Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
dS®danr jtfg-^sÖleiM^^W^föndä ' skål förklarat mig icke 1 Utskötffefis Betänkande instämma, torde det tilläfas mig att ätVen få yttra, IfyartijdgiWiÄKtj WK*nära%re upplysning ‘ af Rnäftkändeftforde Kiuldä föfVärttas. Utskotten silke utdieiråkrdhg;, 'liiiPu mycket Burnpieii för sina , 'di<JS"Gåt/ia Cutud öch Malmö Disconter retl(iriCi&gjnmh'dBö^drmgar slittellgen khå kmnrAa uta^\ifskri)öb>grmen detta obestämda •förklarad#'Wiste1 ?8f8jbågfefc ttärmare kunna utredas, helter Nationens eller Bänquens uppoffring till större é?ler u. ndre belopp icke kan vara Nationen likgiltig' , och en utveckling deraf torde skäligen' af i^ögloflige Baneo^ Utskottet kunna begäräs,' söm med upplysning om de Fordringar i Discönterne, hvartill Banquen i alla fall till betalning ägt företrädesjrätt; i sammanhang dermecT framstattes del b* 26 Den 17 Martil, f. m. lika förhållande till förlust för Ranquen, sorn inträffat vid ett aimat bebandlings-sätt til!
Ltatsoeb La n co-II tsk ot te ns Leser vationer: ^.k Or OommerceLadet ^anresso/r.- I anledning »I Utskottens i 2:61a puncten gifne tillstyrkan fär jag »beropa den al mig afgifoe reservation, vid 8tats-, Lancoocb LkonomiOtsKottens förnyade Utlåtande, i fräga om ansia-; till strömrensningar oell lättade vatten-commilnieationors befrämjande. ^f Hr Lagmannen Linä/s.- Oä afsigten med min vid Letänkandst lV:o 22 algifne reservation varit att soll» förekomma vädan af en Urtima Liksdag genom 8tatsbrist, tror jag mig skyldig bär förklara, att jag anser denna olägenbet bjelpt, seda» nn mera blifvit upplyst, det 8tatsOtskottel, för sädant fall ernar föreslå upplåning genom L:gsLontoiret till dst belopp, som ärligen kai, erfordras för att f)-IIa inträffande 8tatsbi ist. H.s Herrar , //e/srörg/us oeb vl/on<a«.- Lmot upptagandet af vancovinsten bland Statens Lxtra inkomster fä vi oss reservera, dä bärigenom förfelats det ändamäl, att undvika en ökad Bevillning, b vilket mäste bafva äs)-ftats med L. 8t:rs beslut, att denna vinst skulle för 8tateos bebok användas. 48.
Majit slutligen föreslagit, att på Öfverståthållare-embetets stat måtte uppföras såsom hyresersättning för Öfverståthållare-embetets kanslis embetslokal enahanda belopp, som hittills utgått från indragningsstaten med 1,500 Ridr. Rikets Ständer, som anse förändrade förhållanden möjligen kunna framdeles medgifva, att Öfverståthållare-embetets kansli inrymmes i något Kronan tillhörigt hus i hufvudstaden; hafva såvida bifallit ifrågavarande förslag, att på Öfverståthållare-embetets 6 Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:o 76. stat såsom h yresersättning för Öfverståthållare-embetets kanslis cmbetslokal blifvit tills vidare uppför dt ett belopp af 1,500 R:dr. Landtstaterna i länen. 13:o. Sedan, i afseende å det af Eders Kongl. Majit, uti den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, framställda förslag om afsättande af 190,000 R:dr i och för reglering af Landtstatens löneförmåner, Rikets Ständer sedermera erhållit det meddelande, att den för frågans afgörande erforderliga utredning icke hunne verkställas så skyndsamt, att någon framställning i ämnet vid innevarande riksdag derefter kunde ega rum, och att således det belopp, som Eders Kongl. Majit äskat, skulle för landtstaterna i länen afsättas, icke för detta ändamål blefve vid innevarande riksdag erforderligt; så har i följd häraf berörda nådiga framställning icke föranledt till någon Rikets Ständers åtgärd. Till följd af Rikets Ständers beslut vid innevarande riksdag, i fråga om beräkning af inkomsterna under titlarne: ordinarie ränta och tiondespanmål, blir emellertid nödigt, att, på sätt
