Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föröfvar den, som till straffarbete på lifstid dömd är, brott, som dödsstraff oj medförer: varde straffet skärpt genom bans inneslutande i mörkt enrum på högst tjuguen daga ; och må denna skärpning, i svårare fall, verkställas tre gånger, dock med minst tre månaders uppehåll emellan hvar gång. * 5 Kap. Om särskilda grunder, som utesluta, minska eller upphäfva, straff har het. 1 §. Gerning, som eljest straffbar är, vare, utom i det fall, sorn i 2 § sägs, strafflös, om den begås af barn, innan det fyllt femton år; dock ege domstolen efter omständigheterna förordna, att barnet af föräldrar eller annan, under hvars vård och lydnad det står, med aga hemma i huset rättas skall, eller i allmän uppfostringsanstalt insättas, om tillgång dertill finnes. 2 §. Har gerning, som i allmänhet är belagd med dödsstraff eller straffarbete öfver två år. blifvit begången af den, som fyllt fjorton, men ej femton år; och pröfvas han hafva egt nog urskilning att gerningens brottslighet inse; varde då straffad, högst, med straffarbete i fyra år, om dödsstraff å gerningen följa kunnat, och med straffarbete i två år, om sådant arbete på längre tid derför stadgadt är. Ej må sådan påföljd, som i 2 Kap. 19 § utsättes, ådömas brottsling af den ålder nu sagd är. Ej heller skall brott, som någon i den ålder begått, honom ti 11 räknas till förhöjning af straff för återfall i brottet, der sådan förhöjning särskildt i lagen utsatt finnes, efter ty i 4 Kap. 11 § sägs. 3 §. Begår den brott, som fyllt femton, men ej aderton år; då skall dödsstraff eller straffarbete på lifstid till sådant arbete från och med sex till och med tio år nedsättas. 4 §. Gerning, som begås af den, som är afvita, eller hvilken förståndets bruk, genom sjukdom eller ålderdomssvaghet, är beröfvadt, vare strafflös. 5 §.
Ståndet komme att återremittera en del af paragraferne i Utsk:ts författnings-förslag eller fatta några derifrån afvikande beslut, men bi folie andra delar af samma förslag, skulle lemna Utsk:t öppen rätt att vid förslagets förnyade granskning föreslå de jemkningar i afseende å redaktionen af de godkände paragraferne, som antingen kunde finnas behöflige till följd af de förändringar, som de återremitterade paragraferne torde komma att undergå, eller eljest betingades af sammanhanget med R. o. Ad:s i ämnet fattade beslut, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. Härefter föredrogs: Utsk:ts å sidan 2„ gjorda hemställan i ani. af Anders August Anderssons från Östergöthlands län motion. Bifölls. Förordnings-förslaget. § I Utsk:ts första hemställan. Bifölls. Den 6 Maj f. m. Ulsk:ts andra hemställan. Hr von Koch, Nils Samuel: Någon motion lärer icke vara väckt om vidtagande al' en sådan förändring, sorn Utsk:t här vill göra, och då R. o. Ad. var det Ståndet, sorn, på förslag af General-direktören för sjukvården i landet, införde denna bestämmelse, tror jag det icke vara skäl för Ståndet att nu upphäfva densamma, utan anhåller jag om afslag på Utsk:ts framställning i denna punkt. Häri instämde Frih. Hamilton, Hugo. Frih. Rappe: Anledningen hvarför Utsk:t velat ur för fattm borttaga detta förbud är att man ansett blott de personer, som äro anställda i Statens eller kommunernas tjenst, böra förnekas att sysselsätta sig med den ifrågav:de handteringen. Något skäl att utsträcka förbudet till en klass af medborgare, som äro h. o. h. enskilda personer, kan jag för min del icke inse, utan anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Jag delar den siste värde talarens åsigt, och har alltid ansett, att hela denna undantags-lagstiftning icke hvilar på någon logisk grund.
