Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. må afgå om fortsatt understöd för dylika inrättningar från Postverkets sida; och då återremiss lärer komma att äga rum, torde det också blifva ytterligare anledn. för Utsk. att yttra, huru och på hvad sätt samt mot hvad villkor ett sådant understöd må komma att fortfarande lemnäs. Frih. Raab, Adam Christ.; Att finna den rätta medelvägen är ganska svårt, men dit åtminstone syfta städse mina bemödanden. Jag tror att Ekon.Utsk. denna gång träffat densamma. Det har i mångfalldiga motioner blifvit yrkadt, alt skjutslegan måtte höjas till minst 24 sk. b:co, och några hafva yrkat förhöjning till 32 sk., samt t. o. m. till en r:dr btco. Att allmänt förhöja skjutslegan, har jag motsatt mig så väl inom detta Stånd som inom Utsk. Det vore alltför vidlyftigt att upprepa alia de skäl, hvarföre en sådan allmän förhöjning, åtminstone till de högre ifråga - Dt n 10 Juni e. in. 213 saft*» Beloppen, skulle vara vådlig eller åtminstone icke fördelaktig. Jag har ej varit närvar., då detta betänk, af TJtsk. beslutades, och, 0111 jag det varit, hade jag genom reservation tillkännagifva mitt ogillande af vissa mindre delar deraf, men i bnfvudsaken anser jag detta betänk, uppfylla sitt ändamål. De anmärkntr, som deremot äro gjorda, tror jag icke vara af den beskaffenhet, att de böra föranleda tidens förhalande med en älerremiss. — Af Hr von Röök hafva åtskilliga anmärkntr blifvit gjorda: han har t. ex. föreslagit, att TJt.sk., komma med tillstyrkande, alt alla hemman, som äro belägna inom mil från gästgifvaregård, må anslås till reserv, hvaremot hållskjutsen skulle afskaffas. Jag får hemställa, huruvida detta vore möjligt, då flera hemman genom privilegier äro befriade från skjutsningsskyIdighet.
– Jo Erik, förrän jag visste, hvad astronomi är, visste jag ganska bra, hvad astrologi är. Du har aldrig sagt det åt mig, men det vet jag ändå, och för att Erik må tro, att jag vet det, så skall jag säga det: det är vettenskapen att spå i stjernor. – Inte vettenskapen, på sin höjd konsten – rättade Erik. – Nå ja, konsten. – Den inbillade konsten – tillade Erik. – Nå ja, den inbillade konsten: Nu får Erik inte mera rätta mig, för Stella vill nu berätta I vårt lindansarsällskap fanns en tid en, som var särdeles underlig och hette Giuseppe Fiamma. Han var eljest mycket beskedlig och melankolisk, samt åtnjöt en stor aktning af hela truppen, emedan han kunde spå i stjernor. – Och hvad spådde han åt dig? – Han ställde upp sitt underliga instrument, på hvilket voro piggar, som föreställde stjernor och snart sade han åt mig, som var ensam med honom då, ty han höll mycket af mig och ville inte spå åt mig, då andra voro närvarande: «Stella, du stjernornas dotter, har här på jorden att möta många lifsfaror, dem stjernorna tillåta dig att besegra. Ja, jag ser, att du skall öfvervinna dem alla. Och ifrån storm och oreda skall du komma till klarhet och lugn. Skulle icke stjernorna beskydda dig, så borde du visst frukta för en öde trakt, för ett grått slott och för en tregrenig gaffel.» Så sade han och jag fäste mig mera vid hans spådom än vid andra stjernespåmäns, hvilka spådde mig helt andra saker. Ty han höll af mig mera än de och var så alfvarsam och dyster Och har icke hans spådom slagit in med den öde trakten ... det var kärret. Och Erik vet, att jag varit rädd för det gråa slottet, såsom jag kallat Ristilä, emedan jag mindes Giuseppes ord. Och nu åter, när jag ser denna tregreniga väg, så tycker jag, att det är en tregrenig gaffel. En ibland Eriks svagheter, var, såsom redan är antydt, den att icke fullkomligen kunna skilja sig ifrån tron på aningar och mera sådant.
