Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De Geers eget yttrande till sammansatta Stats-Rådets prot. d. 9 April 1861, yrkat det Svenska Regeringen måtte urarbeta ett förslag till ny Riksakt, för att, som H. Exc. uttrycker sig, formulera Sveriges önskningar i revisionsfrågan, så att hvarje misstydning deraf blir omöjlig, och för att dymedelst visa Norge, att man ingalunda har för afsigt att träda dess rättigheter för nära. Det är möjligt, att det vore mindre politiskt riktigt, att så kort tid efter det omnämnda Norska stortingets afslag af d. 23 April 1860, gripa verket så häftigt an, som den vördade motionären föreslår oss, och kunde under en tidpunkt, sorn H. Exc. Hr Just.-StatsMinistern finnér så särdeles gynnsam och så egnad att ingifva förhoppningar för de unionella svårigheternas lösning, ett sådant steg å Sveriges sida hafva en menlig inverkan i Norge, och der kunna tydas såsom ett bevis på mindre vänlighet från Svensk sida; men kan det å andra sidan väl vara skäl att låta denna gynnsamma konjunktur, som inger H. Exc. så sköna förhoppningar, gå helt och hållet förlorad, utan att taga något enda steg framåt i den en gång med så mycken ifver beträdda rigtningen? Om det varit icke blott ögonblickets öfverväldigande intryck, utan verkliga, nyväckta eller återvaknade sympatier, som legat till grund för det hjertliga förhållandet de båda ländernas representanter emellan, under deras sammanträffande vid vestra stambanans invigning fiir en månad sedan, hvaraf vi uti allmänna tidningar läst så glädjande skildringar, huruledes enthusiasmeu var så allmän, att Svenskar och Norrmän föllo i hvarandras .202 Den 28 November f. m. faran, och att till och med en af Konungens Svenska Rådgifvare i några rätt vackra stanser uttalade sina unionsvänliga känslor, — om grunden till denna enthusiasm, såsom jag gerna, i likhet med H. Exc. Hr Frih. De Geer, tror och hoppas, ligger icke blott i intrycket af den storartade festligheten, utan i en verkligen unions-vänligare sinnesstämning, hvarföre skulle man då icke begagna ett så lyckligt ögonblick?
Banco. ' K. sk, r. Jacobi och Joh. Församl 4o Maria - dito - 4° Catharina - dito m 3o Adolph Fredrichs - dito • 40 .Ladugårdslands, - dito • 12 1 Kungsholms dito - 12 Finska «• dito 1 2 Vaxholms - 5 Norrtelje w • 6 Östhammar • - , 4 Öregrund 5 Sigtuna o - 8 Upsala 5b Enköping 30 Nyköpings Westa - 3° » Östra 12 Trosa * - 3 Mariefred • - 6 Strengnäs - 18 Eskilstuna 18 Thorshälla . - 9 Södertelje • - 6 Örebro * 3° ■ Askersund 9! ■ Westerås - i6jSahla . - 36i Köping 24 Arboga - 2 0 Lindesberg - c 8 Nora 9 9 Fahlun &o6 Ben 5 Juli. Tyskan - 12 Församling. 5 Dito ' - 12 Götheborg ) Tyskan - 12 Församling. > Dito - 12 Norrköping £ Tyskan - 4 Församling. i Dito - 4 Carlskrona, Tyskan - 6 Malmö Dito - . 4 Ystad, Petri Församling. - 4 Tariff öfver den Försäljnings-Pr ovi sion som bestås alla de Personer, hvilka i Riket hafva Försäljning af Char* tue-Sigillata Papper. Banco. R. sk. r. Till och med 4 skillingars valeur, för hvart ark 4 Ifårn 5 till och med g skillingars dito 6 Derifrån till och med 16 skillingars dito 8 Derifrån till och med 3 ; skillingars dito , 10 Derifrån Den 5 Juli. 50.9 Banco. R. sk. 1'. Derifrån till och med lf Riksdalers dito . * • • • 1 6 Derifrån till och med 5 Riksdalers dito . • • • 3 Derifrån till och med 10 Riksdalers dito • • • »t 4 6 Derifrån till och med so Riksdalers dito • • * « i Derifrån till och med 50 Riksdalers dito • • • ® 9 Derifrån till och med loo Riksdalers dito • • • 18 Hvilken Försäljnings
