Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proviant och andre Persedlar , sorn frän Magäzins-Inrättningens tillgångar blifvit försträckte, dels till Svenska Arméen i Tyskland under 1805 och 1806 arens Fälttåg, dels ock till Arméen i Sverige och Finland under x 808 och »809 -rens krig. __ Hvad de anie förstnämnda fordrings beloppen angår, för hvilka någon ersättning ej är att påräkna emedan de Fonder, hvarifrån den skulle hermas, långt före detta blifvit medtagne, finna Riksens Ständer dessa belopp böra utur Räkenskapen under Afskrifnings-Tuel afföras på det Magazins-I-irättningens Redogörelse alt mer och mer måtte blifva kurant och endast innefatta de tillgångar, Verket eger och har att påräkna. — Vidkommande åter fordran has Förvaltningen af Sjö-Arenderne, synes deri böra ingå i liqvid med Stats-Verket och alltså intill dess balanseras uti Räkenskaperne. — Då Magazins-Inrättningen i och för försträckningarne till de ofvannämnda arens krigsrustningar fått vidkännas så betydlige förluster, anse Riksens Ständer, med anledning häraf, det uttryckliga stadgande uti Instruktionen för Magazins-Inrättningens framtida förvaltning blifva oundvikligen nödvändigt, att , om Magazins-Inrättningens tillgångar vid inträffande Rustningar eller Kustlörsvar be - XJiiderdäniga Skrifvelser. hofva anlitas, Inrättningen skall härför alltid erhålla kontant betalning till fullt belopp af hvad försträckningarne kostat Inrättningen, och att, om bristande medel någon gång kunde fördröja en sådan betalning, Magazins-Inrättningen bor efter afgifven Räkning eller Liquid njuta lika rätt till ersättning, som kan blifva bestämd för Enskilde Personers lefveranser. 2.
Min motion, som endast afser ett löneanslag, tillhörer StatsUtskottet. Remitterades till StatsUtskottet. Till remiss föredrogs Hr Ribbings, Bengt, den rg dennes e. m. på bordet lagda motion, om medel till fångars, fattighjons och lösdrifvares användande vid näringarna. Remitterades til! Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi. Utskotten. Hr Ribbing, Bengt, begärde, alt motionen måtte remitteras äfven till StatsUtskottet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledn. häraf, om R. o. Ad. ansåg, att den föredragna motionen jemväl borde remitteras lill StatsUtskottet. Ropades nej. Å nyo föredrogs Hr von Roseus, Georg, den 19 dennes e. m. på bordet lagda motion, om understöd för landtbruksskolan i Skåne. Frih. von Kraemer, Robert: dag instämmer i motionärens önskan att erhålla anslag af 3,000 r:dr b:co i 5 år för jordbruks-institutet i Skåne, och detta så mycket hellre, som jag har mig bekant, att Skånska hushållningssällskapet beslutat, att detta institut skall fortgå i 20 år, och således dess bestånd för framtiden synes vara försäkradt. Gr. Posse, Fredr. Salomon, uppläste följande: Då jag vid sista sammanträdet begärde ordet, var det i ändamål alt väcka motion om understöd för det i Skåne redan stiftade jordbruksinstitut, men såg mig då förekom - 3a4 Den 22 Februari e. m. men af min embetsbroder i Christianstad, och ville vid ett sådant förhållande ej upptaga II. R. o. Ad:s tid med afhörande af en begäran, som redan af en annan ledamot var uttalad. —- Jag kan likvisst ej nu, vid frågan om remiss till Utsk., underlåta i korthet anföra de förhållanden, hvilka, efter min tanka, böra tala till bifall för den gjorda begäran, isynnerhet som den ifrågasatta summan, i jemförelse med deri indirecta nytta, man deraf kan i en framtid vänta, ej kan kallas betydlig.