Hela afkast, ttingen ester afdrag af de i och för Egendomens brukning anwände utgifter medelst utsäde, tjcnstefolkctS fö, da och löner, jemte skatter, underhäll af byggnader och andre härwid nödwändigt ätföljande utbetalningar, hwaribland ock odlings, samt förbättrings, kostnader och andre nybyggnader än dem wäder gjort aldeles nödige, ej fä räknas. Af hus i Städcrne: Den hyra ägaren upbär efter afdrag för nödwändige reparationer och onera. Af HandelsNruks, FabricsUtS eller annan rörelse och näring: En Handlandes eller Jdkares winst och behällning pä äret utöfwer sine i och för sjelfwa rökelsen och handtcringcn hafde utgifter, aflöningar och arbets, kostnader. Af fordringar och Eontante penningar: Influtne räntan af ocm, utdelnings«procenter af Actier, Lift räntor, Gratialer och Pensioner m. m. Den 25 September. 841 Af Embeten och Tjenster, Lön och öfrige förmo» ner, med afdrag af be Personers underhäll och godtgörande, hwilka till Spsilans bestridande ieke kunnat umbäras, sä wäl som de kostnader, hwilka till Lön -in» komsterneS indrifwande mäst anwändas. Hwarjcmte alla desie skattdragande äga, pä sätt redan ofwanföre sagt är, att frän deras ärliga förtjenst afräkna räntan ä deras skuld. För all här anmärkt eller hwad widare inkomst som erhälles, och hwarifrän icke fär afdragas det som Ätgär till ens eget, desi Familles och alle sädane Personers underhäll, hwilka i och för utökningen af cnS yrke, tjenst, rörelse och näringsfäng icke äro oundwikeligen nödige, hänföres hwarje ffattskpldig till den af de ! Tabellen
Kungsöhrs län utgående räntedagsverken, sora ock rörande anvisandet af ett i följd häraf erforderligt årligt statsanslag, motsvarande värdet af de 4>3po}J dylika dagsverken, hvarför lösen hittills af Stuteri-öfverslyrelsen för Strömsholms stuteris räkning årligen uppburits och för hvilket anslags bestämmande, på sätt Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, torde böra lagas till grund medelvärdet af de tio sista årens markegångspris å meranämnde dagsverken. I öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså tillstyrka, det Rikets Ständer måtte medgifva, dels att rusthållarne i det så kallade Kungsöhrs län må befrias från erläggande af hittills utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman skola utgöras, under iakttagande dervid, att af den hemmanen i Kungsbarkarö socken i ersättning för räntedagsverkena förunnade kro notionde-spnnmål så stor del, som af rusthålls-stamhemman nu uppbäres, i stället till statsverket åter indrages, dels ock att å anslaget under riksslalens sjette hufvudtitel ''till hästafvelns förbättrande” uppföres ett emot ifrågavarande dagsverken svarande årligt belopp af 2,012 6 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 138. r:dr a5 sk. i rst, alt af Sfiuteri-öfvei styrelsen för Strömsholms stuteris räkning uppbäras. Slockholm elen 28 April 1848. Reservationer: af Friherre von Kraemer, Doktor Stenhammar samt Herrar Koch och Norin: ”Emot Höglofl, Stats-utskotlets ofvan faltade beslut få vi oss vördsamt reservera.
an en sträng vch pä riqklg fot inrättad bewakning wid Sjö-Tullarne, samt Fabriksjnrättningarnes enstildta fordel defintom icke b§r befordras genom sädane Fsrfattnmgar och Anstalter, som med-vra större olägenheter än förmäner för det Allmänna får Utskottet, med fullkomlig ölwerkygelse wördjamt tillstöka, det Riksens Högloft. Ständer mätte hos Kangl. Mask i underdäniahct anhälla att de Författningar jom lilläta eller pädjuda jä wäl Vlsikationer till uppläck-indeaf till mörtel sörbudtt gods r öppna Bodar, Magcziner och Boningsrum, samt wid Transporter ä allmänna Wägar och pä Hwrkostäven, som ock Innings anställande r hus eicer Bönhaiar och Fuskare mätte hädanefter, till all kraft r-ch werkan upphöra. Den billiga fordranhwafe fr» Medborgare äger, att i filt hus vch pä -Lllmän iandswäg wira oantastade skulle dä hlifrva Lippfyld, allmä/ma säkerheten öfwer allt bibehällen, samt ch.kaner "ch ordningar sörekomne. Dock warder oett« alik Riksens Högloft. Ständers Eget ompröftocnde rvLrdsammelrZen underställt. Stockholm ten 15 December 1809. Pä Högloft. RidderstaPä Högwördige Presteper och Adelns magnar: Ständels magnar; 6- OxenltMns. Ns^n. StZZnostus. Den ro Januarir. 557 P3 Wällöf!. BorgarePä Hedsrwärda BonStändets wägnar; de-Ständetswägnar: L. Victorin, ö. Lricslon. k. f. d§ei2el. Utdrag as Protocollet, hällit hos Riksens Högloft. Stänkers Alllmänna Beswärsoch Oeconomie.Uiffotts Första Beredning den zi Augusti 1809.
