Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständs beslut warit tillräckligt i frägan om upphäfwandet, som nu ensamt blifwit afgjord, hwaremot frägan om äterinförandet af en sädan inrättning nödwändigt skulle reducera sig till ett Vewillningsmäl, anser jag Expeditionen, sädan den är föreslagen, wara ganska behörig, äfwensom jag finner, att särskilde Ständs motiver ej kunna inflyta i Expeditioner, säsom börande uttrycka blott de meningar, hwilka deciderat beslutet, och att för den skull Herr Grefwen och Landtmarskalken warit fullkomligen berättigad, att icke pä motionen om en sädan särskild menings införande i Expeditionen göra nägon Proposition." 17t 8upra. Lx krotooollo D. 650 Expeditioner till Riks-Ständen. Med förslag till ändringar i 23 8 RiksdagsOrdningen samt 53 Z Regerings-Formen. Wördsamt Memorial. Till Riksens Höglofl. Ständers pröfning och antagande wid nästa Riksdag, får ConstitutionsUtskottet härmedelst wördsamligen öfwerlemna hosföljande af Herr Doctorn och Biskopen C. von Rosenstein uppgiftte och af Utskottet godkände Förslag till förändring och förklarande af twänne Grundlagens särskilda föreskrifter. Dä 52 § uti Regerings-Formen stadgar, att Ärke-Biskopen alltid skall wara Taleman för Preste-Ständet, men 23 § af Niksdags-Ordningen innehäller, att när, i händelse af underläten kallelse af Stats-Nädet, de i wederbörande till Riksdag kalla, Ridderskapet och Adeln dä borde nämna Landt-Marskalk och de öfriga Ständen hwart för sig sine Talemän, böra orden och de öfrige Ständen utur denna § af Niksdags-Ordningen utgä, samt i det stället sättas: och Borgaresamt BondeStänden.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till detta Utskott remitterat: 1:0 Riksdagsfullmägtigen från Östergöthland Johan Petter Anderssons Memorial, derutinnan omförmäles det missför - 20 Besv. och Oecon. Utsk. Bet.-de. N.-o 2,3. hållande, som skall ega rum vid bestämmandet af hufvudoch ut-rotes skyldigheter i och för Soldats tillsättande, underhåll och aflöning, i så måtto, att hufvud-roten måste bestå åker, äng, mulbete, vedbrand och stängselvirke, utan vidare bidrag än de planpenningar, som, likmätigt Krigsoch Kammar-Collegiernes Circulaire-Bref af den i4 Januarii 1818, Strö-Roten årligen utgör: yrkande Motionairen, alt, utan afseende på nu varande Contract, tillkomne i följd af nu gällande förordningar, och icke genom på billighet grundade aftal, StröRote må förklaras skyldig att, till lika fördelning med hufvud-roten, deltaga i kostnaderna för Soldatens uppsättande och aflöning, antingen in natura eller efter gode mäns bestämmande; uti hvilket påstående A. Brisman från Skaraborgs Län sig förenat; och har deruti jemväl, så vida instämt, Lars Larsson från Calmare Län, att han ansett Strö-Rotarne böra ersätta, hvad Hufvud-Roten lemnar i Plan och Mulbete, proportionell efter hvad i annan Rustningsskyldighet utgöres, så att allt hvad afHufvud-Roten, utöfver kneckte-Contractets innehåll måste vidkännas, skulle efter hemmantal af Strö-Roten godtgöras, hvarigenom Torpen komme att förblifva orubbade i deras förra skick. I afseende på den sålunda väckta frågan har Nils Håkansson från Kronobergs Bcsv. och Occon. Utsk.
