Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hans ljusblå, trofasta ögon och hans stora panna talade om en intelligens, som man, om än med orätt, företrädesvis vill igenkänna hos stadsbon. Han var också ett stockholmsbarn. Han hade fått en omsorgsfullare uppfostran än Noras »gossar» och uppträdde med mindre egenkärlek och sjelfmedvetenhet än dessa. En egenhet hos kavaljerer af det slag, som omsvärmade Nora, är att de ej finna den högsta lyckan i egandet af den qvinna de älska eller tro sig älska utan fastmera i den omständigheten att andra hafva kunskap om den eröfring de lyckats göra. Det är icke deras kärlek utan egenkärlek, som söker nå sitt mål. Derför ådagalade Noras samtliga beundrare ett sjukligt begär att vilja exponera henne för deras bekantskaper, och då detta ej lyckades utomhus, släpade de sina bekanta med sig hem till henne, obekymrade om huruvida Nora väl upptog det påhäng, som på detta sätt tillfördes henne. Den blonde unge mannen hade förts till Nora af någon af hennes beundrare. Denna gång hade hon ej tagit illa upp den nya bekantskapen, som i mycket bildade en bjert kontrast mot de öfriga kavaljererna. Visserligen var han klädd på samma yttererade sätt och tycktes angelägen om att efterapa deras oförskämda sjelfkära uppträdande; men lika litet som hans kropp trifdes i den ofasonliga toaletten, lika litet tycktes hans personlighet vara anlagd för kamraternas fria vanor. Hans framträdande var liksom en frisk flägt i den unkna atmosfären i Noras hem. Hon egnade honom från början en för en nykomling mycket smickrande uppmärksamhet. Var inte det underligt? Under andra förhållanden skulle hon ej ens hafva märkt hans tillvaro. Hon sysselsatte sig mycket med honom och kände sig gladt öfverraskad, när hon upptäckte, att han var en nykomling icke blott i hennes hem utan i hela detta fadda »fin de siècle»-lif. Han kunde väl säga henne artigheter – det hade han lärt sig – men Nora genomskådade honom så lätt.
Tillika updrogs åt nämnde Fulltmge, att disponera den fond, som härigenom upkom, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af silfver in natura, under iakttagande, att silfver icke utöfver ett visst belopp blefve längre tider utestående hos de utländska husen. Åt detta bemyndigande, som sedermera vid efterföljande Riksdagar blifvit förnyadt, endast med de förändringar, att jemväl 90 dagars vexlar finge inköpas och att den summa, som kunde få blifva utestående, fördubblades, borde efter min tanka omöjligen kunna gifvas någon annan tolkning, hvilket också öfvercnsstämmer med sjelfva ordalydelsen, än den, att dermed endast afsågs metalliska kassans bibehållande och förstärkning. Så har detsamma dock icke blifvit tillämpadt, emedan det vill uppenbara sig, att man ansett kursens bibehållande på en viss ståndpunkt hafva utgjort hufvudsakliga bemödandet. Till bevis derpå kan anföras, att år 1854, då vexeltillgången var ovanligt rik, så att kur - 502 Den 29 November e. m. sen säkerligen nedgått ganska betydligt, om den icke blifvit uppehållen genom Bankens vexelköp, och då följaktligen någon anledn. till större silfveruttag icke förefanns, fortfor Banken att oafbrutet köpa vexlar efter en högre kurs, hvarigenom hos de med Banken kontraherande handelshusen i Hamburg upkommo betydliga fordringar, som åter föranledde en större silfverimport till Banken och dermed alltid förenade större omkostnader, så att vexelrörelsen för nämnde år, i st. f. att lemna någon behållning-, tvärtom gaf en förlust af ej mindre än öfver 130,000 E:dr b:ko. För innevar:de år deremot, då en allmän brist på vexlar upstått och man således hade att förvänta ett strängt anlitande af Bankens silfverförråd, har man, långt ifrån att, så vidt möjligt varit, söka förekomma detta, tvärtom underlättat silfveruttaget genom upköp af vexlar och derför lemnad kontant valuta, som genast blifvit använd till uttagande af silfver.
