Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Våra Grundlagar stadga nemligen, i oförtydbara ord, att ”Konstitutions-Utskottet eger att för Rikets Stän”der tillkännagifva, om det anmärker att Konungens rådgifvare i deras rådslag ”icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta eller att en föredragande ej med oväld, ”nit, skicklighet och drift sitt embete utöfvat.” Utom i fråga om tilltal inför Riksrätt, nämnes der knappt ett ord utöfver de här anförda, rörande Utskottets åliggande i följd af granskning af de inför Konungen förda protokoll. Utskottet anser sig deremot med stöd af Grundlagen skyldigt anmäla vissa ’'förhållanden Skola nu ej dessa ”förhållanden’ ådagalägga att Konungens rådgifvare brustit i deras embetspligt på sätt Grundlagen antyder det möjligt kunna vara, förstår jag ej hvarför dessa enstaka fall ansetts böra framdragas mer än andra, hvilkas behandling inför Konungen, utan något förbiseende af rikets nytta, dock kunnat vara beroende af olika mening om det rätta och bästa. Jag kan ej gilla detta sätt att uppfatta sitt kall för ett Utskott, som har det dyra förtroendet att i ett koustitutionelt samhälle granska och bedöma de inför Konungen afgifna rådslag, och hvilket sätt, i sin utveckling, kan inleda det förra å det Utskotts område, hvilket eger att utreda de frågor, hvari "föreställningar och önskningar” kunna af Rikets Ständer hos Konungen anmälas.
Bergenstråhle. l. s. N:o 1,718. W. F. Dalman. C. A. Wahlfelt. L. S. N:o 1,979. Mauritz Brakel. L. S. N:o 2,017. O. M. Björnstjerna. L. S. N:o 2,053. G. M. Stiernsvärd. L. s. Gedda. Fullm. C. M. Elgenstierna. Herr Lagerberg. Fullm. H. Printzensköld. L. S. N:o 1,210. Patric Reutersvärd. L. S. N:o 1,417. Gust. H. Ehrenhoff. L. S. N:o 1,479. Oscar v. Knorring. Fullm. för ätten Ulfhjelm. N:o 1,577. Zengerlein. Fullm. Albert Westfeldt. L. s. N:o 1,655. J. A. Tornerhjelm. L. s. N:o 1,702. Gust. Törnebladh. L. S. N:o 1,91 I B. Ferdinand Psilanderskiöld. L. S. N:o 1,952. Pontus von Plomgren. L. s. N:o 2004. Herr von Schultzenheim Fullm. C. O. Törnebladh. L. S. N:o 2022. G. von Axelson, i, s. N:o 2,069. M. G. W. Mannerstråle. L. s. N:o 2,183. J. O. Gripensvärd. itttfäbagSsSöcflut 1838. 8a JN:o 2,243. Dan. Hadorph. L. S. N:o 2,24a. Herr von Hedenberg. Follin. O. Brakel. L. S. N:o 2,244. N. S. v. Koch. Erik af Edholm. L. s. ]N:o 2,313. C. .).
