Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kunde, rid anförde förhållanden, ej lida tvifvel att frågan om denna aflösning för Sverige, som bland de till ett antal af närmare 30 upptagne Stater, hvilka på Elbehamnar drefvo någon anmärkningsvärd handel oell fraktfartsrörelse, tillhörde dem, sorn näst England och Hamburg förnämligast bidrogo tili Stade-tullen, var af den betydenhet att den till detsamma ställda inbjudning att biträda de af andra Stater härom inledda underhandlingar måste efterkommas samt att det borde kraftigt medverka till deras framgång; och då, hvad angick de i sammanhang med denna inbjudning uppställda vilkor för tullens upphörande, såväl hela lösningssumman, som ock den till f,:delar deraf uppgående andel, England och Hamburg komme att erlägga, blifvit bestämd, så att öfriga Stater deruti egde en ökad anledning att i denna aflösning deltaga, samt. vid jemförelse af särskilda grunder för fördelningen af den på sistnämnde Stater belöpande tredjedel i ersättningen för tullens afskaffande, ofvanomförrniilde af Kongl. Hannoveranska Regeringen i sådant hänseende föreslagna och af flere länders Regeringar omedelbart derefter godkända princip visade sig ensam vara af beskaffenhet att frän de intresserade Staternas sida kunna påräkna ett allmännare bifall och således, derest hela frågans lösning icke skui 1 e äfventyras. mäste anses företrädesvis estnad att läggas till grund vid beräkningen af hvarje Stats andel, fann Kongl. Majtf, som härvid ej eller kunde underlåta att taga i betraktande, att Sverige sjelft för omkring halftannat århundrade sedan på ett verksamt sätt befrämjat denna tulls vidmagthåliande och under en längre följd af år deraf skördadt vinsten, sig böra, i enlighet med hvad tillstyrkt blifvit, för Sveriges del samtycka till det förslag härutinnan, som af Kongl. Hannoveranska Regeringen blifvit frantstäldt, hvarefter Kongl. Majifs Minister-resident i Hamburg erhöll uppdrag att deltaga i de konferenser, som för ärendets definitiva reglerande komme att i Hannover hällas samt alt dervid såsom fullmägtig bevaka Sveriges rätt och förde).
Nu sitter han där på sin stora arrendegård, ja; men det har han gjort förr också; så att, när han dör, är hon kanhända lika bar som du och jag, om icke mer.» »Ska’ han verkligen gifta sig med henne?» Intet svar; men ett par spiselringar kastades af en rasande hand in i sina platser. »Tror du,» fortfor spörjarinnan, »att han gjort henne med barn?» »Barn!» ropade den andra så högt, att medpigan tystade på henne. »Hon kan såmen icke få barn mer än en batting kan få barn. Man säger,» här sänktes hviskningen, så att lyssnaren måste lägga örat tätt intill dörrspringan, »att hon en gång skall ha fördärfvat alltsammans i sig, hon ville inte ha barn, och så klabbade och klabbade hon så länge, tills att ja, barn fick hon inte, men ... » Berätterskan hajade till, det blef ett ögonblick moltyst i köket, och de båda pigorna stirrade skrämdt på hvarandra: lyssnaren hade med ett ryck rest sig från stolen bakom dörren och gick tillbaka in i sin kammare med ljudliga steg, utan att göra sig mödan dölja, att han åhört hela samtalet. Han tog skor och mössa på och gick ut i trädgården. Hans syster sysslade borta i köksrabatterna; själf lät han sig, olustig, slö och äckelsjuk, falla ned på en soffa, där han blef sittande, tills det kallades till middag. Och på samma plats befann han sig åter, när han ett stycke fram på eftermiddagen hörde en vagn komma rullande uppför vägen till gården. Just som han trädde ut på gårdstrappan, svängde hans äldre, gifta bror in genom porten. Han hade obestämdt anat något sådant, kände otåligheten växa till ondsinthet inom sig, men slöt allt inom sig och röjde ingenting. »Är du ute och kör midt i bråda hösten,» sporde han med ett glimt af ironi i de förläget till hälften bortvända ögonen. »Ja, det är mest i ärende för kvinnfolken,» svarade den anlände, i det han tog brodern i hand, medan blicken ovillkorligt gled åt sidan. »Syster har nånting liggande, som jag skulle hämta hem till Ingrid.»
