Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Ja, det var ett slags hemman — det vill säga: det var icke att tala om hemman. Här uppe voro de alla fattiga. Om man ändå vore så lycklig att man kunde någonting göra för andra; som gått långa tider med sjukdom och plågor!« Den varmhjärtade, sluge Jormkungen! Vi förstodo honom, och det föll sig naturligt att medicinmannen gaf order att båten skulle styras mot det ensamma ljuset på Jormsjöns strand. Tysta och snubblande gingo vi uppför backen. I ett rum med tälgstenskamin satt den sjuke och hostade. Jöns Jonsa gjorde klart för honom, att han skulle blotta sin öfverkropp för undersökning. Skygg och afvisande svarade sjuklingen att han icke hade sändt bud på någon läkare. Han tänkte nog på skillingen. Men det hjälpte icke. Han fick andas och hosta — andas och hosta. Han blef knackad på rygg och nyckelben, fick hålla andan och göra andra konster. Hans öga stirrade slött och förtvifladt. Hans underkäk hängde som på ett färskt lik. Hans ansikte var det tröstlösaste jag någonsin i mitt lif har sett — och jag har sett några sorgsna ansikten. Hans tass var som ett skelett med stramande, spändt skinn på sig. Armarne smala som trumpinnar. »Caverna magna» sade eskulapen om ena lungan. »Hvem vet hur detta skall gå?» Kungen Jöns Jonsa hörde noga på föreskrifterna och råden. För hvarje ny sak, som doktorn kom med, nickade han belåtet, och då det hela var färdigt och befanns vara vederfaret gratis, märkte jag på den allvarlige, grå mannen att han var nöjd med sin dag. Nu berättade han, medan vi rodde genom mörkret, att de funnit det bäst i Jorm att hålla tillsammans och vara hvarandra till hjälp under hårda dagar. Skulle han icke mana godt för en, som var sjuk och behöfvande och icke var i tillfälle att tala för sig själf? Det fanns många i Jorm, som just nu behöfde läkare, men där fanns icke mycket pängar — och icke kunde man begära att — en som reste härigenom och kanske hade brådt — kunde eller ville —. Ja, den Jormkungen! Sent på aftonen skrapade båtens köl i strandens grus.
I följd häraf hafva Rikets Ständer medgifvit, att de Lektorer vid rikets högre elementarläroverk, hvilka innehafva prebende eller annan presterlig lägenhet, då de i öfrigt uppfylla de för pensionsrätt för civile tjenstemän i allmänhet gällande bestämmelser, skola vid afskedstagandet berättigas till enahanda pension å allmänna indragnings-staten, som öfriga lärare, hvilka enligt nya staten åtnjuta kontanta löner; hvarjemte, beträffande de Lektorer med prebende, som icke ingått på nya staten, Rikets Ständer förklara, att det vid 1858 års pensions-reglering för läroverken gjorda förbehåll i afseende på prebende-innehafvare icke utgör hinder för dessa att vid afskedstagandet Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. 9 tillgodonjuta all den rätt, som varit före nyssnämnda tid lärare vid elementarläroverken lagligen medgifven. 12:o I fråga om beviljande af ytterligare medel för utgifvande af Sveriges gamla lagar, har E. K. Maj:t uti dess nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att för berörda ändamål fortfarande måtte åt Professoren Carl Jo~ han Schlyter anvisas ett belopp af 2,000 Ridr årligen, deraf 1,100 II:dr såsom arfvode och 900 Ridr såsom ersättning för biträde och andra kostnader, att utgå från allmänna indragnings-staten under enahanda vilkor, som tillförene varit vid. detta anslag fästadt; hvarjemte E. K.
