Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om remiss häraf anhålles vördsamt. Stockholm den 11 November 1865. Joli. Andersson, från Elfsborgs län. 184 Motionei' i Bonde-Ståndet 1865. Af Johannes Andersson från Elfsborgs län, om viss ändring af det för hypoteksförening arne gällande reglemente, m. m. Ehuru föga förhoppning lärer förefinnas att. så länge våra nuvarande Stånd hafva magten, få tillvägahringade några beslut till förbättrande af jordbrukarens nuvarande tryckta ställning, anser jag det dock vara hvarje fosterlandsväns pligt, att fästa uppmärksamheten på detta olyckliga förhållande och våga ett försök till lindring i, om ej afhjelpande af nöden. Jag sade att våra nuvarande Stånd lära finnas föga villiga att lyssna till jordbrukarens klagan och jag vill redovisa för denna åsigt. Hvarifrån har förlägenheten—jag torde ej åtminstone i detta Stånd behöfva bevisa, att jordbrukaren befinnes i en olycklig och tryckt ställning — hvarifrån har förlägenheten kommit? Jo, från Rikets Ständers sätt att reglera våra penningeförhållanden under sednaste decennium. Den har sin rot i det allt slukande bankintresset, hvilket är väl representeradt i alla de tre första Stånden, då jordbrukaren och hans välfärd deremot endast i detta Stånd har sin målsman; jernen Bonde-Ståndet ensamt är en ropandes röst i öknen. Att jordbruket såsom alla näringar behöfver rörelsekapital, torde väl vara en obestridd sanning; men huru hafva de styrande sörjt härför? Jo, genom räntans frigörande i en olycklig period, genom tillskapandet af en mängd privatban-, ker i nästan hvarenda stad, genom stäckandet af hypotheksföreningarnes verksamhet och tillskapandet af en hypoteksbank, som tagit hela lånerätten i sin hand och hvilken man kringgärdat med sådana institutioner, att det skulle blifva den omöjligt att låna upp penningar till jordbrukarens behof. Med ett ord — för alla är sörjdt — för penningemäklaren, för handeln och näringarne, för alla är rikligen sörjdt, endast jordbrukaren är satt på svältkur. Man besinnar likväl icko, att jordbruket är landets modernäring och att, om man lyckas undertrycka jordbrukaren, jordbruket ock skall lida och gå under och att det hela deraf tager skada.
Emellertid förmådde vi, trots all envishet från Åkerhielms sida, som icke kunde finna det minsta anstötligt i saken, afstyra densamma. Han roade sig i stället med att, så vidt stojet tillät, för de församlade berätta episoder från kriget. Och så förflöt qvällen under flitigt anlitande af ölet. Plötsligt reste sig Åkerhielm. Han hade kastat en blick på klockan och funnit, att tiden för lians korta frihet närmade sig med stora steg sitt slut. Efter ett knapphändigt farväl rusade han i väg, följd af oss svenskar. Att till fots hinna Spandau innan kl. 11 derpå var ej att t&amp;nka. En vur^t anträffades emellertid snart, men hästarne för denna hade hufvudena vända åt Berlin till. Kusken förklarade också bcatämdt, att dit ville han och dit skulle han. Åkerhielm brusade upp. Utan vidare tog han hästarne vid tygeln och vände dem helt om, allt under det han på en obegriplig tyska gaf sin harm lufr. Kusken å sin sida utfor i de häftigaste skällsord. Nu ryckte Åkerhielm till sig en käpp, gaf kusken en däng ttfver ryggen och utropade befallande: » Willst du kören, lymmel 1&gt; Ett stort spektakel var på väg att uppstå, men genom vår be-medling afgjordes saken till slut såsom en ren penningfråga till bådas belåtenhet. Yi togo ett hjertligt afsked af vår nyförvärfvade broder och landsman, hvilken jag sedermera aldrig återsåg. Efter ett skiftesrikt lif, på senaste tider fullt af tärande bekymmer, afied » den * iste karolinen » i början af detta år i Förenta staterna.Stackare jag! Min ofödde 90D80ns klagan. Fonogram af Qui Vive. Ack! Nog står det i en gammal vördnadsvärd bok skrifvet att man icke skall eäga: hvad skola vi ätaf dricka och kläda oss med. Men hvad skall jag då säga?! Nog gir det an för fog-larne ander himmelen och liljorna på marken, ty de ha inga idéer. Men det har jag.