Yäl bidrager den ökade foderväxtodlingen till kreaturens bättre underhållande och boskapsafvelns förökande, men dessa fördelars bibehållande är fortfarande beroende på höfångsten från allmogens i skogarne spridda och vanligen aflägsna samt svagt bärande skogar; hvarförutan brist på tjenliga närbelägna och tillräckliga betesmarker är för en utvidgad och förbättrad boskapsskötsel ett hinder, hvars undanrödjande torde böra blifva föremål för den anställande Agronomens första omsorg och tillgöranden inom länet, för hvilket ändamål ofvannämnde aflägsna skogar borde, i mån, som genom den tilltagande foderväxtodlingen höet från desamma kan blifva umbärligt, till betesmarker förvandlas. Under sommartiden hafva fortfarande tillhandahållits beskällare från Strömsholm till hästafvelns förbättrande, i den mån sådant kan äga rum i en landsort, der brist å tjenliga betesmarker på de flesta ställen är ett hinder för fölens uppfödande, och der äfven den förbättrade tillgången å foder genom 11 odling deraf i omvexling med säd behöfver användas åt de dragare, som i och för orlens näringar måste underhållas med så stark utfodring, som tillgångarne kunna medgifva. Skogarne i länet äro ännu i de liesta socknarne tillräckliga att fylla alla deraf påräknade behof, ehuru de flerestädes obetänksamt förödas, äfven genom en ofta nog illa beräknad afsättning till några i andra orter belägna större sågverk. Så länge icke brist på skogs-förnödenheter och enskild äganderätt till skogsmarken tvinga och uppmuntra till ändamålsenlig sparsamhet med skogen, torde bland allmogen några anstalter i sådant afseende icke kunna vara att emotse. De för storskiftes-förrättningarne under sednare åren beviljade ökade anslag lemna nu tillfälle till desammas skyndsammare behandling, så att förr, än eljest varit att påräkna, skogarnes fördelning till enskild ägo och vård i länets alla socknar kan blifva verkstäld. Byggnadsoch stängselsätt äro i allmänhet ännu oförändrade samt användandet af bräntorf okändt.
Scholan bevistas af 80 Lärjungar, och har en Contant behållning af j52 R:dr 37 sk. 4 >’:-st. c) Marite Församlings Högre Lärdoms-Schola, har likaledes 6 Lärare, hvilka åtnjuta i aflöning 5o Tunnor Spannemål och 1,780 R:dr Contant. Lä ljunga ine» antal är 97, och Scholans Capital-tillgång 444 21 sk. 4 r:st., utom donerade, men ännu icke fruktbare medel till eli belopp af 2,000 R:dr. d) Jacobi Församlings Högre Jpologist-Schola, med Rector, 2:ne Colleger och Cantor, samt ioo Lärjungar. Aflöningen för nämnde Lärarepersonal jemte 1 Dupplieant och 2:ne tjenstfrie Lärare består af 65 Tunnor Spannemål och 1,116 R:dr i penningar. Scholans Fond är 666 R:dr 3a sk. e) Catharina Församlings Högre Jpologist-Schola, med Rector, arne CoReger och Cantor samt 85 Lärjungar. Till Lärarne saint 1 Emeritus utgå i aflöning 78 Tunnor Spannemål och 84o R:dr Contant; Schol-Fonden utgör 691 R:dr. Öjventathullarens Femårsberättelse. 9 66 f) Nicolai Församlings Lägre Apologist-Scholaj, tiar Rector, Collega och Cantor, med en aflöning af 840 R;dr. Schoian, hvarest 6g Lärjungar undervisas, äger en Capital-fond af 1,649 R;dr iy sk. g) Ulricas Eleonoras Församlings Lägre Apologist-Schola, med nytt Scholhus, har likaledes 3:ne Lärare, af hvilka 2tne tillsammans aflönas med 55 Tunnor Spannemål och 210 R:dr i penningar, samt den 3;dje med 400 R:dr af räntan å ett Schoian doneradt Capital af 10,000 Rtdr.
