Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brasan var nytänd, det susade och sjöd inne bland träden, här och der syntes en svartnad kant, längs hvilken lågan lopp upp och ned. »Hvad tänker du på?» sade den yngre till sist. »Jag tänker inte. Jag försjunker i ett slags nirvâna, en känslolöshetens njutning. Så måtte det kännas att bli gammal.» »Gammal! Usch!» »Tror du inte att det kan ha sina behag?» Emmy skakade på hufvudet. »Åh jo – det der att alldeles försjunka, likgiltigt och lätjefullt, nog kan du förstå det», sade den äldre öfvertygande. »Bara det, att sitta så här framför brasan», – hon tillslöt ögonen och rörde handen fram och tillbaka i luften, »kan du inte tänka dig hur jag kan njuta af det? Hur jag försöker att fånga och fasthålla stämningen? – Inte ännu, ty i början har en brasa så många infall och påhitt, och det är någonting irriterande i att rätt som man sitter i skymning med ens komma i belysning utan att veta ett ord om det, och så är det med sådan glupskhet elden flammar och slickar och förtär. Men sedan... när vedträden fallit sönder i små glödröda bitar, som rassla, då man rör bland dem, och lysa så hett! Det är sådan intensitet, sådant lif. Det rör sig och andas i hvartenda litet kol, det glimmar och lågar, det blir till de underligaste formationer. Och när så falaskan kommer – du! Först är det ett fint litet puder öfver den brännande hettan, så blir det till flakor och flingor, som ligga så mjukt och lätt att ett enda andetag skulle få dem att hvirfla upp, högt upp; men de ligga stilla och bara skälfva i värmen. Till sist blir det ett gråhvitt täcke, men inunder lefver elden ännu i glöderna, liksom tankar och känslor... Kors, barn, att man kan komma på sådana idéer.» »Det kommer af att du är så ensam.» »Är du tokig!» Maria såg upp. »Vet du hur många qvällar jag fått vara ensam under hela vintern? Tre. Säger tre. Detta är den fjerde. Och nu är jag väl, strängt taget, icke ensam.» Hon böjde sig fram och rörde i elden.
Man känner nemi., hurusom mångå fanatiska Kyrkoherdar finnas, hvilka i deras ifver kunna snarare skada än gagna. Dessutom ligger det i den administrativa lagskipningens natur i vårt land, att kommunerne icke skola ega beslutande rätt i frågor som denna, utan tillhör det administrativa myndigheterna alt i första hand afgöra dem, med besvärsrält för den missnöjde. Jag skulle också tro, att den administrativa myndigheten, som är Landshöfd:n, innehar en plats i samhället, hvarifrån han med mycket större oväld och vida mera sakkännedom kan bedöma, huruvida en socken hör hafva något utskänknings-ställe eller icke. Genom att frånhända denna myndighet en sådan beslutanderätt, skulle man ännu mera inskränka dess redan allt för inskränkta verkningskrets, eller rättare, beslutanderätt. Jag tillstyrker desto heldre, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut, som jag redan förra gången yttrade, att det är föga tänkbart, alt en Läns-Styrelse, som hör innehafva den största sakkännedom, och som tvifvelsutan är lika omsorgsfull som hvarje kommun att tillse, det utskänkningsrält icke obehörigen meddelas, i händelse hon finner skäl vara för handen, att bifalla en sockennämnds vägran i detta fall, skulle underlåta att ett sådant bifall lemna. Men, medan jag har ordet, tillåter jag mig att fästa upmärksamheten på ett språkfel, som förefinnes såväl uti R. o. Ad:s förra beslut, som uti Utsk:s nu afgifna förslag. Man har nemi. i 2:dra morn., som är slutet af R. o. Ad:s förslag, begagnat ordet likaledes i en annan mening, än detta ord i vårt språk har. Man har begagnat detta ord, för att dermed uttrycka pä enahanda sätt. Ordet likaledes är detsamma som äfvenledes, men 54 Den 4 Oktober e. m. alldeles icke liktydigt med orden pä enahanda sätt. Jag tror derföre, att, om R. o. Ad. vidblifver sitt förra beslut, bör ordet likaledes utbytas mot orden: på enahanda sätt.