Förslaget innehåller, att pappersbruksidkarne skola hafva flera på olika ställen bosatta lumpsamlare och, så vidt möjligt, en i hvarje socken; men härvid möter först den frågan; hvem skall pröfva, huruvida det sistnämnda är möjligt? Eller skall han skaffa sig dessa lumpsamlare för hvad pris som helst och ehvad han behöfver dem eller icke? Då lärer det aldrig blifva omöjligt att anvärfva en inom hvarje socken. För det andra kan, då förslaget endast talar om flera lumpsamlare, fråga uppstå, huru många som menas med flera. En sådan obestämdhet leder blott till tvister, och att bestämma något visst antal måste alltid blifva olämpligt, enär pappersbruksidkarne kunna drifva sin rörelse i mycket olika scala. — Dessa invändningar synas mig Vara af den beskaffenhet, att intet tvifvel bör äga rum, att icke betänk, bör afslås, hvarom jag således begär propos. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.; Hr v. Troil har* ansett Lagoch Oecon.Utsktns ifrågavar* betänk, böra afslås, och i fall sådant nu går an, har jag ingenting deremot, men annars förenar jag mig med Gr. Cronhjelm i begäran om återremiss. Det skulle tyckas, som detta betänk, vore af mindre betydenhet; men vid närmare betraktande skall man finna, att det är ganska vigtigt såväl för den princip, som deri blifvit etablerad, sorn för sina följder. Det är i principen oriktigt, att pappersbruksidkare skola beröfvas samma rättighet till fri utöfning af sin näring, som näringsoch bruksidkare äga, och man bör öfverallt utgå från hvad som är rätt; ty detta är merendels också det nyttiga, och om någon gång det nyttiga synes strida emot det rätta, måste dock det sednare alltid hafva företräde. Men förslaget är jemväl i sina följder olämpligt, emedan det lägger hinder för industriens utveckling.
Maji 1076- — »ned öfwerleinnande af trehundrade exemplar af den enligt Ständernes beflut tryckte Allmänna Indragnings-Staten jemte hemställan i anledning af Ständens beflut att en dylik tryckt förteckning wid hwarjc Riksdags börian »nä »vara att tillgä, Mars 864. 906. 940. Apr. 673- 772. 86L. — med Fonnulaire till Anteckningsbok, Ouittencebok och Interesse - Uträkning för Annuitctslänen, Mars 1002. ,226. 1370. Landshöfdingen -»kScbendom, ckklsökan vin anfläende af sä tillräffelige hushyremcdcl, att ät hoNoin passande Embetsoch Boningsruin möjligen »nätte kunna erhällas, Mars »vig. 1346. igro. Apr. 678. 77Z. 866. — utlätande öfwer en af Herr 0'grle;o», Lckvarä, wid UtstottetS Berättelse om Riksgälds-Contoirets fönvaltning gjord aflchärkning, Mars »066. 1267. »352. Apr. 77Z. 86S. — yttrande i anledning', ass Friherre HMel von tlo^le-in,' ytterligare »notion. Let »nätte RiksgäldsCoiitoirct äläggaS, att afgifwa förklaring af hwad orsak beloppet af BcwillniNgrn, för den del afSocker, söm stäillplaS »vid Hallk-Nätterne, blifivit »vida ruin - iS4'
