Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dernäst förekomma de Kongsoch KongS-Ladugardar, af hwilka Stats-Werket icke synes hämta en i förhållande tick wärdet billig afkastning, och bordt utredas huruwida nägon rubbning i nu warande arrenden mä kunna ffe utan att Enstildtes rätt derigenom förnärmas/ i enlighet med Stats-Utstottcts förslag halma Riksens Ständer hänfört besia arrenden i irenne mindre Classcr nemligen säLane arrenden, hwilka; blifwit af Riksens Ständer eller pä deras ätgjärd flutne, och hwarä arrendetiden ef ännu lupit till ända; Sädane, som tillkommit genom Konungens enstikdta förordnande och Säd ane hwars willtor efter Riksens Ständers tillstyrkan finnas stadgade, men hwarä Konungen i Räder bifallit prolongation wid arrendetidens utgång eller tillätit borrtcnrenderingen utom auction. Till den förstnämnde afdelningen höra Räfsnäs och Wänngarns Kongsgärdar, hwilka wid »>769 ärs Riksdag genom formlig afhandling , ifrän perpetuelle arrenden - Kommit pä bkstämd tid af hundrade är i dä warande ars rendatorers och nu mera deras lagliga rätts innebafwares ibesittning, samt Lindhofs.Äongs-L,dugärd, hwrrä perpetuelt arrende-contract, pä Riksens Ständers tillstyrkan, blifwit utfärdadt; kunnande lälunda nägon rubbning »desse afhandlingars fulla kraft och »verkan ej äga rum. De till andra afdelningen räknade Kongs-och KongsLadugärdar Rädmansö, Bergshamra, Ulltuna, Lilla eller Tysta Ladugärder», Bräborg, Johannisberg, Wisborg och Laholm hafwa »län nägon Ständernas ätgärd, endast genom tid efter annan, tillkomne Kongl.
Salpetersjudare: kronans, fria från afgit efter denna artikel. Private „ 2: — Skepps - Bevillnings-Utskottcls Betänkande, IV.o g. § 27—28. 97 » — 24. — 8. Skeppsredare och fartygsegare , å hvad ort och ställe som helst, taxeras lika nied dem i siäderna, ^ g, saint för alla däckade eller odäckade farrtyg af minst fem svåra lasters drägt och deröfver ä 4 skillingar banko per läst. Skutoch båtskeppare, lika med dem i städerna, § 14. Skärkarlar, strandsittare eller fiskare, utan jordbruk, i fem klasser: Första klassen b:kor:dr5: —> Andra d:o 3 Tredje d:0 1 Fjerde d:o Femte d:0 Smidesförsäljare, bosatte och stadigt vistande på viss ort, i två klasser: Forsta klassen .. b:ko r:dr 10; •—• Andra d:o .. „ 5: — Andre af bruksegare till handelsresor med jernsmiden antagne och vederbörligen förpassade personer i två klasser: Första klassen .. b:ko r:dr 20: —• Andra d:o .. „ 10: — Desse sistnämnde skola derjemte, till säkerhet för afgiftens erläggande iakttaga hvad rörande hästhandlare är föreskrifvet. Spanmålshandlande, taxeras efter deras rörelse lika med städernas handlande, § 9. Spelmän, häradsoch sockne* . b:ko r:dr 2: —■ Trädgårdsmästare, lika med dem i städerna, $ 14- § 28. Alla på landet vistande personer, som idka handel, handtverk, sjöfart eller annan borgerlig näring, erlägga enahanda afgift, som personer i städerne, med hvilka de kunna jemföras; dock ej under minimi-afgiften uti 5:te klassens städer.