äfven i händelse den ”af bergslaget medgifua inskränkning uti dess privilegier i nåder fastställdes, ”leverera deras räntekol in natura Lill Stora Kopparberget, och jemväl nianda Iskolen emot hittills åtnjuten ersättning för de sednare, eller hvilka åter ”ville för all framtid afsäga sig denna levereringsrätt, samt deremot ikläda ”sig skyldigheten att, utan uppsägningsrätt, alltid erlägga lösen efter blifvande ”i behörig ordning fastställde markegångspriser med penningar för liemmansrän”lekolen, samt att, i stället för mantalseller qvarntulls-kolen, betala mantalspenningar lill det för denna ort stadgade belopp af 8 sk. b:ko.” På förenämnde frågor hafva fullmägtige för Thorsångs och Stora Skedvi socknar i Kopparbergs fögderi, Rättviks cch Leksands socknar med Gopa Tunlag i Nedan-Siljans fögderi, Säthers och Gustafs socknar jemte Mockfjerds kapell under Gagnefs församling, samt dessutom af stora Tuna, uti Ofvanbron och Utombron indelade, socken, Laxjö bruk jemte byarne Långmyran, Hästberg, Smälla och Idkerberget af Brobygge fjerding inom Ofvanbron, äfvensom Silfbergs och Skärsjö fjerdingar med Grängshammar bruk samt Rärosbygden, Holmtjern och Myggsjön af Hesse fjerding inom Utombron, samt slutligen delegarne i den så kallade Vestrolen N:o 145 i Svärdsjö socken^ beståen - 20 Stäts-Utskottcls Utlåtande, N:o 37 Litt.
Af Jane. ^flj.iksom i beklädnadsmodet kan äfven i blomster^ odlingen påvisas särskilda strömningar, som varat längre eller kortare tid. Sålunda kunna på- pekas särskilda perioder för odlingen af tulpaner, af fuchsior, af storbloramiga pelargonier, af begonier, af kakteer, af storvuxna bladväxter, såsom Aralia, Ficus, Dra " sena, Phoenix, Musa m. fl. — i sistnätnda period befinna vi oss till en del ännu. Trots vexlaude moder har dock en af våra blomväxter — låt vara mer eller mindre — bibehållit ett obestridt anseende. Denna är rosen. Med sitt rika, glänsande bladverk och sina i så många afseenden fulländade och välluktande blommor i guldgult, orange, ljusrödt, tegelrödt, högrödt, karmin, purpur, i silfverglänsande hvitt och med en oändlig mångfald af färgnyanser och öfvergångar häfdar rosen äfven i blomsterträdgården sitt anseende som blommornas drottning. Hos oss är rosen likväl allt för litet känd, synnerligast i fönsterträdgården. Troligen beror detta deraf, att konsten att odla rosor i boningsrum betraktas nästan som en hemlighet. D e flesta blomstervänner försöka sig nog, men misslyckas oftast och ledsna snart till följd af ständiga motgångar. Dessa äro vanligast orsakade af häfdvunna, men felaktiga behandlingssätt och okunnighet om de sjukdomar, rosen hemsökes af. För att om möjligt ändra nuvarande missförhållanden i fråga om rosodling i boningsrum har jag tänkt meddela Iduns läsarinnor några råd och upplysningar, förvissad, att, om de blifva följda, man ej så ofta som hittills skall se tynande rosenbuskar i våra fönster. Först och främst är det nödigt att veta, att ej alla rosor, som kunna fås att blomma ute på friland eller i växthus, passa för odling i boningsrum. D e bäst passande äro utan tvifvel terosorna och af dessa förordas de, som hafva korta, blombärande årsskott. Terosor, som skjuta långa ranka årsskott, hvilka först andra året framkomma med blommande sidoskott, såsom Gloire de Dijon och Marechal Niel äro derföre mindre lämpliga.