Riksdag ytterligare tre och en half millioner R dr Banco an vistes på RiksgäldsContoiret, som också utbetaltes jemie lilla Creditivet och törskotterne till Hamnstängnrngen, med tillsamman* öfver en million eller tillhopa nära 9 millioner; och att Mmistéien till denna s.aff - Dtn 5 Maji J. m. I operation med de 3 och en half millionerne ganska verksamt bidrog är allmänt bekant. För att bedomina om Riksmyntets tillgripande var så nödvändigt åberopar jag FinanceComiftéens Betänkande* undertecknadt af Fem Ministérens Ledamöter, och ibland dem äfven af den adle Grefven sjelf. Det beter der om dessa och dylika operationer ”Hvad först beträlfar den hjelp, som Banken vid allmänna vådor lemnat Staten och som Rikets Ständer uppmanas att icke afhända sig j så torde med skäl kunna anmärkas, att vid dessa Financeoperationer en öfverdrifven men mindre riktig hushåll ningsberäkning gådt i bredd med det befallande behofet af biträde. Man har velat bespara räntor, som hade tryckt Folket med nya bördor, och derföre utgifvit myntsedlar i stället för Statsskulds förbindelser. Häruti ligger väsendteliga orsaken till påföljande oredor, men derjemte ett väsenteligt bevis, att annat hjelpemede! fanns, om man velat begagnat det: ty omöjeligen kan det inkastet godkännas, att sådane Statsobligationer ej kunnat vid ifrågavarande tillfällen användas» Den*värde Talarens fråga till mig hvarföre jag icke då yttrade mig öfver detta ämne besvaras med den uppriktiga bekännelsen, att jag icke ansåg mig äga tillräckliga kunskaper för att ingå i afhandling om de Financiella åtgärderne;, att jag I8t2 icke yttrade mig häröfver förklaras deraf att jag då ännu hvar Embetsman, och att jag i min egenskap af sådan icke tilltrodde mig att tilli* Den 5 Maji f, mi ka uppfylla pligterne såsom Riksdagsman. Hvad den ädle Grefven uti samma ämne anför rörande
Svenska Controll-Stämpeln bevisar endast och allenast, att utrönt blifvit, det Silfret uti en arbetad piece icke är gröfre än iodödigt; det vill säga, med andra ord, alt Koppar-blandningen eller Alli - Banco-Vtskottets Utlåtande TV.-o 84- 3 agen ej öfverstiger -d^rdelar, eller 3 Lod på en Mark Silfvervigt; men är massan finare, blifver sådant den tillverkandes egen förlust, och Controll-Verket befattar sig ej med att sådant utröna, erinra eller attestera. Det är då klart, att den Leveranteur, sorn vill mot betalning i Banco-Sedlar aflåta en Silfverplants af till ex. i5 Lod i5 Gräns halt, icke kan åtnöjas med Svenska Controll-Stämpeln såsom grund för den ersättning, han skall af Banken undfå. Kongl. Myntets befattning åter går derpå ut, att i det nogaste pröfva alla möjliga halter, och under vedei\börligt Embetsmanna-ansvar meddela intyg om det Riksdalers-tal, som vid utmyntning afen gifven qvantitet, enligt Mynt-ordningen, står att erhålla. Genom ett sådant meddeladt intyg har Mynt-Verket i och med detsamma förbundit sig att utur den ifrågavarande Silf* ver-qvantiteten leverera så många Riksdaler, som Beviset upptager. Men ett sådant åtagande kan ej ega rum, utan i följd af föregången, genom Verkets egna Embetsman anställd, pröfning. Och torde Banco-Utskottets, såsom stöd för dess afstyrkan, gifna yttrande uti det återremitterade Betänkandet: alt ”i Götheborgs Stad hvarken finnes någon allmän anstalt för Silfvers proberande, eller någon person autoriserad att B anco-Ut skottets Utlåtande N'.o 84• utfärda sådana Bevis öfver hålter, hvilka vid Kongl. Myntet härstädes kunna, utan förnyad undersökningJ gn tagas och gälla,” häraf finnas nöjaktigt förklaradt.