Den 26 Fe b rua lii f. m. i63 \ sig ex tempore, genom förbindelsen att skrifteligen aflemna sina yttranden i nästa Plenum, har mycket lättare att då ännu i minnet bibehålla hvad han anfört, än om den skrifteliga upsättningen först skulle ske flera veckor efteråt. Dessutom inträffar det högst sällan, att plenum hålles två dagar å rad, så att jag icke tror stadgandet medföra någon svårighet, och jag tillstyrker på desse grunder bifall å nya redactionen. Herr Cederschjöld: Grefve Posse har redan förekommit mig i den erindran jag ämnat göra, att här endast är fråga om sådane mundtlige anföranden, hvilka läggas på bordet. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Då jag anmälte mig att få ordet, hade Grefve Posse och Herr Printzensköld ännu icke yttrat sig. Jag får nu blott förena mig med dessa Herrar. Friherre Cederström: De värde Ledamöter, hvilka anmärkt, att här endast är fråga om sådane anföranden, som läggas på bordet, hafva rätt i denna del, men icke i den conclusion, att sådane mundtlige anföranden alltid skulle kunna aflemnas skrifteligen i nästa Plenum. Under denna Riksdag hafva vid flere tillfällen, då discussionen varit liflig, åtskillige yttranden blifvit begärdte på bordet, och jag hemställer, huru Qn 164 Den 26 Februarii f. m. det skulle varit möjligt, då Plenum blifvit fortsatt på eftermiddagen , att till nästa dagens Plenum hafva desse yttranden skrifteligen upsatte. För min del kan jag ej finna lämpligt, att stadga något, som blir omöjligt att verkställa. Friherre Anckar svärd, Carl Henrik: Jag förenar mig med Friherre Cederström, och tror att den föreslagne nya redactionen skulle ännu mera försvåra utöfningen af Representantkallet. Jag kan ej finna annat, än att vi redan äro så tillräckligt besvärade med collationering af våra anföföranden, att jag önskar vi måtte slippa någon tillökning i detta besvär, och jag tillstyrker derföre, att vi förblifva vid det gamla. Herr <von Hartmansdorff, August:
Sedan den från äldre tider antagna grundsats, att alla qvarnverk, vare sigtor spanmåls förmälning eller för trädvirkes sugning, borde till Kronan utgöra en viss, genom skattläggning bestämd qvarnränta af grundskatts natur, hvarifrån likväl qvarnar på säterioch frälsegrund åtnjuta dels fullkomlig befrielse och dels undantag genom räntans förvandling till en vida lindrigare rusttjenst-bevillning. blifvit, tid efter annan, sålunda inskränkt, att husbchofs-qvarnar erhållit befrielse från dylik särskild ränta, hvilken ej heller efter är 1830 åsättes legooch salu-sågar, eller efter år 1835 tull-mjölqvarnar pä städers områden, hafva Rikets Ständer, med afseende pä de ojemnheter och olägenheter, sorn vid de öfriga med grundränta fortfarande betungade qvarnarnas beskattning eger rum, icke blott, i underdånig skrifvelse den 8 September 1848, framställt billigheten och angelägenheten deraf, att de äldre skattlagda qvarnar, sorn. genom anläggandet af nya sådana, lidit ett vid denna anläggning icke förutsedt intrång eller förminskning af inkomster, erhölle en deremot svarande nedsättning i sin skatt; utan äfven vid en sednare riksdag, i underdånig skrifvelse den 19 Juli 1854, utvecklat den åsigt, att mjöloch sågqvarnar, såsom egentligen varande fabriksnäringar med en af konjunkturer beroende förmånlighet, icke kunde rättvist beskattas medelst orubbliga, fastän för särskilda verk efter olika grunder bestämda räntor; att de grundskatter, som nu vore större delen al ifrågavarande verk åsätta, följaktligen borde utbytas mot bevillning, hvilket beskattningssätt också är gällande för vissa dylika inrättningar, enligt Kongl. Kungörelserna den 29 April 1830 och den 13 Augusti 1835; samt att lämpligt vederlag skulle af Statsverket utgå lör de qvarnräntor, som äro till rustning eller knektehåll, pä lön eller till boställen indelta. Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Ns 81.