Nya testamentets läsning; Framställning af troslärans hufvudsanningar såsom i föregående klass; Öfversigt af den kristna kyrkans utveckling; och har motionären yrkat, att, med upphäfvande af hvad som hittills blifvit i detta ämne stadgadt, kristendoms-undervisningen vid elementar-läroverken måtte varda ordnad enligt Läroverks-kommittéens nyss uppgifna förslag samt att vid folkskolorne de läroämnen och den läromethod måtte införas, som i ofvanstående läseordning för kristendoms-undervisningen föreslås för de tre första klasserne. Hvad Friherre Creutz yrkat är således hufvudsakligen att den af Läroverkskornmitléen föreslagna läseordningen måtte, i stället för den i Kongl. Stadgan för elementar-läroverken af den 29 Januari 1859 införda, fastställas, icke blott för elementarläroverken, utan ock, hvad läseordningen för de tre första klasserne vidkomme, för folkskolorne. Vid jemförelse mellan Kommittéens förslag och den läseordning Kongl. Stadgan innehåller, finnes emellertid skiljaktigheten dem emellan ganska ringa. Den Kongl. Stadgan har ännu endast ett läseår varit tillämpad och några från de nyssnämnda skiljaktigheterne härflytande olägenheter of den stadgade läseordningen hafva, Utskottet veterligen, icke visat sig. Då dessutom gällande folkskolestadga redan föreskrifver, att i folkskolorne skall meddelas undervisning i katechesen och biblisk historia samt häruti måste ingå såväl att muntliga förklaringar skola af läraren lemnäs, som att valda bibelspråk, hvilka finnas i katechesen införda, komma att af lärjungarne läsas, och det framställda förslaget rörande folkskolorne således inskränker sig till meddelandet af en bestämd föreskrift att valda psalmer äfven skulle af barnen läsas, något som, sådan förutan, torde i ganska många folkskolor iakttagas, lära icke giltiga skäl finnas för den af Friherre Creutz gjorda framställning, i anledning af hvilken Utskottet derföre hemställer att icke någon åtgärd må af Rikets Ständer vidtagas.
14 hlef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. §■ l5- Herr von Hartmansdorff: I det nu uppläste förslaget till i5 §. står: "Detta Utskott hör ock sedermera endast för anteckningar sammanträda.” Jag tror att ordet endast kunde utgå, emedan Riddarhus-Utskottet, om det hade något mål till afgörande, äfven borde, 0111 tiden så medgåfve, få företaga detsamma. Äfven väl hemställer jag, om icke ordet utsatt_, som står framföre plenum, bör uteslutas, emedan ett plenum, utan att förut vara tillkännagifvet, ej får äga rum. Den g November. Och blef i5 §:n, med iagttagande af de utaf Herr von Hartmansdorff föreslagne nyss*, nämnde redactionsförändringar, uppå gjord proposition, af Piidderskapet och Adeln gillad, i6 §. blef utaf Ridderskapet och Adeln godkänd. % * 7- Herr von Hartmansdorff': "Vid den 17 § har jag ingenting lnifvudsakligt att erinra, utan blott 2 små ordförändringar. Uti 3:dje perioden af denna §. står, i afseende på om anledning skulle sig förete, att ett inlemnadt betyg vöre falskt, orden: "och må lian." Jag tror det vore rättare om der stod: och skall lian &c., emedan det är ett på-* bud, men ej någon tillåtelse. Mot slutet af §:n står: "eller klagar någon öfver utlemnad pollett på grund af påstådd oriktig Genealogi."' Mig syne? att denna period rättare borde lyda sålunda: eller klagar någon öfver utlemnad polletj på grund af förment origtig Genealogi &c, Herr Cederschjöld: I stället för säsong nian föreslagit: "klagar någon öfver utlemnad pollett" tror jag det vöre bättre : klagar någon öfver pollettens, ut lemnande; emedan ingen lär kunna klaga öfver pollettenutan öfver utlemncinclet af densamma, Grefve Cronhjelm:
Vid förslaget, att fördela skyldigheten på all slags jord, möter nemligen det hinder, att en dylik förbindelse icke är förenlig med de frioch rättigheter visse hemman, såsom Säteriers Ladugårdars, Rå- och Rörs, Inoch Utsokne-, Lotshemman, med flere, enligt privilegier åtnjuta. Att tillägga brefbäringshemman ersättning af andre hemman, som antingen förut baft brefbäring sig ålagd, eller endast i följd af sitt läge äro derifrån frie, skulle föranleda till lindring i fullgörandet af andre tjenstbarheter, som desse hemman åtfölja, hvilket icke synes verkställbart; och emot förslaget, att Stats-Verket skulle bestrida ersättningen, förekommer, att medel dertill icke finnas an Bihang till R. St. Bes v.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande IV :o 14, visade eller äro att tillgå; äfvensom sättet att upplåta brefbärings-bestyret, genom entreprenad, till den minstbjudande, skulle, utom andre svårigheter, halva till följd, att de brefbäringsskyldige hemmanen fingo med en dryg afgift lösa sig ifrån ett besvär, som de troligen mindre kännbart kunde in natura utgöra. Utskotten, som således icke kunna tillstyrka bifall å de i berörde afseende framställde förslag, anse deremot en betydlig lättnad i meranamnde onus kunna beredas på annan väg, eller genom jemn fördelning deraf på de hemman, som till brefbäring kunna förbindas och äro tjenlige, hvilket jemväl af en Motionair blifvit föreslaget; och hafva Utskotten alltså, i likhet med hvad vid sista Riksdag egde rum, trott sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla DéSs Befallningshafvande i hvarje Län att, i enlighet med de i Kongl. Brefvet den 4 December i83o stadgade grunder, och efter soeknarnes hörande i ämnet, uppgöra reglering om Kronobrefbäringen. Hvilket dock till Rikets Höglofl.