Ledamöter utan wal kunna öfwerenskomma om Ledamöters urnamnande til Berednings-LommiuLen, bör ordenreligt wal anställas ä Sockne-stamma, derwid blott de n^rwarandes Röster beräknas, och Det efter förmedladt hemmantal. Jordägaren är alrid Röstägande, derest han ej genom särffild öfwerenskvmmelse denna rättighet til Aboen öfwerlemnak. g. l^lom. Om flere Socknar inom ett kastörat eiler til och med 2-.ne smärre kastorater, wilja förena sig om en Berednings-Lommittöe, ware der dem fritt, dock ma den aldrig bestä af flere an sju Personer, likasom om Sockneboarne ej skulle wilja utse sa manga til sin BeredningsLvmmittee, de blott äro förbundne, at, sä wida Adelsman, Srands-Personer och Bönder der finnas, åtminstone kalla en af hwardera Olason. 4. lvlom. Ehuru säleveö i en Socken, der ej af alla nämnde irenne Lasser personer gifwas,det icke kan äläggas Sockneboarne, ar wäija utom sig ifrån andre Socknar, uran de ester behag äga fylla antalet af den Llass, pa hwilken de hafwa litzäng, sa mä det dock ei eller wara dem förment, at iZ28 Den zi Mars. at dä de wilja hafwa större Berednings-LommitteL an fyra Ledamöter, antaga de öfrige af säda» ne främmande personer, hwilka kunna aga deras förtroende. Men den Socken, hwarest utom kastor, tre besuttne personer icke aro ar cilga, stall wara stylvig förena sig med den nästgränsande, halst inom samma prorat, til gemensamt wal af Berednings-Ledamöter, hwilket dä förrättas i den Socken, sorn största Hemmantalet äger, och endast i detta fall ma de wäljande utse en obefuren person ifrån förstnämnde Socken til Ledamot i Bered», nings(.ommirten.
Den 6 Juli e. m. 549 Thorsda^en den 6 Juli 1848. 1’lenum kl. 7 e. m. Justerades 3 prot.utdr., innefattande i gårdagens plenum fattade beslut. Öppnades Ilrr Elektorers listor vid val af en ledamot i hvardera af Stats-, Banko-, Lagsamt Exped.-TJtsk:n; och befunnos att dertill blifvit utsedda i Stats-Utskoltet: efter N:o 1703, Hr Blomcreutz, fullm. Hr af Geijerstam, Carl; N:o 212, Hr Lind af Hageby, Carl August. Banko-Utskottet: efter N:o 240, Hr Gyllensvärd, Johan Wilhelm; N:o 135, Gr. Cederström, fullm. Frih. Cederström Jakob. Lag-Utskottet: efter !\':o 1566, Hr Kröningssvärd, Carl Gustaf; N:o 2263, Hr von Lindecreutz, Justus Christoffer. Expedition s-Utskottet: efter N:o 330, Frih. Silfversparre, fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm; N:o 2243, Hr Hadorph, Daniel. Öppnades Hrr Eleetorers listor vid val af ledamöter att, under permitterades frånvaro, inträda i Stals-, Bankooch Lag-Ulsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Stats-Utskottet: under ordinarie ledamöterne N:o 678, Hr Bildt, Didrik Gillis, och lN:o 1398, Hr Sodenstjerna, fullm. Hr af Sillén, Lars Gabriel beviljad ledighet, den förre på 3:ne veckor, räknad frän d. 7 och den sistnämnde på 14 dagar, från d. 10 dennes; N:o 929, Hr Grönhagen, fullm. Hr Mörner, Hampus, och N:o 1918. A, Hr von Strussenfelt, fullm.
