Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utrikes handel och sjöfart drifver staden enskilt med sex egna fartyg från 51 till 124 lästers drägtighet, och i Wifsta varfs bolag, med fyra fartyg från i45 till 200 läster, hvarmed utskeppas bjelkar och bräder, jemte smärre partier tjära och jern, till sådane platser, der dessa produkter förmodas kunna med bästa fördel afsättas, och som under vintertiden erbjuda fraktförtjenst i Europas södra farvatten. Retour-laddning, när sådan medhafves, utgöres vanligen af salt för hemorten eller till afsättning å andre platser. Staden har dessutom 5 fartyg som segla på Östersjön mestadels med bräder. Stadens inrikes handel, förnämligast sysselsättande sig med uppköp af ortens landtmanna-produkter och deras föryttrande i hufvudsladen, hvarifrån specerier och kramvaror samt, i sednare tider, betydliga partier bränvin återhämtas, har icke vunnit den betydenhet, som den, i betraktande af stadens förträffliga läge, af dess lätta vatten-kommunikationer efter Ångermanlands — 16 — hafskust samt den io mil segelbara Ångerman-elfven, och af d.en ymniga produktion, som det omgifvande landet alstrar, både bordt och kunnat ernå. Såsom orsaker härtill uppgifvas en för långt drifven landthandel och den år ifrån år fortsatta gårdfarihandeln. Handtverkerierna, inskränkte till hvad stadens och landets invånare behöfva, erbjuda, med vilkor af flit och ordentlighet, sina idkare en säker utkomst. Fisket idkas af 85 borgare, hvilka, i saknad af staden tillhörande fiskvatten, dels arrendera Kronans fisklägenheter, dels, efter öfverenskommelser med allmogen, dess skatlefisken begagna. Genom de sednare årens höga fiske-arrenden och då fångsten icke eller varit öfver medelmåttan, har, bland denna del af borgerskapet, en allmännare fattigdom börjat förmärkas. Den strömming, som af stadens fiskerskap fångas och insaltas, åtgår till det mesta för stadens och landets eget behof, och det är endast vid ymnigare fiske, som något kan, jemte kustboernes fångst, afiåtas till Stockholm och Gelle.
Jag har under de sista åren i alla riktningar genomrest landsbygden och funnit på gästgifvare-gårdarne i allmänhet ett nyktert, skickligt och anständigt lefverne, i jemförelse med hvad som för 20 år sedan egde rum. Men'der entreprenad och en större trafik eger rum, träffar man vanligen en mängd barn, 12 å 16 år gamla, i entreprenörens tjenst, som skola åtfölja den resande för att återföra hästarne. Dessa arma varelser lefva natt och dag, på landsväg och i stallsmutsen, det mest oordentliga och förderfvande lif. De äro vinter och sommar höljda i trasor, och mången resande är nog obetänksam att hälla en sup bränvin i det fattiga barnet för att åtminstone för ögonblicket lindra dess lidande. Man upphäfver sig till förmyndare för den fullmyndige bonden och säger honom: ”du får ej skjutsa, ty derpå skulle du äfventyra din andliga och lekamliga välfärd, utan du skall i stället betala en årlig skatt och detta barnet skall, i ditt ställe, blifva till spillo gifvet”. Jag har i Utskottet yrkat, att Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i un - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. 27 derdånighet utbedja sig ett Nådigt förslag till rese-ersättning af stats-medel åt de embetsoch tjenstemän, som nu hafva sig ålagde resor utan ersättning: att all skjuts-lega derefter må varda bestämd till minst en Riksdaler Riksmynt milen för hvarje häst: att den gamla gästgifveri-ordningen må åter träda i verksamhet med öppen rätt för menigheterna att sjelfve eller genom andra fullgöra skjutsnings-skyldigheten; samt att Kongl. Maj:t, med afseende på olikheten af pris-förhållanden i de särskilda orterna, täcktes bestämma någon mindre ersättning, än allmänna skjutslegan, åt länsmän eller andra exekutorer för deras resor i utmätningsoch pantauktions-ärenden.