Voteringen liar utfallit med 74 Ja oell 45 Nej, i följd hvaraf och då Ja vunnit, införsels-afgiften å kammarduk och batist förblifver oförändrad. 15ksta Voteringen f333:o). Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut, att å linön bibehålla nu gällande införselstull, 1 r:dr 40 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes tullen till 1 r:dr per skålpund. Vid öfverräknändet af voleringssedlarne hafva befunnits 77 Ja och 42 Nej; hvadan och då Ja vunnit, artikeln linön kommer att införtullas emot enahanda afgift som hittills. 152:a Voteringen (334:o). Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, vill, å lärft „alla andra slag,, an det hvaraf en qvadrat-aln väger till och med 3 lod, bibehålla gällande infÖrselstull, 1 rull32 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bestämmes tullen å lärft, »alla andra slag„ till 1 r:dr skålpundet. Och sorn denna votering utfallit med 78 Ja emot 41 Nej, samt Ja således vunnit, vidblifves för ifrågavarande artiklar nu gällande införselstull. 153:dje Voteringen (33C:o). Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att nedsätta införselstirllen å ångpannor från 20 (ill 15 procent af värdet, röstar Jet’, lith. lill n. Si. Vrot. JSi 7 & ms. 4 ti ami. 1 Afd., 2 Band. 45 Haft. 2 10 Förstärkta Stals-Vtskoltels Memorial, N:o 278. den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bibehålles införselstullen vid 20 procent.
Om man äfven från förstärkning undantager Bevillningsutskottet, enär Bevillningsfrågor, enligt Grundlagen, hafva en särskild behandling, ehuru äfven i detta Utskott åtskilliga frågor kunna förekomma, till hvilkas afgörande Utskottets förstärkning erfordras; kunde likväl, genom de öfriga Utskottens sammansättning, det förhållande uppslå , att en förminskning, i stället för förstärkning, måste äga rum, för att bilda den Nämnd, som äger att med Rikets Sländers rätt besluta. För min del måste jag således yrka, att BancoUtskottet, dit Myntbestämningsfrågan hufvudsakligast hört, ensamt må förstärkas, för att definitift afgöra RiksStåndens skiljaktiga beslut i denna fråga. Grefve von Schwerin_, Fredrik Bogislaus: Förenade Statsoch BancoUtskotlen , som behandlat Myntbestämningsfrågan, icke till följd af någon Utskotten emellan träffad öfverenskommelse, utan på Ständernes uttryckliga befallning, hafva ansett sig såsom ett enda sammansatt Utskott. De hafva derföre trott, alt det vore detta sammansatta Utskolt, som borde förstärkas lill Nämnd. Jag vill likväl icke bestrida vådorne häraf för framtiden; men det lärer väl kunna upplysas, huru det tillgått tillförene vid 1818 och 1823 årens Riksdagar. Jag har icke åsyftat att införa någon nyhet, men om tillförene tillgått på sam - Den 17 December f. m. 7 ma sätt, som Utskotten föreslagit, vet jag ej, hvarföre man nu skulle frångå en vedertagen praxis. Friherre Cederström:
Antaga åter samtlige Riks-Stånden ett, Trot, Utdr. d. 21 Febr. 1835. 39 jemte Konungens Proposition, sedan föregående Riksdag hvilande förslag, framslälles del till Konungens bifall, på sätt i denna §. om Rikets Ständers förslag i allmänhet finnes stadgadt.” "Vid Riksdag, då beredda Grundlagsfrågor lagligen kunna afgöra.', skall endast med Ja eller Nej kunna beslutas, och galle då föreskriften i 75 §. Riksdags-Ordningen. Om dervid ytterligare uppskof föreslås, må det ej ega rum, utan Konungens oell alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut.” Hvad Utskottet i Memorialet N:o 84» föreslagit till förändring i andra delar af Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, blef af Ridderskapet och Adeln lemnadt utan anmärkning. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Utskottets Betänkandeti och Memorial: N:o 97, i anledniug af Herr Grefve Frölichs motion, angående dels inskränkning i utgifning af smärre sedlar från Banken, dels inlösen förskottsvis genom Banken af Provincialoch Actie-Bankers smärre sedlar; N:o 98, i anledning af Herr Rosenllads motion, med förslag till reglementariska föreskrifter, angående sedelstockens framtida beräkning; N:o 99, med förslag lill förändrade stadganden uti 3 Afdelningen al Art. 3 i i83o års Banco-Reglemente; N:o 100, med förslag till reglementariska stadganden, motsvarande 4^e Afdelningen af Art. 3 i i83o års Ean 10-Reglemenle. Från Hed e r v. Bonde-Ståndet. S. D.