Till och med under ryska kriget, då Schröderheim var öfver i högkvarteret i Borgå är campiospelet hans uppmuntran i de mörka tiderna. »Inter arma silent Leges», sade doktor Luther, när han spelte Campio under julottan med Påfven Gregorius den andra, men annorlunda säga vi till Fäderneslandets försvar och moscoviternas skräck commenderade redlige Campionister, och, fortsätter han, »spelet går nu ända till Cajana och Figurerna äro verterade på Finska språket». Jag har dröjt en stund vid dessa skämt, därför att de gifva en aning, om också utan det talade ordets värma, om tonen i den Schröderheimska sällskapskretsen, och om hans eget lekfulla, oförargliga, uppsluppna skämtlynne. Han ägde i hög grad samma gåfva som Dalin och Bellman besutto i genialisk dignitet, gåfvan att härma högtidliga former och ställa allvarliga ting på hufvudet med en clowns upptågsrikedom och en Ulfspegels munvighet. Han var liksom Bellman en född parodist, men när denne dref sitt skämt till en världskarrikatyr full af öfverdåd och snille, ägde Schröderheim blott rolighetsministerns ytliga munterhet, i hvilken det finnes allt för mycket jargon. Hans skämt äro ögonblickets lusteldar, festbloss knappast ämnade att öfverlefva dagens glädje. Med sin kotterislang och sina kotteriallusioner verka de ej sällan en smula tröttande och förbryllande. När man läser dem, känner man sig understundom som en utländing, hvilken hör landets egna barn skratta åt roligheter, hvilkas udd han blott halft förstår. Exempel härpå gifver framförallt hans ofvannämnda parodi på Gustaf Vasa: Campios seger öfver Lotto, sedermera vidlyftigare utförd under titeln Gustava Gök, i hvilken Gustaf Vasas och Christierns kamp travesteras i form af en strid mellan Gustava Gök, »änka och förestånderska» af Campio-spelet och Maria Quintern »månglerska och styreskvinna för Lotto-spelet».
Med Grefve Löwenhjelm instämmer jag deruti , att kännedomen och bedömandet af hvad som för öfrigt tryckes icke bör anses vara så lätt för Hof-Cancelleren , som för Ec - 94 Deri 1 December j. m, clesiastik - Förvaltnings - Chefen , emedan HofCancelleren, såsom Utrikes Ministerns Suppleant, troligen väljes bland personer, som haft diplomatiska befattningar och derunder kanske tillbragt sin mästa tid på Utrikes orter, och med helt andra, än vetenskapliga, sysselsättningar. Må hända vore det rigtigast, att Justi - tiae-Ministern äfven hade åklagare-befattningen i afseende på straffvärda skrifter. Men dä den godtyckliga indragnings-rätten icke lämpeligen kan uppdragas åt någon annan än den, sorn bör hafva mästa nit för sedlighet och upplysning , eller Chefen för Ecclesiastik-Förvaltningenj så vore det icke skäl att stycka befattningen mellan 1.ne. Anmärkningsvärd! är , att Constitutions-Utskottet, som ansett åklagareoch föredragande - befattningar kunna förenäs hos Justitias-Cancelleren , funnit otjenlig! att förena angifvande och föredragande befattningar hos Eeclesiastik-Förvaltaren. Utskottet synes härutinnan icke blott hafva motsagt sig sjelf, utan äfven, emot sin vilja, ogillat närvarande förhållande, med uppsigten öfver tryckfriheten , då de bägge sistnämnde befattningarne äro , så vidt jag vet , förenade hos Hof - Cancelleren. Om de hädanefter blefve det hos EccIesiastik-FÖrvaltaren , så vore saken densamma, endast personen förändrad. — Utskottet har vidare påstått, att ingen förändring borde göras i den reglementariska föreskriften om Kongl. Propositioners öfverlemnande genom HofCancelleren till Riksens Ständer. Det kan väl i sjelft vara likgiltigt, hvem som frambär dem} men Hof-Cancellerens åliggande att göra det, Den 1 December f.~ m. 95
Såsom Minuthandlare hafva under samma tid vunnit burskap 340 och uppsagt burskap 144, eller i årligt medeltal af de förra 68, och af de senare 29. Kofferdikaptener med burskapsrätt, hvilka, enligt Kongl. Brefvet den 21 September 1850, äro förenade med Stockholms Handels-Förening och bilda en särskild klass af Stockholms Borgerskap, nemligen den Elfte, utgjorde: år 1856 155, deraf blifvit med klassen förenade: 6; uppsagt burskap: ingen; med döden afgått: 5. Tab. Litt. d. Angående förhållandet med hufvudstadens handel och sjöfart, hafva från Kongl. General-Tullstyrelsens Revisions-kontor blifvit meddelade de uppgifter, som innehållas i nedanstående tab. Litt. D. Tab. Litt. D. Varu -inoch utförsel, tulluppbörd, ankomne och af gangne fartyg. 1856. 1857. 1858. 1859. 1860. Ifrån utrikes orter till Stockholm anlände fartygs antal 1,699 — 1,600 — 1,139 — 1,392 — 1,312 — » » » »> » ti » lästetal 87,875 — 84,085 — 58,738 — 79,169 — 71,800 — / tull för inkomne varor.. Handelskrisen 1857. 13 Såsom kändt är, inträffade år 1857 en allmän handelskris. Att densamma, i synnerhet omedelbart efter dess uppkomst, skulle på hufvudstadens handel och rörelse utöfva hämmande inflytande, var naturligt. Bestörtningen blef allmän och utomordentlig, och snart föreföllo härstädes åtskillige betydliga bankrutter.