Balakitg i molnen och skakar sina långa, krusiga lockar, så att stormen dånar i träden; men barnet hvilar i moders famn, icke behöfver det rädas för vinden. Nej, nej, snart blir det lugnt och träden stå still, ty han tröttnar att skaka sina lockar. Snart väntar Savina maken hem, så glad, så glad. Hon smyckar sitt hår med blommor så röda. Deraf skimrar himlen i aftonglöd. Sof, sof, du lille. Balakitg kommer, han kommer i afton hem. Savina blir glad och luften blir ljus och skön hela morgondag, och barnet får leka i gräset". Reka tar sitt spjut från väggen och säger: "Tummes dotter är fager". "Hon är så", svarade Amulamela. "Det säges vara orätt att taga tvenne hustrur, många hafva dock gjort så" sade Reka likasom vid sig sjelf. Amulamela fortfar att sjunga för barnet: "Men kommer ej Balakitg hem till qväll, Savina väntar natten om, och gråter och gråter den hela dag, och regnet faller i skurar stridt, då Savinas tårar falla på jord". En lång stund stod Reka tyst, och vägde spjutet i handen. Slutligen sade han: "Jag vill tjena för Shachi, Tummes dotter". Amulamelas kind blef hvit som nyfallen snö. Hon sade intet. "I morgon går jag dit". Amulamela teg. Hennes händer fortforo att sköta om barnet. Allt färglösare blef hennes blekhet. Hennes öga syntes slocknat. Reka gick. Han återkom när solen sjönk i hafvet och Savinas rosor lyste på fästet. Men Amulamela såg dem ej. Hon satt allt ännu orörlig qvar på samma plats. Reka inträdde, hon reste sig för att bära in ved och vatten, och göra sina sysslor för qvällen. Det blef morgon. Reka stod upp. Han klädde sig för att gå bort. Amulamela gick fram till honom. "Reka, haf tack. Du har varit god emot mig, mer än någon man varit mot sin qvinna. Du har icke föraktat mig, ehuru jag blott varit din hustru, ja, du har till och med stundom gett mig plats på björnhuden vid din sida.
Brefvet den f> November 1765 och Kongl. Förklaringen den 3 Mars 1807, till efterrättelse för klagande i brottmål, framställde en stridighet i grunder, hvaraf rättsökande ofta missledas och Domare sättas i förlägenhet; af hvilka anledningar Justitiae-Cantzlern i underdånighet hemställt, om icke lämpligt vore, att de särskildta stadganden, som gälla lill vägledning för rättsökande i brottmål, genom en ny författning sammanföras till ett helt, hvars sammanhängande föreskrifter utgingo från en gemensam grund. Kongl. Maj:t, som funnit 1807 års Förklaring innehålla fullständig ledning, huru förfaras bör, 122 Den 5 Maj. bör, då den som i brottmål vill hos Kongl. Maj:t »ig besvära, sitter i häkte, har deremot erfarit, att, hvad angår brottmål, hvari den sakfällde ehler klagande parten ej är häktad, skiljaktighet sig företer i ofvan åberopade Författningars föreskrifter, och att rättsökande således i sistnämnde fall saknat nog tidig underrättelse om derasJliggande. Till undanrödjande af tvetydighet derutinnan och för att bevara partens lagliga förmån och rättighet, att få sin underdåniga klagan af Kongl. Mtj:t i Nåder pröfvad, vill Kongl. Majit, efter dess Stats Bads och Högsta Domstols hörande, hos Bikets Ständer föreslå, att, intilldess allmänna Lagen, som nu är under omarbetning, hinner utfärdas, ett nytt Stadgande af följande lydelse emedlertid kunde, med upphäfvande af hvad äldre forfattningar i denna del bjuda, till allmän efterrättelse meddelas:' ”Den soth vill hos Kongl. Maj:t söka ändring i något af Idofeller Ofver-Bätt meddelt Utslag i brottmål, som efter anslag är utfärdadt, ingifve i Kongl Majas Jusitite-Bevisions Espe. dition sina underdåniga besvär, inom hälften af. den tid, sorn i 30 Cap. g § Bättegångs-Balken för tvisters fullföljande finnes utsatt.
