Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad i den Nådiga propositionen i öfrigt förekommer och dervid fogade bilagor innehålla, får Utskottet upplysningsvis anföra, att genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, angående regleringen af lönevilkoren för Landshöfdinge-tjensterne i riket det förordnades, i afseende å Kalmar län, att från tjensten framdeles borde skiljas så väl de indelta resepenningarne, som en del af löningsjorden, tillsammans i penningar beräknade till 2,026 R:dr 21 sk. årligen, hvilken minskning uti löneinkomsterne likväl i anseende till det dryga ackord, som å ifrågavarande tjenst måste aftjenas, icke borde vidtaga förr än särskildt derom vid inträffande ledighet kunde i Nåder förordnas; att vidare genom det, till följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 April 1841 under den 7 derpåföljde Juli, i fråga om afskaflande af landshöfdinge-ackorderne till Kongl. Stats-Kontoret aflåtne Nådiga Bref, hvari det då återstående ackordet för Kalmar län upptoges till 17,000 R:dr, blef stadgadt, att, för amortering till kapital och ränta af det från Riksgäldskontoret till ackordernes amortering utgifna lån, 6 proc. af ackords-beloppet skulle årligen innehållas; att emedlertid Justitie-Kansleren Nerman, som redan den 28 Mars 1840 till Landshöfding i Kalmar län i Nåder utnämndes och dervid förklarades berättigad att åtnjuta alla de med nämnde landshöfdinge-tjenst dittills förenade löneförmåner samt, jemlikt ofvanberörde Nådiga Bref af den 7 Juli 1841 endast med 1,020 R:dr årligen bort till amorteringen af ackordsbeloppet bidraga, deremot förpligtades att, för samma ändamål, årligen utgifva l,4Cf0 R:dr; samt att om, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t nu i Nåder föreslagit, ränteoch amorteringsbidraget nedsattes till det belopp, att ackordsåterstoden, 6,825 R:dr 17 sk. 2 rst., först blefve till fullo återgäldad vid den tidpunkt, då densamma bort vara liqviderad, derest den allmänna grunden för betalningen, eller 6 proc. å primitiva ackordsumman, från början varit tillämpad, 550 R:di årlig inbetalning erfordrades, för att det resterande beloppet till kapital och ränta blefve erlagdt och slutliqvideradt år 1871, eller det år, då ifrågavarande ackord under vanliga förhållanden hunnit amorteras.
Regeringsformens 103 §. föreskrifver, att Riksens Ständer vid hvarje Riksdag skola utse Tolf Ledamöter af hvarje Stånd till en Nämnd, som eger rättighet att afgöra, ''huruvida Högesta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig ”förtjente, att i deras vigriga kall bibehållas, ''eller om vissa bland dem kunde anses böra Mrån utöfninaen af Konungens Domsrätt sldl^jas, ” och detta, såsom orden lyda,” utan beJ’gångna fel och brott.” Ett sådant stadgande i ett fritt Folks Grundlag måste väcka förvåning, men denna ökas, då man granskar de föreskrifter det innebär för beredandet af denna, så tillsägande inqvisitoriska Nämnds beslut. Hvad fordrar man väl egentligen af hvarje Ledamot i Nämnden ? Gifver man honom del af handlingar, som upplysa Högsta Domstolens Ledamöters Åm - rjjO Ang. upph. fl/ I03 §. Reg. F. m. m. betsmanna-åtgärder och hvarigenom han blir i tillfälle, att sjelf bedöma hvars och ens moraliska värde och förmåga att uppfylla de värf Konungen dem anförtrott? Eller uppmanas han att sjelf föietaga en sådan granskning, och att inför annan Domstol framlägga de anledningar han finner till åtal? Nej, — Man frågar honom endast, om han anser att omröstning skall anställas till uteslutande af någon bland Högste Domstolens Ledamöter? Och, hvad härvid i synnerhet är anmärkningsvärd!, beslutet deröfver fattas icke, såsom man vid första påseendet skulle förmoda, enligt de flesta rösterna i afseende på någon viss af Högsta Domstolens Ledamöter, utan är det tillfyllest, att en sextondedel af de röstande har något att påminna emot en af desse Domare, och en tjugufjerdedel, emot hvar och en af de öfrige, för att tillvägabringa den förklaring, att omröstning till någons uteslutande skall anställas. Så obestämd, ja till och med försåtlig, är denna fråga.