Böter för uteblifvande från husförhör, kyrkooch prestegårds-dagsverken, samt de, hvilka kyrkorådet ålägger; äfvensom de, hvilka för olofliga s. k. lekstugor stadgade finnas; 7:0 Församlingarnas bestämda sammanskott af säd, nemligen 2:ne skäppor, hälften råg och hälften korn, af hvarje helt hemman; 8:0 Den för hvarje tillåten lekstuga bestämda afgiften af minst 1 B.:dr B:co, som bör af husvärden insamlas och tillställas styrelsen, samt af tjenstehjon och inhysesfolk insatta arbelsbesparingar, då de aflida, utan att derförinnan hafva förvärfvat rättighet att dem åter lyfta, eller då de falla fattigvården till last. För den händelse, att ofvan uppräknade tillgångar icke finnas tillräckliga för de fattigas nödtorftiga bergning, åligger styrelsen att, genom ordentlig taxering, fördela på socknarnas hemmantal och af åboerna låta uttaga hvad som för året brister; och är allt hvad fattigstyrelsen, på här antag-, na grunder, ålägger någon att betala, som icke i laga ordning öfverklagas, lika utmätningsgildt som kronoutskylder. §. Styrelsens beslut, rörande fattigas classification, uppbörd af fattigmedel efter föregången kungjord taxering, med hvad mera som af fattigföreståndarne skall verkställas, eller under deras tillsyn af vederbörande inom socknen uträttas, expedieras genom prot.-utdr., som från predikstolen kungjorda, derefter vederbörande jemväl tillställas. §. Till fattigstyrelsens omsorg hörer att göra fattigcassans medel fruktbärande, emot full säkerhet och ansvar, en för alla och alla för en, om genom bristande försigtighet eller uppmärksamhet vid intecknings-eller borgens-handlingars förnyande, något af cassans medel förskingras, olofligen tillgripes eller till främmande ändamål användes. §. De medel, som af hvarje tjenstehjon, torpare eller Den 37 Februarii.
Herr Lagerheim, Lars Magnus.- Då Riddarhus-Utskottet, af ett nitiskt och driftigt bemödande att befrämja Ridderskapets och Adelns bästa j redan vidtagit prelimirtair åtgärder till minskande af kölden i Riddarhus-Salen, och till Ridderskapets och Adelns Sanction deni hemställt * skulle jag anse det ovänligt, ätt gés nom ett uppskof låta en så god intention förfela sitt ändamål; och som ifrågavarande kostnad af några Riksdaler ej bör komma i jemförelse med hälsans bevarande hds Xatiöneiis Representanter , och tankatnas redighet fordräf oberoendet äf yttre omständigheter, torde äfven ett försök j ehuru det möjligen kunde misslyckas, förtjena att göras. Mah vunne åtminstone derigenom Visshet om omöjligheten af det vid flere Riksdagat föreslagne Uppvärmart* dé af Riddärhus-Salerii Af deSså anledningar får jäg henlsfiflläj det Herr Cederskjöld ville återtaga ftin begära® 484 Den 2 3 December. om Grefve Posses Motions hvilande på bordet, samt att Proposition måtte göras till bifall af Tambourens inrättande och Kakelugnars skyndsamma uppsättning, öfver hvilkas möjliga inflytelse på Målningarne i Ridd3rhus-Salen någon pålitlig Architekts yttrande lätteligen af Utskottet torde kunna inhämtas. Herr Cederskjöld, förklarade, att ehuru han icke bunde instämma uti den sista Talarens yttrande, att tänkarnes redighet fordrade oberoende af köld , ville han likväl afstå från dess förut gjorda yrkande om frågans hvilande på bordet samt medgifva att densamma nu finge till pröfning upptagas. Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog att Ridderskapet och Adeln måtte lemna bifall till Grefve Posses ofvannämnde Hemställan angående uppsättande af så väl en Tambour vid dörren till Riddarhus-Salen, som äfven af arne Kakelugnar i sjelfva Salen; hvilket Bifölls. Herr Påhlman, Otto Fredric uppläste följande:
Äkerbrukets och Näringarnes uphjclpande, Handelns och Rörelsens liflighet, samt idvghetcns förökande — och derigenom åstadkomma Allmänt - och Enskildt wäll att dessutom denna Canal bör anses blifwa en ledare, till hwilkcn nästan alla andra, l framtiden möjliga Canaler genom Rikets bördiga Provinccr, böra rigtas, hivar» före den ock före än nägon annan pätänkt Canal igenom Swerige, lärer böra fullbordas; anser Utskottet sig böra hos Riksens Höglofliga Ständer wbrdsammelkgen hemställa, om icke nu wore rätta tiden att i likhet med hivad Riksens Ständer d. Ade Augusti 1772 beslutat: i:o. Tillstyrker den föreslagna Götha LanalenS öpnande emellan wennern och Oftersjön, samt H06 Rongl. Maj:t i underdänighet anhälla, det täkteS Zan i Näder rvidtaga nödiga anstalter till Canal - Arbetetö utförande genom Entreprenad af enskildte personer , sa infödda som utländske, och derwid utstaka sadane wilkor, som lända sä wäl Longl. Maj:t och Rrsnan, som Entrepreneurerne och det Allmänna till säkerhet och förmon. 2:0. Att lämna Kongl. Majit öppet, att af Kronans nu befintliga Jord, sä wäl ärsätta den,soni enskildta Personer kunna förlora och hwilkcn kill Canalen ätgär, efter billiga öfwerenSkommclscr eller ffälig och laglig wärdering, som ock till Canal - Bolaget öfwerläta, hwad till CanalenS fullbordande och underhäll nödigt pröfwas. Utskottet bör härwid ej lämna obemärkt, huru som till lättnad wid denna skeende liquid, j flera afsemden, Enskiftena kunna komma M Den 19 September. 687 Ull mycken nytta, om de, der Canalcn framlöper, genast ivid arbetets företagande, »verkställas; hwarmcdelst ägare ofta kunde sä sina klufne ägor pä hwar sin fl» da af Canalcn. gro.
