Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Llikver part ä inställelsedagen fran Domstolen förfallolöst ute, eller undandrager dan sig att Dedamöter i Oompromiss-kkätten utse, välje dä Domstolen i dans ställe Oode Nan. Oompromiss-kätten skall utgöras ak Domstolens Ordförande samt ak 8ex Oode IVIän, som ojälvige linnas, deraf parterne, ä dvar sida, ega utse lie. Denna Oompromiss-Kätt sammanträde, efter Domarens kallelse, ä utsatt dag, dä alla till kragan dörands dand lingar döra till klätten aklemnas. Oompromiss-Iiätten ege, om sä nödigt prökvas, anställa s^n a jorden eller lägendeten, samt mundtligen döra parterne, för att vinna fullständig underrättelse i saken. 8edan skride Oomprowiss-klätten, utan dröjswäl, till frägans afgörande, Vppas dervid olika meningar, men förena sig kem ak slättens ledamöter i samma mening, gälle dä den för Oompromiss-klättens deslut. Kunna ej Kem om desditst ense dlikva, äligge det parterne att dvar kör sig ytterligare välja tre Oode Uän, att i prökningen deltaga. Undandrager sig part detta, förordne derom Domstolen, pä sätt ofvan stadgadt är. kivad de fleste i den salunda förstärkta Oom prom iss-klätten säga, dlikve Ilättens deslut, dvilkst dör skriftligen alkattas, doek utan att skälen för deslutet uppgifvas, oed derefter till parterne utfärdas. Oompromiss-klättens deslut skall till efterrättelse lända, oed ändring deri mä ej sökas. 8edan jordens eller lägendeten» rätta värde säledes destämdt dlikvit, vare jordegaren derättigad att sist inom en mänad utdekomma detta vär<le, med kördöjning ak dällten derutöfver. Afträde ock dä genast den jord eller lägendet."
Detta har blifvit så fullständigt af Gr. Frölich vederlagdt, att jag icke vill upptaga R. o. Ad:s tid med upprepande deraf. Hr von Hartmansdorff har äfven klandrat eu af Konungens rådgifvare yttrad önskan, att R. o. Ad. vid detta tillfälle mätte handla i conseqveus med de åsigter, som vid sista riksdagen gjorde sig gällande. Den värde talaren lärer således tycka, att det vore orätt att vidhålla conseqveus, dä frågan är om ett beslut, som afviker från hans åsigter, men yrkar deremot, att på det strängaste iakttaga en sådan, dä beslutet öfverensstämmer med dem ! Emot del så kallade latitudssystemet har en värd talare, Hr Nils Tersmeden, framkastat åtskilliga betänkligheter, filen i öfrigt har hvarken han eller någon annan af betänkts motståndare punkt för punkt genomgått betänk., för alt, mot dessa grunder framställa sina anmärkntr, så alt Utsk:s ledamöter och de med dem liktänkande kommit i tillfälle att upptaga och vederlägga dem. Hvad latiludssystemet angår, så är rättvisan och oundvikligheten af dess användande erkända såsom snart sagdt ett axiom inom bela den vetenskapliga juridiska verlden; och man kan tryggt påstå, att den värde talaren icke kan citera någon författare i närvarande lid öfver brottmålsiagsliftningeu, som icke mer eller mindre hyllar detta system, hvilket dessutom förut finnes infördt och tillämpadt såväl i vår nu gällande lag, som i nästan alla Europeiska samhällens lagar. Jag anhåller om bifall till LagUtsk:s betänk, Frih. Cederström, Jacob: Hr Gunther har på f. m. redan upptagit det oformliga i PresteSt:s behandlingssätt af frågan, hvarigenom Ståndet icke förklarat, alt det förkastat förslaget, Den 26 April e. m. 153 slaget, emedan man icke ansåg sig kunna förkasta hvad som K. M. föreslagit, ulan inskränkt sig att förklara, det Ståndet icke kunde antaga detsamma, och i stället föreslagit en skrifvelse till K. M. med anhållan, att K.
