Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ganska visbgl liar Utskottet låtit ett serskildt Memorial afgå i detta ämne, så att ett alslag ej må draga alltför mycket med sig. Do< k kan man härvid bedraga sig. Om detta förslag till ändrad Riks-rätts-organisation lår den loirn, Utskottet gifvit detsamma, och antagandet af Utskottets TvåKanimar-system, eller ett annat dei med analogt, sålunda blifver ett oundeänsliirt . 1 1 D död villtor, innan delta, som nu föreslås, kan till bifall eller afslag förekomma, är det ögonskenlig!, att mången, som önskar bibehålla Riks-rättens na varande organisations-lagar orubbade, vid' den föregående voteringen förenar sig med Representationsförslagets fi< nder. Jag stöder min reservation ytterligare på naturen af elen ministeriella ansvarighet. Svenika Grundlagen förutsätter. 1 motsatts mot utländningarnes institutioner är denna ansvarighet, för så väl Konungens rådgifvare, som Högsta Domstolens b damöter, icke af en art, utan af tvänne. För bägge dessa classen af anklagade finnas två processformer, och vid den ena ibland dessa, eller den, sorn 1809 års Regei ings-Form i 103 och 107 §§:er omtalar, har lagstiftaren företrädesvis uppsökt Folk representationens politiska element. Just derföre synes mig för den andra classen af mål, eller frågorna om bestämda lagbrott, antingen det blotta juridiska elementet böra anlitas, eller åtminstone ett helt annat politiskt element, än för den förra classen. Utväg dertill finnes inom vårt lands inamovibla embetsmanna dass, och denna utväg synes mig icke blott kunna, utan älven böra, begagnas. Embetsmännens inamovibilitet förefinnes i de flesta främmande länder, vida mindre utsträckt än härj — det torde vara just detta föi hållande, som der framtvingat Folk - representanternas, och — företrädesvis _ en inamovibel Pärskammaies deltagande i Riks-rätts-personalen.
förbudet borde uppliäfvas mot införsel af kardulls-garn, otvinnad t Bcvillnings-Ut skottets Tlvliiiikcinde^ IV.o 12. nadt oell odubbleradt, under namn af dels klädmakare-garn, dels streichgarn, hvilket i enskildt fall medgifvits till införsel, och hvartill serskildt giltiga skäl förefunnos i den höga import-tull, hvarmed råämnet ullen är helaggd; (leds att praemium af tullmedlen, som i 18 §. af tulltaxe-underrättelserna linnes bestämdt för utförsel af bomulls-väfnad och åtskilliga andra väfnader, borde tilläggas jemväl halfylle-väfnad; och dels att då, genom en felaktig redaction, sagde praemium för bomulls-väfnad der blifvit upptaget till endast 4 sk. för ett stycke af 5o alnars längd, rättelse härutinnan måtte göras till l\ sk. för hvarje skålpund. Af Herr Sandler, F., som, för afhjelpande af det olyckliga förhållande, att, genom en öfverflödande import utaf utländska bomullsoch ylle-, serdeles balfylle-väfnader, inhemska tillverkningen deraf på de sednare åren blifvit mer och mer utträngd, ansett nya utvägar böra öppnas för beredande af ökad sysselsättning och arbetsförtjenst åt den inhemske tillverkaren, genom att söka i Riket införa tillverkning af just så beskaffade ylleoch hal fy lie-tyger, som de, hvilka från utländningen oss påföras, och i sådant afseende, samt enär ullgarn icke, i brist af tjenlige machiner och måhända äfven förmåga att rätt bearbeta ullen, kunnat förfärdigas till den finhet ocn jemnhet, som erfordrats för att bereda lika vackra tyger, som de utländske, föreslagit, att mot en i möjligaste måtto låg lull-afgift måtte få från utrikes ort införas rudimaterierne för nämnde slags väfnader, nemligen färgadt och ofärgadt Kamullsoch Streichgarn, och att alltså den, genom Kongl. Brefvet den 24 nastlidne
