, utgörande 5 procent af den taxerade inkomsten. I stället för Häradsskrifvaren, som enligt äldre författningar skulle föra protokollet hos Beredningskomilén och i 1841 års bevillningsförordning jemväl fick sig ålagd protokollsförmgsskyldigheten hos Taxeringskomitén, ålades i 1845 års bevillmngsstadga Kronofogden att föra Taxeringskomiténs protokoller, hvaremot Häradsskrifvaren förklarades skyldig verkställa anteckningarna i taxeringslängden.
Bondeståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitteradt anförande hemställt, att Wåhla härad i Upland, utgörande Norra Fjerdhundra kontrakt af erkesliftet, men tillhörande Westerås län, måtte blifva förlagdt till Upsala lån’, och är såsom skäl härföre anfördt, att från medelpunkten af häradet räknas tio mil till Westerås, men endast fem mil till Upsala; att häradsboerna, som afsätta sina produkter och göra sina uppköp i Upsala, äro tvungna att göra serskilda resor till den aflägse belägna läns-residensstaden i och för bevakande och utförande af derstädes anhängiga mål, kommunala bestyrs uträttande m. m.; samt att den, till följd af häradets läge, svåra postkommunikationen emellan häradet och den stad, der länsstyrelsen är för lagd, i betydlig mån ökar de olägenheter, som häradets innevånare måste vidkännas genom deras lydande under Westerås län, alldenstund brefven måste från närmaste postkontor Tierp, som är beläget 2 1/2 mil utom häradet, först afgå till Upsala, för att derifrån afsändas till Westerås, hvarigenom icke allenast fatalier ofta gå förlorade och fatalietiden i sjelfva verket förkortas, utan ock länsstyrelsens kungörelser och kommunikationer med kronobetjeningen betydligen fördröjas, till stort mehn för så väl enskilda personer, som vederbörande tjenstemän; varande vid anförandet fogad en utaf åtskilliga af häradets innevånare undertecknad promemoria, deruti de på ofvananförda skäl uppdraga åt motionären, såsom ortens riksdagsfullmäktig, att rörande förbemälda angelägenhet väcka motion, på det menigheterna må, till utrö - 16 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 16. nande om denna önskan är allmän, kunna blifva hörda, äfvensom vederbörande myndigheter.
Berättelse af Hedvig Indebetou. (Forts. o. slut.) Så uppstod åter en paus, och grefvinnan satt nästan andlös af väntan, men vågade icke göra något afbrott, ty hon tyckte sig af den gamlas blick se, att nya sägner skulle följa. Slutligen såg denna upp och sade i dämpad ton: » Såg grefvinnan den mörka fläcken på golfvet, i hörnet vid dörren? » » Nej, den gaf jag inte akt på, » svarade grefvinnan på samma sätt, i det hon hastigt undertryckte ett misstroget leende, som skulle kunnat förjaga all vidarefortsättning af historien — &gt;men jag skall lägga märke därtill. Hur har den kommit dit? » » Det var en stor, lysande fest här på slottet, » begynte den gamla; » jag hörde min farfar tala därom en och annan gång, fast han ogärna rörde vid det ämnet, isynnerhet när vi barn voro inne. Men det var nu så, att min farfar i sina pojkår började som page på slottet hos då varande grefven, — - han var af en äldre gren af ätten, som se ' n gick ut, för han hade inga barn, och då var det, som fideikommisset öfvergick till den här grenen; men min farfar var kvar i huset i all sin da ' r och blef hofmästare se ' n på äldre da ' r, som jag nämnde. — Det skulle firas som ett stort hemkomst-öl för dåvarande grefven och hans grefvinna, — för de hade bott utomlands förut, han hade varit minister någonstans — och därför hade det bjudits ihop grufligt mycket folk. Somliga hade till och med varit där länge förut, för att grefven och grefvinnan trifdes inte väl tillhopa ensamma, — de va ' också så olika som natt och dag. Han var häftig och misstänksam, och min farfar hade många svåra stunder, sa ' han. Men hon, grefvinnan, var en en riktig Guds ängel, som det gjorde en godt ända in i själen bara att se på; och hon sökte alltid ställa tillrätta igen, när grefven blef ond på någon. Min farfar kunde aldrig tala om henne utan tårar i ögonen.
Hon borde nu ändå förstå, att sådant ej går an på en bal, svarade den tilltalade snäft. Men man kan ju vänta hvad som helst af en som kommer på en bal i svart ylle och utan handskar. Hanna eger ingen bättre klädning, och det var jag som öfvertalade henne att komma med. Och jag vill tro att Lilli bjudit oss för vår egen skull och inte för våra klädningars. Bella var röd af ifver att försvara Hanna. Anmärkningarna gjorde henne ondt, emedan hon på sätt och vis var skuld till att Hanna utsatt sig för dem. Må vara, fortfor den andra, men i hennes ställe skulle jag smugit mig i en knut och hållits der, i stället för att väcka uppmärksamhet genom ett så så fritt uppträdande. Bella gick emot Hanna, som just nu återvände från sin exkursion till gossarne. Konstiga pojkar! utbrast hon smått förargad. Jag fick ej ett ordentligt ord af dem. Äro då alla rent af förhäxade här? Kan du tänka, Petter kom ej ihåg hur långt de hunnit i matematiken, och Thure kallade mig fröken, som om vi ej duat hvarann i snart två månader. Bella omtalade de anmärkningar hon hört och blef lugnad, när hon såg Hanna skratta. Ingenting annat! Jag sade ju att du skulle få skämmas för mig, Bella fattig. Men jag förstår mig ej på detta. Folk kommer hit för att få roligt och så stå de, stela och tillgjorda, i en knut, plocka om sina kläder och låtsa ej känna sina kamrater. Kalla de detta att ha roligt? Nå, gerna för mig, men jag känner mig af pur motsägelseanda hågad att inte spela mumie i qväll. Ser du, medan man dricker thé, är det alltid litet stelt. Nog blir det bättre, när man börjar dansa. I detsamma spelade musiken upp och det blef en viss oro i gossoch flicklägren. Lilli blef först uppbjuden och snart sväfvade par efter par utåt det blanka golfvet. Hanna såg på med undran. Hon kunde ej finna något nöjsamt i att tyst och förnämt snurra omkring med vildfrämmande menniskor. Nog förstod hon, att var man riktigt glad, så var dansen ett nöje, den var icke något ondt i och för sig sjelf. Men såsom det här gick till!