Sta^ oeconomi; skulle genom dessa åtgärder, de producerande Classerna kunna ledas att hellre göra sina besparingar å nyo fiuktbärande , än att förtära dem i utländska kräsligheter ; skulle genom dessa åtgärder Staten och dess Tjenstemän kunna försättas i den belägenhet , att deras Interesse ej mera behöfver vara i strid med de producerande Classernas Interesse; så, tror jag, att den lenare behandlingen borde få företräde framför den våldsamma» hellst då, i förra fallet, Konung och Silander befrias ifrån den ledsamma nödvän-. Den 17 Martii, e. tn. J89 dighet att stifta Lag för tillfället, eller att för en speciel Casus upphäfva icke allenast allmänna Lagen, utan äfven handla emot Grundlagarnes föreskrift; ty emot den åtgärd, som Riksens Ständer nu gatt att vidtaga, km Re» geringsFormens yo. § med vida större fog å» beropas, än den hittills eller under loppet å£ denna Riksdag blifvit med blotta Discourser tillämpad. Jag ser ingen möjlighet att komma ifrån denna § , om någon alfvarsam Opposition skul.' le bilda sig mot det af Utskotten töreslagna Förlikning sproject. Denna §. förbjuder uttrycke» ligen Riksens Ständer eller deras Utskott att befatta sig med enskildfa Medborgares och Corporationers förhållanden eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning. Till de undantagn? fall lära icke FiiialDiscontemas Octroyer, eller deras Liqvider med Debitorer och Creditorer kunna räknas. Men skulle Riksens Ständer under innevarande Riksdag vilja fatta något definitivt beslut, ledande till reglering af allmänna Penninge-röreisen ; så vill det synas mig vida rigtigare , om man lät åtgärderna till Disconternes reglering subordinera under den principe, som i sådant fall kommer att uppställas, än att, på'1 sätt Utsköttet , sid. f. yttrat sig^ låta alla Financiella förhållanden, så val Statens och Nationens, som sådana enskilta Corporationers, hvilka hittills statt i gemenskap med Banquen, subordinera under den principe, som för 'bevara1 randel af Banquens så kallade Credit kan anses nödvändig.
En motion, med samma syftning som Hr Arnells, utgjorde under förra Riksdagen föremål för Ekon.Utsk:s behandling och Ständernas handläggning, men blef då afslagen, och jag för min del kan ej finna annat, än att ifrågav:de förslag bör röna samma öde. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: En del af ifrågav:de motion handlar derom, att Postverket skulle frånkännas rättigheten att begagna gästgifvarskjuts. Jag ämnar vid detta tillfälle icke ingå i en fullständigare utredning af denna fråga, men jag anser mig likväl böra uttala det omdöme, att ett sådant förslag hvarken kan eller bör bifallas. Det är klart, att i jemnbredd med samhällets utveckling i alla riktningar, jemväl Postinrättningen måst utbilda sig och postförbindelserna utsträckas. Den anstalt, hvarpå postväsendet här i landet af ålder varit bygdt, nemi. Posthemmansinrättningen, har redan för längesedan befunnits otillräcklig för förskaffande af all den post, som numera behöfves. Andra medel hafva då måst anlitas, och det, som legat närmast till hands, har varit gästgifveriskjutsen. Nu föreslår man, att äfven denna skjuts ej mera skall få hegagnas för postens befordrande. Jag frågar då, på hvad sätt skall detta hädanefter ske? Härpå svarar troligtvis motionären, att det skall ske genom Postverkets egen försorg, på det sätt detsamma sjelf behagar, antingen genom öfverenskoromelser med enskilda, eller genom Postverkets direkta föranstaltande. Men jag vågar försäkra, att om detta medel förklarades vara det enda, som finge begagnas, så skulle det straxt visa sig, att en sådan utväg blefve alldeles otillräcklig, ja, omöjlig att tillämpa i den utsträckning som erfordrades; och jag stödjer denna förklaring derpå, att erfarenheten redan visat, huru ytterst sällan det lyckats, vid de hittills gjorda försöken, att genom antagliga beting besörja posternas förskaffande. I de flesta län hafva vid sådana tillfällen antingen alldeles icke några anbud blifvit gjorda (och detta har oftast varit fallet), eller också hafva anbudssummorna varit så orimligt högt tilltagna, att det ej vore möjligt att på sådant sätt befordra posterna.
