Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en, som gifvit akt på en skolgosse, vet alltför väl, att om man sysselsätter barn blott med läsning, så tröttas de, likasom en hvar, hvilken blott halen enda sysselsättning ; men att omvexling med läsning, skrifning och räkning lättar undervisningen. Särdeles ser man, hvad skrifningen beträffar, huru barn, som äro så små att de hafva svårt att rent uttala bokstäfverna, dock, sedan de sett dem, upprita dem i sand lika snart som de lära sig uttalet. Äfvenså förhåller det sig med siffrorna. Här talades om den öfverflödiga undervisningen för en handtverkare. De/ är just olyckan för våra handtverkare, att de icke lärt sig att räkna och skrifva såsom vederbör. Följden blir, oaktadt de hafva betydliga verkstäder, att t. ex. en skräddare icke kan skrifva sina räkningar sjelf eller föra sin bok, utan måste hålla sig en särskild bokhållare. Allt detta undvekes, och de vore bättre i stånd att bedrifva deras näring, om de hade ifrågavarande kunskap. Hvad den omtalta kännedomen af Svenska historien och geographien beträffar, så vill jag icke yrka den såsom ett föremål för förhör eller examen; roen det är ganska säkert, att om innanläsningen skall öfvas väl i skolan, så begagnar man dervid icke religionsböcker allena, utan äfven andra skrifter, som gifva omvexling i öfningarna. Dertill äro utan tvifvel berättelser ur Svenska historien de tjenligaste. Jag kan icke ens föreställa mig, att en folkskola skulle få sig läroböcker föreskrifna,. utan att äfven historiska finnas deribland. De må vara examensföremå! för dem, som vilja gå längre, men för de barn, som inhemta blott det ringaste kunskapsmåttet, må de vara föremål endast för innanläsning. Det är på dessa grunder, som jag vördsamt underställer R. o. Ad:s bepröfvande det förslag jag nyss uppläste. Gr. Hamilton:
Af de» 27 sistledne Januaril > om Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomiseUtskottet af dess uti Protocolls-Utdrag meddeldte yttrande, att Utskottet ej kunnat till fröfning upptaga Herr Prosten, Doctor Stenammars Memorial, angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. Maj;ts och Rik-> sens Ständers Beslut uti åtskillige Rikets inre hushållning rörande ämnen, Af den 2 dennes, om gillandet af Expeditions, Utskottets Förslag till Riksens Ständers pnderdåniga Skrivelser till Kongl. Majd: *:o Om en Minnesvård öfver Svea Rikes ulkorade Kron-Prins Garl August på Qvidinge Hed i Skäne, Deri 17 Februarii. 47 r 2:0 Angående den senast fastställde Bevillningens fortfarande för år i8x8« 3:0 Om Trycknings-kostnaden för ett Utdrag ur Riks-Staten år 18175 och 4:0 Angående anstånd med indrifvandet af den återstående delen af YVesterbottniska Lånet , som skall erläggas af Innevånarne i Norrbottens Län. Af den 2 dennes, om Remiss till Constitutions-Utskottet af en Ståndets Ledamots Anmärkning emot Konungens Tjenstgörande General-Adjutant för Flottorne. Af den 2 dennes, om Remiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch; Oeconomi$-Utskotten af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, jemte Committerades för Saltpetter-Ärenderne, dervid bilagde underdåniga Berättelse, om Saltpetter-Näringens tillstånd i Riket. Af den 2 dennes, om bifall till StatS-Utskottets Betänkande, rörande föreslagne Prestbohls-friheter för nya eller framdeles blifvan. de Kyrkoherdeoch Capellans-Bostälien. Af den 2 dennes, om bifall till StatS-Utskottets LJtlåtande, angående indragning af Talemäns-Tafflame. Af den 2 dennes, om Återremiss af Stats. 471 Oen 17 Februarii.
