Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t icke så ofta, sorn nu sker, finna föremålet för sina omsorger hastigt förflyttadt från den Spannmål - behöfvandes klagan om brist och öfverdrifna pris, till den Spann mål försäljandes framställning om moderuäringens förfall genom felande afsättning, eller en productions kostnaden understigande ringa betalning: bägge till äfventyrs någon gång lifligare kännande sina behof och Ögonblickets förlägenhet, än. lugnt beräknande tillfälligheterna, som sådant bered t Den 13 April. redt, och gränsen för möjligheten att det hastigt afhjelpa, samt för öfrigt ofta utan den skonsamhet mot hvarandra, som en nödig varsamhet borde påkalla. vt den moa omständigheterna för närvarande icke skulle medgifva så tillräckliga anslag, som dem, hvarom här fråga är, bör man vara billig nog att anse såsom följd af en sådan brist, att verkan af de allmänna inrättningarna för detta ändamål i samma förhållande blifva mindre kraftiga, ehuru de visserligen i nion af medlen i alla fall blifva, och äfvenledes hittills varit, Directionen vädjar i denna del till alla oväldiga medborgare — af väsendtlig nytta. Staten har hittills, med små tillgångar och stora behof, nödgats betrakta Magazins-Inrättningen såsom en källa till inkomst, och derefter ställa dess administration, under det den tillika skulle uppfylla öfriga bestämmelser; får Inrättningen anvisning på tillräckliga fonder, så torde dess föremål kunna vinnas, utan en omedelbar befattning med hushållsmål, som rättare synas böra vara förbehållna åt den enskildta industrien allena; och Directionen vågar, ledd af denna öfvertygelse, i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t täckes till Riksens Ständer Nådigst öfverlemna att tillse, huruvida tillgångarne må kunna medgifva anvisning af de till MagazinsInrättningens utvidgande erforderliga fonder, i sammanhang hvarmed äfven de förändringar uti Verkets administ ration s-grunder då torde af Rik sens - Den 13 April. 159 Stander höra hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet föreslås, som Riksens Ständer ansåge blifva en följd af Inrättningens förändrade och utvidgade skick.
Daler eller 60 Rickansägs enclast värclt 4^> Rick) vek att för sadsnt Znöamäl vore nöcligt krings kandelsvugen i jemnvigt, till befordrande kvarak föreslogs ett förbud mot bränvins kränniag; men 8tänclerNe, aksläenöe sistnämnöe utvägs inskränkte sig att, till akkjelpsnde gf näringarlies körlägenket, bevilja.4o tunnor guld i n^a Rastigketslän ^ wedgikra inställandet ak akketaluingen ä öe äldre ock tillåta n^ beläning ä jern Med flere exportabla ekkeeter. Alan keslöt öerjemte, till storånäs ak NoUrsen^ att af 8tslsVerketj Med Länkens accept skulle upptagas utrikes län, till Kögst 3jvoo,ooc» R:dr, »f kvilket Utsatt» belopp 3o2,ooo llamb. Lanco samt 1,342,000 Riclr Doll. Loui. Ucksä verKeligen klefva upptagne oek för rlet bestämda ändamalet till betydlig rlel medtogos Uncler grek» 1^70 177', Kvilket sistnämnöe Lr nvtt Riksmöte egöe rum.
M:l föreslagit, lörändringnr egt rum, dels rörande en minskning i de deruti bestämde provisions-qvantiteler, som, alsedda lör förbrukning om skeppsbord under den lid eli fartyg lossar eller lastar, äro befriade från lull, dels om uteslutande af det i 5 morn. förekommande stadgande, som rörer till införsel förbudne varor. I öfverensstämmelse med E. K. M:ls liirsiag har 18 § i gällande luil-laxe-underrätlelserne. såsom numera saknande hufvudsaklig tillämpning, blifvit utesluten. § i», angående den skeppare och besättningar å krafvelfarlvg tillkommande föring, är bibehållen under § 16 i bitogade förslag, utan annan förändring, än ali, pä sätt Exp c, dillo nsUis kollats Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 164. 485 E. K. M:t föreslagit, de i Bankomynt bestämda föringsbelopp blifvit i nya myntslaget utförde med den jemkning i vissa fall, sorn för erhållandet af fullt örelal erfordrats. Den i enlighet med Kommillerades hemställan af E. K. M:t föreslagna förändring i 20 §, alt orden i §:s Irsta afdelning: 'Tullkammaren later sedermera försälja hvad forskämdt är”, lill undvikande af misstydning, ulbvtas mot orden: Tullkammaren försäljer sedermera hvad lörskämdt är’’, hafva Rikets Ständer bifallit, hvilket blifvit i 17 g af bifogade förslag lill taxe-underrätlelser irfkltagel. Till fö'jd af Rikets Ständers bifall till E. K. M:ls förslag, all såväl afgillen till Handelsoch sjofärls-fönden, som den städerne tillkommande tolag skola upphöra och inbegripas i lull-afgiflerne, hafva 21 och 22 §§ i gällande taxe-underrätlelser, sorn inne,latta stadganden för utgörandet af dessa afgitter, blifvit uteslutne. Nuvarande 23 § har, i öfverensstämmelse med E. K.