Många ynglingar i nämnde Fögderi låta inskrifva sig i Sjömanshusen och taga hyror till sjöresor så väl på Insom Utrikes Orter. Antalet af Allmogens söner och drängar, som begifva sig till Skåne på Tröskarbete, har betydligt aftagit. Slöjder. Allmogen i Lindome Socken förfärdigar alla slags Meubler, som, bestående af Soffor, Stolar, Eord, Chiffonierer, Bureauer, Commoder, Sängar m. m., i anseende till arbetets godhet och smakfullhet afsättas med fördel både inoch utrikes. Uti /lenna och Elfsåkers Socken förfärdigas äfven 12 å 1600 Liar och Skäror, som afyttras till Allmogen i kringliggande Socknar. Linväfnaden har betydligt tilltagit i norra delen af Länet, hvarest linodlingen fortgår med ökad framgång. Väfskedar af rör förfärdigas af Allmogen i Knäreds och Hishults Socknar, samt afsättas så väl i angränsande Provinser, som i Danmark och Norrige. Allmogens qvinnor i södra Halland sysselsätta sig berömligt med Ylle-tillverkningar, såsom af Golfmattor, Hästtäcken, Ryor m. m. Deras husflit och arbetshåg inbringa en betydlig del af Allmogens kronoskatte!-, hvartill utvägar annars skulle saknas. Handel. Så vidt landtbygden angår, drifves den i allmänhet med något skogs-effecter, linneoch ylleväfnader, kreatur och ladugårds-producter, som föryttras till städerne, särdeles till Götheborg, samt vid marknader inom och utom Länet. Flygsand. Med oafbruten omsorg och framgång hafva Flygsandsplanleringarne blifvit fortsatte. Under loppet af sislförflutne 5 år hafva på sandfälten i Länet blifvit utsådde: 416f Tunnor Furukotlar. 7 U. Rundt A hI-frö. 84 Tunnor Sandrör, Sandhafre och Sandgräs.
Län, som, hufvudsakligen på enahanda skäl, och under åberopande af en vid motionen fogad skrift af hemmansegare i Munklägers Socken, likaledes föreslagit, att hvarje skattskyldig, för framtiden, måtte få hos Stals-Verket lösa sina räntepersedlar efter det fastställda markegångspriset, samt embetsoch tjenstemänncn deremot i ränterien lyfta de dem anslagne löner. 6) Af Eric Jansson från Stockholms Län, som, af lika skäl, föreslagit, att all tionde-spanmål, hvilken är tiil tjenstemän anvisad, mätte af tiondegifvarne få levereras i närmaste krono-magasin eller hos Kronans Uppbördsmän i orten lösas efter gällande markegångs-pris. 7) Af Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 1~o. 7) Af Lars Bengtsson från Malmöhus Län, sorn, med föranledande af de missbruk, hvilka uppkomma, i följd af Lunds Äcademies löntagares rätt alL in natura utfordra den dem anslagne tionde-spanmål, så framt icke räntegifvarne vilja underkasta sig att erlägga derför fordrad lösen, yrkat, att Universitetets löntagare må varda berättigade och förpligtade till lösen för den dem anslagne tionden, efter ett medelpris af fem eller tio års markegång, hvilken lösen af Kronofogdarne borde uppbäras och, i likhet med öfrige krono-utskylder, redovisas; uti hvilken motion Christen åndersson, Pehr Jönsson , Pehr Påhlsson, Håkan Nilsson och Sone Pehrsson, alla från Skåne, instämt. 8) Af Olof Benjaminsson från Götheborgs Län, sorn, till undvikande af alla de olägenheter, hvilka genom indeldta räntornes utgörande på nu stadgadt sätt uppkomma, föreslagit, att alla räntor, af hvad namn som helst, äfven de till löner anslagne och all tionde, med undantag af presternes tertial, äfvensom alla räntepersedlar, må få lösas efter markegångspris samt uppbäras af Kronans vanliga uppbördsman, hvaremot embetsoch tjenstemännen borde af Kronan undfå sina löne-inkomster; med hvilken framställning Lindbäck från Hallands Län sig förenat.
