Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånds öfverenskommelse göra till fyllest, och Ridderskapet och Adeln velat, i enlighet med hvad nu är förhållandet, att Konungen ensam skall ega i berörde hänseende besluta, får Utskottet, i betragtande å ena sidan deraf, att svårigheten att vinna förlängning skall egga representationen till ansträngningar för göromålens afslutande inom behörig tid, och då del, å andra sidan, synes billigt, att, såsom Konungen skall, lika med Ständerna, ega veto i fråga om Riksdags upplösning före den bestämda Riksdagstidens utgång, Ständerne äfven må, lika med Konungen, eg» sitt veto i beslutet om Riksdagens förlängning, hemställa, att Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet ville, hvar för sig, foga sig efter Med-stånden. Hvad sist vidkommer den egentliga redactionen af 109 §., tillstyrker Utskottet, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet måtte i öfrige här ofvan icke behandlade delar frånträda deras sins emellan olika anmärkningar emot Utskottets förslag ; och begagnar Utskottet härvid tillfället att föreslå, det samtlige Stånden ville tillåta, att i i:sta perioden af g. ordet "bifall'’ utbytes emot det mera lämpliga uttrycket: ”sammanstämmande beslut." Skulle samtlige Stånden behaga Utskottets nu gjorde jemnkningsförslag antaga, så komme 109 §. Regerings-Formen att erhålla nedanstående förändrade lydelse : ''Ej må Riksdag utan Konungens och Riksens Ständers sammanstämmande beslut kunna upplösas, förr än sex månader tilländagått från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta. Efter nämnde tids forlopp skola Riksens Stan» der åtskiljas, så vida icke Konungen och samtlige Riks-Ståndcn minst fjorton dagar förut hafva öfverenskommit om Riksdagens förlängning på bestämd tid. I 3 Constit ut iöns-Utskottets Memorial, N:o 3i. Der så oförmodadt Ilända skulle, att, när Riksdagen skall upplösas, Riksens Ständer icke hade staten reglerat etc/’
Maj:t i Nåder gillad och fastställd ritning, medföra en kostnad af 72,241 R:dr 45 sk. 4 rstBanco. Men, på sätt motionären uppgifvit, hade under det redan verkställda arbetet redan visat sig, att den verkliga byggnadskostnaden komme att vida öfverstiga det i kostnadsförslaget beräknade belopp. Härtill skulle hufvudsakligen hafva bidragit, att de inom orten gångbara dagsverkslöner och träd varupriser under byggnadstiden stigit i en förvånande grad och uppgått till ett högre belopp, än någonsin tillförene, samt att det för byggnaden erforderliga tegel icke kunnat, såsom påräknadt varit, erhållas i stadens granskap, utan måst med högst ansenlig kostnad, från Stockholm anskaffas. Till följd af dessa med flera inträffade förhållanden, skulle kyrkobyggnaden, ehuru densamma endast kunde anses till hälften utförd, redan hafva medtagit ej allenast hela den, före dess påbörjande, dertill samlade fond, uppgående till ett belopp af 38,000 R:dr, utan ock; en, genom upplåning hos enskilde personer, anskaffad summa af 14,000 R:dr; hvarförutan församlingarne, för byggnadens fortsättande under sistlidne års sommar, måst ytterligare upplåtna 6,000 R:dr; skolande för det under detta år förestående byggnads-arbelet all tillgång saknas. Församlingarne, bland 12 Stats-Utskoltets Utlåtande, N.o 218. hvilkas medlemmar, utgörande ett antal af 2,5oo personer, blott några få kunde anses förmögne eller behållne, emotsågo följaktligen med största bekymmer den återstående och till ett belopp af 5o,ooo R:dr sannolikt uppgående kostnaden för den nya kyrkans fullbordande. På det att icke meranämnde byggnadsföretag skulle behöfva afbrytas eller öfvergilvas, hade forsamlingaine, vid nu anförda förhållanden, funnit sig föranlåtne att åt Stadens Riksdagsfullmäglig uppdraga att bos Rikets Ständer söka utverka något allmänt bidrag eller läne-understöd för ifrågavarande kyrkobyggnad, i likhet med hvad under enahanda omständigheter varit andra stads-församlingar beviljadt.
