Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del har jag intet hufvudsakligt att anmärka mot sistnämnde förslag, men då jag ej öfvervarit detta ärendes behandling i Utsk:t och sålunda ej vet huruvida förslaget inom Lag-Utsk:t diskuterats, torde återremiss lämpligen böra ega rum. Något hinder derför af riksdagens nära förestående slut, bör så mycket mindre möta, som Lag-Utsk:t i det närmaste slutat sina arbeten, och den granskning, hvarom här är fråga, ej bör taga lång tid. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, då Den 28 Maj. 535 svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sparre, till Utsk:t återremitterades. ingressen. Gr. Sparre: Sedan alla §§:ne blifvit återremitterade, torde äfven ingressen böra återremitteras. Gr. Mörner: Då den beslutade återremissen huf vudsakligen afser att Gr. Sparres förslag måtte komma under pröfning, så vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att i 5:te §:n af nämnde förslag ordet »jordbruket» torde i 2:dra punkten böra tilläggas. Ingressen återremitterades. Utsk:ts nederst å sid. 12 och öfverst å sid. 13 afgifna förslag, äfvensom dess slutliga, å sid. 14 gjorda hemställan blefvo sedermera föredragna och, uppå särskilda, af Gr. Sparre framställda yrkanden, till Utsk:t återremitterade. Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts den 26 dennes bordlagda Mern. N:o 16, med anmälan om de i förstärkt Konst.-Utsk. verkställda omröstningar.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-ltskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 18, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående grunderne för den blifvande allmänna bevillningen och föreskrifterne för deras tillämpning, fann Ridderskapet och Adeln för godt att antaga Utskottets i sammanhang med voterings-propositionen N:o 8, framställda inbjudning till frånträdande af Ståndets förut i ämnet fattade beslut, samt att, i afseende på i voterings-propositionerna N:o 13 och 14 upptagna fråga, instämma i det beslut Vällofl. Borgare-Ståndet derom fattat, hvarjemte Ridderskapet och Adeln, som vidblef de öfriga beslut, hvilkas frånträdande Utskottet ifrågaställa godkände de i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner, med undantag af N:ris 8 och 13 samt Irsta alternativet i N:o 14, som till följe af ofvanberörde nu fattade beslut funnos hafva förfallit, och jemväl gillade Utskottets yttrande rörande Bevillnings-stadgans 88, 89, 92 och 119 §§. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 19, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, rörande stämplade pappersafgiften. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Berättelse N:o 68, angående förrättad revision af Banko-diskont-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1850, biföll Riddarskapet och Adeln hvad Utstottet under litt. A och B tillstyrkt, och lades denna Berättelse i öfrigt till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 69, med hemställan, att en gratifikation måtte få utanordnas till vaktmästarne vid Banko-diskont-verket. S. D.
Först och främst splittrar det controllerna öfver eli.sigill.försäljningen helt och hållet, emedan afgifterna för köpe-, bytes-, gäfvooch fastebref samt bouppteckningar skulle redovisas af Kronans uppbördsman, .men för alla andra handlingar, å hvilka verkliga chartor skulle finnas, borde utses vanliga försäljningsman, som skulle redovisa inför Statscont., då deremot uppbördsmännens redovisning ingår i landsboken. Man skulle således behöfva anställa särskilda personer, för att göra sammandrag ur landsböckerna och summera dem med Statsconhs influtne medel, för att få vela huru stor denna del af bevillningen varit. Vidare föreslår väl BorgareSt. en controll emot fogden, men ingen emot domhafvande)!. Fogden skulle nemi. controlleras på det sätt, att domhafvanden uppgifver beloppet af de chartor, som beliöfvas; men sådant innefattar alldeles ingen controll på domhafvanden sjelf; ty örn underslef i sådant afseende hittills ägt rum, skulle de likaväl kunna äga rum hädanefter, då domhafvanden icke behöfver uppföra på förteckningen mera än han behagar. För att denna controll skulle blifva verklig, vore det nödigt att hofrätterna ingäfvo en särskild förteckning till Kammarrätten, som controllerade den med landsboken. Nu vinner man dermed ingenting annat, än alt man blandar fogden i en sak, sorn han icke har något med att göra. Man säger, att fogden skulle redovisa dessa medel på samma sätt, som afgifterna till Wadstena Krigsmanshus nu redovisas; men jag torde fä fästa uppmärksamheten deruppå, att Wadstena Krigsmanshus-afgifter äro af en vida enklare beskaffenhet, emedan de endast utgå af köpeoch gåfvobref, men icke af inteckningar, bouppteckningar, skuldebref, m. m. Således vore för dessa handlingar denna controll detsamma som intet. Nu är det erkändt af Kammarrättens advocatfiscal och liera personer, som hafi dermed att göra, alt balancer hos kronofogdarne ganska ofta uppstått just för dessa krigsmanshusmedel; och så skulle det äfven komma att gä med chartse-recognitionsmedlen.