Josefina, som af Arves utseende lätt slöt att hans lynne ej denna afton tålde någon pröfning, ombytte genast ämne och beklagade att de stackars invånarne på fiskläget nödgades handla med en sådan jude, som patron Holmgren. ”Det är en skurk,” utbrast Arve med lågande kinder, ”en riktig skurk! Redan två gånger har jag varit öfver och läst lagen för honom; men det är som att slå vatten på gåsen. Hans hjerta och hans förstånd äro lika otillgängliga. Men jag funderar starkt på ett steg, som skulle komma honom att häpna och förmodligen också att nedsätta priserna. Ja, Josefina, jag har ett förslag i hufvudet, hvarigenom, om det lyckas, jag hoppas kunna verka något väsendtligt gagnande för vårt fiskläge.” ”Hvilket då, kära Arve?” frågade Josefina med glad rörelse; men det var icke nyfikenhetens: hon var för mycket allvarsam att känna denna plåga. ”Jo, du skall få veta det.” Arve drog sin stol närmare Josefinas; och då han i hennes ögon läste, liksom i sin egen själ, om en lifvad ande för olyckliga medmenniskor, var all hans konstlade köld försvunnen, och med den gamla hjertligheten närmade han sig åter henne, hvilken för honom var liksom ett mellanting af älskarinna och syster. ”Ser du, jag har länge varit betänkt på att företaga något, som kunde blifva af varaktigt gagn för våra stackars grannar. Vi veta att det väsendtligaste af eländet ligger i det hutlösa prejeri, som Holmgren – jag kan knappt uttala hans namn, utan att blodet kokar i ådrorna på mig och näfven knyter sig af lust att slå den uslingen – utöfvar mot de arma fiskrarne. Det förstås att vintern, stormen, isen och otaliga deraf följande olyckor komma för sig sjelfva. Men äfven dessa svårigheter kunna genom mitt förslag till någon del afhjelpas, eller rättare sagdt, göras mindre känbara. Kortligen, jag ernar för mor, i fall hon, som jag säkert räknar på, bifaller det, söka privilegier att här öppna handel.
Anledningen härtill måste sökas uti det långt för detta gjorda yrkandet, om minskning i de civile tjenstemännens antal, och då just sådane upplysningar om hvarje arbetes beräknade kostnad, som nu af Rikets Ständers Revisorer ifrågasattes, ansågos obehöfligc vid 1837 års reglering och derföre de tjenstemän, som för sådane beräkningars verkställande fannos anställde, indrogos, blef ock bokföringssättet genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för tjenstgöringen och ekonomien vid Flottans Stationer uti denna del väsendtligen förändradt. Likväl har kostnaden för alla nybyggnader, dertill särskilte anslag varit bestådde, alltid blifvit beräknad och uppgifven. Att deremot, äfven för den mängd af större och mindre underhållsarbeten, som förekomma, hålla serskilda journaler och visa deras kostnader, skulle ovillkorligen medföra en tillökning i den tjenstepersonal, som numera är inskränkt till det nödvändigast minsta antal för de efter nuvarande reglemente förekommande arbeten. Då civil-personalen vid Flottans Stations i Carlskrona alla Kanslier, Krigs-rätt, Kontor och Förråder uppgick till ett antal af 65 personer, nedsattes detta år 1837 till 54. Ar 1858 inskränktes ytterligare denna personal till 43, men om dertill läggas 4 arfvoden, hvilka såsom skrifvarhjelp komma att utdelas åt 4 antagne personer, till 47. Detta ådagalägger endast huru mycket man sökt genom förråders och tjenstebefattningars sammanslående och arbetets förenklande kunna inskränka personalen till det högst nödvändiga antal. Jag har härigenom icke velat motsäga Revisorernes åsigt derom, att hvarje fartygs kostnad borde vara känd och likaså det årliga underhållet, men då Rikets Ständers Herrar Revisorer yttra, att det af dem förordade bokföringssätt icke innebär sådan vidlyftighet, a tt deraf föranledde göromål ej skulle kunna medhinnas, är detta endast så till vida riktigt, att om personalen är relativ emot det ökade arbetet, så kan det sednare äfven medhinnas.