Prot. 1845. 9 Sami. 117 930 Prot.-U drag, den i5 Maj iSj5. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats U skottets den 9 och 14 dennes på hordet lagda utlåtanden: \:o 288, i anledning af väckt fråga om förändrade stadganden, röjande debiteringen och uppbörden af de lill Bohus Läns regemente anslagne indelningar; och K:o 289, i anledning af väckt fråga om indragning till Statsverket af den till aflöning åt Landshöfdingen i Blekinge Län anslagna kronotiondespanniål samt indelningshafvarens godtgörande 'medelst contant statsanslag. S. D. Föredrogs ånyo och af slogs Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande N-o 4E * anledning at erhållen återremiss å UtskotLens betänkande N:o ig, öfver väckte motioner om dels ändring i och dels förklaring öfver stadgandet i 26 Cap. 2 § Byggningabalken, angående byggnadsskyldigheten å prestgårdsr på landet. Från Idögv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskoltels utlåtande N:o 311, i anledning af återremisser å Utskottets betänkande N;o 211, angående beredandet af en ny local för Riksgälds-Contoret: bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskoltets utlåtande N;o 287, i anledning af väckta motioner om förändringar i sättet för utgörande al indelta räntor samt om dessas jemte tiondespanmålens indragning till Statsverket m. m.:
Wendes artilleri är förlagdt, torde ingen uptänklig orsak kunna upletas, hvarföre en SqvadronsChef och Passevolantör vid Hussarerne skall aflönas med 1,600 rdr rmt, då en Batterichef och Passevolantör vid Artilleriet har 2.400. Ofvertygad att denna min åsigt delas af R. St., får jag härmedelst vördsamt föreslå, att de 6 SqvadronsChefs-lönerne vid Konungens värfvade HussarRegte förhöjas - från 1,000 till 2,400 rdr rmt hvardera, samt RegementsCJvartermästarens från 1,350 till 1,800 rdr rmt, eller till lika belopp med hvad nu upbäres af motsvarande grader inom öfriga GarnisonsRegemenlen. Regementets stat komme sålunda att, utöfver hvad K. M:t föreslagit, ökas med en summa af 5,250 rdr rmt årligen. Om remiss af denna min motion till StatsUtsk:t anhåller jag vördsamt. Hr Sköldebrand, Carl Predrik: Utan att vilja mot sätta mig den framställning, som blifvit gjord af Gr. Björnstjerna, vill jag blott förklara, att icke lönerna för Konungens värfvade HussarReg:te ensamt böra tagas i beräkning. Om man endast tänker på Passevoiansen, så kunde det kanske vara skäl, att Vendes Artilleri hade högre löner än Konungens värfvade Hussarer. Motionen jemte yttrandet remitterades til) StatsUtsk:t. Vidare upläste Gr. Björnstjerna en motion så lydaude: Jag motsatte mig det förslag till Adelns ombildning, som vid sednaste Riksdag framstäldes, ej derföre alt jag var blind för de fel, hvilka vidlåda vår sammansättning, men derföre att jag icke fattade en Adelskammare utan sjelfskrifvenhet. Jag gör det icke heller nu. Nu, såsom då, anser jag ett kraftigt Riddarhus för ett af den lagbuudna frihetens säkraste stöd. Nu, såsom då, tror Den 23 November e. m. jag dock att.