Danmark pågående underhandling om Sundska Tullens utlösande skulle leda till det åsyftade ändamålet, icke vidare skulle komma att tillflyta Svenska Statsverket, har Kongl. Maj.t likväl, enär berörde fråga ännu icke vore slutligen afgjord, ansett medlen tillsvidare böra bland stats-inkomsterna upplagas lill belopp af 40,000 R:dr R:mt; och hemställer Utskottet, att ifrågavarande inkomst, såvida icke före Riks-statens definitiva uppgörande nämnde underhandling blifvit afslutad, må deruti beräknas på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, hvadan således här utföras 23:o. Konvoy-kommissariatets bidrag lill aflöning å Svenska Beskickningen i Turkiet. Denna inkomst, som i nu gällande Riks-stat är benämnd »Konvovkommissariatels bidrag till Turkiska beskickningens aflöning», torde, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t behagat föreslå, hädanefter böra upptagas under ofvanstående riktigare benämning. Beräknad vid sednaste stats-reglering lill 14,800 R:dr B;ko, bar ifrågavarande inkomst under åren 1850—1854 i medeltal utgjort blott 14,741 R:dr, hvarföre densamma synes böra upptagas till det i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna belopp, 14,666 R:dr 32 sk. B:ko, eller i Riksmynt 24:0. Observalions-medel, sorn vid sednaste stats-reglering påräknades till 10,000 R:dr B:ko, hafva åren 1850—-1854 i medeltal uppgått endast lill 7,906 R:d r samma mynt; och då denna inkomst är ganska obestämd samt under en längre lid minskats, synes densamma icke böra beräknas till högre belopp än Kongl. Maj:t föreslagit, eller Transport: Bill. till n. St.
Uti mantalslängden upptages hvart och ett särskildt hemman antingen i alfabetisk eller i nummerordning, utan afseende på hemmanets natur, dock med iakt tagande och utsättande af dess jordeboksnummer. Efter hvarje hemman eller hemmansdel införas i nämnda längd alla till samma hemman eller hemmansdel hörande torp och lägenheter samt dervarande verk och inrättningar. § 7- 1:o nder mantalsskrifningens förrättande skola mantalsförteckningarna, i afseende å deruti upptagne personer samt deras uppgifna namn och ålder, noga jemföras med husförhörsboken; börande dessa förteckningar, sedan deruti meddelade och med nyssnämnda bok öfverensstämmande uppgifter blifvit i mantalslängden införda, numereras och, enligt sin dervid erhållna och i längden jemväl antecknade nummerordning, samma längd biläggas. 2:o Den, som verkställer mantalsskrifningen, bör tillse, att dervid icke någon inom samma ort dittills mantalsskrifven eller i husförhörsboken upptagen person förbigås; skolande hvar och en, som icke blifvit såsom död afförd, antingen fortfarande upptagas i ortens mantalslängd elier införas uti en särskild, i alfabetisk ordning upprättad förteckning öfver dem, som för den kommande tiden böra annorstädes manlalsskrifvas eller om hvilkas rätta mantalsskrifningsort tvist uppstått Denna förteck ning bör bifogas mantalslängden; och skall, efter mantalssknfmngens slut, bestyrkt afskrift af samma förteckning genom förrättningsmannen ofördröjligen insändas till Wår Befallningshafvande. 3:0 Då någon å mantalslängden upptagen person under årets lopp icke vistats inom mantalsskrifningsdistriktet, bör sådant å längden anmärkas samt hans vistelseort, om den är känd, angifvas. 4:0 När någon skall mantalsskrifvas inom annan församling, än den han dittills tillhört, bör, så vida han icke är införd i denna församlings husförhörsbok, bevis företes, alt hans afflyttning från den andra församlingen blifvit derstädes vederbörligen anmäld och i dess husförhörsbok antecknad. 5:0