Det är hårdt om samhället skall brytas sönder genom ett sådant företag, som skulle hafva blifvit lika vigtigt för staten i allmänhet, som för Cimbritshamns stad. Det är, nemi. tillräckligen kändt, att denna hamn är behöflig för hela orten, emedan på hela kusten icke linnes någon annan att inlöpa i vid kommande storm. I brist på en sådan nödhamn måste fartygen nu uppsöka Bornholm och Artöarne, i fall de icke väga att gå söder om Skåne. Man halder sett, under långliga tider, skeppsvrak ligga, såsom en vedettkedja för dem, som icke kunna hinna till kusten. Jag tror sålunda, att både det allmännas och ortens intresse är att fullborda denna hamnbyggnad, men jag förutsäger, att den aldrig kan fortsättas, om icke något blifver gjordt till iståndsättande af hvad som blifvit förstördt. På dessa grunder yrkar jag ännu en gång återremiss af denna punkt till StatsUtsk. Hr von Hartmansdorff: Den skilnad emellan anslag och Den 14 Juni f. m. 43 lån, som Frih. Tersmeden omförmält har icke undfallit mig. Jag klandrar icke StatsUtsk. för att icke hafva tillstyrkt ytterligare anslag, men jag anser origtigt, att man, i st. f., att, såsom jag förra gången yttrade, fullborda hvad som ej är färdigt, börja med nya företag. Mig synes bättre vara att med statsanslag eller lån, eller begge delarne gemensamt, fullända hvad man påbörjat, ty eljest går det så som Hr v. Rosen sagt, om de till Cimbritshamn redan använda medlen, de måste anses vara kastade i sjön. Jag får sålunda förnya min anhållan om återremiss af denna punkt. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan ropades nej, hvarefter R. o. Ad., uppå sedermera framställd propos. förklarade sig anse denna punkt böra, på grund af de deremot gjorde anmärkmne, återremitteras.
N:o 131 Grefve De Géer, Carl, — 377 Friherre Reuterskjöld, Ascel Didrik, och —. 792 Herr Lagerhielm, Pehr. S. D, Remitterades tili Bevillnings-Utskottet Kongl. Majus den 4 dennes på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Bevillning af utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverks Bolags Actier. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet ett anförande af Grefve Cronhjelm, Otto August, innehållande utveckling af dess till samma Utskott iörut remitterade motion, om underdånig anhållan hos Kongl. Majit, att vederbörande Embets-verk må 12 Prot. Uldr. d. 8 Mars 1834. anbefallas, alt skyndsamligen handlägga de af Rikets Ständer vid sista Riksdag väckte öhsknings-rnål. S. D, Till Stats-XJtskottet remitterades ett yttrande af Herr Hjärnes Harald} i anledning af de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde vid dess till samma Utskott förut remitterade motion, med förslag till förändrade stadgande!! i afseende på befälets aflöning vid indelta Armeen, jemte de, i anledning deraf, afgifna yttranden. S. D, Remitterades tili Stats-UIskottet ett anförande af Herr Cederschjöld , Pehr Gastaf, i anledning af Kongl. Majtts vid denna Riksdag till Rikets Ständer -aSiålne Nådiga Proposition, rörande Stats-Verkets tillstånd och behof, jemte de, i anledning deraf, afgifne yttranden. S. D. Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet ett yttrande af Herr von Schéele, Knut Georg, i anledning af gjord anmärkning vid dess till samma Utskott förut remitterade motion, om fram* flyttning" af tiden för Gudstjenstens firande på Souoch Högtidsdagar, jemte de, i anledning deraf, afgifne yttranden. Från Högvördige Preste-Standet, S, D.
Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller dist il lerade spirituösa drycker: B. VIII. 228. 374; IX. 5 A. 5, 7, 15, 18. 26. 28, 33. 34, 37, 38, 39, 41: U. X. 160. 215, A. 216. 217; B. XI. 143, 144, A 144, E 144. — N:o 12, i anledning af väckt, motion, angående rättighet för Ronneby köping att, i likhet med städer, få uppbära | af inom köpingen inflytande afgifter för minuthandel med och utskänkning af bränvin: B. VIII. 228, 375, A. 375- -— N:o 13, i anledning af väckt motion, angående tillägg till 6:te §:n lista momentet af gällande Handels-Ordning:B. VIII. 228, 375, A. 375. — N:o 14, i anledning af väckta motioner, angående ändring i gällande författningar rörande ansvaret för lurendrejeri: B. IX. 112, 152, A. 152. — N:o 15, i anledning af väckta motioner angående tobaks-skatt: B. IX. 166, 285, 344 A. 356; B. X. 160, 215, A. 215, B. 248, 284. A. 284- *— N:o 16, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å Betänkandet N:o 15. angående tobaks-skatt: B. X. 160, 215. A. 215, B. 248, 284, A. 284. — N:o 17, i anledning af dels gjorda anmärkningar mot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 11, innefattande
I förra hänseendet synes motionären hafva lemnat tillräcklige upplysningar och hvarken bevis eller exempel torde behöfva åberopas derom, att ju en betydlig lindring för de rustande skulle vinnas, om vid reraonteringar valet vore öppet emellan hästar af alla färger, och icke, såsom nu, de rustande voro nödsakade att, till hvad pris som helst, anskaffa en svart eller mörkbrun remont. Det är nemligen naturligt, att, om hästar äfven af andra färger finge såsom remonter insättas, den concurrence af säljare, som deraf blefve en följd, skulle nedtvinga de nu högt uppdrifna prisen och att de rustande då ofta sjelfve kunde uppföda behöflige remonter, oberäknadt att ett verksamt correctiv derigenom äfven erhölles emot de å många orter ännu öfverklagade missbruk, att befälet, i trotts af alla förbud, påtvingar de rustande remonter, som till qualiteten sällan motsvara det alltid höga priset. Hvad åter angår den sednare frågan, eller huruvida någon minskning i truppens tjenstbarhet kunde befaras deraf, att hästar äfven af andra färjor än de nu foreskrifna finge vid remonteringar användas, så vill jag erinra om det gamla ordspråket, ”det man icke bör skåda hunden elter håren.” Enligt min tanka, äro styrka, vighet och uthållighet de egenskaper, som vid anskaffandet af en rustningshäst egentligen böra afses, och att icke dessa bero af färgen, torde jag knappast behöfva erinra. Yi ega ett talande ex empel derföre i våra Husar-Regementen, hvilka, såsom bekant är, reinon - Allm. Besv. och Ekon. Utsk.
Det torde vara cn temiigen allmänt erkänd sanning, att det Svenska presterskapét ännu är öfvcrliopadt med en massa verldsiiga bestyr, hvilka i högsta grad menligt inverka pä deras rent presterliga verksamhet, hvilken icke så sällan till den grad försummas, ali det tyckes, som ansåge presten sjelf denna såsom en bisak, elier väl snarare ett nödlvunget ondt. Man träffar prester, som äro utmärkte affärsmän, skickliga jordbrukare, en och annan gång äfven stora vetenskapsmän, men det blir alltmer och mer sällsynt att hos presterna tinna kristlig ödmjukhet, oskrymtad gudsfruktan och religiöst nit. Orsakerna lill detta bedrölliga förhållande äro dels deras olyckliga löningssält, dels ofvannämnda verldsiiga bestyr. Alla kristligt sinnade prester — och vi hafva lyckligtvis ännu sådane ibland oss — alia som sälta sin vinning och sin ära uti, att trampa i Frälsarens och Apostlarnes fotspår, skulle derför med glädje helsa en förändring, som gjorde det möjligt för dem att uteslutande egna sin verksamhet, åt församlingens själavård, det är dess andliga bästa. Afsigten med detta memorial är att lyfta en om också ringa börda från prestens axlar. Många al dessa verldsiiga bestyr, hvilka nu äro lika besvärliga för presten som tryckande för lekmannen, äro tillkomna i äldste tider och voro måhända då lika mycket på sin plats, som de nu icke äro det. Så är det tydligt, alt innan kristendomen hunnit att slå riktigt rot bland folket, det kunde vara nödvändigt att presten gal den, som ville ingå i Statens tjenst, som ville söka borgerskap, som ville träda i äktenskap o. s. v. bevis om att han innehade nödig kristendomskunskap, och att han icke var behäftad med hednisk vidskepelse. Då presterna sedermera förelogo sig att föra hok öfver folkets sedliga tillstånd, och att efter dessa höcker afgifva så kallade frejdebelyg, sa trodde de sig såsom censorer hafva folket helt och hållet i sina händer. Del torde vara öfverflödigt att här påpeka alla de obehag, som af dessa merendels pä prestens enskilda omdöme beroende frejdebetvg orsakats.