Desse hafva till sitt näringsfång hufvudsakligen jagt, äro till följd deraf skickliga skyttar, och således mera tjenliga att begagnas såsom jägare eller infanterister, än till tjenstgöring på flottan j och hafva Rikets Ständer, på nu underdånigst anförde skäl, antagit E. K. M:s nådiga förslag uti denna punkt, med den förändring, att fjellsocknarna af Wester-norrlands län böra lill armeens beväringsområden anslås. Det häruti förekommande förslag derom, att beväringsmanskapets uttagande, så väl till vapenöfning sorn till krigstjenst, bör verkställas efter enahanda hufvudgrunder inom armeens och flottans beväringsområden, anse Rikets Ständer lämpligt, och hafva alltså antagit hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget. Beträffande de under litt. a, b, c, d, e och h af denna punkt framställda förslag, så och då Rikets Ständer i anledning af E. K. M:s nådiga framställning i fråga om ett urval af dem, som borde till vapenöfning eller krigs - lExpeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse> N.o 124* 2^7 tjenst uttagas, här ofvan i underdånighet anmält sin åsigt vara, att med beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning bör förhållas på sätt, som hittills egt rum, torde något annat yttrande öfver berörda föi’slag ej erfordras, än som innefattas i denna underd. anmälan.
RiksBanken har nemi. förbehållit sig, alt i vissa fall, återbekomma sin försträckning eber ett eller halft års upsägning. Om RiksBanken skulle under ett eller annat förhållande komma att vidkännas påtryckning, hvarigenom upsägning af försträckningarne vid Filial-kontoren skulle blifva nödvändigt, huru skulle då blifva bestäldt med penningeställningen i landet? Antagom t. ex. hela Privat-banks-rörelsen i RiksBankens händer, 9 a 10 millainlemnade såsom försträckning och att denna summa skulle inom 6 månader eller ett år efter föregången upsägning återbetalas. Följderna af ett sådant bank-system behöfva icke påpekas, de äro påfallande^ — ett säkert sätt att ruinera industrien och kasta olyckor och bankrutter öfver individer. Att RiksBanken verkligen kan komma i sådan förlägenhet har icke blifvit förbisedt i den Nådiga förordningen, men sättet alt undvika eller komma ur denna, den enskilde krediten och förmögenheten ruinerande krisis, icke upgifvet. Man har sagt att RiksBanken skulle på öfverlagandet af bankrörelsen göra en stor vinst och delina åsigt var ju ett skäl för de nya filial-bankernas upkomst. Detta hvilar på ett påtagligt misstag. RiksBankens sedel-imission får under inga förhållanden öfverstiga dess valuta i guld och silfver med mera än 20 milin-sedlar. RiksBanken utsläpper likväl icke detta belopp. RiksBankens låne-rörelse måste således minskas med lika belopp som försträckningen till Filial Bankerna. A lenmad försträckning lemnäs RiksBanken 3 proc. å |:delar af beloppet och circa 1 proc. på återstående ^idel. Denna jidel begagnas till kreditivrörelsen pä banken. RiksBanken eger likväl ingen lånerörelse, som inbringar så litet och diskonteringen tillvägabringa!- proc. i ren behållning. RiksBanken måste alltså göra förluster på sina FilialBanker. Att dessa icke blifva obetyrtliga, om RiksBanken skall öfvertaga PrivatBanks-rörelsen, synes häraf.