Des Platreux gjorde sin första visit i sällskap med äldste löjtnanten. Skvadronsohefen hade en dotter på tjugo år, litet kall vid första påseende och som derför höll jägarne efter hemgift på ett visst aktningsvärdt afstånd. I giftasåldern och med en hemgift på fem tusen livres i räntor hade fröken Amelie dittills afslagit alla anbud, som erbjudit sig. Mindre af motvilja mot äktenskapet än af misstänksamhet mot männen, som hon alltid trodde hufvudsakligen gjorde sin kur för hennes förmögenhet. En olyckshändelse i hennes barndom hade gjort henne lätt halt; hon talade just icke mycket, tyckte om att drömma och hoppades, temligen romantiskt anlagd som hon var, att finna ett l \ jerta som brann för henne och som hon kunde egna sin genkärlek eller oek att göra ett så lysande parti, att det kunde ersätta henne alla offer af hennes tycken. Tills vidare var hon likgiltig och högdragen och lefde, då hon icke träffade på något parti som tilltalade hetine, temligen tillbakadraget, så mycket mera, då hon ioke kunde dansa, och nöjde sig med att uppträda i salongen vid sin mors sida eller att följa med sina föräldrar till en middag eller en konsert. Hon var en smärt elegant brunett, som icke kunde undgå att ådraga sig allas blickar, men hennes hjerta hade ännu icke talat och fjärilarna svärmade utan spår af framgång omkring henne. Des Platreux kände till dessa omständigheter men de be * rörde honom knappast, då han vid en ålder af tjugoåtta år ännu icke tänkte på att gifta sig. Hans närsynthet och hans anspråkslösa inkomst af adertonhundra francs i räntor utom l&lt;Öt-nantslönen gjorde honom försigtig. Också instälde han sig med fullkomligt lugn hos fru d ’ Amanthe — som vanligt utan binocle.Men äfven denna gång råkade han illa ut. Då han hade helsat på modren och vände sig om för att buga sig för dottern, märkte han i den halfdager, som herskade i salongen, icke en liten pail, som olyckligtvis blifvit placerad vid hans fötter.
Om Herr Grefven och LandtMarskalken behagade åtskilja propositionerne, och framställa hvarje afdelning för sig, torde beslutet måhända kunna snarare fattas. Uppå derefter 'AHans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde särskilte propositioner, beslöt Ridderskapet och Adeln, att mynt å |:dels R:dr, å Udels R:dr, å ^:dels R:dr och å £ R:dr borde präglas. Hans Excellence föreslog äfven, att mynt måtte präglas å irdels R:dr. Ropades Ja och Nej. Herr Cederschjöld: Jag utbeder mig att få upptaga den invändning, som här blifvit gjord, att man nemligen hittills _ 46 H. 12 178 Den 21 Octobere. m. hjelpt sig utan något sedelmynt, motsvarande 4 sk. Meri då frågan är alt nu reglera myntet, och att afhjelpa bristerne i vårt närvarande myntväsende, kan jag ej finna annat, än alt man äfven bör afhjelpa den icke obetydliga brislen, att man hittills icke kunnat liqvidera mindre summa än 8 sk. ulan växling eller biträde af det lunga kopparmyntet. Jag förnyar derföre mitt tillstyrkande, att Ståndet måtte bifalla Utskottens förslag i denna del. Om allmänheten skulle anse dessa /^-skillingsstycken så umbärliga, som mången här tyckes tro, komma de icke att circulera, och ingen myntning skall då äga rum. I motsatt fall bevisas behofvet bäst genom begärligheten efter delta slags mynt. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade den af honom sist gjorde proposition. Ropades Ja och Nej. Herr Lefren, Johan Pehr'. Om det icke skall antagas såsom gifvet, att man nödvändigt vill bringa saken derhän, alt nppjaga priserna, tror jag, att man åtminstone bör tillåta utmyritning af 4-skillingsstycken, sedan man redan uppjagat myntenheten. Det är ett sätt att mildra, och alt förekomma farorna af det föregående beslutet. Jag tillstyrker derföre prägling af -j R:drs-stycken.
S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 29 sistlidne September, under N:o 79, afgifna och, den 19 derpåföljde Oectober e. m., på bordet Bih• till R.-St. Utdrag den ii Nov. 182g. lagda Utlåtande, angående väckt fråga om förändrad grund för prasstationers utgörande af Hemman, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets, den 12 sistlidne October, under N:o 294, afgitna och, den 19 i samma månad e, m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 809, förut meddelade Betänkande, rörande afskrifning af förra Magazins-Fondens äldre fordringar, samt angående grunderna för dylika afskrilningar hädanefter. S, D. Vid förnyad föredragning af Förstärkta Stats-Utskottets, den 5 dennes, under N:o 325, afgifna och, den 9 derpåföljde f. m., på bordet lagda Memorial, angående anställd omröstning i några till Statsregleringen hörande frågor, fann Eidderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Stats-Utskottet öfverlemnas. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets, den 3 sistlidne October, under N:o 285, afgifna och, den 8 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets, under N:o 208, förut meddelade Betänkande, angående för detta Allmänna Magazins-Inrättningens förvaltning och utredning. S. D. Föredrogos å nyo och afslogos följande Lag-Utskottets, den 27 sistlidne October, afgifna och, den 3 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtanden : N:o 122, i anledning af gjorda anmärk - Trot.