Afven denna möjeliga missräkning bör, enligt Utskottets tanka, förekommas, och en anstalt upphäfvas, hvilken liksom sanCtionerar praktbegärets fordringar. Stat ns förmon torde ej i ringa nion befordras derigenom, att hvar och en medlem iakttager den plats i Samhället, som honom verkeligen tillhör, att han söker hedra denna, och ej liker att inom gränsorna af en högre Samhällskrets, och genom dess efterföljande vinna näring för sin fåfänga. Utskottet förmodar, att dessa anmärkningar äro så mycket mindre utur sitt ställe, som de stå i närmaste sammanhang med de tankar, Utskottet, rörande medlen till yppighetens och öfverflödets hämmande, redan meddelat; och, då Utskottet härigenom tror sig hafva ådagalagt det menliga inflytande, som ifrågavarande bruk medför; anser Utskottet sig äga full an - 45o Besv. och Ekon. Utsk Eetänkanden. ledning tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj.-t framföra den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes, så mycket som möjligt, inskränka tillåt isen, att begagna sådana Civila Uniformer, Som med Guld-och Silfver-broderier äro förSedde. Vidkommande den i 2-dra puncten anförda motion, att indeldte Rcgementerna må erhålla grå i stället för blå uniformer; så får Utskottet väl medgifva, att den grå färgen skulle tillskynda mindre kostnader, men, då häremot göres ett bi ligt afseende derpå, att den blå i längre tider varit Svenskarnes Nationalfärg, och att denna kanske är nöddig för det prydligare utseende, som både är uppmuntrande för Soldaten, och alltid bör vara oskiljaktigt ifrån en Militair-Corps, så torde Uts;cottet af sadan orsak äqa tillrä'klig anledning, att ej »illstyrka bifall till den härom gjorda moiionen.
Uti en till oss inkommen skrift har förre Handlanden Ståhle anhållit, om en sådan ändring uti Herrar Fullmägtiges nyssnämnde Resolution, af den 22 Augusti innevarande år, att den der föreskrifne Summa af 5oo R:d Banco, som hvarje halft år skulle afbetalas på Stähles skuld, måtte varda nedsatt till Tre Hundra Riksdaler samma mynt. Hvad angår Herrar Fullmägtiges i fråga varande Tvänne Beslut, hvilka synas vara särskildt Revisorerne understäldte, så, enär Rikets Ständer nu snart sammanträda, håfve vi funnit lämpligt, att de samma till Rikets Ständers egen pröfning och afgörande öfverlemna; och i följd hvaraf vi ansett något hufvudsakligt yttrande öfver Stähles förut omförmälde till oss inkomne ansökan icke böra af oss meddelas. zuint Sami. 45o Riksens Ständers Sedan, i afseende på Räkenskaperne, vi fått erfara, att 1819 års Lån-Omsättningsböcker och dertill hörande verificationer, äfvensom särskilda Redogörelserne öfver de berörde år liqviderade Tre proCents skulder, vid alla Tre Discont-Inrättningarne, blifvit af de senast församlade Revisorer ordenteligeli granskade, fastän revisionen af sjelfva Hufvudböckerne för samma år icke medhunnits, bar den återstående Revisionen af 1819 års Räkenskaper blifvit af oss fullbordad, och hvarvid någon anmärkning icke förekommit. Vi håfve också med all noggranhet granskat de vid alla Tre Discont-Inrättningarne för Åren 1820 och 1821 afslutade HufvudBöcker jämte alla dithörande särskilde Räkenskaper, samt funnit dem ordenteliga och behörigen verificerade.