Jag har här den budget, som blifvit framlagd för den nu församlade kammaren i Belgien ; den har, enl. i dag ingången underrättelse från Briissel af den 6 dennes. blifvit af representationen derstädes utan någon afvikelse från regeringens förslag antagen. Denna budget är långt betydligare än vår; likväl bör jag nämna, att den icke är med vår pä något sätt jemförlig, af det skäl att Belgien, som icke eger någon egentlig marin, har upfört alla utgifter för denna på Utr.dep:tets budget, och dessa upgå icke till obetydligt belopp. Summan af Utr. dep:tets anslag, hvaruti inbegripes, som nämndt är, marinen och äfven - Den 11 Februari e. m. 44S) veu underhållet af förbindelsen mellan Belgien samt södra och norra Amerika äfvensom Levanten, upgår till 2,595,012 francs. Från denna summa bör naturligtvis afdragas allt, som icke här efter våra bruk och anordningar faller under Utr.dep:tet, eller hvad som hörer till marinen, navigationen, ultramarinska ångfartygs-förbindelser, fiskerierna samt slutligen konsulaterna, hvilka icke eller kunna uptagns under Utr.depitets budget, hvartill jag i anledn. af en talares anmärk n. sednare skall återkomma, och då återstår såsom egentligen utgående till hvad i Belgien förstås med Utr.dep:tet 450,000 Rdr bko eller 675,000 Rdr rmt., hvaremot den summa, som af Sverige och Norige gemensamt till Utr.depitet betalas, utgör 479,200 Rdr rmt. I Holland med en folkmängd, något litet understigande Sveriges, utgår budgeten för Utr.dep:tet med en summa af omkring 610,000 Rdr rmt. I Bayern, ett land, som öfverstiger Sverige i folkmängd, emedan det har 4,6 15,000 innebyggare, utgör samma budget 690,000 Rdr Sv. rmt. Jag vet icke hvar jag då skall söka de främmande länder, som kunna vara med Sverige i folkmängd och välmåga jemförliga och likväl vidkännas mindre kostnader för sina diplomatiska angelägenheter.
Ulskollet ti or ock sådane frågors nalur i allmänhet lilläla att, för deras föredragning, afvakta en möjligen ulan laga förfall, men med vederbörligt tillstånd frånvarande Slals-Råds-Ledainois återkomst. Men Utskottet har dock icke kunnat förbise, att omständigheter kunna inträffa, under hvilka ett sådant uppskof, sorn nyss är nämndi, kunde för Riket blifva menligt, och Utskottet har trott sig böra vara betänkt på alt bereda eri möjlighet att kunna undvika sådant, utan att nödgas dertill välja antingen den frånvarandes entledigande, eller extra StatsRåds tillförordnande; utvägar, af hvilka den första visserligen af RegeringsFormens 35. §., men uppenbarligen icke för här ifrågavarande ändamål, är Konungen medgifven, den senare deremot hvarken i Grundlagen finnes nämnd eller med dess anda öfverensstämmer. J öfrigt har Utskottet trott de i samma punct antydda, i, den följande puncten af samma §. närmare uppgifna, vigligare mål böra ökas med ej mindre alla förslag till stiftande, ändring eller npphäfvande af Civd-, Criminaleller Kyrko-Lag, än Riksens Ständers framställningar och önskningar i hvilka ämnen som helst, utom de redan i §:n uttiyckligen nämnda Hvad angår de förstnämnda, har Utskottet trott frågor om lagar, hvilka så djupt ingripa i samhällets innersta, böra underkastas pröfning, icke blott af den förnämsta förening af lagfarna, utan äfven af bela den förnämsta förening af Statsmän, som Riket eger. Ilvad åter beträffar Riksens Ständers framställningar och önskningar, har Utskottet trott den källa, från hvilken de utgått, berättiga dem till den uppmärksamhet, att Konungens beslut öfver dem icke må fattas, med mindre än att så många af Stats-Rådets Ledamöter sig deröfver yttra, som i allmänhet böra vid föredragning af mål af större vigt och omfattning vara tillstädes.
Inrättningens huswudgrunder, hwilka omständcliqen äro uistakade rui Riksens Ständers Beflnt och Förordning om Banken af den »s September ik68, och hwilker Riksens Ständers Bestut bör anses och gälla säsom en crygnlig Lag, uti alla de Punckcr, som angä Banco-Werke-s natur och egenskap, sä träl i anseende till sjelfwa grunderna af desi Inrättning, som till B..nco.operat:0nernas styrelse och ändamål; i synnerhet som Riksens säkerhet för deras garanti och Banco Wc».k>is bestånd och förkofran i ben män fä-rwaras och winnås, som detta Werk älersöreS till desi primitiva inrättning och skick. I synnerhet bör icke Banco Urskrttet kill öfrverläggning upptaga något som rubbar och förändrat Banco-Inrättningens, uti förbcrörde Riksens Ständers Beslut beffrifue natur och egenskap. §- 2.