Intrycket af grannar och flander af en annan åsigt, än den R. o. Ad. en corps uttrycker, kan beklagligen på mångå håll göra sig gällan de, och, i det hela, resultatet blifva falskt och skeft. Man har sagt, alt det icke är troligt, att Adeln skulle sammankomma härstädes endast för den förrättningen, alt välja ledamöter; men jag hemställer till eder, Mine Hrr, om icke erfarenheten härutinnan visar ett motsatt förhållande. Månne icke, vid början af riksdagarne, R. o. Ad:s medlemmar talrikt härstädes sammanströmma just i och för den vigtiga förrättningen af Bänkm:svalen, hvilken innebär källan och uphofvet för valen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk:n ? Genast efter denna förrättning, ser man en mängd af R. o. Ad:s ledamöter aflägsna sig, enär de i följd af enskilda förhållanden, tjenstegöromål eller bristande förmögenhet hindras från att härstädes sig längre tid uppehålla. En koncentrerad kraft är alltid och naturligen vida mäktigare än en spridd. Påtryckningen af olikartade omgifningar skulle göra utgången i sednare fallet mycket mera tillfällig och tvifvelaktig. — Min åsigt härom är således fullkomligt bestämd; — men då meningarne i ämnet kunna vara delade, har Utsk. tordehända visligen förfarit då det icke tilltrott sig att redan nu uttryckligen föreslå något stadgande om valens företagande distriktsvis; alltså vill jag ock ej klandra Utsk. för dess tystnad i delta afseende. Jag skall äfven afstå från alt Den 31 Maj e. m. 417 alt påyrka något beslut derutinnan; öfverlemnandes åt framtidens omsorg att bestämma denna fråga; men skulle naturligtvis serdeles ogerna se om R. o. Ad. nu genast beslöte sig i rak strid med hvad jag önskar slutligen målte stadgas. Jag anhåller således alt derest R. o. Ad. icke skulle finna för godt att antaga ett stadgande af innehåll alt valen må ske i hufvudstaden — (hvilket jag väl anser önskvärd!, men icke för ögonblicket påyrkar), R. o. Ad. åtminstone icke må såsom sin gemensamma lanke förklara det valen böra distriktsvis företagas. Hr von Troil:
KOHLER. ... ^ Jern-Manufaktur-Inrättningar samt Tackjern»-gjuterier, med hvardera» årliga tillverkningar uti Messingstråd, Gar-Koppar, Stångoch Ämnesjern, med det sednares förädling, samt diverse sorter Gjutgods af Tackjern, ade arbetares antal, äfvensom Kongl. Maj:ts och Kronans inkomster af dessa Bruk, och Bergverk, för Åren från och med 1828, till och med 1832. G lii tori PT Hl fill rl o r o c tillverkning UT. Al’I)Gt3rCS antal ^ om fri Mai «tc /iola Tf rnnanC mlr Atv» ctoi» af ltorn>iror1ron stolt Rriilroit prn-Manufakt urverk med deras Förädlingar. Ir~ Förädli ngens belo] tenar, Stt >P i diverse BultPlåt-Svart-SpikBandoeh och Knippjern, Hand-Smiden. Skär■ cr fl elfl r V v: H il —. 1828. Summa förädling för de’ 5 åren. Täckterns-Gjuterier med deras tillverkningar. Tackjevnstillverkningens belopp för nedanskrifna år. Tackjern. Kanoner oell ammunition. Kanoner och ammunition. Diverse Gjuterier Summa. Diverse Gjuterier. Tackjern. Kanoner och ammunition. Martts och Kronans inkomster af Bergverken och Bruken. 678 666j679 Afradskoppar. 3 M v> T* at '7t>' ”5 s Tionde och HarnTackjernsafgift. Bötes-Medel. Skogs-ören. Recognition för Smide. Bevillning. o 3 (A k n Q. rs Rättens observa71 D 3 2^ 71 u Rcst-Bötesmedel. • to rs 3* CTQ 1 Summa. KÖHLER.
