Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen är i båda fallen fråga om penningar, men dessa gifvas under helt olika villkor. l)e ordinarie ledamöterne kunna nemi. icke, utan alt på indragningsstat få behålla sina löner, entledigas, äfven om behofvet af större arbetsbiträde upphör; då deremot så val de adjungerade ledamöterncs som deras löners tillvaro endast är tillfällig och blott räcker så länge behofvet deraf ännu förefinnes, och R. St. dertill vilja lemna anslag. — Att för öfrigt ett trängande behof af större arbetsbiträde inom ifrågavar. Hofrätten för närvar, verkligen i hög grad är för banden, torde ingen, som behagat taga notis om de handlingar, som i delta hänseende kommit StatsUtsk. tillhanda, kunna bestrida. Då jag nu tror mig hafva visat, all frågan 0111 adjunctionsmedel ingalunda är densamma, som förstärkta StatsUtsk. en gång förut redan afgjort, och det utaf Utsk. anförda skäl, hvarför Utsk. ansett sig icke kunna upptaga saken, således förfaller, anhåller jag att betänk, måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad!, och alt Utsk., efter närmare öfvervägande af de omständigheter, som ådagalägga alt anslaget är af behofvet oundgängligen påkalladt, behagade tillstyrka detsamma. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: I likhet med den sista väl da talaren, anser jag, att StatsUtsk. utaf den anförda omständigheten icke hade bort finna sig förhindradt alt bevilja det af K. M. i förevar, hänseende äskade anslag. Otvifvelaktigl är, att Hofrätternes göromål, som årligen tillväxa , numera äro i hög grad betungande. R. St. hafva under riksdagen ingått lill K. M. med anhållan 0111 upphäfvande af lagmansrällernn och, 0111 jag icke missmiimer mig, äfven af åtskilliga fora pr i vi I eg i u t a, hvarigenom Hofrätternes göromål komma att ökas minst med 5o proc., ehuru de hittills varit öfver höfvan tryckande.
Jag kan icke tro, att dä lagstiftaren, året minnes jag icke, men Hr Rosenblad uppgaf 1818, bestämt en minimi-tariff för hvarje län särskildt, denna tariff skulle baft afseende på egendomarnes verkliga värde, ulan på den skatt, Staten fordrade af hvarje egendom särskildt. Om detta värde var grundadt på hemmanens eller jordens verkliga köpevärde, lemnar jag derhän, jag tror det åtminstone icke, ty det taxeringsvärde, som då uppgjordes, understeg jordens verkliga värde inom 122 Den 12 April f. m. Christianstads län, hvarest taxeringsvärdet aldrig varit jemförligt med köpevärdet. Önskar man en högre beskattning å jordbruket, bör taxeringsvärdet höjas, men i sådant fall må aldrig köpvärdet ligga till grund för jordens taxering. Hufvudsaken är, att hvarje län lemnar en skatt till Staten, grundad på ett taxeringsvärde, hvilket, såvidt möjligt är, bör vara jemförligt med de öfrige länen, allt i förhållande till egendoniarnes värden. Det är mig visserligen bekant, att vid jordens taxering pröfnings-comitéen anser sig kunna öfverskrida minimi-värdet; men detta är ett fel uti lagstiftningen, som bör bestämma en fix summa för hela länet, för en viss bestämd tid. Det är i följd af nu varande rättighet att höja och sänka taxeringsvärden äfven en sanning, all uti den ena provinsen är jordens taxeringsvärde högre än i den andra, men jag har i detta hänseende icke någon förebråelse att göra mig, ty inom Christianstads län har pröfnings-comitéen så litet som möjligt höjt taxeringsvärdet; åtminstone har jag icke på min räkning, att jag med min röst upphöjt det, derföre att man så förfarit i en eller annan provins. Under min tjenstetid har jag aldrig försport klagomål deröfver att det jorden åsätta värde varit för högt, men deremot alt det varit för lågt. Härmed må nu vara huru som helst; det rälta är enligt min åsigt, att pröfningscomitéen håller sig så nära som möjligt det minimivärde, Staten bestämt.
