Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu gåfvo de blott den sjuka visshet, att hon snart skulle dö, och att hennes make och barn visste det — vetat det länge. Två månader senare var hon icke mer. Moderns död hade gjort ett djupt intryck på Maria. Hon kunde icke glömma den; också alla detaljer i sjukdomens fortgång framstodo för hennes minne i hemsk klarhet. Om nätterna drömde hon ofta om det frätande kräftsåret; då for hon upp med ett skri, som väckte själfva den hårdsöfde Casimir. Han stirrade på henne med en däfven blick och frågade sömnigt: »Hvad är det?» Skälfvande i hvarje led smög hon sig in till honom, och då han mekaniskt lade sin hand på hennes panna, märkte han, att pannan var våt af kallsvett. Men hon genomträngdes alltid af en stor trygghet så snart han slagit sina armar omkring henne; hans orubbliga lugn fördelade hennes oro, och det lindrade skrämseln att få tala om drömmens innehåll. Han svarade aldrig ett ord till tröst, och det hade händt, att han snarkat midt i berättelsen, men det kändes tryggt i alla fall; hon somnade slutligen själf i hans armar och drömde aldrig där. När han reste till staden och stannade borta om natten, vågade hon icke ligga ensam. Kammarjungfrun fick då flytta sin säng till det lilla kabinettet utanför sofrummet, och dörren lämnades öppen. Ofta var detta dock icke nog för att lugna henne. Maria hade behof af någon att sluta sig till i dessa stunder af ångest, någon att hålla sig till helt bokstafligt och fysiskt, en kropp att taga i, när nerverna skälfde och kallsvetten pärlade på hennes panna. Men hon kunde icke lida den tanken, att någon annan skulle sofva i samma rum, där han brukade sofva vid hennes sida, därför hände det ofta under de långa vinterkvällarne, att hon smög sig ner till tant Sofie och bad att få stanna hos henne öfver natten. »Hu-uh,» sade hon, i det hon svepte nattrocken tätt omkring sig, »jag fryser så!» Och tant Sofie såg, hur hon darrade. Också föll hon af på en månads tid så synbart, att styffadern betänksamt skakade på hufvudet och började fundera på, hvad som kunde vara att göra.
Der står uttryckligen: ”att förutan när Båtsmannen på tåg "uppbodad varder, då bekommer han på ”en gång vid sin utresa så väl hela årets ”penningelön, som buldanskläderne, sig till ”hjelp och understöd, vid dess utrustning, ”där till med ett par skor, ett par strum”por och tvenne skjortor, hvilka tre persedlar, såsom berördt är, ej oftare, än vid ”Båtsmannens uttågande, undfås och gifves.” Friherre Cederström har sjelf uppläst 1690 års Förordning, hvari stadgas, att beklädnad skall af Roten bestås, när karlen uppf ordras j men för öfrigt ej ett ord om vidare beklädnadsbidrag under krig. Jag ber att få sjelf uppläsa de delar deraf, som angå saken. I 6:te §. står: ”Men när han antingen i Fredseller ”Ofredstider blir uppbådat på Tåg och Re”sor, så skall han jemte sine Höstoch Vår”penningar hafva att bekomma, innan han ”ifrån Roten bortreser, tu par Strumpor, ”ett par Skor, två Skjortor, (och en Bul”dansklädning, item hvart tredje år en Bullsäng, en blå Mössa eller Skotthatt), en ”Hängematta och en Rya, och skole till ”thesse senare Persedlars anskaffande All”mogen eller Rotarne hvart år samman - i6o Den 18 Novrmbcr 0. m. ”skjuta, nemligen lill Bullfången en Daler ”21 \ öre, till Blåmössan eller Skolthatten ”10? öre, till Hängemattan 2if öre och ”till* Ryan en Daler, allt i Silfvermynt; ”hvilka Penningar Gronones Befallningsmän ”matte uppbära och uti en säker Cassa för 9* » vara.
