Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utlkotttt, med den i 7Z. §. af Riks. dags-Ordningen stadgade förstärkning af Leda. möter, och pä kätt samma §. omförmäler, med Riksens Sttänders rätt afgöras. Till fu lgörande häraf har Stats-Utskottet, till 120 Ledamöter förstärkt, i dag sammanträdt; och ester det Utskottet lärit sig handlin. garne föreläsas, samt en Ledamot pä manligt sätt blifwit utlottad, hafwa de öckige 119 'ckstat öfwer följande sramstälde Voterings - Pro. position: Den som will, att de nu eller framdeles ledige blifwande Kungsoch Km gs-Ladugärdar hwartill grunderne och wilkoren öfwerlägqnings ämne, strif ... ej will ffrifwer Nej. Win. ner Nej, sä komma de hädanefter, att pä öppen Auction till den högstbjudande utarrenderas, och komma i bäda fallen de dit anstagne Krono Dagswerken, att till Kongl. Maj:t och Kronan indragas och efter Markegängs pris lösas. Sedan 33 Den 25 September. Sedan Voterings. Sedlar blifwit utdelte äterupphämtade, och öppnade, besunnos 70 A och 49 Nej; Och soiu Ja således wumiit, si konuna de nu e^er framdeles ledige blifwand Kungs, och Kungs. Ladugärdar. alt försäljas efter re grunder och wilkor, som af Niksenk Högloft. Ständer närmare komma att bestämmas Och fär Stats Utstottet den sälunda afllipnevote, ringen till Riksens Högloft. Ständer härmedelst wördsammeliqcn anmäla. Stockholm den 10 Martil ,8,o. Likheten med den bos Högloft. Stats.
Tabeller inhemtas har dess belopp under nu ifrågavarande år utgjort: för kustlandet och Lappmarken 144,476 Riksdaler 7 skillingar 3 runstycken samt för Städerne 13,672 Riksdaler 20 skillingar 11 runstycken, eller tillsammans 158,148 Riksdaler 28 skillingar 2 runstycken, och således 4,606 Riksdaler 6 skillingar 9 runstycken mera, än hvad de vid sednast afgifna underdåniga berättelsen fogade Tabeller utvisa. I afseende å de onera och besvär, som åtfölja jordbruket och deribland först roteringen, så har någon väsendtlig förändring derutinnan under detta 14 tidskifte icke inträffat. Väl har ordinarie knektehållet vunnit någon lindring genom den tillökning i rotefrihetsafgiften, som uppkommit genom i skatt ingångne roteringsskyldige, men i ordinarie knektehållet ännu icke indelte nyhemman; men då denna lindring skolat tillkomma hela Länets ordinarie knektehåll, blir beloppet deraf, på hvarje rote fördeladt, alltför ringa, för att någon väsendtlig eller behofvet motsvarande lättnad i roteringstungan derigenom kan sägas hafva ännu åstadkommits. Sedan rotehållarne inom Torneå fögderi och Öfver-Calix socken genom ett med Kongl. Maj:t och Kronan år 1847 ingånget förnyadt kontrakt på 50 år förbundit sig att, i mån af afgång, hålla sina rotar vakanta och i stället till Kronan årligen erlägga en roteringsbesväret motsvarande afgift af 5 tunnor korn, eller dess värde efter markegångspris, dock ej utöfver 33 Riksdaler 16 skillingar banko, till bildande af en så kallad Häst-Jägaresquadronsfond, bär, i följd häraf, hela Torneå kompani, med undantag af en enda rote, redan blifvit vakant och den stadgade afgiften i stället af rotehållarne erlagd, uppgående under dessa år till ett sammanräkuadt belopp af 14,015 Riksdaler 47 skillingar 6 runstycken banko. For båtsmanshållet, som endast åligger Länets städer, betalas vakansafgift. Hvad dernäst beträffar
Sorn Riksens Ständer begärt en fullständig underrättelse om beloppet af denna Spannmål i Riket, så har under sistnämnde dag tillika befallning afgätt till Landshöfdingar och Consistorier, att för hvarje Stift inkomma med fullständiga uppgifter, åtföljde af Handlingar och upplysningar rörande Vederlagen och Förlänings - Spannmålens första uppkomst och fortfarande. Dessa uppgifter äro mödosamma och fordra mycken tid. Flera hafva likväl redan inkomrnit och till Karn; mar-CoIlegii granskning blifvit öfverlemnade. Det är först sedan alla Berättelserna blifvit insamlade, som de samma kunna Riksens Ständer föreläggas. Emedlertid fortfar Kongl. Majit med pröfning och afgörande af alla särskildta frågor i detta ämne, dock så, att icke någon Behaglig Tids och Förlänings-Spannmal fastställes för längre, än innehafvarens lid. Genom Presterskapets i Bohus Eän begifvande, har Kongl, Majrt funnit sig i tillstånd att, under den 23 September 1 S1 2 , anbefalla ut* arrenderandet af Presterskapets Annexeoch Men* sal-Hemman i nämnde Län. Under den 16 Juni 1813, har Kongl. Majit uti Circulaire Bref till samtlige Consisto* rierna gifvit nya Stadgai* och bestämda föreskrifter för Prestoch Pastoral-Examina, samt de Bevis, hvilka deröfver utfärdas. Hvad iakttagas bör vid Krig^-Presters antagande, har särskildt blifvit stadgadt och ett Ciri cu - Den 7 Mars. culaire,' under den 17 Mars 1813 , utfärdadt angående Huspresters tjenstgöring. I det som rörer Helsovatten och Medicin nalverket hafva följande Författningar blifvit vidtagne: Under den 27 Januari 1813 har Kongl. Maj:t gifvit det fordna Collegium Medicum en ny form, och i anledning deraf, namn afSundhets-Collegium.
På många ställen brukar man krossa det glas, hvarur en skarprättare har druckit; ingen menniska talar till honom, alla undvika honom. Samma nesa vidlåder hela hans familj, hvarför också medlemmar af skarprättarfamiljer alltid sinsemellan ingå äktenskap. Då Sefa var åtta år, kom det en vacker höstdag ovanligt många gäster till farfaderns gård, oaktadt han för tillfället icke hade någon afrättning eller annan pinsam embetspligt att fullgöra. Der fans till sist kanske mer än ett dussin män, temligen gamla små gubbar, med isgråa eller kala små hufvuden; under sina långa röda mantlar buro de skarprättarsvärdet och sina bästa kläder, af gammalfrankiskt snitt. De kommo för att gästa sin embetsbroder; och allt det dyrbaraste, som fans i kök och källare, dukades då fram till middagen. Det var skarprättarnes äldste, som från de mest aflägsna nejder samlats till fest. De hade icke sett hvarandra på mycket lång tid och skakade nu oupphörligen hvarandras händer. De talade icke stort, och när det skedde begagnade de sig ofta af teckenspråk; men de roade sig förmodligen på sitt vis — moulaient tristement som Froissard sade om engelsmännen, när de höllo en bankett efter slaget vid Poitiers. Då natten bröt in, skickade husets herre sina drängar bort, befalde den gamla husförestånderskan att hemta upp ur källaren tre dussin flaskor bästa Rhen-vin och ställa dem på stenbordet der ute under de stora ekarne samt att sätta jernstakarne och kådfacklorna på bordet. Till sist sände han också bort både hushållerskan och de andra två käringarne. Till och med bandhundens koja öfverhöljdes med ett hästtäcke, och hunden sjelf blef sorgfälligt bunden. Röda Sefa fick stanna hemma; farfadern gaf henne i uppdrag att skölja den stora silfverpokalen, på hvilken hafsgudarne med sina delfiner och snäcktrumpeter voro afbildade, samt ställa den på nämda stenbord — men derpå, tillade han en smula förlägen, skulle hon ofördröjligen bege sig upp på sin lilla sofkammare och gå till sängs.
Utskottet, som i anledning af anmärkningen, rörande de olika åtgärder, som af Statsoch Allmänna Besvärsoch Economi-Utskotlet blifvit tillstyrkte, i afseende på dispositionen af det för Agronomen Steffens i lifstiden beviljade arfvode, får åberoj^a, hvad Utskottet yttrat, angående en dylik anmärkning vid dess Utlåtande, angående det å den 8:de Hufvud-Titeln uppförde anslag för Saltpeter-näringens upphjelpande, anser sig böra till besvarande af den förekomne erinran, att anslaget för befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar blifvit upptaget tiil ett nedsatt belopp, emot hvad detsamma tillförne utgjort, meddela den upplys - Ståts-Utskottets Utlåtandej N.o 217. 5 ning: ali för fördelningen å serskilde anslags-tillar af det å denna Hufvud-Titel enligt förra Riks-Staten, fastställde anslag 153,ooo R:dr, Utskottet, enligt hvad i början af det afgifna Utlåtandet närmare finnes utredt, haft ledning af de dispositioner, Kongl. Maj:t å samma anslag under de senast förflutna fem åren vidtagit; men att, då derigenom, att lån, som från äldre tider tillbaka varit å dessa medel anvisade, åter influtit, Kongl. Maj:t varit i tillfälle att årligen i medeltal disponera ett belopp af 157,000 R:dr, eller 4,000 R:dr mera, än Titeln upptagit, Utskottet måst, vid verkställlandet af ofvanberörde fördelning, jemnka de för hvarje serskildt föremål sålunda disponerade högre summor, så att det hela skulle komma att uppgå till jemt de 153,000
Jag kan icke neka, att jag med förundran hört Hr v. Hartmansdorff emotsätta sig det amendement för frågans afgörande, som jag föreslagit, och hvilket likväl skulle bereda honom ganska betydliga tillgångar för undervisningsverkens behof. Den värde talaren har sagt, att biskopsembetenas tillvaro bar en fast grund i Presterskapets privilegier. Jag har mig väl bekant, att biskopar omnämnas i dessa privilegier; men jag är icke nu beredd alt yttra mig, huruvida en sådan tolkning af desamma bör anses riktig, att bemälda embetsman utan PresteStls begifvande icke skulle kunna upphöra att finnas. Jag förmodar dock, att domprostsysslorna icke hafva en sådan garanti i privilegierna, och att således mitt förslag om dessa tjensters indragning, oberoende af några från det Högv. Ståndet begärda concessioner, kunna af R. St. beslutas. Men om äfven i detta fall privilegier skulle linnas; så, och efter de symptomer, som vid denna riksdag visat sig i det Högv. Ståndet, förmodar jag, att, med undantag måhända af biskoparna sjelfva, Ståndets öfriga ledamöter skulle visa sig böjda för den nyttiga förändringen. Hvad angår de af Hr v. Hartmansdorff yttrade bekymmer, att i sådan händelse eandidater till biskopsstolarna skulle komma att saknas, så tycker jag dessa vara lika besynnerliga som onödiga. De af Hr v. Hartmansdorff i detta afseende citerade exempel äro, såsom sådana, alldeles icke lämpliga eller bevisande. De ifrågavar. personer innehafva allaredan förut så lucrativa befattningar, alt de troligen icke komma att stort vinna på bytet, åtminstone då behörigt afseende jemväl fästes å hvilket slags verksamhet, den redan ägande eller den erbjudna, de kunna anse för sig mer eller mindre angenäm, ärorik eller tillfredsställande.
Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition af den 20 i denna månad, angående ruslhållarnes inom det så kallade Kungsöhrs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras; Kongl Maj;ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition al den 20 i denna månad, angående öfverlåtande till Malmö stad af mark, tillhörande Malmö 1. d. fästning. Statsoch Banko-utskotten: Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition af den 20 i denna månad, angående serskilda jemkniugar uli det af Kongl. Majit och Rikets Ständer antagna mynt-system. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga skrifvelse af den 10 i denna månad angående inqvarlerings-skyldigheten i Stockholm. Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition af den 7 i denna månad, angående bildandet af en fond till pensionering af folkskolelärare. Bevillnings-utskottet: Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga skrifvelse af den 7 i denna månad, angående bestämmande af ersättning till de personer, som i behörig ordning förordnas att i egenskap af krono-ombud vara närvarande vid beviilnings-stämplingen af spelkort; Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga skrifvelse af den 7 i denna månad, i fråga om arfvode till skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks krono-utskylder. Lag-utskottet-, Kongl. Maj:ts den 23 dennes f. m. på bordet lagda nådiga proposition af den 17 i denna månad, med förslag till lag om aktie-bolag. S. D. Remitterades till Stats-utskottet:
Vi hafva jlt 444 Den 18 Februari e. m. sett luiru förhållandet var med Franska assignaterna, för hvilka mångfalldiga millioner utgjorde säkerhet. Sådant måste man taga i betraktande, ty öfver en viss gräns kunna icke sedlarne vara i omlopp i landet. Jag skulle tro, att det varit vida förmånligare om R. Sits Bank haft lånecontor på olla de ställen, der actiebanker nu finnas. Hvad säkerheten hos privatbankerna angår, anhåller jag att herrarne täcktes fästa uppmärksamhet derå, att, under den tid desamma existerat, landet, med undantag af ett eller annat år, varit förskonadt från missvext, att jernexporten gått temmeligen väl, och att bruksägarne under dessa år indragit stora capitaler i landet och derigenom ökat vexeltillgången, i följd hvaraf exporter af silfver icke kommit i fråga, samt att härifrån härleder sig det lugn och den trygghet i detta hänseende, hvaröfver vi med skäl kunna glädja oss; men dessa lyckliga förhållanden kunna förändra sig, och man får derför icke grunda banker på sådana omständigheter, som bero af en årsvext eller en mer eller mindre lycklig handelsconjunclur. Jag för min del tillstyrker antagande af i §:n, med det af Frih. Cederström föreslagna tillägg. Gr. Frölich: Det är väl å ena sidan något betänkligt alt uppstiga, när man af en värd ledamot, Frih. Boye, är förklarad vara tillintetgjord; men å andra sidan kan jag fägna mig åt att, i stället för alt jag i somras, när jag yrkade samma sats som nu, icke hörde någon enda instämma med mig, har jag deremot nu rönt ett ganska kraftigt understöd. Min första skyldighet är att motsvara Frih. Boyes uppmaning att läsa upp för honom (men jag tror att Hr Frilun gått sin viig; jag ser honom åtminstone icke på sin vanliga plats,) den § uti R. St:s af K.
Betänkanden. till I/andtRänterierne aflemnas, för alla Raken* skaperne till UandsContoiren och för sökte handräckningar Upbördsmän imellan. Sedan BevillningsUtskottet, dit detta Ärende af Wällofl. BorgareStåndet blifvit remitteradt, förklarat sig för närvarande icke kunna något Utlåtande meddela, enär Utskottets verkningskrets vöre inskränkt enligt RiksdagsOrdningens 3i:sta §., inom upgörande af grunderne för Bevillningens utgörande och densammas fördelning, samt att Utskottet i anseende härtill, och innan Statsregleringens förberedande handläggning föregått, ansett någon åtgärd vid detta ärende sig icke tillhöra, så har Wällofl. EorgareStåndet uti ProtocollsUtdrag af den 27tde sistledne December, remitterat detsamma till StatsUtskottet. StatsUtskottet får i anledning häraf tillkännagifva, att vid 1809 och 1810 arens Riksdag anhöllo hos Kongl. Maj:t Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet, det Magistraterne, vid remitterande så väl af Kronans Upbörd som de dit hörande Verificationer och Handlingar, men icke uti andre angelägenheter än dem hvarom förut stadgadt är, måtte åtnjuta Postfrihet; men uti Nådigt bref af den ig;de Februarii 1812 förklarade Kongl. Majit, det Kongl. Majit funnit denna hemställan icke kunna i Nåder bifallas, med bibehållande af PostFörfattningarnes grunder. Wid 1815 års Riksdag förnyade Riksens Höglofl. Ständer deras ofvanberörde vid 1809 och iSig arens Riksdag gjorde underdåniga anhållan, StatsUtsk. Betänkandeit. thed det tillägg, att, i afseende på öfversändande af Brottsmålsransakningar ifrån Städernas Domstolar, dessa Domstolar dädanefter måtte förunnas enahanda rätt som för Domstolar i allmänhet är förordnadt. Wid föredragningen af detta mål täcktes Kongi.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt 3 punkten vore, i Hr Landtm:s tanke och såsom han trodde prot. skola utvisa, afgjord på det sältet, att Hr von Hartmansdorff frångått den och en annan redaction blifvit antagen såsom Ståndets gemensamma tanke. Hr Landtm, kunde icke påminna sig, att något förbehåll blifvit gjordt i afseende på någon del af punkten, att den skulle hållas öppen; varande det likväl öppet för hvar och en af Ståndets ledamöter, som funne sig dertill befogad, alt då någon fråga förekomme, som dermed hade gemenskap, framställa sin mening i afseende deruppå. Frih. Cederström: Jag får tacka Hr Lefren för den här ytterligare episoden, som nu förekommit i frågan. Hade Hr Lefren varit så god och icke begärt någon ytterligare upplysning, hade vi redan varit ett godt stycke på vägen. Hr Landtm, har på Hr von Hartmansdorffs och Frih. Sprengtporten gemensamma begäran hemställt till R. o. Ad., om Ståndet ville uppskjuta afgörandet af den sednare delen af 4;de punkten, ang:de sättet att välja och af hvem ledarnöterne i öfre kammaren skola väljas, tills man komrne till öfverläggningen om y:de punkten. Der har Frih. Boye således full rättighet att ingå i pröfning af både huru och af hvem ombuden skola väljas, men frågan borde förekomma tillsammans med y:de punkten. Derpå svarade ingen af Ståndets ledamöter nej, men nu hafva vi den fråga Hr Lefren framställt att tacka för den nya discussion, som uppstått. Jag förmodar att Hr Landtm, täckes förnya sin propos. om frågans uppskjutande tills vi komma lill y.de punkten. Frih. Boye: Jag har visst ingenting emot att frågan icke nu företages, blott den icke anses vara afgjord, ty det kan jag icke gå in på, emedan det ej är enl. med förhållan - Den 3i October e. m. 443 det, sorn var att man förra gången endast medgaf att den icke då skulle afgöras.
Denna öfverföring på mineralriket af välkända förhållanden från växtverlden är visserligen alldeles obefogad, men den syftar dock på ett märkvärdigt och hittills oförklaradt sakförhållande, nämligen det att ädelstenarnes förekomst verkligen, på få undantag när, är inskränkt till sydliga trakter.136 Diamanter förekomma i nämnvärd mängd endast i Indien, på Borneo, i Brasilien och Transvaal; det tropiska Amerika är smaragdernas, Brasilien topasernas, Ceylon safirernas och hyacinternas, Pegu rubinernas, Persien turkosernas hemland. Med undantag af diamanten förekomma dock samma stenarter äfven i norden, men endast i oädel form. Oädel safir (korund) finnes sålunda i Gellivara jernmalm så rikligt, att malmen från vissa skärpningar blir svårsmält; oädel topas träffas i centnertunga massor i granskapet af Falun; oädel smaragd i tjocka, flere fot långa kristaller i fältpatsbrotten i Roslagen samt i Tammela och Kisko socknar i Finland; oädel spinell förekommer rikligt i Åkers kalkbrott; oädel zirkon vid Brevig i Norge samt turkosartade, men fult färgade stenarter vid Vestanå i Skåne. Verkligt ädla stenslag finnas deremot ej på något af dessa ställen. Ett annat i sammanhang härmed stående märkligt förhållande är, att största delen af de ädelstenar, som komma i handeln, ej träffas i fast klyft, utan som lösa korn i sandlagren. Verkliga ädelstensgrufvor äro få, föga gifvande och föga uthålliga. Man vore med anledning häraf i sanning frestad att antaga, det ädelstenen verkligen under årtusendens lopp undergår en förädlingsprocess i söderns varma jord. Under den utfärd jag företog från Galle till Ratnapora besökte jag en mängd tempel för att förskaffa mig pali-, singaleseller sanskrit-manuskript, och jag satte mig för samma ändamål i beröring med åtskilliga infödingar, som förmodades innehafva dylika. Sådana manuskript äro numera svåra att öfverkomma, och den skörd jag gjorde blef ej synnerligen stor.
Herre Gud, det var ju ej något annat än att säga nej, ett klart och tydligt, men vänligt nej. Han kunde ju inte tvinga henne, när hon inte ville. Men ändå, ändå, ändå, hvad det var svårt att göra slut, att veta, att det var sista gången! Han hade varit så mycket för henne, gifvit henne så många nya intressen, hjälpt henne till utveckling, till själfförtroende. Och nu stod hon inför ett afgörande. Hon fick icke välja, hvad hon ville taga emot af honom, hon måste taga allt eller intet. Det ville säga, hon måste göra slut, låta honom glida ut ur sitt lif. Och så öppnade hon sakta dörren och gick in. Han stod framme vid det utbyggda blomsterfönstret och vände sig om, när han hörde dörren öppnas. Han såg upprörd ut. De voro båda plågsamt förlägna. Hvad detta möte var olikt deras förra, så ogenerade och kamratlika samtalsstunder i detta samma rum! Det föreföll henne plötsligt, som om hon omöjligt kunde låta honom gå, som om hon måste bibehålla deras förhållande som det förut varit — och som om hon skulle kunna det, ifall hon blott hindrade honom att tala, — han hade ju ingenting sagt ännu! Den fras hon så ofta upprepat, for igenom hennes hufvud: »Ville man riktigt, att det blott skulle vara vänskap, så blef det ingenting annat, det berodde bara på en själf.» Och hon ville! — Er sista recension var mycket intressant, sade hon, som hon tyckte i sin vanliga ton, i det hon flyttade lampan litet längre bort. Hon såg inte på honom, under det hon talade, utan fortsatte: ni var kanske väl sträng ... Han svarade ej. — Sätt er, sade hon, i det hon med en nervös rörelse vred på sina ringar. Hon märkte, snarare än hon såg, att han flyttade en stol närmare, men han satte sig icke, lade blott upp ena knäet på sitsen, stödde handen mot karmen och såg på henne. Hon rodnade under hans blick, som hon försökte undgå. — Nå, och hvad håller ni på med nu? frågade hon åter. Hon hörde, att han andades kort och hastigt — men han svarade ej. Nej, det här var outhärdligt — och med en häftig rörelse, som gjorde henne själf häpen och förlägen, och en ton, som lät flämtande, upprifven, brast hon ut:
— Nio 188. angående förändrade grunder för fördelningeri af Båtsmanshållet, Rikets Städer emellan. XVl. 44- — Nio 189. i fråga 0111 priset på det Krut, sorn från Kronans Förråd utlemnas. XVI. 4^- — Nio 190. i anledning af verkställd granskning af de vid sisla Riksdag beviljade Extra Stats-anslag för Fersvars 11 - Verket till lands samt till fullföljande af GarnisonsSjudhusoch a:dra LifGardets Casern-byggnader. XVI. \5. Expeditioner till Konjjl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 191. i anledning af väckt fråga om rättighet för städernes Rimbetsoch Tjenstemän att deltaga uti CivilStatens Pensions-inrättning. XVh 4^. — N:o 192. i fråga om åbooch besittningsrätten af Kyrkohemmanen i Halland. XVI. 108. ■— N:o ig3. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rotefrihet för Capellans-boställen, befrielse från öfverrotering för en del hemman inom Jönköpings och Kronobergs Län, samt vacance-afgift för icke presterad rotering in natura. XVL 108. — N:o 194. angående beviljandet af ett Creditif för bestridandet af de kostnader, som genom Cholera-farsoten föranledas. XVI. 108. — N:o ig5. angående åtskilliga ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, om fylleri och dryckenskap. XVI. i. 108. B. 25o. XVII. A. 52. — N:o 196. angående utsättande af viss dag till Riksdagens afslutande. XVI. 142. — N:o 197. angående rättighet för parter att återbekomma deras till Domstol ingifna handlingar. XVI. i42> — N:o 198. i fråga om tiden för uppsägning af ränte-hö inom Södermanlands
Hvad hade han gjort? BROTT OCH BROTT ADOLPHE. ren hastigt dog, inbillade sig sonen att han mördat Han hade önskat lifvet ur sin far; och när fad honom. Dessa inbillningar ansågos sjukliga och sokom ut frisk som det hette. Men skuldkänslan hade han qvar, och derför fortsatte han straffa sig för sina onda tankar. nen sattes in på en anstalt, hvarifrån han efter en tid HENRIETTE. Är Du säker att icke den onda viljan kan döda? ADOLPHE. Du menar på ett mystiskt sätt? HENRIETTE. Som Du vill! Låt gå för mystiskt! I min familj är jag säker att mor och syskon hatade ihjel vår far. Han hade nämligen den rysliga idén att konseqvent motsätta sig allas våra tycken och önskningar; och der det fanns en verklig kallelse sökte han utrota den. Dermed väckte han motstånd som samlade sig till ett batteri af hat-element; och det blef slutligen så starkt att han tvinade bort, slutligen döden. neutraliserades, förlorade viljan och önskade sig sjelf ADOLPHE. Och Du fick aldrig ondt samvete? TREDJE AKTEN HENRIETTE. Nej! Jag vet för öfrigt inte hvad samvete är. ADOLPHE. Inte? Då får Du snart veta det! Tystnad. träder in här; hvad tror Du han skall säga? HENRIETTE. Hur tror Du Maurice kommer att se ut när han jag gissa detsamma om Dig när Du väntades. ADOLPHE. Vet Du hvad: i går morgse försökte han och Nåå? HENRIETTE. Vi gissade alldeles galet. ADOLPHE. Kan Du säga, hvarför Ni skickade bud på mig? HENRIETTE. Elakhet, öfvermod, ren grymhet! ADOLPHE. dem icke. Tänk att Du erkänner Dina fel, men ångrar BROTT OCH BROTT HENRIETTE. ansvarig för dem. De äro som den smuts berörinefter sig och som man tvättar bort på aftonen. Men säg mig Du en sak: tänker Du verkligen så högt om menskligheten som Du påstår? ADOLPHE. Det är väl derför att jag icke fullt känner mig gen med dagligen handterade föremål måste lemna sämre.