183y den 2/ December är den nya Organisationen af Låne-Canzliet likaledes af Banco-Fullmäglige gillad och godkänd; och i838 den i5 Februari hafva Fullmägtige under pröfning tagit, ej mindre ett af utsedde Corniterade afgifvet förslag till allmän Lönereglering för Bankens samtlige Afdelningar och Contor efter Departementer och Tjenstegrader, på grund af de förhållanden, den nya Organisationen ansetts komma att med sig föra, sedan alla surnumerärer antingen i verklig tjenst blifvit använda eller på annat sätt ifrån inneliafvande Löneanslag afgått, än äfven serskilde af arne Ledamöter inom Banco-Styrelsen uppgjorde förslag till lönereglering för Verket; hvarefter en ny Aflönings-Stat lör Banco-Veikets Euibetsoch Tjenstemän samt Betjente blifvit sistnämnde dag af Fullmägtige provisoriskt fastställd, i afseende på hvilken nya Lönereglering åtskillige jemkningar, som, i och för densammas bringande till verkställighet, i vissa delar funnits erforderlige, äro af Banco-Fullmägtige den 3 Maj sistberörde år vidtagne. Med begagnande af den, genom §.33 af Banco-Reglemenlet, BancoFullmägtige lemnade rättighet att under mellantiden intill nu inträffade Riksdag låta, der så lämpligt funnes, sätta det nya Organisationsförslaget provisoriskt i verkställighet, på det att, jemte den dermed åsyftade besparing i förvaltningskostnaderne, någon erfarenhet om fördelakligheten och ändamålsenligheten af de blifvande Organisationsförändringarne mätte kunna erhållas före Förslagets anmälande till Rikets Ständers stadfästelse, Berättelse af Banco-Fullmägtige. hafva Banco-Fullmäglige låtit sätta förenämnde Ordnings-Stadgar och Förslag provisoriskt i verkslällighet sålunda, att desamma vidtagit:
Madam Jonson var just icke van att se henne så der mjuk och vänlig. »Ja, om frun ä’ så god och vill ha flickungen med sig, så ...» svarade madamen tvekande, »men hon ä’ så hankigt klädd, stackare.» »Det gör ingenting!» utropade frun ifrigt. »Jag ska’ låta snygga henne, – så det ska’ madam inte tänka på!» Madamen tackade ånyo. Det var ändå rätt beskedligt af fru Burström att så der taga lilla Mia med sig. Och kanske skulle hon också gifva henne något nytt klädesplagg, ett par skor, en halsduk eller kanske en hel klädning. Madam Jonson erfor en svag känsla af tillfredsställelse, och alldeles ofrivilligt kom hon att tänka, att det var roligt att herrskapets tvätt såg så hvit och vacker ut. Frun nickade nu åt madamen, vände sig om och gick uppför backen, alltjemt med brådskande steg. Men då hon kom så långt att madamen ej kunde se henne, förändrades alldeles hennes ansigtsuttryck; det hala leendet, hvarmed hon nyss insockrat sig, försvann, ilskan, som lurade i hennes ögon, glindrade fram, hon knöt händerna och mumlade halfhögt: »ja, ja, vänta mig ni, ert tjufpack!» På gården utanför Burströmska villan stod lilla Mia Jonson och väntade. Hon var den snällaste och fredligaste af Jonsönerna, ett blekt, melankoliskt barn, temligen enfaldig och trög att lära sig något. Hon var mycket lydig och gjorde i allmänhet allt hvad folk ville att hon skulle säga och göra. Då frun kom dit upp, knuffade hon flickan in i förstugan, ropade på en af tjensteflickorna och tillsade henne att tvätta och snygga ungen och sätta ett par af Ludvigs skor på henne. Sedan gick hon in för att sjelf göra toalett till stadsresan. Man hörde tydligt att hon var ond, ty hon smälde i dörrar och byrålådor, och genom det öppna sängkammarfönstret trängde hennes röst, skarp och hvass, ut på gården ända ned till herr Vigert, informatorn, som låg i en hängmatta och läste en af Kiellands romaner. För öfrigt tycktes det i dag vara en viss uppståndelse i hela huset.