Soubalternernes belägenhet är föga bättre, och de civile Tjenstemännens och UnderOfficerarnes kanhända ännu sämre. Jag vill blott anföra ett exempel på hvad jag nu yttrat: En SiabsCapitaine vid Wermlands Fältjägare skulle få 400 R:dr mindre än en Capitaine vid indeldta 208 Den ai Maji e. m. Infanteriet; 25o R:dr mindre Jin en Capitain vid Skånska InfanteriRegementerne, och i5o R:dr mindre,än alla BeväringsCapitainer, Derjemte må anföras, att de 5öo R:dr, som äro anslagne till Musiken, endast är en ringa ersättning för hvad Regementet förlorat till detta ändamål, genom Philipstads Bergslags befriande från Vacance-afgift, hvilken varit Regementet anslagen och uppgått tili 680 R:dr årligen. Detta anslag är dessutom påkalladt af nödvändigheten, då Jägare till största delen böra comrpenderas med signaler, och kan sålunda ej anses befordra någon serdeles musikalisk lux. Jag vill icke trötta med anförande af flere siffer-jemförelser eller detaljer, hvilka sjelfmant framställa sig vid granskningen af de olika Staterne, under förhoppning, att hvad jag anfört är tillräckligt att bestämma känslan af rätt och orätt vid regleringen af lönen förden, hvars kall är att försvara Fosterlandet. Friherre Cederström, Jacob: Jag äm nar ej fästa mina anmärkningar vid StatsUtskottets Utlåtande i allmänhet; men, i anledning af hvad af en Ledamot, Herr v. Troil, blifvit yttradt, vill jag upplysa, att han synes icke hafva kunskap om Gottlands organisation, i afseende på Beväringen. Han har uppställt sin beräkning på folkmängden, ej correct uppgifven, i jemförelse med Halland - Den 21 Maji e. m. 209 land och Skåne, och ansett Befälet för talrikt för tjenstgöringen i fredstid. Jag får i anledning deraf nämna, att Hallands Bataljons Befäl är uppsatt för extra Roteringen i Halland.
Det allvarsord, stycket vill säga oss, är som bekant: kom i håg, att rätt, sanning och heder ej äro detsamma för den ena människan som för den andra, att i vårt moderna samhälle svalget mellan de olika klasserna är olantligt, äfven i deras olika uppfattning af dessa » allmänmänskliga » begrepp. Detta har kallats en farlig lära, och är kanske så; men är den ej sann? I så fall är ju detta memento på sin plats. Konflikten mellan Robert Heinecke och hans föräldrar verkar öfvertygande sann. Den alstras ej af någon slags undantagsnobless hos Robert, endast däraf, att han fått en annan syn på tingen, som de aldrig kunna förstå; och han kan ej längre se med deras ögon. Han är helt enkelt en ganska vanlig, rättänkande, lagom stolt ung man. TEATER-REVY. Denna uppfattning af Roberts karaktär kommer dock ej fullt fram i herr Palmes sätt att gifva rollen, eller kanske därför att just han spelar den. Herr Palmes spelsätt har af naturen något inåtvändt, svärmiskt och opraktiskt, och dessutom hafva vi så många gånger, i » Galeotto », » Ambrosius » m. fl. stycken, sett honom spela sådana där undantagsmänniskor, som äro ädlare, bättre än hela sin omgifning. Allt detta gör — orsaken må ligga hos skådespelaren eller åskådaren — att herr Palmes Robert lätt synes för litet hvar dagsmänniska, för litet af en praktisk ung karl, som kastar sig i de stridigheter, stycket skildrar, lika mycket på grund af sin lust att ställa allt till rätta, som på grund af någon sedlig harm. Men för denna harm finner herr Palme vackra och ädla uttryck. Den bästa skapelsen i det på nästan alla händer förträffliga spelet i » Ära » hade fröken Åhlander gjort. Det var just den figur, som stycket fordrar, måhända något lokaliserad af skådespelerskan, hvilket nog äfven är det riktigaste. Kanske är det fröken Åhlanders förtjänst lika mycket som författarens, att scenerna hos folket på gården förefalla bättre skrifna än de, som spela i herrskapsvåningen. Ty hon gifver denna roll så konstnärligt beherrskadt, att den gifver fullständig illusion.