Bok hällas hör , icke fört ordentliga Böcker , eller har Gäldenär, inom de sista Tratio dagarne förr än linn sin egendom af trädde eller , der egendomens afträde tvunget är, sedan Borgendrernes ansökning derom honom kungjord blifvit, upplänt penningar eller varor, och ej kan för dem riktig redo visa : I hvartdera af dessa fall skall Gäldenär os. v. 5- $• I likhet med hvad förut uti 4 §;ri 1. och 2! Momenten af 1798 ars Konkurs-Stadga varit föreskrifvet, finna Riksens Stander i denne sabora såsom ett bedrägligt förhållande anmärkas om Gäldenären efter Afträdes-ansökningen förskingrar IBoets egendom, hvilket kan uttryckas genom ettefter orden kungjord var inflytande så lydande tillägg : _ —; eller har Gäldenär, sedan han sjelf begärt fä sin egendom afträda, eller dertill tvungen blifvit, något af egendomen, Borgenärerne till förfdng , pantsatt, försålt eller annorledes förskingrat; eller har, Gäldenär rymt o. s. v. 8- §J För att med fullkomligaste tydlighet få utmärkt, att det serskilda ansvar, sorn uti 8:de §:n stadgas för den, hvilken bevakat och besvurift falsk fordran, förutsätter brottets begående i hera-; ligt förstånd med Gäldenären , föreslå Riksens Stan; der i början af §:n följande förändrade lydelse: Varder någon öfvertygad, att han i hemligt för-, stand med Gäldenären antingen hulpit honom o. s. r. Underdåniga. Ka p. Om siikerhet ä Gtilderqtrs Person och am hans underhåll medan ^Rättegång,en varar. 8. §. På det slutet af denna §. må blifva i en nödig likstämmighet med den föregående; j:te §:n, bor, i Riksens Ständers tanka, 8 §• sluias salunda: . ... ; vare Lag semina, der Mätten ej finnér bin dande omständigheter och liknelser till vårdslöst eller bedrägligt .förhållande hafva emot honom förekommit. lo.
Betunkandcn. bestå vissa lius5 Det andra tillhörigt sjelfva Innehafvaren. Och då Miiitaire och Civila Boställeas Innehafvare äro frie för ofvannämnda Stubbelön eller någon betalnings erläggande; så följer klart deraf, att äfven Prestman äro i samma predicament. Utskottet tillstyrker derföre, att R. H. Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om en sådan Nådig förklaring af detta Förordningens rum, som fritager Prester från^erlsggandet af någon afgift i och för den SkogSutsyning, de på allmänningar erhålla till bestridande af sin å Prest-bordet åliggande byggnads-skyldighet. 5:0 Till RiksdagsFullmägtigen för Snäfringe Härad i Vestmanland Gustaf Olssons. begäran: 1:0 att all« inom en Socker, befintelige Skoglösa hemman, hvilka äga utsyningsrätt, måtte i möjligaste matte få sitt virke tilldeladt i en och samma trakt på närmaste afstånd från sinn hemvist och alltid på samma allmänning} samt 2:0 att utsyningarne måtte eke föro Vinterns början, på det Virkets ägare må efter sin beqvämlighet, samt med afseende på tjenlig årstid och väglag, kunna det samma afhemta; ånner Utskottet fulla skäl att tillstyrka bifall. Och torde derföre Riksens Höglofl. Ständer i sin ordning underdånigst anhålla, det Kongl. Maj.-t i Nåder täcfetes anbefalla dess Befallningshafvande, att vid ofvannämnde åtgärder gå Länens Innevånares önskningar och Locala behof till mötes, så vidt Orternas Läge och öfriga omständigheter ej deremot lägga oundvikeliga hinder. Besv. och Ekon. Utsk.