Dessutom äro städerna sä ojemförligt mycket högre betungade med kommunala beskattningar emot hvad på landsbygden är fallet, att endast den största obillighet och orättvisa kan fordra, alt de förra skola ytterligare i hög grad betungas till lättnad åt den sednare. Inom en mängd städer få dess innevånare betala tre ä fyradubbel utgift i kommunala skatter, mot den till Statsverket; och att än vidare öka denna börda, enligt Utskottets förslag, skall säkert bereda mångens ofärd och ruin, samt utflyttning från städerna; ty allting har sin gräns. 24 Sammans. Sevillu.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M i. Sorn motskäl kommer troligen att anföras, att med samma rätt, som man första gången vid 1853—1854 årens riksdag beslutade att en femtedel af städernas bränvins-minuteringsoch utskänknings-inkomster skulle tillfalla hushållnings-sällskaperna, kan man nu också besluta att ytterligare fråntaga städerna en femtedel att användas till landstingen. Men beslutet vid 1853—1854 årens riksdag skedde med Borgare-Ståndets goda Ja och samtycke. Borgare-Ståndet ansåg det nemligen billigt, att städerna också i sin mån borde bidraga till understödjandet af hushållnings-sällskaperna, hvilka i allmänhet uträttat mycket godt och nyttigt till gemensamt bästa; men icke må man föreställa sig att detta Stånd skall lika godvilligt ytterligare bidraga med en femtedel till landstingen — korporationer, hvilka för egen del ej synas behöfva några särdeles inkomster; men om äfven så blifver fallet, ega rättighet uttaxera dessa proportionsvis på länens samtliga befolkning, och ej låta städerna ensamt bära den så ojemförligt tyngsta bördan, samt dertill dessutom bidraga i sin mån lika med landsbygden.
Hos Högloflig» Ridderskapet oell Adeln har Herr Edelsvärd, A. W., genom motion, sorn till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad, fästat uppmärksamheten å angelägenheten att höja byggnadskonsten inom landet; på bristen af fullständigare stadgandon i byggnadsväg; på det behof som i fråga om många af de för särskilda städer utfärdade byggnadslagar förefunnes af deras lämpande efter godkända sanitära grunder samt efter det nya måttsystemet; på den besparing, hvilken, framför allt å landet, skulle för tusentals bebyggare uppkomma genom ändamålsenligare byggnadssätt; samt på den större säkerhet och den moraliska vinning, som alltid blefve en följd af ett med konstens fordringar mera öfverensstämmande byggnadssätt'; hvarförutan motionären anmärkt att tillbörlig kontroll saknades på efterlefvandet af de föreskrifter, som nu, i vissa fall, meddelades, i det att, oaktadt ritningarne till offentliga byggnader erhöllo Kongl. Maj:ts fastställelse, afvikelser från samma ritningar ofta skulle, synnerligen vid kyrkobyggnader, opåtaldt ega rum. Vid öfvervägande af allt detta insåges lätt behofvet att genom förbättrade byggnadslagar söka verka dertill att sådana platser eller orter, hvilka i följd af jern vägsanläggningar eller af andra orsaker hade en utveckling, och möjligen stor framtid att motse, ej blefvo lagoch förnuftslöst bebyggda och således möjligheten af nya, efter tidsenliga planer anlagda byars, köpingars och städers uppstående inom landet tillintetgjordes; äfvensom huru förhållas skulle med gamla städers utvidgning, att förekomma sådana misstag, som från äldre och allt intill sednare tider egt rum. Tillika borde för landsbygden utarbetas en byggnadsordning, enkel och lättfattlig, samt mindre grundande sig på stränga föreskrifter än på nyttiga anvisningar; en serie af goda ritningar, detaljer och plankartor öfver byggnader och anläggningar för -den mindre bemedlade jordbrukaren borde utarbetas och på allmän bekostnad litbografieras för att dels uppspikas i landets skolbus, dels mot en billig lösen finnas tillgängliga för den som ville sig deraf betjena; allt under förutsättande af dessa ritningars framtida Bih. till B. St.