St. Prot. 1845. 6 Sami. 1 Afd., 27 Haft. 1 2 Banco-Ut skottets Memorial, N.-o 55. 4 §., lydande sorn följer: ”egande B an ko-Ftill en ägt i ge att, när omständigheterna säclant medgifva, medelst anskaffande af berörde räntebärande papper, ersätta den minskning, som, genom infriande eller försäljning af Obligationer, uppkommer, så att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisabla förbindelser till omförmäldta belopp af 5,000,000 R:dr Banko,” har blifvit af alla Riks-Stånden bifallen, dock af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet med den redactions-förändring, att orden: ”egande Banko-Fullmägtige att,” utbytas mot orden: ”Börande Banko-Fullmägtige. ” Som, genom den af sistnämnde tvenne Stånd beslutade förändring, en eljest möjligen ifrågakommande misstydning kan undvikas; får Utskottet inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att instämma uti det af de öfriga RiksStånden fattade beslut, samt, i fall denna inbjudning icke af någotdera Riks-Ståndet anlages, härmed framlägga följande förslag till Voterings-proposition för frågans afgörande i Förstärkt Banko-Utskott. Den, sorn anser, att 4 §. bör erhålla den lydelse, Utskottet deråt gifvit, voterar Ja; Den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, kommer omförmälde § alt lyda sålunda: ”Börande Banko-Fullmägtige, när omständigheterna sådant medgifva, medelst anskaffande af berörde räntebärande papper, ersätta den minskning, som, genom infriande eller försäljning af Obligationer, uppkommer; så att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisabla förbindelser lill omförmäldte belopp af 5,000,000 R:dr Banko”. 5 och 6 §§ innefattade följande framställningar: 5 §.
Besvarades frågan med ja, ©eh kunde anklagelsen eller domen anses såsom en redan erhållen varning, så syntes det som vore grunden för stadgandet i 1807 års Förklaring ovigtig, och intet skäl funnes, hvarföre ieke,£då förbrytelsen förnyas, det högre ansvaret för iteration borde ådömas; 3» att då af de personer, som ansett förnyadt ansvar inom samm® Lng-Täiskottett Betänkande N:o 162 3 grad ega rum, en eller annan påstått, att detsamma borde ådömas för hvarje gång förbrytelsen sker, hvaremot andre varit af den mening, att anklagelsen eller inställelsen för domstol utgjorde den tidpunkt, hvarefter förbrytelsen ej, utan alt ådraga ytterligare ansvar, kunde utöfvas , och andre åter ansett domen innefatta skiljogränsen, hvarvid man hade alt välja på domen i första instantien och dess kungörande för de tilltalade, eller domen i andra instantien och böternas .nedsättande, eller den slutliga domen i tredje instantien, hvartill ändtligen äfven kunde komma en underdånig nådansökning och den resolution derpå kunde följa , dessa olika meningar tycktes ådagalägga, a!t hagarne för det närvarande icke innefatta någon säker grund, för att ånyo ådöma etc ansvar, hvilket, efter förbrytelsens begående, redan blifvit verkställdt, eller skall undergås, enligt redan för äldre förbrytelse gifven dom, hvaraf följde, att ett annat sätt för Lagarnes tillämpning måste hero på ny lagstiftning. Emot god ordning syntes det emedlertid stridande, alt en person, redan tilltalad för en uppenbar Lag-öfverträdelse, kunde förnya densamma, utan att äfventyra något, så länge det ansvar, han förut ådragit sig* ej blifvit verkställdt. Kan t. ex. den, som slår sin Stjuffader eller Svärfader, och derföre, enligt 14 Gap. 2 §. Missgernings-Balken skall böta 100 Daler Silfverrnynt, eller 33 R:dr 16 sk., få intill dess böterne äro uttagne opåtaldt ofreda desse sina anhöriga?