Om det ej mer anses 56 lämpligt, att en afgift för sakens fullföljande nedsättes, för alt, i händelse af den öfverklagade domens fastställande, tillfalla domaren sjelf, som dömt; så kan det åtminstone icke vara olämpligt, att en anstalt vidtages för ett hittills alltför litet befrämjadt, för att icke säga alltför litet behjertadt, ändamål, den vinnande partens skadeslöshållande, och att denna anstalt blir ett återhållsmedel för obefogad klagan. Frågan om skyldighet att gälda rättegångskostnad är ett ämne af icke iinga svårigheter, och jag torde kunna hoppas ursäkt, i fall ett försök till dess utredande icke utan någon vidlyftighet kan åstadkommas. — Att noga utröna de kostnader, som verkligen blifvit använda på en rättegångs utförande, är för domaren sällan möjligt; och ännu svårare är oftast att afgöra, huru mycket af den verkligen använda kostnaden varit behöfligt och alltså bör åläggas den tappande att godtgöra. Vid sådant förhållande har man antagit för regel, att heldre tilldöma för litet än för mycket; och beloppet blir i allmänhet så ringa, att föga någon vinnande befinner sig verkligen skadeslös. Antingen rättegångarnes tal härigenom ökas eller minskas, torde vara vanskligt att afgöra, då rättvisan, i samma mån den blir mindre afskräckande för den orättrådiga och han deraf uppmuntras att djerfvare göra henne motstånd, deremot måste blifva mindre lofvande för hvar och en, som på henne äger grundade anspråk, och således denne i lika mån från hennes anlitande afhållas. Så vida det imedlertid ostridigt är en rättvisans fordran, att den vinnande blir skadeslös, och det för sannolikt bör antagas, att rättvisans befrämjande snarare skall minska än öka tvisternes antal, men i all händelse lagstiftarens pligt är att främja rätt; uppstår ingen tvekan derom, att skadestånd, och derigenom oafkortadt utbekommande af hvad som förklaras vara rättmätigt anspårk, bör den vinnande beredas, så vidt ske kan. Jemkningen på bans kostnader och förluster bör såsom regel förkastas.
Det slut, hvaruti Utskottet i detta Betänkande stadnat, godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Konstitulions-Utskottets Memorialer: N:o 48, i anledning af Biks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutions utskottet i Memorialet N:o 34 framställda förslag till ändring i 17 och 22 §§ Regerings-formen, angående antalet af Högsta Domstolens ledamöter. Med vidblifvande af beslutet, lades Memorialet N:o 48 till handlingarne. N:o 49, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutions utskottet i Memorialet N:o 35, föreslagna tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihetsförordningen, angående förbud emot eftertryck af utländsk skrift. Ståndet vidblef sitt beslut och lade Memorialet N:o 49 till handlingarne. N:o 50, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 37, föreslagna tillägg i 1 § 4 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående borgens ställande af dagblads och periodiska skrifters utgifvare. Inbjudningen afslogs och Memorialet N:o 50 lades till handlingarne; och N:o 51, med voterings-propositioner, rörande det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 32 framställda förslag till ändring i 15 § Riksdags-ordningen, angående hemmans-egares representations-rätt. Voterings-propositionerna godkändes. S. D. Föredrogos ånyo: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 30 sistlidne Oktober, angående betäckande af de kostnader, som för skatte-förenklingens och det nya jordeboks-verkets fortgång erfordras.