Med saffian. Och när Gertrud och jag bli' jag är ledsen, att jag kallade er för varg. Ni är en mycket snäll varg. Jag menar: BJÖRNKLO (vårdslöst). LISEN. Hvarför det? Det är ett mycket bra namn. Fins det många menniskor på landet? Inte just mest får. BJÖRNKLO. LISEN. Då tror jag, att jag vill komma till landet. För fårens skull? Det vore i sanning att gå BJÖRNKLO. öfver ån efter vatten. Vet moster Lisen om Gertrud är klädd ännu? Ja, det är hon. LISEN. BJÖRNKLO. här. (Ger henne buketten). Vill moster vara god och lemna henne den LISEN. Hilma; vi vill inte ha dom. Det är inte värdt; alla de andra stå hos BJÖRNKLO. näm. (Lägger buketten tillbaka på sin förra plats). om hon inte vill komma hit ut på några ögonblick. Jag ville så gerna helsa på henne, innan de andra komma. LISEN. Mosters uppriktighet är verkligen ange Får jag då i stället be moster Lisen fråga Gertrud, tala om att det är ni, för då kommer hon inte. (Går till höger 2). BJÖRNKLO. Ja, det ska' jag. (Listigt:) Men jag ska' inte ningen. (Tittar i ett par album, går ett par slag fram och åter). _________ Ur barns och dårars mun får man höra san Sjunde scenen. BJÖRNKLO. GERTRUD. GERTRUD (i vacker toalett, hastigt från höger 1). Jaså ni! lära dig att lägga bort detta löjliga, onaturliga ni! Jag menar inte . GERTRUD (skyggt). BJÖRNKLO. Ja, hvem annan? Men ska' du då aldrig BJÖRNKLO. Förstår du då inte, ser du då inte hur jag lider, hur varmt, hur besinningslöst jag älskar dig! Sixten! GERTRUD (ryggar tillbaka). BJÖRNKLO. Barn, är du då alldeles utan medlidande! min mening att skrämma dig. Det är kanske
V iol, Hyacinthe, H eliotrope, prisbelönta TILL FÖRMÅN FÖR BOKOCH MUSIKHANDLARNES PENSIONSFÖRENING. T. A. T. 24 97. samt hos alla finare Parfymhandlande i riket. Dessa senare behöfva dock ytterligare vårdas o c h utvecklas; särskildt föreflnnas brister i intoneringen, Framställningen verkar o c k i det hela matt. vfriga hufvudroller hade den vanliga besättningen. H r Ödmann gaf vederbörlig glans å t - d e n ljuse Gralsriddaren, men vi hafva hört h o n o m utföra partiet ännu bättre. Hr Settergren, förtjänar särskildt erkännande för sin nobla o c h musikaliskt goda framställning af konung Henrik, ett erkännande s o m o c k kan gifvas åt hr Södermann for hans dramatiska lifliga framställning af Telramund. — Å Kungl. teatern repeteras f. n. TV / TO S I K F Ö R E N I N G E N gifver sin andra abonnementskonsert instundande tisdag i Musikaliska akademiens stora sal. Programmet upptager Normans ouvertyr till » Antonius o c h Kleopatra », Södermans » Die Wallfart nach Kevlaar », Griegs » A v e maris stella » o c h Hartmanns » I P r o v e n c e ». TÖRÖKEN A M A N D A JANSSON SOM D Y V E K E i Adolf Pauls » Kristian den I I » — hvilken fortfarande m e d stort bifall går på Dramatiska teatern — återgifva vi i dag på första sidan. Det är i första aktens klädsamma dräkt, helt h ö g r ö d m e d gula isättningar o c h gyllene smycken samt hätta i samma färg o c h stil. H v a d den begåfvade unga skådespelerskans person angår hänvisa v i till den biografi, s o m var införd i Idun n:r 11 för 1897.
Redan under Riksdagen 1848 uttalade jag — hvilket synes i prolokollerne, — den mening, alt sjelfva pannan i en ångredskap icke bestämmer dess afverkningsförmåga utan alt denna beror på redskapens beskaffenhet i öfiigt och alt således sjelfva den stämplade pannan blott är en underordnad del deraf, på hvilken man icke kan bygga ett säkert omdöme om hvad sorn kan afverkas. Jag motsäger således ingalunda den upgift, som af Hr Braunerhjelm blifvit lemnad om en högre afverkning, såsom icke blott möjlig, utan i flera nyare brännerier fullt nplmnnen. Jag skall gå ännu längre; jag tror nemi. alt, om den gamla beskattningen efter pannervmd skulle fortfara, afverkningsförmågan skulle kunna betydligt updrifvas öfver det högsta, man nu känner. Men detta bevisar icke att min upgift om det qvantum, som nu vanligast tillverkas, skulle vara oriktig. Jag har icke talat om den tillverkning, som kan åstadkommas, utan om det belopp, som nu verkligen tillverkas, hvilket jag antagit efter de sammanstämmande upgifter, som bränvinsbrännare i olika delar af landet lernnat mig. Ingalunda må man föreställa sig att raan genom bestämmande af högre eller lägre belopp, såsom minimum kan reglera bränningen så alt man derigenom inskränker tillverkningen. I detta afseende förhåller det sig alldeles så som Gr. Lagerbjelke har nämnt, att det är priset och den vinst som göres, hvilka bestämma huru mycket som varder produceradt. Om priset stiger ett år så blir det en större tillverkning och varan faller åter lill sitt naturliga pris. Om nu delta bränvin tillverkas i ångbrännerier eller i små pannor, så kan icke den grundsats bestridas, hvilken i delta afseende är erkänd och måste vara det, nemi. att så snart en vara ger vinst så blir hon producerad, så länge det qvarstår någon möjlighet dertill. Denna förklaring har jag velat förntskicka och dernäst ber jag få nämna, alt man i andra länder alldeles icke befattat sig med att bestämma ett högt minimum för bränvinstillverkningen. I den Danska bränvinslagsliftningen finnes icke högre minimum än 50 k:rs daglig afverkning. I Preussen ungefär lika belopp.