Stats-Utskottets Utlåtande M 226. 19 Enligt sitt sedermera afgifna Utlåtande JVs 81, ansåg sig Utskottet ock, i följd af de gjorda anmärkningarne, böra göra den hemställan, att ofvannämnda moment, för det dåvarande, måtte utgå, samt förklarade, att, sedan yttrande meddelats öfver samtlige å Hufvud-titlarne förekommande frågor om löneförhöjning, Utskottet ville afgifva nytt förslag till bestämmelse i förevarande hänseende, innefattande äfven uppgift å de beställningar, som med stadgandet afsåges. Utskottet, hvars sednare yttrande är af Riks-stånden godkändt, har nu, efter det samtlige frågor om löneförhöjning å de särskilda Hufvud-titlarne blifvit af Rikets Ständer pröfvade, tagit förslaget till stadgande i ofvan omförmälta afseende under förnyadt öfvervägande; och får Utskottet, som i sådant ändamål genomgått de beslutade aflönings-staterne och dervid funnit, att ett så beskaffadt stadgande, som det ifrågavarande, blott kan komma att afse sådana civile beställningar, för hvilkas innehafvare äskad löneförhöjning icke är af Rikets Ständer beviljad på annat sätt, än att en viss summa blifvit ställd till Kongl.
För min del finner jag sådant ingalunda billigt. Då den princip antages att jordens cultus-tillstånd bör inverka på stängselskyldigheten, finner jag intet rimligt skäl att ej till fullo tillämpa Den 5 Juli e. m. 517 densamma. Ehuru Utsk:n kommit lill ett annat resultat hafva de dock, uti betänk, sjelfva uttalat samma åsigt, som jag nu söker göra gällande. Der säges nemi. pag. 10 att stadgandet i 5:te §:n af nu gällande slängselförordning ”innefattar en dubbel orättvisa och obillighet dels genom att för everdelig tid fran stängselskyldighet frikalla jord, sorn vid författningens utfärdande var en mot aker och äng gränsande utmark, men sedermera blifvit odlad, dels ock genom alt, i motsatt fall, lika everdeligt bibehålla stängselskyldigheten för jord, som vid nämnde lid var odlad, men sedermera blifvit till utmarken utlagd”. Detta oaktadt har, efter hvad mig vill synas, endast hälften af nämnda ”dubbla orättvisa” blifvit afhjelpt. På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra anhåller jag vördsammast att fä instämma uti Hr von Hartmansdorffs yrkande af återremiss och förmodar att Utsk:ns härvande Hrr ledamöter sä mycket mindre lära finna skäl motsätta sig densamma, som dermed pä intet vis åsyftas någon förändring af Utskms beslut i hufvudsak, utan tvertom försätter Utsk:n i tillfälle alt gifva 5:le §:n en redaction, som något närmare öfverensstämmer, icke allenast med billighet och rättvisa utan ock med deras egen argumentation. Hr von Hartmansdorff: Rättvisan afhildas vanligen, såsom man vet, med tvenne vågskålar i handen, hvilkas betydelse är, att man skall betrakta båda sidorna af hvarje sak, och väga skälen mot hvarandra. Men de sammansatta Ulsk:n hafva blott haft för ögonen den ena sidan af förevarrde ämne, när nemi. mark uppodlas. Det motsatta förhållandet dä odlad jord utlägges till utmark hafva Ulskrn förbisett.
