Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle nemi. tro, att genom en sådan sträng tillämpning af författningen för ett år, t. ex. näst före en Riksdag, så skulle man genom sammandrag af taxeringslängderna hafva kommit till kännedom, om hvilka klasser i samhället, som i sjelfva verket vore efter de stadgade grunderna för hårdt beskattade, och man hade derigenom kunnat bereda en rättelse uti de ojemnlieter och verkliga origtigheter, som förefinnas i Bevilln:s-Förordn:n. Att nu genom en återremiss vinna kontroll öfver en rigtig tillämpning af Bevilln:s-Stadgan i den del, hvarom här är fråga, anser jag visserligen vara med mångfaldiga svårigheter förenadt, men jag skulle likväl tro, att om man vill saken, så bör det åtminstone icke höra till omöjligheterna, att uti en eller annan § af Bevilln:s-Förordn:n inlägga en sådan ordalydelse, hvarigenom taxeringsmännen icke må anse sig berättigade, att så godtyckligt, som nu skett, förfara, ty, säga hvad man vill, det är och blir en hög grad af godtycke, då man kan tillåta sig, att taxera en näring så lågt att den inkomst, hvarför man påför dess idkare bevilln. icke ens är tillräcklig att underhålla honom och hans familj under två månader, och ännu mindre under alla tolf månaderne af året. Jag anser således en återremiss af denna fråga verkligen vara af behofvet påkallad och fullföljer min anhållan i delta afseende. Ilr Hjärne: Uti ingen fråga har jag för min del ansett en återremiss vara så ändamålslös som i denna. Sedan jag yttrade mig hafva tvenne af Utsk:s ledamöter uplyst hvad jag önskade få veta, nemi. att Utsk. har verkligen allvarligt behandlat denna fråga och förgäfves sökt finna sådane kontroller, som motionären åsyftat. Den 27 Maj e. m. 401 åsyftat. Jag har förut sagt, att jag instämmer med Utsk. deri, att afslå den enda kontroll, som motionären upgifvit.
Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskotts Utlåtande liar det Högvördiga Prest Ståndet remitterat ett af en dess Ledamot Herr Prosten Thyselius författadt och inom samma Stånd den 24 sisth April uppläst Memorial , rörande en farleds öppnande från Sälevik genom Sjöarna Bänken och Hugn till Norrska Riksgränsen. Memorialets Författare, efter uppgift af hvad till detta ändamåls vinnande hufvu.Isakligen bör göras, nemligen att utom vissa Strörnxänsningar , med en obetydlig Canalgräfning af i mils längd, förkorta den eljest genom By-Elfvens krökningar långa omvägen, och bereda en lättare Coinrnunication Nabo folken imellan , har fästat Utskottens uppmärksamhet på de förberedande visa och Nådiga anstalter Kongl. Maj:t' redan till denna Riksgagneliga farleds öppnande, me - Den 22 Juli. 2189 medelst By-Elfvens uppränsande i Nåder behagat vidtaga, med den tillagda önskan , att, i anseende till denna Segelfarts genom Rikenas förening nu mera ökade vigt och värde, företaget mätte an ytterligare med ett större och vidsträcktare anslag i Nåder hugnas och till verkställighet kraftigt befordras. Utskotten hafva tagit detta allt, i anledning af företedd local Chatta i behörigt öfvervägande , och då Oeconomie-Utskottet med Herr Prosten Thyselius delar samma öfvertygelse, att den imellanSverige och Norrige träffade lyckliga förening på allt sätt kräfver en för båda Pikenas sanna fördelar gemensam omtanka, derigenom att Sveriges öfverflöd af vissa gagneliga och oumgängeliga produeter, synneiligast Spannemål , ina med mindsta omväg och besvär till Norrige kunna transporteras, har Utskottet icke utan djup undersåtlig vördnads och tacksamhets-känsla, af Kongl. Majus elen 27 November 18I1 till Hr Stats-Rådet m. m.