473 Mils upptagande vid serskiklte ÄgodelningsBalter. 2to Gustaf Larssons från Stockholms Bäti M emorial, ang. obehindrad rättighet lör Jordägares ali anlägga HusbehofsOvarnar. * 'v 3:0 RiksdagsFullmägtig&s från Gottland Memorial i samina amne. 4:0 Olof Nilssons från Jemtlands Län Memorial, att fyra Nämndemän borde vara närvarande vid Afoch TillirädesSyner; samt 5 0 Et Memorial af Matis Ericsson fran Stockholms Län, ang. förändring i I734 ars GästgifveriOrdning med den deröfver 1706 utfärdade Förklaring. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. I :o BiksdagsP ullmägtiges fran Gottland Memorial, angående utfardande af en Författning, hvarigenom Räntegifvare tilldelas Options-rätt, att lefverera Räntepersedlar in natura, eller lösa dem efter Maikegångspris. 2to Memorial af Hans Niisson och Hans Michaelsson från Gefleborgs Län , ang. upphäfvandet af LandtTullsBevakningen. 3:0 Johannes Olofssons från Elfsborgs Län Memorial, ang. föreslagen tättighet för Gästgifvare att utminutera Bränvin. 4:0 Ett Memorial af Olof Mansson från Blekinge, angående bestämmande af viss afgift till RegementsLäkare, for nylegde karlars besigtning ; samt 5:0 Matts Ericssons från Stockholms Län Memorial , angående de Stockholms Stad hittills tillkommande Torgoch GaturenhållningsPen - 474 PratokollsUtdrag d. 2 Jan. I8l8. ningar för vissa UandtmannaProducter, som till Släden införas, samt att Allmogen måtte befrias från skyldigheten att till Stadens Vigar fora sina vågbara varor ; samt Till Uagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Riksdagsmannen D. Selanders från VesterNorrland Memorial, rörande förändring i Författningarne ang. Snöplogning ; om hvilka Remisser Resp. MedStånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Från Högloft.
BorgareStändet förkastat Utskottets förslag, af det skäl, att beläning mot hypotheque af nyssnämnde documenter endast vid BancoDiscontVerket i Stockholm bör ega rum. Då Utskottet för sin del anser det mest öfverensstämma med beloppet af den för pu. blique pappers beläning anslagne summa, samt förena enhet i föreskrifterne för LåneContoiren i afseende på den bestämda maximisumman för deras rörelse, att beläningen på publique papper såsom 2 Stånd beslutat, verkställes endast hos BancoDisconten i Stockholm, tillstyrker Utskottet, det Preste och BondeStånden må derom uti Bidderskapets och Adelns samt BorgareStåndens yttranden instämma, men derest sådant icke kanske, öfverlemnas till omröstning följande proposition: ”Den som bifaller Utskottets Utlåtande, Banco IT tskottets Betänk anden. N:o 65, framstälde förslag, rörande 13 §., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, komma lån emot godkända Actier oell gällande publique papper att beviljas och utgå endast ifrån BancoDiscont Verket i Stockholm. ” §§. 14, 15» 16 oell 17 aro med de förändringar, Utskottets sednare Betänkande innehåller, gillad af alla fyra RiksStåndert, och 18 samt 19 (,§. hafva genom 3 Stånds sammanstämmande Beslut blifvit godkände; äfvensom 20, 21, 22, 23 samt 24 (§. på sätt Utskottet tillstyrkt, medelst alla fyra RiksStåndens bifall, antagne. Beträffande slutligen 25 som af Högvördige PresteStåndet samt Väjlofl.