Och medan ännu segerskränet från dalen fylde den doftande morgonluften och ekade mellan lundens snår, bröto rödskinnen upp, ledde dragarna ljudlöst skogsstigen fram och kommo ut på de obanade fälten i väster. Här följdes den buktande Shougkillflodens strand i stigning mot flodens aflägsna källor. Endast Bidande Hjorten hade bibehållit sin stolta, hånande uppsyn. Hans röst var för ung, att någon skulle lyssnat därtill, men hans sinne sjöd af bittert trots. Och oberörd af den vilda brådskan gick han långsamt utom lägret och stälde sig med korslagda armar tätt vid dödslägret. Döda voro äfven hans moder och broder och nu skulle himlens foglar hacka sönder hans faders anlete, utan att ende sonen finge sända pilen i banemannens hjärta. Hvarför kunde han icke stanna här allena? Om dagarna ville han dölja sig bland skogens hemlighetsfulla snår och om nätterna smyga ned i dalen för att skicka pilar, doppade i ormaetter, in genom den hvita wigwams gluggar. Redan hördes hundarna kring Röda Örnens öfvergifna tält gläfsa oroligt. I skogen blef stilla. Men i stillheten steg segerjublet lik en våg, som växte i höjden med solen och blandade sitt skum med bladens och örternas rusande ångor och med biens och myggornas söfvande sång. Bidande Hjorten erfor i bröstet ett underligt kval, som sved likt såret af en pil, men hans håg brände af lust till dåd. Då prasslade det hastigt i grenvärket och en flicka nalkades ljudlöst och stannade med sänkt hufvud och korslagda armar framför honom. — Hvarför dröjer Bidande Hjorten? hviskade hon med en röst, len som sommarvinden. Hennes hår svallade om midjan och hennes ögon glittrade oroligt likt flodvågen. Dotter af en besegrad stam hade Solros vuxit upp i Röda Örnens hydda och skulle snart gifvas hans son till hustru. Ynglingen trådde till henne som hjorten trängtar till källans vatten. Nu blickade han dock mörkt. Åter talade hon: — Jag har allt redo och skall tjäna dig under vägen. — Bidande Hjorten stannar vid sin faders sida, kom svaret kort.
Men föratt, vid bestämmandet af dessa anslag, så mycket säkrare närma sig den summa hvilken borde tillkomma hvart och ett af de särskildta Verken, och dymedelst trygga så väl dem sorn Statsverket för möjligen befarade förluster, anser Utskottet lämpligt att Penningar samt Indelta Räntornes Kronovärde och Spannmålens Tunntal , der sådant förekommer, särskilt böra en gång för aila såsom bestämda anslag uppföras, dock så, att, i afseende å de prisförändringar, som Ränte-persedlar och Spannmål äro underkastade, borde vid hvarje ny Statsreglering, ett medeltal af de värden hvartill Indelta Räntor och / 4y4 ,S t a t s - U tskottets Spannmål under de sista 5 åren till StatsVerket in» gått, tagas till grund för bestämmandet af de pris derå sorn för de följande åren, intill vidtagandet af nästa Statsreglering, skulle de särskildta Verken till? godoknroroa. I afseende på bestämmandet af de Verks medel som i följd häraf lämpligen anses kunna directe till Statsverket ingå, borde en noggrann utredning om beskaffenheten af dessa Verks Inkomster tillvägabringas, till utrönande af de belopp, hvilka, såsom årliga anslag, i stället, skulle dem tillkomma, hvarvid vore att iakttaga, att capitaleioch ipteressen samt tillhör vige eller donerade fastigheter, hvaraf revenue er-, hålles, skulle undantagas och icke komma uti någon beräkning, enär sädane äro att anse såsom enskilt förr mogenhet eller tillhörighet, hvarmed Statsbestyret icke bör hafva att sig befatta; pch anspr Utskottet några svårigheter icke böra möta, att 3tatsVerket, emot erläggande af bestämda års-anslag, öfvertog uppbörden af följande medel; 1:0 PassevolanceMedlen, 3:0 3:0 Qivile-Stateps och Armeen?