Ian, der stora egendomar finnas, och der ägarne endast se pä sitt eget intresse. Jag hemställer likväl, efter fråga blifvit om äganderätt, om icke församlingar hafva en äganderätt, då de hafva pligt att försörja. Församlingen kan icke hindia en arrendators antagande, vare sig å större eller mindre jord. Faller denna arrendator fattigförsörjningen till last, så faller lian också socknen till last, ty socknen får betala kostnaden till fattigförsörjningen. Jag tillstyrker §:ns antagande med det tillägg jag föreslagit. Hr Rosenblad: De motiver för Utsksns förslag, hvilka Hr von Rosen anfört, anser jag innefatta bevis för behofvet af mitt förslag. Utsktns förslag kan icke afhjelpa de brister talaren uppgifvit hufva förän ledi detsamma, då Utsk:n inflickat orden: ”under den tid a r be t sa f ta le t eller contractet gäller.” För de familjer, sorn enl. bans uppgift blifvit på en gång uppsagde, gällde icke mera något arbetsaftai eller contract när de slutade, och följaktligen skulle de, äfven örn denna 10 § funnits, icke kunnat påräkna något underhåll af husbonden, utan fallit allmänna fattigförsörjningen till last. Detta visar verkliga behofvet deraf, alt icke blott i ord och fraser utan i gerning oell handling låta den ömmande känslan göra sig gällande mot den delen af nationen, sorn under en tilltagande civilisation nödgas sakna äganderätt till jord. Detta visar behofvet, alt äfven i lagstadganden gå till mötes hvad den cliristliga p I i gfen bjuder, på det alt icke fordringar, hvilkas billighet icke kan jäfvas, må göra sig gällande i en svårare väg. Icke är Dc 11 ii Mars. denna samhällsclass belåten med att man gifvet’ dem sådana medborgerliga rättigheter, Ilvars värde de icke sjelfve förstå eller kunna uppskatta; men deremot är det en pligt för dem, hvilka blifvit kallade att representera Svenska folket, att stifta sådana lagar, hvilka gälla för hela folket, och att dervid ihågkomma hvarje medlem af detta folk, så att ingen bortglömmes, och att de må äga säkerhet mot missbrukad makt af dem, sorn äga större förmögenhet.
Nu får jag äfven göra min reservation 1 afseende på Statsutskott ets i r.n upplästa Betänkande yttiade påstående, att det icke vore pligtigt uppgifva de af Ridderskapet och Adeln önskade skäl för denna dpss vä-, gran. Då ingen §., ingen-enda lad i Grundlagen kunnat uppsökas, sbjn. skäl för Gon-. stitutionsUtskottets vägrar, var väl ingen fordran ‘mera rimlig och ingen, mindre inconstitutiohel än Riddi rskapets och Adelns, att af ConstitutionsUtskostet erhålla upplysning om de skäl, sorn grundlagt Utskottets Beslut. Ridderskapet och Adeln kunde sjelf icke i Grundlagarna uppsöka ett stadgande, Som Åer icke fanns, men det som det fann, rörande denna fråga, var rakt stridande mot Utskottets, Beslut. 57 §. Riksdagsordningen, stadgar uttryckligen, att vill Ledamot, sorn ej i ett Utskotts fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos Ståndet anmäla, stande det honom fritt, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protocollet, hvilket må Utskottets Beslut åtfölja. Här göres intet undantag för ConstitutionsUtskottet, icke heller finnes på något annat ställe i Grundlagarna något sådant undantag stadgadt. Lika så liv go6 Den 20■ Juli e. m.. tet finnes något stadgande, som berättigar Utskottetalt på begäran icke lemna Ståtujen upplysning om skälen för de.-s beslut, när detta ej directe angår sjelfva granskningen af StatsRådets ProtocoU. GonstitutionsUtskottet har redan af Grundlagens bokstaf erhållit sä mycken, kanhända hittills älven: gagnelig magt, att det ej bör genom redactionerän vidareutöfver boksta (liga stadgandet utsträcka den. Jag inser val med Grundlagens esprit vara öfverensstämmande att fortkomma sä mycket, som med Riksens Ständers frihet och rättigheter kanvara enligt, discussioner i Plena om personer.