» éjlfif an är skyldig sin familj mer än sig C / T själf, fosterlandet mer än familjen och mänskligheten mer än fosterlandet » är en storslagen tanke, som först uttalades af Fenelon, och som i den mån den omsattes i praktiken, bereder i hem och samhälle en trefnad och en lycka, hvilka äro bland kulturens vackraste resultat. Denna sats riktar ett hugg mot den mänsliga egoismen, som är orsaken till, att så många hafva intresse endast för eget bästa och andras blott i den mån det egna synes draga fördel däraf. Att en själfvisk människa, som ej vill uppfylla sina plikter mot sina medmänniskor, helt naturligt kommer att motverka sig själf, enär vår egen lycka är beroende af det mått lycka vi söka bereda andra, det lära oss historien och erfarenheten, och det är därför äfven, åtminstone till viss grad, i allmänhet erkändt i teorien, eburuväl det ännu ej vunnit tillräckligt uttryck i praktikeD. En klar insikt om, att noggrann pliktuppfyllelse i förhållande till det allmänna eller * Författaren till tEkkeharä *, » Trumpetaren från till andra är en nödvändig förutsättning för Säkkingen » ra. O, vän Scheffel! Den gången kände du ännu på långt när inte mitt hjärta, och därför förlät jag dig denua kätterska fråga. Jag uppehöll mig inte heller vid några förebrående försäkringar, utan besvarade denna krigsförklaring genom att skicka talande bevis. Så snart jag kommit hem, sökte jag ut nå- gra lämpliga vittnen, inför hvilkas ögon jag med egna händer lagade en gåslefverpastej, oeh dä uppförandet af mitt skådespel » Die Sturmnixe » några dagar förut lämnat nya lagerblad till skafferiet, så kunde jag krydda pastejen med dundrande applåder. Mästarens svar på denna sändning var ett smickrande erkännande på vers af min kokkonst, som han sade ej tagit skada af mitt skriftställen. Och en annan gång då mästaren skickade mig en korg kvitten och skref, att han gärna skulle vilja smaka geléet, som jag komme att koka däraf, skickade jag honom det önskade den enskildes lycka, borde isynnerhet hemmen samfäldt bemöda sig om att lämna både barn och tjänare.
Propos. behagat för Landssekreteraren Lagmannen Engelblom föreslå, utan äfven för sin del medgifva det enahanda eftergift må GeneralLöjtnanten Hr Gr. Löwenhjelm och Kronofogden Pettersson tillgodokomma, blef propos till. bilall å StatsUtsk:s förevide Utlåt, först framställd, men besvarad med Nej; hvarefter R. o. Ad. biföll det af Hr Printzensköld framställda förslag till beslut. Eöredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 8 och 13 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 80, aog:de väckt fråga om löneförhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän för år 1857. Frih. af Ugglas, Carl Gustaf: Då StatsUtsk. tillförene beviljat betydliga löneförhöjningar för de kommande åren, är det svårt att fatta, hvarföre Utsk. icke äfven tillstyrkt den förhöjning, som K. M. för innev:de år föreslagit. Det skäl, sora i Betänk, åberopas, synes mig redan vara vederlagdt genom Hr af Fåhrtei reservation, och den af honom der förebragta bevisning är så talande, att man icke kan tvifla det Utsk., om detta ärende dit återförvisas, skall inkomma till R. St:r med ett mera rättvist och billigt Betänk, än det förev:de. Jag anhåller således om återremiss. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Som Ståndet torde finna, innehåller detta Betänk, 2 delar, den förra, som innefattar tillstyrkande af afslag på löneförhöjning i allmänhet för tjenstemän under de 5 första HufvudTitlarne, och den andra, deruti Utsk. gjort ett särskildt tillstyrkande för vissa corpser. Jag fruktar att en återremiss af den sednare delen kunde medföra betänkliga följder, emedan dessa corpser böra komma snart i åtnjutande af den föreslagna förhöjningen, såvida de ej skola taga afsked. I händelse af återremiss torde Betänk, icke återkomma från Utsk. och kunna företagas förr än alla HufvudTitlarne äro afgjorda, hvilket ännu torde dröja 3 å 4 månader.