Då enligt hvad i det föregående blifvit anfördt, samma förhållanden ligga till grund för denna framställning, har landförsvarskomitén i densamma funnit ytterligare skäl alt egna frågan den allvarligaste pröfning och trott sig för sin del böra förordna en förändring. Hitintills har en sådan icke varit möjlig att verkställa. Så länge rikets elementarskolor icke med gåfvo undervisning med befrielse från de döda språkens läsning, hade det varit uppenbart stridande mot målsmäns och barns fördel att i och för vintionde af behöflig elementarundervisning till inträdet i krigsskolan, hänvisa dem till de allmänna läroverken, der man tvangs att emottaga undervisning i ämnen, som icke vore alldeles oundgängliga för framtida kallelse, helst om brist på större natursgåfvor eller på förrnögenhetsvilkor gjorde en slik undervisning tidspillande. De gamla språken äro visserligen icke oförenliga med militärisk bildning, tvärtom äro de en ganska prisvärd kunskap, som bidrager till själens odling; men en sak kan t, o. m. vara förträfflig, utan att derföre vora oeftergiflig, och här är den delta, enär en ganska god bildning kan vinnas dessa språk förutan. Endast en blind fördom kan förneka delta. Beviset att de döda språkens tvångsläsning var en brist uti vårt elementarläroverk ligger nära för handen. Alla tillämpuingsskolor: landlbruksskolor. handelsskolor, skogsinstitutet, tecknologiska skolor, ja äfven de enskilda krigsskolorna i början, nödgades med sig förena en elementarundervisning och derigenom beröfva läroverken en stor mängd lärjungar, hvilket måtte hiintyda på alt statens skolor hit in lilis icke voro allmänna, icke uppfyllde det allmänna behofvet, utan möra eli tpe cielt, hvarföre de också företrädesvis kallade sig lärda skolor. Om elementarundervisningen vid krigs akademien hade upphört under den tid, de allmänna läroverket! icke lemnade befrielse från de döda språkens läsning, hade löljden blifvit anläggandet af enskilda skolor, med det ensidiga syftet, att be - 52 reda till inträ le i krigsskolan.
Betänkande i anledning af Hans Excellences, Ofver ■Ståthållarens sn. in. Herr Grefve Carl Mörners till Kongl. Majit ingifne och till Utskottet öfverlemnade underdåniga skrifvelse den lo Mars 1815, med underdånig anhållan att Stockholms Stads Jo6o Den 11 Juli, Stads Cassa måtte befrias från den, Stadens Kr ono-Uppb ords-Verk åtföljande, ordinarie aflöning och denna varda på Kronans Stat öfverförda Kongl. Maj:t har i Nåder behagat till Statsutskottet öfverlemna, för att vid Stats-regleringen komma under öfvervägande, nu varande Eandtmarskalkens, Hans Excellences, Öfver-Ståthållarens m. m. Herr Grefve Carl Mörners underdåniga skrifvelse af den 10 sisth Mars, hvilken, med dertill hörande handlingar, i afskrift bifogas, hvaruti Hans Excellence, med åberopande af Kongl. Brefven den 10 Januari 1735 och den 22 September 1743, och på flera i underdånighet andragna skäl, men förnämligast på den grund att särskild Betjening, endast och allenast i och för handhafvandet af Krono-Uppbörds-Arenderna i Stockholms Stad, måst tillför* ordnas i underdånighet anhållit, att, för innevarande år och framgent,. Stockholms Stads Cassa måtte befrias från den, Stadens Krono-UppbördsVerk åtföljande, ordinarie aflöning, och denna varda på Kronans Stat öfverförd , nu utgörandes årligen: ’ För en Kamererare hos ÖfverS tåthåll a re - Embetec för Krono Uppbörds Arender 633: 16. Den 11 Juli. En Kammarskrifvare hos nyssbemäldte Kammererare loo: En Controlleur vid Krono-Uppbörds Con troll-Contoiret 375: En Bokhållare vid dito - 150: Två Contoirs - skrifvare vid d:o å 100 R:du 200:
Efter slutad taxering, åligge taxerings-kommittéen att, jemte en ur hvardera af de tre öfriga klasserna, föreslå fyra borgare lill ledamöter i pröfningskommitléeu, hvilket i protokollet antecknas. § lil Sednast inom tre veckor, efter det taxeringskommittéerne i städerne slutat sina förrättningar, skola protokoll, handlingar och längder af de personer, som, enligt 105 § blifvit förordnade att dem föra, vid bot af en R:dr B:ko till stadens fattigförsörjning, för hvarje dag dermed längre dröjes, ingilvas till magistraten, hvilken vid enahanda bot åligger, att samma handlingar til! Konungens Befallningshafvande inom åtta dagar derefter insända. Om en allmän Pröfn i n g s-kom m i t té i hvarje län. § 112. För att granska taxeringarne å näring, rörelse och löneinkomst och att bestämma egendomars värden i ett rättvist förhållande både till statens kraf och medborgares anspråk på jemlik beskattning, skall i hvarje ian en pröfnings-kommitté hållas, att, med anledning af de anmärkningar, som vid taxeringskommiltéernes beslut göras 56 Bevillnings-Ulskottels Betänkande, M 4. eller kommittéen i öfrigt, ulan föranledande af skattskyldigs anförde besvär, finner skäliga, vidtaga alia nödiga rättelser och, efter inheiritad noga kännedom, tillse, att fastighetsvärdet å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, sorn emelian laxeringsdistrikterne sig förete, alltid sättes lill dess rättmätiga belopp, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad och i bifogade minimi-tariff är upptagen. § 115 Denna kommitté skall bestå af Landshöfdingen, som med rösträttighet förer ordet, samt Tjugu ledamöter, hvilka Landshöfdingen utser bland de af taxeringskommittéerne föreslagne medlemmar, med fyra af hvarje stånd och klass; hvarvid iakttages, att icke flere från en kommitté kallas, än kommittéernes antal det medgifver, så alt en cirkulerande ordning kommittéerne emellan, så vidt sig göra låter, följes. § 114.
Till en början anser Utskottet sig böra upplysa, att, sedan, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1844—1845 årens Riksdag, åt Banko-fullmäktige öfverlemnats 4 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28. att. uppå derom gjord anhållan och då de, efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, funne sådant lämpligt och för Banken fördelaktigt, i stället för Svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, bland annat, silfver i plants emot det i myntbestämnings-lagen stadgade pris af 128 sk. banko för hvarje riksdaler i silfver, med tillägg af slag-skatten, 5/4 procent; så fästade Fullmäktige uti deras berättelse till Banko-Utskottet vid 1847 års Riksdag uppmärksamhet derå, att det, utan att leda till förlust för den, som önskade att med omyntadt silfver betäcka utländsk skuld, skulle medföra fördel för Banken, i händelse det silfver, Banken från utrikes ort inbekommit, finge försäljas efter Hamburger prof och vigt samt ett pris af 27 Mark 12 sk. Hamburger Banko, per mark fint. Detta förslag understöddes afnyssbemälda Banko-Utskott, som i sitt tili Rikets Ständer afgifna memorial N:o 49 anförde hufvudsakligen, att, då det omyntade silfver, Banken innehar, i dess räkenskaper upptages till del värde i riksdaler silfver, detsamma vid utmyntning lemnar, så besparades visserligen, vid försäljning af silfver i omyntad form, slag-skatten, som, i händelse af utmyntning, tillfölle myntverket i ersättning för myntnings-kostnaden, och hvilken slag-skatt i Bankens räkenskaper vore såsom förlust Banken påförd, men att, i löljd dels af den olika grund för probering af silfver, som iakttoges i Hamburg och å härvarande myntverk, dels deraf att 1 Riksdaler Svenskt silfver i värde något öfverstege 1 Riksdaler Hamburger Banko, uppstode för