N:o i£0, Öfver anmärkningar vid beläna kandet N.o 66, i frågan om rättighet för Extra ^Roteringsskyldige att för sine Narn, rner anställa legning inom BeväringsåL dien m. m.t föredrogs nu å nyo; hvarvid BorgareStåndet fann för godt att gilla det förra betänkandet med den ändring det sednare innehåller, Fråu Hederv. BondeSbundet. S. D, Efter inhemtad underrättelse, att vice Landshöfdingen förste Expeditions Secreteraren Riddaren af Kongl. Norstjerne Orden Casper Ehrenborg samt förste Expeditions Secreteraren Joban Gabriel Richert blifvit, förleden gårdag, genom behörigt val utsedde, den förre till RiksensStänders JustitiasOmbudsman och den sistnämnde till dess Suppleant, beslöt BondeStåndet anmoda ExpeditionsUtskottet» att vederbörliga Constitorial för dem npp - Fröt. Från Uögl. Ridderskapet och Adeln. S. D. f. m. Föredrogs § nyo och bifölls Bevillningsutskottets, den 26 sistlidne Julii, tinder N:o 26, afgifne, samt den 1 dennes e. m„ pä bordet lagde, betänkande, angående den af städerne utgående salu - accisen cch dess upphörande. S, D. f. m. Föredrogs § nyo och gillades Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets, den 16 sistlidne Julii, under N o 143» afgifne samt den 19 derpå följde e. m. på bordet lagde Betänkande, öfver föreslagna utvägar och yrkade åtgärder att, till förekommande af Höden och öfversvämningar ju. m. bibehålla sjön Wenern vid en gifven medelhöjd. 662 Prat. Ut dr. d. 6 Ang. 1823. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och gillades följande från StatsUtskottet inkomne samt den 29 sistlidna Julii och den ] dennes eftermiddagarne på bordet lagde utlåtanden: Af den 18 sistlidne Julii : N:o 536, I frågan
Grundskatterne utgöras i Askims, Säfvedahls och Östra Risings härader såsom 1 Vestgötha länen för öfrigt med förvandling efter markegång eller in natura, men i hela den öfriga delen af länet hafva jordbrukarne den väsendtliga lindring, att sagde skatter utgå efter jordeboks-värdi, utan förvandling, onera, såsom kronoskjuts, inqvartering, brefbäring, snöskottning, leverering af krono-räntorna, m. rn. äro visserligen här, såsom i andra orter, icke för alla hemman lika tryckande, men oberäknadt hemmanens olika natur, äro dessa skiljaktigheter föga beroende af annat, än hemmanens större eller mindre afstånd från allmänna farvägarne och ränte-levereringsställena. Hvad fattigvården angår, är dock den större eller mindre tyngden att härleda från andra förhållanden. I allmänhet visar den sig mest tryckande 1 skärgårdseller kust-orterne, der den lösa befolkningen är talrikast, naturligen i följd af fiskar-allmogens obesutenhet oell oförmåga att med strandfiske försörja äfven de minderåriga och föråldrade medlemmarne af deras oftats talrika hushåll. Bland de onera, sorn hvila på jordbruket, intager rustningsoch roterings-besväret första rummet. Af Bohus läns regementes 904 nummer ut - 24 göra 400 rusthållsoch 504 rothålls-nummer, fördelade i 2:ne bataljoner. Redan 1776 fick norra sqvadronen af regementet afsitta och förvandlades till lätt infanteri, i afseende hvarå vissa vilkor bestämdes genom Kongl. Brefvet den 15 Augusti 1777, och kontrakt med rotehållare stadfästades den 20 September 1783. År 1791 fick äfven södra sqvadronen afsitta, men endast for en tid af 50 år, och, enligt det med rusthållarne afslutade kontrakt, emot erläggande under tiden af vakans-afgift förhästoch sadelmundering.
C. O. Ossbahr, STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1862. Banko-Utskottets Memorial N:o 2 och Utlåtande N:o 3. 1 i\:o 2 Ankom lil] Exp.-Ulsk. den 1 Dec. 1862, kl. 3 e. m. Memorial, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister. Sedan Utskottet beslutat att, i och för ärendenas förberedande handläggning, fördela sig i två afdelningar och att, såsom Notarier på afdelningarne, anställa de Kanslister, en för hvardera afdelningen, soin Utskottet, med slöd af 24 § 1 mom. i Riksdags-ordningen, den I dennes, antagit; men Utskottet, för besörjande af Kansligöromålen i öfrigt, har behof af två Kanslister; så får Utskottet vördsamt anhålla om rådighet, att använda två Notarie-arfvoden från och med den 1 och två Kanslist arfvoden från och med den 10 i denna månad. Stockholm den 7 November 1862. Y o 3. Ank. lill Exp.-Ulsk. den l Dec. 1862, kl. 3 e. m. Utlåtande, i fråga om afskrifning af Låne-kontorets i Göteborg återstående fordringar hos afvikne jörre Ombudsmannen W. M. Stenberg. I den berättelse, Utskottet från Direktionen öfver Låne-kontoret i Göteborg emottagit, har Direktionen, jemte förmälan att hittills ingen underrättelse om afvikne Ombudsmannen IV. lil. Simberg kunnat erhållas elier det han lemna! landet och anBih. till B. St.