Uti Carlskrona har bränneriet, i brist på nödig utkomst, icke burit sig och är derföre nedlagdt, förmodeiigen af det skäl, att behofvet of bränvin lättare och för bättre pris fylles genom inköp från Blekinge, hvarest tillverkningen af jordfrugter är så högt drifven. Hvad åter Götheborg beträffar, torde belägenheten för en lättare transport ifrån fl ere Inrikes orter, sara mani aggd med en måttlig egen tillverkning, hvilken med der Varande rikare tillförsel af rudimaterier, titan skada kan förenas, fullt ersätta Kronobränneriets ställe. Ett helt annat förevetande framter sig i Stockholm. Den der sammanstötande folkmängd af alla slagskall naturligtvis framkalla en ojemförligt större consumtion af bränvin, än hvad man kan öfverlemna åt slumpen af en ojemnare tillförsel; s44 Et sv. och Ekon. Utsk. Betenkanäeiu i händelse man e; genom öfverdrifna priset skall föranleda den förderfliga införseln a£ utländskt bränvin, hvilhen här så lätt i första handen låter verkställa sig, eller ock framkalla närliggande provincers förstörande tillverkning, hvarpå icke saknas talande exempel. En inrättning, som står under allmän uppsigt och, oberoende af egna intresset, efter sätra grunder styrer alla dessa o•jemnheter, synes följaktligen här vara pä sitt rätta ställe, att förtiga den constaterade sanning, det Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen behöfver densamma både för inrättningens bestånd och för användandet af sjöskadad eller förlegad spannemål. Likväl anser Utskottet Riksens Hög loll. Ständers underdåniga tillstyrkan böra åtföljas af den önskan, att vid inträffande större tillförsel af potatoes, samt deraf följande nedsättning i priset, Directionen måtte deraf göra inköp och använda dem vid kronobrännerierna, dels för att uppmuntra productionen medelst varans hållande uti ett jemnt pris, dels för ate gifva efterdöme af en väl inrättad och sädesbesparande bränvxnsbränning. rt4 n':o Uti Kongl. Majrts
Sex hundra guldlampor lyste om aftnarne under hästskobågarne, och kolonnerna kring gården voro förgylda så att de liknade rullar af guldmynt. Men så småningom hade förnedringens år brutit in och byggnaden förfallit. Den rödaktiga myllan steg högt upp öfver trapporna och gården ända upp kring kolonnerna som ett sakta stigande vatten. Det var jorden som långsamt men säkert sänkte den gamla moskén och hela staden i sitt sköte liksom den gjort med forntidens Damaskus. Ingen kunde ana hvilken rikedom, hvilken mängd af ständigt arbetande armar en stad behöfde för att hålla sig uppe, så att den icke sjönk i jorden. Så snart storhetstiden var förbi, så snart styrelsen blef dålig och skattkammaren tom, sjönk staden med rysansvärd hastighet som ett redlöst vrak. Om Nelly hade kunnat sett öfver öknarne ända ned till Petra eller öster ut till Palmyra, hvilkas tempels pelarrader stå upp ur flygsanden som refbenen på omkomna kameler, skulle hon allestädes upptäckt sjunkna eller sjunkande städer och byar. Det som dött ansåg jorden som sitt, och derför tog hon det. – Kom! – hviskade Emin halft befallande halft bedjande som nyss. Han hade hört att böneroparen slutat och närmade sig i trappan med långsamma gubbskridt. Emin behöll dock Nellys blottade arm mellan sina händer, medan de gingo utför trappan. Han stannade flere gånger och smekte den, som hade det just varit denna hennes arm som han älskade. Han slösade på den sin ömhet utan att vilja sluta, och hans sista kyss var ett nödtvunget, så länge som möjligt förlängdt afsked. Genom samma port, hvars tröskelsten kristne och muslimaner en gång trampat i broderlig endrägt, steg Nelly ut vid Emins sida som hade hon varit en af hans hustrur. Mörkret hade redan brutit in och de annars så lifliga gatorna lågo menniskotomma och tysta, omgifna af bommade hus. En ensam tiggare satt ännu kvar på moskéns trappa. Emin gaf honom en almosa. Det var dock ännu icke så mörkt, att ej Nelly märkte hur Emin förstulet smusslade till tiggaren ett blänkande mynt af silfver eller guld under en kopparslant.