Riksd.Ordms 56 § innehåller, att efter motionstidens slut ega Stånden inom sig väcka motioner, som omedelbarligen föranledas antingen af redan fattade beslut, af redan uptagna ärenden eller af under riksdagen inträffande händelser. Här har verkligen inträffat tvenne sådane händelser. Den ena, Regeringens beslut, den andra, de sedermera inträffade sockenstämmobeslulen. Detta är visserligen inga stora händelser, om man så vill säga, på hvilka sålunda motionen stöder sig; men hvilka händelser kan man då bestämma såsom stora, hvilka man sedermera skulle kunna åberopa såsom stöd för rättigheten att väcka motion. I grundlagen finnes ingen föreskrift derom, men jag har tänkt mig sådana händelser vara tillräckliga, hvaraf kan följa ett oändligt stort godt eller också ett oändligt stort ondt. Af Barnhusets tillstånd, om det nu icke hjelpes, anser jag någonting komma att följa, som i högsta målto vore svårt, icke blott för Stockholm utan äfven för samhället och som skulle ådraga fäderneslandet många olyckor. Blir återigen Barnhuset hjelpt, så skall derigenom åstadkommas ett negativt godt, d. v. s. att dessa olyckor undvikas, samt å andra sidan ett positivt godt, d. v. s. att Barnhusinråltningen stöde qvar såsom en räddningsplanka för de värnlösa, faderoch moderlösa barnen. Ser jag på de följder som måtte inträffa på grund af de redan förut under riksdagens lopp inträffade händelser, så kan jag icke neka till att de synas mig vara alldeles tillräckligt stora händelser, för att man kan på dem basera en motion; och i stöd deraf anhåller jag att R. o. Ad. ville fatta det beslut alt låta min motion gå till vebörande Utsk. Hr Fåhraeus: Jag har lagt vigt vid den omständighet, att man icke egentligen har någon närmare kännedom om Barnhusets ställning nu, än vid början af riksdagen. Man vet nemi. derom nu icke annat än hvad man visste då, eller att Barnhusets ekonomiska ställning är vacklande, och att för dess understödjande bidrag behöfvas. En värd talare har förnekat att detta varit kändt 9 H. 4 50 Den 30 Juli. vid början af riksdagen.
Hyres-koutrakt, angående rätt att inteckna ett. om nvttjande-rätt tilli fastighet i stalf uppriitladt. I. 278- R. 279. III. B. 671. IV. 76 A. 125. E. 210, 414- U. 532. V. 124. Hy ttedelar, om frihet att från jord i Bergslag skilja. Håf-gäng samt offer oell kollektmedels insamlande i kyrkorna, angående upphörande af. III. B. 109, 230, 238. A. 239. U. 505, 614. Hård af Segerstad, A. L., Direktör, angående eftergift, af honom ålagdt ersättuings-belopp. VII. 221. R. 224. VIII. B. 175. A. 194. E. 280. Hägerflycht, Nils Henrik, yttranden. I. 297- V. 344. Haeggström, Johan, f. d. Hofnotarie, om pensions-ersättning åt. Hiiradsfiiugelse, skyldighet att bygga och underhålla, om förändring eller förklaring af nu gällande stadgande» angående. VIII. E. 103. Häradshöfdingebostället! inom Elfsborgs län, om utbyte af åtskilliga. Härads-Nämnd, om j.iif emot, XI. B. 394. A. 400. Bärads-Nämuds rösträtt, angående förändring af livad lagen stadgar om. XI. B. 394. A. 399. Härads-Rätterna, angående åtskilliga förändringar rörande. Se Lagskipning. — sakprotokoll vid, om Tirigs-Notariers förordnande till uppsättande af, och om instruktion för ifrågavarande Notarier, IL 295. 11. 297. XI. B. 151, 267. A. 286. E. 331.