En sakta vindpust tränger då och då in genom den öppnade fönsterluften och blåser upp gardinernas veck. Plötsligt uppstår en paus i samtalet. Man lyssnar. Alt tydligare och tydligare förnimmes sång, ackompagnerad af cittror och fiol. Det är sångarne, de italienska sångarne; man har väntat dem i pensionen de föregående dagarne; nu äro de komna. Med knarrande dån skjutas stolarne från bordet, klädningssläp frasa mot det bonade golfvet, inom en minut står matsalen öde. Endast betjeningen rör sig kring bordet och bär bort de halftömda vinglasen och tallrikarna med sina tomma drufstjelkar och ituskurna fikon. Men derutanför har sällskapet ordnat sig; en lång stolrad i första våningens förstuga är parketten. Der hafva damerna slagit sig ner, under det herrarne placerat sig bäst de kunnat här och hvar i trapporna. Till och med min vän pharmaceuten – pensionens försigtigaste sjukling – har satt sig der uppe på gångmattan i trappan, insvept i sin oundvikliga, grönrutiga pläid. Men der nere i undre vestibulen stå sångarne och stämma sina instrument. De äro fyra till antalet; de tre, som spela, hafva ordnat sig på ett led med cittrorna på flyglarne och fiolspelaren i centern; midt emot dem står anföraren, en fyrtioårig man med grånadt hår, regelbundna drag och stora mustascher. Han rör händerna afmätt och stilla; när han riktar några ord till sin förste tenor, sker det med en orkesteranförares värdighet. Han bestämmer hvilken sång som skall sjungas; men fiolinisten är icke i ordning; än knäpper han pröfvande på sitt instruments strängar, än kastar han en granskande blick i spegeln midt emot. Han vill tydligen agera sprätt, der han står i sin bruna sammetsrock med den röda halsduken, som i obunden frihet flaxar mot västens blanka metallknappar. Men ändtligen är också han färdig; han sätter fiolen under hakan och lyfter stråken med en gest à la Paganini. Anföraren höjer handen, efter ett kort preludium börjar sången, och »Sante Lucias» toner genljuda genom hela pensionen.
Med anledning häraf och enär Rikets Ständer godkänt Utskottets förslag hvad angår de blifvande lönebeloppen för under-officerare m. 11. vid artilleriet, får Utskottet hemställa, att den förut uppgifna kontanta tillökningen i anslaget för Svea, Götha och Vendes artilleri-regementen må förhöjas med en mot indragne 711 tunnor lönings-spanmål, å 10 r:drr:mt för tunnan, svarande summa af 7,110 r:dr samma mynt. Enär af enahanda orsak det i samina punkt och mom. af Utlåtandet N:o 71 uppgifna behöfli(ga beloppet till fyllnad i aflöningen åt artilleri-batteriet i Norrland, hvilken aflöning bestrides af Norrbottens Ilästjägare-sqvadronsfond, jemväl är i så måtto för ringa beräknadt, att deruti icke ingått ersättningen för 9 tunnor spanmål, ä 10 r:dr ruut tunnan, anslagne, jemte kontanta löner, åt batteriets 3:ne under-officerare, får Utskottet, då denna spanmål icke bör uti den nya aflönings-staten förekomma, hemställa, att, till aflönings-fyllnad för artilleri-batteriet i Norrland, ytterligare 90 r:dr runt må från berörde fond få årligen utbetalas. Stockholm den 16 November 1857. Bih. lill R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Nov. 1857, kl. 6 e. m. Utlåtande i fråga om löne -förbättring för Krigs-Hof-rättens civile embeteock tjenstemän m. fl. (U. A.) I sitt Utlåtande N:o 42, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Ändra Hufvud-titel, hade Stats-Utskottet, beträffande det af Kongl. Majit afgifna Nådiga förslag till ny lönestat för Kongl.