I anledning af Herr Ribens anmärkning, angående PresteStåndets Privilegier, dem Utskottet åberopat såsom ett hinder mot mitt förslag, torde jag, oberäknadt det exempel, Herr Riben anfört, få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derå, att i sednare tider ock städse Pastorater blifvit sammanslagne eller klufne, nya Stift inrättade m. m. s. hvilket allt gifvit anledningar till ökade eller förminskade inkomster för PresteStåndets medlemmar. Men har dock, mig vetterligen, ej hört deröfver klagas. Jag kan ej eller inse, att en rigtig fördelning af de LäroStaten anslagna inkomster voro stridande emot Presterskapets privilegier, enär ingenting derigenom undandroges dem som deraf skyddas. Det vore egenteligen ej annat än en utvidgning till det hela af hvad som na redan skedt i detail. Huruvida Vexelundervisningen är användbar på landet, der den ena trakten är tätt bebyggd, under det att bostäderna ligga vidt Bpridde å den andra, beror äfen undersökning, fm t-jf hilli! /, m,. eoni ensamt tillkommer Regeringen i men frå gan, huruvida de medel , sorn äro ansiagne. för käroStaten, böra fördelas så »tt de på bästa sätt må komma det allmänna till godo, derden enskilda omsorgen icke förslår, tillhörer ofelbart Konungen och Riksens Ständer att gemensamt bedöma och afgöra. Jag kan såluor da icke eiler gilia Utskottets åsigt af ämnet i denna d«L Grefve von Schwain, Fridric Bogislaus: 1 händelse Riddertkapet och Adeln beslutar återremiss af Oeconomieljtskottets Betänkande, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på nå-’ got deruti, sorn synes mig vara mindre i sin ordning, nemligen att Riksens Ständer, enligt Utskottets tillstyrkande, borde i den unders dåniga skrifvelse!?, angående förevarande ämne, tillika yttra den önskan, »tt Konungens yille vid eq annan Riksdag inhämta Riksens Ständers förnyade yttrande i detta mål. Om, Kongl. Maj;t sådant beslutar, beror detta af Kong).