För min del tillstyrker jag, att Utskottet, vid omarbel - Den 19 Maji e. m. 345 ningen af denna Tiltel, mätte taga närmare i öfvervägande den belägenhet, hvari vi befinna oss, i anseende lill de civila Embetsverken i allmänhet, i anseende till myntvärdet och i anseende till Landets förmåga, att utgöra högre skattebelopp än hittills. Jag har gjort mig den föreställning, alt då man yrkat en ny organisation af de civila Embetsverken, sett den till en del börjad och verkställd på ett så till vida ändamålsenligt sätt, att det är bättre än förut; ty i förbigående bör jag yttra, att jag helt och hållit bestrider Herr von Hartmansdorffs salts, att det lilla, som häri blifvit tillgjordt, skulle vara till försämring; är det ock skäl att anslå någon löneförhöjning, der, hvarest omorganisation blifvit fullbordad, såsom det skett med StatsContoret; men att för alla sådane verk, hvaräst omorganisation ej blifvit till vägabringad, eller der den ej skedt med inskränkning af personal och med ålagd skyldighet för Tjenstemännen, alt ej tjenstgora i annat Verk, Ständerna icke måtte anslå något för närvarande, utan dröja dermed till nästa Riksdag, då vi fått se, hvad Kongl. Maj:t i detta afseende gjort, och kunna komma till någon riktig föreställning om, huru Embetsverkens personal skall se ut. Det har äfven varit oväntadt, att sedan Utskottet först yttrat, att behofvet af förhöjning för Militären framställer sig vida större än för de civila Verken, Utskotten likväl ökat 346 Den 19 Maji e. m. 2:dra HufvudTiteln med 236,000 R:dr, och den 3:clje effectivt endast med 40,000 R:dr. Jag måste ogilla denna motsatts emellan premiss och cortclusion, hvilken jag anser vådlig, i synnerhet när frågan är om så ömtåliga förhållanden som dessa.
Nu har man deremot kommit lill en motsägelse, en ,conlradiclio in adjeelo, till ett beslut, som genom sakernes egen gång måste blifva tillintetgjordt eller eluderadt. Pä grund häraf skulle det vara mia önskan, att de, som vilja det afsedda önskvärda ändamålet, måtte, i st. f. att ifra för någon af de nu föreslagna redaetionerna, afslå Utsk:s förslag och i stället inom Const.Utsk. väcka den motion, att den mening helt oell hållet uttages ur grundlagen, som handlar om att Bankens sedlar skola för mynt i Riket erkännas. Den fara man deraf kunde frukta, är icke så stor, då Bankens sedlar naturligtvis i alla fall skulle mottagas i Rikets uppbörd, så länge Banken fullgjorde sina förbindelser; och likasom nrivatbankssedlarne nu gä såsom mynt, ehuru de egentligen icke äro något sådant, skulle detta naturligtvis ännu mera ske med Bankens sedlar, så länge den uppehöll sin credit. Hr Gunther: Om jag, såsom Hr Lagerhjelm anmärkt, kallat Utsk:s tvenne särskilda förslager för alternativer, så har jag emot min vilja begått ett misstag. Min mening var, att Utsk. uppställt tvä momentcr i st. f. ett, oell det synes temligen påtagligt, att Utsk:s mening har varit, att dessa båda momenter skulle vara oberoende af hvarandra, så att det ena skulle kunna antagas och det andra förkastas. Det är just detta, som jag ogillar, emedan jag linner det .alldeles olämpligt, att i grundlagen fastställa ett förbud, hvars öfverträdande man icke belägger med någon påföljd. — 1 afseende vidare på den frågan, huruvida den af Utsk. föreslagna påföljden är bättre, än den som vid sista riksdagen var i fråga, så liar man sagt, att det vore lämpligare att göra påföljden omedelbart verkande på Banken, än på sedelinnehafvarne. Detta är godt och väl, men hvad verkan skulle denna påföljd hafva på Banken?