Då Utskottets ofvannämnde förslag tillkommit i anledning af en serskild fråga, sorn blif vit afgjord genom ett Kongl. Kammar Rättens på den i förslaget framställda princip grundadt Utslag, anser Utskottet sia icke böra deråt gifva en vidsträcktare tillämpning, än den, som utmärkes genom uttrycket ”Scholas-inrättningar”. Deremot har Utskottet, vid närmare öfvervägande, uppå de i Herr af Bill berghs reservation anförda grunder, funnit, dels att stadgandet, genom uteslutande af de i redactionen förekommande orden: ”i Spannmål”j bör erhålla mera Utsträckning, och dels att, på sätt i nämnde reservation föreslås, näst efter slutorden ”egare betalas” bör tilläggas ”dock att de Tjenstemän, h vilka af sd-, dan afkomst njuta lön , böra. för dens annna erlägga Bevillning>, då Hevilla ,-tJt sins Utlåtande, N:o 66. 4? (lett öfver stiger 200 Rdr , efter stadgad förv andimgs grund och får Utskottet det sålunda förändrade förslaget till Rikets Högloflige Ständers gillande vördsamt framställa. Slutligen får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att Utskottet funnit den 166 §:n, i stället för den i förra förslaget förekommande redaction, som möjligen kunde misstydas, böra erhålla en sådan lydelse: "befrielse från deti Bevillning j som af jord eller egendom utgå bör<, eger icke rum, utom i de,fall denna Förordning medgifva''f’ äfvensom att Utskottet fin* ner några förändringar i citatio* ner och §§:s numerordning blifva en följd af hvad Utskottet ntt föreslagit, då detsamma skulle vinna Rikets Högloflige Ständers bifall. Jemte det denna redactions-förändring tinderställes Rikets Högloflig"
Och anhåller jag att, så fort ske kan, få till Stats-Utskottet inlemna fullständiga ritningar och kostnadsförslag, som i dessa dagar komma att underställas Kongl. Styrelsen öfver Vägoch Vattenbyggnader; med afsigt att vinna dess utlåtande öfver förslaget. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamligen. Stockholm den 14 November 1865. Carl Nettelbladt, från Stockholms län. 324 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Auders Pehrsson från Christianstads län, om befrielse för rusthällarne vid Skånska indelta kavalleriregementena att anskaffa och underhålla beklädnads-, munderingsoch utredningspersedlar. Rustningsskyldigheten i Skåne har en följd af riksdagar varit framhållen af Skånska riksdagsombuden såsom ett särdeles tryckande onus, uti hvars utgörande lindring allvarligen påkallats. Detta oaktadt har någon lindring uti denna börda ännu ej blifvit medgifven. En allmän beklagan i anledning af drygheten utaf detta onus gör likväl att frågan om lindring städse måste återkomma, fastän den hittills rönt så litet behjertande af Rikets Ständer. Den hör också, efter mitt förmenande, icke eller nu lemnäs åsido. Om man rått ser på sjelfva frågan samt undersöker orsakerna, kan den påkallade lindringen till någon del ske, utan att sådant åstadkommer Statsverket någon förökad utgift. Det tryckande för rusthållaren ligger till stor del deruti att munderingspersedlarne handhafvas mer och mindre väl af manskapet, allt efter som sinnelaget genom särskilda kontributioner kan hållas vänskapligt, och att persedlarne, mången gång, oftare än nödigt är, af ett kitsligt befäl kasseras, m. m.
Föröfrigt har jag trott, att Rikets Ständer ej skola bedja Konungen utfärda en instruction för deras Revisorer, som Konungen ej kan anbefalla sine tjenstemän att lyda. Delar rätta frågan, och se här de slutsatser man kan draga. Om Rikets Ständer, som äga rätt att utfärda en Instruction för Revisorerne, öfverskrida Grundlagens föreskrift, så vet jag väl, att en af Rikets Ständer gjord öfverträdelse ej binder någon till efterlefnad. Men i motsatts deremot, om Rikets Ständer med noggrannhet afsett Grundlagen, men Konungens Embetsmän ej skulle efterkomma dessa hud, så följer deraf lika klart, att, när en gång Rikets Ständer sammanträda och finna sådant, samt de komma att sammansätta sine ConstitutionsUtskolt på ett sätt, att deras anmärkningar få någon påföljd, är det troligt, att en sådan våda upphör, och jag tror, att Grundlagen då skall blifva noggrannare iakttagen. Jag ser ej möjlighet för granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning på det sätt det nya förslaget åsyftar. En an - 58 Den g Februarii f. ra. nan besynnerlighet uppkommer deraf, att man vill granska, utan att äga tillstånd att granska cassabehållningen för dagen. Jag hemställer, huru detta tillstånd kan uppgifvas, när man ej kan granska sjelfva cassakistans tillstånd, och en möjlighet således uppkommer, (jag säger ej att så skett) att kunna bortblanda räkenskaperne så, att om anticipationer eller stora förskott voro gjorde, bristerne kunde äga rum, utan att man korame till kunskap derom, förr än så sent, att det ej vore möjligt att tillvägabringa någon rättelse. Grefve af Wetterstedt har yttrat, att det vore likgiltigt för Styrelsen att fördölja något, då det ej kunde ske för alltid. Detta är för mig en besynnerlig conclusion. Grefve af Wetterstedt måtte likväl medgifva, att det är af en olika beskaffenhet, om upptäckten sker så nära efter händelsen, att de Embetsman äro qvar, som tillstyrkt verkställigheten, eller så långt efter, att deras ansvarighet ej mera kan äga rum.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Höglofliga Ridderskapet och Adeln remitterat en af Friherre Creutz, Stefan, väckt motion, »att Rikets Ständer »malte besluta upphäfvande af det uti tjenstgörings-reglementet för arméen, Usta de»ien, anbefallda tvånget för soldaten att söndagligen besöka den allmänna gudstjensten »i sine sockenkyrkor, hvilket nu är till allmänt missnöje och mera i den mån, som »på sednare tider åtskilliga regementen så strängt tillämpa denna reglemenlariska föresskrift, att det med skäl kan kallas för soldatens största onus.» Kongl. Maj:ts den 12 April 1858 utfärdade nådiga tjenstgörings-reglemente för arméen innehåller i första delen den föreskrift att »den allmänna gudstjensten »bör af hvarje krigsman helig hållas och flitigt bevistas,» hvarjemte bestämmes huru med gudstjenst skall förhållas vid kasernerad, inqvarterad, i läger eller i spridda kantoneringsqvarter förlagd trupp. Deremot förekomma i reglementets tredje del, första kapitlet och sjette paragrafen stadganden om manskapets åliggande i afseende på gudstjenstens bevistande, då det är förlagdt hemma i landet på roten. Det heter der: »Manskapet får ej försumma, att sönoch helgedagar bevista gudstjensten, »så vida ej sjukdom eller andra giltiga orsaker derifrån hindra;» samt: »Försummar »någon af manskapet att bevista gudstjensten, utan att hafva erhållit permission eller »kunna förete annat giltigt skäl för uteblifvandet, anmäles sådant, i den från korpora»len först derefter afgående månadsrapport.» Slutligen torde äfven böra omnämnas 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JYl 75. att i Kong!.
Orsaken dertill, att denna rörelse i så ytterst ringa mån begagnats, lärer väl få tillskrifvas den för depositionerne bestämda låga ränta af 3 j procent för insättning å 3 månaders och 4 procent för insättning å 6 månaders uppsägning; men, efter hvad Fullmägtige hos Revisorerne anmält, anse Fullmägtige sig för närvarande sakna anledning att höja räntan, då de på uppoch afskrifnings-räkning emot lägre ränta ingående medel ej kunna fruktbargöras. § 66. Genom 173 § 3 mom. i Banko-Reglementet, äro Fullmägtige berättigade att, utöfver de till försträckning åt Filial-Banken förut utgifna 3,450,000 R:dr R:mt, dertill använda 5,550,000 R:dr samma mynt, hvilka sednare i föreskrifven ordning från Bankens lieserv-fond anordnas. På grund häraf hafva Fullmägtige, under tiden från nästlidne Riksdag, anvisat såsom tillökning i den Filial-Banken i 1Blekinge förut beviljade försträckning R:mt R:dr 300,000: — i sammanhang hvarmed nämnde FilialBank undfått tillåtelse att begagna \ af hela försträckningen i form af kreditiv; såsom tillökning i den försträckning FilialBanken i Christianstad tillförene erhållit såsom tillökning i den Filial-Banken i Lund förut medgifna försträckning såsom försträckning åt den, efter sednaste Riksdag, af Kongl. Maj:t i Nåder oktrojerade Filial-Banken i Calmar „ “l”r“hXl55'RÖ07™ Som likväl den 18 nästlidne September följande andelar af dessa försträckningar ännu icke blifvit i Riks-Banken lyftade, nemligen: Transport R:mt R:dr 1,155,000: — „ 142,500: - „ 412,500: - „ 300,000: - Forsträckningar till Filial-Banker.