Dock önskade jag, att Capitalister och Fordringsägare och alla berömvärde nitälskare för deras väl och i de flesta fallen ömande belägenhet, ville, utan falsk blygsamhet, i en sak som rör deras egen rätt, eget bästa, och egen lofliga, oklanderliga fördel, till den öfverläggningsdagen bereda sig på uppgift af alla de medel, sätt och utvägar, hvarigenom de sjelfve ännu tro återvinningen af förlusten vara möjlig; på detSverges Ständer ej måtte synas lättsinnigt och för* hastadt fälla den härda, men oundvikliga Dödsdomen öfver Capitalisternas förhoppningar, att återfå högre värde på sina penningar, än hvad de kalla 96 sk. eller 100 sk. cours; — coursvarieringen, som nu så länge varit motbalancerande för Sverige, håller sig nemligen gerna 3 å 4 sk., äfven 8 å 12 sk. öfver Agio, eller Specie-Riksdalerns Silfverpris i credit-ostadiga Sedlar. Efter fixerandet och tryggandet af sedlarnes värde, då Banco-tvåan och Specieriksdalern öfver hela Riket och beständigt fäller lika, kan man med trygghet och lättet uträtta betydliga saker lör jord-ägarnes välfärd och förkofran, och det efter deras eget ensamma behag , i silfvereller guldmynt, eller i det som bäst och rättast är, ijemnt Och Ständigt credit-goda pappers-pengur. Titt - in. Den 16 Maj - Till grund härför vill jag lägga den, efter all anledning, nära inträffande värdering af Sveriges landt-egendomar å 5000 R:dr B:co för hemanet, som förut på Riddarhuset blif. vit uppgifven, och som för 64,000 heman lemnar ett facit af 320,000,000 R:dr B:co, efter sedlarnes nu varande värde.
Jag vill ej bestrida, att den ifrågavarande Taxan i en framtid kan tarfva förändring, men då man ännu icke erfarit eller kunnat erfara, om, och i hvilka fall sådan ändring bör ega rum, tror jag, att, med fästadt afseende på Kongl. Majrts nådiga förklarande, att Kongl. Maj:t efter tre års förlopp i nåder vill tillse och förordna, hvilka ändringar deri borde göras, man med trygghet kan afbida den ej så aflägsna tidrymd af tre år. Jag tillstyrker derföre så mycket heldre bifall till Utskottens Utlåtande, som jag tror, att Friherre Cederström, i sin egenskap af Landshöfding på Gottland, rättare kan och bör hos Kongl. Maj:t framställa de anmärkningar emot LandtmäteriTaxan , hvartill han nu såsom Representant funnit sig befogad. Jag anser i öfrigt visserligen den i slutet af Utlåtandet föreslagne underdåniga Skrifvelse vara öfverflödig, men tror äfven, att man gerna kan lemna bifall dertill, då denna åtgärd på intet sätt är skadlig. Friherre Anckar swärd, Carl Hinrik: Med vägledning af Utskottens Utlåtande, 138 Den 9 April e. m. och då jag förmodar, att-i anledning afdc upplysningar, hvarmed Konungens Befallningshafvande böra i ämnet inkomma, nödiga förändringar af Kongl. Majit icke lära underlåtas, ser jag ingen anledning dertill, att Rikets Ständer i detta fall skola besvära Kongl. Majit med underdånig skrifvelse, hälst jag aldrig kan frångå min ofta förut yttrade öfvertygelse, att man bör vara ytterst sparsam med de så kallade önskningsmålen. Jag tillstyrker derföre afslagå Utlåtandet, samt anhåller om Herr Grefvens pch LandtMarskalkens proposition derå. Grefye Horn:
Detta Administrationssätt, ifrån hvilket man, under tidernas längd, allt mer och mer aflägsna! sig, med bibehållande af en skenbar likhet i benämning och form, är i grunden detsamma, som gäller inom de flesta vår tids val organiserade Stater, och later ganska väl förena sig äfv en med de liberalaste Constitutioner, hvarpå England redan länge, och Frankrike efter dess regeneration, gifvit i ögonen fallande exempel, Att historiskt utveckla, huru i Sverige det nyssnämda aflägsnandet fränden ursprungliga inrättningen bragt StyrelseVerkén i deras nu allmänt öfverklagsde skick, anser Utskottet för öfverflödigt. Det närvarande står j ali sin skärande contrast emot det förflutna, och de ifrån Styrelsens medelpunkt mer och mer lösryckta Collegierna befinnas i ett synbart, föga lyckligt bemödande att uppehålla sig under tyngden af alla de särskilta ålig - 66& Serdkhlta Utskottets Betänkanden. gand en, som denna söndring och deraf nödvändigt följande omgång vid sa! einas behandling, gjort så svåra att uppfylla. För att ur denna förlägenhet hjelpa ej mindre Administrationen sjelf, än dem, som af densamma äga rätt att fordra kraftiga och skyndsamma åtgärder, gifves det, efter Utskottets tanka, ingen annan utväg än den, ett, med strängt frånskiljande af alla, tid efter annan, gjorda tillsatser, åter införa den ordning, som vid Collegiernas egentliga organisation stiftades, och derjemte, genom ali domsrätts öfverlemnande till de Ordinarie Domstolarne, försäkra den enhet, som borde råda i den egentliga Lagskipningen , men som svårligen Iian vinnas uti ett chaos af myndigheter, hvilka ömsom korsa och upphäfva hvarannan. Detta återställande af den gamla ordningen är för närvarande af omständigheterna betydeligen underlättadt. Den nu gällande Grundlagen har åter omgifvit Konungen sned ett Råd, bestående af Nio Ledamöter, sned dem åliggande skyldighet att upplysa alla förekommande frågor och gifva rådslag vid Besluten.
Banko, berörde år lemnat helförsörjning åt 855 personer och försörjningsbidrag till 1,029 personer, sjukvården oberäknad. b) Stadens fattighus, der gamle och orkeslöse borgare och deras enkor samt ålderstigne tjenstehjon njuta bostad och underhåll, och hvarest 92 personer, 25 af manoch 67 af qvinkön, år 1855 åtnjutit full försörjning. Inrättningen hade den 31 December 1855 en kapitalfond af 103,348 R:dr 4 sk. 6 rst. Banko. c) Stadens barnhus, hvarest, enligt hvad ofvan är förmäldt, år 1855 underhållits 26 barn, som, jemte skolundervisning i barnhuset, der njutit helförsörjning, ägde då i hyror, räntor, anslag af tolagsmedel m. m. en inkomst af 7,836 ii:dr 43 sk. Banko. d) Christinae församlings fattigkassa, med en fond af 18,895 R:dr 15 sk. 10 rst. och särskild fond till understöd åt sängliggande sjuke, stor 490 R:dr 24 sk., deraf år 1855 blifvit utdelade, från den förra såsom fattigunderstöd, 960 R:dr och från den sednare 28 R:dr 24 sk., allt Banko. e) Sällskapet ”De Fattiges Vänner”, hvars inkomster, bestående af årsafgifter, räntor och gåfvor, för år 1855 utgjorde 2,410 R:dr 31 sk., har samma år lemnat understöd åt 32 familjer, 113 enkor och 69 ogifta fruntimmer, dels i persedlar och varor in natura och dels i kontanta penningebelopp. f) Fn af Handelsföreningen förvaltad fond, som den 31 December 1855 i kapital utgjorde 34,189 R:dr 10 sk., af hvars afkomst 2,485
