Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lilliehöök, David Wilhelm, dess yttrande: IV. 290. Lind af Hageby, Axel, dess yttranden: IV. 200, 234; V. 300. Lindberg, J. E., f. d. Bokhållare i Riksgälds-Kontoret, i anledning af hans ansökan om förhöjd pension: B. I. 520, 554, A. 554. Lindström, Gustaf, Magazins-förvaltare och Sjukhus-inspektor vid Gottlands National-Beväring, angående pension å Allmänna Indragnings-Staten för honom: I. 46, R. 46. (Se vidare StåtsUtskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Linköpings domkyrka, angående beviljandet af anslag till fortsättning af reparationen å nämnda kyrka: B. V. 284, 286, A. 286, E. 580. Linné, C. von, i anledning af väckt motion angående stats-anslag för uppresande af en minnes-stod åt honom: B. VII. 83, 93, A. 93. Lista, Herrar Elektorers, vid val af de femtio deputerade från Ridderskapet och Adeln, hvilka blifvit inbjudna att bevista invigningen af Westra Stambanan: I. 35, 42. Li sta å Elektorer, tili utseende af Utskotts-Ledamöter: I. 24, 110; IV. 376, 544; V. 560, 561; VI. 153. — å Ledamöter och Suppleanter i Konstitutions-Utskottet: I. 39; IV. 412; V. 292; VI. 50. — å Ledamöter och Suppleanter i Stats-Utskottet: I. 39; III.
Jag har visst ej något emot, att de andra Sparbankarne äfven erhålla samma rättighet jag begärt för Stockholms Sparbank; men de fleste äro dels i jemförelse med denna, ännu obetydlige, dels ock afståndet härifrån så stort, att de ej med samma förmon kunna begagna en sådan rättighet, dels äga de i landsorterne mera tillfälle att utsätta mot annan säkerhet de mindre summor, d§ kunna hafva att utlåna. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus; Uti den fasta öfvertygelse att Sparbanker äro en verkelig välgerning för menskligheten och i detta afseende föga kunna jemföras med någon annan upptäckt i sednare tider, kan jag ej nu undertrycka min talan, ehuru jag derigenom uppehåller Ridderskapets och Adelns tid. Det är väl möjligt, i fall en sådan rättighet sorn Grefve De la Gardie hegart blifyer Stockholms 74,3 Den 25 Fchruarii, Sparbank beviljad, att de andra afven söka att erhålla en sådan förmån; men jag vet knappt något föremål, som mera kan förtjena uppoffring i den öfvertjrgelse jag är, om dessa inrättningars stora verkan att förekomma tiggeri och laster hos den stora hopen; oell då blott fråga är om en så liten summa som 5o,ooo Rsdr vet jag ej hvad elak följd det kan hafva för Discont-inrättningen. Men jag säger än en gång, att om ock flere Sparbankar skulle behöfva en sådan förmon, bordeden äfven blifva dem beviljad, då framgången af sådane inrättningar är den skönaste barometer på folkets växande moralitet. Jag har i mindre scala sett en sådan inrättning, medlen voro små och inrättningen liten, men den gjorde nytta i sin krets och måste alltid högaktas af vältänkande personer så länge den grundsatts står fast, att endast den förbättring af moraliteten är af någon vigt, af något högre inflytande på sarnhäl-. let, hvilken börjar hos de lägre folkklasserne. Med sådan åsigt och på dessa grunder recommenderar jag att Grefve De la Gardies motion måtte understödjas. Friherre Cederström, Jaeol:
