Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Original-stamtaflan öfver adliga ätten Liljehöök af Fårdala upptager först Liljehöökarnes gemensamma stamfader Magnus Pedersson som letde 1350 samt dennes descendenter i fem led till och med Berthil Pedersson som lefde i slutet af 1400-talet. Denne Berthil Pedersson hade, bland andra barn, tvänne söner, hvaraf den äldre Birger 4 Ei d da r h us - tits k o 11 et s Utlåtande N:o 20. Berthilsson, [Väpnare, blef stamfader för den sedermera genom hans sonsons sonson Peder Christoffersson Liljehöök, enligt anteckning å genealogien, år 1625 introducerade ätten Liljehöök af Gällared och Kålbeck N:o 66. Den yngre brödren Brynte Berthilsson till Oplo, som lefde 1494 samt å genealogien benämnes Häradshöfding, Riddare och uti personalier öfver en hans descendent i 6:te led kallas Svea Rikes Råd, biel deremot enligt uttrycklig, ehuru af Herr Anrep pag. 7 18 Tab. 13 utesluten, anteckning å original-genealogien »stamfader för adliga ätten Liljehöök af Fårdala N:o 1, deraf en nyren äfven skref sig till Gällared, samt för Friherrliga ätten Lilje »höök N:o 13». hvarefter samtlige hans descendenter intill närva rande tid på Riddarhusets genealogier upptagas såsom rätteligen tillhörande Fdrdala-slägten. Om nu härmed jemtoras Herr Anreps ättartaflor, finnes deraf den väsendtliga afvikelse, dels att dessa pag. 711?
Huru himmelsvid är icke skillnaden mellan nästan dem alla; förr och nu. Då fordom hvarje at deni, med någre hjeipvetenskaper, framgick på sin egen hana, och hann fram på densamma, så lant en fortfarande enträgen forskning kunde medgifva, anförd af en enda djupsinnig tänkare, söka de nu deremot samleligen att generalisera sig, att gemensamt användas lill bestämde ändamål; de likna nu vid hvarandra lätt deployerande Colonner, som, i förlitande lill hvarandias rörlighet oell mod, manövrera med samlad krall lill ett gemensamt mål, och detta mål är allmänt gagn, allmän upplysning. Jag anser mig höra näimare utreda, hvarföre jag ansett den granskning, Skol-Ordiii 11 gen anbefaller, vara otillräcklig för de högsta Läroverken; en sats, hvarifrån jag ej kan afstå. Det var ingalunda derföre, att icke Femte Seclionen påbjuder en granskning af Läroverket i det Lein; utan derföre, att sammansättningen af den granskande personalen icke var sådan, att man kan förvänta någon rättelse i hela undervisningens hufvudgrunder, utan allena i detaille-felaktigheter, och att dessa åter måste blifva eviga, när Universitetsundervisningen ej är fullkomligare, emedan endast genom den hildas de Lärare, sorn sedermera sko - I3en 20 Noveni b «r f. m* lii dana Ungdomen vid de lägre Undervis, ningsvelken, otdi på hvilkas skicklighet, ef_ ter Scholordningens eget intyg, allt Leror, Äfven tror jag mig Lora hesvara‘ den anmärkning, alt nyttan ej är så afgjord deraf, ätt Grundlagen vid Universiteter neli Gymnasier läses, samt att den redan föreläses. Visserligen läses den numera'; men hurti? Frivilligt sker det på sätt redan är nämndt,kdch;om jag äfven antager att en Pr oj lessoe kan anbefallas att föreläsa den , så torde likväl sådant icke kunna luinda, förr iin en Revision VtLrat, att så Loide förfilras.