5 Rikets Ständers år i83a församlade Revisorer hafva, såsom deras tryckta Berättelse pag. 67 omförmäler, meddelat Banco-Fullmägtige sina tankar angående förändring uti de Öfversigter i stöd af 5 §. uti i83o års Banco-Lag, som angående Bankens hela ställning för året 1831 och påföljande åren komme att sammanfattas; i så måtto, att Revisorerne ansett, det sjelfva Hufvud-Räkningerts uppställning skulle blifva både fullständigare och klarare, efter den form Revisorerne uti samma deras Berättelse, i och för redovisningen af Banco-rörelsens Hufvud-resultat, pag. 6—11, antagit. I det afsedda ändamål, att större klarhet och bättre åskådlighet måtte vinnas, hafva Banco-Fullmägtige, redan uti i83o års Öfversigt, gjort vissa förändringar i den form, som antogs vid uppfattandet af första öfversigten för året 1829. Men då det ej kunnat undfalla Fullmägtige, att det gagn, som af sådana åidiga öfversigter kan vara att hemta, försvinner till betydlig del, i fall den likställighet i formen saknas, som medgifver en lätt jemförelse emellan de serskilda årens resultat, åtminstone från Riksdag till Riksdag; så hafva Banco-Fullmägtige, af detta skäl, trott sig böra, äfven i Öfversigterne för åren i83i och i83a, bibehålla den senast följda uppställningen oförändrad. (Banco-Fullmägtiges Protocoll den 10 Januarii 1833.)
P-eft, Ständer, wid Urtima Riksdagen i Orebrden 14 Avg. 1812. SDI^!opa wäckt fraga, huru Prest-Ståndet mr. sedan Förstärkta Stats-Ur,kottet redan afgjordt Rils-Standens skiljaktiga meningar, rörande Bewinningen och Bränwins-afgifterne, anser det böra förhellas med de -:ne ändringar Prest-Standet äskat 1 Bewillnings - Utskottets Betänkande», angående ,Tullmedlen, nemnligen: i:o. Att ett förmodande öfwerffott af Tullmedlen borde, såsom ytterligare tillgång för RiksgäldsSedlarnes inlösande, i Riksens Ständers Bank insättas; Och 2:0. Att det at Kongl. Maj:t i underdånighet borde öfwerlatas, att genom lindriga men förökade Slö-Tulls-afgifter a någon öfwerflödsArtikel göra de till wista Barmhertighets-Werk anslagne Intrader för behofwet tillracklige, och de härigenom erhållande medel fördela emellan Rikets Stapel-Städer ester deras olika behof och ägande mer eller mindre fullständige Fattigsörsörjnings. anstalter, sann Prest-Ståndet skäligt förklara, akt ehuru Stander tror desta Beslut wara pa goda skäl grundade, wilko Prest-Ståndet be öfrige Resvective Standen bifallit Bewillnings-UtffottetS ofwanberörde Utlåtande», utan att i berörde ändringar med Prest-Ståndet instämma, samt för undw-kande af ett nott sammanträde ukas Förstärkta Sttrts - Utskottet till desta frågors afgörande, ifrån ber n de ändringar assia; hwilket igenom Utdrag af Protocvllet skulle Bewilluings-Utskottet meddelas.