Ja, ty numera representerar val denna nyttiga kroppsöfning för de flesta en af de allra angenämaste sidorna i deras sommarlif. 3:dje år g. UTSRIFNINGRSTID: hvarje helgtri fredag. LÖSNUMMERPRIS: 15 ÖRE (vid KOMPLETTERINGAR). PRENUMERATION SKER I landsorten Å POSTANSTAITERNA, I Stockholm HOS RED., I BOKLÅDORNA OCH TIDNINGSKONTOREN. Edberg. Kunnighet i simkonsten och med den följande intresse och insikt om badens stora sanitära betydelse äro inom de bildade klasserna den dag, som är, dess bättre allmännt utbredda, äfven bland kvinnorna. Men om jag sade er, älskvärda läsarinna, att den sak, ni nu betraktar som den naturligaste i världen, en tid, ej allt för aflägsen vår egen, af konventionel sed och allmän mening förmenades kvinnan såsom opassande och öfverfiödig, och att den företagsamma och vakna svenska, som här hemma gick i spetsen för en förnuftig emancipation i detta hänseende och grundlade en kvinlig simkonst, vid sina sträfvanden möttes af flere motigheter och hinder, dem fördom reste i hennes väg — skall ni då tro mig? Idun har i dag inskrifvit namnet Nancy Edberg på sin första sida, och då den går att i korta drag framställa en skildring af fru Edbergs verksamhet som simlärarinna, skall denna skildring befinnas utgöra jämnt upp simkonstens bland våra damer hela historia. Nancy Edberg föddes i Stockholm 1832 och utlärdes redan som bara Harriet i ofvan nämnda konst af sin fader, hvilken var en för denna sport varmt intresserad och nitisk man. Dottern besjälades snart af faderns intresse, och naturligt var, att hennes tanke närmast skulle ledas till att så vidt möjligt skaffa utbredning för den 3UNDA och nyttiga kroppsöfningen äfven bland sina svenska systrar. Sedan hon alltså själf promoverats till simmagister i den Åbomska simskolan 1851, började hon ute å Djurgården i en därtill inredd bassäng meddela simundervisning åt kvinliga elever, dem hon själf med mycken möda en och en fick värfva.
tungt, det är att de inte heller ha något förtroende till mig. Hvarför tror mamma de går ut nu, om utan oss. Vi gamla hållas utanför alla deras inför att ta del i någonting. Hur var det, ville Johanna mig något? inte bara för att få ett tillfälle att prata ensamma tressen. De betrakta oss som allt för enfaldiga morgon. Ja, jag ville tala med frun om middagen i MORMOR. JOHANNA (vinkar och blinkar). här. Kom in då, Johanna. Det är ju bara jag Nej, jag kommer ut i köket. MODERN. MORMOR. lite om hushållsangelägenheterna. Men när du vet, att det roar mig att vara med om det är mitt departement och det vill jag helst sköta ensam. (Går ut med Johanna.) MORMOR (talar för sig själf). Förlåt, men mamma vet, att jag inte tycker MODERN. visar mig. Allt ska jag hållas utanför. Från det skulle säga hvad jag ville ha för det är som tycker om. Ja ha det är det förtroende min enda dotter största till det minsta. Hon var väl rädd att jag om hon med flit valde sådan mat, som jag inte FADERN (kommer lifligt in). de alla? Så, Gud ske lof, nu har ni mig här. Hvar ä' MORMOR. hjälpa Hilma att packa upp. Emelie ä' i köket, och flickorna gick in för att FADERN. morgon, nu har jag inte råd att vara af med dem. (Går ut genom salen och ropar:) Mamma! Å, är du hemma! MODERN (kommer). FADERN. Nej, det får de verkligen vänta med till i ännu talat vid dig om Efverling? Gå nu efter flickorna. Men hör har Hilma Ja, hon undrar mycket hvad pappa ska säga. Jag säger ja med glädje. Jag passade just på FADERN. MODERN. och talte med Mari om honom. Du vet hon känner till familjen. Det är intet annat än godt att säga om honom. Jag tror vi kan vara glada att vår dotter gör ett så bra parti. Det var jag för resten hem alltid haft ett godt exempel, aldrig skulle säker på, att mina döttrar, som Gud ske lof i sitt kunna gå och fästa sig vid annat än bra och ordentliga män. De måste helt naturligt ställa fordringarna högt. MODERN.