Utskottet! har orätt, ty, efter hvad det i början af Memorialet yttrar, hade det varit pligtigt säga, alt Ridderskapets och Adelns särskildta yttrande ej vore af sådan beskaffenhet, att handläggning deråt kunde lemnäs, emedan någon sådan aldrig kunnat medföra annan lagenlig påföljd, än att förfalla. Att förkasta e.n Kongl. Proposition till ändring i Grundlagen, oaktadt ConstitutionsUtskottet den tillstyrkt, dertill hafva Ständerne ingen rätt, förr än vid nästa Riksdag. Jag tror derföre icke annat vara, att härvid tillgöra, än alt ogilla Utskottets Den 6 April f. m. Memorial, men i afseende på sjelfva hufvudfrågan, och då ingen bland Ridderskapet och Adeln lärer neka, att en af Utskottet tillstyrkt Kongl. Proposition skall hvila till afgörande vid näst påföljande Riksmöte, torde äfven få sålunda tillgå uti ifrågavarande fall. De för Ståndets gemensamma tankar kallade anmärkningar, som här gjordes, sist ärendet förevar, innehålla ej något förslag till förändring, och kunde ej heller lagenligt göra det, då Grundlagen stadgar, att frågor om förändringar i Grundlagarne ej få väckas i Ståndets plena, och anmärkningsrätten emot ConstitutionsUtskottets utlåtanden i sådana frågor är inskränkt till de fall, då Utskottet afstyrkt ett Kongl, förslag, eller utlåtit sig öfver en af enskild Riksdagsman derom väckt fråga. Jag anhåller om Proposition till afslag å Memorialet och instämmande med de öfrige 3:ne RiksStånden i det beslut, att den Kongl, propositionen må hvila till afgörande vid nästa Riksdag. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Gustaf: Jag skall ej upptaga Ridderskapets och Adelns tid med att yttra mig i hufvudsaken, då nu endast är fråga om formen för ärendets behandling. Jag tror, att man gör bäst bålla sig vid det egentliga ämne, som är föremål för discussionen. Jag bestrider ej, att Ridderskapet och Adeln har i följd af 56 §.
Hr Landtm, finge således tillkännagifva sin mening vara den, att nar fråga kunde uppstå örn att använda andra eller flera medel än Den 2g Mars f. m. 5 ■ 5 tlem, hvilka StatsUtsk. nu förklarat vara fria till användande och således större tillgångars användande komma i fråga, iin deni hvilkas användande R.o.Ad. för det närvarande pröfvat, ansåg Hr Landtm, icke att de beslut, R. o. Ad. nu fattat, kunde lägga något hinder i vägen för fattande af de beslut R. o. Ad. då kunde (inna lämpliga att fatta. Hr von Hartmansdorff: Det torde tillåtas mig blott göra den erinran, att min mening ej har åsyftat andra medel, än besparingarna på dem som här äro i fråga. Om Hr Landtm, täckes förklara, alt intet hinder är för oss ali framdeles besluta om dessa besparingar, har jag intet vidare att erinra. Hr IM unc k af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag kan icke finna Hr Landtm, hafva någon skyldighet att afgifva en sådan förklaring, som Hr von Hartmansdorff begärt, huru våra beslut skola komma alt förstås. Jag tror, att det må bero på Hr von Hartmansdorff alt förstå dem hur han vill, och för öfrigt ställa sig grundlagen till efterrättelse. Frill. Sprengtporten: Om jag icke mycket misstager mig, så framställde Hr Landtm, till ja-propos., att Lågan skulle för närvarande förfalla, och till nej-propos., att den för närvarande skulle uppskjutas. Då ordet för närvarande inflyter så väl i ja-propos. som i nej-propos., så gifver det verkligen anledning till hvad en talare här yttrat, nemi. att det ej skulle vara någon skilnad emellan ja-propos. och nej-propos. Delta föranleder mig att hemställa till Hr von Hartmansdorff, om han ej skulle vilja afstå ifrån den votering lian begärt. I annat fall förutser jag, att nu på middagsstunden det timligen skulle inträffa, att ingen vill qvarstanna för alt votera, du begge propos:na leda lill enahanda resultat. Gr. Mörner:
Utskottet delar äfven den åsigten, att en skollärare i allmänhet förslilit sina krafter, när han hunnit till 60 års ålder, och då det icke kan anses fördelaktigt för undervisningen att använda förslappadc krafter, samt skolljenstemännen icke numera hafva samma utsigter till en lörändrad verksamhet på ålderdomen som tillförene, då befordran till kyrkans embeten för dem stundom ulgjorde ersättning för saknaden af en pensionsanstalt, föranlåtes Utskottet på det kraftigaste understödja förslaget, all en lärare vid elementarläroverk må vara berättigad att vid 60 års ålder afgå, med sin fulla lön såsom pension, derest han under så lång tid, som kan varda föreskrilven, varit i dylik befattning anställd. Hvad angår denna tjenstetid, måste Utskottet gå längre än motionären. Erfarenheten visar nemligen, att nu 28 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 118. för liden de. gora egna sig åt elementar-lårarekallet, öfverhufvud taget, icke blifva i sådan befallning anställde förrän vid 27 å 28 års ålder, men att mången inträder sednare. Om nu, enligt hvad Utskottet ofvan föreslagit, en lärarekandidat bör hädanefter, för ali till ordinarie lärare kunna befordras, hafva användt ett år såsom en öfningseller pröfvotid, så torde det blifva mera sällsynt, alt någon lärare vid 60 års ålder kan räkna mer än 50 tjenstgöringsår, och denna tid torde äfven vara tillräcklig ali medtaga hans hästa krafter. Utskottet Önner sig fördenskull icke kunna såsom vilkor för pensions åtnjutande vid 60 års ålder tillstyrka längre tjenstgöringstid än 50 år.
N:o 95. i Riket betungande, kan afhjelpas, hafva Rikets Ständer trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, ulan afseende på Wisby Hospitals mer eller mindre lagliga rätt alt, för Gottlands helsovård allena, Hospitalets alla tillgångar använda och således, utan hinder af deri Nådiga Resolution, som, i anledning af uppkommen tvist emellan Kongl. Seraphimer-Gillet, å ena, samt Wisby Hospitals-Föreståndare och Lazaretts-Direetiori, å den andra sidan, rinder deri 29 Oclober sistl. år meddelad blifvit, E. K. M. täcktes i Nåder tillåta, det Wisby Hospitals af ålder donerade inkomster måga, för uppförandet af en ny Lazarettsbyggnad derstädes, tills vidare, till oförminskadt belopp användas, på följande vilkor, nemligen: Att Hospitals-Föreståndarne och LazareltsDirectionen sig förbinda att, inom den tid E. K. M. finnér för godt i Nåder bestämma, efter pröfning af den arbetsplan, som af vederbörande varder afgifven, i Wisby, på tjenlig local och i nogaste öfverensstämmelse med den år 1775 Nådigst gillade ritning, uppföra, inreda och med nödiga inventarier förse en Lazarettsbyggnad af sten, så indelad, att nödigt utrymme jemväl för svagsinta deruti icke kommer att saknaS; att Hospitals-Föreståndarne och Directionen, genom egert försorg, anskaffa de härtill nödiga medel, emot ersättning, suceessive och i den mon Wisby Hospitals inkomster, till oafkortadt belopp, från i83o års början, Directioileris Cassa tillflyta; att ej mindre berättelse orri Exp. Utsk. Förslag till und.