Dito för undersökning af grunderna för städernas beskattning 3,000 — 9,000 5,191 23 17,191 23 Dito för utarbetande af förslag till ordnande af den militära helsovården i riket — 3,678 66 397 36 4,076 2 Dito för dito dito af kommunallagstiftningen i riket — 4,470 74 15,324 89 698 20,493 63 Dito för granskning af stadgan för rikets elementarläroverk 3,830 26 2,436 72 6,266 98 Dito för afgifvande af förslag till om bildning af styrelseverken och * förvaltningsmyndigheterna — 14,347 64 14,347 64 Dito för uppgörande af förslag till ny författning, angående allmänna bevillningens utgörande — 16,107 92 16,107 92 Dito för afgifvande af förslag till skjutsningsbesvärets ordnande 14,624 39 14,624 39 Dito för afgifvande af förslag till ordnande af sundhetsförhållanf dena i riket 6,696 43 6,696 43 — ■ — Dito för afgifvande af förslag till ordnande af den medicinska undervisningen 5.3n8 16 5,308 ■ 16
Den dom Svenska lagstiftande makten i detta afseende fällde år 1818 var likväl, ehuru för tillfället stiftad, en lag, uti hvilken ingen resning kan äga rum. Min öfvertygelse är således att Rikets Domstolar ej kunna tillerkänna Bolaget någon laglig rätt i detta afseende. Bolaget har väckt ett annat anspråk, att under arbetsåren åtnjuta fem procents ränta å actie-capitalet. Denna ränta, som stadgades vid octroijens beviljande, skulle utgå af Bolagets egna medel. Några sådana finnas icke vidare, ty det är Staten allena, som skall lemna biträde till byggnadens fullbordan, och Staten har ingen förbindelse att betala räntan. Utskotten hafva tillstyrkt, att blott en del af revenuen af den redan färdiga Canalen skall öfverlemnas till Bolaget, Deremot har jag reserverat mig, ty på denna färdiga del hafva både Statens och Bolagets medel blifvit använde. Då det likväl är nödvändigt att precavera Riksens Ständers för blifvande pretentioner, får jag föreslå den förändring, att i stället för namn af anslag må sättas lånebitiäde. Det är bäst, att bibehålla det gamla namnet, till förekommande af alla anspråk; ty i annat fall skulle Riksens Ständer, om de biföllo, att actieägarne fingo beräkna sina tecknade actier till 130 procent, för~ Den 15 October f, m. 375 anleda att Statens ägande rätt uti Canalen minskades på samma gång Staten med ökade omkostnader der ensam bestred byggnadens fullbordan. Det är derföre jag tror försigtigheten bjuda, att bibehålla det gamla namnet Lånebiträde med hvilken förändring jag icke finner någon betänklighet, att bifalla första punkten. Herr Von Heijne, Georg’. Mig synes, som discussionen något afvikit från egenteliga föremålet för första punkten. Den innefattar ej annat, än huruvida ett fortfarande anslag må bavilljas, eller afslls.