Ja, huru länge prinsen besinnade sig, samtyckte han omsider till den lilla råttans begäran, och lofvade taga henne till sin käresta. Straxt lopp hon bort, och kom efter en stund tillbaka med gull-äplet i munnen. Nu blef Aske-pjesken så glad, att han tyckte sig hafva förvunnit all sin sorg. Han slog sig derföre ned vid bordet, och åt och drack af hjertans lust, och allt sprang den lilla råttan omkring och passade honom, så han hade aldrig haft det bättre. Men när det blef serla och qvällen kom, hade råttan tillredt en bädd af mjuka silkes-bolstrar. Der lade han sig att hvila, och sof så väl, och mådde så godt, att han tyckte sig aldrig haft det hälften så bra, när han var hemma hos sin fader i den stora kungs-gården. Andra morgonen, första tid dager var ljus, skulle Aske-pjesken vända hem igen. Han tog så afsked af den lilla råttan, tackade för godt herberge, och lofvade han skulle aldrig glömma sin tro emot henne. Derefter begynte han vandra stigen fram, och kom till lands-vägen just som hans begge bröder redo förbi; men prinsarne voro så stora i sinnet, att de låtsade som de icke sågo honom. När nu alla tre bröderna kommit hem, lät konungen kalla dem inför sig, och sporde huru deras färd hade aflupit. Då skall man tro de begge äldste prinsarne togo munnen full af stora ord, och kunde aldrig nog prisa sina fästemörs fägring och myckna rikedom. »Nå än du, Aske-pjesk!» sade konungen. »Huru har det gått för dig? Har du fått dig någon käresta?» ’Ja,’ svarade prinsen, ’väl har jag det fått; fast hon icke kan vara så fullkomlig i allting som mina bröders.’ Straxt voro de begge äldste prinsarne redo med sitt vanliga gäckeri. »Jo,» sade de, »har man någonsin hört? Aske-pjesken har fått sig en fästemö! Hon måtte väl vara derefter, när hon vill ha en sådan ask-malare till brudgum.»
Cederström, Jacob, på detta rum den önskan, att den föreslagna skrifvelsen måtte varda meddelad PresteSt., tili underrättelse om de ordalag, som af R. o. Ad. blifvit begagnade. Frih:n var då icke emot att detta Stånd ingick till K. M. med und. skrifvelse, riktad emot en rättighet, som BorgareSt. ansåg vara sin Stånds-sak, utan han ville, såsom det synes, jemväl förmå PresteSt. att göra gemensam sak med R. o. Ad. i borttagandet af ett annat Stånds förmenta rätt. Då gick detta an, men nu är det icke tillåtet ens att försvara sin egen rätt. Sådant påminner om versen: ”när jag dricker, är det rätt.” Vare detta också sagdt lill svar på förebråelsen för de revolutionära försök, sorn detta Stånd förmenas vilja sig företaga. Samme talare har äfven yttrat, att R. o. Ad. skulle vinna på den lika arfsrättens införande. Dervid ihågkommer jag en medalj, föreställande en grop, med omskrift ”ju mera hon förlorar, ju större blir hon.” Frilun har förmenat, att man icke finge uppehålla ett Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse, innehållande de flesta Ståndens beslut. Jag får dervid erinra, att det icke finnes någon särskild föreskrift, som stadgar skillnad emellan behandlingen af de framställningar, som komma från Exp.Utsk. och dem, som komma från de öfriga Utsk:n. När någon begärt, att ett Exp.Utskis förslag till und. skrifvelse skulle hvila på bordet, så har sådant skett. Jag vill påminna mig, att vid denna riksdag har en Ständernes und. skrifvelse, till följd af ett misstag å Ekon.Utsk:s sida, fått hvila temligen länge. Den ifrägavar. skrifvelsen kan likaledes hvila. Dessutom får jag förklara, det jag ingalunda har för afsigt att på något sätt bestrida gillandet af denna skrifvelse, när hon varder Ståndet föredragen. Oftanämnde talare har vidare ansett det vara högst olämpligt, om R. o. Ad. ville uti en und. skrifvelse till K.