Jag vill visserligen icke bestrida, att det icke är något ondt uti, att delta tillägg göres; men jag torde få fästa uppmärksamheten derpå, att lönen bör uppgifvas till det belopp, som den utgjort efter föreg:de års markegång, och att pröfningscomitéen naturligtvis bör, i händelse detta icke skulle iakttagas, upptaga lönen till dess verkliga belopp. För öfrigt lära conlrollerna i detta afseende vara svåra, ty författningen är sådan, att den, som anför besvär öfver markegångssältningen, får utslaget endast till fördel för sin egen person, och det lärer vara svårt för comiterade alt vela, hvilka enskilda personer, som fått sådana utslag till sin fördel, och således äfven ganska svårt för comite'en att iakttaga den nödiga controilen. Jag tillstyrker derföre, att mern. må blifva oförändradt. Frih. Cederström, Jacob: Detlaf Frih. Ridderstolpe föreslagna rättelsen är verkligen med ordning och rättvisa öfverensstämmande. När en person genom anförda besvär har vunnit förhöjning i den markegång, hvarefter hans lön beräknas, så lärer det falla af sig sjelf, att hans löneinkomster derigenom förändras, och detta lärer väl icke vara någon hemlighet inom länet, och dä lärer det äfven vara lämpligt, att han åtägges uppgifva denna förhöjning till taxeringscomiteen. Gr. Cronhjelm: Det siste värde talaren tyckes hafva uttryckt sig så till vida i samma anda som jag, att han yttrat, att ett sådant enskildt fäldt utslag rör:de markegångsberäkningen icke kan vara okändt för Konungens Bef:hde, och det var just på sådan grund, som jag trodde, att icke något tillägg behöfde införas, emedan dä det är bekant för landshöfdingeembete!, rättelse kan göras vid pröfningscomiteen uti hvad sora försummas vid taxeringseomiteen. Jag bestrider föröfrigt icke sjelfva tillägget, ehuru jag anser det obehöfligt. Hr Printzenskjöld: Jag får vördsamt hemställa till Frih. Ridderstolpe, om icke han skulle vilja afstå från det förslag till tillägg, som han uppgifvit.
M 2 till L. J. Hiertan reservation vid Stars-Utsliottels Utlåtande M 86. Tablå öfver åtskilliga jernvägar i Förenta Staterna i Amerika, anlagda efter år 1851. Utdrag ur Statssekreterarens för Finanserna Fmbets-herdltelse till Kongressen dr 1856. Banans namn. Totalkostnad i Dollars. Längd Kostnad per Svensk mil Banans a nläggning. i Eng. mil. i Svenska mil. i Dollars. R:mt R:dr. Börjad. Uppgift ii byggnads-kostnaden för Gammelkroppa och Storfors jernvägar, utgörande sammanlagda en Svensk mil i längd. Jord-arbete, sten och bergsprängning samt anläggning af broar och ailoppstrummor . 46,399 77 Öfverbyggnad med dertill hörande skarfplåtar 14,343 08 Materialier och redskap 4,762 66 Sleepers 8,664 25 Rails 1,489 SkS" 16 LS" stapelst.-vigt jemte railspik 37,965 08 Diverse omkostnader (hvaribland är upptaget magasin vid Kropps) 24,558 59 Hägnader 1,929 72 i Lastageplatser vid Kroppa och Bernsnäs . 2,955 19 d:o vid d:o för Storfors malm 173 75 Hamnbrygga vid Bernsnäs 1,398 79 Husflyttningar . 1,222 14 144,375 02 Diverse byggnader: 1 i Magasin vid Storfors! d:o vid Lillfors j 2,842 85 d:o och nödiga uthus vid Bernsnäs jemte 4 stallar å Kroppa-vägen 3,278 89 Faktori-bostad vid Storfors . , 6,786 48 d:o vid Bernsnäs 3,106 52 16,014 74 R:dr R:mt 160,389 78 Filip Bergendal. Bit. M 3 till Herr Hiertas reservation vid Stats-Ulsi.oltets Utlåtande M 86.
