Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ickllfeströn» kill Höglost. SrarsUtffottels Protokolls afgisne Diciamcn, betygar kr»6Lliu8. Af,-krist. Ibland de inrättningar, som i märkclig mohn öka Skate - Wcrkets utgifter, är ofelbart Kongl. Krigs Akademien en af de belydeligasre. Med fullkomligaste medgistvande af det nyttiga Andamälet för denna Akademie, ännu mera synbart under innewarande krig, dä en mängd af de unga Stridsmän, som der blifwit danade, pä ett utmärkt sätt qiort heder ar den underwiöning de erhällit, wäaar jag likwäl tro, att i Fäderneslandets närwarande författning dcste frågor förtjena någon öswerlägainna. >:o Kunna Stats-Werkcis tillgångar bestrida en sadan inrättning? 2:0 Fordras nu lör detta Nike en sä »vidsträckt plantskola för Militaircr? z:o Kunde icke det asyftade andamalet lika wäl eller bättre winnås genom mindre kostsamma anstalter? Jag erkänner gerna det wara öfwer min för. maga, arr a desto frågor afgifwa tillfredsställande sivar, dertill'fordras »vida större kunstapet än mina, och der är derföre jag med sa mycket större tillförsigt till Högloft. Ståls - Utskottets högre omdöme och Den 22 November. 1425 och uplysning endast täger mig den friheten underställa nägra ofnlljiandlga men wälmenta tankar i deltn ämne. Ze.a föreställer mia, akt da Riket arbetar med en ärlig Skars brist, Skakö W ekers Utgifter böra inskränkas lr l Vek aldranödwändigasts och art rrlo jadane fall det nyttiga mäste sta efter för del oundgängeliga. Detta skäl tyckes mia wara talande emot KriqsAeademien, som är en nyttig men wisst ej oumbärlig förbättring i de allmänna under wtsnings anstalt terne.
Discont - skuld till Banquen, uppkommen till stor de! genom inlösen af Credit-Sedlar, har också blifvit bestridd, under yrkande, att denna tillgång för Banquen borde densamma oförryckt tillhandahållas. Utskotten, som likväl icke funnit någon anledning till förmodan, att denna Discontskuld , för hvars afbördande något anslag till Riksgälds-Contoiret aldrig varit gifvet, samt troligen ej lärer kunna anvisas, någonsin kan blifva Banquen godtgjord, kunna för den skull ej finna någon nytta till stärkande af Banquens credit orsakas deraf, att Räkenskapeme uti dessa båda, med Rikets Ständers enahanda 79 2 fianco-Utskottets Betänkande»! t garantie försedda, Verk upptaga denna skuld och fordran till större be'opp, än hvarföre verklig valuta finnes uti Riksgälds-Conrnirets qvarvarande tillgångar, sedan dess öfriga skulder blifvit godtgjorde; och fortfara alltså Utskotten ännu äfven häruti ytterligare uti deras förut gjorda hemställan. En värd Ledamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln har också särskildt uppehållit sig vid de Betänkandet bilagrie provisionel!» C.ilculer, hvarigenom Utskotten sokt att ernå och framställa upplysning om det ungefärliga belopp, hvarmed, vid slutet af detta år, Riksgälds Contoirets skulder, utan beräkning af Riksgälds-Sedlarne, skulle öfverstiga lillgångarne* och som alltså borde å Banquens fordran afskrifvas. Dessa beräkningar har den värde Ledamoten funnit i många afseenden origtige och obegriplige, samt begärt, att de måtte i klarare och enklare skick omgöras och insändas. Utskotten medgifva otvunget, att fterfal» dige sätt skulle kunna upptänka» för uppställningen af dessa beräkningar,hvilka likaväl skulle ådagalägga förhållandet.