National-förkofran är i närvarande tidpunct för fäderneslandet det nyttigaste, kan jag icke annat än beklaga att den plan jag framstält, icke fått någon försvarare, som egt mera skicklighet än jag' att utveckla ämnet och mera förmåga att värka på andras öfvertygelse; Jag måste söka min tillfredsställelse i medvetandet att hafva efter bästa förstånd velat gagna mitt fädernesland och hoppas att framtiden tillräckligen skall ådagalägga huruvida jag haft rätt ellet; icke. Tabell, Banco Utskottets Betänkan färn 879 Och begärde Herr RevisionsSecreteraren, att detta yttrande matte få åtfölja det till Rikets Stättder afgående Utlåtandet, såsom, innefattande Herr Revisio.nsSecreterarens skiljaktiga mening ifrån vhskottens denne dag fattade Reslaf, i anledning af de inom RiksStånden gjqrde anmärkningar vid Utskottens förra Betänkande, rörande allmänna Renningeväsendet och de dermed gemenskap egande ämnen, i hvad sora särskildt angick frågomo om Si Ifver vexling uti Banquen. samt bestäm* mande af förhållandet emellan Sedlar och Spe» eiemynt. Herr Bergmästaren Montan yttrade ock-, med begäran, att dess skiljaktiga tanka matte Betan»* kandet åtfölja: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMM®! MdMÅHIDiaa PROTOKOLL VID. Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1850 och 1851. SJUNDE SAMLUfGEI. fsta Afdelningen: Lug-Utskottets Dlcrtiorial, Utlatunden och Betänkanden. li k.':- af( T»!S*i .s ig 5 ^ - i n-sv.v/Äv. -.^k.i jW '; •• %v-'v-vÅ?.v.\-wa Lag-ll[skottets Utlåtande, JH 1. I M 1. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Dec. 1830, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vdckta motioner, angående enskilda personers assigneringsrätt å Rikets Stånders Bank.
Upphandling af det bestämda qvantum Ved, Ljus och Skrifmaterialier som för Riddarhuset årligen erfordras, sker efter anmälan til[ Direction af Kamereraren, när tillgången det medgifver, och det för möjligaste bästa pris kan erhällas. 22 §. Öfver de medel sorn uilånas, förer‘Kamereraren en serskildt bok, hvilken med N:o innehåller en kort anteckning al Låntaga - V Den 19 Julii c m. 476 Låntsgarens Namn och Pantens beskaffenhet, samt då räntan skall erläggas och blifvit betald. 25 §• Öfver Riddarhusets tillhörigheter i persedlar, bör af Kamereraren upprättas och hos honom förvaras ett ordentligen författadt In ventarium, hvilket efter afgång och tillkomjl undergår förändring med Dtrectionens vett/kap. RiddarhusFifcalen. 26 §. Riddarhus-Fiscalen åligger att vara närvarande vid antecknin. garoe under Riksdagarne och dervid anmäla de officielt kända och till RiddarhusDirection inkomne underrättelser, så och reng Namn och Adress Pantens beskaffenhet , Fonden till hvilken Lånet hörer, tiden då räntan skall erläggas, samt dagen till Inteckningens förnyande. 23 §• Öfver Riddarhusets tillhörigheter af persedlar, bör af Kamere-: raren upprättas och hos honom förvaras ett ordentligt författadt Im ventarium. RiddarhusFifcalen. 24 §. RiddarhusFiscalen åligger att vara närvarande vid anteckningarne, så väl vid Riksdagens början, sorn under loppet deraf, och dervid tillse, att å inga andra Fullmagter, än df? 60m enligt Rid - 47S Deri jg Julli e, m. tillse att icke andre än behörigen inrättade Fullmakter enligt RiddarhusOrdningens föreskrift företes, på det ej poletter må utdelas för sådane personer som enligt Riddarhusordningen dertill icke äro berättigade. 27 §•