Majit eger rätt att nedsätta det af Bevillnings-Utskottets Ullålande, N.-o 30. 13 Ständerna bestämda tullbelopp för någon vara, hvilket deremot förmenats ovilkorligen böra, tilldess det vid en ny Riksdag varder af dem ändradt, oförändradt utgå; och inom Bonde-Ståndet blifvit anmärkt, att Utskottet ej fästat behörigt afseende å yrkandet om tullfrihetens upphörande, samt att hvad i stället såsom ett slags correctiv blifvit föreslaget, vore att anse så som halfgjordt arbete, hvilket icke verkade till något resultat, samt att i öfrigt ingen vore bättre, än Hofven och Corps Diplomatique, i tillfälle att erlägga tull, derifrån något undantag icke vidare borde ega rum. Som, enligt Utskottets åsigt, dessa anmärkningar icke innefatta vederläggning af de skäl, Utskottet andragit för dess beslut att tillstyrka den ifrågastälide tullfrihetens tillgodonjuta nde hädanefter såsom hittills, samt andra och sä krare controller mot möjliga missbruk, än dem, Utskottet föreslagit, icke blifvit uppgifne, har Utskottet, som, för dess del, lika litet kunnat inse otillräckligheten af desamma, som utfinna några bättre och ändamålsenligare, af hvad sålunda är vordet anförd t icke funnit sig ega anledning att frångå dess förra tillstyrkanden i ämnet, utan hemställer, att Rikets Ständer behagade lemna bifall till hvad Utskottet, rörande de ifrågavarande motionerna, yttrat och föreslagit. T. Vid det af Utskottet upprättade förslag till Tull-Taxa har blifvit anmärkt och yrkadt: vid Aijat, inom Bonde-Ståndet: att de tullbestämmelser, 1835 års Tull-Taxa derå upptager, måtte bibehållas. Alabaster, arbetad, inom B onde-Ståndet: att, då man borde söka uppmuntra den inhemska konsllliten, men sådant icke vunnes genom lag tull å fullt bearbetade varor, den af Utskottet här föreslagna nedsättning ej kunde godkännas.
Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Johan Gustaf Wassmuth irån Stockholms län, om statsanslag för utläggning lill erforderlig bredd af vägen från Järla till Nyvarp ock Bullandö pä Wermdön. Öster ut från Stockholm ligger Wermdö skeppslag, hvilket, såsom bekant är, består af en stor mängd öar, af hvilka de största äro Wermdö, Ingarö, Djurö, Möja, Ljusterö, skiljda af större eller mindre fjärdar och sund. — Sjövägen har till följd deraf utgjort och utgör ännu den förnämsta förbindelsen dessa öar sinsemellan och med fasta landet. — Om kring början af förra århundradet anlade vägbyggnadsskyldige en sockenväg genom Wermdö moderförsamling. Denna väg, som, gående ifrån Nyvarp och Bullandö förenar sig vid Hemmesta samt löper till Skuru och vidare öfver dervarande uppförda bro tills den vid Järla anträffar den från Stockholm öfver Sicklaön anlagda väg. Hela denna väg utgör en sträcka af 5^ mil. Anläggningen deraf har varit särdeles svår, emedan bergsprängningar måst på flera ställen verkställas och stenmurar anläggas utefter långa sträckningar vid sjöstränderna, för att kunna anskaffa en säker grund för vägens framdragande. Med denna väg afsågs endast öboernas behof af en farbar väg för forslandet af de produkter, de hade att afyttra eller nödgas förskaffa sig under de tider af året, då den vanliga och naturligaste vågen eller sjövägen, var för dem stängd, det vill säga, då isen hvarken bar eller brast. Någon gästgifvaregård har icke heller funnits förrän för omkring 20 år sedan, då två sådane anlades å Wermdön vid Gustafsberg och nära Wermdö kyrka. Hufvudsakiigaste skälet för deras anläggande synes hafva varit, att bereda fortskaffning, dels till öarne af dit resande personer, dels till Stockholm af en mängd sjöfarande och varor, tillhöriga fartyg, som, då inloppet till Stockholm varit tillfruset, måst anlöpa skärgårdens yttre hamnar, särdeles Djurhamn; hvilket hvarje höst inträffar.
Discont-verks återstående fordringar, skall Utskottet hafva äran inför Rikets Ständer uppgifva resultaten af dessa undersökningar och dervid beslutna afskrifningar samt derjemte föreslå de ytterligare åtgärder, Utskottet anser kunna leda till ett ofördröjligt afslutande af Discont-verkens utredning. 15:o Angående den Secreteraren hos Fullmägtige j tid efter annan, beviljade tjenstledighet. (1839 års Rev. Ber. pag. 11.) Revisorerne hafva förklarat, det de funnit anmärkningsvärdt, att Secreteraren hos Fullmägtige, sedan slutet af år 1837, i anseende till ofta återkomna sjukdoms-förfall, under längre tider erhållit tjenstledighet samt att, till följd häraf, Secreterare-tjensten måst, sammanlagdt öfver ett och ett halft års tid, af andra tjenstemän vid Verket förrättas, fastän de Secreteraren* tjenstledighets-ansökningar bifogade läkare-betyg gifvit anledning att anse hans Stats-TJtskottets Utlåtande, No 4^- sjukdom vara af den beskaffenhet, att någon sådan förbättring icke kunnat förväntas, att han åter kunde i tjenstgöring inträda.