Segel. — nya, L. Y. 5o. Af utländsk tillverkning, hvarmed Svenska fartyg varit .nödsakade att i dc förlorades ställe, sig förse, V. 10, — Bärgade från / Utländska förolyckade fartyg, se inventarier. Segelduk, — Rafvenduk* L. V. i5. — Credit-upplag 2O00 alnar. — Buldan och alla andra slag. L, V, 50. Credit-upplag 2000 alnar. Selar och seldon, se Sadclmakarc-arhete. Senap, omalen, — malen, 25. 5o. Sennets-blader, 10. Senor, Häst, 3o, — Alla andra slag, Y. 3o. Serpentin-sten, oarbetad, 1. Arbetad alla slag, L V. 20. Sidentyger, se väfnad. Siktduk, alla slag, V. 2.5. Siktar alla slag, V, 25. Silfver, — Qarbetadt, Silfver. -— Oarbetadt. a5. Brukadt och gammalt Tullfritt, men dess qvantum antcknas i Journalen. —• Arbetadt och Controllcradt. — Nytt) förgyldt eller oför gyldt, L. V. a5. i. — Hvitt, drifvet eller slätt, L. Y. 25. i. Målare, vum, Puder eller Ursen Silfver, L. V. a5. i. — Bok, se Litt. B, —- — Glitt eller Glete, se Bly. Silke. — Ofargadt, rätt, oberedt. Brussia, t, •— Florette och Lacage spunnet och ospunnet, Gretz, — —. — Orgénsin, Tram eller inslags, — Färgadt, tvinnadt eller o tvinnadt, af alla namn och slag, L. V. iS. 1. Sill, se Fisk. Sirop. — Capilaire, jo. — Mullbärs, lo. — Rosen och Viol, 10. — Socker, Brun, Hvit, gröfre och finare, L, V. 5o. i.
Kammar-Collegium insända Förslag öfwer Uppbörd och Försäljning af Stämpladt Papper i hwarje Län, saint inom MarS månads stut ärligen verificera!) räkning för det föregående äret, »vid Atta Skillingars plikt för hwarje dag, som derutöfwer med desie Förslag eller Hufwud räkningar dröjes, och hafwa de, da sädant sullgöres, samt Kongl. Maj.stS och Kronans rätt, pa nu förestrifwit sätt blifwik bewakad och^ iakttagen, att undfå Twä procent af hwad inom äret i Kronans Casia uti Stämpladt Pappers afgift influtit, samt Kongl. Majit och Kronan tillkommer. §- -7. Pä det Stämpladt Papper till erforderlig myckenhet ej mä saknas i Landsorterne, stall LandsCvnkoiret anmäla och Landshöfdingen sä tidigt hos Bihang. Nw 187. Kam - 2978 Den i8 Augustt. Kammar - Collegio reqvirera ytterligare förråd deraf, att tienligt ^tillfälle till Papperets afsändande ma kunna begagnas; men i brist af annan lagenhet dnr pa Krono-stjurs, assand>naen utan uppehåll, nenom Charle-Slglllate-Cllnteiicis anstallt, werkställas. C mmista nen derstädes besörjer afsandnirgarne och författar Twa reversaler, deri Stämplade Pap. pers s^rterne specificeras. Af bese reversaler förblifwer det ena wid Nänteriek till verification wid arsrakningen, och det andra qvittcradt, insändes till Kammar, Cvllegium, för att tillställas Chartte-Sigillale-Commissionen. §. 2Z. Kammar, Cvllegium tillhör, att besörja om Charta Sigillatä algtfrens riktiga indrifwande och redogörelsen derföre, saint att genom wilen eller an, dre lämpelige utwägar förmå forsum.-nelige Redogörare till sine skyldigheters uppfyllande.
För electorerne uppstå många svåra considerationer, emedan utsk:sledamöterne böra så väljas, att den främste äger nog erfarenhet att fylla sin plats som ordför. Derigenom afskiljes bestämdt från hvarje Utsk. en del af R. o. Ad., bland hvilka torde ofta finnas mången, som, ehuru ej qvalificerad till ordför., vore en skicklig ledamot i Utskottet. Så länge ordförandeskapet är ovillkorligt fästad vid den högsta N:rn, kan en representant af de äldre ätterna endast då förvärfva sig erfarenhet vid handläggningen af de vid Utsk:n förefallande målen, när så väl ordform i Utsk:n, som i dess afdelningar innehafva högre N:r, eller ock när han sjelf, på grund af fullmakt, innehafver lägre. Båda fallen bero af händelsen, och derigenom kan förhållandet uppstå, att man aldrig kommer i tillfälle att blifva invald i Utsk:n. På grund häraf föreslår jag, att den uti 22 <j:n innefattade sjelfskrifna rättighet upphörer, och att i stället R. o. Ad:s electorer erhålla uppdraget att bestämma så väl ordför. i Utskm, som i deras under-afdelningar. För att ernå detta mål, behöfves blott en förändring i Ridd.Ordn.; emedan 39 §:n Riksd.Ordn. innehåller endast, att den genom Ridd.- Ordn. dertill berättigade förer ordet i Utsk. Jag begär remiss af motionen till Ridd.Utsk. och får derjemte anhålla, att bemäldta Utsk., så snart som möjligt, inkommer medförslag till verkställandet af de häf af mig afsedda förändringar uti Ridd.Ordn. Lades på bordet. Hr Nordensköld, Otto Gustaf, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Ibland'-andra medel, man begagnat för att väcka bitterhet emot frågan om ståthallareskapets uphäfvande, har äfven varit det, att sätta i omlopp ett rykte, att Norrmännen skulle erhållit löfte om bifall till förslaget. Då man, såsom jag, anser ett sådant löfte, i fall det verkligen blifvit gifvet, ådagalägga en stor och sann statsmannavishet hos löftets gifvare, som dervid satt åsido alla småaktiga beräkningar och endast hatt för ögonen föreningens befästande och de båda folkens gemensamma väl, då man har en sådan upfattning deraf, kan man icke heller förstå huru detta rykte kunnat begagnas till agitationsmedel. En hvar, äfven de sig så kallande Svenskar, medgifver ju att ståthållareembetets bibehållande icke är af någon vigt för Sverige; men huru då förklara begäret att onödigtvis göra opposition och att söka förmå löftets gifvare att bryta detsamma? Men ännu oförklarligare är det, att man velat ät en sådan opposition gifva skenet af loyauté. I fråga om Sveriges rätt att deltaga i beslut rörande Norska s'åthållareskapet, har man tvistat om innehållet af de förhandlingar, som föregingo Norska grundlagens fastställande; om hvilka gg, som tillkommit eller blifvit, ändrade till följd af kommissariernas påstående; om, huruvida dessa kommissarier voro sända af den tillämnade Norske Konungen, den Svenske Konungen, eller af Sverige såsom helt betraktadt; samt slutligen huruvida Norska grundlagen vore Noriges enskilda tillhörighet eller ett unionskontrakt; äfvensom hvilka paragrafer deri företrädesvis vore unionella. Men under dessa långa och vidlyftiga tvister har man nästan helt och hållet skjutit å sido en distinktion, som likväl är af stor vigt. Ett är öfverläggningar, som föregå ett kontrakts afslutande; ett annat det skriftliga Dea 17 Mars f. m. 215 dokument, som uprättas för att lända till framtida efterrättelse.
Och den der talar ett ord emot menniskones Son, det skall varda honom förlåtet; men den som häder den Helga Anda, det skall icke förlåtas. När de nu draga eder fram i Synagogorna, och för Öfverheten, och för de väldiga; hafver ingen omsorg, hvad och huruledes I svara, eller hvad I säga skolen; Ty den Helge Ande skall lära eder, i samma stundene, hvad I säga skolen. Då sade en af folket till honom: Mästar, säg minom broder, att han byter med mig arfvedelen. Sade han till honom: Menniska, ho hafver skickat mig till domare eller skiftare öfver eder. Och han sade till dem: Ser till, och tager eder vara för girighet; ty ens (menniskos) lif hänger icke derpå, att hon många ägodelar hafver. Och sade han en liknelse till dem, sägandes: Det var en riker man, hvilkens åker bar frukt nog. Då tänkte han vid sig sjelf, sägandes: Hvad skall jag göra? Ty jag hafver icke, der jag kan lägga mina frukt uti; Och sade: Detta vill jag göra: Jag vill rifva omkull mina lador, och bygga upp större; och dit vill jag församla allt det mig växt är, och mina ägodelar; Och säga till min själ: Själ, du hafver mycket godt förvaradt intill mång år; gör dig goda dagar, ät, drick, var glad. Men Gud sade till honom: Du dåre, i denna natt skall man kalla dina själ ifrå dig; ho skall då få det du tillredt hafver? Alltså går det ock honom, som sig församlar ägodelar, och icke är rik för Gudi. Och han sade till sina Lärjungar: Derföre säger jag eder: Hafver icke omsorg för edart lif, hvad I äta skolen; eller för edar kropp, hvad I skolen kläda eder med. Lifvet är mer än maten, och kroppen mer än kläden. Ser på korparna; ty de så intet, ej heller uppskära; de hafva hvarken källare eller lado, och Gud föder dem; huru mycket ären I bättre än foglarna? Hvilken af eder kan med sin omsorg föröka till sin växt en aln?
— Och hvart ämnar du dig, efter du är ute så här bittida på morgonen? — Åh det är icke bittida annat än för herrar! Vi åto frukost för två timmar sedan. Och nu skulle jag föra hem den här hästen, som mor fått låna af trädgårdsmästaren vid herrgården. Också har jag äfven ett bud till mrs Banks. — Hvem är mrs Banks? — Åh det hörs, att herrn är främmande, som icke känner mrs Banks, hushållerskan. — Är det en gammal fru? — Usch ja, hon är lika gammal som min mormor! — Hur gammal är då din mormor? — Ja, det är icke godt att säga, men nog är hon bra gammal alltid. — Det är ju lord Astley Hawerfield, som rår om godset här? — Ja visst, det förstås! — Hvem bor här nu! — Åh, ingen utom mrs Banks och de andra herrskapen. — Hvilka herrskap, menar du? — Kors hofmästaren vet jag och Jefferson och Ketty och Jemina, som städar rummen. — Det är endast tjenstfolket således? — Ja, men ... Den gamla hvita hästen, som hade brådtom att komma hem, började åter trafva, och pojken försvann, som en flaxande kråka i en sky af dam, innan han hann att sluta den upplysande meningen om ”herrskapen” på slottet. Tio minuter derefter stod jag vid en vacker gallerport och såg, i fonden af en rak dubbel allé, den stora stentrappan till ett vackert gammalt hus, som genom ingenting annat än sitt stora tunga tak, sina många besynnerliga skorstenar och sitt lilla torn på framsidan, möjligen gjorde skäl för benämningen ”slott”. Jag drog på snöret till en blänkande metallklocka, och en ung vacker qvinna kom ut ur grindstugan för att öppna åt mig. Jag frågade henne, om det var tillåtet att gå omkring i parken och möjligen få se slottet, efter jag hört, att egaren var frånvarande. — Ja, bevars, jag vet, att mrs Banks har flera gånger visat rummen för resande. Der finnes mycket taflor och sådant, som målare vilja se. Och i fall herrn skulle vara en sådan der artist, eller ... — Ja, jag är just en sådan, och det skulle roa mig mycket. — Jaså!
St:r hinna sammankomma och sjelfva förordna om Styrelsen, och om detta iakttages, så komme Interrimsregeringen ej att räcka längre än 30 eller 60 dagar, och då lärer föga klagan öfver olägenheterna deraf upstå. Hvad Norge beträffar, så stadgar Norska grundlagen, att Interimsregeringen åligger, att vid alla tillfällen, då den sammankommer, straxt kalla Storthinget. Om således båda rikenas grundlagar jemte RiksAkten iakttages på ömse sidor, följer deraf, att vi föga blifva besvärade af ett sådant ad interim. Olägenheten af upskotvet är således visst icke af den vigt, som man föreställer sig. Och då dessutom nu en ledamot af Konungens rådkammare yttrat, att Konungen ännu vid denna Riksdag torde till R, St:r aflåta Propos. med till någon del afvikande bestämmelser från det nu föreliggande förslaget, så finner jag deri ett ytterligare skäl för R. o. Ad. att icke bifalla ett förslag, som dess mest ifriga anhängare erkänner vara behäftadt med stora brister. Jag tillstyrker fortfarande afslag. Hr Cederschiöld: Jag ber om ursäkt, att jag för4:degången upträder, dertill föranledd af Gr. Mörners yttrande. Gr:n har fästat upmärksamheten på, att RiksAkten bör efterlefva*. Hr DalH. II. 20 3 «f> Den 10 December e. m. man har, sedan jag begärde ordet, redan svarat, att han icke hört någon bestrida detta. För min del anser jag den böra efterlefvas i allt, hvari den ieke står i strid mot grundlagen. Hvad åter beträffar den tillrättavisning, hvarmed Gr:n vändt sig till mig, nemi. att raan bör noga öfverväga en fråga, innan man yttrar sig deröfver, så får jag villigt erkänna, att jag iner än en gång gjort mig skyldig att mottaga en sådan, emedan det ofta händer, att jag under diskussionens lopp finner mig upmanad att tala, der jag måhända bordt tiga; men hvad denna fråga beträffar, får jag förklara den värde Grin, att jag noga begrundat den, innan jag derom yttrat mig.
Maj:ts nådiga Proposition, angående ut byte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken. (I. A.) Af högstberörda den 24 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 25 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) inhemtas, hurusom, efter det Kongl. Maj:t, uppå underdånig framställning af Rudskoga och Nysunds till ett pastorat förenade församlingar, under den 27 Juni 1856 i nåder förordnat, att blifvande Komministern inom nämnda församlingar egde åtnöja sig med den förändring af boställe, som Kongl. Maj:t framdeles kunde finna godt besluta, Nysunds församling hos Kongl. Maj:t anhållit, att det åt bemälde Komminister anslagna boställe Svensbohl N:o 2, ett halft mantal krono i Rudskoga socken, Wisnums härad af Wermlands län, måtte, till afhjelpande af de olägenheter, som tillskyndas ej mindre Nysunds socknemän än komministern derigenom, att både pastorsoch komministers-boställena hafva sitt läge inom Rudskoga socken, få utbytas emot sergeants-bostället vid Nerikes regemente Höjdebråten N:o 1, om ett fjerdedels mantal krono, i Nysunds socken, Edsbergs härad och Orebro län, för hvilket ända mål sökanderne förklarat sig villige att genom årlig afgäld i spanmål hålla den af boställs-innehafvarne skadeslös, som, i händelse boställena vid närmare undersökning, icke skulle befinnas jemngoda, komme i besittning af det sämre bostället; hvarjemte sökanderne begärt att detta byte finge träda i verkställighet, om icke förr, vid nuvarande innehafvares af Höjdebråten afgång.
En af samtlige Ledamöterne deruti utlottes först, hwarefter de öfrige röste, man för man, och icke ståndswis, med slutna Sedlar, öfwer den frågan: Om alle Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och böra wid deras Syslor bibehållas? Beswaras denna fråga enhälligt eller af de fleste röstande med Ja, blifwe då Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehållne. Beswaras den åter med Nej, så upgöre hwar och en af Nämnden en sluten Lista på dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De trenne ibland desse, som då fått det största antal af Röster emot sig, ställes hwarefter annan under en ny omröstning, hwarwid twå tredjedelar af Rösterne fordras emot den eller dem, som skola anses wara från Riksens Ständers förtroende uteslutne. Blifwe han eller de derefter af Konungen, hos hwilken Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrån Embetet genom Nådigt afsked skiljde. Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hwilket Arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förwalte äfwen Stats-Rådet Regeringen med Konungslig makt och myndighet, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma, ett nytt Konungahus utkora och den walde Konungen Regeringen tillträdt. 1: o. Varje lagtima riksdag skall, efter förslag av Konungen, i den ordning, som gäller för riksstatens reglerande, antaga beredskapsstat för försvarsväsendet, upptagande de särskilda anslag, som vid krigsfara eller krig, vari riket befinner sig, erfordras för upprätthållande av dess fred och oberoende. Riksdagen må därvid bestämma, att anslag ej får tagas i anspråk, förrän riksdagskallelse utfärdats. Under tid, då riksdag ej är samlad, eller inom tio dagar från dess öppnande må Konungen efter rådplägning med utrikesnämnden fastställa förskottsstat, upptagande anslag, som uppförts å beredskapsstaten. Förskottsstaten gäller, där ej annat av riksdagen beslutes, till och med trettionde dagen från riksdagens öppnande. Riksdagen representerar svenska folket.
Upsala hospital, afsedt för mottagande af sinnessjuka från Upsala, Stockholms, Gefleborgs, Westmanlands och Stora Kopparbergs län £50: Wadstena hospital, för Östergöthlands, Södermanlands, Nerikes, samt östra delarne af Skaraborgs och Wermlands län Wexiö hospital, för Kronobergs, Jönköpings och Calmar län Ett hospital för Malmöhus, Christianstads och Blekinge, samt södra delen af Hallands län Götheborgs hospital, för Götheborgs och Bohus län, norra Halland, Elfsborgs samt vestra delarne af Skaraborgs och Wermlands län Hernösands hospital, för Norrbottens, Westerbottens, We ster-Norrlands och Jemtlands län Enligt den nu gjorda fördelningen skulle Nyköpings hospital komma att upphöra, i den mån hospitalet i Wadstena hinner utvidgas till mottagande af de sinnessjuka, för hvilka det förstnämnda hittills varit afsedt. Hvad nu närmast kommer i betraktande, är frågan om den förändring, hvar och en bland de hospitals-inrättuingar, som skulle bibehållas, kommer att erfordra, för att motsvara sin bestämmelse, serdeles såsom kurativ-anstalt, samt bringas till det Kongl. May.ts Kåd. Proposition, Kt.o 63. 17 det utrymme, hvilket för hvart och ett hospital blifvit beräknadt. Då svaretpå denna fråga i betydlig mån är beroende af dessa inrättningars närvarande skick, hafva kommitlerade i detta afseende ansett sig böra 1 allmänhet erinra, att i samtliga hospitalen, för närvarande, nästan utan undantag, saknas utrymme för att på ändamålsenligt sätt herbergera ens det sjukantal, som der redan linnes inlaget, och att detta förhållande är så rnycket kännbarare, som de fleste från första anläggningen varit så inrättade, att, äfven om sjukrummen varit mindre, afsöndring och fördolning efter de sjukas olika kön och vilkor, sjukdomarnes art och grad, botlighet eller obotlighet, icke sedermera kunnat tillvägabringas, hvaraf olägenheterna måste blifva större, i den mån sjukantalet ökas, då på samma gång uppsigten, ordningen och de sjukes ändamålsenliga sysselsättning på ett för deras behandling och återställande till hälsan högst menligt sätt försvåras och motverkas.
4gi ter hvarje olika cours-förhållande kunna använda dem till långt större vinst , än Jordbruket oeh vissa andre Näringar kunna gifva. Dessutom kan han nu på en enda gång vid en utmätningsauction vinna Capifalet fördubbladt, om han har sine penningar till hands. Hade myntet ett stadigt värde, så vore sådane speculationer icke användbare; och då vore Capitalisten nödsakad, att nedlägga sina penningar i Näringar, som medföra stadig och redbar nytta. Den första , rätta och naturliga Financeplan blir då den, att bestämma myntets värde. Det är att realisera med de tillgångar man har. Jag är öfvertygad, att, om man ock realiserar efter hvad cours som hälst, så skall Penninge-ägaren derpå vinna långt mera , än han i annat fall i framtiden kan vänta. Det är naturligt, att i samma ögonblick ert Realisation verkställes, måste Statens Financer skiljas från Banken, som då återgår till sin bestämmelse, att vara ett Depositionsoch VäxelContoir. Så lange Statens och Bankens financer äro förenade, blir alltid Banco-Sedelns värde mer och mer försämradt; ty, om ett Cieditif behöfver begagnas, eller om en nöd påkallar en oundviklig hjelp; så måste Sedelstocken fölökas , hvilken åtgärd försämrar Penninge-ägarens belägenhet, och skapar ett behof för honom att alltid hafva sina penningar på en rörlig fot. Man har väl den utväg, att efteråt få småningom indraga Sedelstocken; men sådant medförer alltid en våldsam skakning i allmänna förhållanden, och ruinerar ett stort antal menniskor, utan att *492 Stetsoch Banio-Utsiottens Betänianden. kunna gifva någon säker upprättelse åt dem, sona dertill äro berättigade. En Realisation bör således blifva välkommen för penningeegaren, sorn då får något säkert för sitt mynt, innan det hinner bli alldeles odugligt. För Staten blir det en välsignelse, att få slut på alla oredor; och för de gälöskyldige blir det en tröst, att slippa utgöra en orättmätig beskattning till det förderfveliga JLåne-Systernets underhållande.
Januarii 1818, innefattade några närmare bestämmanden i afseende på ersättningen från hjelp-Rotarne m. m., frågan åter vid 1823 års Riksdag upptogs, då, vid ämnets utredande, förhållandet befans vara sådant, alt, dels erforderliga öfverenskommelse!’ vid någrjj Regementen blifvit Role-delegarne emellan ingångne och stadfästade, dels att någon fråga derom icke kunde uppstå vid åtskilliga andra Regementen, der antingen ifrån början en mindre andel i Roteringen blifvit påförd det hemman, på hvars egor Soldat-Torpet var anlagdt, eller ock der inga hjelp-Rotar funnos för Stam-Rotarne anslagne, äfvensom på de orter, hvarest hvarken SoldatTorp eller hjelp-Rotar existerade; samt i följd af allt detta, att frågan om planpenningarnes bestämmande således endast rörde Uplands, Södermanlands, i:sta LifGrenadier, Jönköpings, Kronobergs och Calmare Regementen, i de händelser slika ersättningar borde, enligt kneckte Contracten der utgå, eller behöriga öfverenskommelser lill ett annat förhållande icke föranledde. På grund häraf hade Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag funnit ingen annan Bcsv. och Oecon. Utsk. Bet.-de. IV.-o 2.3.