Och sången tystnar — med gäckadt hopp ej glädjesånger man stämmer opp — En snöstorm hviner kring land och fält, och sångarn skälfver af köld och svält. Med stelnad vinge från frusen kvist han faller döende ned till sist. Du vårens härold, din sångarlön det blef en graf i den kalla snön. Den vår du drömde så vackert om du fick ej se. — Du för tidigt kom. FANNY CHRYSANDER. KVINNLIG OSJÄLFSTÄNDIGHET. * I DUNS frågeoch svarafdelning är nyttig i många afseenden, ej minst i det, att den lär oss kvinnor ödmjukhetens sköna konst. Här ha vi, sena tiders feminina barn, så stolta i hågen gått och inbillat oss, att vi ändtligen börjat få en smula fasthet i vår andliga ryggrad, en spirande förmåga till själfständigt tänkande och ett grand m o d att stå för hvad vi anse vara sant och rätt. Men så kasta vi en blick på Iduns frågeoch svarafdelning och förstå, att allt detta stora nya ännu är så långt, långt ifrån en hel del af oss. Se, Iduns frågeoch svarafdelning är icke något oviktigt, något att icke räkna med, den är tvärtom väl värd att fästa afseende vid, ett fullt korrekt uttryck, som den torde vara för hvad det kvinnliga Sverige i allmänhet intresserar sig för och bryr sin hjärna med. Och hur förkrossande många små kvinnosjälar titta icke i denna afdelning fram med en hjärtans enfaldig liten fråga, och hur många besläktade kvinnoandar nicka icke med glad förståelse tillbaka och gifva ett lika enfaldigt litet svar! Hvilket famlande är det icke och hvilket ängsligt undrande och spörjande! » Hur skall jag bära mig åt? Hur skall jag g å? Och stå? Kan jag ha bruna skor? Hur skall jag t y c k a? Hur tänka? Ä r det opassande att vara hvitklädd, när man är hela tjugunio år och ogift? Skall jag gifta mig med en fattig yngling, som jag älskar, eller med en rik gubbe, som jag af skyr?
Enär prisen på god race-boskap vore omvexlande, och äfven de olika racerne stöde i ganska olika värden — högre för de stora, eller så kallade sidlands-racerne, lägre för de mindre, eller bergs-racerne —kunde svårligen kostnaden för omförmälde inköp i förväg bestämdt uppskattas; men med afseende derå, att Sveriges omvexlande localförhållanden fordrade tillgång på begge dessa samt måhända en eller annan så kallad mellanrace, bade, enligt de sannolika beräkningar, som kunnat uppgöras med ledning af hvad om dylika uppköp för andra länder under de sednare åren blifvit bekant, kostnaden för anläggandet af Åtta Stam-holländerier, om 20 djur hvartdera, ansetts uppgå till minst 55,000 R:dr och högst 70,000 R:dr B:co. På grund häraf har Kongl. Majit i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer, för ofvanomförmälda ändamål, måtte anvisa behöflige medel, till ett belopp af minst 55,000 och högst 70,000 R:dr, med öfverlemnande! åt KonglMajit att, efter pröfning af förhållandena vid blifvande uppköp, och med vilkor af behörig redovisning, såsom för andre Statsmedel, närmare bestämma den erforderliga summan, att anordnas inom sistberörde belopp, då Kongl. Majit jemväl ville meddela de reglementariska stadganden, som, till controllerande af medlens rätta användande samt försäkrande af anstaltens framgena bestånd och förkofran, blefve af nöden. I sammanhang med högstberörde till Utskottens gemensamma handläggning öfverlemnade Kongl. Proposition, samt de yttranden, hvilka vid Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskotlcns Betänkande, N',o 4$, 5 densammas föredragning hos Riks-Stånden af åtskillige Ståndsledamöter afgifvits, hafva Utskotten till öfvervägande förehalt en af Herr J. A. Kjellberg inom Vällofl.