Kan en långsammare arbetets gång till följd häraf tillskrifvas Rikets Ständer? Och hvad har viii Bolaget kunnat fordra mera, än att det äfven vid i8a3 års Rikdag fält allt hvad det till arbetets fullgörande begärt. 1823 nästan upphörde striden om Götha Canal. Man trodde sig inse slutet; man hoppades, att då man gick Bolaget tili mötes, derigenom att man lemnade allt hvad som for - Dcn 26 Mars f. m. 79 dradcs, komma till slut med ett företag, som, utom den obehagliga verkan det baft på vår financiella ställning, dessutom haft så ofördelaktiga verkningar på våra politiska förhållanden; ty förnämsta föremålet vid våra Riksdagar har varit Götha Canal. Vi hafva varit nödsakade att åsidosätta nödvändiga förbättringar i vårt Statsskick, hvilka måst stå efter Canalen. Jag har sökt, så godt jag har förmått, bevisa, att Götha CanalBolag ej kan anses som annat än ett enskilt Bolag, att arbetet ej kan anses annorlunda, än som ett enskilt arbete, och att det ar af samma beskaffenhet som hvarje sådant; ty att ett enskilt företag medför allmän nytta måtte ej kunna bevisa, att företaget derföre är allmänt. Jag frånkänner ej Canalen det möjliga gagn den kan medföra. Det vore alltför bedröfligt, om den ej skulle verka till något godt. Såsom orsak till ytterligare bidrag anför man, att vi nedlagt i Canalen öfver 8 millioner, och derföre böra vi nu gifva 807,594 R:dr till, under samma garantier, som förut, att vid nästa Riksdag få lemna ytterligare samma summa. Vi hafva sett den stora tillförlitlighet man kan sätta till Canalens förslager, och kunna deraf hemta tillbörlig varning. Återstoden 16,000 alnar, säger man, kan fullbordas med en tiondedel af hela kostnads-summan. Hvarje ålman med arbetet uppskjuter, beröfvar man CanalBolagel en inkomst.
Herr Ehvenborg har vidare yttrat j attén flerårig erfarenhet af alla dessa oredor, och än flere från gemensamma inteckningar härröraitde, hos honom stadgat öfvertygelse!!, alt olägenlieterne deraf vi - 1280 LagUtskottttt Betänkande*. ela öfverväga dem, som lunde inträffa genom antagandet af RiksdagsFullmägtigen Cederborgs förslag, det Herr Ehrenborg alltså biträdt, med föreslående likväl såsom allternatif, att derest rättigheten att för samma fordran låta inteckna flere Fastigheter, utan att uppgifva för huru stor del af beloppet hvarje Fastighet särskildt häftar, äfven hädanefter skall fortfara, liqviden Inteckningshafvande Borgenärer, äfvensom särskilde hemmansegare, emellan, måtte i ofvannärande fall ske efter hemmanens Taxeringsvärde, så att med upphäfvande af meranämnde 19 §. i 1818 års Författning, fordringsägare, sorn hade samfälld Inteckning i flere hemman, icke egde att utur någotdera, som vid samma tid eller sedermera för annan fordran blifvit intecknadt, uttaga större del af fordringen, än på detsamma, i jemförelse af dess och öfrige Hemmanens Taxeringsvärde, belöpte. Att, då tvenne gemensamt intecknade, men i särskilde egares hand varande Fastigheter, för den frarastälde inteoknade Skulden utmättes och försåldes, öfverskottetaf Siöpeskillingen efter samma grund fordringsegare emellan fördelas, eller ock, om hemmanen såldes i särskildte utrop, en efter jemförelse af Taxeringsvärdet lämpad andel af intecknade fordringen innehölls af hvarderas Köpeskilling5 och att, då ett utmätt hemman befanns graveradt med
Då, på sätt ofvan år antydt, förslag i enahanda syfte förut blifvit väckt, bar detsamma blifvit af Rikets Ständer ogilladt; oell efter hvad Utskottet inhemlal af det från Hedervärda Bonde-Ståndet ankomna protokolls-utdrag öfver remissen af IS ils Fredrik Anderssons motion, har densamma dervid icke vunnit understöd af mer än en ledamot, J. Carlsson från Östergötland, som med motionären sig förenat, hvaremot större delen af Ståndets närvarande ledamöter, och bland dem Fullmägtige från de mest åtskiljda landsändar, motsatt sig ifrågavarande förändring samt uttryckt den mening, att nuvarande flyttningstid är den lämpligaste. Af denna mening är äfven Utskottet, som anser, att till följd af de olika ortlörhållanden och hushållningssätt, hvilka i olika trakter af Riket förefinnas, någon annan flyttningstid, än den nu vedertagna, svårligen lärer kunna utfinnas, hvilken kan vara lika passande för olika orter. Sålunda måste mot den af motionärerna föreslagna tid anmärkas, att densamma skulle blifva högst olämplig för de landets sydligaste provinser, hvarest till bränsle nästan uteslutande användes torf, emedan någon annan för npphemtande deraf duglig och från andra trängande göromål ledig tid icke gilves, än deri, som infaller efter vårarbetets slut och innan höskörden begynnes. Husbönderna skulle fördenskull under denna tid lika litet kunna undvara arbetsbiträde, som under hvilken annan brådskande tid af året som helst, enär beholvet af bränsle för vinlren är lika ligtigt, som något annat. Pä andra orter skulle också, i anseende till innevånarnes bortovaro på fiske eller vallning, midsommartiden vara ganska olämplig för tjenstehjonsflyttningen.