– Filippos är ju döpt? Filippos är ju prest? – Ja. – Herrligt, herrligt! Så ville jag hafva det. Lilla lamm, som vi räddade ur vargens klor! Lilla lamm, som vi buro hem till den rätte herden! Petros, låt mig få återse det lilla lammet! Var icke rädd! Jag skall vakta min tunga. Låt honom komma före solnedgången; du vet, att jag icke talar före solnedgången. – Jag skall hvarje afton hitsända Clemens med ett bröd och ett glas vin. – Petros, du är en god son. Min tusenfaldiga välsignelse öfver dig, min gode Petros! Men, hur är det? Är det den förhatlige, som låter ringa klockorna i staden? – Krysanteus? Du menar honom? – Ja. Äro icke han och hedningarne ånyo herrar i staden? – Hvad säger du? Den högste förhindre, att en sådan tid någonsin återkomme! – Eller firen J nu hvarje natt martyrernas fest? – Hvad har ingifvit dig denna tro, min fader? – Ha’n J ej i de tvenne sista nätterna samlats derborta? sade Simon och utsträckte armen mot olivdungarne. – Har jag icke hört de trognes psalmer ljuda, såsom komme de djupt ur jordens sköte? Det är ju som fordom, då vi förföljdes för vår tro och firade Herrans fest i kulor och grafkamrar. Herrliga tid! Och pelarhelgonet började sjunga en af dessa psalmer – i början med sakta röst, som om han velat härma de ljud, om hvilka han talat – sedan med allt starkare stämma, som om han velat öfverrösta de glada tonerna från den allt mer sig närmande båten: Guds namn är kändt i Judaland, förherrligadt i Israel, Han Sion till sin borg har valt, i Salem står hans helga tjell. Han krossar bågar, spjut och svärd, De stolte digna till hans fot, Och bäfvande den hela verld Förstummas för hans vredes hot. Se röfvarbergen! På sin grund de svigta för hans ögas blink, Och krigarskaror domnande nedlägga vapen på hans vink, Se vagnen stannar med sitt spann, Och dödt är stridstrumpetens ljud,
Som man vet uppkommer sedan omkring tjugo år tillbaka denna sjukdom mycket lätt hos yllemänniskor och visar sig däri, att dessas kroppar beklädas med hastigt växande ull, som hvarje vecka måste klippas för att de ej skola snärja in sig i raggen. Denna ull bereder dem visserligen en ej så liten biförtjenst, men sjukdomen är dock mycket fruktad, ty då alla kroppssafterna åtgå till ullen, utmärglas de sjuka ända till ytterlighet; vanligen växer till sist ullen inåt också, och då är det naturligtvis slut. Tack vare dr Pastörrimus ’ trägna forskningar samt våra utomordentligt fina billimikroskop fingo vi ju för några år sedan visshet om att denna sjukdom berodde på en i djurullen befintlig och sjelfva ullen alstrande billimikrokock, den s. k. ullkocken. Men vi fingo tyvärr också veta så mycket annat fruktans-värdt. En allestädes närvarande mer än osynlig djurverld, der rofgirigheten står i omvändt förhållande till storleken, afslöjades för våra blinkande ögon. Sjukdomen, döden lurar öfverallt. Icke blott i vattnet, iorden och luften utan också i tanken, i viljan, i begäret, med ett ord öfverallt och i allt. — Visserligen äro somliga både nyttiga och nödvändiga, emedan vi annars ioke kunde göra något eller tänka något, men dels komma dessa så lätt i misshumör, dels komma andra och vi \ ja göra dem platsen stridig. Och vi fl betala krigsskadeersättningen, ofta med vårt lif. — Jag har nu alltid varit rädd om mitt lif, ty jag har bara ett och detta är, åtminstone ännu, nödvändigt för att kunna lefVa. Näst att dö frisk är intet sorgligare än att lefva sjuk. Men hur skall jag kunna hålla mig frisk? Pastörrimus ’ rival, d: r Kochiesimus har ju nu uppfunnit linkocken, och förmodligen förvärfvar denna sig snart samma egenskap att kunna växa på människan som ullkocken redan gjort. Om någon tid finner man säkert bomullskocken och silkeskocken. Ja, jag blir säkert tvungen att resa till Central-Afrika för att slippa bära kläder. — Kusligt! — Kannibalerna ha visserligen för länge sedan ätit upp hvarandra, men en längre vistelse der medför ändå sina obehagligheter på grund att der finnes ett klimat.