(Han går hastigt, mötande vid utgåendet Erika och Gabriella.) FEMTE SCEN. BIRGER, ERIKA, GABRIELLA. Erika (störtar fram till Birger). Birger O, min Birger! min make är det sanning? Finns ingen räddning mer? ingen barmhertighet? ingen förskoning? säg är det i dag? Tala! och låt mig höra från dina egna läppar, att man med denna förskräckliga underrättelse endast velat bedra’ mig Birger. Dyra, älskade Erika Sansa dig! och böj dig med lugn under ödets hämnande ok! – Den evige Domaren, som var ett osynligt vittne till brottet, har låtit vedergällningens dag komma. Låt derföre intet fåfängt hopp dåra dig Snart är äfven timman slagen. Erika. Nej, Birger, nej Du har sedan lefvat år af rättfärdighet – det gäller inför Gud Ännu är räddning möjlig, ... ännu har inte hoppet slocknat i min själ O, Birger! – aldrig förr än vid denna olycka, har jag vetat eller kännt, huru högt, huru innerligt du var mig kär. Jag har lidit, Birger, lidit grufligt, men likväl inte tröttnat, att arbeta för ditt väl. Lagarna äro grymma och blodtörstiga! – men ännu finns ju nåd och barmhertighet hos menniskor! Birger. Dina qval arma qvinna! – har jag med fasa föreställt mig. Bland de brott, för hvilka ångern under vårt äktenskap gnagat mitt samvete, har de sednare åren äfven varit det jag begick, då jag öfvertalade dig till giftermål med mördaren! – Den tiden älskade jag dig ej så, som sedan; – och derföre har jag mången gång, inom dessa murar, velat ge den nåd till spillo, jag af Guds barmhertighet väntar mig, om jag dermed kunnat befria dig från skammen att vara min hustru! – (Erika synes tröstlös.) Gabriella (fattande Birgers hand). Guds makt är stor, Birger; – måhända är frälsningen nära. En ny böneskrift, understödd af Arnman och hela fiskläget, har afgått till Konungen. Ännu i dag kan den återkomma med nåd. O, låt oss hoppas! Birger.
Men ehuru, som sagdt är, jag icke yrkar något i laglig ordning anställdt åtal, synes det vara mig håde billigt och rättvist, att denna allmänt öfverklagade oordning hos KonglMajrt i underdånighet anmäles, på det ett sådant tillägg må göras uti det den Februari 1803 utfärdade .Reglemente , att misstag om utlånings-sättet ina kunna nu och framgent förekom mas* Hvad slutligen angår den 3telje f agans besvarande , huru den uppkomna penn inge-oredan säkast kart afhjelpas; så anser jag det af Högh Banco-Utskottet redan föreslagne expedient vara härtill högst bidragande, nemligen att de utelöpande tre procents förskrifningär småningom indragas, utan kännbar rubbning i ortens Fenninge rörelse, 3a att nämnde sedlar efter 18 månaders förlopp ej mera finnes utelöpande. För att kunna Verkställa detta, lärer det äfven blifva högst nödvändigt, att Maljnö Discont, mot erfor ierlig säkerhet, erhåller en ökad Assignauonsrätt på Banken, till så stor summa, sorn pröfvas nödigt för det ifråga varande ändamål; — om ej dessa expedienter vidtagas, befarar jag med mycket skäl, att flera hundrade oskyldiga Medborgare blifva genom tätt på hvarandra följande utmätningar i laglig form tetaliier ruinerade, Den 17 Juli. rade, hvilket erfarenheten, tyvärr, redan tille» början allt för mycket besannat. Utlåtande till Håglofl. Banco■ Utskottets Frotoccll den 30 Juni 1815, af Herr Lectorn och Frosten Frö - Sedan fran Biks-Stånden , med anledning af deruti gjorda anmärkningar vid BanCo-Utskottets afgifna Betänkande öfver Malmö Discont, det samma jemte anmärkningarna blifvit till vederbörligt ställe återremitteradt och nu å nyo i detta Höglofl. Utskott förekommer, torde tillåtas mig att i korthet få yttra: Flera af tie bifogade anrnarknin^arne yrka bestämdt Actor Publicus eller Fiscalisk Actions i enlighet ined hvad jag förut i denna sak haft äran anföra.
Bandslakar, af högst i,6 tums diameter i lilländan, 1 tolft 50 öre. Af större dimension hänföras till Spiror, För båtshaksskaft och bärlingar innehåller taxan i afseende på längd och diameter enahanda bestämmelser som för bandstakar. Dessa bestämmelser hade dock visat sig både besvärliga och tidsödande i tillämpningen samt ofta föranledande till tvist; och då ifrågavarande trädvaru-effekter, ehuruväl i den mån arbetade att de blifvit afskalade samt tillspetsade, mera sällan förekomme af större 64 Bevillnings-Vlskottets Betänkande N:o 8. längd än 20 fot samt ingen klagan försports öfver den nu gällande tullsatsen, hvarförutan exporten af dessa effekter varit utan nämnvärd betydenhet, syntes den nu föreskrifna kontrollbeliandlingen medelst mätning af längd och diameter gerna kunna upphöra, samt nuvarande tullsatsen utan undantag tillämpas.