Men äfven en dylik förstärkning af arbetskrafterna vid landskanslierna skulle icke kunna i väsendtlig mån bidraga att förbättra ställningen., så länge den juridiska, och följaktligen äfven den moraliska ansvarigheten för alla mål och ärenden åligger landssekreteraren; ty, äfven om jag antager, hvad dock i verkligheten icke inträffat eller ens kan inträffa vid något landskansli, att uppsättningen af alla utslag, protokoller, skrivelser med mer3 kunde ombesörjas af länsnotarien och landssekreterarens enskilda biträden så att landssekreterarens tid och krafter endast behöfde tagas i anspråk för föredragningen af målen och justeringen af de i koncept uppsatta expeditionerna, så skulle dock redan ett sådant arbete, om det skulle anställas med erforderlig grundlighet och noggrannhet, gå vida utöfver en mans höfva, och så länge ansvarigheten för alla göromålen åligger landssekreteraren, skall han, med den höjd hvartill dessa göromål stigit, i sjelfva verket alltid blifva försatt i det dilemma, att antingen söka åstadkomma ett försvarligt arbete, men då få höra allmänhetens jemmerrop öfver expeditionssöl och derför få plikta eller ock så småningom beqväma sig till en sådan uppfattning af tjenstens kraf, som tillåter honom att icke ställa högre fordringar på sitt arbete, än att han kan undgå ansvar, och sedan få heta ferm expeditionskarl och hafva sina penningar i behåll. För att nu kunna häfva detta missförhållande, hvars demoraliserande inflytande på tjenstemannen lätt inses, gifves lyckligtvis åtskilliga andra utvägar än löneförhöj ningar och ökade arbetskrafter. Såsom sådana utvägar erbjuda sig: 20G Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 104. 1:o Göromålens förminskning derhän, att en del mål och ärenden, hvilka för närvarande tillhöra Kongl. Majrts Befailningshafvandes befattning, allt efter målens art öfverflyttas antingen till domstolarne eller andra myndigheter och embetsman. 2:o Göromålens förenkling medelst ett förändradt expeditionssätt; och ändtligen 3:0 Göromålens fördelning emellan landssekreteraren och länsnotarien med hvardera åliggande ansvarighet för de honom anvisade göromål.
Riksdags-Ordningen, framställd motion, hvari förmäles: att ibland de förordnanden, som Rikets åren 1829 och i83o församlade Ständer bifogade deras beslut om beviljande af det yttersta bidraget ifrån Statens sida för fullbordande af Götha Canal, och hvilket beslut innefattas i deras underdåniga skrifvelse den 2 Januarii i83o, (N:o 312.) funnes äfven ett sådant, ”att, till ytterligare säkerhet för Canalens underhåll, de till Bolaget redan donerade skogar, jord”egendomar och stenbrott skola fortfarande förblifva en Canal-Verkets tillhörighet, hvilken ej någonsin får detsamma alhändas.” I öfverensstämmelse dermed hade äfven Götha Canal-Bolag uti dess underdåniga förslag lill nytt Reglemente, 8§, intagit, och Kongl. Majit, medelst Nåd. sanction af detsamma, daterad den 16 Mars i833, fastställt följande stadgande: ”De af Kongl. Majit och Rikets Ständer till Götha Canal-Bolag donerade ”skogar, jordegendomar och stenbrott skola fortfarande förblifva en CanalVerkets tillhörighet, hvilken icke får detsamma af Bolaget afl)ändas.’' På en noggrann efterlefnad häraf allt framgent berodde hufvudsakligen ej blott Bola gets säkerhet, i afseende på Canalens orubbade bibehållande vid dess ifrån Staten donerade tillhörigheter, hvilka för detta Verk ansetts oundgängligen erforderlige, utan ock Statens säkerhet, så vida nemligen Canalen skulle kunna i framtiden underhållas, utan Statens ytterligare anlitande, och motsvara de med detta dyrbara arbete afsedda allmänt vigtiga ändamål; och denna angelägenhet hade