§ 2 Om burskap Den som vill idka handel, hantverk eller annan stadsmanna näring söker hos befallningshavande. Han lämnar bevis att han är välfrejdad, nykter och om det gäller handel har varor till ett belopp av 1.000 riksdaler. Har han haft burskap i annan stad skall han bevisa att han blivit därifrån entledigad. Den som vunnit burskap skall om inte särskilda skäl föreligger, inom 2 år ha sin rörelse igång, annars mister han tillståndet och får aldrig något nytt. § 3 Om stadens bebyggelse. Staden är enligt planritning indelad i kvarter och tomter. Alla kvarter skall ha namn och tomterna nummer. Tomterna och deras storlek skall införas i en tomtlängd, vilken förvaras hos domaren i orten. Den som vunnit burskap har rätt att bygga på den tomt han helst åstundar. Han skall anteckna sig i tomtlängden som ägare. Ingen får äga mer än en tomt, så vida inte hans rörelse efter prövning visat sig behöva större utrymme. Vid hamnen skall mark tas undan till magasin, packhus och vedgårdar samt allmän lastoch landningsplats och bostad för lotsar. Den som inte inom 2 år försett sin tomt med hägnad och byggnad har förverkat rätten till den. § 4 Om inkomster till staden Tomtägaren skall från och med det år han blir antecknad som ägare betala 1 runstycke per kvadrataln. Denna summa får varken ökas eller minska utan Vårt bifall. Den donerade jorden får inte säljas utan skall bibehållas till stadens gemensamma nytta. Den får dock genom auktioner utarrenderas i mindre lotter av 2 högst 5 tunnland. Första gången får arrendetiden inte överstiga 20 år och senare 40 år. De får inte i framtiden hindra staden utbyggnad. Dock får arrendatorn i dessa fall fullgod ersättning för hägnader, odlingar, trädplantering och byggnader. Den som utnyttjar last - och landningsbryggor skall betala bropenningar efter fastställd taxa. Alla inkommande fartyg utom kronans skall betala hamnpenningar. Så snart kan ske skall våg inrättas och våg - och mätningspengar betalas. Dessa tre sista momenten kan med fördel arrenderas ut. När stadskällare blivit färdigt bör den också utarrenderas. Frågor om krogar och försäljningsställen för mat och dryck skall prövas av befallningshavaren. Han skall noga tillse att de inte blir fler än som kan anses nödvändigt. De skall underkastas sådan ordning att sedeslöshet inte vinner insteg.
Spens har trott innehållet af 76 §:n Riksd.Ordn. vara så vidsträckt, att, 0111 ett Const.Utsk. läst protm, men förbisett något begånget fel, så skulle Utsk. en annan riksdag kunna upptaga samma ämne till granskning, urskuldande sina företrädare med ärendets förbiseende. Om så vore, finner jag intet hinder för Const.- Utsk. att förklara hvilket ämne som helst, vid hvilket ett föregrde Const.Utsk. ingen anmärkn. gjort, vara förbisedt. Skulle det således stå öppet att göra unmärkn:r vid allt 344 Den 7 April. livad e!t föregfde Const.Utsk. med stillatigande förbigått, så skulle de aldrig taga någon ända. Derföre är nödigt, att hvad soin en gång är till granskning öfverlemriadt måste anses vara godkändt, när aiunärknrr icke blifvit inom viss tid gjorda deremot. Jag tror icke att 76 §:n Riksd.Ordn. i detta fall bör gifva Uuk. någon vidsträcktare rättighet än den i 1 §:n i ansvarighetslagen. Grefvens anmärkn. i afseende på de ministeriella och commandomålen, liar jag måhända ej rätt förstått; men om den innebär, att, som 2g §:» 2 moni. Riksd.Ordn. säger”Consl.Utsk. åligge alt äska de uti Statsrådet förda prot. utom dem , som angå ministeriella ärenden oell commandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända och af Utsk. uppgifna händelser må kunna fordras,” — ville Grefven af ordalydelsen sluta att Consl.Utsk., i afseende på dessa mål, skall hafva en längre tid för deras än för de öfriga prot:ns infordrande; då måste jag det bestrida. Hvarken för det ena slaget af mål eller för det andrastår i denna § någon viss tid utsatt, icke heller i den 76 §:n. Fördelen af den 1 1 §. n ansvarighetslagen är just den, att en bestämd tid är utsatt, efter hvilken anmärka:!' ej få göras.