Sedan det sålunda blifvit upplyst, att Krut-tillverkningen ej har att skaffa med denna fråga, torde Friherre Ånckarswärds anmärkning få förfalla. Jag delar till en del Friherre Ånckarswärds åsigter i afseende på nedsättning af Kruttillverkningskostnaden , men sådant kan dock ej ske, förrän Contracterna med Krutbruksägarne upphöra. Förberedande åtgärder i detta afseende äro redan vidtagne.— Jag för - Den 8 October f. m. 3o3 enar mig i öfrigt med Friherre Cederström i besvarandet af de framställde allmanna förebråelser om misshushållning, och tror det vara omöjligt, att närmare besvara en så generel tillvitelse. Jag anhåller om proposition till bifall å Kongl. Maj:ts Proposition. Hans Excellence Herr Grefve v. Platen återkom med Ridderskapets och Adelns ofvanomförmälle Deputation, samt aflemnade, angående Hans Maj:t Konungens hälsotillstånd, följande Bulletin: Den 8 October, kl. io f. m. Hans Maj:t Konungen mådde på eftermiddagen i går bättre, och njöt några timmars hvila; men mot midnatten infann sig åter febern, utan frossa, åtföljd af oro och kräkningar, som besvärade Hans Majit lill kl. 8 på morgonen, då svettning inbröt, med förhoppning om lindring i plågorna på dagen. C. E. v, JVeigel. Er. af Edholm. Herr Möllerhjelm, Axel, uppläste följande: Af de genom mig till StatsTJtskottet aflemnade, uppå räkenskaper och officiella handlingar grundade, uppgifter öfver förvaltningen af de till Armeens beklädnad och utredning, efter återkomsten från sednaste fälttåg, anslagne medel, är fullständigt utredt, ej mindre att StatsVerkets till - 3o4 Den 8 October f. m. gångar icke under de sednare åren varit tillräcklige för betäckandet af alla utafKrigsCollegii Artillerioch UtredningsDepartementer årligen i underdånighet uppgifne ordinarie behof, långt mindre till bildande af några reserv-förråder.
När en sadan summa en gäng af Riksens Ständer till detta ändamål är anflagen, är det Stäts-CsittoiretS owilkorliga rättatt fä deNfamMa Utbetaltutan att efterfråga hwarest RikSgälds.Cvntoitet dertill fäkt tillgångar, oM det ock skulle hafwä' nödgats derföre gä i förskott. Z detta fall Mille Herr BarvU Sfwen erinra, att det wäl icke egenteligett kunde erihälta Namn af förffokl som pä en gäng more ut-> gtfwet enär i den män bewillningen dagligen inflyter, Contoiret äfwen derföre dagligen erhäller ersättning. Sert Landt Marffalken framställde derefter ben proposition/ huruwida Rioderskapet och Adeln ansäge den af Friherre Letterström gjorda anmärkning af egenskap, akt hindra gillandet af första delen af förewarande belänkande/ hwartill Swarades Nej. och fortfors med läsningen af det följande af samma betänkande rörande Slatswerkels utgifter. Zflrk De» so Jun». Efter flutad läsning gjorde Herr öandt-Käk» Maiken proposition till bifall ä denna del af böläN» kander, hwilkett med allmänt beswaradeS» 8diherde8tsel von tko!!stein,(Ic)r6t!r k^trjviS» titbad sig Ridderfkaper och AdelnS lälainvd, om hatt Sn widare erinrade arr hatt äiintt icke funnit uplyst den anmärkning hän gjort; hatt itbdde dett wära äf wigt, hän wille högtidligen förklara att det ej wore hans Mening, att Riksdagen skulle förlängas eller UppehallaS i afwäktatt af Vett revision svitt till benna nplysnings winnandr wore nödwändig.
På grund af hvad sålunda blifvit utredt, meddelades, till följd af pluralitetens beslut, ett så lydande svar å det gjorda anbudet: ”Så framt Herr Wijk för Banco-Styrelsen företer bevis, att han med Riksgälds-Contoret afslutat Silfver-län till 92 för ioo:de och 4 proc. Ränta, samt ingen annan till Riksgälds-Contoret gjort anbud om Lån, på för Banken fördelaktigare vilkor, garanterar Banco-Styrelsen Herr Wijk det premium, sorn han begärt för ett belopp af 5oo,ooo R:dr Sp. Silfver å DepositRäkning insatt, under förbehåll att Herr Wijk j örn Banken det fordrar, till lika pris, eiler i4o skillingar i Banco-sedlar för R:dr Svenskt Silfver Specie, samt inom samma tid, till Banken kostnadsfritt levererar det quantum Silfver, som Banken utöfver 5oo,ooo R:dr Sp. Silfver behöfver, för att bringa Bankens reela Fond i det förhållande till dess Sedelstock, som af Rikets Ständer blifvit bestämdt, innan Banken må till allmän Silfver-utvexling öppnas;, utgörande behofvet utöfver 5oo,ooo R:dr Sp. Silfver, efter nu anställd provisionel beräkning, en Summa af omkring 220,000 R:dr Sillver Specie.” Och bief anstalt fogad, att Riksgälds-Gontorets Fulhnägtige, om det gjorda anbudet och detta dci'å meddelade svar, genast erhöllo kännedom. Af för Banco-Fullmägtige okänd anledning inträffade dock ej, att något Låne-anbud från Herr Wijk blef till Riksgälds-Contoret afgifvet. Och ett enda anbud, som af annan person den r October'blifvit gjordt, ledde icke heller till någon påföljd, emedan denne, då Contract skulle afslutas, förklarade sig ej vara i tillfälle uppfylla det i upplånings-kungörelsen förbehållna vilkor, att ställa säkerhet för 2i procent af den erbjudna Låne-summan.