191 det anginge båtsmannens mistning af lön oell rättigheter förändradt, så att han finge tillgodonjuta dessa förmåner ifrån och med månaden efter deri, under hvilken han blifvit till båtsman antagen, likasom hans vederlike vid indelta arméen, soldaten, och likasom hvarje tjensteman vid civiloch militie-staterne, naturligtvis med den inskränkning, som kunde uppkomma genom företrädarens eller dennes enkas innehafvande af torpet till laga fardag, har hos Rikets Ständer förslag blifvit väckt, att omförmälde förverkade båtsmanslöner icke vidare skulle från rotarne infordras, utan båtsmännen ega att tillträda lön och rättigheter med månaden efter den, under hvilken de blifvit inskrifne, samt att Amiralitets-krigsmans-kassan måtte erhålla ersättning för den inkomst, som genom den ifrågasatta förändringen skulle för kassan förloras. Att den till båtsman antagne får tillgodonjuta sina löneförmåner från samma tid, som den, hvilken täger tjenst såsom soldat, har sjuts Rikets Ständer vara med billighet öfverensstämmande och troligen i många fall medförande förmånen, alt den nje båtsmannen derigenom sattes i tillfälle att vid tillträdet af torpet bättre förse sig med hvad för dess brukande erfordras. Då dessutom endast årstjenst, hvari båtsmannen redan före sitt antagande inlrädt befriar frän tjenstgöring och förhållandet härmed således i hvarje särskildt fall kan före antagandet prölvas, och vid arméen enahanda stadgande i fråga om tiden för inträde i tjenstgöring, då den antagne har årstjenst, varit gällande, lärer något missbruk icke eller vara att helara af den föreslagna förändringen. Deremot har frågan om Amiralitels-krigsmans-kassans rätt till ersättning förekommit Rikets Ständer mera tvifvelaktig, då den inkomst, som kassan af ”förverkade båtsmanslöner” kunnat hemta, rättast torde vara att hänföra till sådana tillfälliga inkomster, hvilka icke kunna anses hafva lemnat någon säker tillgång och derföre, i händelse de genom förändrade förhållanden upphöra, ej berättiga till ersättning. Då emellertid kassans behof af ifrågavarande tillgång härvid äfven torde höra komma under öfvervägande, samt E. K.
det lurfviga. » Jaså, den sjuka frun, jo hon beqväm middagsdrägt, öfvergän till den regleModern låg för det mesta till sängs, hon är död. » menterade balunifornien, hvars förnämsta sträfhade lungsot. Hon betraktade med välbehag » Och den unga fröken? » van synes vara att på ett snillrikt och anslå- den unge mannen, ehuru hon icke riktigt tyckte » Hon flyttade härifrån samma dag vi flytende sätt använda oberäkneliga alnar tyll neom hans täta besök, men Guérita såg så innertade hit. » danför midjan och, på minst synliga sätt, lätt ligt lycklig ut, då hon hörde hans fasta steg » Hvart? » beräknade tum siden ofvanför samma ställe. på trappan. » Det vet jag inte. » — Så nickade de och Och sedan i der I naturligtvis af » Vill han gifta sig med dig? » frågade den smälde igen dörren. hänsyn till^edra_luftiga toaletter, ej vågen svepa gamla en dag, då han gått. Guérita svarade Han sökte i norr, öster och vester, men kappan ordentligt om " eder, utan låten " den isicke, hennes blick blef mörk, och hon stirrade någon musiklärarinna, Margareta Möller, fans kalla luften fritt få spela omkring eder! icke, och ingen annan heller med det namnet. tankfull ut på den mörka gatan. Tron I ej, unga fröknar, att detta förhjelNågon tid derefter upprepade den sjuka sin Han hade länge sedan uppgifvit tanken på att per snufvan ett stycke på vägen? fråga. — » Ja det vill han, mor, så snart han finna henne, då han en dag emottog en biljett, Burna af musikens ljufva toner, sväfven I får en sjelfständig ställning. » skrifven med darrande hand: snart omkring i en het och damuppfyld sal, » Tag vård om vår lilla Waldy, jag kan det » Han borde väl förlofva sig så länge då och för att sedan efter valsens slut i ett afkyldt föra dig in i sin familj — på den plats som icke mer.