En summarisk redogörelse för de hvarje år under qvinqvenniet influtne statsbidrag jemte hvarje års restantiebelopp följer å den på följande sida stående tabell Litt. K, och torde 1857 och 1858 års högre restantiebelopp äfven kunna förklaras af den vid denna tid rådande penningebristen. Örebro län. Folkoch tillämpningsskolor. 25 6. Politi. I länets städer och socknar äro Folkskolor ordnade i öfverensstämmelse med gällande författningar. Den till dem anslagne folkskole-afgift för hela länet uppgick: år 1856 till R:dr R:mt 19,05 7.48; » 1857 » » » 19,28 6,93; » 1858 » » » 19.399,88; » 1859 » » » 19,431,99; » 1860 » » » 19,756,87; Att dessa inrättningar, väl ordnade, mäktigt bidraga till en stigande upplysning hos allmogen är i allmänhet insedt och erkändt; dock är det intresse, allmogen sjelf vid dem fäster, samt benägenheten till uppoffringar i och för deras utveckling olika på olika trakter; och vill det nästan synas, som om de ännu icke allestädes frambragt resultater nog påtagliga, för att öfvertyga den folkklass, för hvilken de närmast äro afsedda, om deras omätliga vigt. En omständighet, som i ej ringa mån hämmar deras utveckling, är svårigheten att allestädes erhålla duglige och nitiske lärare. Utom den i 3:dje afdelningen omförinälda landtbruksskola, finnas inom länet följande tillämpnings-skolor. Tekniska Elementarskolan i Örebro, organiserad i enlighet med de af Eders Kongl. Majit den 12 Mars 1856 i nåder gifna stadgar och öppnad den 5 Oktober 1857, lemnade år 1860 genom 9 lärare undervisning åt 29 lärjungar, fördelade i en öfre och en nedre afdelning. Under året stego inkomsterna till 12,669 R:dr 63 öre och utgifterna till 11,020 R:dr 5 öre.
Dec. 2 A. P. 162. — öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående fast egendoms försäljning genom Lotteri. Dec. 2 A. P. 162. — i afseende på jemkning i fråga om Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftesmål. Dec. 2 A. P. 3, 29. —■ öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående förändring i nu gällande Brandstods-föreningar å landet. Dec. P. 522, 529, 624. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående dels afskaffande af all Expeditionslösen, dels ock nedsättning af Taxan derå. Se vidare Stats-, Bevillningsoch BancoUtskottens med Lagutskottet gemensamma Betänkanden. Lake - 241 Lakegods, Norrskt, om upphäfvande af stadgandet rörande inbrännande af dess vigt å kärlet. Landskrona hamn, om understöd till uppmuddring af. Mars P. 433,6i6,645. April P. 367. LandsFiscaler, att de ej må afsättas utan ransakning och dom. Julii P. 1046. Landshöfdingar, om deras pensionsrätt vid afskedstagande. Aug. Sept. P. 34o. LandsKamererare, om tillökning i Expencer och Skrifvarelön för dem. LandsSecreterare och ConsistoriiNotarier, om ansvaret för dem då de förskingra allmänna eller enskilte medel. Oct. 2 A. P. 45o, 551, 569. Landtmanna-producter, angående lättad afsättning af. Jan. P. 3. — dess tal och yttranden. Aug. Mars P. 89. LandtmäteriTaxa, angående en förbättrad. Julii P. 54o. Lappska EcclesiastikFondens räkenskaper, om granskning af, se Revisorer. Lappska Nybyggares söner, om skyldighet för, att ingå uti Allmänna Beväringen. Laxfiske», Krono-, om lösen till skatte af tvenne. Julii P. 54i. Ledamöter i Utskott; se Lista. Lefren, Johan Pehr, yttranden.
Annat är den abstracta grundsatsen, att en lag behöfves, och annat är frågan om denna lag skall uppfylla sitt ändamål; jag kan tappa den förra, men är säker att vinna den sednare. Må det Dan 18 Februari (. 111. ufven förlåtas mig, att jag fäster vid Hr Stråles fiamställning den erinran, alt allt livad lian nu sagt oss att lian anser fullkomligt klart, kan ej få ett sådant afseende af mig. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. behagade gilla Utsktns yttrande, att en fullständigare lagstiftning, rör:de enskilda banker, an den, som nu finnes, må af R. St. beslutas. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverrösta! nej. Hr Rosenblad: Jag ber R. o. Ad. om ursägt, om jag nu yrkar votering. Jag anser att en votering är bättre an 10, och att det vigtigasle af hela frågan är, om lagen skall stiftas eller ej. Gr. Frölich: Jag vill endast hafva äran säga, att jag ej kan neka Hr Rosenblad votering, men jag är alldeles icke beredd att gifva honom den ursägt han begärt. Hr Frih. o. Landtm, föreslog, att ja-propos:n måtte komma att innehålla bifall till Utskrns yttrande, och nejpropos:n Hr Rosenblads mening, hvilken Hr Landtm, nu lät uppläsa, så lydande: ”att R. o. Ad. matie, med afslag å ifrågavar. betänk , deremot besluta, att R. St. ingå med en und. skrifvelse till K. M., deri R. St., under förklaring, att erfarenheten af privatbankbolag ännu vore för kort att medgifva en fullständig lagstiftning i ämnet, men afseende å allmänna creditens fordringar kräfde varsamhet, anhålla, att K M. täcktes intill nästa riksdag icke bevilja octroj eller privilegium åt något nytt bolag för privatbankstiftelse. Frih. Roye:
Gr. af Ugglas. 88:de och 89:de §§:ne i hvad de röra antalet af Borgerskapets ledamöter uti Taxerings-komiléerna i förhållande till ledamöter af öfriga klasser, bosatte inom städerne, torde böra betraktas i sammanhang med hvad Bevilfn:s-För - 378 Den 27 31 aj f. m. ordn. stadgar, rörande Taxerings-komitéer på landet. Att i de flesta städer Borgerskapet utgör flertalet af stadens innevånare torde väl vara gifvet. Huruvida åter det skulle behöfvas någon motvigt för att representera det allmännas intresse, att få beskattningen lill sitt riktiga belopp uptagen, blir en helt annan synpunkt, och bör i jemförelse och sammanhang med hvad Bevilln:s-Förordn. stadgar för taxeringen på landet tagas i betraktande. Ber bestå Taxerings-komitéerna af ett lika antal ledamöter utaf R. o. Ad. och ståndspersoner, samt BondeSt., troligen i den mening, att ledamöterne af R. o. Ad. och ståudspersonerne skulle utgöra en på mera oberoende grund, än Statens tjenstemän, stående kontroll öfver att upglfterna åtminstone någorlunda måtte närma sig det verkliga värdet, och taxeringen i mån deraf påföras. Den står således lika emot lika, eller, såsom Hr Flach sade, Statens bästa och de skattgifvandes intresse. Sådant var äfven förhållandet uti städerna intill sisth Riksdag, dä man fann sig hafva anledu. till att tro, det taxeringen i städerna gick kanhända mera bredvid Bevilln:s-Förordn:s bokstaf, än den på landet, hvarföre man heslöf, att utaf de öfriga klasserna skulle 2:ne ledamöter tilläggas för Stockholms stad och en ledamot för de öfriga städerna. Att gå ännu längre anser jag icke vara rätt, och jag tror icke eller att det på många ställen skulle till något tjena, emedan det redan nu uti åtskilliga städer är ganska svårt, att till fulla antalet kunna få ledamöter af de öfriga klasserna.
Skr ansett, dels, att Beslutet om detta Conloirs, vid flere föregångne Riksmöten ifrågaställde indragning borde fördröjas, på det, under tiden, försök måtte göras, att, genom förändrade grunder för utlåningen i vissa fall, deraf indragning af en och annan Tjenstebefattning förmodades blifva möjlig, minska AflöningsStaten och dermed äfven förlusten å Verkets fortsatta drift; dels ock, att, om vid nästpaföljande Riksdag, det visade sig, att förlusten per medium icke öfverstigit 3ooo R:dr för året, denna Lånelnrättnings bedrifvande, för Statens räkning, skulle än vidare kunna få fortfara, så vida icke densamma då kunde komma att öfvertagas af Stockholms Stad eller enskilte Bolagsmän ; och i hvilket hänseende visse förmåner blefvo af R. H. St:r medgifne vederbörande, hvilka dertill kunde finnas hugade. Utskottet har med tillfredsställelse erfarit att, oaktadt de af R. St:r stadgade, förändrade grun - Betänkan den, JV:o g5. 31 der för utlåningen icke blifvit Hrr Fullmäktige meddelade förr, än i December månad år 1823, utlåningen efter dessa grunder likväl, i följd af de verksamma åtgärder, hvilka af Hrr Fullmäktige blefvo vidtagne, kommit att taga sin början med år 1824. Efter det med någorlunda tillförlitlighet hunnit utrönas, i hvad måtto den vid utlåningen införda förändring verkat på göromålen, har det ^:de UtlåningsDeparteinentet ifrån och med år i8a5 blifvit indraget, samt en sådan reglering vidtagen, att Lönerne för Tjenstebefattningarne vid detta Departement, utgörande omkring 3ooo R:dr, ifrån samma tid äro vordne besparade. Med anledning af R. H.