173 ligen skulle hafva mera men af sitt vägrande, än en högre person, hvadan den moraliska effekten af hans vägran blefve vida starkare. Jag tillstyrker bifall tilli förslaget. Ur von Hartmansdorff, Äng: De i denna punkt föreslagna grundlagsförändringar innefattas under särskilda morn., af hvilka det första återfinnes under (i § i Reg.F., och angår rolighet för Konungen alt, då depart:ts-chefs-embclet är ledigt eller depart:s-chefen hindrad att sitt embete utöfva, någon annan af stats-rådets ledamöter dertill förordna. Detta förslag är onödigt, emedan det är klart att Konungen i förenämnde fall äger omförmälde rätt, utan att derom behöfver i grundlagen uttryckligen stadgas. Hvarföre har man konsultativa stats-råd, om icke på det att de må kunna inträda såsom suppleanter i händelse depart:ts-cliefen är af förfall hindrad? Vidare heter det i det föreslagna tillägget till ofvannämnde §: ”Förekommer hinder häremot, i afseende på rådgifvarebefattningen i kommandomål för arméen eller Ilottan, må annan Svensk man, med de egenskaper 4 § omförmäla', dertill särskildt förordnas.” Man vill således ånyo åtskilja befattningarne af general-adjutant för arméen eller flottan samt den af föredragande för arméens eller flottans civila ärenden. Man vill följaktligen återkomma till det förhållande, som i detta afseende ägde rum före 1840, eller att föredragningen af de militära ärendena voro fördelade på särskilde personer. De ledamöter af detta Stånd, som fästat sig vid ärendenas gång före 1840, lära nogsamt erinra sig det split, och den ojemnhet i ärendenas behandling, som ägde rum, isynnerhet vid fråga om arméens angelägenheter, allt eftersom general-adjutanten eller stats-sekretrn för krigsärendena var den rådande. Den strid om väldet, hvilken då ofta uppstod emellan nämnde embetsman, befanns alldeles icke vara nyttig för göromålen.
Man har 56 Den 14 Augusti f. m. äfven sagt, att Regeringens förslag egentligen afsett löneförbättringar och ej läroförbättringar, Det har åsyftat beggedera ; och man kan ej utan orättvisa neka att de gamla Skolorna äro i behof af löneförbättringar, antingen läroförbättringarne ske nu eljer framdeles; alldeles på samma sätt sorn löneförbättringar äskås för åtskilliga militaira och civila Embeten, antingen de föreslagna nya organisationerna införas genast, eller ock uppskjutas. Ingen är dessutom, i förhållande lill de föregående studier, och den trägna för att icke säga tr alsamina tjenstgöring sorn erfordras, så illa vedergäld, sorn en lägre SkoleLärare eller Collega, hvilken blott har a5 tunnor säd i lön, eller ungefär lika med hvad en Gårdsdräng eller Rättare nu för tiden åtnjuter. Huru vill man begära att en ung man, som använt mångå års arbete och kanske äfven sina ärfda tillgångar , för att hafva blifvit Magister, skall med sådan aflöning qvarstadna vidLäroverken längre än som erfordras för att erhålla ett Pastorat, Verkan deraf är menlig både för Läroverken och Församlingarne. Läroverken blifva betraktade uti Ecclesiastik-befordringsväg likasom vissa illa lorita Regementen i Militairen, vid hvilka ingen vill qvarstadna, utan endast tjena några år, i förbigående, för att vinna högre grader, till begagnande vid andra corpser, -— Lärare, sorn icke ämna vid Läroverken förblifva, bry sig naturligt - Den i4 Augusti f. m. vis I i let om, alt besvära sig med förbättringars införande; och detta är utan tvifvel ett af de förnämsta skälen till våra Läroverks stillastående skick. Dessa lida både derigenom, och genom de goda Lärarnes öfvergång till Kyrkans tjenst, utan att hon vinner dervid, emedan det ofta bänder, att en skicklig Rector, Lector eller Professor, icke blifver någon skicklig Kyrkoherde, Domprost eller Biskop.