ConstitutionsUtskottets den 20 sistlidne Mars under N:o 12 afgifne, och den 3o derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning i fråga om GeneralMajoren Friherre von Schulzenheims befrielse från yrkad accordsersättning. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då ConstitutionsUtskottet i afseende pä dess yttrande öfver ifrågavarande ämne hänvisat till det Den 17 Jul i i e. m. 135 generella dechargebetänkande!, samt Ridderskapet och Adeln följakteligen, utan hinder af den åtgärd, som med detta Memorial kunde vidtagas, ägde att framdeles fatta dess beslut i frågan, hemställde Hans Excellence, att förevarande Memorial måtte läggas till liandlingarne. Bifölls. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 20 sistlidne Mars under N:o i3 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial angående StatsUtskottets anledning till anmärkning vid gjord disposition å Militice BoställsCassan för inköpandet af ett Boställshus. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik, anförde skrifteligen:
Det åligge kopparslagare eller den, som bränvinsbränningsredskap tillverkar, att, innan han samma redskap från sig lemnar, med serskild stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet då den förfärdigats, förse; å redskap för lista och 2:dra klasserna: panna, hatt och ångrör; å redskap för 3:dje klassen: den mäskpanna eller ångpanna, som omedelbart skall beröras af eld; samt å redskap för omdistillering af bränvin: distilleringspannan; samt att besörja det dessa redskapsdelar varda undersökte af tillförordnad justerare, den det åligger att uträkna upphettningsytor samt, der sådant erfordras, mäta pannans och hattens rymd och desamma med stämpel förse: Den, som genom nya bottnars etc. § 38. Vid mätning af bränvinsbränningsredskap, skall redskapen med alla dess tillbehör uppvisas och för de i § 35 omnämnda redskapsdelar uträknas eller uppmätas upphettningsyta eller rymd, i enlighet med hvad §§ 3 och 4 stadga. Den fals å hatten, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverskjuter IV2 tum. Alla uppmätta delar af bränvinsbränningsredskapen skola af justeraren stämplas med utsättande af pannans upphettningsyta och kannerymd, äfvensom kannerymden af hatten till pannor i Irsta och 2:dra klasserna, årtal och initialbok stäfverua af hans namn samt stämplingsbevisets nummer; och bör, i fråga om redskaper i nyss nämnde klasser, beviset äfven innehålla uppgift om ångröret är af den beskaffenhet, som i § 4 är medgifven. Stämpeln å panna anbringas så, som § 4 föreskrifver. Om någon del af redskapen är af gjutgods och ej af justeraren kan stämplas, undersökes dock upphettningsytan och rymden, som utsättas i mätningsoch stämplingsbeviset. § 39 utgår. Bil. N:o 5 till B ev. Utsi;. För öfrigt har jag uti en fråga, som dock är af mindre vigt, funnit mig icke kunna instämma i pluralitetens åsigt.
Prot, Utdr. d. 29 Maji 1818. 51 3 sä drog Bonde-5tåndet icke 1 tvifvelsmål det sä väl desse gällande skäl, sorn den vinst Staten erhåller genom ökad Bevillning, hvilken eljest xiteblifver, torde hos de Respective Med-Ständen fä verka till gemensamt bifall å Utskottets ifrågavarande jern k nings-förslag. Bonde-Ständet beslöt alltså, vördsamt och vänligen inbjuda sine Med-Ständer, att häruti förena sig med Bonde-Ståndets tanka; tilläggandes att om emot förmodan Bonde-Ståndets af ömhet för Jordbrukets bästa och bibehållande af Stats-Verkets påräknade inkomst, nu tagne steg icke skulle af Respective Med-Stånden godkännas, förbehöll sig Ståndet ovillkorligt, att ärendet, såsom ett Éevillnings-Mål, må till förstärkta Ståts-Utskottets afgörande, likmätigt RiksdagsOrd ningens 73 §., öfverlemna®. S. D. Till afgörande föredrogs Stats Utskottets den 25 dennes på bordet lagda Betänkande angående Krono-skogarnes användande, och pröfvade Bonde-Ståndet för godt till alla delar samma Betänkande gilla och antaga. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 221 denna månad afgifne och den 23 på bordet lagda Memorial, angående de ifrån Kongl. Kammar-Collegium efter Beviliningsprojectets renskrifning, erhållne upplysningar; fann Bonde-Siåndet, att vid Bevillnings-Utskottets nu föredragne Memorial ej annat vara att tillgöra, än att detsamma börda läggas till fiaudlingarne. S. D. Stats-Utskottets den 25 i denna måuad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Bihang till Riks-St. Utdr. d. 29 Maji 1818.' Kongl.