Nto 198, i anledn. af återremiss af Utsktns under Nto igo afgifna förslag till samman jemkning af RiksStms skiljaktiga beslut, rörtde allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande, blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Hrr von Hartmansdorff, Aug., och Rosenblad, Bernh. Hr Rosenblad, Bernh.: R. o. Ad. har redan å terremitterat BancoUtskrs betänk. Nto 174; jag skall icke upprepa de anmärkntr, som af andra talare lära blifvit gjorda deremot; men jag anhåller att följande anmärkning, som jag förmodar icke blifvit af någon föregående talare framställd, måtte få återremissen till BancoUtsk. åtfölja. Vid 11, §:n anmärkes nemi., att der fattas en inledning, sora uttrycker hvad med understyrelse förstås och hvad till dess befattning hör. Der torde sålunda böra i öfverensstämmelse med 1668 års bancoordning uttryckas, att den egentliga förvaltningen af banken och dess särskilda (uppräknade) afdelningar åligger understyrelsen, med den ansvarighet och de iakttagelser sednare momme af samma § innehålla. R.o. Ad. biföll alt detta anförande skulle få åtfölja den förut i detta plenum beslutade återremissen af BancoUtsk:s mern. Den ig Maj e. m. 245 Vid förnyad föredragning af BancoUtsk:s den i5 dennes på bordet lagda utlål:n: N:o 179, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 158, med förslag till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar; och N:o iBo, öfver gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
A. närmare utvisar, blifvit upptagna lill enahanda belopp, som uti nu gällande riksstat; Kommande, i följd häraf, och sedan anslaget till skrifmaterialier och expenser m. in. för LandtlÖrsvars-deparlementels Kansli-expedition, hvilket för närvarande utgör 2,890 R:dr 32 öre, blifvit, för summans jemnande, ökadt med 40 Ridr 66 öre, Hufvudtitelns samtliga till ordinarie stalsregleringen hörande anslag att uppgå till 9,206,200 Riksdaler. Till de Landtförsvarets behof, för hvilka tillfälliga eller extra anslag påkallats, hafva nedannämnda belopp dels blifvit af E. K. Majit äskade, dels eljest hos Rikets Ständer ifrågakommit, att för vissa år för en gång anvisas: För Artilleri behof. 25:o. Till anskaffande af 20 st. rafflade ströfva kanoner samt lavetter med släpor af jern, äfvensom projektiler och attiralj har E. K. Majit äskat ett anslag af 110,000 Ridr, att under loppet af närmaste tre år utgå med en tredjedel årligen. Enligt ofvanberörda Statsråds-protokoll grundar sig denna nådiga framställning på ett förslag af General Fälltvgmästaren, som, ehuru han antagit för sannolikt att ännu under en längre tid de grofva slätborrade kanonerna med dertill hörande massiva och ihåliga projektiler komma att fortfarande utgöra den hufvudsakligaste bestyckningen å så väl landsom sjöfästningar, likväl fästat uppmärksamheten derå, att, sedan numera Exp e t! i tia n .v - lits kott e ts Förslag lill underd. Skrifvelse, IS: o 133. 33 grofva refflade kanoner sä allmänt inom arméer och lloltor vunnit antagande, det jemväl blifvit nödvändigt att förse fästningar med sistnämnda pjeser, på det man, när lokalen sådant tillåter, redan på de längre alstånden, der dessa pjeser egde en de slätborrade kanonerna vida öfvervägande träffsäkerhet, skulle komma i tillfälle att mäla sig med det fiendtligt artilleriet.