Att ehvad ansvar CanalBoIaget må ikläda sig för sådana enskildes medel, som uti deri för CanalVerkets Embetsoch Tjenstemän inrättade Sparbanks-anstalt bHfva insatte, någ. ra CanalVerkets tillgångar dock icke må derföre pantförskrifvas, och ej eiler samma Verks fastigheter, såsom utgörande hypotheker för Bolagets skuld till Banquen, så länge denria skuld finnes ogulden, för dylika eller andra förbindelser graveras. 'Rancö-Utskoitets Betaniåndtfu i}q5, s) Ätt CanalBolaget eger för nödig® ansedde pensioner vid Canal Verket, använda de medel som hittills influtit, och vidare inflyta uti köpeskilling för dödade och försålde Actier, samt straffräntor för redan försummade och hädanefter inom bestämd termin ej skeende insättningar på Actieme; hvaremot Bolaget ej må till dylikt ändamål begagna några af de till arbetets bedrifvande af Staten anslagne tmedel, och att således, hvad utöfver summan af nyssnämnde tillfällige intrader kan till pensioner erfordras, icke får såsom en CanalVerkets utgift beräknas, utan tagas utaf inkomsterne sorn af den redan färdiggjorde Canalen inflyta, och hvilken revenue icke, utan efter afdrag af detta belopp, ml, enligt hvad särskildt beslutadt blifvit, till Actie-egarne utdelas, så att nämnde utgift icke får i framtiden upptagas särskildt och utöfver hvad Bolaget af Canalvinsten tillkommer, innan betalningsskyldigheten till Staten blifvit fullgjord. Till Bikets Ständers fastställelse varder detta vördsamt öfverlemnadt; hvarjemte en Ledamots reservation, enligt förbehåll, bifogas» Stockholm den 11 December 1833. Utdrag af Protocollet hållet hos Rikets Högloft. Ständers BancoUtskott den U December 1823. S. D.
Lån i Holland , Brabant och Genua, hvarå, enligt 1812 års RiksdagsBeslut, 2 tredjedelar varit afskrifna, nemligen: 1:0 Ett LifRänteCapital , stort 10,000 Gulden Holländsk Courant, tillhörigt f. d. Svenska Mi - Riks. St. Revisorers Berättelser. 75 Ministern vid f. d. NederSachsiska Kretsen m. m. Herr Claes Peyron, hvarföre ny Obligation i Svenskt Banco blifvit utgifven på R:dr 3916: 3 a —• 2:0 Svenska Ministerns för Italienska Hofven, Herr Cancelli. Rådet m. m. Claes Lagersvärds fordran, härrörande från insatta Capital uti Genuesiska Lånen, och för hvilken fordran, som utgjort ett samrnanräknadt belopp af -755687 Lires 3 Soldi 10 Denari fuori di Banco primitift Capital, Obligation i Svenskt Banco blifvit utfärdad å -13,484:17: 3 / 3:0 Sju RiksgäldsContoirets Obligationer, hvardera på 1000 Bi. Brab. Vexelmynt, tillhörige Handelshuset här i Staden J, C, ' Muller 8C Comp., hvarföre Obligationer i Svenskt Banco blifvit utgifne å 3,369: 28 Tillhopa B:dr 50,770; 29: 8 med hvilken sistnämnda Summa Inrikes CapitalGälden alltså blifvit ökad, utom det, alt de å berörde Obligationer, efter Liqvidations dagarne, hvilka af Riksens Höglofl. Ständer varit särskildt bestämda, upplupne Intressen, äro med Contant godtgjorde. Förskott, hvilka uti 1814 års Hufvudbok varit balancerade till ersättning utaf Bevillningen efter I812 års Förordning, hafva, utan er. sättning från Räkenskaperna, försvunnit, derigenom - 76 Riks. St.