Gudomlighetens omkrets är Universum; och inom Gudomligheten kan, naturligtvis, ingenting vara annat, än (nämligen substantialiter) gudomligt. Men dermed nekas lika litet att Gud är till såsom Gud, som den, hvilken säger allt inom Menskligheten vara menskligt, dermed nekar Menniskans (d. ä. bestämda Menniskors) tillvarelse. Den crassa Orthodoxien antager en Gud, men nekar tillvaron af ett gudomligt Allt; den abstracta Pantheismen antager ett gudomligt Allt, men vägrar Gud sjelf att tillvara. Båda råka i sina villfarelser derföre, att der, hvarest just de sammanbindande Media emellan Minima och Maxima finnas, skåda eller drömma de blott ett gapande Nihilum. Den förra tillgriper då en vidskeplig anthropomorphism. Denna vill den sednare undfly: men förstår ej, att, äfven utan all sådan, kan ett verkligt Optimum Maximum tillvara blott i kraft af en Gud, som är – Optimus Maximus214. Och hvarigenom är han det? Derigenom, att i honom är allt Sannt evinnerligen Godt (liksom ock allt Godt evinnerligen Sannt). Han är det högsta Godas lefvande och lifvande real-idee, hvars uppenbarelse evigt åsyftar och verkliggör ett verldshelt af Godhet, Väl, Sällhet. Detta är idealet för allt menniskolif. Skillnaden mellan det Sanna och Goda är ingen annan, än mellan det rätta Tantum i Vara och det rätta Tantum i Handla. Det förras allmänna uttryck i afseende på hvarje sak heter: ”så är det”; det sednares: ”så bör det vara”. Det förra är all theoretisk, det sednare all praktisk kunskaps innehåll; hvilket i bägge samfäldt är ett vetande, att och huru allting skall öfverensstämma, med sig sjelft och med Gudomens syftemål.
Kammarkollegium, eller 800 R:dr för hvardera af de två äldre och 300 R:dr för hvar af de två yngre. Punkterna 3 till och med 13. Biföllos. Bifölls, med lemnad rättighet för Utskottet att, till jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, företaga den jemkning af här upptagna förslagsanslag, som af Riks-Ståndens beslut kan föranledas. Punkterna 15 till och med 21. Biföllos. De vidfogade tabellerna. Godhändes, så vidt af Ståndets nu fattade beslut ändring deruti icke påkallas. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls till alla delar Bevillnings-Utskottets Betänkande M 3, angående allmänna bevillningen. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Betänkande M 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna rörande metalliska kassan, m. m. Med afslag af Utskottets i ll:te punkten gjorda hemställan, beslöt PresteStåndet för sin del, att, på sätt Fullmägtige föreslagit, slutmeningen i nu gällande Bankoreglementes 16 § må uteslutas; och blef detta Betänkande i öfriga delar bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande J\s 28, i anledning af väckt motion om inrättande af förliknings-komitéer. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 58, i anledning af väckta motioner angående folkskoleväsendet, beslöt Ståndet att med pröfningen af Utskottets tillstyrkande nederst å 7:de sidan skulle anstå, intilldess Stats-Utskottets Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel till behandling förekommer; och biföll hvad Utskottet i öfriga delar af dett a Betänkande hemställt och tillstyrkt. Frän Vållofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets:
Denna Comité har ansett sig icke böra tillstyrka åtgärders vidtagande för tillvägabringande af en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterna i jordnaturerne, eller de skiljaktigheter i skattebeloppet som emellan jordegendomarne i öfrigt förefinnas; och om Hr Grefven gör sig mödan att genomläsa de skäl, hvarpå Comiléen slödt sitt yttrande, skall Hr Grefven säkerligen linna, alt det af honom anmärkta förhållandet icke, pä sätt Hr Grefven yttrar sig, utgör en anklagelse mot formen för vår representativa statsförfattning utan snarare ger oss en anledn. att vara tacksamma för det vi hafva en national-representation, som, ehuru bristfällig i många delar, likväl är af den beskaffenhet, att den vet att vårda äganderätten och undviker att ådraga samhället oberäkneliga kostnader, utan annat ändamål än att bereda en del af nuvar. jordinnehafvare en tillfällig vinning, som icke blir gagnelig hvarken för deras efterträdare i jordäganderätten eller för staten. Hr Grefvens yttrande, alt skalteallmogens belägenhet gränsar till det tyngsta slafveri, förbigår jag af den orsak, att det skulle vara en missaktning mot R. o. Ad., om jag föreställde mig att en vederläggning vore behöflig. Uttrycket, att rättvisa och billighet fordra att lika bröder vederfares lika rätt inom samma land och under samma lagar, är välljudande och obestridligen riktigt, men jag kan icke begripa hvad sammanhang det har med Hr Grefvens anmärkn. mot de tunga grundskatterne, ty ägaren af skallejord är lika inför lagen och lika skyddad till person och egendom, sora ägaren af skattefri jord, och längre kan väl Hr Grefven icke sträcka deras anspråk på lika rätt, så vida Hr Grefvens mening icke är att deras olika förmögenhet bör genom statens mellankomst jernnäs lill likhet. Om nyssnämnde uttryck skall äga någon betydelse i Hr Grefvens framställning, så innebär det äfven en anklagelse för orättvisa af Försynen, som låter den ena jordbrukaren skörda ymnig gröda, då den andra får vidkännas missväxt.