Ständer bos Kongl. Maj:I. i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes fåla anställa en undersökning, till utrönande af huruvida genom en förändrad organisation af Länshäktenas utrymme kan beredas att morn Länen förvara de till tvångsarbete dömde personer ellet, i annat fall, huru många tvångsarbets-hus, som kunna erlorrlras, hvarest 'le lämpligast höra anläggas samt huru de böra vara inrättade, och för Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag framlägga fullständigt förslag till dylika inrättningar. Men i afseende på de mått och steg, som under tiden kunna erfordras, torde för närvarande Rikets Ständers åtgärd icke böra sträckas längre, än alt Rikets Ständer till Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, att anstalter måtte vidtagas att, så vidt möjligt är, förskaffa de lill tvångsarbete dömde personer sysselsättning med allmänt arbete inom orten på sådant sätt, att deras försändande till correclioivshus må kunna undvikas och att åt Kongl. Majit ofverlemnas att pröfva, huruvida någon utsträckning må gifvas åt de nuvarande Arbets-Compagnier, på det de måtte kunna emottaga alla till arbete derstädes dömde personer. I anledning af Herr Ribbings förslag om utfärdande af en Författning, som fullkomligt undanröjde de hinder, hvilka genom samfällig eg mderätt kunde ligga i vägen för aftappning och uppodling af mossar och kärr vid sådane tillfällen, då icke utrifning af vattenverk korn i fråga, få Utskotten endast hänvisa till deras, på grund af Herr Ribbings m. fl. serskildt i detta ämne väckte motioher, afgifne och af samtlige RiksStånden bifallne Betänkande N:o iS. Eili, till R, S, Prot. 1840 och 1841, 7 Sami. 2 dfd, 14 Ilaft. 3 ^ 18 Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 56.
Under de 2:ne sednast förflutna åren, hafva nyssnämnde fordringar och tillgångar minskats till följd af a) verkställda liqvider med R:dr 156,575: 9. 10. b) afskrifning af kostnader för 1840 och 1841 års Riksdag „ 385,133: xi. 6. och c) förminskning af RiksgäldsKontorets i Rikets Ständers Bank innestående kontanta behållning „ 803,966: 21. f eller med tillsammans R:dr 1,345,674: 42, ^ hvaremot, under samma år, ökning af Riksgälds-Kon toi’ets tillgångar uppkommit genom d) räntebärande pappers uppköpande . Ifrågavarande tillgångar utgjorde alltså vid 1844 års slut ett återstående belopp af R:dr 6,851,179: 22. — deraf de räntebärande tillgångarnes belopp var . „ 4**69,585: 17. samt de icke räntebärandes följaktligen De inom linien i Riksgälds-Kontorets räkenskaper förda fordringar m. m. hafva, genom 2:ne derstädes ytterligare upptagna poster å tillsammans 37,176 R:dr 38 sk. 1 rst, hvilka med 6,59g 8:dr 4 sk. 6 rst. öfverstiga de å samma fordringar verkställda afbetalningar, blifvit ökade från 1,521,756 R:dr 33 sk. 11 rst. till 1,528,355 R:dr 38 sk. 5 rst. Bland här uppgifna skulder och tillgångar äro icke upptagna oin lösta Riksgäldssedel’ och Kopparskiljemynts-poletter, eller dön beloppet dera! jemnt motsvarande och endast för dessa sedlars och poletters invexlande disponibla behållning å Riksgälds-Kontorets räkning N:o 2 i Rikets Ständers Bank. Till närmare upplysning om tillkomsten och beskaffenheten af Riksgälds-KonLorels samtliga skulder och fordringar samt de i afseende på dem inträffade förändringar och nu gällande betalningsvillkor, hafva Revisorerne låtit upprätta och få härhcs bifoga en omständlig Tabell Lit.