På hvad skäl? ho är den niding, som har intalt honom slikt? GUBBEN. Ett orakel, säger Kalkhas, att krigshären sluppe hän. KLYTAIMNESTRA. Hvart? Jag arma, och den arma, som dess fader dräpa vill! GUBBEN. Hän till Troia. Menelaos återfår så Helena. KLYTAIMNESTRA. Så af vår Iphigeneia Helenas hemfärd beror? GUBBEN. Allt du vet: din dotter ärnar fadren offra Artemis. KLYTAIMNESTRA. Hvad var menadt med det bröllop, som mig förde hemifrån. GUBBEN. Att du skulle bringa gladlig dottren, som Akhilleus' brud. KLYTAIMNESTRA. O min dotter, till din ofärd du har kommit, och din mor. GUBBEN. Jemmerligt J liden båda: djerft var Agamemnons dåd. KLYTAIMNESTRA. Jag förgås, jag arma; ögat gömmer icke tåren mer. GUBBEN. Derest bittert är att gråta, när man mister sina barn. KLYTAIMNESTRA. Du o, gubbe, säg dock, hvadan du allt detta vet och hört? GUBBEN. Jag ett bref dig skulle bringa till det förra, som han skref. KLYTAIMNESTRA. Bjöd deri han, eller nekte, föra dottren hit till död? GUBBEN. Icke bringa; ty din make var då vid sitt fulla vett. KLYTAIMNESTRA. Då du hade brefvet, hvarför gaf du det då icke mig? GUBBEN. Menelaos tog det från mig. Han är dessa fasors skuld. KLYTAIMNESTRA. Ättling af Nereiden, Peleus' son, förstår du saken nu? AKHILLEUS. Jag har hört, hur du är osäll, och det tager jag ej lätt. KLYTAIMNESTRA. Dotter min de ärna dräpa, med ditt bröllop i försåt. AKHILLEUS. På din make jag förargas, och så enkelt det ej tar. KLYTAIMNESTRA.
Grin förklarade visserligen icke, att denna förändring af årtal borde tillerkännas företräde framför Ulskis förslag, men Grin yttrade sig medgifvande vilja derpå ingå. Sannt är det, att det icke är någon vinst för det allmänna, att under en längre lid bortåt hafva eu mängd olika sedelvalörer i omlopp; men å andra sidan bör roan laga f betraktande allmänhetens fördel derutinnan, alt icke blifva afskuren i anspråken pä, att dess större eller mindre penningesummor mottagas i npbörden, åtminstone så lång tid enskildtas förbindelser gälla; hvarför jag för min del anser billigt, att man inflickar årtalet 1864 i stället för del i 3idje punkten sisla raden förekommande 1859. Jag tror icke alt någon återremiss är behöflig Den af mig förordade förändring kan lätt verkställas, och i händelse R. o. Ad., såvida dess mening är med min i detta mål öfverensstämmande, beslutar den, hindrar ju detta icke, alt en inbjudning till MedSt. kan föranleda ett bos dem fattande likartadt beslut, hvarigenom, som mig synes, en förmedlande och billig utväg blifver i detta mål vidtagen. Gr. Mörner: Jag afslår från mitt sista yrkande och förenar mig med dem, som föreslagit, att årtalet 1859 måtte förändras till 1864. Hr von Hartmansdorff: För Banken är det likgiltigt, antingen årtalet 1859 eller 1864 utsattes, ty meningen är icke alt befria honom från ålerbetalningsskyldighel, utan endast, om jag så må uttrycka mig, att befria rörelsen från de bankosedlar, som man vill undanrödja, sedan roan fått silfver i stället för skillingssedlar. Men jag kan icke inse, all tiden, inom hvilken sedlarne böra vara af banken infriade, blir för kort, om den bestämmes lill år 1859, emedan detta förekommer 10 år sednare ån 1849, då banken uphörde alt utgifva ifrågavaride sedlar. Skola dessa anses såsom skuldförbindelser, så hafva följaktligen 10 år förflutit, sedan deras utgifning uphörde.