MATTSSON. SUNDIN. KERSTIN. SUNDIN. Så mycket bättre. (Bockar för Kerstin.) Jag kommer in och stör er om en stund. Hjärtligt välkommen! (Går.) Åttonde scenen. KERSTIN. MATTSSON. MATTSSON. lära. Här ä' andra delen af Spencers utvecklingsKERSTIN (vänligt). Tack, det var snällt af er. Har ni läst ut den första? Inte riktigt. MATTSSON. KERSTIN. MATTSSON (ser åt bordet). KERSTIN. Ni håller visst på där. herr Mattsson, ibland har jag allt litet svårt att förstå den. Nej, det ä' något annat skräp. Men, vet ni, ­ 38 ­ MATTSSON. stin, det kan jag väl inte tro? Ni, med ert goda hufvud! Nej, fröken KerKERSTIN. som ni hjälpt mig att förstå saker. Vänta, ska Åh, det tror ni visst. Så många gånger, ni få se! (Springer till bokskåpet och letar bland böckerna.) Det var nå'nting litet krångligt om viljan, på kapitlet... Ja, hvad var det nu för kapitel? (Kommer tillbaka och sätter sig i soffan innanför bordet.) ska jag ta reda på det. Sitt här, så MATTSSON (sätter sig). visst i slutet, tror jag. (Bläddrar). Tag hit den, så ska jag hjälpa er. Det ä' KERSTIN. böcker så här. Det ä' så roligt att läsa allvarliga saker, som ä' nå'nting att tänka på. paus). MATTSSON (ser på henne under en Ni ä' verkligen bra snäll, som skaffar mig ligaste jag lärt känna. Ni ä' allt en ovanlig flicka, en af de ovanKERSTIN. MATTSSON. KERSTIN. Har ni lärt känna så många, då? Åhja. ann' ändå, tycker jag. Det måste vara genom sympati. Men det ä' allt svårt att lära känna hvar ­ 39 ­ MATTSSON. hvad ska jag säga blick. Ja, kanske, eller en viss dragningskraft, eller KERSTIN (leende). så'n där blick? Och ni har en så'n där dragningskraft, en MATTSSON. KERSTIN. Jag vet inte precis...
Banco, minskades till ett vida större belopp de inkomster, som Cabinetts-Cassan intill denna tid af Extra Utgiftsmedlen uppburit, derigenom alt de summor, som derå förut utgått i Hamb. Banco beräknad al pari, nu mera bestämdes att i Svenskt Banco utbetalas; så att medeltalet af Cabinetts-Cassans bidrag af extra Utgiftsmedlen under de 18 sista åren utgjort 53,3o6 R:dr 34 sk. 2? r. Svenskt Banco, hval emot detsamma, efter förvandling af de ofvan anförde summorne i Hamb. Banco för de 3;ne nästföregående åren till Svenskt Banco efter blott 128 sk. Cours, uppgått till 127,861 R:dr 16 sk» Vidare har blifvit anmärkt, att samtidigt med denna minskning upphörde äfven en annan inkomst-källa, hvarigenom Cabinetts-Cassan dittills blifvit befriad från åtskilliga utgifter; vi mena St. Barthelemy-fonden, hvars inkomster, i följd af förändrade conjuncturer, ej vidare lemnade tillgång till dessa utgifter. Dessa förenade och nära samtida förhållanden synas hafva verkat derhän, att det deficit, hvilket ända till år 1823 egentligen utgjort endast en anticipation på följande årets inkomster, ifrån och med denna tid förvandlades till en verklig skuld. Då till dennas betäckande inga serskilda tillgångar förefunnos, och utgifterne ej allenast icke inskränktes, men tvärtom, på sätt antydt är, ökades, öppnades vexel-transactioner, hvilka, fortsatta ända till 1836, varit och ej kunnat vai a annat än högst kostsamma och till Cassans obestånd ledande, och hvarigenom skulden i en beständigt stigande progressionända till år 1836 ökats, på sätt Utskottet i sitt Betänkande, ]\T:o 427, uppgifvit. Vid början af 1828 hade balancen redan stigit till 67,5c)3: l\o Hamb. Banco, och 195,475: 22, Svenskt Banco och uppnådde, på sätt StalsUtskottet redan tillkännagifvit, år i836 nära 1,000,000 Sv.