Men en sådan skyddsafgift blott af 4 eller 5, lät vara 6 eller 7 shilling per quarter å hvete, och annan införd spanmål i förhållande, vore redan tillräckligt stor att godtgöra våra taxor på åkerbruket 82. – Det vore äfven i detta vigtiga hänseende ett närmande till den liberala handelspolitik (the freetrade-system), som i senare tider (ifrån 1823) i England gjort sig gällande och för hvars praktiske upphofsman (i theorien hade det länge blifvit yrkat) den nu mera aflidne (under en ångvagn krossade) Ministern Huskisson anses. Ett system, om hvilket den författare vi nyss åberopat säger: vi hafva närmat oss till detta liberala system i vår utländska handel, men vi äro långt ifrån att ha gjort hvad vi bort göra och hvad vi måste göra, om vi vilje bibehålla den grund vi vunnit. Våra eftergifter ha isynnerhet gällt våra navigationslagar, vår kolonialhandel och vår handel med Frankrike. I förhållande till somliga länder har vår handelspolitik, långt ifrån att blifva bättre och liberalare, blifvit motsatsen. Exempels vår behandling af Ryssland, Preussen, Sverige och Danmark! 83 Det är spanmålslagarne – säger Englands fabriksfolk – som gjort Ångmachinen till en förbannelse 84. Man ser, hvilken fruktansvärd vigt ett sådant stridsämne i England har; då det aldrig funnits ett land, i äldre eller nyare tider, med en så stor del af sin befolkning utan all jordegendom 85, ett land, ej blott tätare befolkadt än nästan något annat, utan som har minst en tredjedel af sin befolkning sysselsatt med manufakturer af utländska materialier, eller ämnade för utländsk införsel 86.
Men ehuru Lag Utskottet nogsamt inser bil. ligheten deraf, att, när nägre Arfwingar redan kommit i ständ att kunna föda sig sjelfwa, och gwarlätenstapen ej är sä stor akt wänlig Arfs. lott förskär till öfwermagarnes nödtorftiga fö. da, klädsel och uppfostran, nägot till besia behof afsattcs af Bo vskifto, hwarigenom de 0. myndige barnen ej korinne det allmänna till last; har dock Lag utskottet för sin del, funnit betänkeligt tillstyrka den föreslagna förändrin. gen, säsom hwarigenom, nog widt fält för en främmande pröfning öppnades; Dock pä det den utwäg, genom Föräldrarnes förordnande, hwilken Lagen i ofwanberörde mätto utmärkt, mä blifwa allmännare begagnad, tror Utikot. tet sig böra tillstyrka, det Högw. Presterskap^ allmänt mätte uppdragas wid Husförhör och Sjukbesök med tjenlige föreställningar söka för, mä i swagare wilkor stadde Föräldrar, sä förordna, att, i händelse af deras dödsfall, i de yngre 596 Den 20 September. yngre Barnens spädare älder, detze sednare icke mä derunder sakna nödtorftig föda, klädsel och rrppiuckleLse. Orebro den 19 September L8io. Den 20 September. Till Banco. Utskottet: 897 kä kiägloO. Nikläerltcrp!» ock X6elo5 I.eäsm§rcri vägnar Sok. »k dioräio. k! Välloll. 8orgsre-8r!ock«r5 l.eä»mälerr vägnar dievtäo. kä ULxvLröige ?reKe-Srj», <Ier; ä-eärmärer! vägnar , L. /Amgvik. k-A UeäsrvZrän Lonäs äetr lasäamorers vä§nnr Sovas ^oäersson. Sok. l^olmbsrgsroo. Ett Memorial af Herr Sahlefelt, H. I.
