Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig dervid först böra i största korthet redogöra för hufvudsakliga innehållet af den lagstiftning, som nu gäller i afseende å pass. Tiden före 1811 iakttogs icke någon särdeles noggrann tillsyn öfver resande; men politiska förhållanden och »inträffade händelser», såsom det i påbudet den 14 Augusti 1812 heter, lärer »bevisat nödvändigheten af en mera vidsträckt oeh allvarsam tillsyn öfver resande, än dittills i allmänhet varit iakttagen.» Af denna anledning stadgades då, bland annat, för inländsk resande: a) att en hvar resande, med undantag af allmogen och den, som är allmänt känd i den ort, der resan sker, skulle vara skyldig både att vara försedd med pass och att detsamma vid anfordran uppvisa. b) att om någon, som bör innehafva pass, icke kan något uppvisa, eller finnes vara stadd ä väg till annan ort, än passet innehåller, eller är den i passet bestämda tiden till ända lupen och kunna icke trovärdiga personer i orten intyga, att han är" välkänd, skall han på egen bekostnad förås till närmaste kronobetjent och vidare till Konungens Befallningshafvande i länet, om så erfordras. c) att om resande, som icke innehar pass eller inom orten är allmänt känd, får skjuts af gästgifvare eller, med dennes minne, af annan i grannskapet, är gästgifvaren förfallen till 25 Ridr böter; likasom den är saker till enahanda ansvar, som någon person, hvilken bordt innehafva pass, men dermed icke är försedd, hos sig hyser, utan att hos vederbörande derom genast göra anmälan, eller ock forslar från annat ställe än gästgifvaregård. I fråga om utländske resande blef genom Kongl. Förordningen den 19 Februari 1811 stadgadt, att ingen sådan egde i Riket inkomma, utan Iiongl. Maj:ts tillstånd. De formaliteter, som skulle iakttagas emot-den resande, som icke egde slikt tillstånd, voro högst märkliga.
Kunnen ni då ej vara lyckliga och nöjda i medvetande af att det är en qvinna, som gjort menniskoslägtets olycka; och att en qvinna varit orsak till alla stora händelser från trojanska kriget till det fransk-preussiska; och att med ett ord qvinnan leder oss till alla våra vackra handlingar och alla våra brott. Ni säger med stolthet att Jeanne d ’ Arc, Charlotte Corday, M: me Stael och George Sand hafva tillhört ert kön; men som jag nyss sagt är qvinnan ämnad att vara mannens följeslagerska, — huru många mäoner kunnen ni nämna som skulle känna sig lyckliga af att få en af nämda damer till hustru? Qvinnans emancipation, hvilken vacker fras! hvilket nätt skämt! hvilken välljudande platthet! Nej, mina damer, följen icke de råd de gifva er, dessa blåstrumpor med glasögon, som vilja aflägsna er från oss och oss från er. Ju mer ni tänken att likna oss, dess mer förloren ni ert behag. Elektri-citeter af olika namn draga till hvarandra, men de med samma namn stöta bort hvarandra. Qvinnans namn skall alltid förblifva ärofullt, ty det är liktydigt med skönhet, ömhet, mildhet och försakelse och alla dygders heliga trupp; det skall äras (ack vare Lukretia, Penelope och Coruelia, antika och moderna, tack vare alla hängifna döttrar, ömma hustrur, beundransvärda mödrar » och tusentals obemärkta hjeltinoor, som påminna oss om skaldens uttryck, att de dygdigaste qvinnorna hafva varit de, om hvilka man talat minst Ur dagetts krönika. 8Orvar Odd om helgonen i Lund. I » Nya kinesiska bref », i Aftonbladet 1844. Det gamla Lund käns ej igen Den fordna korsverksstaden, Stenmur stiger vid stenmur opp, Re ’ n hela langa raden. Det Brunius är, som med näpen konst Här medeltiden härmar; Moderna verk uti fickformat ' Med götiskt pressade permar. Fru » Karolina » käns ej igen Se ’ n blott i går. Besinnom, Att götisk är bon utanpå Och rent » katolsk » är hon inom. Der förr Esaias strödde sitt skämt Eller sjöng om frihet energiskt,