Då likväl de flesta fattiga adliga ynglingar ännu länge lära täfla om att beträda denna bana, är således ingalunda min mening att borttaga något af dessa i5 tjenstemanna-candidatsstipendier, ehuru allmänt bekant det är, att dessa unga män, de första och stundom många år efter deras utgång från Academierna, då de mista sina stipendier, lefva i stor fattigdom och hafva mycket svårt att utan skuldsättning draga sig fram, enär de dessa år erhålla inga eller obetydliga löner. Uppfostran är visserligen den skönaste gåfva, välgöraren kan gifva; men ofta är icke denna gåfva ensamt i stånd 84 Den i Mars f. m. att förskaffa ynglingen bergning. It. o. Ad. har således med sina i5 välgörande stipendier oftast in|;e iner än lill hälften beredt innehafvarna deraf utkomst. På dessa skäl har jag stödt den förmodan, att R. o. Ad. skulle benäget vilja bifalla, att de på CqdettSkolefonden årligen disponibla 200 R:dr B:co må användas tili ett s. k. jo r d b r u k ss t i pe n d i u m, alt erhållas och i fyra år innehafvas af den adliga yngling, soni ville vid något af Ridd.- pirect. godkändt, inhemskt jordbruksinstitut genomgå en curs. En sådan yngling skulle genast efter utgången derifrån vara fullt förvissad om sin bergning, enär säkerligen mångå förmögna jordbrukare skulle vilja tillegna sig hans biträde, eller ock han utan svårighet få mottaga på accord eller arrende något jordbruk, som han skulle förstå att sköta till sin utkomst och till stor fördel för den kringliggande traktens mindre bildade åkerbrukare.
Herr Grefven och Ordföranden trodde, att genom denna utväg det till utseende arbitraira uti sakens behandling skulle blifvit undanröjdt och likväl Konungens rätt till afgörande Honom oförkränkt bibehållen; men då hvarken Utskottet eller Beredningen härvid ansett sig kunna fästa uppmärksamhet, och då ämnet för det närvarande vore af den beskaffenhet att fordra ett skyndsamt afgörande, ansåge Herr Grefven och Ordföranden sig förbunden att till Utskottets bifall framställa den af Beredningen i enlighet med Konungens Nådiga proposition framstälde redaction. Ledamö terne af Vällofl. Borgare-Ståndet förklarade ytterligare sig instämma med Herr Borgmästaren Ullbergs mening, hvaremot Ledamöterne af Hedervärda Bondeståndet gillade den af Beredningen föreslagne redaction, som uppå framstäld proposition af Utskottet antogs. 9, 10, 11 och 12 Mom. blefvo utan anmärkningar gillade. Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf, att Beredningen funnit lämpligast att i anseende till de särskildte meningar, som uppstått rörande rättegångssättet i Tryckfrihetsmål, Utskottet måtte afgifva ett särskildt Betänkande åtföljande redactionen af 5 §, deri motiverne för de särskildte meningarne kunde anföras, hvaremot i det Betänkande, som bifogas redactionen af de 4 första §§:ne, skälen för Utskottets öfvertygelse, såsom dels upptagne i Konungens Nådiga Proposition om Tryckfriheten, dels af förra Constitutions-Utskottet, ej lära böra upprepas. Hvilket Utskottet enhälligt gillade. 5 §. Beredningens föreslagna redaction upplästes, hvarefter Herr Doctor Wijkman yttrade i Ehuru jag för min del icke, på sätt Beredningen föreslagit, kan anse en Jury eller Nämnd vid alla tillfallen nödig eller gagnelig, vill jag ej helt och hållet afstyrka dess användande. Jag linner, att uti allegoriska Skrifcer blifver Domarens pröfning svårare, hälst då