Hvilken af de andra båda meningarne skall till contra-proposition antagas, må genom votering afgöras, i händelse det icke kan ske på annat sätt. Herr Hjerta: Förhållandet är, såsom Herr von Hartmansdorff sagt, att BancoUtskotlet afstyrkt förslaget om belåning af varor; jag finnér således riktigt att bifall till Utskottets Utlåtande blifver Ja-propositionen. Det återstår då att bestämma Den 7 December f. 111. contrapropositionen; och jag skulle för min tiel gerna öfvergå på Friherre Cederströms förslag, om jag ej fruktade, att ändamålet derigenom förfelades, ech om jag ej vore öfvertygad, att invisningar på varor här icke höra inblandas, ulan att man för närvarande bör inskränka sig dertill, att antaga hypolbek af varor i förening med namnsäkerhet. Jag tager mig således friheten vända mig till Friherre Cederström med hemställan, huruvida Friherrn ej skulle vilja afstå från sitt förslag 0111 invisningar på varor, hvarigenom blott en contraproposition skulle återslå. Friherre Cederström: När fråga är örn belåning af varor, kan det ej ske annorlunda, än genom invisning på varor, som äro satte under publik vård och genom hypothiserande af den deröfver tagna attesten, ty deri ligger säkerheten. Det kan ej blifva fråga om varornas uppförande i Banken eller deras emottagande i Bankens egen vård. Som säkerhet måste derföre lemnäs invisning på varan tillika med bevis, alt den är under publik vård och försäkrad. Som jag alltså finner mitt förslag correctare än Herr Hjertås, kan jag icke derifrån afstå. Herr Tham: Det är endast för att undanrödja ett misstag, som jag begärt ordet. Man har nemligen trott, att den ifrå - 233 Den 7 December f. nj. ga vara n de varubelåningen skulle kunna inverka på (le gamla Discontfonderna. Detta är icke förhållandet, ty meningen är, att varubelåningen endast skulle ske i den på upplåningar grundade Handels - Disconten.
Att utgåendet af en så måttlig afgift icke vore att påräkna här i Sverige, då vida större, ja mångfaldigt högre afgifter i andra länder erläggas och utan svårighet utgå, skulle blott bevisa, att vårt Tullverk befinner sig i ett mindre godt skick och vore illa administrerad t. Men vöre det så, så är det ock hög tid, att Tullstyrelsen här kommer på den fot ock i sådant skick, att den kan uppfylla Statens och det allmännas icke öfverdrifna fordringar. Och då Tullverkets aflöningsstat, som år i8a3 utgjorde 164,109 R:dr 4° sk-> successivt under de sista 10 åren blifvit ökad ända till 562,000 R:dr B:co, på sätt Stats-Utskottets nu under Riksdagen afgifne Betänkande N:o 25o upplyser, så lärer ock hilligtvis så mycken vaksamhet, drift och redbarhet hos Tullpersonalen, sä högre som lägre, kunna fordras och åläggas, att Statens afsigt med en obetydlig förhöjning i afgiften å tvänne ej lätt smugglade artiklar icke förstöres och omintetgöres. Då Utskottets pluralitet föreslagit ändring i nu gällande Tulltaxa, i så måtto, att Tackjern blifvit till utförsel tillåtet, samt åtskillige Jernsorter äfvensom Stål, Tågvirke, Toppsocker, Sirap och flere slags Väfnader, såsom släta Sidentyger, Shawlar och Shawletter af Halfsiden under 10 R:drs värde; släta bomullsväfnader såsom Calico och bomullslärfter m. m., Shawlar och Shawletter af bomull under 7 qv. storlek och af Halfylle, Shawlar och Shawletter och halsdukar, som hitintills varit förbudna till införsel, skulle nu blifva till import tillåtna; så kan jag 3o Hör till Bevilln. Utsk. Bet. N.-o 2Q. ock i dessa punkter icke dela pluralitetens tanka, utan håller för, att nu gällande Taxa härutinnan bör blifva oförändrad. Afven får jag reservera mig emot Högloft.