R:dr, pensionstillökning 22,660: — Öfriga pensionärer, inberäknadt Gottlands National-Beväring, utöfva väl ett högst ringa inflytande på pensionsutgifterna, men för fullständighetens skull, kan, med afseende å den för dem nu från Arméens Pensions-kassa utgående pensionssumma, tillökningen för dem uppskattas till omkring 12,840: — eller Summa Riksmynt R:dr 164,000: — Detta vore således det anslagsbelopp, som skulle erfordras, i händelse alla enligt den nya ordningen för närvarande pensionsberättigade komme i åtnjutande af den ifrågaställa pensionsförhöjningen, samt om förutsättas kan, att alla pensions messige nu genast ur tjensten afginge; men som, oaktadt pensionsförbättringen, säkerligen ett större antal af sådana pensionsmessige kan antagas förblifva i tjenst någon tid qvarstående, oberäknadt dem, som under tiden möjligen med döden afgå, Bil. M 5 lill Kongl. Maj:ls JSåd. Prop. M i, om, Statsverket 1856. 51 så torde summan kunna minskas med minst 40 procent af den pensionsförhöjning, tillhopa 164,000 R:dr Riksmynt, som för sådane här ofvan blifvit beräknad, så att derifrån kan afföras det sålunda nppkommande belopp eller 65,600 R:dr, då återstoden eller 98,400 R:dr blifver det belopp, som under sådana förhållanden nu skulle erfordras för den förhöjda pensioneringen. Vidare borde, sä vidt möjligt ar, tagas i beräkning de tillökningar i pensionsutgiften, som för Statsverket kunde ifrågakomma intill slutet af nästa statsregleringspe^iod eller åren 1857, 1858, 1859 och 1860. Enligt de upprättade Ålderstabellerna, skulle antalet af de enligt nya ordningen pensionsberättigade ökas, samt alltså pensionsutgiften för Statsverket tillväxa, ungefär som följer: 4,400 öfrige pensionärer, förslagsvis 2,000 21,750: — » » « » » » )) « Ar 1858:
Utskotten, II s 1206. Saltpetter, om jemnkning i skyldigheten att tillverka; Motion, remitt. till Bevilln. Utskottet, som deröfver icke kan sig utlåta, V 1. s 5, 6. — fondens utlåning, om närmare bestämmande af grunderna för; StatsUtskottets Betänkande, IV 6. Ytterligare Utlåtande, IV 6. Underd. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 35r, 35a, lagdt på bordet af BondeStåndet, IX s 679, men slutl. bif., IX. 3. s 463. Underd. Saltpetler-ärenderna, Räkenskaper afgifna af Committeen för, för åren 1819,1820,11 s 5a8 — 531. Sammandrag, grundade på Special-Räkningar öfver hvarje InkomstTitel för 1817 och 1818, lemnade till 1820 års Revisorer, II s 4. Santessonska Sockerbruks Egendomen i Götheborg inköpt för MagazinsDirectionens räkning, II s 5g5 — 6or. StatsUtskottets Yttrande deröfver, IY 2. s io33— 1040, bif. af PresteStåndet, IX s 342, af BorgareStåndet, IX s 348, af Adeln, ix s 36o. Schlegelske Köpegodsen, om; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s ig3—200, remitt. till StatsUtskottet, ii s 1128, 1134, 1136. Utskottets Utlåtande, IY 1. s 62 — 74, bif. af PresteStåndet, ix s 5o, af Adeln, IX s 52, återremitt. af BondeStåndet, II s 1190. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 38o, 38i, bif. af BondeStåndet, IX s 87. Underd.