MagazinsInrättningen upphöra, såsom landsförderflig o. S. V. 2:0. Då ingen radical Cur i alla fall gifves, om ej Statsbehofven högst betydligt inskränkas och besparingar utsträckas allvarsamt till den yttersta gräns af möilighet, anser jag Herr Heijkenskjölds idée vara sann par rapport till Staten, likasom den otvifvelaktigt äc det i afseende på hvarje individ. Jag tycker då, att om det är rent allvare att villja hushålla, måste först tillförlitligt utrönas summan af alla Statens intrader under alla dess otaliga tittlar. Jag är viss, att om alla de bördor, som nu af folket bäras tages till måttstock för de sanna behofvens fyllande, blir otroligt myckft öfver att disponera. Man procederar visserligen bakvändt, om man discuterar öfver R^ge-, ringens fordringar innan man vet hvad man Den 10 Februarii. *77 liar att anslå. Behofven skola nödvändigt för Staten, såsom för den enskilte, ligga inom gränsen af förmågan och möjligheten af besparingar inom denna naturliga gräns bestämmas. Jag ber att vid detta tillfälle få återföra Ridderskapets och Adelns minne på de förträffliga anföranden, som förre Riksdagen af Friherre Anckarsvärd m. fl. afgåfvos öfver en del af Indelta arméens sättande på vacance under djupa freden och stora inskränkningar i det så dyra högre militairebefälet Man har nyligen sagt här^ att Kongl Maj:ts blotta namn och ej Nationalkraften skulle afstyra ktig: Nå väl begagnom denne store Konungs dyrbara lifstid, att bereda vårt materiella försvar, som bäst kan bekostas genom indragning af arméens numeraire! Bibehållom Stamcorpser och en må hända längre tid excercerad Beväring! Glömmom ej huru de store Konungarne Gust f 1 och Carl XI emottogo sämre Statsaffairer Och landet i uslare tillstån i än nu, men genom att med allvar, i trotts af privat imressets allmagt, nitiskt gå till målet, helade allt, ja, lemnade resourser i förlag!
Tycker frun det .. j ag lärde mi g utaf mo r att det är både skam och s ynd att lyssna på hvad andra s äga. Om söndagarne har du ledigt och får gå ut .. med villkor att du har godt sällskap, ty det går inte an att en ung flicka sällskapar med hvem som helst. Den der unga gossen, din landsman, stannar han i Stockhol m? Ja, tills i nästa vecka! 91 F R U P Y L O . Gå då med honom .. det är den bästa vän du h ar. A N N A -S T I N A . Ja, Anders är en bra hygglig gosse .. men.. F R U P Y L O . Nå? Jag vet någon som är hyggligare.. J aså .. du h ar kanske redan en f ästman? Nej , inte precis det .. men det finns allt någon som har sag t att h an tycker om mig.. F R U P Y L O . Nå, det har j ag ingenting emot, om det är en h ygglig och bra k arl ! A N N A -S T I N A ( med värma ). Ja .. det är h an visst .. och v acker sedan! F R U P Y L O . Det går snart bort .. hvad är han för slag? Aj, aj! det tycker j ag inte om .. l atmanslif sätter fåfänga i hufvudet på folk! Tro r du för resten att en sådan matador på allvar f rågar efter en fattig flicka sådan som du! A N N A -S T I N A . Ja men det har han sagt bra många gånger.. Och han har sagt det, att om jag blir gift med honom, så får jag h att och .. Han är jägare hos någon stor herre.. F R U P Y L O . Och dermed tror du att allt är väl ? Hörpå, k ära Anna-Sti na, jag tror att du vill gerna flyga litet högre än vingarne bära? F R U P Y L O . Det förefal ler mig så, och det skall du akta dig för .. Kom hit!