De saga, att ho ' liar sett dem, soin varit döda, komma emot sig; och att ho ' har slatt sönder så möe och sedan inte visst om det. Och ho ' har stält fram spökelser, så de, som varit der, ha fått fullt i knäet nied tallrikar och koppar och uselheter. Och de ha stängt dörra ' med nycklar och reglar, och de ha slagit upp ändå. Och en så förskrilcklig lukt liar det varit under köksgulfvet. Och ibland har ho ' luggat afsvimmad på gulfvet, och sedan intet haft reda pil sek. Och så seer di, att ho ' ha gutt e ' kärring pänga, för ho ' s ' ulle lära liänna att trulla. Men inte tror ja ' de ', för ho ' ha ' inga pänga hatt. " Ännu mycket värre saker berättades! Flickan hvilken vid så unga år tjenat som ensam piga, hos en familj, der två små barn hållit henne vaken om nätterna har troligen varit öfveransträngd, och då hon svimmat af mattighet, antages det, att hon varit i blåkulla. Emellertid är hennes rykte förstördt, ochsingen vill ha henne i tjenst. Det arma folket! De behöfva kunskapens ljus! De behöfva samZifret med bildade personer, och ej blott några ofruktbara skoltinimar, * x * Folket gifter sig vid unga år, och mannen är i allniänliet nigra år äldre än hustrun. Bröllopp och begrafningar vara i tre dagar, och då vankas mycket inat. Annars hållas icke gästabud annat än vid Julen. Den rikaste sitter främst och tager för sig först, och s i g i r det i ordning efter rikedonisskalan, obx-oende af iilder - " fruntimmera ' först, och SA ' khära ". För syns skull krusas en liten smula, men högst obetydligt: marschrouten är klar. De vanligaste namnen äro Johan och Hanna, och heta de icke så, så heta de oftast Johansson och Joliansdotter.
Maj f. m. återfalla till disposition af Staten, man då söker att få dem så förmånligt begagnade som möjligt. De skäl, som Utsk. anfört för ansökningens bifallande, lyckas mig också vara af ganska ringa vigt. Utsk. säger nemi. ’'sig äga skälig anledning tillstyrka R. St. att i så målto bifalla den nu gjorda "ansökan, att förre innebafvarne af nu ifrågavar. qvarnsell broarrende må tillåtas, att med nästa fardag samma "arrende åter tillträda och uti 3o år innehafva, emot de af "dem erbjudna villkor, att till K. M. och Kronan afstå de "vid qvarnen befintliga, dem tillhöriga, hus och byggnader-, "hvilka i laga stånd böra underhållas och vid arrendetidens "slut aflemnas; alt för byggnadsoch underhållsskyldighet "af qvarnen ansvara, så att qvar nen, med hvad dertill hörer, vid "arrendets slut, likaledes i laga stånd aflemnas, samt att erlägga ”en till 666 r:dr 3a sk. b:co förhöjd årlig arrendeafgift." Uti hvad stånd dessa byggnader voro det ifrågavar. år et är ådagalagdtaf den synerätls beslut, hvilket Frih. Cederström uppläst. Det torde således icke vara för Staten någon synnerlig fördel att få mottaga dem i deras nuvar. skick; och jag skulle tio, attoni dessa byggnader skulle tillhöra Lemkeska arfvingarna, med villkor alt de afflytta derifrån, så skulle, om egendomen utarrenderades, arrendet kunna lemna så stor t öfverskott mot hvad nuvar. innebafvarne erbjudit sig gifva, att man för detta öfverskott lätt kunde uppföra erforderliga byggnader. Vidare säger Utsk , all arrendators skyldighet vore att för byggnad och underhåll af qvarnen ansvara , så att qvarnen, med hvad dertill hörer, i laga stånd aflemnas. Det är en föreskrift , som gäller för hvartenda arrende, mert innebär icke något skäl, som berättigar Lemkeska arfvingarna alt bibehålla det nu ifrågavar. —Slutligen yttrar Utsk. följande: "Äfvensom det förbehåll till undanrödjande af fram?