Hvarje afdelning består af Ordföranden i Directionen, sa ofta han är närvarande, 1 Directör, Afdelningens Inspector och med skyldighet att specielt tillse alla derunder hörande departementer och contor, hvarje Departementschef, när dettas ärenden förekomma, samt åtminstone en annan Commissarie. Om fastighetsbelåningen komme att i sina detailler från Banken öfverflyttas på något annat institut, kunde ira och 2ta Afdelningarna sammanslås samt en Directörsplats indragas. I afseende på Bancodisconten anser jag, att förvaltningen, med dess redovisning, ansvar m. m., bör, under BancoDirectionens öfverinseende, tillkommaDiscontafdelningen (sammansatt af Ordföranden, en annan ledamot af BancoDirectionen och 2 Gommissarier); men att vid utlåningen Afdelningen förstärkes med 4 Fullmägtige och, om man vill, 2:ne Bankens tjenstemän, samt för Iiandelsdisconten med 2tne handlande, utsedde årligen af Stockholms Grosshandelssocietet. I afseende på Lånecontoren, så, ehuru deras afstånd måste göra deras förvaltning mera oberoende af Bancostyrelsen, anser jag dem dock böra derunder sortera; och botvid Götheborgs Lånecontor, vid sidan af RiksståndsDirectörerna, vara anställd en BancoDirectör, med samma immuniteter och på lika sätt tillsatt som de i Stockholm. Vid Malmö Lånecontor torde en Commissarie eller Kamererare kunna intaga närvarande Bancoombudsplats. 5:o Jag får vördsamt föreslå, att en lag måtte upprättas för Rikets skuldväsende; förbehållande mig att vid remissen få närmare yttra mig i ämnet. Dessa 5 motioner lades på bordet. i36 Den i Mars e. m. Hr Gripenstedt, Jac., hade inlemnat följande: Motionstiden är sint. En mörk rideau hämmar den blick, som, styrd af bekymmer för näringarnas oberoende af magten, söker framtränga till hoppet om en ljusnande utsigt för deras framtida öden. Ännu hotas detta oberoende af den föreslagna förändringen i 72 5. Reg.-F.
I Konungens Befallningshafvandes utslag må ändring sökas hos Kongl. Maj-.t, sednast före klockan tolf å sextionde dagen efter den, då utslaget gafs, den dag likväl oräknad. § lin. För besvärs anförande emot kommunalnämnds beslut i sådana mål och ärenden, hvilka Nämnden, på grund af föreskrifter i särskilda allmänna Förordningar, har att handlägga, gälle hvad i dessa Förordningar för hvarje fall finnes stadgadt. § 81. Böter och vitén, som enligt denna Förordning ådömas, skola, vid bristande tillgång till deras gäldande, aftjenas med arbete til! kommunen. töfvergående stadgande. Köping må kunna utgöra ett kommunalsamhälle för sig eller ock gemensamt med den socken, inom hvars område köpingen är belägen; och hör i sednare fallet denna Förordning tjena till efterrättelse. Sedan denna Förordning blifvit kungjord, late Konungens Befallningshafvande i ofvannämnda hänseende höra såväl köpingen, som den socken, inom hvilken köpingen är belägen, samt underställe derefter frågan Kongl. Maj:ts pröfning. Till dess denna fråga blifvit slutligen ordnad, fortfare det förhållande som hittills egt rum. 4 Förslag till Förordning om Kommunalstyrelse i stad. I. Allmänna stadganden. § 4- Hvarje stad, med derunder lydande område, utgör för sig ett särskildt kommunalsamhälle för vårdande af sina gemensamma ordningsoch hushållningsangelägenheter, efter hvad derom i denna Förordning närmare bestämmes. Om handläggning af kyrkliga ärenden är särskildt stadgadt. § 2. Stadsoch landtkommun må icke under gemensam kommunalförvaltning förenas. Der likväl en sådan gemensamhet i ett eller annat afseende nu eger rum, åligge det Konungens Befallningshafvande, hvar i sitt län, att, så snart denna Förordning utkommit, utredning af dessa förhållanden och förslag till deras ordnande till Kongl. Maj-.t ingifva; och må vid det nu bestående förblifva till dess Kongl. Maj:t i saken förordnat. 28 § 5.