Att redovisningen bör äfven upptaga Myndlingens alla tillgångar i håde Fast och Lös egendom, samt emot hvad vilkor och möjlige säkerheter den sednare är gjord fruktbar; om hvilket allt anteckning hör ske i det Protocoll, som hos Rätten öfver Förmynderskaps Ärender föres. 4:o Att derest emot redovisningen är något alt påminna, eller densammas behöriga aflemnande fördröjes, må, utan förelagde vitén, på Domarens pröfning ankomma att på längre eller kortare tid eller för alltid endtlediga Förmyndare ifrån Förmynderskapet. 5:o Att uti Domstolens FörmyndareFörordnande bör erindran intagas om Föri myndare-rcdovisnings-skyldigheten. 58 Den 17 December f. m. 6:0 Att ändring i desse ämnen bör genom besvär sökas. Lades på bordet. 22:0 Af Friherre Åkerhjelmj Gustaf Fredrik: Uti RättegångsBalkens 10 Cap. 21 §. är stadgadt: ”att om någor å flere ”ställen begått svår missgerning, skall Doma”ren å hvarje ort ther brottet skett, ransa"ka och pröfva om han till gerningen sa”ber är.” Detta Lagens bud, hafva flere af de missdådare , som å Fästningsfängelserne , dels för lifstiden dels för flere år blifvit insatte, sålunda begagnat, att de pådiktat sig gröfre brott, för att till aflägsna orter blifva transporterade, och derigenom komma ur sine Fängelser, samt under tiden bereda sig tillfällen att rymma, då nya brott blifvit följden af deras framgång i försöket. Mellan Landets Södra och dess Norra gränsor hafva således dylike, för allmänna säkerheten vådlige Personer, i flere år forslats, ofta utan allt verkligt ändamål, i afseende på upplysningars vinnande om den rätta brottslingen, men alltid medförande kostnad för Staten och trängsel i de > Fängelser, der missdådarne förvarats under bortoch återresorne.
Frih. Cederström, Hrr KammarRåden m. m. Julin, Fägersten, Cassel, Liljenroth och af Role'n, samt adjungerade ledamoten, Kamereraren Brandel. S. D. Hr KammarRådet och Ridd. Cassel läste till slut handlingarna i det af K. M. d. 23 April i832 till K. Collegii und. utlåtande remitterade mål, angrde upprättande af ny MilitieBoställsordning, jemte det af Hr KammarRådet i sådant afseende författade förslag, tillika med und. skrifvelse i ämnet till K. M.; och då Kamereraren Brandel samt Hrr KammarRåden af Roleh, Liljenroth och Fägersten instämde i Hr KammarRådet Cassels yttrade tanka, så skulle i enlighet dermed, såsom utgörande pluralitetens beslut, den K. Remissen besvaras såsom registraturet visar; men Hr KammarRådet och Ridd. Julin samt Hr Baron och Presidenten aflemnade till protocollet deras särskilda tanka i målet, affattad i ett skriftligt anförande af följande lydelse: Collegii pluralitet har förenat sig i ett nytt förslag till Boställsordning, att såsom und. utlåtande afgifvas, hvilket ensamt i afseende på åbyggnaders storlek och beskaffenhet synes äga något företräde för K. KrigsCollegii, men som, lika med det KrigsColhm föreslagit, är upprättadt ensamt för militieboställen och afhjelper lika litet genom den förändrade redactionen de emot hittills gällande författningar med skäl anförda klagomål. Sorn grundsats borde kunna antagas, att hvad för militieboställens byggnad, häfd och underhåll befinnes ändamålsenligt, jemväl måste vara det för ecclesiastika och civila boställen, och att de stadganden, som för alla dessa lägenheter äro nyttiga, skola vara det för Kronans öfriga lägenheter, samt följaktligen böra för dem blifva gällande, då redan utfärdade contract till ända löpa, så framt ej innehafvare önska att dessförinnan få tillgodonjuta författningens bestämmelse.