Dermed kan icke menas annat än den efter Matrikeln äldste; hvilket visar sig, antingen man rådfrågar Riddarlius-Ordningen eller Riddarhus-Directionéns Instruktion, i hvilka båda rangen går efter Matrikeln. Jag kan således häruti icke finna någon tvetydighet. Herr von Hohenhausen: Enligt den af Herr von Hartmansdorff föreslagna redaction, återstår i alla fall för Landt-Marskalken den befattning, att tillse det ordning och laglighet iakttagas vid polletternes utdelning. Grefve Cronhjelm: För min del kan jag icke annat finna, än att den af tvenne Ledamöter åberopade delicatesse, genom antagandet af Herr von Hartinansdorffs redaction, är helt och hållet förfelad. Jag vet icke, hvarföre vid detta tillfälle man skall göra en person passiv, då han annars har en Den g November. 3o5 eu activ befattning. En Ledamot liai* 3J. trat Land t-Marskalkens befattning böra vara att tillse, det ingen olaglighet vid Polietternes utdelning föröfvas; men om han sjelf icke har något votum, vet jag ej, på livad sätt denna tillsyn skall verkställas. Jag inser icke, hvarföre den, som i plena äger, att icke allenast leda öfverläggningarne , utan äfven neka proposition, skall vid detta tillfälle fråntagas all verksamhet. Jag vågar derföre ytterligare tillstyrka bifall af Utskottets Förslag. Herr Cederschjöld: Man har yttrat, att ordet äldste icke skulle innefatta någon otydlighet, utan alltid betyda den förste efter nummerordningen i Matrikeln. Likväl hemställer jag, om man skall behöfva införa dylika konstord, och om ordet främste icke är rigtigare? Det är sannt, att på den tid inga klasser bland Adeln funnos, så var hvarje ätts verkliga ålder lika med. dess nummer-ordning i Matrikeln. Men sedan vi fått Grefvar och Friherrar, är förhållandet helt annorlunda. Den nja Friherrliga ätten får sin plats i Matrikeln framför den äldsta adliga ätten, oaktadt denna verkligen är många hundrade år gammal.
Ansvar för öfverträdelse af denna författning. l:o Vid de tillfällen, då embetsman eller enskilda personer ega rätt att till embetsverk, domare eller embetsman insända förseglade handlingar, som med stärn pel böra vara försedda, åligger det insändaren att, på sätt 8 § 2 mom stadgar, sådant fullgöra vid ansvar af böter, motsvarande 25 procent af det felande eller undanhållna stämpel-beloppet, dock ej under 5 R:dr, samt skyldighet att ersätta hvad som brister i stämpel. 2:o Domare, Embets och Tjenstemän i Kollegier eller andra Verk, Landtmätare, Notarii Publici, liksom hvar och en annan, hvilken vid handlingars emottagande och utfärdande i och för tjenstebefattning, antingen underlåter att tillse, det de ingifne handlingarne äro rigtigt med stämpel försedda, eller att de för öfrigt derom gifne föreskrifter äro iakt tagne, eller utlemnar sådane handlingar utan stämpel, som med stämpel böra förses, eller dem för ringa stämpel åsätter, eller ock försummar den honom, genom denna författning, i allmänhet eller i synnerhet uppdragna tillsyn, vare för hvarje gång han, i följd af åtal blifvit till förbrytelse förvunnen, förfallen till böter, motsvarande 50 procent af det undanhållna stämpelbeloppet, dock ej under 10 R:dr, och ersätte dessutom den Kongl. Maj:t och Kronan tillskyndade förlust. 3:o Allt underslef med stämpelpapper, uppbärande af högre betalning än utsatt är, förfalskning eller annan grof förbrytelse, åtalas vid laga domstol och straffas efter allmän lag. 32 Förslag till Författning ang. Agent för utländskt försäkrings bolag vare ansvarig för behörig stämpel å försäkrings-handling, som af honom ullemiias. Beträdes han med underlätenhet i detta hänseende, skall han böta 25 procent af den undansnillade afgiften, dock ej under 50 R:dr, samt ersätta Kongl Maj:ts och Kronans förlust. § 17. Örn fördelning af böter och örn åklagares rätt till desamma.