Utsk:s förslag OfverRev. -Departem:tets granskningsrätt vara inskränkt — en granskning, som i sjelfva verket är både likgiltig och t. o. m. onödig, ty svårligen kan man föreställa sig. det räkenskapsföraren vid Landtbruks-Akademien skall vara en så dålig räknemästare, att han icke förmår både att rätt summera och att rätt transportera. Också är KammarRtns Ofver-Rev.-Depart:t inrättadt hufvudsakligen för att tillse, det gällande författningar efterlefvas af alla dem, som hafva förvaltning af allmänna medel sig anförtrodd. Om således Ofver-Bev.-Depart:tet erhåller i yanliga termer föreskrift derom att Landtbruks-Akademiens räkenskaper der skola granskas, så har Revisionen sin rätt öppen att, på sätt jag nyss hade äran tillkännagifva, granska icke blott ziffran lil H. " 3 34 Den 7 Januari. utan sjelfva förvaltningen. Deraf följer likväl icke, att någon anmärkn. bör eller ens kan upstå i fråga om det sätt, iivarpå Landtbruks-Akadeniien gått tillväga vid anställande af experimenter i landtbruksväg, så mycket mindre, som sådana just skola, såvidt ske kan, af Akademien verkställas; och skulle ändock i detta hänseende någon anmärkn. framställas, så är jag öfvertygad, att den domstol, som pröfvar anmärkntn, genast skall afslå densamma. Man skall icke heller kunna bestrida nyttan deraf, att sättet för eller omfånget af granskningen icke i förväg bestämmes, utan att KammarR:ns instruktion likaväl här som vid Revisionen af andra räkenskaper bör lända till efterrättelse, och jag tillstyrker fördenskull, att man inskränker sig endast dertill, att i underd. skrifvelse anhålla, det K. M. täckes anbefalla, det Landtbruks-Akademiens räkenskaper skola i KainmarR:ns Ofver-Rev.-Depart:t på vanligt sätt granskning underskattas. Hr Bildt:
Utskottens pluralitet fattat, än ock, huru jag för min del ansett denna dyra och för landet högst betungande byggnad. i:o. I afseende på Höglofl. Utskottens yttrande, att framställa det uppgjorde kostnads-förslå get, såsom grundadt, får jag, såsom Ledamot af den afdelning, som haft denna sak i beredning, upplysa, att en fullständig granskning af delta kostnads-förslag varit omöjlig att företaga, på den korta tid, som dertill varit lemnad, att detsamma visserligen icke kan äf någon säkert bedömmas, utan en vetenskaplig undersökning på stället, en inliemtad noga kännedom af arbetet och Räkenskapssättet, och huru hela arbetskostnaden kan reduceras ifrån penningar till dagsverken, och ifrån dem åter till penningar. De fleste afdelningens Ledamöter, ovane vid dylika konstlade, ehuru i vetenskaplig form uppgjorde, förslag, hafva icke utan mycken möda och arbete härom kunnat göra sig /± Sami. 3 B. 30 3o6 Staii-Utskottets elt redigt begrepp, och således icke kunnat franska kostnads-förslaget annorlunda, än 3>lott jemnförelsevis med de förslag, sorn förr blifvit för denna byggnad uppgjorde, deraf jag med flera Afclelningens Ledamöter funnit, att dylike kostnadsförslag, på sätt Herr af Uhr anfört, kunna uppgöras med olika resultat efter de olika grunder och beräkningar man för dem antager. Delta visar sig ganska lätt uti Bilagan N:o i, vid Bolagets nu till Konungen afgifne underdåniga ansökning, der Herr Major Lagerheim, uti Redovisningen för 1815 års koslnads-förslag pag. 25, på ett ganska behändigt sätt, betäcker en del af miss-calculeli uti förenämnda förslag, med en afförd summa af 6q3,52.3 R-'d. förminskning, i de påräknade tillgångarne, och deraf orsakad tidsutdrägt.
S. D. Remitterades till Lag-Utskottet ett denna dag af Herr Dalman, Wilhelm Fredrik, afgifvet anförande, i. fråga om nämnde Utskotts af Ridderskapet och Adeln återremitterade betänkande, N:o 82, i anledning af väckte motioner om förändring af lagens stadganden, rörande testamentsfriheten och gåfva med varm hand. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 26 dennes f. 111. på bordet lagda utlåtande, JX:o 237, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, A:o lil, angående ifrågaställde förändringar uti gällande stadganden, dels rörande sättet för markegångs-prisens bestämmande, dels i afseende på beskaffenheten af afradsgild span mål, biföll Ridderskapet och Adeln 6 och 7 punkterna af utlåtandet, N-o 237, hvilket i öfriga delar delar lades till handlingar ne, med förklarande, i afseende på 2 och 3 punkterne, alt Ridderskapet och Adeln vidblef sina, rörande de deri omförmäldle frågor, förut fattade beslut. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-UIskottets utlåtande, N:o 31, angående tle 2:ne Riks-Stånds åter remisser å memorialet, N;o 22: Prot.-Utdrag, den 2g Mars 1845. 749 Preste-Ståndet vidblef sitt, i afseende nå Constitutions-Ulskottets memorial, N:o 22, fattade beslut; och hvad beträffar memorialet, N:o 31, lät Ståndet dervid bero, och lade detsamma till handlingar ne. S. D. Föredrogs ånyo Cons t itutions-Ut skottets utlåtande, N;o 32, angående 2;ne Riks-Stånds återremisser å memorialet, N:o 24:
Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfverräntor å Diskontlån, bifölls; N:o 19, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 9, lades till handlingarne; N:o 20, i anledning af väckt fråga derom, att Filial-banks-assignationer må betraktas lika med de af Låne-kontoren utfärdade assignationer, bifölls; N:o 21, i anledning af vaktmästaren vid Tumba J. F. Forslunds ansökning om löneförhöjning, bifölls; N:o 22, i anledning af enkan Anna Catharina Asps ansökning om hyresersättning, bifölls’, N:o 23, i fråga om afskrifning af fyra stycken, från Låne-kontoret i Malmö utgifna, Diskontlån, bifölls; och 152 Prot.-Utd.rag N:o 24, i anledning af väckt motion, om utgifvande från Banken af 10,000 R:dr till aflidne Kapitenen E. Skottes sterbhusdelegare, bifölls. > Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Ehuruväl Utskottet; vid företagen gransk^ ning af dessa frågor, funnit dem alla vara af den mindre vigtiga beskaffenhet, att de,’ utan behof af nya lag-stadganden, kunna dels, med tillämpning af redan gifven Lag, upplösas och besvaras, dels, till ingen vada eller olägenhet, åtminstone för närvarande, utan 48 LagUtskottets Betänkande N:o 4a; afseende lemnäs ; torde det dock tillhöra Utskottets pligt att berörde frågor hvar för sig upptaga, med bifogande af de anmärkningar, som, i Utskottets tanka, verka till afslag å den väckta Motionen; hvadan, i den ordning af Motionairen blifvit följd, Utskottet går att öfver alltsammans punktvis sig kortligen utlåta. Första Fr äg am Huru skall döfstum Qvinna, som utom äktenskapet fädt barn, skrift as och aflösas ? Då Motionairen sjelf uppgifvit ett satt, som af en erfaren Pastor, vid en sådan händelse, blifvit följdr, och som visserligen måste vara det rätta, nemligen att genom det vanliga, länge kända, samtalsmedlet med döfstumma, genom teckning, bibringa synderskan begrepp »ra ändamålet af den religions-act, hvartill hon blifvit kallad, och enär, genom. Kongl. Brefvet till Stockholms Stads Consistorium af den 11 Mars 1775, redan finnes stadgadt, huru med dumbar, vid undergåendet af offentlig så kallad Kyrkoplikt, skall förfaras: synes det, lyckligtvis sällsynta, fall,' som af Motionairen blifvit uppgifvet, icke tarfva någon serskild lagens föreskrift, helst tillämpningen af allmänna Stadgar till enr skildta LagUtskottets Betänkande N:o 4.2. 49 skildta fall alltid måste lemnäs åt den tjenstförrättandes eget omdöme, eller åtminstone 5t utvägen att söka upplystare förmans råd. Andra Frågan: År det tillräckligt, att tr olof vade persöner, allena uti till Consistorium ingifven skrift, begära Skiljobref, eller bör icke til. lika fordras Pastors intyg, att häfd veterligen icke mellankommit, samt
Man skulle kunna i oändlighet uppräkna dylika anklagelser, och dock återstår den svå- raste — den nämligen, att qvinnorna i de flesta fall så envist fasthålla vid sina ärfda eller bibringade fördomar, att det blir hardt när omöjligt att utrota dem. Och detta beror väl ytterst på, att det är så mycket, som icke anses såsom fördom, utan som god gammal sed. Det enda möjliga sätt att förminska fördomens makt, som finnes, är derför, att qvinnorna sjelfva taga sig till att undersöka, hvad som är fördom, och hvad som icke är det, samt föresätta sig att, så snart de fått klart för sig att något beror på fördom, genast försöka få bort det, eller åtminstone motarbeta fördomen och dess verkningar. Och så snart det visar sig, att ingen förnuftig grund finnes för ett visst tillvägagå- ende, så snart icke något nöjaktigt skäl för vårt handlingssätt kan påvisas, då göra vi bäst i att stå stilla en stund och besinna oss och göra oss sjelfva den frågan: är det månne icke en fördom, som här binder oss, så att vi göra det vi, om vi hade vår frihet, aldrig skulle ens försöka? Om vi då och då ville företaga en sådan liten pröfning af våra motiver, så är det ej omöjligt, att resultatet deraf skulle hafva ett icke så obetydligt inflytande på vår omgifning och på våra barns uppfostran. I alla fall borde det löna sig att försöka. Våren. ed det värmande solljuset, den milda I vinden och de spirande träden börjar också lifvet inom oss att pulsera starkare — vi märka, att våren kommer. A r o vi vid god helsa, kännes det ej så mycket, men ha vi varit krassliga under vinterns lopp, tar våren starkt på oss. Det gäller då att spara på krafterna och att akta sig för att gå eller arbeta sig svettig. Man måste sörja för att få god och tillräcklig föda och ordentlig nattsömn. Känner man sig svag och kraftlös, kan man underhjelpa med ett eller annat stärkande medel. Bland dessa intaga jernoch kinasalterna en framstående plats.
Ut* låtande, i anledning af Herr Stads« Majoren och Rådmannen Nils Linu ne lii Memorial o\n bidrag af Statens medel dels till ftppränswng, dels till ii 9* Stats* Utskottets Betänkan/len gifva tillgång uti dess slutliga utlåtande oiä Stat9*Begleringen. Stockholm den 7 Maj iSi3. Rikets Högloft. Ständers Stats-Ut skotts Utlåtande, i anledning af Herrar Fullmägtiges i Riks gälds-Cotti »ret genom Memorial af den 13 April 1318 gjorda förfrågan, i afseende pä räntan ä Högstsalig Hans Majästäts Konung CARL XIII:s uti nämnde Contoir ininnestående Hemgifts-Capital. U ti Memorial till Stats-Utskottet af den 18 nastledne April hafva Herrar Fullmägtige i Biksgälds - Gontoi.ret anmält, huruledes Hans Maj:st, Vår nu Begerande Allernådigste Ko* nung, uti närlagde skrifvelse (Kitt. E.) af den 15 i samma tnånad i Nåder behagat Herrar Eullmägtige tillkännagifva, att Hans Maj:t Nå* digst uppdragit åt Herr Stats-Secreteraren och Biddaren af Kongl. Nordstjerna Orden H. Battram, att uppbära och qvittera innevarande års forsta Qvartals Pränta af det Hemgifts-Capital, stort Etthundra Tusen (100,000) B:d Specie* hvilket Biksens Ständer, jemlikt Bi-Afskedet af den 26 Januari 1779 och Biksdags-Beslutet, anslagit åt nu mera Högstsalig Hans Maj:t Konung CABL XIII, och hvilket tillfaller Hans Kongl. Maj:t såsom Hess Adopterade Son och Arfvinge:
Statsoch BancoUtskotten: t:0 Herr Ros*nbla.ds, Bernhard, den t^ dannes e. ni. på bordet lagda Motion, angående en lag för Rikets skuldväsende. S;o Herr Rosenblads, Bernhard, den 15 dennes e. rn. på bordet; lagda Motion, angående en lag för Rikets Myntväsende. 3:0 Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, att det nuvarande arliga arfvodet för Rikets Ständers Fuljmägtige i Banken ocf$ Riksgälds C«ntorel måtts fördubblas. 355 Fröt, ZJcdr', d. 3® De», igi,f. Stats* sant Allnänna Besvärsoch Oeconom mie-lktskotten ; I.‘Q Herr von Qvantens, Carl, den 15 den* nes e. m. på bordet lagda Motion, angående indragning a£ de nu varande Cornmissariaten, 3:0 Herr von Hedenberg*, Carl August, den dennes e, tn, pä bordet lagda Motion, angående Militaire-Boställens befriande frän allt deltagande i nya Kyrkors byggande och nya vägars anläggande, jemte Herr von Hede ribergs, rörande samina ämne, denna dag afgifne yttrande, 3:0 Friherre Cederströms, Anders, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, att det såkallade Baggens Stäk måtte på all. män bekostnad göras segelbart lör Fartyg från 5 till 11 Fot djupgående. 4:q Herr Frejdenfeldts, Carl Gustaf, den 15 dennes e. in, på bordet lagda Motion, angående ändring i ao 5* I77b nrsförklaring å 1752 års Boställs-ordning. Bevillning*- Utskottet : 3;o Herr Bruncronas, Nils Abra harn, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, om Krono-Lotsars befrielse från bevill ning.
4 Sami. 1 AJd. 3 Band. iy Haft. 2 io Ståts-Utskottets Utlåtande* N:Ö 489, ska upplysningar och slutsatser, som endast uti räkenskaps-förbållanden omedelbart föranledas, förklare vi tillika, att vi fullkomligen afhålla oss från allt bedömande af Cabinelts-Cassans utgifter och administration,' såsom efter vår öfvertygelse fremmande för Stats-Utskottets granskningseller anmärkningsrätt, öfverlåtande åt Rikets Ständer och hvarje ledamot af Riks-Stånden alt pröfva, hvad de i detta afseende må anse deras rätt tillkomma. Räkenskapen för 1823 utvisar en brist från föregående år af 35,200 Th. Hamb. Banco och 3,200 R:dr Sv. Banco, tillsammans beräknade i Svenskt Banco till 97,066 R:dr 32 sk. Enligt meddelade upplysningar om föregående årens räkenskapsförhållanden, har detta deficit icke uppstått på en gång år 1822 genom ökade utomordentliga utgifter. En mindre brist har redan före detta år småningom uppkommit, men blifvit betäckt genom fördröjd utbetalning af diplomatiske personers aflöning. Då olägenheterna af den uppskjutna liqviden för de löntagande blifvit alltför kännbara, har en reglering medelst försträckningar under 1822 blifvit vidtagen och bristen derigenom först i detta års räkenskap synlig. Aderton års räkenskaper (A 823—1840} i sammandrag blefvo StatsXJtskottet genom Herr t. f. Ministern för Utrikes Ärendena meddelade. Cabinetts-Cassans utgifter finnas i dessa sammandrag upptagna under 14 serskilda titlar. Men då några bland dessa blott en enda gång under de aderton åren förekomma, då de utgöra ringaie belopp och äro al den art (t. ex. återköp af Svenska Missionens i Haag under kriget förlorade arohiv, utgifter för underhåll af Utrikes Ministerns hotel m. m.) att de till andra utgiftstitlar lämpligen kunna hänföras, må utgifterna sammanfattas under följande 9 hufvudtitlar. Den tableau af Cassans inkomster och utgifter, som här meddelas, är grundad på en medelberäkning af hvar och en inkomstoch utgiftstitel för de 18 åren.