Brefvet den 29 October 1816, i Nåder gillade, med förklarande, att nämnde skatt för Norra Mötet komrae att från och med 1818 taga sin början; och hade 'E. K. M. under den 17 November sistnämnde år dels afslagit Bonde-Ståndets Fullmägtiges från Ölands Norra Mot vid samma års Riksdag gjorda underd. anhållan, alt delningen mått# upphäfvas, eller åtminstone ytterligare öfverses, rättas och jemkas, dels ock, med afslag å Riksdags-Fullmägligens från Södra Mötet begäran, i enahanda afseende, förklarat, att derstädes borda förfaras på- sätt som skett i Norra Mötet; i följd hvaraf delningen äfven der verkställts och den 12 Maji 1819 af E. K. M. blifvit gillad, med Nådig föreskrift, att ntroarksskatten från och med iSsr borde utgå; att befrielse från ifrågavarande spanmålsränta äfven blifvit af ölands Fullmäktige vid års Riksdag sökt, men att E K. M.f genom Nådig Expedinons-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o r>4- 13 c Resolution den 9 Mars 1824, dertill icke bifallit, enär samma ränta blifvit vid Statsregleringen upptagen och påräknad; alt berörde befrielse hufvudsakligen yrkats på den grund, att, ehuru jagträttigheten på Öland från uråldriga lider varit E. K.
Göras dervid i Ståndens Plena sudane anmärkningar, sorn hindra antagandet, erhålle Utskottet del af desse anmärka in gar, för att derefter Förslagen ytterligare granska och jemka. När ett sålunda beredt Förslag till Stånden återkommer, då äge de makt, att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller ock alldeles förkasta. Här är således utelemnad! ordet tillsatser just till förekommande af öfverraskningar. Jag begagnar delta tillfälle att göra denna erinran, så mycket hällre, sorn Herr Ribbings framställning öfverensstämmer med min önskan, och det således är emot mitt eget intresse, som jag gör denna anmärkning, för att trygga mig en annan gång. Men jag måste äfven fästa mig dervid, att man velat åberopa 90 §. mot den fria yttrande-rätten. Denna §. utgör de ministerielt sinnades Centralfästning. Jag är deremot öfvertygad, att frågan 1111 ej är väckt annorlunda, än enligt Grundlagens föreskrift. Man bar sagt, att under Rikets Ständers, eller deras Utskotts, öfverläggningar och pröfning ej må komma frågor om Embetsoch Tjenstemäns tilloch afsättande, Regeringsoch Domaremaktens beslut, Resolutioner och Utslag m. m., såsom 90 §. stadgar; men låtom oss undersöka hvad sorn egentligen menas med Den 18 J a n u a r i i f. m. 287 tjella ordet frågor. Dermed menas något, hvarpå svar begäres, något som kan komma under sådan calegori, att man dertill kan svara Ja eller Nej. En sådan fråga, framställd till eLt RiksStånd, kallas då proposition; då frågan åter är under utredning, hvarigenom den gifver anledning till ett motiveradt Betänkande, kallas den motion. Sådana äro benämningarne och begreppen, efter vårt Riksdagsspråk; och i sådan mening förekomma orden fråga och frågor uti 8, 21, 56, 81, 87, 89, och 107 §§. af RegeringsFormen. Aldrig kan po §. RegeringsFormen tillämpas otn de citationer af facta, man under en discussion gör, för att bestyrka sina framställningar.
Mank asyftade förändringar och förbättringar sä wäl med Armeen som Flokivrne möjligen kunna wcrkstallaS; men till detze behof erfor« dras oundwrkeligen en någorlunda tillräcklig ärlig an« slags,summa. Un Kongl M j.ts nädiga proposiiion af den 5 sistkel ne Juni bar dennas belopp, utan afseende pä någon dä trlltankt urwidgning af Schensta Krigsmagtcn bliswit upgifw n till en million Rdr. Bco. om äret: och de sedermera af Kongl. M-ujr i detta änd> M.U iorordnade Comikeee haswa, efter nogaste granffni ig af hwad pä de sä kallade Milikaice extra ordinarie Stater, manligen mindre efter behofwet än efk:r Smts W -kcts medel tillgångar warit upsörvt, icke ansett sig kunna nedsätta denna summa. Och har Kongl. Mu:t pä be af Comiterade upgisne och ännu ytterligare bekräftade grunder, nu päkallat Riksens Ständers biträde till förberörd? ärliga Summas anstaende pä Rits Slaten, att räkna iftän den i Januari!. Utom desse ärlige medel anser Kongl. Mast nodwändigt. till a hjelpande af den brist as Befäl , Arrillerie manstap, Coepvacrdie karl r och stey. Sgo§ar svin Skärgärds Fioitan, cst.r Finlands förlust, fatt widkannas i:o Au alla O ficers och Under-Osfieers löner, som förut maril anstaane pä Sw<al>orgs och Äbo ElgnadretneS Stater, mä pä Z ve i'?a fiean, med undantag af Ofwerste lönen öfwersöras och bibehälluS; 2:0