— Danskarne till exempel afsätta inom vårt land icke obetydligt af landlmannavaror, såsom säd, fläsk, ost och smör, elter nuvarande tull-lagstiftning, tullfritt, då deremot sådana varor, härifrån dil utförde, äro belagda med tull. Huru är, under sådana förhållanden, konkurrens möjlig på den så kallade veiidsmarknaden? Likasåväl som fabriker i Sverige skyddas af tullsatscr från 10 till 25 procent, likasåväl och med ännu större skäl borde landets hufvudnäring, jordbruket, skyddas genom 10 å 20 procents tull, synnerligast som öfver T^:delar al befolkningen tillhöra den jordbrukande klassen. — I England, der alldeles motsatsen eger rum, är icke underligt om alla födvaror äro tullfria, ty endast omkring J:del af be folkningen sysselsätter sig med jordbruk, och dessutom är landet olörmöget alt af egna produkter kunna föda ens j:del af dess invånare. — England, i synnerhet Stor - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 386. 617 Storbritanien, har likväl en bördig jordmån; vi deremot en karg och mindre fruktbar. Klimatiska förhållanden hindra oss dessutom, under en längre tid af året, att gifva vår jord den ans och det arbete, som de under ett mildare luftstreck belägna länders folk kunna göra, men oaktadt allt delta, skall den Svenska jordbrukaren utan ringaste skydd täfla med den utländska. — Detta år i min tanka en uppenbar orättvisa mot Svenka jordens odlare och tarfvar, efter mitt förmenande, att behjertas. Det är af sådan anledning, som jag nu vågar föreslå, att Dikets Höglofliga Ständer täcktes besluta; alt spanmål, fläsk, kött, ost och smör, som från utrikes ort införas till Sverige, måtte beläggas med lämplig införseltull, sådan Rikets Höglofliga Ständer kunna linna rättvist och billigt att bestämma, dock icke understigande tio och ej öfverstigande tjugo procent af varans värde. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. P. Persson, från Wermlands län.
De öfriga under denna rubrik upptagna §§ innehålla, vidkommande förfarandet vid kommunalstämma, några enkla, uti ett okonstladt sakförhållande grundade, reglor, hvilka, då de dessutom hafva nära likhet med dem, som hittills för förfarandet vid sokneslämmor varit till rättesnöre meddelade, icke torde behöfva närmare motiveras. lil, liomiininnl/n Ilin ii (/lilje. §§ 27—36. Committerade hafva redan här ofvan haft Nåden anföra de skäl, på hvilka de ansett två olika former för kommunalstämmas bildande böra i förslaget upptagas. Det är för de kommuner, inom hvilka en större folkmängd lefver, som den representativa formen företrädesvis vore lämplig; men valet af den ena eller andra har dock utan undantag blifvit åt kommunerna på landet öfverlemnadt. Yäljes den representativa formen, bör den derom uttalade viljan vara ett uttryck, icke af åsigterna hos en tillfällig pluralitet, utan deremot af en allmännare och fastare omfattad önskan, grundad på insigten om denna forms större lämplighet för kommunen Det är, med afseende härå, som i 27 § föreslås, att beslutet om införandet af fullmägtige bör stödjas på mer än hälften af kommunens hela röstetal efter röstvärdet, och således ej endast på röstvärdet hos den pluralitet, som kunde vara tillstädes, då beslutet föreslås. Den kommunalrepresentation, som under namn af fullmägtige sålunda komme att införas, skulle ega att utöfva kommunens beslutanderätt med vissa undantag. Den verkställande myndigheten åter skulle här, likasom i kommuner, som,bibehållit primärlörsamlingarne, tillkomma kommunalnämnden. Men likasom, enligt nu gällande Förordningar, något hinder ej finnes emot, att medlemmarne af denna Nämnd uti kommuner af den sednare klassen utan inskränkning utöfva röst och stämma i primärförsamlingarna, så bör väl ej heller uti de kommuner, der fullmägtigskapet blifvit infördt, en sådan deras egenskap blifva ett hinder för dem att tillika vara ledamöter af detta.