Maj:ts till Rikets nu församlade Ständer afgifna Nådiga Berättelse, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, lemmar närmare upplysning. Det t ingår icke i samhällets ändamål att stadna på den punct, der det erhållit sin första utveckling. Det måste, för att uppfylla sin bestämmelse, tillväxa och fortskrida i utbredandet icke blott af upplysning utan och af medborgarnes, igenom det närmaste samband med samhället i det hela förenade Välstånd, hvarifrån återbegagnandet och förbättrandet af lan - 1123 LagUtskottets Betfaknnden. dets naturliga fördelar gro oskiljagtige, Möta dervid några hinder, hvilkas häfvande icke rubba sammhällets grundsatser, och som således icke ega inflytande på dess bestånd, mäste de undanrödjas; och om Lagstiftningen icke eger mod att taga detta steg, utan låter uppehålla sig af små betänkligheter och för en närvarande ringa förmån uppoffrar en vida större, men lika lätt beräknad vinst i framtiden, då uppfyller den blott ofullkomligt sin pligt att söka främja landets bästa. Utskotten hafva 1111, icke blott, på Sätt en Ledamot inom Vällofl. BorgareStålidet fordrat, närmare utredt, huruvida Lagen om tvångsrätten ejnot Vattenverksegare är byggd på giltiga rätts grunder, utan ock sökt visa, att antagandet af denna Lag till principen lika med flere förut i andre ämnen gällande, är för samhället af största vigt, Af hvad Utskotten i berörde afseenden anfört följer otvunget, att Utskotten , bibehållande sin redan yttrade af Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag antagne, af Kongl Maj:t i dess Nådiga proposition godkände och af pluraliteten af de upplyste män sorn utgöra LagCommiteen gillade, öfvertygelse, förblifva vid sitt förra tillstyrkande, att i frågavarande af Kongl. Majjt i Nåder föreslagne författning matte af Riksens Högloft. Ständer godkännas, med de förändringar Utskotten dels redan hemstäldt, dels ytterligare efter granskning af cle emot detailleriie gjorde Lagutskottett Betänkande»..
»En knopp, välsigna mig, en knopp, en verklig, lefvande, ordentlig blomknopp! Sa' jag inte, att jag hela natten drömt om eldsvåda och hvita hästar! Där ha vi det! En knopp, en knopp, Bina, din hexa, vet hon hva' det betyder, den blommar hvart femtionde år, hon! hvart femtionde år! Och jag fick den af studenten, hon vet, Schanas student, som nu är kamrer, han, som hon inte fick för hans föräldrar, som va' så högfärdiga och hon...» »Ja, si frun är då den lyckligaste människa på jorden», suckade madamen, som insåg att det var nödvändigt att afbryta fru Lamström, när hon började inveckla sig i släkthistorier. »Att få kaktusen i blom! En riktig kärlekskaktus! Ack Herre Gud, hvad frun är lycklig!» »Kärlekskaktus», skrattade frun och tittade i sin schatullspegel. »Hva' menar hon? Tycker hon jag sysslar med kärlek jag, hvasa? Sa' hon kärlekskaktus?» »Å, jag menade bara ... att det betyder lycka, och jag får gratulera! Nu ska' vi väl ha kusin Schana och saffranskringla? Jag kan ta' en från i går, så är den billigare! Fruns enda kaktus det sku' då riktigt salig polisen ha sett! Gud välsigne honom stackare, där han ligger i sin kalla graf!» »Hut! att klandra Guds vilja! som om han inte hade det bra i himmelriket», snäste frun och gaf madamen en puff. »Ja, gå hon efter Schana, gå är hon snäll ..., säg, att kusin ska' vara här klockan elfva, hör hon. Men stopp! jag springer själf, den fattiga halfmilen ä' ju inte att tala om! Själf vill jag gå. Seså!» Ifrig och brusande for hon omkring, skyndade att få i sig sitt morgonkaffe, och så koftan på och hattskrollan.