Dess bemödanden för Sveriges framtida sjelfständighet och trefnad, samt betryggandet af vår inre frihet, vårt yttre anseende. Jag yrkar alltså proposition till bifall å förevarande DephargeBetänkande. Hvarefter Herr Hjerta munteligen tilläde: Man har yttrat, att då anmärkningsanledningar nyss blifvit framställde och remitterade, sådant skulle hindra beslutet om decharge. Jag tror ej, att decharge bifalles, om Utskottets förevarande Betänkande bifalles, emedan Konungens Rådgifvare just Den 18 Julii e. m, då komma under 107 §. Äfven liar bär Jilifvit ytlradt, att det skulle vara oformligt begära sådana personers endtledigande, som redan äro ur tjenst. Det är gifvit, alt de, sorn redan äro afskedade, ej, behöfva å nyo afskedas; men hvad t. ex. Grefve Cederström angår, så skulle lian eljest kunna åter inträda i tjenst, och jag tillstyrker således, att 107 §. äfven i afseende på honom tillämpas. Hvad sluteligen angår de flere af ConstitutionsUtskottet uppgifne förhållanden, som äro anmärkte, och hvilket förfarande af ConstitutionsUtskottet liär Blifvit så mycket tadladt, vill jag blott erinra, att 37 §. Riksdagsordningen lern nar Con-, stitutionsUtskottet rättighet, att hos Rikets Ständer föreslå livad det finner lärn pligt $ pcb 60 §. Riksdagsordningen tillerkänner Rikets Ständer att bos Kongl, Maj; t framställa deras önskningar. Då Utskottet i stöd deraf tillstyrkt en särskild Skrifvelse till Kongj, Majrt i afseende på dessa omständigheter, så ehuru Rikets Ständer dervid icke hafva rättighet att tillämpa 107 §., tillstyrker jag likväl bifall å Utskottets berörde hemställan, och uppmanar de Herrar, som talat för återremiss, att afstå derifrån, och heldre förena sig örn bifall lill Betänkandet i denna del. Herr von Hartmansdorff, Jugust:
Den, som öfverstiger denna , l nämnde afsigt, anser jag våldföra husfriden , sorn i allmänhet ifrån Birger Jarls tid varit i Sverige skyddad af Lagarna , utom under de tidperioder, då husvisitationer varit genom Lagstadganden anbefallda. Ingen gräns för chicaner skulle finnas, serdeles om det vore tillåtet, att visitationer, då intet förbrutet gods anträffas, kunna ske opltaldt. Den sjuke skulle af forskningssällskapet kunna ofredas i sin $il. t. Sn.~ Lagi. Allm. Beit, o. Otc. Uuk.Utl. N'.o JO. 39 »äng, den fredligaste medborgare, som aldrig deltagit i bandel eller lurendrägeri , eller i döljande af dylikt gods, störas i sin hvila, och hans goda namn förklenas, derföre att det fallit dylikt sällskap in att , under uppgift om bevisning , att förbudet gods finnes , Störa honom , helst intet ansvar derföre vöre att äfventyra , om husegaren hindrade sådant. Genom visitation i bureauer, dragkistor, cofferter m. in. skulle en oväntad och obehöflig revision ske och meddelas, eller om man behagar kalla denna en bouppteckning, medart egaren lefver. Jag försvarar hvarken lurendrägarehandtverket eller tullförsnillningsbrottef. Lurendrägaren och tullförsnillaren anser jag rent af för statstjufvar, hvilka i laga ordning böra utan skonsmål och eftertryckligt straffas j men jag försvarar helgden af husfriden. Denna håfve vi fått såsom ett godt arf ifrån förfäder t denna böre vi lika god lemna åt våra efterkommande. Dessa eftersökare af förbrutet gods tror jag i allmänhet, icke af kärlek till laglydnad , utan för byte, nitälska att utföra sitt värf. Under medvetandet af onäpsthet då de hindrades, hvarest skulle de understundom känna gräns för sina forskningar, och för sin kanhända hemska glädje att störa lugnet? Under detta medvetande hade de intet att risquera, allt att vinna. Jag vill , att man skall vara sträng i allt, aom kan befordra ordning, och »kick » jo Bil. t. Bty.' Ligt.