Utskotten få, i följd häraf, tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t ytterligare ville taga frågan i öfvervägande och, vid det kända förhållande, att Upsala Domkyrka, äfven utan ofvanberörde 124 tunnor spanmål, eger tillräcklige tillgångar för tillfällige reparationer samt kyrkans framtida underhåll, i Nåder anbefalla, att berörde spanmål måtte hädanefter tillkomma Hernösands Domkyrka. Stockholm den 21 November 1844. Reservationer. Af Herrar Friherre Hamilton} von Troil, Råfelt, Muncka BMöllersvärdj Doctor Stenhammar och Doctor Utterströmj äfvensom af Herr Biskop Hedrén, hvilken afgifvit följande skriftliga reservation: ”Emot de sammansatta Utskottens nu fattade beslut måste jag mig reservera, emedan jag finner detsamma 6 Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-V(sköttens Utlåtande, N:o 12. l:o Orättvist. Upsala och Hernösands Stifts inbördes rättsförhållanden måste anses afgjorda genom det Kongl. Beslut, hvarigenom det sednare, för tvåhundrade år sedan, fått sin tillvarelse. Derigenom förlädes vissa församlingar till det norra, nya och vissa bibehöllos vid det södra moderstiftet. Derigenom bestämdes äfven 70 tunnor af hela Domkyrko-tionden såsom fond för den nya stifts-kyrkan, hvaremot hela den återstående delen af samma tionde blef den gamla Domkyrkan i Upsala bibehållen. Denna fördelning eger redan tvenne seklers häfd och har icke heller blifvit klandrad förr, än i de sednare tjugu åren . sedan Hernösands kyrka, oaktadt det meddelade anslaget, som med god hushållning bordt vara tillräckligt för dess underhåll och nybyggnad, kommit i det betryck, att den mägtar besörja intetdera. Den högsta magten har hittills ansett de framställda anspråken obehöriga; och jag vill hoppas, att den framgent håller sina beslut i tillbörlig helgd och vid hvilka en bland vårt fäderneslands dyrbaraste och herrligaste forntids-minnen må trygga sin framtida bibehållelse. 2:o Obilligt.
De beträdde frän början en falsk bana, som sedermera aldrig öfvergafs, de utgingo frän två falska utgångspunkter, den första att i likhet med Fransoserna och i olikhet med Engelsmännen i reformväg anse sig böra operera utifrån inåt, i följd hvaraf de lade en alltför uteslutande vigt på formerna; den andra falska utgångspunkten åter var, att dä våra Svenska reformvänner icke tillräckligen genomskådade svårigheterna af all större politisk reform och således hänfördes af illusioner som ingalunda vitsordas af den historiska erfarenheten, de något för tidigt trodde sig skönja målet för sträfvanden och förhoppningar, och således afstodo från några allvarligare bemödanden att uträtta det goda och nyttiga inom de former som förefunnos, hvarigenem måhända mången vigtig reform uteblifvit. Det under diskussion varande förslag till ny Riksd.-Ordn. framkom under en tidpunkt då de flesta Furstar och Styrelser icke med nog besinning betraktade händelserna; då de i en öfvergående feberparoxysm, som desto häftigare den rasade, desto fruktansvärdare den visade sig, desto hastigare borde hinna sin kulminationspunkt, trodde sig skåda något beståndande, i harmoni hvarmed man borde vara betänkt på lagstiftningsåtgärder. Lagstiftningsförslagets första stora betydelse ligger i de grundsatser hvarifrån det officielt förklarades utgå, och hvilka grundsatser, om ock tveksamt tillämpade, dock rubba de grundvalar, hvarpå det Svenska äfvensom det Europeiska samhället i allmänhet uråldrigt hvilat. Menniskan tjusas ofta af vissa älsklingsidéer, hvilka kunna hafva en nyttig framtids bestämmelse, men för hvilka lion till ■ en början icke gör sig riktig reda, och som länge nästan uteslutande uppenbara sig i form af abstrakta satser. Så har personlighetsprincipen och de derifrån utgångna allmänna valen blifvit det ideal, för hvars tillbedjande mas 17* - 260 Den 17 December. san står färdig att göra alla möjliga offer. Grundsatsen framstår dock ännu i sin närvar, ovalkade form inför de mera bildade som en af dessa onda andar, dem man dyrkar mera af fruktan än af kärlek.