Under denna behållning inbegripas likväl åtskilliga, dels för UllMagasinsbyggnaden i Norrköping och dels för ytterligare införskrifna får m. na., på Nådig befallning utgifna förskott till ett sammanräknadt belopp af 28,3oi R:dr 33 sk. 5 r., hvilka, i anseende till återstående redovisning, ännu icke kunnat såsom utgifter i räkenskaperne afföras; hvarförutan under den derefter öfverblifvande egentliga behållningen af 64>4ö3 R:dr ig sk. 1 r. äro inberäknade åtskilliga, till större delen äldre, osäkra fordringar å tillsammans 35,025 R:dr 3 sk. 4 r. I afseende på nyssberörde i Norrköping nyligen uppförda UllMagasinsbyggnad, hvarå kostnaden, inköpet af tomt inberäknadt, förslagsvis blifvit upptagen till 3o,ooo R:dr, att till hälften bestridas af dervarande FabriksSocietet och till andra hälften utgå af Gamla UllDiseont fon - ( *7 ) fonden, men sedermera, i följd af förändrad ritning och nödiga befunna tillbyggnader, ökad med 6,000 R:dr B:co, hvilka äfven af Gamla UllDiseontfonden förskjutits, hafva de af Kongl. Maj:t till granskning af Disconternes räkenskaper för sisth år i Nåder utsedde Revisorer hemställt, om icke, sedan byggnaden numera vore färdig och besigtning derå hållen, någon handling i laga form borde upprättas, som för framtiden betryggade
National-belöning 51 Öfverste Klingstedt, angående, I 1 3 3 3 3 * 3 y 3 > 1 3 *3 , , , , *3*3 t National-Hevät ing j Gottlands; se Hufvud-TiteJ 3:dje, sidl4. National-Museum, anskaffande af lora! dertill; se Anslag för en gång, i) , local derför i Prins Carls Pa lats , , , ,,,,, Na&ioaal-representalionen, angående dess om bildning 3 3 3**3333 p*3 Svar på återremiss samt V oterings-proposition angående allmänna val eller Ståndsval , , , , "Voterings-resultat , ., „ .„ fortsatt förslag i afseende på dess ombildning, och de i sammanhang dermed nödige Grundlags-ändringar Sa mmanjemk ning? förslag N:o 113 105 W (-4 o E Kidd. o. Adeln V 40 V 40 å. V 40 b. i 40 u 40 A 40 a. a. Y 41 V 41 V 41 Bonde Ståndet. b. v 40 ii 40 b. v 40 a. a. A 40 b. 1 40 V 40 A 40 a. a. A 40 a. a. i 40 b. y 41 b. i 40 b, y 40 B 40 A 40 a. a. i 41 v 41 1 y 41 24 N. Nationalrepresentationen, Voterings-proposition afseende å dess fördelnin på en eller tvänne Kam , , , , >99999999 Svar på återremiss å Memorialet lN:o 95 » , , Voterings-resultat i frågan om Representationens fördelning på en eller tvänne Kamrar , I anledning af samtlige Riks-Ståndcns yttranden öfver Memorialen N:ris 68 och 85 , , , Voterings-resultat , , , om nedsattande af en Comité för att utarbeta förslag till förändrad ,>»>>>> Svar på återremiss , , » „ utdelning af Bonde-Står.dets förhandlingar i frågan; se Represen ta tions-frågan.