Den Z ?lugusti> för hundrader af wardet uträknas, att sedermera den beMilfning upgöres, som af bruker enligt den bestämda afgifken föp hwarje tillwerkadt skepp, jern skulle komma atr utgå, och att, sedan'dessa pä olika grunder uträknade bewillningssummsr med hwarannan blkfwit jemförda, af bruksägaren i bewillning stall erläggas den summa, som stiger lill högsta beloppet; sä sinner jag för min dek denna bewillning af bergwerken warg med billighet öfwerrnsstämmaude, och sar dä blott tillägga den önstan, att projecrpt i denna del marte undergå en ny redacliou och meningen klarare ynryckas till undwikande af alt miftförständ, S-ulle aker Utstotleks tanka wara, att ds bruket tillhörande skogar, hemman och öfrige lägenheter särstildt stora wärderas, och bewillning derföre owilkorligen erläggas, samt att derefter blotta smides rättigheten eller bruks privilegierne jemte Lyagnaderna wid bruket Utan sammanhang med den öfrige egendomen äfwen stola undergå wargering, och i bewillning för desamma utgöras den för hwarje tillwerkadt stepp, jern bestämde afgiften; sä innefattar ester min öfwertygelse ett sädant stadgande icke den billighet och skonsamma behandling bruks ägare i närwarande smara conjunctur med stal an-, sett ,sig böra af Riksens Högloft» Ständer förwänta.
C) af ett till anläggning af jernväg för ångkraft mellan Köping och Uttersbergs bruk i Westmanlads län bildadt bolag, hvilket, under anmälan att, till undanrödjande af det binder för både jordbrukets och jernbandteringens i orten förkofran, som vallades af det nuvarande forslings-väsendet, undersökningar för en förbättrad kommunikation medelst jernväg blifvit af enskilde personer föranstaltade och bekostade, samt fullständig plan och kostnadsförslag, slutande sig på en summa af 1,200,000 R.dr riksmynt, af Löjtnanten i Väg-och Vattenbyggnads-korpsen G. Nerman upprättats för anläggning af jernbana från Köping lill Uttersbergs bruk, på en längd ai' 3 mil och 7,970 fot, med en 4,630 fot lång bibana till sjön Lillsvan, i underdånighet anhållit, ali, för utförande af denna anläggning i öfverensstämmelse med sagde plan, som, jemte tillhörande kartor, i underdånighet bifogats, Kongl. Majit mätte till Rikets Stander aflåta 4 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 35. Nådig
Men det ond 1 ligger mindre i dessa examina, ån i deras ungdom och mindre grundeliga elementar-bjdning, som skola afhöra forclåsningarne, och som, under nu gällande belordringssått och för sine knappa tillgångar, som neka så många ett längre vistande vid Universitetet, söka hastigt der afgöra deras Cours, för att sedan inträda i Statens tjenst; Stränghet hos Examinatorn kan vissei ligen verka mycket, men felet ligger djupare, och kan, i Utskottets tanka, icke alhjeipas förr ån våra Allmänna Skolar komma i det skick, att de båttre uppfylla tidens anspråk , på en för alla bildade Glassér i Samhället ändamålsenlig undervisning, och hvar och en, som inträder i Statens tjenst) genomgår den allmänna elementar-undervisningen, för att inhämta en grundelig underbyggnad, och forst derefter vid mera ^ stadgad ålder fortsätter sine Studier vid Universitetet. Det år således genom Revision och förbättring af de Lägre Undervisnings-Verken, som denna öfverklagade olägenhet vid Universiteter nu mäste H * ' 53Q Ståts-Utskottets Betänkande:/* håfvas. En annan våg kunde vål äfven! tagas för att göra slut på de nu högljudda klagomålen i anledning af Civila Examina, nemi. den, att befria Universiteten från denna skyldighet; men Utskottet vågar verkeligen icke tro, att de förhållanden annu upphört, som gjort denna messure nödig för att söka åtminstone till någon del motverka okunnighetens inträngande i Statens tjenster.. Dess tankar i detta ämne har det ock i särskildt Betänkande yttrat, till hvilket det hänvisar. Hvad för öfrigt blifvit anmärkt såsom hinder för Studiernes grundlighet och friare utveckling vid Universiteten såsom Seminarii Inrättningen för de Theologiska insigterne, Författningen om Approbatur såsom ledande till lexlåsning för deni, som söka Graden, får Utskottet endast anmårka, att de vcrkelfga följderna deraf icke åro så afgjordt bestämde, som de synas varit för den anmårkandes tanka, att tvertom desse helt och hållet bero på Ynglingarnes underbyggnad och den tid de uppehålla sig vid Universitetet.