Ankom den £2 Julii 1823. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af ett nytt 7ide Moment i 14 $’ Riksdagsordningen samt deraf här fly tande smärre ändringar i dess 17, 19 och 22 /. Då, under innevarande Riksdag, frågan om Ofrelse BruksEgares samt på Landet bosatta Manufacturisters och FabriksIdkares intagande i Wällofl. BorgareStåndet blifvit hos ConstitutionsUtskottet återväckt, har, under erkännande af den billighets-princip, hvarpå dessa begge Medborgare-Glassers inträde i NationalRepresentationen sig stödjer, Utskottet likväl, med afseende å de förstnämnde eller BruksEgarne, funnit att det, vid sista Riksdag projecterade, men af Riksens Ständer nu icke bifallna stadgandet tarfvade, dels en större fullständighet, dels några väsendtliga jemnkningar, i hvad som angår uppgörandet af Representations-grunderna, orten och sättet för Valförrättningen, bestämmandet af vissa Val-district, och tydliga föreskrifter om tidberäkningen för Valbarheten. Constitutions-Utskottets Betänkanden. Det är med iakttagande af sådana nödiga tillägg och Modilicationer, som Utskottet, för den i 36 §. RegeringsFormen stadgade behandling, får till Riksens Ständer härmedelst vördsamligen öfverlemna följande förslag till ett nytt eller 7:da Moment i $. af Riksdagsordningen: 7:0 ”Utom Fahlu Bergslag, ege dock de öfrige Bergsbruken, hvarunder innebegripas alla af Styrelsen öfver Bergverken priviligierade Inrättningar till förädling af MineTalRikets producter, att inom sig till BorgareStåndet utse Sju Fullmägtige, som ej till annat Riksstånd höra, och ej någon beställning i Rikets tjenst innehafva, och hvarvid, med förbehåll af den i 18 §.: alla Christna Trosförvandter tillerkände valrätt, i öfrigt ingen må välja, om han ej valbar är.
Uti den sednaste FemårsBerättelsen uttrycktes, i anledning häraf, det omdöme, alt ett sådant förmonligt resultat af förvaltningen icke kunde påräknas för de derefter kommande åren, enär, utom den förhöjning af Inqvarterings-medlen till Eders Kongl. Maj:ts Lif-Garde lill Häst och Kongl. Svea Artilleri-Regemente, hvilken blifvit en följd af desse Regementers ökade Stat, Coursens ovanliga stegring skulle ansenligen betunga Inqvarterings-Verkets Cassa. Olägenhe-öfver-ötåthållarcns Fc/närs-Berättelse. 16 122 ten af coursförhållandet är, på sätt förut blifvit anmärkt, undanröjd; men utbetalningarne, i följd af de ökade Stalerne, hafva egt rum; och då förtecknade inkomster för åren i833—183^ utgjort 361,817 R:dr 21 sk. 10 rsl., men utgifterne varit 361,736 R:dr 16 sk. 4 rst., har endast en behållning af de förra uppstått af 81 R:dr 5 sk. 6 rst., för alla Fem åren beräknad. Enligt hvad uti den sednaste Femårs-Berättelsen uppgafs, egde Ingvar terings"Verket vid 1833 års början en Capital-behållning af 4^,333 R:dr 16 . sk., som besparades till möjligen inträffande utomordentliga behof; men härvid anmärkes, att denna summa endast var sammanlagne beloppet af Fondens vid berörde tid emot ränta utlånade Capitaler. Deremot göres nu följande jemnförelse, för att bedöma Inqvarterings-Verkets ställning och hela tillgång vid i833 års början och vid 1837 års slut. Inqvarterings-Verket egde vid början af år 1833:
Genom den allmänna erfarenheten af alla de lidanden och förluster sagde åtgärder föranledt, genom den offentlighet i afseende på Bankens förvaltning och tillstånd, hvilken numera är i lag påbjuden och genom de till upprätthållande af sedelmyntets värde i sednare tider vidtagna förfoganden, böra visserligen farhågorna för något ytterligare tillgripande af de för Bankens oafbrutna verksamhet nödvändiga tillgångar vara lugnade, men desamma och misstroendet till sednaste realisations framtida bestånd torde icke kunna fullkomligt undanrödjas förr, än erfarenheten bekräftat, att en annan, på statens kredit grundad, utväg till medels anskaffande i behofvets stund med framgång kan anlitas, samt allmänna meningen antagit, att denna äfven kommer att begagnas. Innan Utskottet öfvergår till en utveckling af de allmänna grunderna och vilkoren för ett sådant skuldsystem, som för ofvanberörde ändamål bör af Rikets Ständer antagas och fastställas, samt yttrar sig om ordningen och sättet för detsammas framgena tillämpning, anser sig Utskottet böra meddela några inhemtade upplysningar, yttranden och erinringar i afseende på de särskilda omständigheter och förhållanden, som härvid torde böra tagas i betraktande, samt de åsigter, hvilka vid statslåns 12 Stals-Ulskollels Betänkande, JY§ 272. upptagande i sednare tider företrädesvis gjort sig gällande, äfvensom angående det dervid vanligen iakttagna förfaringssätt. För att icke behöfva upptaga högre skatter, än för statsutgifternas bestridande ovilkorligen erfordras, och derigenom i beskattningsväg indraga en större del af landets rörelsekapital än för statsförvaltningens gång och stats-institutionernas underhållande måste återigen ulgifvas, har man inom alla länder, der ett ordnadt statsskick är infördt, öfvergifvit den för beredandet af tillgångar till oförutsedda och utomordentliga statsbehof fordom begagnade utväg, nemligen bildandet och uppläggandet af samlade behållningar. Deremot har man, då sådana behof inträffat, i stället anlitat den utvägen att genom upplåning anskaffa dertill erforderliga medel.
Den billiga förtrytsamlieten , som livar och en här åtminstone kändt, skall icke i obetydlig mohn verka i framtiden till den emancipation man åsyftat, och ehuru ömsom hotande, ömsom gäckande denna inrättning blifvit betraktad, skulle i denna stund, om Bolagét trodde, att "Wermlands näringar behöfde en ökad fond för Bankens transactioner, teckningen kunna mångdubblas, till trots af alla förespeglade faror. Det är visserligen för tidigt att granska hvad denna Bank åstadkommit under dess endast halfårig» tillvaro; men hvad man dock på stället kan förnimma, är, ehuru icke någon materiell vinst, de sunda begrepp uti financiella saker, hvilka inom orten spridt sig, jemte en associationsanda, hvaraf framtiden skall njuta följderna. Med spänd uppmärksamhet väntar man utgåpgen af de financiella frågor, hvilka vid Riksdagen komma att alhandlas, och man lugnar sig, i anseende lill hoppet att de med sans och upplyst bedömrnande skola granskas, icke under parti-åsigternas strid utan såsom gemensamma, djupt ingripande intressen. Man inser i denna Landsort, som troligen i de flesta andra, att en realisation är både nyttig och nödvändig: men fordrar, att den må blifva billig och beståndande, samt tillskynda, om icke alla enligt önskan, åtminstone mängden, fördelarne af ett stadgadt mynt: vilkor, som med skäl kunna göras, vid motseendet af den otvifvelaktig» rubbning, hvarje ändring uti ett lands mynt 37 - förhållande vanligvis åstadkommer. Minnet deraf att vid en dylik operation under förra århundradet, större delen af Wermlands Brukägare nödgades öfverlemna sina' egendomar i andras händer, varar ännu. Några politiska partier, stridande om väldet, äga vi lyckligtvis icke nu; man bör således vara lugn och förmodar att tiden utvecklat den grundsatlsen alt allas väl, ej några enskildtas fördelar, ära statens väl.' Man tror äfven, att vår tids upplyste Statsmän ej skola låta den förebråelsen komma öfver sig, att grunda något så obestående, att efterkommande sättas r nödvändighet rifva grunden, hvaruppå man nu byggt för att med uppoffring af mångfalldiga menniskors välfärd, söka en säkrare.