N:r 1 (420) Prenumerationspris pr Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., mänadsuppl. Barngarderoben år: kr. 1 6, l tr. A l l m. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Kedaktör oea FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. TrälTast säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : Fredrika .T. helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Nordlmg. Tryckeri Akticbolag. Utgifningstid: hvarje _ Iduns Anuonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande^ o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Bremer. T i l l trettioårsminnet. f &amp; tisdagen i denna vecka den 31 sistlidne december voro jämnt trettio år gångna sedan Fredrika B r e m e r s d ö d. I d u n har visserligen en gång tidigare * bringat porträtt o c h lefnadsteckning af den märkliga kvinnan, banbryterskan för hela den moderna kvinnorörelsen i vårt land, men v i våga tro, att hennes andliga bild i dessa dagar står så lefvande för svenska kvinnor, att äfven ett yttre återgifvande af hennes drag på nytt bör vara v ä l k o m m e t i Iduns spalter. V i ha därför låtit utföra en reproduktion af Södermarks oljefärgsporträtt af Fredrika Bremer, ett af de vackrast lika som torde finnas efter henne. I detta sammanhang vilja vi äfven fästa våra läsarinnors uppmärksamhet på det betydande och värdiga vittra minnesmärke, som nu reses henne genom S o - phie Adlersparres o c h Sigrid Leijonhufvuds utförliga biografiska studie. S. L — d, friherrinnan Adlersparre, stod Fredrika B r e m e r under d e senare åren af hennes lif personligen nära o c h kände djupt hennes betydelse, särskildt f ö r den svenska kvinnan.
Du^vellvets ^liomul^eiunrle oell suttunde i verlvstulliAllet; utt i cleo moo de lo, Ileredunde urlietenu med llvurje del lif Du»t'or8l<i»en tnllundus, en sädun del ut Du»ver!vet vurder lo, Ivon»I. Nuj:t i underdäni^llet t'öredru»en oell det derefter sllitli»en llereililu lorsluAet »enom troeli ull,nän»jordt; utt dessu urloeten sä ställus, utt l r veli nin»en ut de säloodu loereddu törslu»,', lill Livilvell Lriminul-Du» lvu, v.iru fullundud soie lien, vure si» Du»ti,nu elle,- Llrlimu, idilvsduA, som näst ettel' tre ä>' trun innevurunile Idilvsdui; lvun inlullu, oell utt liilvets 8tä,cler du tu enlottu^u lvon^I. Nupits l^u,li»u Dr,esit ion i ämnet; sumt än(lleli»en utt Du»-Lerednin»en ufven fur si» unförtrodt utt redi»eru forsius till de serslvildu Lörfuttnin»ur, svin vi l oell tore det ») u Dunverlvets untu^unde oell joiomuI»utiu>l inä linnus llel>ölli»e utt tillilvu ntluolus.
Sedan, med anledning af förekommen fråga om upphäfvande af de föreskrifter, på hvilka omförmälde löne innehållningar sig grunda, Kongl, Maj:t, under den 2 November 1840, anbefallt Dess och Rikets Statskontor att, efter det Directionerne för civilstatens pensions-inrättning, armeens pensions-kassa samt amiralitels-krigsmanskassan blifvit hörde, inkomma med fullständig utredning, angående beräkningen och beloppet af omförmälde lönebesparingsmedel, jemte uppgift å de ersättningsanslag, hvilka, i händelse af samma lönebesparingars upphörande, skulle erfordras, har Statskontoret under den 28 December 1842 afgifvit det i berörde måtto anbefallda utlåtandet, ålföljdt af de från bemälda direktioner inhemtade underdåniga yttranden och ziffer-uppgifter, hvarefter slutligen dessa handlingar varit öfverlemnade till de för beskattningsväsendets, jemte uppbördsoch redogörelseverkets förenkling af Kongl. Maj:t förordnade kommitterade, hvilkas underdåniga betänkande i förevarande fråga den 3i Maj innevarande år afgifvits. Vid öfvervägande af de sålunda inkomne handlingarnes innehåll, har Kongl. Maj:t funnit de nu gällande stadganden om förslagsoch liggetidssamt nådårs-besparingar vara för statens embetsoch tjenstemän i allmänhet serdeles tryckande, och den deröfver 1 en längre tid förda klagan förtjent af ett billigt afseende. Kongl. Maj:t har ock erinrat Sig, hurusom Rikets åren 1817 och 1818 församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2 Maj sistnämnde år, med anledning af Kongl. Maj:ts till dem aflåtne svar å en vid nästföregångna Riksdag gjord hemställan om förändring i dessa stadganden, förklarat ”det vara en örn pligt och rättvisa emot statens em”betsoch tjenstemän att i möjligaste måtto söka afhjelpa eller åtminstone ”inskränka deras bekymmersamma belägenhet under den långa tid, de måste ”tjena antingen utan eller med en mindre lön.”