Utskottet upplysa, dels att, i följd af det förhållande, hvarpå de för granskning af i83o års förvaltning af Kongl. Majit i Nåder utsedde Revisorer fästat uppmärksamhet, uti i832 års räkenskaper blifvit afskrifne, de för uppköpte och sedermera med förlust afytlrade Manufactur-redskap i föregående årens Hufvud böcker såsom tillgång balancerade 6,992: 38. 3. Stats-Utskoltets Berättelse IP;o 16g. dels ock, att sedan bemalde Revisorer anmärkt, det sista halfårets länla å Rikets Ständers Banks försträckningar lill fonden under föregående åren icke blifvit, såsom vederbort, erlagd oell bokförd samma år, lill - hvilket denna ränteutgift hört, utan påförts i nästföljande års räkenskap, så har, lill rättelse i detta förhållande, Disconl-Fonden under året i83a iiqviderat så väl den obetalde räntan för sista halfåret i83i med I2,35f)t 45* 9» som äfven räntan för hela året i S33; och enär, af dessa hägge poster, den förra följaktligen utgör en till föregående år hörande förlust, samt den senare, ehuru rätteligen tillhörande utgifterne för )83i, allenast blifvit öfverflyttad lill påföljde års Utgifls-Conlo, böra derföre deras sammanlagda belopp med 18,35a; 36. minska de i och för i83a års förvaltning tillkomne utgifter; Lill följd hvaraf och om ifrån dessa 18,352; 36.— drages det ofvan anmärkta synbara deficit 8,996: 3g. G. det visar sig, att Fonden af sistberörde års räntevinst haft en behållning af 9,355; 44- 6. sedan Fonden, oberäknadt bestridde vanliga utgifter under året, jemväl utgifvit det för Technologiska Institutets underhåll bestämda årliga anslag af j 4,000 R;dr. Under loppet af år i83a har Kongl.
Maj:t. om iakttagande af vissa grunder vid benådningsmagtens utöfning i särskilda fali ej heller vore lämplig; så har Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Februari 1866. Reservationer: Af herr Olivecrona, Kmed hvilken Herr Bovin och Riksdagsfullmägtigen Sven Rosenberg frän Christianstads län instämde: ”Då Bonde-Ståndet vid sistlidna riksdag, under behandlingen af förslaget till ny strafflag, för sin del beslöt dödsstraffets borttagande ur den allmänna lagen, men detta beslut icke biträddes af de öfriga Stånden, om också inom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet försvarare, af äsigten om samma straffs uteslutande ur lagen icke saknades, hade man välgrundad anledning förmoda, att frågan om dödsstraffets upphäfvande. såsom varande en kulturfråga af synnerlig vigt, skulle snart under en eller annan form vid påföljande riksdag återkomma. Denna förmodan har ock besannat sig. Af deni, som vid sistlidna riksdag försvarade dödsstraffets bibehållande i strafflagen, anmärktes hufvudsakligen, att detta straffs afskaffande kunde öka antalet af grofva brott och rubba rättssäkerheten i landet samt att man saknade all erfarenhet af den verkan, som straffets upphäfvande kunde komma att medföra. Med fästad t afseende på dessa anmärkningar under diskussionerna vid sista riksdagen, synes ledamoten af Bonde-Ståndet Sven Rosenberg vid innevarande riksdag hafva väckt sin nu af Lag-Utskottets pluralitet afstyrkta motion, angående dödsstraffets suspenderande, d. ä. icke tillämpande, under en tid af åtminstone 10 år. Hade han omedelbart påyrkat dödsstraffets totala upphäfvande, hade hans motion säkerligen mötts af alldeles samma anmärkningar, som för tvänne är tillbaka och dessutom af den invändningen — hvilket diskussionen inom Lag-Utskottet tillräckligt ådagalagt — att man icke borde göra någon ändring i texten af en allmän lag, som blott helt kort tid varit gällande.