på vinden och hade gömd i sitt skåp, kastat derna. » i bakhuset, vindskammaren ». en gammal sjal öfver axlarna och en halsduk » Guérita! Guérita! » ropade fostermodern. på hufvudet, smyga sig sakta ut genom porten Den unga flickan sprang upp i vagnen, som och ila bort till mörka, trånga gator, som hon hastigt rullade bort. aldrig förr hade beträdt. Åter gingo veckor under hårda själsstrider. Der gick hon gata upp och gata ned, tills Att den fattiga bleka qvinnan var hennes kölden skakade hennes fina lemmar; så stannade moder, derpå tviflade hon icke, och hade hon hon här och der och betraktade fattig-folks lif tviflat, så behöfde hon blott betrakta sin egen genom spruckna källarrutor utan gardiner eller bild i spegeln, då hon kom hem en natt, uten instängd och ovårdad hökarbod, från hvilken vakad och trött, och mörka ringar lagt sig Det var samma oset af brändt fläsk, blandadt med den qvalmiga under hennes stora ögon. luften der inne, trängde ut till henne för hvarje hopplösa blick, och hon tyckte sig alltid läsa » Jag uthärdar icke längre. » gång dörren öppnades. — Hon såg magra och i den: Men hon kunde icke dela sitt hjerta, det kände hon tydligt, det hade icke rum för både den fattiga modern och den rika modern, endera måste offras. Fåfängt rådfrågade hon sitt hjerta, det ville allt, och det ville intet. Då vädjade hon till sitt förstånd, till sin pligt. — • » Hvem behöfde henne bäst? » Der slutade hon. Den fattiga modern, den sjuka, den lidande. — Men skulle hon offra allt, skulle hon också offra honom? — Allt — eller intet 1 Föräldrarna sågo hennes bleka kinder och sorgsna allvar och sörjde deröfver. Kanske längtade hon efter fästmannen. En resa till södern med ett par månaders uppehåll i Paris vore i alla händelser välgörande. Det trodde läkaren också. Så gjorde de afskedsvisiter hos sina vänner, gardinerna rullades ned och huset stängdes och lemnades i portvaktens vård. De reste öfver Hamburg och skulle till en början stanna der ett par dagar. Trötta efter resan beslöto de att gå tidigt till sängs den första aftonen.
Bevillnings-Utskottet: I:o Casper Wikmans frän Upsala Län Memorial, om capitations-afgiftens upphörande och beskattning på öfverflöd samt Titlar utöfver verklig tjenstbefattnjng. *:o Hans Janssons från Elfsborgs Län Motion, om rättighet att vid lysningars uttagande få erlägga penningar i stället för att förse sig med stämpladt papper. RevillningS' samt Allmänna Besvärs• och Qeconamie~ Utskotten: Petter Anderssons från Hallands Län Memorial, om skärpning i straffet för införsel af förbudne varor, samt om förbud emot vissa varors nyttjande. Banco - Utskottet: t.*o P«t. Perssons från Calmars Län Memorial, om ytterligare anslag till fond FrötUtMr, cl. tS Dac, tgsg. 55g för fastighets-län och räntaas betalande derföre ined sedlar. 2:o Densamme om indragning af fonden för Odlingslån samt tillökning af Discont-Fonden. 3*0 Andart Perssons fr2n Östergöthlands Län Memorial, att en viss summa af Discont • Fonden afsättes till län St Landtmannen, mot fyra procents ränta. 4:0 Casper IVijkmans fran Upsala Län Memorial, oni nedsättning uti albetatningen för Discont-lån till en tiondedel af priipitiva Capitalet hvart halfår. LagUtskottet: X:o O!»/ Olssons från Carlstads Län Memorial, om executiva Auctioners hållande vid allmänna Marknaderne. 2:0 Börje Börjessons från Hallands Län Memorial, om förklaring af 11 Cap. 2 §. Rättegångs Falken. 3;o Per Ericssont fran Kronobergs Lä'n Memorial, örn ändring i *5 Cap. i §„ Ärfda-Balken, Trot. Vt år. d. ig Dét. Tgtg. 4;o Nils Håkanssons Iran Kronobergs Län Memorial, om tjenstehjon* och underhsfvandesskyldighct att, före deras afflyttning, godtgöra sina skulder tili husbönder.