T ANNA RAPPE, i Sandal » ' .. CHRISTERSON, f. SmerliiiQ-. CHARLOTTE WERSAXL, f. Lewerihaupt. Aktiebolag 10:de årg. Utgifningstid: in. ANNA Tryckeri ROSA VON KRIXSENSTJERNA, f. Vult v o n Sievern. 1897 V a r glad, om » världens » dom ditt hufvud fäller, Din plikt och » världen » k ä n n a ej hvarandra. Ellen djupt vid ministerfruar. Våra Prinsessan Tusensl^öna. ni. Friherrinnan såg dagens 1855 och karen, född — Sandahl, den den 16 maj kände lä- Th. Sandahl och hans Den Sanunga fröken » förd medgifva ut — blef i världen ». Renämligen var hon föräldrarne p å e n d e r a s r e s a till E g y p t e n, o c h första steg lärde h o n Marcusplatsen fostran lärare O. måste man 1856 följaktig hon föräldrarne tidigt d a n år född Rappe, Huss. det ovanligt sina voro professor maka, dahl Anna ljus i Stockholm sig t a g a p å i Venedig S:t Ar 1875 ingick dåvarande m a j o r e n vid generalstaben friherre A. E. för landtförsvarsdeparFriherrinnan intresserad del i Rappe det, vårt lands kvinnokretsar åren lifligt af vårt bedrifna i tagit bland de till maka, styrelseför och född äro C. G. År 1874 ingick hon äktenskap m e d numera konteramivid hvilken k. flottan sedan J. E. Charlotte Wersäll, den maj föddes 12 fideikommiss i din kyss förrädisk som förhäxadt vin. Då var du helt och hållet min allenast — ej jord, ej himmel ägde-dig — blott jag. Och om jag bedt, du hade följt mig genast: din skygga smekning sade: tag mig — tag! 1858 Lewenhaupt, å Västmanland dragonkår Lewenhaupt hans Geddeholms af löjtnanten grefve maka C. G. Men nej!
Kall och beräknande, beherskar den ena taget, leker en stund och kan släppa det, när hon så behagar. Den andra, beherskad, låter sig föras djupare — i känsla. och lidande. Teater och musik. Påskkonserterna. Så långt vi minnas tillbaka, kunna vi ej erinra oss en sådan uppsjö på konserter och musiktillställningar af alla slag som under februari och mars må- nader i år. Fem, sex hvarje vecka och nu senast under påskhelgen minst ett par om dagen. Främst bland musiktillställningarna under påsken står symfonikonserten å k. operan, den åttonde i ordningen under säsongen. Påskdagens afton sågs en mer än vanligt väntansfull och högtidlig publik fylla det gamla konsttemplet vid Gustaf Adolfs torg. Också bjöds här denna gång på en högtidsstund så- dan man blott alltför sällan får öfvervara. Konserten inleddes med Bargiels präktiga och intressanta uvertyr till » Medea », hvilken följdes af de flere gånger gifna, men alltid gärna hörda preludium och fuga af Bach med inlagd koral af Abert, förträffligt utförda. Så kom programmets stora hufvudnummer, den med längtan motsedda nionde symfonien af Beethoven med slutkören öfver Schillers ode » Till glädjen ». Huru detta tonkonstens gigantiska mästerverk eger förmågan att gripa, fängsla och tjusa, vet en hvar, som haft lyckan få åhöra detsamma. Att här ingå i någon detaljerad beskrifning öfver den härliga tonskapelsen eller ens att påpeka de mest framstående skönheterna i densamma, därtill både sakna vi utrymme och är vår penna alltför svag. V i nöja oss med att konstatera, att utförandet särskildt hvad orkestern beträffar, trots de oerhördu svårigheterna, var rent af förträffligt och fullt värdigt tonverkets höga rang, och det länder k. hofkapellet och i synnerhet dess utomordentligt skicklige ledare hr Franz Neruda till ovansklig heder att här hafva lyckats så väl. Slutkören med solostämmorna (fröknarna Moritz och Wolf samt hrr Strandberg och Strömberg) skilde sig ock rätt väl från sin likaledes svåra uppgift.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd, uppkomme nu fråga om innehållet af contrapropostn ; och var den mening, som först blifvit framställd, af Hr Aminoff, sorn sedermera förenat sig i den förändring deruti, som Hr Lefren begärt. Hr Aminoff: Då jag har anledning förmoda, att min reservation vid nu ifrågavarande betänk, blifvit helt nyligen hos BorgareSt. godkänd och gillad, så anser jag mig under sådana förändrade omständigheter böra vidblifva ruin vid betänk. gjorda reservation, på det att, om densamma af R. o. Ad. godkännes, en likstämmighet med BorgareSt:* beslut derigenom må uppkomma; och får jag, i öfverensstämmelse härmed, vördsamt anhålla om proposition. Hr Lagerheim: Sedan just nu till min kunskap kommit, att BorgareSt. redan antagit Hr Aminolfs reservation oförändrad, så får jag äfven om densamma mig förena, till förekommande af tidsutdrägt och splittring genom eljest möjligen skiljaktiga beslut uti detaljfrågor de RiksSt. emellan, som i öfrigt om hufvudsaken äro ense. Hr Le fre'n förenade sig med Hr Lagerheim. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag tror ej att den underrättelsen är tillförlitlig, att Hr Aminoffs reservation blifvit i BorgareSt. oförändrad t antagen; ty jag tror mig bestämdt veta, att densamma blifvit med förändringar antagen, ehuru jag ej nu kan uppgifva dessa förändringar. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. behagade finna, alt nu icke vore fråga om hvad som i BorgareSt. blifvit beslutadt, utan om hvad som här i conlra-propostn borde inlagas.