N:o 3 till Kongl. Maj:ls Prop. 1847, Ilä fl. 1, ^ 50 bruk, äfvensom inberäkuadt föreslagna lånebidrag af 116,666 r:dr 32 sk. för fullbordande af hamnen vid Ystad och anläggandet af en jernväg frän Sjöändan till Christinehamn 596,479 r:dr 8 sk; i 2\a klassen, för hamnarbeten vid städerne Hjo och Mariestad samt fiskelägena Råå och Wiken, kanaloch slussbyggnader mellan Nora och Tåsjön samt vid Knapforssen inom Carlskoga bergslag, och anläggning af en jernbro vid Askersund jemte rensningar i Rörå eif inom Norrbottens län 181,444 r:dr; och i 3:e klassen, för inrättande af segelled genom Ullereds sund i Wenern 81,282 r:dr 52 sk., samt en till siffran ännu icke bestämbar andel i kostnaden för hamnbyggnad vid Grenna; hvarjemte styrelsen inom linien utfört en summa af 463,000 r:dr, att i likhet med hvad Kongl. Maj:t vid sista riksdag Rikets Ständer föreslagit under 12 års tid med 38,583 r:dr 16 sk. om året utgå till kanaloch slussanläggningar mellan sjöarne Norra Rarken och Vessman i Stora Kopparbergs län; b) till vägarbeten: i l:sta klassen R:dr 239,511: 12. — » 2:dra d:o .. » 90,354: 32. — » 3:djé d:o » 16,325: oberäknade de understöd, som blifvit sökte för åtskilliga inom Norrbottens samt Stockholms och Upsala län ifrågasatta vägarbeten, dertill planer och kostnadsförslag ännu icke blifvit kompletterade och undergått definitiv granskning. c) till vattcnaflappningar: i Usta klassen R:dr 79,710: » 2:dra d:o » 85,003: 32. — » 3:dje d:o Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Kläder 500 » Mat o c h d r y c k .950 » Ljus o c h ved 150 &gt; Läkare, apotekare och skatter 150 » Lön och fickpengar 250 » Presenter, reparationer o c h kompletteringsuppköp 150 » 8. Oförutsedda utgifter 150 &gt; Summa 3,000 &gt; Om denna proportionella fördelning tillämpades på en inkomst af fyra tusen två hundra kronor, så skulle, då hvarje gul remsa i så fall vore värd hundrafyrtio i stället för hundra kronor, användas till: 1. Hyran 980 kr. Mat o c h d r y c k. Läkare, apotekare o c h skatter 210 » 7. Reparationer o c h presenter 210 &gt; 8. Oförutsedda utgifter 210 » 1. Summa 4,200 v Men då dessa makar gärna göra en resa, så läggas till rubriken 5 en o c h en half gul remsa Likaså skall en lifförsäkring tagas o c h premien därför — två hundra tio kronor — inrangeras under en n i o n d e rubrik; pengarna därtill tagas från rubrik 3. Hushållsbudgeten ställer sig därpå sålunda: Imininl [iimiinl • EZJ • • E3 |nnnm ((. '] »! K. Evelina Fahnelijelms minne. Omkring 100 personer, flertalet f. d. lärjungar vid Wallinska skolan, beslöto v i d den vördade lärarinnans Juvelerare Madame Carnot död. Från Paris meddelas att madame Carnot, änka efter den på midsommardagen 1894 mördade presidenten Carnot, aflidit i fredags afton på slottet Presles i följd af ett slaganfall. H o n var född i Paris o c h dotter till advokaten i kassationsdomstolen, den bekante nationalekonomen Charles B r o o k DupontW h i t e, en vän till Stuart Mill, af hvars arbeten han öfversatt flere till franskan. Ar 1864 gifte hon sig m e d den då 27-årige Sadi Carnot, s o m sedan skulle kallas att intaga en så framstående plats i republiken.
Sedan Ridderskapet och Adeln, uti underdånig skrifvelse den 26 September 1860, genom Herr Landtmarskalken vid dåvarande Riksdag, hos Kongl. Majit i underdånighet anmält sitt fattade beslut örn Bänkmarisvalens afskafTande och utseende af Ståndets Elektorer genom omedelbara val, samt till Kongl. Majlis nådiga Stadfästelse öfverlemnat ett i öfverensstämmelse dermed affattadt förslag till ny lydelse af åtskilliga §§ i gällande Riddarhus-Ordning; så har Kongl. Majit, enligt hvad Herr Justitie Stats-Ministern uti skrifvelse der 18 Mars innevarande år Riddarlius-Direktionen meddelat, vid ärendets föredragning sistnämnde dag täckts i Nåder förklara, att då förslag till den 38 ifrågasatta förändringen blifrit af Ridderskapet och Adeln vid flera föregående Riksdagar förkastade på skäl, hvilka syntes Kongl. Maj:t ega större vigt än de nu för förändringen åberopade, funne Kongl. Maj:t icke lör godt alt ål förevarande förslag; lemna stadfästelse; Hvilket Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut Direktionen skolat hos Ridd. o. Adeln anmäla. § 17. I anledning af en uti förra Riksdagsberättelsen af Direktionen gjord anmälan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att ej mindre det Konvolut, som (örmältes innehålla Riksens Ständers Herrar Banko-Deputerades Sekrete Relationer från år 1698 till och med år 1772, än äfven de under försegling å Riddarhuset förvarade Hemliga Utskottets Protokoller och Handlingar från och med 1809 års Riksdag, hvilka hörde till ett sednare tidehvarf än för minst 50 år tillbaka, finge af Riddarhus-Direktionen öppnas samt inbindas, för att bland öfrige på Riddarhuset befintliga Riksdagshandlingar uppställas.