Man må föreställa sig, att bancosedlarna skulle ingå till Banken och att således endast metalliskt mynt skulle vara utelöpande. Riksg:scont. skulle då upplåna silfver och deremot utgifva sedlar, löpande med 3 proc:s ränta. Detta vore icke sedlar med ränta, utan sedlar mot mynt; icke sådana falska sedlar, som af Malmö discont utgåfvos, eller sådana, som Riksg:scont. myntade under 1790 årskrig. Om man lugnt betraktar frågan, måste man finna, att erfarenheten strängt talar för Hr Lagerhjelms förslag och emot stående lån. Riksg:scont. har försökt att göra lån emot 5 proc:s ränta, men förgäfves. Vi hafva en Armöens Pensionscassa, som begått det misstaget att fondera sin skuld med 5 procts ränta. Det hade varit illa bestäldt med denna cassas obligationer, hvilka endast gällt 90 proc., om den icke fått tillfälle att åter förhöja deras värde och Armeens befäl icke vågat uttaga sina accorder i sådana papper. Denna erfarenhet är för obetydlig för dem, som å tout prix vilja komma in på ett system, hvilket de icke förstå, eller hvars olägenheter de ej vilja erkänna, och hvilket ej är förenbart med Sveriges nu var. rörelsecapital. Då först, när rörelsecapitalet vunnit den tillväxt, att stora massor af sådana papper kunna utgöra föremål för speculationer på börsen, då först kan man, i största nödfall och då alla andra utvä - 134 Den g Mars e. m. gar äro afskurnn, upptaga sådana lån med rabatt å capitalet emot nedsatt ränta och visst amortissement. Då^är man bommen långt i obestånd; men då man kan reda sig på det sätt, alt tillräckliga tillgångar kunna erhållas genom lån ä vista eller med 8 dagars uppsägning, måste jag säga, att det förefaller mig besynnerligt, att man vill bortkasta skillnaden emellan 5 och 3 proc., så mycket mer som man lätteligen finner, att dessa ifrågavar. 3 proc. inom loppet af året måste nedgå till a och möjligen till i|- proc.
Z25- 374- — angående föreslagen indragning af En Tunna Kronotionde spannemäl, som hwarje Soldat wid wina Regementen pä lön åtnjuter, Gct. 426b. ;78> — om yrkad indragning af en del af Profesiorers med siere wid Acadcmicr och Lärohus tjenstgörande personers löner samt om ansläende af de Prebende och Landt-Pastoratcr som Rikets Bissopar m. fl. innebafwa, till ersättning för Banquens gjorde förskott, Gct. 426g. 4105. Vtov. 167. — angäcnde yrkad indragning af den Wcdcrlaäs - spannemäl som bcstäs för Passorerne i Riket, Gct. 4271. 4307. Apr. 647. 741. 866. — rörande wäckt fräga om äterkallande af sädane donationer och förläningar lwarigcnom större eller mindre delar af Kungsgårdeneller till och med hela sädana lagenheter skola blifwit af Rikets förre Regcntcr upplätne enssilte personer, Gct. 4272. 4307. Ntov. 94. z54. — angäende den af Herr LI. von Dörne säsom en ytterligare tillgäng att fylla Statens behof, förcslagnc försäljning till Skatte af de ännu äterstäende Kronohemman, Vet. 427-. vrov. 4Z. 5g. 235. 324. .278. 717. om medel till understöd för den i Stockholm inrättade llppfosi ings-anstalt för Döfstumma och Blinda, evet. 4276.