Jag skulle nied nöje instämma med Hr von Koch i det förslag, lian framställt, erär det åsyftar, i likhet med den åsigt jag söker göra gällande, att försvåra äktenskapsskillnaden, om icke Hr von Koch medgifvit att den varning, sorn skulle ske inför domkapitlet, hädanefter måtte upphöra, och hvartill han uppgifvit såsom skäl, alt afståndet understundom vore sä långt att det föranledde till stora kostnader och besvär för makarne att inställa sig. Men jag må bekänna att jag icke finner mig dermed, tillfredsställd, att just ett så vigtigt. morn., som var-' ningen inför domkapitlet, skulle bortfalla ur lagen. Jag må medgifva att afståndet för oeniga makar, som bo t. ex. i norra orterna, är ganska långt från domkapitlet, men detta är en omständighet, sorn j!ag anser gynnsam för denna åsigt, och jag tvekar icke »tt: säga, det de med en sådan resa förenade kostnader torde verka dertill att makarne, besinnande sig innan de underkasta sig dessa kostnader, finna för godt att sämjas med hvarandra, och just derigenom kan det ändamål vinnas, som sjelfva varningen inför domstol alser, nemligen att makarne försonas. Och då det icke lärer bestridas att domkapitlet är en sådan myndighet, inför hvilken råd och varningar måste ske, just i följd af denna myndighets natur, både i religiöst och verldsligt afseende, är det af yttersta vigt att icke den varning, sorn inför denna myndighet skall meddelas, må' uteblifva. Det är derföre som jag icke kan instämma i Hr v. Köchs framställning, utan anhåller tvertom att B. och Ad. täcktes bifalla reservanten, Hr Olivecronas förslag, varandes jag fullt förvissad, att, i händelse detta bifalles, vinner man då hufvudsakligen hvad Hr v. Koch lika med mig åsyftat: att icke underlätta de medel, som kunna bidraga till en upplösning af äktenskapet. Gr. Sparre:
Att dessa mina åsigter icke äro uttalade af något enskildt intresse, utan dikterade af känsla för rättvisa och af sann öfvertygelse om nödvändigheten af förbudens bibehållande, för så väl tackjerns insom utförsel, torde lätt inses, åtminstone af de bland representationens medlemmar, som nogsamt känna, att jag har både stångjernsoch tackjernstillverkning inom bergslag, och att jag hitintills haft tackjern att sälja, sedan behofvet för egel smide blifvit (vildt, hvaraf torde följa, att, om den af Utskottet föreslagna ålgärden blefve bifallen, deraf skulle för mig uppstå en fördel, som jag dock icke finner smakligt alt eftersträfva på det allmänna bästas bekostnad. Jag reserverar mig äfven serskildt mot det af Utskottet fattade beslut, angående borttagande af de ännu qvarstående införselförbuden för vissa slag af väfnader. Jag reserverar mig likaledes mot lull—lindringarnes borttagande, emedan jag, bland andra skäl härtill, anser, att denna åtgärd skall föranleda en större fraktkostnad för våra hufvudsakligaste exportartiklar, jernoch trädvaror, till transatlantiska länder, då skeppsredarne icke kunna efter tull—lindringarnes försvinnande emotse lika förmånliga returlrakter, som dem tillkommit genom tull-lindringarne å kolonialvaror» S:o. Af grefve Sparre, J. A.: »Emot Bevillnings-utskottets beslut till förslag för ny tulltaxa får jag härmed reservera mig i nedanskrifne punkter: Emot grundsatsen att borttaga alla förbud, som nu finnas. Inhemsk hus flit och näringar anser jag hafva ett säkrare skydd af förbud, hvilket möter flera betänkligheter att borttaga, än af en hög tullsats, hvilken lättare förändras. Det är äfven lättare att kontrollera, att föibuden vara icke olofligt införes, än om, för en tillåten, tullen undansnillas. 2:o Serskildt emot förbudets borttagande för så väl inoch utförsel af tackjern, som utförsel af jernmalm.
Jag tillstyrker deremot vördsamt, enligt Afdelningens förslag, att af nuvarande Banco-vinsl afsåltes 5oo,ooo R:dr Banco, såsom tillökning i bibehållet creditiv för Manufaclur-Disconlen på Banken, mot samma säkerhet och villkor, som förut, samt att den så kallade f örlagsfonden derigenom får okas efter behof med 6 Staisoch Banco-Utskottens Utlåtande, Nio 4. högst 000,000 R:dr Banco, och alt delta beslut genast, så fort sig göra lalér, får gå i verkställighet. Serskildt anmäler jag reservation emot StaLs-Utskottets deltagande i beslut om så beskaffade förändringar inom Banken och emot det obestämda i uttrycket: Bankens tillgångar.” Doctor Hvasser: ”Jag får mig reservera emot det beslut, som !Iög'ofI. Utskottens majoritet vid sista sammanträdet fattade, rörande öfveiflyttning till Banken af det crediliv, sorn Kongl. Commerce-Colleginin lii (tills till närings-och fabriks-idkares nytta, med noggrann omsorg och efter rättvisa och billiga grunder, förvaltat. Frågan om en sådan öfverflyIlning tror jag ej hafva bordt kunna förekomma, utan att någon serskild motion derom blifvit väckt; ännu mindre kan jag anse det vara formenligt, ali en så vigtig sak blifvit afgjord innan någon egentlig öfverläggning härom egt rum inom den beredande Afdelningen. Åtgörandet deraf måtte dessutom vara Banco-Utkoltets enskilda angelägenhet. Detta vare sagdt angående sältet, hvarpå Högloft. Utskotten kommit lill det resultat, närvarande Betänkande innehåller.
Fröberg i lifstiden utmärkt sig såsom en skicklig och nitisk tjensteman, men aflidit i sin bästa ålder innan han ännu hunnit alt i någon mån betrygga sin familjs ekonomiska ställning, hafva Rikets Ständer funnit dessa omständigheter innefatta bevekande skäl, att tilldela hans i fattigdom efterlemnade enka något understöd lör hennes återstående dagar och i sådant hänseende beviljat henne en årlig pension af 200 R:dr på allmänna Indragningsslateu. 43:o. Hos Rikets Ständer äro framställningar gjorda om årligt understöd åt föreståndaren för Teknologiska Institutets verkstäder, Konduktören Per Christoffer Rean, hvilken vore född år 1795 och alltifrån yngre år, under särdeles knappa vilkor och svåra försakelser, sökt utbilda sig för sitt yrke, hvaruti harr såväl vid nämnde institut, der han under mera än 20 års tid varit anställd, som ock vid utförandet af de enskilda förelag, för hvilka hans biträde varit anliladt, utvecklat en verksamhet, som gjorde honom väl förtjent utaf att, då han i följd af sin ålder sannolikt snart måste jemna sin befallning vid Teknologiska Institutet och saknade alla utsigter att kunna under återstående dagar bereda sig och sin familj ens den tarfligaste bergning, komma i åtnjutande af något understöd från det allmännas sida, desto hellre som det kunde antagas att, derest Recin icke hade någon hjelp vid afskedstagande att påräkna, Institutets styrelse icke osannolikt korinne alt af välvilja för Recin vida utöfver den naturliga gränsen för tjenslemanuaduglighelen uppskjuta Recina entledigande. Af dessa skäl och med åberopande af åtskilliga dels utaf nyssnämnda styrelse, dels af enskilda utfärdade intyg om Recins ådagalagda gagnande verksamhet, nit och uppförande, äfvensom under meddelande af den upplysning, att Recins nuvarande löneförmåner vid inerberörda Institut utgjordes af 1,000 R:dr i lön, jemte kostnadsfri bostad med vedbrand och lyshållning, har hos Rikets Ständer föreslagits, all Recin, efter erhållet afsked från sin befattning vid Teknologiska Institutet, mätte på allmänna Indragningsstaten uppföras lill åtnjutande af 1,000 R:dr årligen.
Frölich yttrat, så liar R. o. Ad. beslutat alt öka sitt cancelli med tvänne referenter, och då tror jag, att mitt förslag, det Hr Ridd.- Secret:n må inspectera desse cancellistrrs göromål, är på sitt rätta ställe. Jag har förut öfverlåtit åt Hr Ridd.Seci et:n att sanctionera dessa af referenterna gjorda uppsatser hvad mina yttranden angår, i händelse R. o. Ad. skulle fatta beslut, att justering af anteckningarna skall äga rum, hvaremot jag visserligen protesterar såsom oförenligt med ordning och skick; men om det olyckliga beslutet att låta bero vid Utsk:s förslag binder händerna på Riddarhuset och att således de nya cancellistcrne skola utföra till allmänheten någon del af vårt prot.,så är en formlig justering det rätta, och alt icke något af desse cancellisters uppfattning af våra yttranden må till allmänheten utföras, förrän en sådan ordentlig justering försiggått. En sådan justering åter, att hvarje talares yttrande skulle på en viss timme vara till genomseende i cancelliet tillgängligt, ogillar jag derföre, att Utsk:s ledamöter icke kunna medhinna att en sådan verkställa. Jag anser alltså hela den föreslagna åtgärden från början till slut så orimlig, att bäst vore att ajournera densamma, och önskar att beslutet åtminstone ej må få den ut - Den 3o September. C85 sträckning alt de nya cancellisterne skola sitta vid notarieborden, utan må de få andra platser sig anvisade, ty derom bar R. o. Ad. ej fattat något beslut, hvarförutan kan bestämmas att ingen justering medgifves af hvad dessa anteckningar innehålla. Jag återkommer alltid till den slutsats, alt om justering Lesluies i afseende å referentermes uppfattning af här afgifna yttranden, bör densamma vara formlig. Hr von Hartmansdorff: Trenne värde ledamöter, Gr. Frölich, Hr Ribbing och Frih. Tersmeden, hafva redan framlagt frågans skick så tydligt, att jag ej ser huru Ståndet skall kunna stanna i tvekan om hvad som ur beslutadt. Det, hvaröfver intet beslut blifvit faltadt och hvarom nu öfverliigges, är frågan om justeringen.
Utskottet, som dock anser mindre lämpligt alt för all framtid Bibehålla Benämningen af Riksgälds, får derföre och till undvikande af sammanblandning med de i allmänna penninge-rörelsen gångbara Specieoch Banco-Riksdalrar, vördsamt föreslå, alt, på sätt Rikets sist församlade Ständer beslöto, denna mynt-enhet må kallas Riksdaler Kurant. Under förutsättning af Rikets Ständers Bifall till hvad Utskottet här ofvan yttrat och föreslagit, har Utskottet uppgjort och får barbos Rikets Ständers bepröfvande underställa följande förslag till nytt mynt-system, dervid Utskottet, i afseende på mynt-sorternes Benämning, ansett sig böra undvika alla Bråk; äfvensom Utskottet, enär runstycken numera icke myntas och denna myntsort, i anseende lill sitt ringa värde och föga användbarhet, synes kunna utan olägenhet afsksfDs, på sätt Herr von Troil föreslagit, trott minsta under-afdelningen af mynt-enheten böra erhålla den, vid smärre liqvider redan i nästan alla delar af Riket Begagnade Benämning af styfver, motsvarande en fjerdedels skilling. I. Allmänna räknings sättet i Handel och Handel samt vid Bokföring. 1:0 Svenska myntets räkne-enhet faslställes till jemt q/^tdels Riksdaler Silfver-specie, i enlighet med det skrot och korn, som Mynt-Ordningen af den q Denna gemensamma myntoch räkne-enhet, svarande emot tolf skillingar Silfver-specie och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgaldssedlar eller 2y3:delar af Banco-Riksdalern eller 32 skillingar B:co, benämnes Riksdaler kurant-, 3:o En Riksdaler kurant indelas uti fyralioålta skillingar och hvarje skilling uti fyra styfver; samt 4:0 Då i öfverenskommelser, förbindelser och skrifter af alla slag, efter viss bestämd tid, Begagnas Benämningen af endast Riksdalerförstås dermed alltid Riksdaler kurant. II... JBanco-Ulskoltets Betänkande, N;o 20. 9 II. Silf ver myntet.
Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Maj:t i underdånighet, det Kongl. Maj.t, uppå Banco-Fullmäktiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla det af Banco-Fullmägtige för Bankens säkerhet, enligt löregående §. nödigt ansedda lånet, under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess Nådiga garanti. 37:o (§. 63). Oberoende af de åtgärder, Banco-Fullmägtige hafva att vidtaga lill förstärkning af Bankens Metalliska Cassa, åligger det Fullmägtige att, när större ultagningar af silfver från Banken äga rum, eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch Närings-Disconterne och afslå ansökningar om nya creditiver; b) alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af ullåningen på namn och reverser med omsättningsrätt, genom Banko-Diskonten och Låne-Contoren; c) samtidigt härmed: antingen emot betalning i Banco-Sedlar försälja innehafvande obligationer; Banco-Utskottets Utlåtande, N:o eller upptaga lån emot räntebärande förbindelser, ställda på viss tid eller uppsägning; samt dj genom vägran af nya lån, efter band, minska öfrige grenar af Bankens Lånerörelse, den på fastigheter dock i sista rummet; Börande desse, för Metalliska Cassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar, begagnas, i den ordning, de bär ofvan äro uppräknade.