Jag vill nu ej åberopa mundtelige underrättelser, men kan hända många voro ej så okunnige om saken som det nu påstås; den afgjordes af Directionens Ledamöter, och bland dem af Banco-Styrelsens Ombud, som helt visst måtte hafva meddelt underrättelse om denna åtgird, ehuru det möjligen icke torde kunna bevisas; men i alla fall synes yttrandet tämligen förhastadt eller åtminstone oväntadt, då Banquens Ombud deltager i alla Directionens öfverliiggningar, dä hvarje yecka och månad Berättelser lemnäs till Banco-Styrelsen, då årlige Arbets-Berättelser, jemte Arbets-planen meddelas Banco-Styrelsen, och då för öfrigt Discont-Contoiret är beläget i sjelfva Banquens hus, der Betjeningen är skyldig lemna upplysning vid hvarje anfordran och stå till svars för Herrar Banco-Fulhnagtige. Ridd. och Ad. [Den 25 April. För öfrigt medgifver jag gerna, att en Formalitet af en officiel underrättelse kan vara uturagtlåten, ehuru jag önskar se hvarest den är föreskrifven. I alla fall , då fråga är 0111 Formalitet eller Handling, förklarar jag att hos mig alltid den förra står tillhaka, hvilket så mycket lättare kan inträffa, med den mängd göromål, som måste bestridas med den till antal ringa Personal, jag har till biträde, hvilket åter hos mig är en följd dels af omstäudigheterne, dels af egit val. Det har blifvit anmärkt, att 19,000 R:dr skulle af Discont-Directionen blifvit öfver-assignerade. Gerna bekänner jag att detta påstående är för mig obegripligt. Ifrån början är Verket grundat på Upplåningar af 3 pro. Cents Medel, insatte antingen mot 3 proCents Obligationer att vid anfordran infrias, ellet ock på afskrifnings räkning. Dessutom finge Assignationer på Banquen i Götheborg utfärdas antingen till betalningar vid Canai-Arbetet elier till infriande af 3 proCents Reverser eller återbetalningar af upptagne Medel på Afskrifnings-räkmng.
Tidsnog komma erfarenhetens lärdomar om rikedomens och armodets inbördes afstånd. I skolan skulle erinringen derom endast åstadkomma förtretliga och skadliga konflikter. Om, såsom man sagt, min princip är riklig, och undervisningen bör vara kostnadsfri, vet jag icke hvarföre man skall deri föreslå modifikationer. Derest det deremot nu endast är fråga om att välja emellan 2 onda ling, väljer jag naturligtvis det minst svåra; och bifaller då heldre, i enlighet med Frih. Tersmedens alternativa förslag, antagandet af en afgift utaf 5 r:dr i terminen, lika för alla; enär ett sådant nedsatt belopp torde icke kännas så hårdt, helst om de nu utgående bidragen derunder blefve inbegripne, i hvilken händelse nuvar. frivilliga afgifter, som flerestädes lära uppgå härtill och med villighet erläggas, i betraktande af lärarnes ringa löner, troligen ej till summan mycket skilde sig från den Den 6 Maj f. m. 3S9 nya pålagan. Tvungen gåfva gifves kanske ej så gerna som en fri; det finge dock lemnäs derhän. Men Utsk:s förslag finner jag oantagligt; ty en skolgosse skulle enl. detsamma i allmänhet för hvarje är nödlvunget kosta 20 ndr b:co, utom afgifter lill lärarne för den s. k. ferie-läsningen m. m., hvilka sistnämnde afgifter sannolikt icke komma alt upphöra, utan blifva föräldrar och målsmän ytterligare påbördade. Detta är påtagligen icke billigt. Äterremiss är alltså min vördsamma begäran. Gr. Sparre, Erik: Jag delar den åsigten att den föreslagna afgiflen är olämplig eller åtminstone för hög. Sjelf har jag genomgått ett läroverk uti ett af de norra länen och ibland 200. ynglingar, som der funnos, tror jag knappast, att 30 tillhört föräldrar, hvilka kunnat erlägga en sådan afgift, som den föreslagna. De flesta af de ynglingar, som besöka skolorne, äro obemedlade och för dessa äro 20 ndr b:co en icke obetydlig summa.