Täflande med hvarje medborgare i nit för allmänt väl, och i bekymmer öfver de binder som motverka det, har jag med upp. märksamhet uppfattat hvad så mänga värde Ledamöter af alla Stånd i ett ämne af uppenbar vigt yttrat. Men då ännu oframställda sätt gifvas, att se både oredorna och botemedlen, så har detta uppmanat min rättvist blygare förmåga att yttra mig, till framgifvande af några Förslag i dessa ämnen, hvilka jag vördsamt begär måtte lem* nas till Riksens Höglofl. Ständers Särskildta Utskotts granskning och åtgärd. Om det är sannt, att för bristernas af« hjelpande det är nödvändigt att ifrigt arbeta på exporternas ökande och frihet att göra dem, samt att med särdeles bemödande och medel söka förmindska importen, så torde mera eller mindre af nedanstående utvägar kunna dervid komma i fråga, nemligen: 1. Att alla varor från utländska orter må på 2:ne års tid till införsel alldeles förbjudas, med undantag af de victualier, som efter Tractaten med Ryssland från Finland inkomma; Salt; rått Socker; alla Rudimaterier till Svenska Fabrikerna; de för helsö, vården nödiga medel; och Spannemål i den qvantitet, som Regeringen finner oundgäng - Den 16 Maj. ligt, då Tullen bör lämpas så, som allmänna prisen det fordra och den handlandes dervid billiga vinst. Det är ganska visst, att oaktadt större förråd af de mesta öfverflöd svaror för det; närvarande äro i Riket, en stegring i pri. sen likväl säkert uppstod; men denna stegring borde då ock medföra den nytta, att de flesta inskränkte sina behof och att småningom det öfverflödigt bruket och nyttjan, det af mindre nödvändiga varor försvunne.
I fråga om vägunderhåliningsskyldighetens utsträckning till andra, än dem, som för närvarande hafva sig denna skyldighet ålagdt, har blifvit vrkadt af Riksdagsfullmägtigen Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län (motionen N:o 151), att vägunderhållningsskyldigheten in natura skulle hädanefter, som hittills, åligga jordinnenafvarne, men att de medborgare, som nu äro befriade från detta onus, skulle tillskjuta konBih. till R. St. Betänkande N:o 6. tanta bidrag efter behållna inkomsten enligt taxeringslängderna, hvarigenom alla, som betala bevillning efter 2:dra Artikein, komme att i detta onus deltaga, samt att de sålunda sammanskjutna bidragen skulle fördelas emellan dem, som bestrida vägunderhållet; varande af motionären åt Utskottet öfverlemnadt att bestämma den procent af bevillningen, hvarmed detta bidrag skulle utgå, äfvensom sättet för utdelningen. Motionären synes stödja sitt yrkande derpå, att hvar och en, som har nytta af vägarne, jemväl bör deltaga i deras underhåll, hvaraf såsom en rigtig följd borde utgå att äfven denna nytta bestämde den andel, hvar och en i samma underhålls skyldighet skall taga. Då likväl bevillningen efter 2:dra Artikeln svårligen kan anses lemna någon bestämd och säker ledning för omdömet i detta sednare hänseende, samt det väl äfven lärer vara fallet, att ganska många, som betala bevillning efter 2:dra Artikeln, icke hafva någon direkt nytta af vägarne, torde det vara mindre lämpligt att lägga samma bevillning till grund för deltagande i detta onus, helst det måste medgifvas att om det är en orättvisa, att de, som af vägarne hafva gagn, härför måste vidkännas kostnader utöfver hvad dem härför borde åligga, det vore ännu mera origtigt att ålägga dem i underhållet deltaga, som af vägarne hafva snart sagdt ingen nytta. På sådan grund tillstyrker Utskottet, att motionen icke måtte vinna bifall. Riksdagsfullmägtigen J.