Öfver gjord Motion om ändring i föreskrifterne angående UtmätningsAuctioner å landet. Af den 17 sistlidne Januarii: N:o 26. Öfver väckt Motion om rättighet för hvar och en att, emellan Riksdagarne, till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Författningar. I anledning af väckt Motion om ändring i Instructionen för Rikets Ständers Justitieombudsman. Öfver väckte Motioner, angående oinskränkt rättighet till flottning och färdande i alla farbara sjöar och floder, samt förhöjning af de i Allmänna Lagen stadgade böter för den som stänger Kongsådra eller farled, m. m. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. ‘ Den 26 Februari i f. m. 143 Thorsdagen den 26 Febr. 1829. Plenum klockan io förmiddagen. Justerades trenne ProtocollsTJtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 23 dennes f. och e. m. fattade heslut. Grefve Horn3 Claes Fredrik: Med den kännedom om landets tillstånd och jordbrukets närvarande betryck, som jag äger, och hvilken, jag bekänner det, fört mig hit till Riksdagen, har jag hyst det hopp, att Rikets Ständer skulle få emottaga en Kongl. Proposition, åsyftande att lindra skattebördorne. Jag tror, att man med skäl kunnat vänta, det Regeringen skulle fästa något afseende på den närvarande tungan af Indelningsverket.
Det bör icke heller lemnäs utan uppmärksamhet, alt utöfvandel af denna näring till en del sker på bekostnad af åkerbruket, som icke skötes med den omsorg som vederborde, dels i följd deraf, att äfven manspersoner sysselsätta sig med spånad, föredragande ett föga ansträngande arbete vid spinnrocken omkring spiseln framför de göromål ute, hvartill en omtänksam jordbrukare aldrig saknar anledning, och dels derigenom att lärftslill-verkningen framkallar en, relatift till åkervidden, måhända för utsträckt odling af linet, hvilket, i likhet med andra oljeväxter, nog mycket mattar jorden om det för ofta återkommer; äfvensom alt qvinnorna i de hushåll, der lärftstillverkning idkas, ej sällan till den grad sakna skicklighet i nödige husliga slöjder, alt de låta förfärdigandet af sine kläder, strumpstickning m. m., besörjas af främmande personer emot betalning; och jag har i följd af dessa förhållanden kommit lill den öfvertygelse, alt, derest icke lärftslillverkningen kan gifvas den riktning, alt dess produkter kunna så väl till det inre sorn yttre fullt uthålla täflan med utländska fabrikater, på samma gång sorn man lillegnade sig de upptäckter, som utrikes blifvit gjorde och begagnas i afseende å en ändamålsenligare skötsel och beredning af linet samt lättnad i arbetet vid sjelfva tillverkningen, det vore för de lärflstillverkande socknarnes innevånare fördelaktigast, om denna binäring helt och hållet öfvergåfves och dertill nu använde krafter i stället egnades åt jordbruk och boskapsskötsel. Skulle deremot, genom uppmuntran oell kraftigt understöd af allmänna medel, i förening med nit och håg hos allmogen, att vilja tillegna sig af erfarenheten i andra länder godkände förbättringar, denna näring erhålla en ändamålsenlig riktning, är jag för min del förvissad, att dess idkande skall bära rika frukter, ej blott för ofvannämnde socknars innebyggare, ulan äfven, genom dess framskridande lill andra orter, för landel i all - 47 mänhet. I öfverensstämmelse med dessa åsigter, har ock en underdånig framställning i ämnet till Eders Kongl.
Proposition TS:o 54. lingen uppställes såsom hufvudmedel för kolonisationens befrämjande och dessa trakters förseende med en oberoende, välmående och stadigvarande befolkning, hvars verksamhet mera allvarligt måste rigtas åt det som visserligen framhålles såsom hufvudsakligt ändamål, men som oftast ej varit det, — nemligen jordens odling och behöriga skötsel. Om det nu får antagas, att hittills gällande afvittringsoch nybyggesförfattningar lidit af ofvanberörda brist i deras grundtanke och utgångspunkt, så torde tiden vara inne, icke allenast att för framtiden afhjelpa ifrågavarande brist, utan äfven att, så vidt nu mera är möjligt, godtgöra hvad tillförene blifvit försummadt I sistberörda hänseende har Eders Kongl. Maj:t redan genom nådigt Bref till Kammar-kollegium den 23 Maj 1860 föreskrifvit särskilda undersökningar, huruvida de genom afvittring bestämda öfverloj psmarkerna i de Norrländska länen äro af beskaffenhet att böra såsom kronoskogar bibehållas och användas, och Rikets Ständer hafva i deras underdåniga skrifvelse den 30 November 1863, med gillande af den tanke, som ligger till grund för berörda nådiga Bref anhållit, att de derigenom meddelade föreskrifter måtte utsträckas jemväl till blifvande öfverloppsmarker i Stora Kopparbergs län; och får jag på de af Rikets Ständer anförda skäl och i öfverensstämmelse med Kammar-kollegii utlåtande den 30 September sistlidet år i underdånighet tillstyrka, att berörda anhållan måtte bifallas.