» Det knackade: » Snälla fröken Minell, ursäkta att jag stör, jag kan omöjligt finna mina bottiner, fröken har väl inga att låna m i g? » » Jag hade allt en liten tanke på att begagna dem själf, när j a g går till mina släktingar, » svarade Rosa, » m e n. » » A c k, fröken, s o m är rik har nog tjocka kängor o c h reder sig utan, » föreslog fru Timmer. Nåja, hvad var att göra, fru Timmer tog bottinerna o c h gick, m e d tusen tacksägelser naturligtvis. F e m minuter gingo, o c h så k o m jungfru Tilda in, klädd i kappa och rödbandad hatt: » Jag går så tidigt, ty mitt hem ligger i utkanten af staden, fröken stannar väl ännu en stund, och då kunde fröken väl vara så innerligt g o d o c h höra efter, o m det knackar på köksdörren, för de skulle k o m m a m e d smöret just vid denna tiden? » » Var det något m e r? » frå- gade Rosa. Jungfru Tilda, s o m var fullkomligt okänslig för inroni, svarade nekande och troppade af till sitt hem i förstaden. Seså, nu äro de i väg, o c h nu skall det bli litet lugn, tänkte Rosa. Dåraktiga tanke, knappt uttänkt, förrän fru Timmers gredelina hatt m e d ty åtföljande hufvud o c h k r o p p syntes i dörröppningen. » Ursäkta, att jag stör, men jag kan omöjligt finna min paraply, fröken har väl ej händelsevis lånat d e n? » » Jag brukar just ej låna saker, » sade Rosa m e d så m y c k e n tonvikt s o m möjligt på jag, det finns n o g i tamburen, jag IDUN 112 ukall hjälpa att söka. » Det svaga skenet af en tändsticka var tillräckligt för att visa den felande paraplyn i ett hörn. » Fotogen kostar, » var det lakoniska svaret.
Tidpunkten inträffar då att af den skörda frukterna, oell min afsigt är att fördela den på följande sätt: l:o. till Riddarhuset en fond, kallad »Axel Roos’ af Hjelmsäter Riddarhus-fond» 30,000,000: hvarå räntan sedermera användes: a) till förvaltningskostnader enligt de grunder, som R. o. Ad. sjelfva behaga upgöra. b) till sjelfva Riddarhusets underhåll, reparationer och tillbyggnader. c) till morgon-, middagsoch aftontafflar för R. o. Ad:s ledamöter och Kansli under Riksdagar, för att bereda åt dem en föreningspunkt. d) till öfriga Riksdagskostnader åt R. o. Ad:s ledamöter, hvilka utdelas vid hvarje Riksdags slut, efter de grunder R. o. Ad. sjelfve bestämma, så att all inkasserad ränta af denna fond blifver utbetald vid hvarje Riksdags slut för sagde ändamål. Såsom vilkor för åtnjutande af de i båda nästförestående raomenter omnämnda förmåner, erfordras att ega den ådagalagda bildning eller ställning i samhället, eller förmögenhet, som berättiga till det förtroende och den värdighet, som städse bör utgöra vilkoret för det aktade representantkallets utöfvande. De närmare ordalagen för uttryckandet af denna föreskrift i dess rätt förstådda anda, bör R. o. Ad. sjelfve bestämma, då tiden för dess tillämpning stundar samt besluta ändringar i dessa ordalag, då omständigheterna sådant fordra. Skulle under tidernas lopp Adeln uphöra att representera såsom särskildt Riksstånd, lära väl många af dess medlemmar i alla fall blifva invalde i representationen, på sätt vid innevarande Riksmöte redan skett i Yällofl. BorgareStåndet, och till representanter utkorade Adelsmän må då, till lättnad i deras kommittenters underhållskostnad, komma i åtnjutande Transport Rmt Rdr 30,000,000: 158 Den 14 April f. m. Transport Kint Ildr af de fria Riksdagstafflarne och öfriga Riksdagskostnaders bestridande, såsom ofvan omförmäldt är.