R:rs deficit uppkommer, i stället för så s'ort öfverskott, om båda Summorna blifvit upptagna eller ock uteslutna» 6:0 Enligt denna Utredningsplan synes, 50m skulle CanalVerket med alla dess tillhörigheter återfalla till Bolaget, sedan Banqueri fått utlösen lör Panten, äfvensom CanalVerket slipper Räntebetalning för Creditivet 45,000 R:dr, samt dess skuld till Disconten t,100,000 försvinner sedan Liqviden skett, utan att deri koinmit i beräkning, och dt tta allt på bekost* nåd af Creditorernes Egendom» 7;o Att , då Gäldenärerne i Malmö och CanalDisconteme beviljas 5 års tid till inbetalning medelst 10 omsättningar, måste Gälde* närerne i Götheborgs Discont, innom hälften af denna tid, göra reda för sig j om Götheborgs Discont är i brillantare omständigheter, än de andra, så kunna likväl dess Gäldenäreg vara i lika stor förlägenhet, som andra; lika rätt synes således icke böra förnekas dera» Uppå de skäl jag tra anfört, anhåller jag Ridd. 0. Ad, Prot, IV. R. II.
Nidderskapet och Adeln till EonstitutionsUtskottets handläggning öfwerlemnat Herr Capitainen Anders Nordenstolpes samma dag upplästa Memorial, hwaruti yrkas, att hädanefter Konungens med Hemliga Utskottet commnnicerade propositioner, som hos Ständen föredragas, mätte ätföljas af Utskotts-Ledamöternes särskilda, fast i allmänna termer meddelade yttranden af tillstyrkan eller asradande, hwilka yttranden derjemte borde upplysa, i händelse fragan genom votering blifwit afgjord, till hwilket antal jakande och nekande inom Utskottet befunnits, samt alltid wara sörsedde med samtlige Ledamöternes egna underskrifter. Utskottet, som ingenting högre önskar än att Memorial N:o 5. 173 ljus och liberalite, herrskande, sä widt möjligt är, i politiquens maximer, ma »vägleda opinionen och stärka sörtrocndet till Styrelsen, har tillika, redan dä förslaget till Ncgcrings-Formen författades, insett att Cabinetts-operationer och i allmänhet sädane anstalter, genom hwilka nya förhallanden till Utrikes Magter uppkomma, ej utan wada kunna framdragas ur den hemlighet, som mäste omgiswa deni, sä wida ej planerne skola störas och ändamälen förfelas. Att Riksens Ständer likwäl ej mätte sättas i ett fullkomligt beroende as auctoriten, att Åtminstone nägra bland deras medlemmar, as dem sjelfwa utsedde, mätte äga en närmare kännedom af sadane hemliga ärender, stadgades tillsättandet af ett Utskott för att derom med Konungen, uppå Hans inbjudande, ösivcrlägga. Men detta Utskott, hwars tillwarelse helt och hältet beror af Konungens godtfinnande, blcs ej nägon afgörande-rätt tillagd.