Krigs-artiklarne, stadgas måtte, att den förman, sorn visat sig till den grad förgäten af sin pligt, såsom krigsman och befälhafvare, alt han nekat för den befallning, som han i tjensten meddelat sine underhafvande, skall i krig mista lifvet, och i fred förklaras ovärdig att vidare någon Kongl. Maj:Is och Kronans tjenst bekläda, samt, jemte skade-ersätlning, straffasmed fängelse å fästning från ett till fyra år; och 2:0 att underhafvande aldrig må vittna om beskaffenheten af de ordres, som dess förman meddelat och underhafvande!) sjelf utfört, i andra fall, än då förmannen underlåtit att, genast efter det den ifrågaställde handlingens utförande blifvit honom bekant, till vederbörande afrapportera, att dess underhafvande dervid öfverlrädl elier förfarit i strid emot de af honom för tillfället gifna ordres. Detta mål , som Lag-Utskottet ansett tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling, hafva Utskotten gemensamt till pröfning förehaft, oell få i anledning deraf vördsamt anföra: att, då, enligt 4 Q* uti 2 Capitiet af Krigs-artiklarne är föreskrifvet, att ordres i allmänhet skola meddelas skriftligen, och att muntliga ordres icke må gifvas, utom då trupp är under gevär eller flotta manövrerar, eller ock orderna genast varda i Ordres-journalerne införde, synes förman eiler befälhafvare svårligen kunna komma i tillfälle att neka till ordres, så vida underhafvande ej underkastar sig att utföra andra ordres, än dem, sorn blifvit i behörig ordning meddelade, i hvilken händelse han äfven rättvisligen forde böra få skylla sig sjelf för sin oförsigtighet. Emedlertid saknas icke straffbestämmelser, som aro til lämplige för den af motionären förutsatta händelse, Lagsamt Allm.
Arbetet skingrade hennes sorg och förde » Har Hanna sett konsulinnan gå upp på sitt rum, » henne närmare de unga. När hon sagt god natt hörde hon fru Vide fråga den ena lärarinnan. till Vides och var på väg upp till sitt rum, hände Hvad svar denna gaf, uppfattade hon ej, men att det ofta, att hon dröjde kvar i lilla skolsalen. Där nyckeln till förstugan hängdes upp utanför dörhade flickorna flyttat ett bord så nära fönstret, ren. Hon salt därför lugnt kvar. att de kunde uppfånga ända till sista skymten af Stjärnorna kommo fram, och julinattens måndagsljuset. En mängd olika handarbeten voro i sken föll på hennes vigselring. verket och alla hade så brådtom, ty det återstod Trohet i alla skiften, så hade hon i vigselstunej många veckor till afslutningen. De unnade sig den lofvat. Det var endast brott mot detta löfte, knappt längre nattro än solen, och endast ett besom berättigade till skilsmässa. P å troheten hvistämdt förbud att börja väfningen före klockan lade det kristna äktenskapet liksom alla förbinsex kunde förmå dem att vänta så länge. delser människor emellan, men. gällde det icke Märta delade deras hänförelse för skolan och också att vara trogen sig själf. fick dem mer än någon annan att säga ut sin Hur lifligt kom hon ej i detta ögonblick ihåg mening. Härigenom fick hon inflytande öfver dem, den stund, hon mottog Eriks friarbref. Hvad var på samma gång hon vann deras tillgifvenhet och det, som kom henne att svara j a? Var det icke förtroende. själfviskhet? Hon var missnöjd med sin ställning Äfven för henne gick tiden allt för fort. Hon vid institutet, hon längtade efter sitt barndomshade fått i uppdrag att på afslutningen hålla ett hem, och då Erik som hans maka bjöd henne föredrag om kvinnan i det moderna samhället, det hemmet, tänkte hon endast på, hur angemänt och förberedelserna härtill togo mycken tid, men det skulle vara att där laga upp sitt arbete; och de återkallade ock hennes dröm om ett verkhade hon fått det, var hon viss på, att hon skulle gjort honom och sig själf lycklig. Nu slogo hensamt lif. Sista veckan skolan var i gång, besöktes den nes beräkningar fel, och någon motgång var hon ej van vid.
Iaq kanner icke nägpk yrke, der magmed anwgnd sikistliahet och flit iste skulle winnq en bättre utsigt för sin framtid, än den har, som nu gar akt fästa sig wid HosRätksbordet. Wqktmästarne hos Riksens Ständer och deras fltffott äro under riksdagen nästan i bättre wstkor än mänge af HosRätlens ledamöter. I stället, akt som lög tror, en klok och rig tig organisation ställe fordra, underdomare nemligen Häradshöfdingar och Borgmästare byrde i hopper akt njuta en befordran dä de placerades till öfwerdomare och ledamöter i Hof Ränerna, äga en belöning gkt M>nng o>n möjeligheten att wid annalkande högre alder fä en tjenst, som ehuru trä, gen och arbetsam, lik-väs iste more förenad med de förras besvärligheter mäste besia embetsman nu ofta fa kill sine öfwerdomare dem hwilka warit deras skrifware och dem de ftelfwe handledt» emedan Borgmästaren och Häradshöfdingen häldre mäijer akt gräna och dö j sin innehaswande tjenst» än akt söka en hesyrdran, der han skall lida nöd. 444 Den i Junit Att emedlertid dct allmänna härpå förlorar är sä» bert, dä underdomare göromälen fordra maiinaäldrens styrka och ihärdighet, samt hos Hof-Räncrna äter erfordras mera erfarenhetens samlade kunskaper. I stället att wid hwarje Häradshöfdinge ledighet äftven till de mindre domsagor 20 a zo sökander wanligen sig anmäla — sokcs cu Asiessors tjenst i Hof-Räkkerne af ganska fa, och det inträffar icke sällan, att de, som skalle wara närmast genom tour och skicklighet, ej kunna öfwertalgs sadan tjenst emottaga. Dcn som icke händelsewis äger egna tillgängar sinner sig ofta mer belåten att pä annar färt omvända ett förtjent förtroende.
Sedan Riksdags-Fullmägtigen vid sista Riksdag för Landskrona Stad, Handlanden L. L. Edelberg, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anfört, att, uppå af honom väckt fråga om förbättrande och underhållande af Stadens hamn på Kronans bekostnad, Stats* Utskottets Betänkatiden. 163 * Riksens då församlade Ständers Statsutskott ansett den af honom föreslagne anstalt, såsom ett företag af allmännare nytta, böra hänföras till de föremål, för hvilka Riksens Ständer under gide Hufvud-Ti* tuln anslagit en årlig summa, samt altså hänvist Landskrona Stad, att om nödigt anslag, i berörde ändamål, hos Kongl. Maj:t göra underdånig ansökning} af hvilken anledning Handlanden Edelberg 1 Underdånighet anhållit, det Kongl» Majit till ofvannämnde behof täcktes bevilja erforderlige medel; så har Kongl. Majit till Stats-Utskottet i Nåder remitterat handlingafne, som här om blifvit samlade, med den påskrift, att Kongl. Majit, som Val ansett Landskrona Stads Hamn Vara af mycken vigt både i militäriskt och mercantilt hänseende, men tillika funnit, att kostnaden för densammas Uppmuddring och vidmagthållande hvarken borde af Kongl» Majit och Kronan ensamt bestridas, eller hittills kunnat af anslaget under ylde Hufvud-Tituln förskjutas, till Stats-UIskottet Öfverlemnat att utfinna och föreslå det allmänna bidrag, hvilket, efter tillgångarna och omständigheterna, till detta ändamål må användas. Stats-Utskottet har jemväl fått emottaga ett af Landscrona Stads Riksdags-Fullniägtig vid denna Riksdag Herr CommerceRådet J. Cronius, afgifvet och från Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottet remitteradt 16/f Stats-Utskottets Betänkanden.