Misstroende till myntet och fraktan för dess förändring kunna icke hs verkat dess undanhållande ur rörelsen, ty capiralisten mäste val ha insett, att Bancosedeln hos honom förvarad, varit underkastad samma förändring * som orri den till en annaa varit utlånad. Snarare må man antaga, att ö1— vertygelsen om omöjligheten, för Gäldenaren, itt med ett minskadt Rörelsecapital godtgöra de fordringsanspråk, sorti en öfvergående conjunctur alstrat, verkat misstroendet till enskiltas förbindelser; att man alltså mera funnit sin aekning vid, att genom myntets undanhållande, ge detsamma ett högre värde * och att mati närt det hoppet, att på de skuldsatte näringarnes bekostnad, få den förlorade räntan mångfalldigt ersatt genom ed fördelaktig Financeoperation. Att motsätta interessen uppkommit och en slags afundsamhet emellan jordbrukaren och capitalisten, bestrider jag icke, men väl att den varit ömsesidig; ty det har berodt af capitalisten att blifva jordbrukare, men icke tvärtom Itt fiendtligt tillstånd emellan gäl* denar och fordringsägare skulle naturligen uppr komma, så snart den förre såg sig öfverlemnad åt den senares godtycke; men striden måste upphöra, när Gäldenären förlorat allt Och fordringsägaren icke har mera att vinna. Strid kan icke tänkas emellan dem, som äga, och dem, sorn hafva intet att förlora, ty de senare ha intet intresse att förfäckta. J*g har öckså hort föras dessa olika intressens talanj Dtn l 7 April f nu men jag har icke hört yrkas återgången af Seclelmyntets värde till det ursprungliga eller Silfrets, och ännu mindre ständigt nya tillökningar af pappersmynt utan motsvarande garantier; ehuru jag icke saknat tillfälle att erfara hvad gäldenärs-classen, till befordrande af sitt intresse önskat. Att denna, sorn ickev sällan yttrat klagan öfver sitt betryck och önskningar om förbättring af sitt tillstånd, derföre skulle beskyllas att hysa det hoppet, att en gång afbörda sin gäld i ett nytt slag afassignater, förefaller mig högst oväntadt, äfvensom Comitéens yttrande om vådan af en sådan förhoppning.
Försatt» ning stadgade Panncrymd , nämligen Hemmantalet icke Mara den rätta, utan, dä hufwudfbremälct för en til-> lätande Ällmän Bränwirrs - beänning bör wara Ladugärdsskbtselns uphjclpande, anser jag kreaturens myc, kenhet och antal blifwa rätta grunden för den fram, deles tilt utsättande Pannerymden. Det är icke förenligt med mitt hopp om nyttan af en allmän BränwinS - Bränning ä Landet att förestä nägon inskränkning uti den, enligt 1800 Ä>s Författning, stadgade Pannerymd, om äfwcn Henurrair skulle gifwas, hwarwid ett sä ringa antal Kreatur undcrhälles, att den, enligt Högstberörde Kongl. Försatt, ning, den bewilljade Pannerymd skulle Lfwcrstjga dell rymd, som för framtiden kunde blifwa tilläten, i för» hällande till de wid hwarje Hemman befiutcljga Kreatur. En sädan tillstyrkan skulle med skäl wäcka ben förmodan, att jag sjelf misströstade om dr fördelar, jag uppgifwit ätfölja BränwinL-Bränningen » sä wida dea i ett rätt förhällande till Jordbrukarens behof, Llcfwe honom allena upplätcn. Jag anser deremot för säkert att deAc Hkmmgir j fräga inoni fä är skola wara förseddc med sädant äntal af Boskah att deras nu ägande BiänwMs-P.jnna icke skall besinnas öfwer mäler.
Då således, enligt min öfvertygelse, behofvet af en ordnad kommunalstyrelse för härad eller tingslag är uppenbart och ingen våda, men otvifvelaktigt mycket gagn för samhället skulle genom dess införande uppstå, anser jag mig böra förorda dess inrättande, öfvcrtygad såsom jag är, att landstings-institutionen först derigenom skulle motsvara sitt vigtiga ändamål, när pluraliteten aT dess ledamöter, såsom tillika medlemmar i häradernas förvaltning, inom ett större område än socknens vunnit erfarenhet i kommunala värf och vöre i besittning af den allmänanda, som gifver både maning och kraft till högre samhällig verksamhet. Till vinnande af det åsyftade ändamålet anser jag derföre böra stadgas, att hvarje härad eller tingslag må, om det så önskar, sig om särskild kommunalförvalt ning förena; två eller flere härader eller tingslag, som tillhöra samma domsaga, må kunna till en kommun förenas; härads eller tingslags kommunalstyrelse utgöres af de (enligt § 5 i komiténs förslag till förordning om landsting) socknevis utsedda valmännen för landstinget, och för hvilka vissa års tjenstgöringstid inom styrelsen samt viss tur för afgång bestämmes; — desse utse bland sig en ordförande, som tilika förer erforderligt protokoll och räkenskap; — styrelsen öfvertager utförandet af häradsmenighetens samfälliga åligganden, uppgör planer och förslag till sådana större företag, hvilka den anser vara för häradskommunen nyttiga, samt besörjer all verkställighet af fattade och af menigheten godkända beslut; — hvarje förslag underställes vederbörande sockenmenigheters godkännande, och skall på dessa ankomma beviljandet af de för utförandet nödiga medel; — häradsstyrelsen redovisar årligen och offentligen för sin förvaltning; — vigtiga beslut underställas före verkställigheten vederbörande statsmyndighets pröfning och godkännande, på sätt i komiténs förslag till förordning om kommunalstyrelse på landet stadgadt är; — samt häradsstyrelse eger inom Landstinget motionsrätt i alla frågor, som ligga inom dess befogenhet.
Har delegare sin egendom till borgenärers förnöjande af statt, utbjuda desse, å öppen auction, hans lottbref, och vare den, som högsta anbudet gör, berättigad, att i Bolaget inträda, derest icke B olaget vill loltbrefvet till samma högsta anbud inlösa. 26 §. gillades, med uteslutande af de orden : utan Bolagets begifvande. 27, 28 och 29 §§. gillades. Om ansvar för öfverträdelser af denna Lag. 3o §. gillades, med uteslutande af sisla momentet/' Borgare-Ståndet liar, jemte förklarande, att titeln på omförmälde Lag borde blifva ”Lag för enskilde Banker,” stannat i följande beslut: "1 Cap. 1 oell 2 §§. Utlåtandet N:o 4 bifölls, dock med iakttagande, i 3 morn., 1 §., af orden: Sådan enskild Bank, i stallet för de nu der varande: Sådan enskild Låneoch Sedel-Bank. 3 §. Utlåtandet JV:o 4» bifölls, med tillägg vid slutet af denna §. af följande mening: hvilken instruktion bör genom tryck offentliggöras. 4 §. ansågs böra undfå denna lydelse: Före Bankens öppnande skall Bolaget till Rådstufva-Rätten i den stad, der Banken förlagd är, aflemna så val det af Kongl. Maj.t utfärdade privilegium, som ock Bolags-Contractet, för att i Rättens intecknings-protocoll ordagrannt intagas. Utlåtandet Nio 4 bifölls, med förändring i 8 §. al orden: den enskilda Låneoch SedelBanken, till dessa ord: den enskilda Banken. 2 Cap, Bancooch Lag-Vt skottens Memorial N.a 6. *7 2 Cap. 18 §. arilogs af denna lydelse: För Actie Banks stiftande fordras, att den af delegarne tecknade summa uppgår till minst 2,000,000 B:dr Courant. — Ej vare någon berättigad till mindre teckning i ActieBank, än 2,000 R:dr Courant, hvilket belopp räknas för en Actie. 19 §. Utlåtandet
Då nu detta stadgande, —det enda i våra lagar, som omtalar throntalet, — uttryckligen föreskrifver det sätt, hvarpå samma tal må af Landtm, och talmän på stället besvaras; då grundlagen sålunda inskränker det svar, som, å Ståndens vägnar, får af deras ordför. afgifvas, till blott betygande af Ståndens vördnad; då throntalet icke här, som i Frankrike och England, utgör något ministerens program för riksdagen, utan är att anse såsom Konungens personliga yttrande, hvartill någon förbindelse att inhemta rådgifvarnes tillstyrkande icke i grundlagen igenfinnes; då härtill vidare kommer, att för det fall, då ett större eller mindre missnöje hos Ständerne uppstått, grundlagen ger dem rättighet att, der skäl förefinnas, använda emot Konungens rådgifvare 106 och 107 §§:na i Reg.- F:n, men ingalunda tillåter, att orsakerna tillskrifvas Konungen, eller att förebråelser göras Konungen: så förstår jag sannerligen icke ens, huruledes från grundlagen skulle kunna hemtas något stöd för rättigheten att öfvergå till annat svar å throntalet, än det, som här ofvan citerade lagbud medgifver. Man torde häremot invända, att tacksägelseadresser, äfvensom und. skrifvelse!- uti särskildta ämnen, icke äro förbudna och alltid varit vanliga; men skilnaden är dock himmelsvid, emellan, å ena sidan, sådana Sländernes und. framställningar, innefattande antingen tacksamhetens vackra känsla eller önskningar, och jemväl klagan, i anledn. af förekomna och undersökta förhållanden, och, å den andra, 364 Den a6 Februari f. m. rättigheten att, innan Sländerne ännu hunnit taga kännedom om de förhållander, hvarifrån så beskaffade anledntr skola upphemtas, frambära till Konungen opinionsyttringar, må hända träffande ministeren, men afven i sådant fall obehörigen riktade emot Konungens person, och i alla fall i förhand bindande för Ständerna sjelfva i den pröfning af ämnena, som, då throntalet besvaras, ännu icke hunnit att verkställas.
Uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, af den 23 nästlidne Januari, har jag i anledning deraf i underdånighet hemställt, att, ehuru nyttan är obestridlig af de genom Kongl. Förordningen den 27 Februari 1804 inrättade allmänna Arbetsställen, der sådana menniskor kunna blifva gagneliga och till förbättring beredas, som med missbruk af deras frihet störa allmänna säkerheten och af vanart eller lättja försaka de medel , hvilka för erhållandet af nödig bergning åro tillåtne, vore dock ändamålets vinnande af denna Författning tvifvelaktigt, enär Kongl Brefvet den 24 December 1805 i så måtto upphäf. vit skillnaden emellan Allmänna Arbetsställen och Fästningar, att om rum icke finnes å de förra till försvarslösa personers intagande, böra de på Fästning insättas och qvarhällas, antingen till dess runi å Arbetsstället blifver ledigt, eller tillialle till lofligt näringsfång för dem yppas. Händelser kunna gifvas ibland den arbetande hopen, då en man med vilja att skaffa sig lagligt försvar, sådant icke kan erhålla, och som med förmåga alt nära sig sjelf, dertill saknar lämpligt tillfälle. Enär nu Lagen bestämmer lika öde åt en sådan olycklig Medborgare, som åt ea 178 Deri 8 Mars. en lagligen dömd missdådare, att mista sin personliga frihet och till arbete på Fästning inspärras, g #, ii det ingen yttre, af Samhälls-Författningen grundad anledning, hvarföre den förr* skulle afhälla sig fran ett brott, hvarigenom han k unde vinna åtiriindstone ett Ögonblicks njutning. En sådan till arbete på obestämd tid dömd Fånge lärer dessutom-sällan,.vara i tillfälle att sjelf kunna undanrödja orsaken till sitt fängslande, emedan utvagarne 310 för honom försvårade att skaffa sig näringsfång, och någon försigtig husbonde icke gerna väljer tjenstefolk ibland Fästningsfångar, hvilka igenom .fortsatt lidande omsider blifva oskicklige att i Samhället åter inträda; men på sådant sätt förfelar
Utjordar m. m. , eller Rådmansö Kongsgård med derunder varande Torp och Lägenheter, 3 Mani tal , för att såmedelst undfå vederlag för denria Slägts uppgifne Kronooch Skatterätts-fördringar,’ som ock med anledning af Assessoren Aditrbranti derom hos Riksens Ständer väckte motion, hafva Riksens Ständer tagit detta amne i öfvervägande och funnit nämnda fordringar utgöra Qvickfeldtske Slägtens Kongsgårds fordringar från Tullgarns Godset, dels härleda sig från förlusten af så kallade Ruttled Israels nära Grenna Stad belägna qvarn, hvilken, jemte annan mindre betydlig egendotn , till ersättning för det af Hof-Rådet Guslaf Qvickfeldt i Konung Cari. XI:s tid åt Kronan för Gevärs-Faktoris och andre Verks anläggning afstådda Husqvarna Hemman i Jönköpings Län, blifvit Hof-Rådets Son, General-Löjtnanten Qvickfeldt, den 24 December 1758 genom Bytes-' liqvid lemnad såsom vederlag under Fräfsemanna rätt och börd, men å hvilken Summa Rötled Israels qvarn efter knappt ett års förlopp, i anseende - Underdåniga Skrif'velger. 353 seende till felagtige antekningar i Kamm3r-CoI. legio, förre Aboen Johan Larsson vunnit Skatteköp, som genom Kongl. Majus Nådiga Beslut den 28 September 1763 blifvit; faststål dl med förordnande, att General-Löjtnanten Qvickfeldt skulle behålla Räntan af Rötleds qvarn intill dess Kammar-Coilegium åt honom utsett fullt motsvarande vederlag i någon annan Kronan omedelbarligen behållen egendom. På Sätt Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kamtnar-Collegium Uti sitt den 28 nästlidne Januari afgifne Underdåniga Utlåtande upplyst, är QvickfeldtsVe Sytesfordringen, 7 Daler 28 öre Silfverrnynt eller 2 R:dr 30 skill.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Bet. N:o 22.) S. A. K. Genom Kongl. Cirkuläret till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 2 April 1833 stadgas, att de i Kongl. Maj:ts namn eller, i följd af Kongl. Maj:ts nådiga befallning, genom Hof-rätterna, Kollegierna eller andra publika verk utfärdade författningar. uti hvilka icke någon viss tid blifvit utsatt, hvarifrån de komma att gälla, skola från den dag deras uppläsning blifvit börjad i socknens kyrka, eller uti någon kyrka af sådana gäll, der, enligt stadgad ordning, gudstjenst icke hvarje söndag i alla dithörande kyrkor hålles, inom samma socken eller gäll vara ländande till efterrättelse, äfvensom att å alla författningar af vederbörande presterskap bör antecknas dagen, då författningen blifvit uppläst, eller, då sådant icke å en dag skett, när uppläsningen deraf blifvit börjad; och ehuru, genom Kongl. Kungörelsen den 14 December 1833 derjemte är föreskrifvet, att författningars uppläsande från predikstolen skall fullgöras, eller, om det icke medhinnes, åtminstone börjas nästa söndag efter deras ankomst till vederbörande prest; — har likväl, i anseende dertill att utfärdade författningar icke på en gång kunna komma Rikets samtliga pastorsembelen tillhanda, den olägenhet af ofvanberörda föreskrifter följt, att förfaltningarne på olika tider trädt i verksamhet inom de särskilda socknarne eller gällen, hvaraf vållats osäkerhet i rättstillståndet och understundom äfven misstag i lagskipningen; hvarjemte, genom presterskapets möjliga underlåtenhet att ställa sig ofvanberörda författningars innehåll till efterrättelse, för den allmänna rättssäkerheten vådliga följder tilläfventyrs kunna uppstå. 12 Exp edition slits k o t te ts Förslag till lindard. Skrifvelse, N:o 141.
Det beroende af Landshöfdingarne, hvari Lands-sekreterarne genom ofvan omförmälte anordning, så väl sorn genom den i 66 § af Kongl. Instruktionen för Läns-styrelserna den 10 November 1855 Landshöfdingarne tillagda obegränsade suspensions-makt blifvit försatte, skulle tillintetgöra den sjelfständiga ställning, sorn hittills gjort det möjligt för Lands-sekreterarne att med uppmärksamhet följa samt söka afböja sådana förslager af Landshöfdingen, som kunna vara mindre lämpliga. Det funnes icke heller i hela Svenska Författningen någon tjenst, hvars löne-förmåner blifvit gjorda så beroende af en förmans godtycke, som Lands-sekreterarens genom ofvanberörde bestämmelse, och likväl vore Lands-sekreterare-tjensterne af den beskaffenhet, alt de kräfde en mera oberoende ställning för att kunna till allmänt gagn utöfvas. Förut hade det förhållande, att Lands-sekreterarne varit till mesta delen i fördelaktiga löne-vilkor, dragit skickligare personer till dessa vigtiga tjenster; men förblefve Lands-sekreterarnes löneförmåner så beroende af godtycke, som här ofvan blifvit omförmäldt, skulle skickligare jurister icke kunna förmås att ingå i denna gren af förvaltningen.
En del af Utskotts-Ledamöterne hafva haft ett ganska välljudande skäl att fördyra bränvinet, och minska denna varans tillgång, under hopp att fyllerifaspen härigenom skulle betydligen förminskas, men jag har ej varit så lycklig att kunna tro det vara rätta medlet; ty utan att man eger en hederskänsla för medborgerlig aktning och förtroende, och en grundlig upplysning om den ansvarsfulla redogörelse efter jordlifvets slut för allt vårt handlingssätt här i tiden , både mot Gild och Nästan och sig sjelf, utan, säger jag, att man eger en grundlig upplysning, i desse delar, tror jag ej någon hg eller annat tvångsmedel kan utestänga begärelserna från en ond inöfvåd vana hos någon. Ty derigenom att ett rus, skulle kosta några sk i 1 lin t» ar mera, smakar det kanhända så mycket bättre, och endast medtager snarare dens tillgångar, som härpå är begifven. Det är min Iuilkomliga öfvertygelse, att pålägga en så omåttlig stor brån vins-skatt i afsigt att fördyra denna vara, kan jag på intet sätt finna vara rätt, ty derigenom blif - gg Beotlin.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 3. ver den pålagd en utgift, som aldrig misbrukat eller missbrukar denna vara. Icke vågar jag säga alla, men största delen som eger jordbruk och i följd häraf äro berättigade till bränvins-tillverkning, nyttjar bränvinet till sin verkliga fördel på det sätt, att om morgon och någon gång om aftonen under den trägnaste arbetstiden tilldelar man sig och sitt arbetsfolk en sup, sorn gifver både styrka och uppmuntran till arbetets fortsättning. Kan väl någon säga det vara rätt att straffa den, som så nyttjar denna vara, med en så hög skatt som Utskottet har föreslagit. I händelse det är rätt att kalla bränvinet en öfverflödsvara, det jag ej vill yttra mig öfver, så tror jag det varit rättare att högt beskatta alla krogar, hvarigenom bränvinet blefve fördyradt och kanhända härigenom det omåttliga bruket kunde till någon del försvinna, och dernäst öka straffet på den som öfverlastar sig af starka och rusgifvande drycker.
9 § För att lösa tvister, som kan uppstå om spannmålens duglighet, skall räntegivaren vara berättigad, att vid spannmålens levererande, ha med sig två ojäviga män som bedömer kvaliteten Vill inte räntegivaren acceptera deras beslut tar man ett prov på en halv kappe och förseglar och sänder till befallningshavanden. Sedan detsamma blivit skärskådat på landskansliet må han skilja parterna. Skulle räntetagaren vara ute i ogjort väder ersätter han räntegivaren för kostnad och skada. 10 § Den räntegivare som anser sig vara förorättad, genom att han måste föra spannmålen till ett ställe där endast obande vägar leder, kan vända sig till befallningshavanden i orten. Han har möjlighet att hjälpa den klagande till rättelse och ersättning vad han kan ha lidit. Haga slott den 20 september 1815. CARL Kungörelse angående det utanför Göteborg vid Klippan inrättade bevakningsställe. Haga den 20 september 1815. Till säkerhet för tullbevakningen har ett bevakningsställe utanför Göteborg, vid den s k Klippan blivit inrättat. Alla fartyg från inoch utrikes orter till Göteborg skall lägga till där och underkasta sig tillsyn och visitation. Haga Slott den 20 september 1815. CARL. Cirkulärbrev till samtliga befallningshavande angående nedsättning i Lantränterierna av allmänna sammanskott. Stockholm den 26 september 1815 De allmänna sammanskott som överlämnas till befallningshavande skall insättas i Lantränterierna, om inte de sammanskjutande överenskommit annorlunda. Stockholm den 26 september 1815. O E LAGERHEIM Cirkulärbrev till samtliga befallningshavande angående rotefrihetsavgiftens beräknande för extra rotar efter återställd fred. Stockholm den 26 september 1815. Den 10 januari förordnades hur förhållandet med extra roteringsmanskap, så väl med lantarmén, sjöartilleriet och båtsmanshållet skall förfaras. Manskapets tjänstskyldighet och förbindelser kommer inte längre ifråga, om inte särskilda åliggande finns i deras kontrakt med rotehållaren. De som har till extra rotering indelta hemman eller lägenheter skall erlägga den påbjudna roteringsavgiften från den tid extra roteringen upphörde.