När åter verkställbarheten öfvertänkes, ej mindre i anseende till utrymmet för åhöraroe, är. de reglemetitariska åtgärder, som kanske i vidsttäcktare scala än man i början förmodat, bt hötves till ordningens och värdighetens helgd __ må dervid icke lemnäs utur åsigt, att, om än närvarande samlingsrum skulle synas inbjuda något ringa antal deltagare i den nya ordningen, giiver dock Grundlagen anledningar dertill , att Riksens Ständers sammanträden kunna inträffa å annan ort, der troligen, antingen kostsamma tillbyggnader skulle ske, för att tillvägabringa offentlighe - 64 Den 2f Jalmar ii. ten, eller ock stiftarne deraf, finna ett fÖr>- ödmjukelse uti bristande moyens till lagens utöfning^ Dessa, och kanske ännu ömtåligare följder blifva säkrast aflägsnade, Om den regeln får tjena till eftersyn, att en rättsinnig Medborgare icke fordrar utomordentliga friheter och att den vise, några sådana ieke snedgifver. Noiö* Friherre Sparre, Sixten', Jag för min del ingår icke nu i något tit» bredande öfver den väsendtlig» nyttan ellef Olägenheten af denna äskade förändring uti Våra öfverläggningar inom lyckta dörrar, särdeles efter att hafva hört flere talare utveckla skälen för och mot, och i synnerhet Friherre Boije, sorn på ett så sällsynt lyckligt sätt framställt säkert på en klar sida: men jag tror dock att denna väckta publicitetsfråga närmar sig ganska mycket till den publicitet, som uti allmänna affairer redan är gifven genom trycka friheten. Jag föreställer mig skillnaden uti dessa tvänne publicitetssätt hufvudsakligen vara, att uti ett lugnt samhälle tryckfriheten gef åt forskaren, och den uppmärksamme medborgaren det största interesset, då deremot offentlighet vid lagstiftande maglena öfverläggning gar Den 2J jrantiåriL 65 gar torde gifva åt den redlige talaren det hufvudsakligaste interesset att blifva af främmande åhörare genast applauderad för dess eloquence.