Bland skaltlagda hemmansåboer har endast hvar tredje en dräng, och tre sådane åboer hafva tillhopa 2 pigor, de fullväxta barnen inberäknade. Hemmansåboer, som sakna drängar, utgöra 2270, och de, som sakna tjenstehjon af qvinnokönet, utgöra i5j4.. Som redan den 2 Oct. 1806 blifvit i nåder förordnadt, att en ny rotering, efter lika grunder sorni det öfriga Sverige, borde i Jemtland företagas, så har E. K. M., då en rotejemkning på fullkomligt tillförlitliga grunder och med den säkerhet, som till rotejemkningens bestämmande i en framtid erfordrades, befanns icke kunna företagas förr, än afvittringen öfver provinsen föregått, i nåd. behagat, under d. i5 December 1820, anbefalla mig att afgifva förslag lill ny rotejemkning, hvarvid den allmänna grund borde iakttagas, att reg:tets styrka icke finge nedsättas under 800 man; Efter det ett sådant und. förslag till E. K. M. inkommit, 8o Den 4 April. tillät E. K. Rf., genom nåd. bref af den 21 Juni i8?.5, att intill dess, efter afviltringens afslutande, en fullständigare och på mera bestämda grunder byggd rotering kunde för sig gå, en provisionel rotejemkning linge ske, sorn genast derefter verkställdes och af E. K. M. i nåd. stadfästades den 21 Nov. 1827, på en lid af 8 år, från och nied 1828 och intill dess, elter afviltringens slutande, en fullständigare rotering i Jemtland kan för sig gå; i sammanhang hvarmed E. K. M. jemväl täcktes anbefalla mig alt inkomma med förslag till en sådan ny ordinarie rotering i Jemtland, så alt samma rotering genast efter afviltringens slut må kunna företagas.
F ri herre Ridderstolpe, Gustaf, HofMarskalk. 19g. Wrangel af Adinal, Hen ning, Capitaine. 2o5. __ Åkerhjelm af Margretelund, Gustaf Fredric, Öfverste. 275. Sprengtporten, Jacob Wil helm, Ryttmästare. 5i5. von Platen, Fullmägtig Fri herre Rålamb , Claet, Kammarherre. Den 25 Januarii, N;o 029. Friherre Adlerbeth, Jacob, Expedi tionsSecreterare. 66. Herr Lilljehök till Gällared, David Ludvig, ÖfversteLieutenant. §7* — Stråle af Oknaholrn , Nils Wilhelm, RevisionsSecreterare. 91. — Mörner, Stellan, Öfverste, *92. _ Lagerhjelm, Pehr, Assessor. 862. _ Gyllenkrok, Goran, Major. Jiog. __ Ehrenborg, Casper, vice Landshöfding. 1117* Cederschjöld, Pehr Gustaf, Professor. i5g4. — von Heijne, Georg, Öfverste-* Lieutenant. |656. Reuterskjöld, Axel, Major. 1702. Törneblad, Carl Petter, Hofr RättsRåd. 1861. von Hartmansdorff, August, CanzliRåd. 1870. von Rappolt, Fullmägtig Herr Uggla, Göran Gustaf, KammarRättsRåd. 2152. af Uhr, Carl David, Dire cteur. 2156, Burenstam, Frderic, General Adjutant. Herr Grefven och LandtMar skalk en anmodade Grefve Gyllenborg, Johan Henning, att såsom den äldste bland Herrar Electorer, låta genom anslag sammankalla dem, för att Dm 25 Jarmar ii. inom den tid 28 §. i RikdagsOrdningen föreskrifter , utvälja Ledamöter, så vål uti de i Grundlagarne bestämde Riksens Ständers Utskott, som uti RiddarhusUtskottet.