Och nu ger ni mig kvartalsoch halfårsprenumeranter att ju förr fullmakt in blanco att arbeta för er på mitt dess hellre förnya sin prenumeration till det sätt, efter mitt eget hufvud och hjärta, och med juli ingående andra halfåret, innan somatt tiga eller tala, hemlighålla eller förråda marens öfriga planer behöfva upptaga deras hvad jag kan finna för godt af det samtal vi uppmärksamhet. På Idun och Iduns Modenu haft. » och Mönstertidning sker abonnement å hvarje » Ni begär mycket, » sade han dröjande. postkontor efter nedanstående kända billiga pris: » För mycket? » » Nej, jag känner er j u. säg hvad ni vill. Idun med illustreradt roVä år * / &lt; år Helst skulle jag ta saken helt och hållet i manbibliotek 2:50 1:50 mina egna händer, men allt detta kom ju så D:o d:o med Modetidn. utan i sista stunden, och nu måste jag resa. » kol. planscher 3:75 2: 1 5 » Kan ni inte stanna en vecka till? » D:o d:o jämte planscher 4: 50 2: 50 » Omöjligt. Min mor väntar mig i Stockholm i morgon med alla sina flyttsaker, hon kan inte undvara mig. » Att noga beakta! I DU N 1893 » Nå, då blir det jag, som skall förfäkta edra intressen här. Nej, tacka mig inte än — spar det till nästa sommar. » » Nästa sommar! » Han suckade, men hans ögon lyste som barnens, då de tänka på julaftonen, som ännu är så oändligt långt borta. De hade nu hunnit upp det öfriga sällskapet, som stannat utanför grinden till komministergården. Lina och poeten hade redan sagt godnatt till de andra, man väntade blott på dem. Det blef intet vidlyftigt afskedstagande, ty man skulle träffas vid stationen i morgon bittida, det var öfverenskommet. Snart var den röda filthatten försvunnen inne på verandan, och den sammansmälta skaran fortsatte sin väg. Fanny hade tagit sin mans arm; hon ville icke, att flickorna redan i kväll skulle få tillfälle att ansätta henne med frågor, hvad hon och Karsten talat om.
Efter att nyss förut hafva lidit af Cholerans härjningar, träffades Wenersborg af eldsvåda 1834, då staden med undantag af Kyrkan och Landshöfdinge-residenset samt någre få i stadens yttersta delar belägna små trädhus eller kojor, totalt afbrann, och erhöll derefter staden vid 1834— 1835 årens Riksdag den eftergift och lindring, som nu gällande BevillningsStadga densamma tillerkänner, hvilken eftergift och lindring, börjad med 1836, följagtligen varat allenast i 5 år, inberäknadt år 1840. Kär nu, efter så kort tidsförlopp, Wenerborg uteslutes från en förmon, som man ytterligare intill nästa Riksdag, således tillhopa 23 år, beviljat åt Borås, så Bevillnings-Utskottels Betänkandej Nio 12. 37 frågas naturligtvis, hvilka skäl förefinnas till en efter utseendet så arbiträr och partisk bestämmelse? De föreställningar, som Utskottet, till följd af obestyrkta uppgifter, gjort sig om den senare stadens iråkade förfall och den förras välstånd, torde i begge hänseenden vara öfverdrifna och i betydlig mon kunna modifieras, hvilket hvar och en, som känner och opartiskt bedömer rätta förhållandet, lärer medgifva. Sanningen måste här, såsom i mycket annat af likartad beskaffenhet, uppsökas på medelvägen, hvilken sanning, efter milt förmenande, är att hvarken Borås är i sådant betryck eller Wenersborg i sådan välmagt, som Utskottet tyckes hafva tänkt sig den positiva ställningen inom och relativa ställningen emellan dessa städer nu för tiden vara.