Derpå hafva äfven föreg:de St:r och BankoUlsk. varit betänkta samt derom meddelat stadganden i Banko-reghtet. Men närmare föreskrifter härutinnan böra finnas och Bankoötsk. har nu föreslagit sådana. Dernäst kan inträffa, att nya Privåt-banker inrättas der de förut icke funnits. När man sett, att en sådan blifvit stiftad för Mälare-landskapen oaktadt Riks-bankens Hufvud-kontor finnes i Stockholm samt till och med i Götheborg, hvarest ett af Bankens låne-kontor förut funnits, så har roan ingen säkerhet deremot, att ju icke flere nya Privat-banker tillkomma. I det vidsträckta Norrland, hvarom jag förut nämnt och hvarest ingen Privat-bank ännu är, torde man Den 21 Ju ni. 165 .ilja begära en sådan; men heldre än alt der anlägga en dylik, torde der böra stiftas en Filial-bank, som rör sig med Riks-bankens sedlar i st. f. egna af nytt slag. Då jag hört så många förslag här framställas, utom dem, som i Utsk. framburits, må det ursäktas mig, om jag hyser någon fruktan för mängden. Jag misskänner ingalunda Hr Nordenfells nit för penningeväsendets reglerande, men jag måste bekänna, att första gången han yttrade sig om denna fråga, förekommo derunder framställningar, hvilka, såvidt jag förstår, voro nya motioner. Jag motsatte mig då icke deras remitterande, emedan de afgingo under form af anmärkmr men när han nu på riksdagens sjunde månad återigen under samma form icke blott framkommit med nya motioner utan äfven begärt Ståndets pröfning af den grundsats hvarpå de stödjas, innan ens detaljerna blifvit fullständigt framlagda eller af Utsk. pröfvade, måste jagsöka, så vidt på mig beror, att sätta mig deremot. Om såsom jag redan anhållit, betänk, kommer att återförvisas, och hans yttrande får åtfölja äterremissen samt hans förslag eller anmärkmr af Utsk. pröfvas, så föranleda de måhända nya förslag. Jag väntar dock att Utsk. icke till pröfning uptager motioner, som först i dag blifvit väckta.
I hvarje fall måste man äfven här, såsom vid det andra, redan afhandlade, beskattningssättet, fastställa ett maximum för afbränningsapparaternas antal och storlek i hvarje bränneri på hvilket bevillningen lydde, samt såmedelst äfven framkalla samma olägenhet, som vid panne-beskattningcn, nemligen öfveransträngning vid afverkningcn. Likaledes skulle det beskattningssätt, hvarom här handlas, huru det än ordnades, uttränga bränvinsbränningen från landsbygden, och spela denna rörelse i händerna på den mera förmögne, med utestängande af de mindre bemedlade, samt sålunda möjligen draga denna näring från de ställen, dit den naturligast skulle höra, och följaktligen framkalla ett onaturligt och sålunda äfven mindre statsekonomiskt bedrifvande deraf. Slutligen kan kommissionen icke hålla tillbaka en anmärkning, att det här afhandlade beskattningssystem föga öfverensstämmer med vår statsförfattning, emedan man derigenom inkommer på ett monopoliseringsgebiet. Af ofvan antydda grunder finner sig kommissionen icke kunna rekommendera något af dessa 2:ne beskattningssätt, och äfven, om de skulle kunna tilltros vara antagliga, saknar man dock för närvarande den erfarenhet, som är af nöden, för att kunna göra något bestämdt förslag i denna riktning. Bil. till Särskilda Utsk. Mern. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. Möjligen skulle sådant kunna låta sig göra längre fram, sedan bränvinshandteringen blifvit ordnad efter de förslag eller undej de vilkor, som kommissionen ofvan har framlagt, hvarigenom med hänseende till rörelsens skala en öfvergång till det här sist afhandlade systemet blifvit förmedlad, och nödig erfarenhet i: afseende på rörelsens utsträckning m. m. blifvit samlad. B. Lagstiftningen. Önskningar om en ny lagstiftning angående bränvinsbränningen framburos vid Stortinget 4855, och man har också, inberäknadt de förberedelser, som måst föregå, arbetat derpå under de 4 sista stortingen, utan att man likväl uppnått mera, än att sista stortinget i sitt förslag till lagen af den 4 Aug. 4 845 åstadkom ett tillägg och en förändring i lagen af den 4 Aug. 4S27.