Det har vidare blifvit anfördt, att det åsyftade förtydligandet af 24 i§. i sjelfva verket skulle göra den otydligare, i hvad frågan om RiddarhusSecreterarens utnäm - Den 6 April f. m. 229 ning beträffar. Denna ytterligare otydlighet, i händelse den som sådan bör anses, är likväl af den första, och nu till rättelse föreslagna, alldeles oberoende, och jag tillåter mig härvid den allmänna anmärkning, att jag omöjligen kan inse, hvarföre icke en otydlighet skall kunna rättas, derföre att bredvid densamma en annan skulle råka att qvarstå, likasom om man fruktade, att den sednare skulle mera falla i ögonen, derföre att den lemnades ensam. Men äfven denna påföljd, hvilken dock endast borde föranleda till en ytterligare rättelse, tror jag icke här vara att befara, ty 4g §. RiddarhusOrdningen stadgar, huru RiddarliusSecreteraren utnämnes, och denna §. kan icke ändras utan genom Konungens samt Ridderskapets pcb Adelns gemensamma beslut. Jag vill ej vidare upptaga en dyrbar tid med att genomgå de öfriga anmärkning garne, utan jag inskränker mig för det närvarande inom att anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, under instämmande med de öfrige Stånden, ville till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, efter 56 och 81 §§. Regeringsformen, öfverlemna Kongl. Maj:ts nu ifrågavarande Nådiga förslag till tillägg i 24 §. Riksdagsordningen. Den 6 April f. m. Friherre Anckarswärd: Att ett Riksstånd äger emot ConstilutionsUtskottets förslag göra anmärkningar tror jag förra gången så fullständigt utreddes, och har dessutom i Herr Cederschjölds reservation blifvit så omständligt utveckladt, att ett återupprepande deraf skulle vara alldeles öfverflödigt; utan får jag i detta afseende blott hänvisa Herr Lefren till dessa utvecklingar af frågan. Men hvad beträffar den bevisning 2:ne Ledamöter trott sig finna mot mig uti mitt yttrande örn 52 §.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remittcradt ett memorial af Robert Fredrik Gross från Calmar län, med hvilken O. J. Svensén och N. M. Petersson från samma län sig förenat, och hvaruti anföres, att Kronofogdarnc numera endast skulle uppehålla tiden i alla de administrativa ärenden, som af dem handlades, enär deras åtgärder inskränkte sig till att emottaga Landshöfdingarnes befallningar och sända dem vidare till Länsmännen samt att från dessa bringa svar tillbaka, hvarigenom behandlingen hos Konungens Befallningshafvande af det minst vigtiga ärende fordrade en tid af sex veckor. Finge deremot befallningarne skickas direkte till Länsmännen kunde halfva tiden och mycket skrifvande besparas. Äfven polisen sköttes uteslutande af Länsmännen, emedan nyssomförmälda expedition till Länsmännen jemte uppbörden toge Kronofogdarnes tid så pass i anspråk att de ej medhunne att taga någon befattning med polisen. Med utmätningarne åter vore det kanske några få Kronofogdar i do delar af landet, der fögderierna voro små och befolkningen förmögen, som togo befattning, hvaremot i do större fögderierna, hvarest dessa mål kunde uppgå till 1,000 eller 1,200 årligen, sådant blefve för Kronofogden omöjligt. Hvad slutligen vidkommer uppbörden, så sköttes denna visserligen at Kronofogden på det att han, sedan han erhållit uppbördsboken, sjelf förrättade uppbördsmötena och emottoge hvad sorn godvilligt kontant crlados, men deremot finge Länsmännen, Bih. till R. St. Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 2 Iläft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 8. hvar å sitt distrikt, indrifva och redovisa restantierna, hvilket vore den besvärligaste delen af uppbördsgöromålen.
Af David Andersson från Hallands län, som yttrade: »Utan att nämna det belopp, hvartill jag ansett en och annan pension böra nedsättas, inskränker jag mig endast att reservera mig emot de pensioner, som af Utskottet blifvit föreslagna att gälla med retroaktiv verkan, och detta så mycket mer, som vid dessa tillstyrkanden vederbörande endast haft lyckträffen att tacka för de inträffade resultaten.» STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857 Hör lill Stals-Ulsliollets Utlåtande J\s 167. 1 Tab. HJ:o A. Allmänna In drag n in g s-staten. Riksmynt. R:dr. ö. Ny anvisning. Till bestridande af de ökade utgifter, som blifva en följd af den allmänna pensions-förböjningen 30,000 Förhöjning i anslaget åt Professoren C. J. Scblyler 200 — Löner m. m. åt följande, vid Utrikes Departementets Expedition nu anställde, personer, hvilka på Indragnings-staten förflyttas, nemligen: 1 Translator för Finska språket 675: 50. 3 Kabinetts-kurirer, å 750 R:dr åt dem hvardera 2,250: — 2,925 50 f. d. Kamereraren i Krigs-kollegium, Krigs-kommissarien Axel Obitz; lön 1,971 _ f. d. Vaktmästaren vid Utrednings-förrådet i Christianstad, J. Nilsson; arfvode 225 Revisoren i Krigs-kollegium D. E. Pettersson, vid skeende afgång ur Ijensten; lön 1,314 Intendenten vid Utrednings-förrådet i Götheborg, Majoren Carl Rarck, dito; arfvode 975 Kommissions-landtmätaren i Stockholms län F. W. Nordell; pension 450 Transport | 38,060 Bih. till R. St. Hör till Siats-Utskottets Utlåtande M 167. Riksmynt.