«Det är visst herr baron Stjernfeldt jag har den äran att tala med,» sade häradshöfdingen, vändande sig med en lätt bugning till honom, «får jag inte be herr baron vara så god och stiga in i mitt rum?» – «Jag tackar! jag har redan hunnit att så väl orientera mig i det här rummet, att jag heldre stannar qvar här, om jag får lof,« svarade baronen. – «Hur herr baron befaller. Får jag lof att fråga, hvarmed jag kan ha den äran att vara till tjenst?» – «Ni vet att jag har ett mål före här emot några af mina underhafvande –» – «Mycket väl. Jag gissar att det är herr barons afsigt att förlika detta mål. Det vore också utan tvifvel det bästa. Jag skall genast låta kalla upp svaranderna. – «Var så god och gör er inte omak – jag kan visserligen ej ha den dåraktigheten att förlika en sak, deruti jag bestämdt bör vinna – det var blott för att begära ett par upplysningar, om ni ansåg det vara bättre, om jag emot bönderna använde –» – «Herr baron täcks ursäkta mig,» afbröt häradshöfdingen, «det lärer inte vara herr baron obekant, att jag genom min pligt som domare är förhindrad att på förhand biträda någon part med råd, och som min tid är mycket upptagen och rättegångstimman nalkas, så nödgas jag för ögonblicket neka mig nöjet att vidare fortsätta samtalet.» En annan person kom i detsamma in, med hvilken häradshöfdingen inlät sig i samtal, och baronen, mycket arg, satte på sig hatten, och gick ned för att samtala med sin advokat.
Jag tror det vara i högsta grad skadligt, om man vfinjer sig vid den tanken, att det är något ganska ursägtligt om bankbolag icke inlösa sina sedlar. Jag anser åtminstone för min del, att della är något, som borde högst sällan kunna komma i fråga, och som borde hafva de strängaste påföljder för bolaget. Jag tror äfven, att om en direclion vill iakttaga ordning och har förstånd alt sköta ban - D e 11 Februari e. m. Gi5 lens rörefse, såsom den bör slötas, sa bör icke något sådant gerna kunna lomma i fråga. Enligt denna banklag skulle den contanla cassan för en bank, som äger en million r:dr i rörelsen, beslå af 25 proc., således 25o,ooo r:dr. Delta är den summa, som minst bör finnas. Om directionen vid de tillfällen, då den bar att vänta starkare påkänningar, såsom vid uppbördsstämma!- eller andra tillfällen, då orten kan hafva ett större behof af riksmyntssedlar, förser sin cassa med ytterligare 4o ä 5o,ooo r:dr, så tror jag alt dessa t.5o,ooo r:dr för hvarje vanligt förhållande skola vara tillräckliga att under en tid af åtta dagar möta den vexling, som kan komma i fråga att äga rum; och är banken väl organiserad, sä bör dessutom möjlighet vara directionen lemnad, att under nämnda tid skaffa förstärkning i sin cassa, vare sig genom rättigheten att lyfta penningar på creditiv eller genom räntebärande papper, som funnes i bankens förvar, och sorn banken kunde försälja. Är åter banken icke så ordnad, har icke banken sin cassa behörigen försedd, så må den skylla sig sjelf; men har den det och vidtagas dessutom de särskildta försigtighetsmått, som omständigheterna kunna påkalla, så tror jag icke att risken kan blifva stor. Man bar här nämnt, att, oaktadt den största möjliga försigtighet, det kan hända att i cassan yppas brist.
Denna representation begynner kl. 9 Dramatiska teatern, som på grund af utställningen utsträckt sin säsong, bjöd i måndags på ett nytt program, upptagande trenne småstycken nämligen » Skärseld », situation i 1 akt, efter en skiss af Jules Olarétie, dramatiserad af Frank Truth; vidare » Syster Lotta », lustspel i en akt af Paul Heyse samt sist » De tillgjorda landtlollor na » (Les précieuses ridicules), komedi i 1 akt af Moliére, öfvers. af Nils Personne. De båda första styckena äro så obetydliga och intresselösa, att vi ej kunna förstå skälet till deras upp tagande på spellistan. Moliére ' s roliga komedi försvarar väl sin plats samt erhöll ock på det hela taget ett erkännansvärdt uförande. Särskildt gaf hr Personne en dråplig och stilfull framställ ning af den till markis förklädde betjänten Mas carille. Öfriga medspelande fyllde äfven väl sina platser. Stycket väckte mycken munterhet i den glest besatta salongen. ra o M ra ta ii &lt;- P4 bo o t-r o ta c3 60 • » - Hl M Q O ti m 03 H fil Svenska sångarförbundets i Amerika elitkör har kommit hit på sångarfärd till sitt gamla fädernes land. Kören, som består af 54 man under ledning af dir. Joan R. Urtengren, förut anställd vid O f k. operan bärstädes, gifver konsert i den stora musikhallen vid Fredriksbof nästkommande onsdag den 30 dennes kl. / 8 e. m. Värdefullt biträde lämnas af hr C. F. Lundqvist. l s S I * En lycklig på jorden. Ur de små, obemärktas skymundan. f ö r n ö j s a m h e t och tålamod i lidandet, gudomr liga strålar - från den eviga kärlekens sol, måtte ni alltid finnas på vår jord för att värma kalla sinnen och lysa vägen för dem, som irra i mörkret under klagan och knot! — För åtskilliga år sedan lefde i Upsala tre medelålders prästdöttrar, fröknarna Nordman eller » flickorna Nordman », som de af bekanta och vänner vanligen kallades.
Nämnde åtgörande förändrar dock icke mina åsigter om Förslagets N:o 1 företräde, såsom grund för organisationen af vårt Landtförsvar, framför hvad Förslaget N:o 2 i samma afseende innefattar. Skälen härtill äro: de fördelar som hvarje riktigt utförd national-beväpning medföra, såsom massans moraliska lyftning genom utvecklandet af en god national-anda, och hvarigenom en nationel regering alltid kan påräkna det kraftigaste understödet; den väckelse till ordning och eftertanka i det enskildta lifvetsom en militärisk upfostran bibringar; förbättrade, af behofvet påkallade lönevilkor för befäl och trupp; nödige till en förökad tjenstbarhet ledande förändringar i arméens befordringslagar; ökade, med billigheten öfverensstämmande pensioner; slutligen en rättvis återgång till sitt primitiva belopp af rustoch roterings-skyldigheten åtföljande dryga skattebördor. Vid upgörandet af Förslaget N'-0 2, af mig tillika afsedt, jag får det öppet bekänna, såsom ett öfvergångsförslag till Förslaget N:o 1, sökte jag efter förmåga bota de brister och ändra den planlöshet, som vidlåder större delen af vår närvar:de militär-organisation. Uti förslaget N:o 2 blef den stående hären (enligt dagens åsigter vilkoret för det bestående) bibehållen till oförminskadt antal. Deremot blefvo åtgärder föreslagna, som kunde gifva indelta trupperna den öfning och tjenstbarhet de nu sakna, på samma gång som kostnaden för Landtförsvaret, dels genom en förändrad corps-indelning och öfverflödiga befattningars indragning, dels genom uphörandet af alla ändamålslösa utgifter blef nedsatt till ett skäligt belopp. 1 Stats och Allm. Besv. och Ekon.Utskms Betänk.
Köpeskillingen står dock qvar oförändrad efter ödeläggelsen och angifver således icke alls det rätta värdet. Den grund, som jag anser lämpligast, såsom närmast ledande till det rätta, är arealen, åtminstone för Skåne och det öfriga södra och medlersta Sverige. För den norra delen torde den deremot svårligen kunna h. o. h. följas, i anseende till de många impedimenta, som der finnas. — Man har äfven velat upställa afkastningen såsom värdemätare, men man har dervid icke tagit i betraktande de stora afbränningar, som jordbruket får vidkännas. BondeStåndet har då varit klokare, som velat antaga nettobehållningen, ty det kan väl icke vara meningen att man skulle beskattas för en imaginär be - Den 12 Maj f. m. 71 hållning, för en inkomst, som man icke har haft. Hr lteutersvärd har sagt, att R. o. Ad. borde fatta ett bestämdt beslut, emedan dess åsigt eljest ej kunde komma under pröfning i Utsk:t; men, förutsatt att Ståndets ledamöter i Utsk:t fästa något afseende vid hvad här yttras, hoppas jag att så ej skall blifva förhållandet och att nådens dörr ännu ej är tillsluten. På grund af hvad jag nu yttrat, får jag yrka återremiss, med anhållan, att TJtskit ville såsom beräkningsgrund uptaga arealen, och tillika fästa afseende vid de utgifter och afbränningar, som finnas vid jordbruket. Hr von Koch: Om jag orätt uppfattat Gr. Mörners yttrande, så har det åtminstone icke skett med afsigt, eller för att desto lättare kunna vederlägga hans mening. Det gläder mig emellertid att denna ej var sådan, som jag först fattade den, utan sådan, som Hr Gr:n nu förklarat densamma, emedan jag derigenom ser eu möjlighet att förlika de stridiga åsigterna. Det kan ock ej hafva undgått Gr. Mörners uppmärksamhet, att 3 § hänvisar till instruktionen, der föreskrift lemnäs om infordrande af uplysningar om arealen. — Enligt Hr Plachs yttrande, synes som föreställde han sig meningen vara, att afseende skulle fästas endast vid köpeskillingen.
Utskottet har på goda skäl föreslagit förnyande af de rörande Torpsyner utfärdade gamla, spridde och oredige författningar, på det Allmänheten måtte vara i ständigt tillfälle att bedömma sine skyldigheter och rättigheter. Detta är ock allt hvad som behöfves. Afser man Allmogens ställning till Armeen, så finner man lätt, huru nödvändigt det är för den förre, att känna allt hvad den bör prestera till den sednare; och jag skulle således förr önska en utsträckning än inskränkning af Utskottets förslag om Författningars lifgifvande, ja! till och med tro det vara nyttigt, om på ett ställe sammandrogos alla Rustoch Rotehållares skyldigheter och rättigheter. Om 280 Den 5 Mars e. m. i någon ort Torp-Synemännens antal skulle vara för liögt, så måtte det vara ganska sällsamt. Det måtte till och med vara ett missbruk. Författningarne tillåta endast 5 Synemän; och om äfven Corporalen någon gång tillkallas, så förmodar jag att detta icke medförer ringaste olägenhet, emedan han förmodligen får nöja sig med att gå. Att deremot så knapphändigt, som Ilerr Ribbing, vilja det Torp-synerne skulle verkställas af blott en Mönsterskrifvare och 2:110 'Nämdeman, fruktar jag skulle medföra Torpens vanvårdande, och anser Befälets närvaro dervid aldeles oundgänglig. Jag tillstyrker på det högsta bifall af Utlåtandet. Ehuru jag, som alltid sjelf såsom Utskotts Ledamot, ansett för min Riksdagsmannapligt, alt vid granskning af en motion, som innehöll något gagneligt, heldre göra för mycket, än för litet, ur denna synpunct skulle önskat, att Utskottets förslag i afseende på Författningars utgifvande varit mera generelt; likväl och då det i nu varande speciela fall icke kan lijelpas, förnyar jag mitt tillstyrkande af bifall å Utlåtandet. Friherre Cederström, Jacob:
Ehuru jeg icke föreställer mig att de svårigheter, som uppstått vid sista statslånets afslutande, haft sin grund deri att detsamma uppgjorts af Riksg.-Kont., tror jag dock att det skulle kunna leda till bättre vilkor, om regeringen åtoge sig dylika uppdrag. Jag föreställer mig likväl att R. St:r, om dessa negociationer öfverlemnas åt Regeringen, bestämma ett maximum af räntefoten der sådant kan ske; ty om jag undantager den nordvestra stambanan, som väl under alla omständigheter bör fullbordas, och hvad som ännu kan brista i de beräknade och redan beviljade anslagen för redan påbörjade banor, måste jag anse det långt bättre att alla nya jevnvägsföretag afstanna, än att de skulle komma att utföras medelst lån, som kontraherades på ofördelaktiga vilkor för Statsverket, hvilket i mer eller mindre mån måste inträffa, då långifvarne hafva sig bekant, att lånen behöfvas för företag, som ovilkorligen äro bestämda och icke kunna inställas. Jag tillåter mig för öfrigt antaga, att Stats-Utsk:t icke förbiser de utvägar, som kunde erbjuda sig, att genom subskriptions-lån inom landet upptaga en del af de summor, som i förenämnde afseende kunna erfordras. Frih. Den 18 November. 129 Frih. Raab: Jag har icke bestridt att på östra banan må framdeles byggas, utan endast yrkat på uppskof med anslagen till bättre., tider. Frih. af Ugglas har uppgjort en jemförelse emellan Östergötland och andra provinser, emot hvilken jag dock nödgas göra anmärkningar i hvad som rörer Småland. Denna provins är nemi. delad i tre län, och jag har endast talat om Kalmar län, hvarförutan den värde talaren i sina beräkninger öfver hvad som Småland erhållit, icke allenast upptagit hvad som hittills blifvit beviljadt, utan äfven hvad vid denna Riksdag begäres och möjligen icke bifalles, åtminstone om Stats-Utsk:t iakttager den sparsamhet jag skulle önska.
Stadgandet i denna § har till en stor del varit orsaken till den ökade försvarslösheten, dertill att vi i våra fängelser hafva 3970 personer, hvilka icke hafva begått annat brott än det alt ingen velat låta dem hos sig skattskrifva. 7:0 Efter den förändring jag föreslagit vid 138 §:n skulle 13g §:n tillen del förfalla; blefvo för tjenstehjon i allmänhet särskildta uppbördstnölen bestämda, hvilka borde hållas vid flyttningstiderna, för föl le denna § alldeles, och husbönderne blefve befriade från obehaget att hos enskild person söka ersättning för skatt, utbetald för ett efter skall-: skrifningstiden afflyttadt tjenstehjon. 8:0. § i45, 4:de och 6:te momtn. Höganäs stenkolsgrufva och sparbanker anser jag icke böra vara från bevillning befriade. 9:0. Hvad 147 §:n angår, instämmer jag fullkomligt med livad Prosten Sandberg i sin reservation yttrat. Jag anser att det afdrag, som i nämnda § är bestämdt, är alltför ringa; att det åtminstone enligt Prosten Sandbergs förslag bör ökas till 8 sk. för ett minderårigt barn eller annan till arbete oförmögen person, och sedan progressivt tilltaga. Hvad den sista delen af nämnda 147 angar eller ett afdrag af 3U8 D c 11 39 Ma j. 4o sk. för 4 vaccinerade barn, så öfverenstämmer min åsigt i denna del fullkomligt med Utskottets. flr Lagerhjelm, Pehr: Jag uther mig att få göra några anmärkntr vid 2;ne §§• Den första är den 3q:de. I denna § har Ulsk. i början deraf sagt, att mantalsoch skattskrifningarna skola börja i medlet af November månad. I den ort, der jag är skaltskrifven, kunna de icke börjas förr än i början af December, emedan den uppskrifning, sorn skall ske vid husförhören, och hvilken måste föregå skattskrifning^, ännu icke hunnit fullgöras i medlet af November. Jag skulle derföre tillstyrka borttagandet af orden ’’i medlet;” måhända kunna de börjas i slutet af November.