2:o att »i öfrigt saknas vid denna räkenskap både anordningar och qvittenser å extra aflöningar; dock har redogöraren anmält, att ifrågavarande medel bekommits direkte — 397 - ifrån Konsistorium, ett förfaringssätt, i afseende på utbetalningen af dessa medel, hvilket står i strid med föreskriften i oftanämnda Kongl, bref, samt att qvittenserna å de af lärarne uppburna belopp sedermera blifvit till Konsistorium insända. I Konsistor» räkenskap återfinnas emellertid icke dessa belopp» Hvad denna anmärkning, så vidt den rörer mitt åtgörande, beträffar, har jag endast att vidhålla min ofvannämnda, vid räkenskapen fogade, anmälan: »Att då de extra lärarnes arfvoden hitkommit ifrån Kousistorii-expeditionen icke i anordningar på härvarande Ränteri, utan i kontanta medel, jag äfven ansett mig böra till Konsistorium öfversända vederbörandes qvittenser. Hvarföre dessa belopp icke blifvit i Konsistor» räkenskaper upptagne eller ytterligare redovisade, är något som ligger utom mitt bedömande. Fahlun den 24 December 1860. J. F. Kindttröm. Till Högvördiga Dom-kapitlet i Westerås. Med anledning af Högv. Dom-kapitlets den 12 dennes afgifna skrifvelse, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Sala Elementar-läroverks räkenskaper för år 1858, får jag vördsamt nämna, att Prosten C. F. Wall, hvilken i egenskap af Rektor var räkenskapsförare vid Sala Elementar-läroverk under det ifrågavarande året, efter inhemtad underrättelse om förhållandet, anmodat mig, såsom ägande tillgång till Läroverkets handlingar, att den infordrade förklaringen afgifva. Till följd häraf får jag af Läroverkets handlingar härhos äran bifoga ett utdrag, hvilket torde vara tillräckligt att tjena såväl till verifikation för den ifrågavarande premie-utdelningen som till upplysning om det j räkenskapen upptagna räntebeloppet.
Lagsamt Allm. Besv.- ock Ekon.-Utsk:s Betänkande N'o 2. 3 farande ansvara för vägars och broars underhäll, men alla öfrige skattskyldige betala kontanta bidrag efter fyrk, motsvarande hvad de förre, efter uppskattadt arbete och enligt samma beräkning, utgöra; att denna uppskattning sker en gång hvarje år å kommunalstämma, i uärvaro af kronolänsmannen i orten och två nämndemän, som deltagit i vägsynerna och således kunna bedöma, huru mycket vägunderhållet kostat per hemman; samt att, hvad vintervägarne angår, dessa indelas i ploglag, och hvarje sådant upplåtes på entreprenadauktion, hvarefter sammanlagda kostnaden fördelas på hela kommunen efter samma grund.» Peter Larsson från Gotlands län, med hvilken Ludvig Norrby från samma län sig förenat: »att underhållet af allmänna vägar vintertiden borde utgöra ett allmänt kommuualåliggande, deri hvarje kommunens medlem vore skyldig deltaga efter den grund, som landstingen, i betraktande af hvarje orts särskilda förhållanden, kunde finna lämpligt bestämma.» Olof Olsson från Slängserud af Wermlands län: »att vägunderhållet borde ordnas på det sätt, att vägarne inom hvarje härad eller socken af tvänne gode män uppmätas och indelas i vissa skiften om t. ex. 600 å 800 fot, med särskildt nummer å hvarje skifte, hvars underhåll sedermera för en tid af fem till tio år å entreprenadauktion, som förrättas af kronofogde eller länsman, upplåtes till den minstbjudande, med skyldighet för häradet eller socknen att efter fyrktal godtgöra kostnaden, hvilken af kronofogden indrifves.» Olof Olsson från Olebyn af Wermlands län, med hvilken Lars Persson från Nerikes län jemte flere ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet sig förenat: »att Rikets Ständer måtte besluta, det allmänna vägar och broar skola byggas och underhållas så väl sommarsom vintertid af hemmanen efter deras bevillningstaxeringsvärde, samt att nu gällande stadganden i enlighet dermed ändras.» Gustaf Jonsson från Calmar län: »att hvarje kommun må ega att, efter nu gällande grunder för deltagandet, inom sig bestämma väghållningsskyldigheten äfvensom föreslå och besluta om anläggande af nya vägar, som kunna anses nyttiga, kronobetjeningens skyldighet att hafva tillsyn om underhållet af de allmänna vägarne dock qvarstående, äfvensom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes beslutanderätt oförkränkt. » Gustaf Hedström från Westerbottens län och J. W. Lundqvist från Skaraborgs län: »alt väghållningsskyldigheten må öfverflyttas på Staten, och, enligt den förres förslag,