För dessa pass, som vanligen benämnas för Turkiska sjöpass, är chartae afgiflen af Utskottet beräknad efter den fordna Canzli-gebuhren, till allenast 25 R:dr; men man finner af 2:dra mom. i 4 §• > att den egentliga chartan för dessa handlingar utgör 24 sk , hvilken charta man således bordt tillägga canzli-gebuhren för att få chartre-beloppet, sådant det nu utgår, oförändradt. Elt annat misstag ligger deruti, att chartae-afgiften för lejdeoch pärdons-bref, och för bevis från Justitiae-Stats-Ministern på anmälan om utgifvande af tidningar, ej heller blifvit beräknad Lill mer än hvad, som i lösen för dessa bevis tillförene erlagts, eller 3 R:dr. Utskottet torde viii icke vilja bestrida, att, innan lösen för ifrågavarande handlingar indrogs Lill Statsverket och förvandlades till chartae-sigillatae-afgift, de samma belädes med stämpladt papper, hvars belopp jemväl i Författningen var bestämdt. Båda afgifterne hafva också hittills blifvit erlagde, nemligen i;o efter ira mom. i 4 §• nied 12 sk. för hvarje ark, som handlingen innehållit, och efter 10 §. med 3 R:dr, såsom ersättning för canzli-gebuhren. Sedan Utskottet tagit bort 10 §. och förändrat rubriken till den i stället föreslagne 5 §. så, att der icke förekommer ett ord om den serskilda chartae-afgift, sorn motsvarar canzli-gebuhren, så frågas: hvad säkerhet har Kronan derföre, att båda afgifterne äfven hädanefter skola utgöras? Månne det icke här kan gå på samma sätt, som jag anmärkt lätteligen kunna vid passens chartering blifva händelsen?
Striden var oundviklig, och här låter det nog tänka sig, att den högadlige jordegaren upptog den med lika mycket nöje som “ oför-skräckthet. “ I kampen mot dessa mera rörliga samhällselement, hvilka hade så föga, eller rättare alls intet, gemensamt med hans slägtoch ståndstraditioner, måste dessa traditioner tydligtvis ställa honom på den besutna allmogens sida. mot den icke besutna byråkratien och de med denna förbundna stadsmannaintressena. Den gamla Pusa-slägtens anor peka ju till baka på ett så rent svenskt odalmannaursprung, att få ätter i vårt land torde kunna uppvisa det renare. Redan under Stur^rnes tid kämpade också Posse-slägtens ättlingar i allmogens led, och grefve Arvid Posse är som bekant icke den förste med detta namn, som i en senare tid blifvit kallad till första platsen vid konungens rådsbord, när det der gält att besluta om tidsenliga reformer. Sådana tradi %tioner i förening med känslan af egen kraft öch förmåga kunna nog tänkas såsom gifvande upphofvet till en viss aversion mot hvad man innerst inne kanske ändock icke betraktade annorlunda än som ett slags “ uppkomlingar “. Tillkom således i denna strid, såsom redan antydts, å ena sidan ett plus af grämelse öfver gäckade förhoppningar, så tillkom nog äfven å andra sidan ett kanske lika stort plus af nöje öfver att veta sig kunna segerrikt göra motstånd mot anspråk på makten, hvilkas giltighet man för ingen del var hågad att erkänna. Sist * antydda omständighet kunde dock naturligtvis aldrig .komma att utgöra hufvudsaken för en man med grefve Posses allvarliga karaktär. Reformarbetet var deremot något, som han icke under några omständigheter ville se uppskjutet. Han synes också mycket förvånad, när den då varande regeringen icke genast funnits fårdig att gripa sig an der-med.
Ar inteckning i gäldenärs egendom sökt eller vunnen för fordran, vid hvars tillkomst gäldenären ej samtyckt, att inteckning ske må, eller har, der inteckning vid försträckning en utfäst blifvit, borgenär försummat att hos Rätten söka inteckning, i stad inom en månad och å landet vid det ting, som först infaller en må - Expeditions-Uls leot tets Forslat/ lill underd. Skrifvelse iS:o Ilo 157 nåd efter det utfästelsen skedde, vare, der konkurs börjas inom en månad efter det inteckningen söktes, den inteckning utan verkan. Ej heller gälle inteckning, som blifvit sökt samma dag, då konkurs börjats, eller derefter. 3 inom. Varder förr än en månad förflutit från den dag, då uppteckning af död mans bo slutades, eller, om bouppteckning inom föreskrifven tid ej förrättad blifvit, från den dag, tiden dertill tilländagick, inteckning i den dödes fasta egendom sökt, antingen för den dödes eller för någon dess sterbhusdelegares gäld; vare, der konkurs uppstår inom sagda tid, dm inteckning, Ufven om den fastställd blifvit, emot dm dödes borgenärer utan verkan. 4 morn. Om företräde till betalning för ogulden köpeskilling, gälle hvad i 11 Kap. 2 § Jorda-Balken skils. 5 mom. Angåmde inteckning af nyttjande rätt vare lag samma, sorn om inteckning för fordran här ofvan i dmna § sägs. § io. Sedan tages omyndigs fordran hos föräldrar eller förmyndare ut. Äro förmynderskap flera; ege de omyndiga sig emellan lika rätt. § 11.