Hr Hjärne har såsom stöd för sin mening åberopat 47 § Riksd.- Ordn. 5 Den uj Maj. 121 Ordn., men icke läst till punkt. Der står nemi.: ”Uti plena föredragas först de för RiksStm gemensamma ärenderna, och sedermera hvarje Stånds enskilda, alla i den ordning de, hvart slag för sig, inkommit, så framt ej Stånden derom annorlunda förordna/' Nu tror jag, att Ståndet derom annorlunda fÖrordnat i ett föregående plenum, och jag kan således icke annat än på det högsta bestrida Hr Hjärnes åsigt; och så mycket mindre kan jag gilla denha åsigt, sorn jag icke tror, att någon lång tid kommer att åtgå för pröfrtingen af det obehagliga ämne, som It. o. Ad. beslutat först företaga, enär detsamma är så väl kändt, att man ej behöfver blifva särdeles vidlyftig, då ämnet discuteras, så framt man ej är älskare af långa tal i prot:n. Hr Hjärne liar sjelf medgifvit, att den K. proposm ej kan föranleda någon lång discussion; och då jag för min del tror discussionen om Hr Crusenstolpe icke kunna blifva vidlyftig, så inser jag icke, hvarföre ej båda dessa ämnen skulle medhinnas i detta plenum, hvadan jag också bestrider Hr Hjärnes begäran. Hr Hjärne: Jäg skulle afstå från min begäran, Örn jag af Hr Gr. O. Landtm, blefve förvissad derom, att delta plenum ej skall sluta, innan den K. proposm blifvit remitterad, hvilket är mitt enda syftemål. Men jag tager mig friheten fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att han icke synes hafva rätt uppfattat lydelsen af 47 § Riksd.Ordm Orden: så framt ej Stånden derom annorlunda besluta, referera sig endast till sednare hälften af föregående mening, som innehåller, att målen skola föredragas i den ordning de, hvart slag för sig, inkommit; men ovilkorligen mäste meningen vara, alL de allm. målen skola först i plena förekomma.
Den som bifaller att den särskildt af städerne utgående Salu-Acciscu må fortfara och ett stadgande derom i den blifvande Bevillnings - Förordningen intagas, voterar Ja; den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kommer Salu-Accisen för städerne att uphöra och det derföre utgående belopp af Femton Tusende R:dr att tilläggas Allmänna Bevillningen, och deribland fördelas så framt ej denna summa skall kunna för Stats-Verket aldeles umbäras, Voteringen häröfver har utfallit med 73 Ja och 45 Nej, jemte en märkt Voterings - sedel, som förkastades; i följd hvaraf Ja vunnit samt första Alternativet häraf, innefattande 3:ne Riks-Stånds beslut alltså är bifallet. Hvilket allt Förstärkta Stats-Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 29 September ig23. p Stat s-U tskottets Betan kandern Nio 5o3. Ankom elen 4 Oct. 1823. Memorial, angående Lön-tillökning för JSecreteraren och Cancellisten vid Öfver-Intendents-Ämbetet. Tdi afgörande utaf förstärkta Ståts-Utskottet hafva samtlige Riks-Stånden öfver O lemnat den vid Statsregleringen förekomlie fråga» om Löntillökning för Seereteraren och Cancellisten vid Öfver-IntendentsÄmbetet, derom olika beslut blifvit fattai tby att aine Stånd bifallit elen af StatsUtskottet föreslagne tillökningen, men deremot a:ne Stånd ansett någon Löntillökning för desse Tjenstemän icke böra eg a rum. Förstärkta Stats-Utskottet bar i anledning häraf vid sammanträde denna dag i den ordning, som med Grundlagarnes föreskrift instämmer, röstat öfver följande af Stats-Ulkoltet föreslagne Propositioner.
Stånd alltså slädnät emot hvarandra härom i så olika beslut, alt någon jemnkning deraf icke kan företagas, utan så vida något Riks-Stånd icke skulle finna godt frånträda sin yttrade tanke och med de tvänne andre sig förena, denna fråga, såsom rörande Statens reglerande, likmätigt 69 §. i Regeringsformen synas böra öfverlemnas till afgörande utaf förstärkta Siats-Utskottet, medelst omröstning, får Stats-Utskottet med anmälan af förhållandet, vördsamligen föreslå följande voterings proposition. Den som bifaller att, såsom StalsUtskottet, föreslagit Secrelercren och Cancellisten vid Öfver-Intendents - Åmbelets Cancelli måge från nästa års början erhålla förhöjda Löner, den förre till lika belopp med Departements-Secreterare i Kongl. Krigs-Collegiuui eller 5oo R:dr med derunder begripne 55 Tunnor Spanmål, och den senare lika med Copister Hti Kongl. Gollegierné eller i54 H:dr med 54^ S tat s-U t sko t tets Betänkan den. ij Turnor Spannmål derunder, voterar Ja, den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kommer ingen lönförhöjning för dessa Tjenstemän att ega rum, utan Lönerne för dem att förblifva oförändrade vid enahanda belopp, sorn hittills i Stat bestås. Stockholm den 12 September 1823. N:o 461 Ankom den 1? Sept. 1833* Utskottets anmälan af Riksstånden särskildte beslut» Sta ts-Utsk ottéts Bp.tänk and en. 543 i fråga om understöd af Staten till någre Inqvarterings-skyldige Städer. tjti det af Stats-Utskoltet cenora Betan O tande under JY:o 143 och 343 till.