Det synes alltså vara af högsta vigt, att icke genom vidlyftige Memorialer och Anföranden uppehålla Ständernas dyrbara tid, då hvarje Riksdagsman vet, att i Län finnas flere iooo Personer, * som öfver hvarje dags uppehåll sucka och klaga, likasom det är bekant att Krono-Utlagorne icke kunna inbetalas. På desbe skäl anhåller jag i ödmjukhet, att Högiofiige Ridderskapet Adeln täcktes ogilla anmärkningarne, eller i annat fall, att Herr Grefven och LandtMarskalkea behagade vägra Proposition om Återremiss af Betänkandet. April. 4*5 Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Efter de upplysningar, som af Friherrarne Adlerbe*h} Åkerhjelm och Cederström blifvit meddeldte, vill jag vara korrt. Jag åberopar hvad jag tillförene sagt i afseende på Constitutions-Urskottets åliggande. Af Coristitutions-Utskottet är upplyst att det anmärkta Brefvet ej bär stämpel af officiel egenskap. Friherre Anckarsvärd har trodt att detta ei verkade förändring. Men jag tror åter, att sjelfva orden i Ansvarighets-Lagen innehålla detta , att Konungens Stats-Råd såsom Medborgare äro underkastade allmän Lag, och såsom hans Rådgifvare Regerings-Formen. Ett enskilt Bref, ehuru skrifvit med hög Auctorisation, kan ej i tillämpning på detta få någon annan Stämpel än den at en förutseende åtgärd, och kan således ej vara officielt. Friherre Anckarsvärds tanka om tolkningen af 2 Morn. i 107 §. Regerings-Fcrmen delar jag icke. Jag anser icke med Grnndlagsrnes bokstaf likaså litet som med deras anda förenligt, att någon återremiss kan ske af ett Betänkande från Constitutions-Utskottet, som förklarar en emot Konungens Rådgifvare gjord anmärkning bora förfalla.
Att den vid innevarande riksdag af sammansatt Statsoch EkonomitUtskott behandlats bevisar icke att den år utan allenast att den kunnat blifva en statsreglcringsfråga, som måste föranleda votering i förstärkt Stats-Utskott, om Stånden beslutat en omorganisation af skjutsväsendet, men i fråga om verkställigheten stadnat i skiljaktiga meningar. I Kongl. Maj:ts nådiga Proposition är ock ärendet uppfattadt såsom en rent ekonomisk fråga, utom i afseende på en punkt, postskjutsen. Kongl. Maj:t äskar intet anslag, utan, med öfverlemnande af Kommittéens förslag, hvilket uti 5 hufvudgrunder sammanfattas, föreslår Kongl. Maj:t Riksens Ständer att bifalla två af dessa grunder, yttrar betänkligheter vid att framlägga hela det öfriga förslaget till godkännande och förklara sig allenast vilja inhämta Riksens Ständers grande öfver förslaget i dess helhet. Tager man vidare i öfvervägande Riksens Ständers beslut vid nästlidna riksdag, hvilket gifvit anledning till ärendets förnyade behandling vid den innevarande, så visar sig äfven deraf att Ständerna begärt en utredning, ”huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesväret må kunna från jordbruket skiljas samt denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas”, och att följaktligen ett beslut härom bör fattas, innan man flir ändamålet anslår medel. Med ett ord, antingen man betraktar grundlagens föreskrifter, beskaffenheten af den Kongl. Propositionen eller Rikets sednast församlade Ständers i ämnet gjorda framställning, måste frågan i främsta rummet hänföras till den ekonomiska lagstiftningen och blir en statsregleringsfråga först sedan den ekonomiska sidan blifvit afgjord på ett sätt som kräfver statsanslag för beslutets realiserande.
Bonde-Ståndet fattadt, härmed vördsamt föreslå, att R. o. Ad. behagade vänligen inbjuda Hederv. Bonde-St:t att biträda R. o. Ad:ns beslut till bifall å Stats-Utsk:ts hemställan i dess Betänk. N:o 80, andra punkten, ang:de begärdt anslag till den så kallade Norra Stambanan. Frih. af Ugglas: Visserligen inträffar det icke sä •sällan, att ett Stånd inbjuder ett annat att deltaga i ett fattadt beslut; men mera ovanligt är att inbjuda ett Stånd, som anvisat ett anslag för ett gifvet ändamål, att upprifva ett sådant beslut, synnerligen då detta beslut efter långvarig öfverläggning och votering blifvit fattadt. På grund häraf, och utan att vilja inlåta mig i sjelfva saken, anhåller jag, att R. o. Ad. utan vidare ville afslå inbjudningsförslaget. Frih. Cederström, Rudolf: Det torde vara nogsamt bekant, att jag icke är svag för inbjudningar, utan an - Deu 18 Mai f. ui. ser dem endast i sällan förekommande undantagsfall ega skäl för sig; men i förev:de hänseende, och då det gäller att bespara statsverket en half million, synes mig ett sådant undantagsfall vara för handen. Hvad Frih. af Ugglas behagat orda derom, att det skulle vara ovanligt att inbjuda ett annat
Då likväl en längre tid förflutit, sedan hemmansegarne, enligt Kongl. Majrts och Rikets Ständers beslut, upphörde att betala omförmälde afgift, och i afseende å sältet för dess utgörande förekommer, att densamma, om den utginge efter den uti 1692 års Kongl, bref stadgade grund, skulle ojemnt trycka vissa hemman, men deremot blifva desto lindrigare för andra, allt efter som å desamma funnes flere eller färre utskrifningsgilde personer, och enär det synes vara en lämpligare grund för utgörande af en dylik afgift alt lägga densamma å hemmantalet, desto heldre, som derigenom det lätt verkställda missbruk skulle förebyggas, att de utskrifningsgilde personerne läto mantalsskrifva sig å hemman, som ej voro skyldiga betala ulskrifnings-penningar, hvarigenom kronan kunde gå i mistning al sin tillbörliga rätt, få Utskotten, med fästadt afseende jemväl derå, att nämnde utskrifnings-penningar redan förut, såsom det år 1648 med provinsen upprättade kontrakt innehåller, utgått med viss afgift af hvarje hemman och i betraktande deraf, att desamma år 1811, eller det sista året de ulgingo, bestego sig till 3,964 r:dr, sorn, fördelade på de 1,1 o5 89/720 mantal Halländska utsockne frälsehemman, ulgöra något mindre än 4 ,;dr banko på hvarje hemman; samt alt utskrifnings-penningarne, om de utgöras med en viss afgift för hvarje person, skulle, i anseende till provinsen Hallands sedan år 1811 förökade folkmängd, för närvarande otvifvelaktig! utgå med ett något högre belopp än sistnämde år, tillstyrka, att Rikets Ständer för sin del besluta, att utsockne frälsehemmanen i Halland, från början af nästkommande år, erlägga utskrifnings-penningar med 4r:drbanko för hvarje helt hemman, hvilka medel böra bland statsverkets inkomster ingå och reserveras till kommande Ständers dis(lik. till n. St. prof. 1847 <fc 1848 , 4 Sami. % Afi. 16 Haft. 2 10 Staissamt Allm.
Ibland alla de punkter, detta Betänk, innehåller, finnes utan tvifvel ingen af större vigt än den nu föredragna — ingen som kommer att medföra ett större inflytande på fäderneslandets framtida utveckling. — Det är illa öm man af partiåsigter eller (nissförstådd hushållning hopar anslagen 342 Den 23 April e. in - på ett håll, under det man kargt vägrar dem på ett annat, der dir kanske öro mera behöfliga; men detta iir ett fel, som kommande Ständer kunna hjelpa. Begår man deremot ett misstag vid bestämmandet af en stambanas hufvudriktning, så är ett dy ligt misstag ohjelpligt, man må sedermera ångra det huru mycket man vill. — Bet är ett sådant misstag jag anser StatsUtskit hafva begått, då detsamma, med förkastande af södra stambanans utaf jeruvägskomitéen föreslagna och af K. M. gillade riktning förbi sjön Salen öfver Nässjö lill Tenhult, tillstyrkt R. 8t:r att iör sin del besluta banans framdragande genom Lagadalen — och jag har ansett mig sä mycket mera pligtig att här öppet uttala denna min åsigt, sour jag, sjelf vid 1853 — 54 årens riksdag motionär i frågan och då anseende ingen annan jernvägsförbindelse emellan Skåne oeh medlersta Sverige tänkbar, än den igenom Lagadalen, likväl genom noggranna forskningar i ämnet blifvit oåterkalleligen öfvertvgad om' de stora, öfvervägande fördelar, sorn den af jernvägskomitéen sednast föreslagna riktningen öfver Nässjö kommer att medföra, ej blott för de provinser, banan skulle genomlöpa, utan framför allt för landet i sin helhet.
Till de gamla vesterländska öfversättningarne räknas äfven den götiska, gjord af biskopen Ulfila i fjerde århundradet; den anglosachsiska, gjord i åttonde århundradet; den frankiska och den slavoniska. De trenne förstnämnda kunna dock i saken ingenting vittna; ty af den götiska finnas blott fragmenter af evangelierna (uti „silfvercodex“ i Upsala) och Paulus’ bref i behåll; den anglosachsiska har endast omfattat evangelierna, och den frankiska endast Mattheus’ evangelium. Deremot är den slavoniska, som gjordes omkring 870 på föranstaltan af missionärerna Cyrillus och Methodius, af desto större vigt. Af alla slavoniska handskrifter finnes icke en enda, som innehåller de understuckna orden i 1 Joh. 5, 7 & 8. Äfven i de äldsta tryckta upplagorna af slaviska bibeln finnas de icke. Först uti en upplaga, tryckt i Moskwa 1663, äro de anförda i brädden, och derifrån hafva de slutligen influtit i texten. Österländska kyrkans äldsta litteratur. Innan vi lemna detta ämne, vilja vi anföra några få af de många vittnesbörd, som kunna hemtas från kyrkans litteratur under de första århundradena. Dessa vittnesbörd äro af så slående beskaffenhet, att äfven de vore, ensamma för sig, utan föregången undersökning af grundspråkets och öfversättningarnes handskrifter, i stånd att göra versen om de tre vittnena uti himmelen i högsta grad misstänkt. Att ingen af kyrkans äldre skriftställare anför denna vers eller förråder ringaste bekantskap med densamma, dervid vore ingen vigt att fästa, såframt icke i deras verk förekomme mångfaldiga ställen, der innehållet ovilkorligen fordrat, att de skulle anfört den, om den varit för dem bekant. Man behöfver blott erinra sig, att flera af denna litteraturs alster äro monumenter af de lärostrider, som på den tiden betäckte verlden med blod och ruiner; att deras författare personligen deltogo i dessa teologiska fejder eller med sitt skriftställeri afsågo att befästa de ur dem framgångna dogmerna; samt att dessa nästan uteslutande gällde treenighetsbegreppet och den i närmaste samband med detsamma stående läran om Kristi person.
E. Medvurst, mycket god och omtyckt samt alltid använd i mitt föräldrahem, tilhedes på följande sätt: Till 12 ® oxkött, som hackas och bultas väl, tages 6 r£ i fina tärningar skuret späckflask, som uppblandas med ' k kanna stark buljong, 1 qvarter franskt bränvin, peppar, nejlikor, ingefära, salt efter smak samt litet salpeter. Då massan är väl sammanblandad, har man tillreds väl rengjorda fetskinn af oxe. Häri instoppas korfmaten så hårdt som möjligt Sedan tillknytes Hon hade några gånger, på fridagarne, fört Klara med sig hem; och pappa Rebolledo, som visst icke var okänslig för ett ungt qvinnoansigte och ett par vackra ögon, likade henne godt. I dag klappade hon på den gröna porten redan strax efter 5 på morgonen, och Ruth, som väntade henne med otålighet, passade på derinom och slog den genast upp på vidan gafvel. » Hur roligt, att du ej försof dig, » helsade Ruth; » pappa Rebolledo är redan färdig, och kaffet väntar derinne. » Men först måste de naturligtvis kyssas, flera gånger omfamnas och kyssas; och Klara lade händerna på den andras axlar och höll henne ut framför sig, såg på henne med glänsande ögon: » således är du 15 år idag, min kära Ruth; akta dig: du börjar bli farlig! » Ruth förstod blott till hälften, hvad hon menade; men hon rodnade, slog armen om hennes lif och drog henne med sig in. Det varma kaffet var snart inmundigadt, och de redde sig i ordning till sin färd. Det var ett riktigt äfventyr, de skulle ut på, tyckte de, ett förtjusande äfventyr, och det hade kostat Ruth en ofantlig möda, många vackra ord och böner att vinna pappa Rebolledos tillstånd dertill och hans deltagande deri. Saken var dock helt enkelt den: Klara hade en ung bror, ett par år äldre än hon, som var artist eller åtminstone skulle utbilda sig dertill.
Spanmål: 108,491 Tunnor Indelt, och värde på förslag å 5 R:dr Tunnan 542,455. 91,560 — Oindelt, dito dito 457,800. 200,o51 Tunnnor ' 1,000,255. - 13,919,250. Extraordinarie dito, enligt Regerings-Formens 60 inflytande såsom Bevillning 4,514,500. Anmärkning: Enär de uti förestående Extraordinarie eller Bevillnings-Tnkomster inbegripne förhöjde Tulloch Bränvins-afgifter, nemligen: s7n.nnn.___ icke påräknas att inflyta för år t835, så kommer nedanstående .Stalsfyllnad-summa att för samma år, enligt, Rikets Ständers serskildta beslut, förhöjas med berörde belopp. Fyllnad i Stats-Verkets Behof, som lefvereras af Rikets Ständers Riksgälds-Contor af den dit inflytande Allmänna Bevillningen för år i835, 1,715,190 R:dr och sedermera fttdr sk. r. 8,553,000 1145.190 På Ridderskspet och Adelös vägnar: Jacob De la Gardie, h. t. Landtmarskalk. Summa \9,698,19o|—|— Stockholm På Preste-Såndets vägnar: C. v. Rosenstein, Talman. följande Aren till nästa Riksdag. 05 n V-. 35 Hotoch SlottsStaterne Andra Hufvud-Titeln.: Civiloch Laads-Statérne Tredje Hufvud-Titeln : Milita ireoch FörsvarsVerket till Lands Fjerde Hufvud-Titeln: Milita ireoch FörsvarsVerket till Sjöss Femte Hufvud-Titeln: Sköna Konsterna Sjette Hufvud-Titeln: Milda Stiftelser Sjunde Hufvud-Titeln .- Pensions-Staterne Åttonde Hufvud-Titeln : Allmänna och Extra Utgifter Nionde Hufvud-Titeln:
Hr Frih. o. Landtm, anhöll, i anledn. af den siste talarens yttrande, att R. o. Ad. ville behandla blott ett ämne i sender, det nemi., som vore föremål för discussionen. Gr. Horn: Sedan Hr Frih. o. Landtm, bestämt sin åsigt, och jag yttrat mig vara af skiljaktig tanke och reserverat mig mot det sätt, hvarpå frågan blifvit behandlad; anser jag mig böra till prot. redogöra, hvarföre jag ser saken såsom jag nämnt. Jag påminner mig nemi., att sedan Hr Munck af Rosenschöld sista rnotionsdagen uppläste sin orimliga och oformliga motion, och motionen föredrogs, (jag bekänner att jag aldrig trott, alt den skulle blifvit föremål för föredragning inom något RiksSt.), så upplyste Hr Frih. o. Landtm., att motionen vore olaglig, hvarpå Hr Munck af Rosenschöld, på någon ledamots inrådan, genast begärde och erhöll tillstånd alt förändra motionen. På stället skedde förändring, ty jag minnes, att de orden, som jag nu hört uppläsas, nemi. nådansökning, eller und. anhållan om nåd, genast togos till protocollet. Detta är orsaken, hvarföre jag icke kunnat instämma uti Hr Frih. o. Landtrnts åsigt, såsom reservation hvaremot jag anhåller, att hvad jag nu yttrat må inflyta i protocollet. Hr Hjerta: I vissa delar förekommen af Gr. Horn, vill jag blott tillägga, det jag tror, att Hr Frih. o. Landtm., genom* sin sednasle förklaring, sjelf lemnat den bästa vederläggning af skälen för vägrad propos. till remiss af motionen. Hr Landtm, har nemi. förklarat, att då motionen väcktes, lillkännagaf Hr Landtm, densamma vara en ny motion, som skulle grundlagsenlig! behandlas. Hade Hr Landtm., i det ögonblick motionen väcktes, funnit densamma vara grundlagsvidrig; så hade Hr Landtm, väl genast tillsagt motionären att förändra eller återtaga densamma: den hade då ej kunnat komma lill någou grundlagsenlig behandling, som för en motion af sådan beskaffenhet består i remiss till Utsk.
Sedan af det mindre Creditivet, den ena hälften, eller en half million R:dr, hvilken Rikets sist församlade Ständer beviljat för andra angelägna ändamål, än Rikets försvar, till största delen medlagits af de kostnader, som varit en följd dels af vidtagna anstalter lill Cholerafarsotens afhållande från Riket och dels af sjukdomens utbrott inom landet, samt nödige medel nu erfordras till de utgifter, hvilka uti 43 §. af E. K. M:s Nådiga Kungörelse af den 12 Nov. 1831 omförmälas, eller till Läkares reseoch underhållskostnader utom station, läkemedel åt fattiga sjuke, hvilka äro 0- förmögne att desamma sjelfve betala, samt kostnaderne för de å kusterne vidtagne quarantainesanstalter, hvilka ej af quarantainesafgifterne kunna fyllas, och för militaire-bevakningsåtgärder till sjös och lands, hvartill kommer, att från de orter, hvarest sjukdomen redan härjat, understöd af allmänna medel blifvit hos E. K. M. begärda för att upprätthålla sjukvården och en vidsträcktare fattigförsörjning; så och då desse omständigheter ännu äro blott för få orter kända, men behofvet att erhålla hastiga förskott, om farsoten ytterligare tilltager, skall utan tvifvel än vidare ökas; har E. K. M, uli Nådig Proposition den 2 sisth Sept., af Rikets Ständer äskat ett Creditiv af 5oo,ooo R:dr Banco, att efter behofvet för Cholerafarsoten begagnas, dels till Statsutgifter, emot vanlig redovisning, dels åt menigheter såsom förskott, hvilka de, efter sina tillgångar, borde återbetala innan nästa Riksdag, då Rikets Ständer, i händelse af vederbörandes oförmåga dertill, blefve i tillfälle att pröfva i hvad mon ytterligare anstånd elier afskrifning roå kunna vissa orter beviljas.
För öfrigt begagnas qvadraterna på alla ofvannämnda längdmått, så att ännu flera olika delningssätt här förekomma, än i afseende å längdmåtten, hvarjemte den obeqvämlighet är med tunnoch kapplandet förknippad, att sidan till en qvadrat om ett tunnlands innehåll icke håller något rundt fot-tal, utan 236,64 fot, och sidan till en qvadrat om ett kappland är 41,83 fot, utan att åkerfältet ändock får det utsäde som dessa namn antyda. C) Rymdmåtten äro vida mera invecklade. Så finnas följande tunnmått: 1) För våtvaror i allmänhet, tjära, beck, Salt, kött Och fisk, äfvensom packadt Kappar. Kannor, salt och mjöl 27f 48. 2) Mål-tunnan i allmänhet, utan tillägg; egentligt mått endast för kol vid Stora Kopparberget 32. 56. 3) För salt och bränd kalk 34. 59£• 4) ö)För råg, korn, hafra, hvete och"\ ärter b) Måltunnan för kol i Bergslagens 36 63. utom Stora Kopparberget (TV-delsl läst) f 5) För malt 38. 66*. 6) För stenkol, brännkol, obränd gips, kalksten, krita och flera sådana grofva varor, som ej tillåta tunnans jemna afstrykning. Men icke nog härmed. Den under N:o 1 omnämnda tunnan (om 48 kannor) delas uti halftunnor, fjerdingar och åttingar, hvaremot hvar och en af alla 44 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o de öfriga delas i 2 spann, 4 halfspann,' 8 fjerdingar eller 32 kappar. Förutom andra större mått, såsom kol-lästen eller tolf tunnes tigen om 12 gånger 63, eller 756 kannor, åmen om 60 kannor, ankaret om 15 kannor, med flera, begagnas äfven kuben på längdmåtten, samt kannan med dess underafdelningar: stop, qvarter och jungfrur. D) I afseende å vigterna äro olägenheterna måhända ännu större.
Gällande Bevillnings-stadgan, såsom varande af Rikets Ständer vid 1859 och 1860 årens riksdag föreslagen och derföre icke kunnande innehålla en, med anledning af en sednare utkommen författning, behöflig föreskrift, bör, efter mitt förmenande, erhålla ett tillägg, som för Kommunalnämnden gör det möjligt att, utan omkostnader och skriftvexling derom, få del af den fastställda taxeringslängden, för att, kunna fullgöra ofvannämnda åliggande. Jag får derföre äran föreslå följande tillägg uti Bevillnings-stadgan, under rubriken »4:o. Allmänna föreskrifter»: Häradsskrifvaren skall, vid ansvar som i § 69 sägs, iuom 14 dagar sedan han de af Pröfnings-kommittéen granskade och fastställda taxeringslängderna ifrån Konungens Befallningshafvande fått emottaga, dem i original eller bestyrkt afskrift åt vederbörande ordförander i Kommunalnämnderna 246 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 83. öfverlemna, att tjena till grund för fyrktalslängds upprättande; och skola dessa taxeringslängder till Häradskrifvar återställas inom 14 dagar efter emottagandet vid enahanda ansvar, som i nämnda § 59 sägs, för den försumlige och med skyldighet att erlägga lösen för ett exemplar om det erhållna genom vanvård blifvit makuleradt eller förkommit. Anhållande vördsamt om remiss af denna motion till Höglofliga Bevillningsutskottet, får jag derjemte äran nämna att jag ingalunda envist fasthåller vid det nu föreslagna tillägget, i fall bemälde Utskott behagar föreslå något annat, som bättre motsvarar ändamålet, utan har jag endast velat fästa uppmärksamheten på en brist, som oeftergifligt måste afhjelpas, för att befordra verkställigheten af förstnämnda föreskrift. Stockholm den 26 November 1862. C. J. G. af Schmidt. Af Friherre Wrede.