Komiténs yttrande i denna del har följande lydelse: Det har synts komiterade lämpligt att, så vidt sådant kunnat ske, söka utröna, hvilken lefnadsställning de högre flickskolornas lärjungar komma att intaga efter slutad skolkurs. Komiténs ledamot friherinnan Sophie Leijonhufvud-Adlersparre har från 4 7 flickskolor erhållit uppgifter rörande 2, 4 6 8 lärjungar bland dem, som under åren 1 8 7 9 — 1 8 S 5 afgått från läroverken, o c h af dessa uppgifter gjort ett tabellariskt sammandrag, hvilket gifver vid » handen, att gifta o c h förlofvade utgöra 2,5 p r o c, i hemmet vistande 4 9, 1 p r o c, lärarinnor o c h studierna fortsättande 3 8, 9 p r o c, anstälda i statens samt enskilda personers och institutioners tjenst 8,5 p r o c, döda 1 p r o c Då dessa uppgifter af lätt insedda orsaker icke kunnat omfatta mer än jemforelsevis få af de närmast förflutna åren, hvadan ganska många af de afsedda lärjungarne ännu icke nått den ålder, vid hvilken de flesta äktenskap i vårt land ingås, vore det tvifvelsutan alldeles oriktigt, om man af den ofvanför angifna procenten gifta o c h förlofvade ville draga den slutsatsen, att öfver hufvud endast högst f l af de högre flickskolornas lärjungar komma att ingå äktenskap. I Tyskland, der man länge insamlat statistiska underrättelser i detta hänseende, sägas 80 å 9 0 p r o c. af de högre flickskolornas lärjungar blifva gifta. Visserligen ställer sig äktenskapsfreqvensen i Sverige något ogynsammare, så att, enligt en af aktuarien i k. statistiska centralbyrån doktor Hjalmar Gullberg benäget meddelad uppgift, den i allmänhet är \ mindre än i Tyskland och ännu något ringare inom de samhällsklasser, från hvilka d^n högre flickskolan förnämligast rekryteras. Men säkert är, att det icke kan vara förhastadt, om man antager, att äfven i vårt land ett öfvervägande flertal af den högre flickskolans lärjungar blir hustrur och mödrar. A f de öfriga stanna ganska många i hemmen för att sköta husliga sysslor.