Alla utbetalningar af löner etc. till de nu under öfverstyrelsen lydande verk och expeditioner ske på Stockholms station enl. stat, hvadan de månadtliga assignationerr.e från denna station äfven böra omfatta dertill erforderliga medel. Hvad Lotsoch Sjökarteverken angå, inlemnas för detta ändamål af deras Chefer, till det kontrollerande verket, likartade upgifler, som från stationerna, å behofven, fördelade på månad, hvilka upgifter genom nämnde verk öfversändas till Stockolms station, att tjena till ledning vid assigneringen. Förutnämnde Chefer afgifva sedermera månadtligen reqvisitioner till Stockholms station å penningebebofvet för månaden, hvilket dock ej får utbetalas innan kontrollerande verket attesterat reqvisitionen, som åter ej får ske innan vederbörlig redovisning för månad afgifvits. Skulle dervid större behållning än 100 R:dr b:ko uti kassan finnas, bör densamma inventeras och behållningen uptagas som tillgång i nästa månadsförslag. Alla iiqvider af allmänna verk eller enskildta personer ske äfven till stationerna, då de så inflytande medel böra till ledning för det kontrollerande verket specifikt uptagas i nästa månads kassaförslag. fe) Anskaffning af för Flottan erforderliga effekter af alla slag; af alla de bestyr, som åligga Förvaltn:n af Sjöärendena, är det intet som väckt så mycket missnöje och varit föremål för så mycket klander, som den befattning detta verk måste taga med uphandlingsauktioner. Än klagar man att varornas qvalitet ej varit fullgod, än att uphandlingspriset varit för högt. Rättvisast synes mig dock klandret af den olägenhet, som otvifvelaktig! har det menligaste inflytande på Flottans ekonomi, att nemi. varorna ofta uteblifva långt utöfver den tid, då de borde vara på stationerna tillgängliga. Deremot framställas såsom skäl för bibehållandet af detta Förvaltnrns bestyr, att tillfälle derigenom eifves för en större spekulanternas täflan samt att en större kontroll öfver statsmedlens samvetsenliga förvaltning derigenom vinnes.
M:s nu ifrågavar. nåd. skrifvelse antydda ändamål; denna ordalydelse skiljde sig betydligt från ordalydelsen i det förslag, som Riksdagsmannen Heurlin i sin reservation föreslagit och sorn Hr Munck af Rosenschöld ansett böra af R. o. Ad. antagas. Frih. Boye: Ehuru rätt Hr Lefren visserligen har deruti att innehållet af den contra-propos. Hr Munck af Rosenschöld begär i hufvudsaken är detsamma, som Utsk:s förslag, är jag likväl af den tanke, att om också ingen annan skilnad skulle vara än uti redactionen, är likväl den del af R. o. Adis ledamöter, som skulle vilja antaga Riksdagsmannen Heurlins reservation till beslut, berättigad att få den till föremål för beslut och Hr Landtm, genom sitt embete förhindrad alt vägra propos. å densamma. Jag känner hela obehaget af en votering, men det är mindre än farhågan för att träda någons rätt för nära. Hr Lefre'n: Ifall Hr Munck af Rosenschölds förslag till contra-propos. skulle vinna, kommer voterls-proposln i hufvudsaken att innehålla i ja-proposln, att inga medel för ändamålet skola anvisas, och i nej-propos:n, att icke heller något skall för ändamålet anvisas. Jag afstår från allt vidare ordande derom, men frågar om man på sådant sätt går fullt ärligt tillväga. Den 3o April f. ro. Hr Munck af Rosenschöld: Jag har begärt ordet för ntt ärligen relevera oriktigheten af hvad Hr Lefren sagt; ty det torde icke vara honom obekant, att i ordalagen ligger en betydlig skilnad i afseende på principen af skuldens erkännande; och det är synnerligen vid ordalydelsen, som jag fästat afseende. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vid voteringen om contra-propos:n ville till contra-propos. antaga det förslag Hr Munck af Rosenschöld yrkat skola dertill antagas. Ropades ja. Upplästes till justering och godkändes följande votensproposition: Den som till contra-propos. antager, att R.
Utsk. Uti. N.o ..//■ den i allo må uppfylla dess för Landtbruket välgörande ändamål, har utaf åtskillige Ledamöter blifvit anmärkt: att en sådan åtgärd bordt föregå Skiftes-Stadgans utfärdande; att upplysningar nu efteråt skulle dels komma för sent, dels vara öfverflödige, då Riksförsamlingen är närvarande och i detta ämne, såsom rörande hvarje jordegares rätt, med den största möjliga sakkännedom kan sig yttra; att derest vissa förut föreslagna försigtighetsmått, i afseende på rättigheten att erhålla skifte, blifva antagne, vore Stadgan fullt tillämplig för de fleste Landskap, med undantag af de Norra, för hvilka någon annan åtgärd icke syntes böra ega rum, än att begära Stadgans återkallande helt och hållet, och att de förra Skiftes-Författningarne för dessa provineer måtte åter blifva gällande; att, då det kunde antagas såsom säkert, att i de provineer, der Enskiftes-FÖrfattningarne varit gällande, Skiftes-Stadgan jemväl vore tillämplig; så borde endast den ifrågavarande åtgärden afse de sex Norra Länen samt Gottland, ehuruväl, med iakttagande af föreskriften i 12 Gap 12 '§, Stadgan äfven der syntes vara tillämplig; att på det icke sådane delar af Skiftes-Stadgan, sorn bestämma verkliga egande-rätts förhållanden och således tillhöra Civil-Lagstiftningen, måtte genom Oeconomiska För - Lagsamt AllmiBesv. o. Oec. Utsk. Uti. N.o/p.
Hwad äter SpannemälS-Magazinerne beträffat, sä häk jag fra nuna oföre haft äran yttra, det jag fins Aer Utskottet grundeligen hafwa ädagalagdt nyttan och angelägenheten as bösta inrättningar; men jag kan icke ikle, att samina inrättningars beständ bör bero af Kror Ao-BränNerierne: deras beständ kan efter min tanka beredas genom widtagan^ anstalter till Sädens tork, king, innan den uti Magazincrne till förwarande in, lägges; hwilka anstalter genom Krono Bränneriernes nedläggande i sä mätto skulle underlättas, att tillräcker lige hus för Kölne-Jnrättningar blefwc att tilgä. Oä nawarandc styrelse öfwer nystnämndc Brännerier haft sä mänga, sä midt omfattande äligganden sig uppdragne lärer för framdeies styrelsen af Magajinerne omsorgen blist Den 2Z September. 961 Llifwa utan jemförelse, om betz ätgärd inskränker cn« dast till sädens uppköp, torkning, fdrwarandc och ritlämnande. Enär Medes all nödwändighet att omsätta säden, genom anstalter gf sädens torkning uphörer, kan all den Säd, som icke för ärliga behofwct utgär, osbadad uti Magazinernc förblifwa liggande intill desi tvid infallande mitzwäxt-är nödwändighetcn fordrar, Allmänheten med Spanncmäl utur Magazincrne bispringa; och ehuru för Inrättningens waragtighet bwarje Tunna Säd, som utgär frän Magazincrnc, nödwändigt mäste päföras all den kostnad Inrättningen därllppä nedlagt, jämte ränta ä Förlags - Capitalct, och Sädén wid dylika tillfällen sälcdcs blifwer Allmänheten betydcligt dyrare, än dä wid ymniga fförbar
— Grefve Frölich har fästat sig dervid, att jag nyttjat ordet strid om förevarande sak. Jag vidhåller detsamma nu, och tror, att om vi förkasta ConstitutionsUtskoltets förslag, står striden qvar; och hvarföre önska del? Hvad åter Grefvens yttrande om Bankens styrelse angår, 9.38 T> e n 9 J a n u a r i i. så uppslåi’ för dess tillsättning af Rikets Ständer ingen fara genom bifall till Gonstitutionslltskottets förslag. Regeringen liar aldrig inblandat sig i frågor om utnämning af Bankens Tjenstemän. — Ilär äro af a:ne Talare yttrade motstridiga meningar i så måtto, att den ena påstått ConstitutionsUtskottet ej äga rätt att i Grundlagsfrågor döma mellan Statsmakterne, men den andra åter yrkat, att ConstitutionsUtskottet äger en sådan domsrätt. Det förra måtte vara det rätta, i annat fall behöfde vi nu ej öfverlägga, om vi skola antaga ConstitulionsUtskottets förslag, eller ej. — Tvänne andre Ledamöter hafva, i motsatta meningar, ansett angeläget att i denna sak försvara sine principer. I Aritmetik och Mathematik äro principerne orubbliga; men i försvaret af de principer, som här äro i fråga, tyckes man gå så långt, att man uppoffrar saken för principerne, och fäderneslandets väl för tomma Theorier.—Det är af någon sagt, att jag nu talat i motsatt anda med hvad jag vid ett annat tillfälle yttrat. Sådant kan jag ej medgifva; ty då jag nu tillstyrker antagande af ConstitulionsUtskottets förslag, kan jag ej finna, att någonting derigenom förloras, eller ett enda Jota af Grundlagen efterskänkes. — Ytterligare har Grefve Horn sagt, att jag talat i samma anda, som Regeringens Ledamöter. Jag vädjar Lill Eder, mine Herrar, att bedöma, huruvida denna beskyll - Den 9 Januari!. 23g ning är grundad. Sjelf får jag förklara, att jag aldrig talar för andra, utan enligt mina egne åsigter, dem jag bibehåller, tills jag öfvertygas, att de äro oriktiga.
St. 184'/. 91 Transport Rull’ 2,337,000: - beräkningen böra inskränkas till 42,500 tunnor, utgörande i penningar, efter det vid sednaste stats-reglering antagna för slagsvärde 6 R:dr tunnan 255,000:- 3:o Kronotionde-spanmä/en: sorn en tillökad eller minskad värdeberäkning å den de! häraf, hvilken är till vissa personel', stater och inrättningar indeld, icke verkar lill förhöjning eller minskning i statsverkets behållna tillgångar, upptages denna del ater till deL vid sednaste stals-regleriilg bestämda belopp, eller 634,170: Den statsverket behållna delen af krono-tionden åter, som vid berörde statsreglering kalkulerades till 20,000 tunnor, och sorn utgjort, lör år 1844, 20,004 tunnor samt, för år 1845, 20,981 tunnor, torde, enär deruti ingår något blandsäd och bafra, kunna upptagas till förutnämnda qvantitet, efter förslagspriset, ä 6 R:dr tunnan, med 120,000:- 4:o Kronotionde-lösén, efter bestämda priser, vid sista statsreglering beräknad till 4,800 R:dr, bar ingått bland inkomsterna, leir år 1841 med R:dr 4,897. 1842 „ 4,887. 1843 4,897, 1844 4,897. 1845 „ 4,566. Och sorn medium häraf utgör 4,829 R:dr, så ullores här åter 4,800: - 5:o Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägen heter äro vid sednaste riksdag beräknade tiil 23,000 R:dr i penningar och 14,500 tunnor spanmål, å 6 R:dr tunnan, eller tillsammans till 110,000 R:dr; och hafva utaf ifrågavarande inIrad tili statsverket ingått i penningar: för är 1841 .
Mr/.tL ^Vad/ga ,V:c> ^2. 9 sf dea pä hvarje socken eller pastorat salunda helöpavde -roterings->s1rztldighet kunde, efter hemmantal i tvä eller tic classer, af socknsmännen sins-emell:, n uppgöras, under ledning st' Kronologien eller annan tillförordnad tjensteman, ined iagttagande lik väl, dels alt till stamrotar forst användas hemman med största ego-omräde!,-och sädana, a hvilkas egor-soldat-torp redan Lnoas, sa vida vederhviande icke i föreningsväg annorlunda härutinnan vilja siA emellan jemka, dels oek, att hjelp-rotarne ansläs sa nära intill liul vudroten -ssin möjligt, samt att intet hemman roteras högre, än det tor 'närvarande är; och skulle de salunda sockneeller pastorats vis uppgjorda förslagen af Kur-gl. Uapts Ilc lä l I n i ngslra t v un cl e och llegements-6 helen gemensamt granskas »och, om de tunnos ändamälsenliga, eompagni-indelningen derefter regleras, samt ordentligt roteringsverk, för hela llegementet, slutligen af Kongl. Naj:ts Lefallningshakvande upprättas och till lXädig fastställelse i underdånighet insändas; hvaremot och i den händelse inom någon -socken vederhörande om fördelningen, sig emellan, af det pä socknen helöpnnde antal soldater sig icke förenade, rote-indelningen hörds regleras al Kungl.