Pä grund af dessa m. fl. skäl hafva de fleste af dem, sorn äskat återremiss, yrkat bifall till hvad Kongl. Maj:t, uti de 3 mom. af Dess Nådiga Proposition om ett Landtbruks-insliluts inrättande vid Alnarp, föreslagit, och begärt återremiss, hufvudsakligen med afseende derpå, att Utskottet måtte taga i öfvervägande, huruvida läroverket redan år 1868 borde träda i verksamhet; hvaremot en ledamot, som yrkat återremiss, hemställt, att följande vilkor vid kungsgårdens upplåtande för det afsedda ändamålet måtte bestämmas, nemligen: l:o. Att Statsverket måtte utlösa den nuvarande arrendatorn med den äskade afträdes-summan, 45,000 R:dr, hvilken till en betydlig del borde få anses godtgjord med å stället befintlige, arrendatorn tillhöriga byggnader; 2:o. Att Staten malte till Skånska Hushållnings-sällskapet afgiftsfritt öfver» lemna Alnarps kungsgård sådan den vid afträdandet sig befinner, mot förbindelse att derstädes anlägga och upprätta ett Landtbruks-institut med dertill erforderliga byggnader, allt i öfverensstämmelse med de föreskrifter, som af Kongl. Maj:t komma att utfärdas, hvaribland äfven borde förekomma skyldigheten att vid Institutet emottaga 24 fri-läringar och 28 elever, af hvilka 4 icke betalande. 3:o. Att, som någon jemkning i landshöfdingen i Malmöhus län löneförförmåner icke kunde ega rum förr än år 1862, då arrendet af Alnarp tilländaginge, landshöfdingen, intill nämnde tid, skulle uppbära nuvarande arrende-afgift, 1,400 tunnor spanmål, på sätt nu vore föreskrifvet, men att aflönings-beloppet då Borde bestämmas till hvad Kongl. Kammar-kollegium föreslagit, eller 5,955 R:dr 26 sk. 8 rst. banko.
Maj:ts och Rikets Kommerskollegium i nåder remitterades med befallning att i anledning deraf inkomma med underdånigt utlåtande. Sedan, för fullgörande häraf, bemälda Kollegium anmodat samtliga Sjömanshus-direktionerna i riket äfvensom Magistraterna i de med sjömanshus icke försedde stapelstäder att, efter det vederbörande skeppsredare, sjökaptener och kofferdiskeppare blifvit hörde, afgifva yttrande öfver berörda reglementsförslag, blefvo de i följd deraf inkomna yttranden, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Komitéens anhållan meddelade nådiga befallning, af Kollegium öfverlemnade till bemälda Komité för sammanjeinkande, så vidt möjligt vore, af de olika åsigter, som af vederbörande uttalats angående lämpligaste sättet och vilkoren för den ifrågasatta anstaltens tillvägabringande. Då Komiterade derefter den 26 Oktober 1857 till Kongl. Maj:t inkommo med förnyadt underdånigt förslag till reglemente för ofta berörda pensions-inrättning, anbefalldes Kommers-kollegium att i sammanhang med sitt i anledning af förra reglementsförslaget infordrade utlåtande äfven yttra sig öfver det sednare; hvarjemte genom särskild remiss af den 1 September 1859, för att tagas i samtidigt öfvervägande, till samma Kollegium öfverlemnades en af Direktionen för sjömanshuset i Calmar till Kongl. Majit ingifven underdånig skrift, deruti Direktionen på anförda skäl an - Kongl. Maj:t* Nåd. Proposition N:o 113. 3 hållit, att föringcn måtte med sistnämnda års slut upphöra att omedelbart utgifvas till sjömanskapet, och att i stället sfl väl föringsinedlen som andra tillgångar, hvilka kunde varda för ändamålet anvisade, finge, i likhet med de från Kommers-kollegium till sjömanshusen årligen ankommande fattigkollektmedel, på sjömanshusen i riket fördelas till förstärkande af deras gratialfondcr för orkeslösa sjökaptener, kofferdiskeppare och sjömän samt dessas enkor och icke arbetsföra barn.