Vid detta förhållande, och då således de enskilde deltagarnes tillskott sä vida komme att öfverstiga Statsverkets, vore det icke längre billigt att låta Statens embetsman eller Konungens Befallningshafvande med oinskränkt magt besluta å den ena sidan, medan entreprenören sjelf bevakade sin rätt å den andra, men de som tillsköto tre fjerdedelar af kostnaden deremot ej egde någon rätt till talan i saken. Utskoltet kan emellertid ej vara blindt för de praktiska svårigheter, som möta för införandet af några bestämmelser om skjutslagets hörande pä förhand öfver auktions-anbuden, innan entreprenad-kontrakt af slutes; men deremot finner Utskottet samma svårigheter icke möta för bevarandet ät skjutslaget af rättigheten att, der detsamma finner sig missnöjdt med entreprenad-vilkoren, uppsäga kontraktet och såmedelst förekomma detsanunas förlängande. Genom förbehållandet af sådan rättighet ät skjutslaget vunnes att, derest ogynnsamma omständigheter, eller möjligt misstag från deras sida, som å Statsverkets och derföre jemväl å skjutslagets vägnar afslutade kontraktet, skulle inverkat till ett mindre fördelaktigt kontrakt, verkningarne deraf åtminstone ej skulle blifva långvariga. Ett sådant stadgande till skjutslagens betryggande kunde åstadkommas genom införande efter orden ”å någondera sidan” af följande ord: eller ock af skjutslaget. Utskottet hemställer således att Rikets Ständer må besluta det § 38 må erhålla följande förändrade lydelse: Kontrakt om skjuts-entreprenad afslutes af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i allmänhet för två är, räknadt från den 1 November, men fortfar sedermera att gälla, så vida ej uppsägning deraf å någondera sidan eller ock af skjutslaget sker, i hvilket fall det upphör med Oktober månads slut, sedan minst ett år efter uppsägningen förflutit. Derest omständigheterna sådant fordra inä Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likväl kun na afsluta entreprenad-kontrakt för längre eller kortare tid än två är. Beträffande § 39. I anledning af denna g, hade Utskottet i sitt Utlåtande N:o 8 anfört att, enär alltför ofta måste inträffa, att ombyte af entreprenör ej kan sä på förhand Bih. till R. St.
Vid de första stegen förbi fönster, i hvilka färgrika porsliner och snidade möbler pråla med borgerlig lyx, förbi välordnade men folktomma butiker och den stora cerclens glasrutor, bak hvilka de sista herrmoderna från Paris dåsa vid absinten, har man känslan af att gå i en rentierstad, hvilkens särmärke tycks vara en viss inslumrad och bigott elegans. Man har intrycket af den egendomliga haut goût af svartklädt fördärf, som gärna hvilar öfver högklerikala samhällen, hvilka overksamma och känsloberusade drömma kring sina kyrkor. Men blott man vandrat en halftimme i den egendomliga staden, är denna stämning, kanske typisk för de moderna kvarteren, bytt i en helt annan i närmaste släkt med drömmens i grönt töcken sofvande Brügge. Ty blott ett par steg från centrum, ut på de långa gatorna, ner mot kajerna, tycks all rörelse död, all färdsel förstummad. En obeskriflig känsla af undran först och rysande svårmod sedan bemäktigar sig ens själ. Hvar är man och hvart går man? Hvad de äro sällsamma dessa tysta, smala gator utan fotsteg eller vagnsbuller. En präst med breviariet i sin hand skymtar som en svart skugga. Eljes kan man gå långa stunder utan ett möte. Och alla dessa snarlika hus utan ansikten i fönsterna – sällsamma! Deras stängda, blekgröna fönsterluckor ha en färg, som är som att röra vid ett liks kinder, och dagern bak nerdragna persienner är den, som darrar i rum, i hvilka timglasen runnit ut, och stora böcker ligga glömda och uppslagna med damstrimman som pekpinne vid det sista ordet, den bortryckte grubblarn läst. Här och hvar finnas trädgårdar med häckar och blad, men grönskan har ej den friska färg, som är hoppets och föryngringens, men redan i försommarn en dunkel ton af höst. Kastanjerna och popplarna på de kyliga gårdarna se ut, som de fått löfven blott för att fälla dem. Ett efter ett segna de sakta genom den solklara luften, slitna af den svaga sommarvinden från saftlösa stammar. Men nere vid kajerna slår förgängelsens fukt en starkast till möte.