Hwad egemeligen upoblingen i Pitea Lappmark angar, saar det mål gansta rigtigt, att upodlingar i sydligare orter torde hafwa företräde, men derföre är ingalunda sagt att de i de Nordligare äro onymga och icke böra pätänkaS; ibland de flere skäl som tala för befordrandet af denna fak, är äfwen det, att arbetet är redan börjadt och icke obetydliga summor derpä anwänve, hwilken kostnad torde gä alldeles förlorad, om företaget ej fortsätteS. Ibland de förnämsta orsaker, hwarföre den betydliga summan af om ring 70,000 R:dr blifwit af Starens Medel anflagne till Stalloch Caftrn-byggnaden här i Slockholm, war wäl onekeligen, att stora summor redan till denna byggnad äro anwände, och skulle gä förlorade, om fullbordan af byggnaden afstadnave; och dä nu en g.de hufwnd-titel lärer blifwa bifalkn till Jordbrukets, Handels och Näringars uphjel pan - 12 43 Den s6 Abruaru pande, sä torde understöd af denna Fond kunna erha^ as, om Konungen, pä Rr sens Ständers underdåniga önstan, stulle häraf täckas anordna behofwet. Herr Koräeuliolpo. Redan den 16 Decems ber hade jag den ärm i detta ärende framföra mina rankar, som -roligen gistvik anledning !iil förewaram de discuftion. Jag är ännu af samma mening, och ehuru ,ag ej kan tilltro mig äga den erfarenhet Nli L mvrhushällningen, svin de warde Ledamöter hwilka npft talat, wägar jag dock föl-klara att jag anser med uppodlingar af Rikets Jord böra förfaras som en slok Hushållare med mycket betydlig ercndtt af lika god Jord plägar göra? denne uppodlar säkerligen först nära ikring sig. Dä nu Riket bade
Landtmätares biträde är behöfligt; att Förste Landtmätarne, för att kunna vid dylika tillfällen med fullkomlig opartiskhet meddela råd och upplysningar, borde försättas i oberoende ställning, och att Förste Landtmätarne derföre borde betagas rättigheten att för egen del handlägga landtmäteriförrättningar; så medgifva väl Utskotten, att det vore ganska nyttigt, om domare, i synnerhet vid granskning af skiftesförrättningar, alltid egde att påräkna biträde af en landtmätare, hvars oberoende ställning icke lemnade rum för misstanka att väld eller mannamån medförde inflytande på de utlåtanden, sorn af honom angående förrättningsmäns åtgärder meddelades; men emot de i omförmälde afseenden framställda förslag hafva hos Utskotten förekommit anmärkningar, hvilka, enligt Utskottens åsigt, äro af den beskaffenhet, att de böra utgöra hinder för förslagens antagande. De hufvudsakligaste af dessa anmärkningar äro följande: Enligt 10 § uti Instruktionen är Förste Landtmätaren föreståndare för provinskontoret, hvilket första och sista söcknedagarne i hvarje månad bör vara öppet. Nämnde dagar vore Förste Landtmätaren således af göromålen vid kontoret förhindrad att vid syneoch egodelningsförrättningar biträda, hvilket förhållande jemväl tomine att för domare medföra hinder att till nämnde dagar utsätta dylike förrättningar, vid hvilka landtmätares biträde kunde erfordras. Det lärer ej helier kunna antagas, att i de län, som innehålla flere och vidsträckta domsagor, Förste Landtmätaren ensam skulle medhinna att biträda vid alla de Härads-syneoch Egodelningsrätters sammanträden, der hans biträde kunde påkallas, utan det torde snarare vara att förmoda, att tiden icke blefve för hans deltagande i alla dessa göromål tillräcklig; och då, om hinder för Förste Landtmätaren uppkomme, antingen Andre Landtmätaren, hvilken sjelf egde handlägga landtmäteriförrättBih. till B. St. Besvärsoch Ekon-Ilsk.