Angående Riksgälds-kontorets inkomster och de till detta Verk särskilt anslagna tillgångar. § 202. Do till Riksgälds-kontoret hörande och dit anslagna medel må icke, under någon förevändning eller med livad vilkor som helst, derifrån ryckas eller användas till andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt. Allt förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst (68 § Regerings-formen). Och må, vid liqviderandet af Riksgälds-kontorets fordringar, ackord, utan Rikets Ständers särskilda samtycke, icke medgifvas. § 203. Återstoden af den bevillning, som, enligt Rikets Ständers bevillning s-förordning af den 8 Mars 1858 samt Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 6 April samma år, skall utgöras, bör, likasom den allmänna bevillning, hvilken Rikets Ständer vid innevarande riksdag sig åtagit, till Riksgälds-kontoret levereras i den ordning och på det sätt, författningarne föreskrifva; hvarjemte ännu utestående restantier å de förflutna årens bevillnings-medel böra, i den mån de varda indrifna, komma detta Yerk till godo. § 204. De för stämpling af spelkort och tidningar stadgade afgifter ingå likaledes till Riksgälds-kontoret, genom hvars försorg för spelkorten föreskrifna konvoluter och 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 223. manufaktur-stämpelpapper anskaffas samt i stadgad ordning tillhandahållas, och hvarest stämplingen af papperet för de här i hufvudstaden utkommande tidningar jemte andra, stämpel-afgift underkastade, skrifter verkställes; börande Riksgäldskontoret till allmänna Barnhuset i Stockholm samt öfriga fromma stiftelser utbetala dem tillerkända andelar utaf kortstämpel-afgiften. § 205. Till Riksgälds-kontoret aflemuas hädanefter, likasom hittills, de köpeskillingar, hvilka, vid Kronan behållna hemmans samt relrognitionsoch Kronans öfriga disponibla skogars försäljande till skatte, varda erlagda. § 200. Äfvenledes eger
Staten en kostnad af 2,600 ll:dr B:co; af hvilken anledning, och då detta vore allt för väl hetaldt för konsten att lära sy, snickra, smida m. m. Eric Svensson föreslagit: att andre utvägar till desse olyckliges hjelp måtte vidtagas: att, i sådant ändamål, Consistorierne anmodas inkomma till Institutets Direction med noggranna uppgifter på antalet af de i hvarje Stift befintlige Döfstumme: att, efter det inbördes förhållande, som i anledning häraf kulide uppkomma Stiften emellan, fördelningen af den årliga inkomst, Institutet har att påräkna, skulle utgöras: samt att Biskoparne och Consistorierne sedermera borde draga försorg derom, att de skickligaste i hvarje Stift kunde få lära de handtverk, för hvilka de visade mesta böjelse; förmenande Riksdags-Fullmäktigen Eric Svenssorij att många onödige kostnader härigenom skulle besparas, och att 63 Döfstumma kunde underhållas för de medei, som nu åtgå för i3; Och då en Döfstum på 4 år tillräckligt kunde hafva lärt ett handtverk, för att dermed försörja sig, skulle således 63 nya elever kunna antagas, då deremot på det sätt Institutet hittills blifvit handhafdt, icke 3o af Statens Gratister njutit undervisning, och ingen blifvit så skicklig, att han kunnat försörja sig. i ujo Stats-Utskottets Betänkanden. Uti detta anförande har Riksdags-Fullmäktigen Johan Longberg instämt, med tilllägg, att lian vid den granskning af Verkets Räkenskaper, som han öfvervarit, funnit det med Inrättningen åsyftade ändamål vara mycket förfeladt.