Maj:t medgifna fortfarande dispositionsrätt Öfver handelsoch sjöfarts-fondens behållning, vidtagit någon åtgärd för beredande af tillgång för det utfästa Stats-anslagets framtida utbetalning till bemälde Bolag, hvadan frågan, om och till hvad belopp Staten må ega att af Canal-bolaget erhålla godtgörelse för meddelad t understöd, beror af förhållanden, hvilka nu ej kunna förutses eller bedömas, anser Utskottet något vidare yttrande och förslag i förevarande ämne för närvarande icke erforderligt. Hvad slutligen angår det inora Borgare-Ståndet af flere ledamöter gjorda yrkande, att Utskottet borde föreslå åtgärder till förekommande af en godtycklig förhöjning från nya Trollhätte Canal-bolags sida af gällande Taxa å afgifterne för varor, sorn transporteras genom canaloch slussverket, så får Utskottet erinra, att, jemlikt 10 §., Litt. B., uti ifrågavarande contract, Bolaget förklarats berättigadt ’’att få för sin räkning framgent uppbära afgifter vid så väl Trollhätte canal och slussar, som för farten å Götha Elf, enligt nu gällande Taxor och bestämmelser, hvilka ej utan Bolagets medgifvande må förändras eller nedsättas ” hvaraf lärer tydligen följa, att Bolaget ingalunda fått sig tillagd rättighet att efter behag höja afgifterne för de genom canaloch sluss-verket transporterade varor. I sammanhang härmed, har Utskottet skolat upplysa, att, i anledning af Wermlands och Dahlslands Bruks-egares och Handlandes i underdånighet gjorda ansökning, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 10 April i83q, i enlighet med nya Trollhätte Canal-bolags Directions samt Stor-AmiralsEmbetets 3:dje Afdelnings tillstyrkanden, förklarat, att Trollhätte Canaltaxa icke må, utan bemälde Bruks-egares och Handlandes hörande, framdeles förhöjas. Och har vid sådane förhållanden Utskottet funnit det i ofvanberörde måtto framställda yrkande icke böra till någon åtgärd å dess sida föranleda. Stockholm den i3 Maj 1841- A STOCKHOLM, Kongl.
Beträffande deremot Eric Chrislcnssons yrkande om ändring i tiden Rir jagt å rapp-höns, få Utskotten, med åberopande af de utaf motionären till stöd för samma yrkande anförde skäl, hvilka Utskotten finna välgrundad», vördsamt tillstyrka Rikets Ständer Lagsamt Allm. Be&v.r och Ekon.-Utskotteus Memorial, N:o 16. 7 att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, mod ändring af föreskriften i i Ari. 5 $ af Kongl. Stadgan den 15 April 1 SOS, om jagt-och djurfång, i Nåder förordna, ali jagt ä rapp-höns må vara tillåten wider tiden från och med den 1 September till den 1 December. Stockholm den 37 Juli 1854. Ank. till Exp.-Utsk, den 27 Juli 1854, kl. 11 f. m. Memoria!, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande, N:o B, öfver vackla frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden angående skyldighet, att bygga och underhålla prestgård, tingshus och harads-fän geise.
Det sålunda i täxten utlämnade kunde i stillet rikligare iiin nu varit fallet h d v a influtit i bihanget, reine Fundgrube des Wissens~, dit de djupast intresserade alltid med glädje skola vända sig. Framställningen hade härigenom blifvit lättlästare för den stora, icke religionsfilosofiskt anlagda läse. kretsen, mera jiimn, mera helgjnten och sammanhängande, i stallet för att den. nu stundom ter sig såsom strödda, mkngen gång nästan nosynliga länkarn mellan de långa citaten. Hvad iter den senare, om jag så får s ä p sociala delen af Fr. Bremers lefilad angår, den som var ägnad å t resor, l~vinnosaksstrafvanden och filantropisk verksamhet, s i finnes visserligen i hennes reseskildringar ett jämförelsevis lätt tillgaiigligt material f ör kännedom en härom. Knappast får inan dock antaga dessa 30-40 &amp; r gamla, vidlyftiga arbeten vara sh allmiint lästa, att icke ett ännu nämnare ingående på detta skede i Fr. Bremers lif mycket v51 hade kunnat lhta försvara sig. Detta desto mer, som hennes davaraiide verlisamhet varit den för vår tid mest fruktbärande och darför ocksi den för iiiitidsmanniskor mest intresseväckande. Redan hennes brefstil under detta senare skede tyder på en starkare öfverging från abstrakt till konkret, och den nngclom, som niimera endast i litteraturhistoriskt iiltxesse likgiltigt drar igenom en af hennes romaner, sliall säkerligeii kanna sig ganska vaken och uppkryad under likningen om den. gainla damens besök i negerp1antagern.a på Cuba, henues halsbrytande vandring öfver glaciererna vid Chamounix eller ridt från Jerusalem till Jericho - att nu icke nämna hennes dispyt med Pio Nono själf. Äfven den beröring frilierinnan Adlersparre hade med Fr. Bremer de sista aren af danuas lefnad, har utan tvifvel lëmnat ett stoff, som hade bort liixnnat tillgodogöras mer än som im varit fallet.