Det var dock sant, obestridligt sant, att han älskat henne, att han älskade henne, att han aldrig upphört att älska henne! Så kunde icke lögnens ord gå öfver menniskoläppar. Och när han till sist afbröt sig, fick hon med möda fram öfver sina läppar detta enda ord: • » Såg. ? » » Ja, jag såg er i Paris, dig och — din man. Ett kort, fruktansvärdt ögonblick. Sjelf gaf jag mig inte till känna. Det var just om dagen före den, då jag tänkte resa åter till Sverige, efter så lång skiljsmessa, att göra mina anspråk gällande, mina anspråk på dig, Ruth. Aldrig har en Inga ofrankerade försändelser lösas. majdag i Paris varit så strålande skön som denna. Jag minnes än så lifligt, som vore det i går, hur jag tyckte luften vara mera blå och rusande vårlig än någonsin förr, hur jag njöt af den späda grönskan på boulevardernas lindar. Det var solskenslynnet inom mig, som bredde denna egendomliga tjusning öfver tingen omkring mig, som förlänade de största hvardagligheter en doft af poesi, det var tankarne på dig, Ruth, och din bild, som beständigt stod för mina ögon. Ack, inom några dagar, inom några tjugotal af timmar skulle jag ju åter få råka dig för att aldrig släppa dig mer, taga dig helt i besittning — för evigt. Jag skulle få blicka in i dina blåa, kära blåa ögon — lika klara, lika ogrumlade, det visste jag, som förr! — och säga: här har du mig, älskade, tag mig med allt hvad mitt är! Länge har jag tegat och i tysthet sträfvat — nu, mitt namn, min ställning, min framtid, allt är ditt! Men jag skulle träffa dig ännu snarare, än jag anat. Jag hade hela dagen varit i rö- relse för att ordna en del affärer för min E n livar af v å r a läsarinn o r, ung eller gammal, husmoder eller ej, skulle helt visst kunna finna en verkligt nyttig och praktisk artikel i Blindföreningens försäljningsbod, 19 Jakobsgatan härstädes, och skulle äfven i och med inköpet göra en god gerning. Denna aftär är nämligen af » Föreningen för blindas väl » grundad för att skaffa afsättning för fattiga blindas arbeten.
De till Kongl. Majit inkomna handlingar i frågor, hvilka utgöra föremål för »lenna Nådiga Proposition, skola tillhandahållas det Utskott af Rikets Ständer, till hvars handläggning ärendet varder öfverlemnadt; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. A. Gripenstedt. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. Jtä SI. S Förändringar uti det af Kommitterade upprättade förslag till Tulltaxa Tarif för Införsels-tullen. Apotheksvaror, alla i Taxan ej specificerade, enkla eller sammansätta, till införsel af Apothekare eller dem, som erhållit Sundhets-Kollegii tillstånd att med sådana varor idka handel, eller efter SundhetsKollegii, Wetenskaps-Akademiens eller vederbörande Universitets-Fakultets hörande, af vetenskapsmän till begagnande för vetenskapliga ändamål, eller ock, efter Kommers-Kollegii pröfning af näringsidkare, som styrka sig hafva behof af dylika varor för åstadkommande af sina tillverkningar Beck och Beckolja Bränvin och Sprit: alla slag, af till och med 10 graders styrka på fat eller fastager på buteljer eller krus för hvarje öfverskjutande grad ökas införselstullen med 5 procent. Cacao Caffe brändt etc. Garn: Bomulls-, enkelt eller dubbleradt, i härfvor eller å bobiner: ofärgadt etc. färgadt alla slag t Anm. I händelse etc. Qvantitet för Tullberäkningen. Införselstull. Banko. Riksmynt. R:dr sk. r:st. Maj:ls !\:åd. Prop. JK lil. Garn: Kameloch Ull-, alla slag: ofärgadt färgadt Qvantitet för Tullberäkningen. Införselstall. Banko. Riksmynt. Gryn, alla slag, utom af spanmål, äfvensom Rismjöl Hudar och Skinn: ej hänförliga till pelsverk: oberedda: torra, osaltade och obestrukna « saltade eller bestrukna våtsaltade och andra slag beredda etc. Humle Jern: gjutet: