Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där fanns bland andra en ung flicka, Ellen Ekström, som inte var vacker, men som red charmant, spelade lawntennis utmärkt och hvars far var mycket rik, två millioner minst. När Wanda i början af september kom hem från Paris, hade Konrad Säfve ej ännu återvändt från sin rekreationsresa. Wanda saknade honom mycket. Hon hade till den grad kommit att anse honom som sin förnämsta andliga resurs, att det kändes, när hon vid hemkomsten ej hade honom att meddela sig med, som om hon på de få dagar, sedan hon lämnat Paris, flyttat öfver i en helt annan värld, där man, äfven i annan än bokstaflig mening, talade ett annat språk. Hon var visserligen tacksam för den härliga sommar, hon genomlefvat, och kände sig rik och lycklig i de minnen, den efterlämnat, men öfvergången hade varit alltför brådstörtad för att hon genast skulle finna sig tillrätta i hemmet. Det enda, hon kunde göra, var att för sin man, som formligen strålade af förtjusning öfver att ha henne åter, försöka dölja den djupa misstämning, som gripit henne. Med honom kunde hon ej tala om det, som sysselsatte hennes tankar, om Paris och vännerna där. Hon hade gjort det förr, innan han kände dem, nu visste hon, hur litet sympatiska de voro för honom. Hon själf lefde däremot ännu så fullständigt deras lif, att hon rent af glömt bort, icke kunde påminna sig, hvad som egentligen intresserade honom. Hon var mycket ensam. Kontoret upptog största delen af Kurts dag, och de få stunder, han vistades hemma, hade han, om icke pretention, så åtminstone stora förväntningar på, att Wanda skulle roa och förströ honom. Under den period af nedstämdhet, som gripit henne, frågade hon sig ofta, på hvad sätt. Hon kunde ej mer lita på det medryckande i sina glada infall, hon hade inga glada infall längre. Hon började i stället tänka öfver, hvad hon skulle hitta på att tala med honom om, berätta för honom, när han kom hem. Medvetandet att hon tänkte öfver detta, att hon måste göra det, därför att de hade så få gemensamma tankar och intressen, kom plötsligen öfver henne med förfärande klarhet.
Jaså, du kallar dem för små, du. Ja, jag har varit med om större. Och den der Sandberg, se'n! Han gjorde sitt bästa. LUNDELL. KATRINA. KATRINA. LUNDELL. Att skämma bort alltsammans, ja. Efter vi tala om Sandberg, så hvad har du LUNDELL (afsides). KATRINA. LUNDELL. beslutat för morgondagen ? Der ha vi det. (Högt:) Om hvad då? Om Ann' Sophies förlofning KATRINA, får fråga? Med hvem ska' hon då förlofva sig, om jag KATRINA. LUNDELL. Med hvem? fattas, att jag skulle ge min dotter åt den der perukstocken, den der KATRINA. Med Sandberg kanske? Jo, det skulle bara LUNDELL. Det blir således ingen förlofning af? Jag begriper inte ens hur du kan sätta nåLUNDELL. got sådant i fråga. Men sådana äro ni qvinnor ha inte mera omdöme än jag vet aldrig hvad. KATRINA (stiger upp och lägger handen på Lundells axel). LUNDELL. Tack, Lundell. att det är endast derför att jag ändrat tanke, som KATRINA. Hvad tackar du för! Jag hoppas du begriper, tager sin plats). Jag förstår, men jag tackar dig ändå. (ÅterLUNDELL (afsides). måste ha sin ställning klar för sig. (Högt:) Hm Var inte det fint, så vill jag fråga ! Men man Katrina du yttrade härom dagen ord, som varit tjugo år på väg och komma troligen aldrig mer igen. LUNDELL. Du nu kan anse vara osagda, ja. De hade KATRINA. händer ofta, att man i häftigheten säger mer än KATRINA. Nå, man ska' inte räkna så noga. Det Man ville säga, ja. väl som jag, och nu skola vi inte tala om den hvad säger du om Ek, som skrifver i tidningarna? Att jag är herre i mitt hus, det vet du lika LUNDELL. der saken vidare. (Sätter sig bredvid Katrina). Nå, Det var illa ? KATRINA (forskande) LUNDELL. KATRINA. Det kan jag inte finna. Såå?
T A o958) U NDERVISNINGSVAN LÄRARINNA söker plats i familj på landet för att läsa med nybörjare Goda betyg finnas Svar till » Eva », Västerås p r (116) Plats såsom lärarinna Kungl. OtoS. Instrumenter uthyras. Qrebro Kex Bäst! * Bil igast! är Sveriges enda hjulsporfstidning och innehåller en mängd läsvärda och upplysande artiklar af stort intresse för både hjulryttare och hjulryttarinnor. — Nya uppfinningar illustreras och beskrifvas. Redaktör är e. o. KarnmarskrifVaren Anders Roswall, hvarjämte bidrag lämnas af Fil. Kand. Natte Flygare (Ture Ström), Carl Hanner, signaturen t Lennart Hennings », Fil. KandValdemar Langlet, Adolf Östberg, Per From, Lars From m. fl. OBS.! Prenumerera på posten! (G. 75111) I O PC I-al O Säljes hos herrar Speceri-, Delikatessoch Kaffehandlande. Mnntöne fflUlllGllO Neutrala Kärntval till ylletvätt och Oleintvål till linnetvätt användes lämpligast sålunda: » V2 kg. tvål kokas i 2 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes under omröring 20 ä 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. Silfvermedalj i Köpenhamn 1888. Guldmedalj i Stockholm 1897. N r 19 Stora Nygatan. — N r 29 S t Paulsgatan. för flickor i familj på landet erhålles af ung dam, som med bästa vitsord genomgått seminarium i Stockholm eller annat högre läroverk för flickor. Särskildt afseende fä- stes vid kompetens att undervisa i musik. Ansökningar innehållande betygsafskrifter, uppgifter om den sökandes ålder och egen familj jämte andra rekommendationer, äfvensom löneanspråk torde insändas till » N. Z. », Nordiska snnonsbyrån, Göteborg. (Nord. A. Idun Stockholm, Iduns N:r 17 (488).
Finnes då någon särskild uppfostran för ett visst Riks-Stånd (för ett visst yrke är något annat)? Finnes det mer än en, som är god, nemligen den upplysta? Kan och bör den icke gifvas åt tillkommande medlemmar af hvad slags Stånd som helst i Staten? Och gifves den icke verkligen inom alla Stånd, när föräldrarne sjelfve äro nog lyckliga att med upplysning förena någon 658 Riksdagen 1812. liten förmögenhet? Ur hvilka folkclasser komma de som adlas? Uppfostrade af andra eller af sig sjelfva, lika mycket; de komma likväl icke otilldanade: Rosirs, Stockenströms, af Trolles, af Chapmans fäder hade inga Majorater. Dessutom hörer denna fråga mindre hit än till den, huruvida det icke vore möjligt, att vår Adel såsom Stånd skulle vara, såsom i England, ovilkorligen besuten, och denna fråga hindrar vår Adels både inrättning och omständigheter oss att på ett jakande sätt besvara. Det är sagdt, att »den till Grefve upphöjde skomakaren skulle säkert önska att förblifva vid sin läst, och Adeln skulle ej i honom finna ett bidrag till uppfyllande af de stora ändamålen för sin tillvarelse». Hvilka dessa ändamål i Sverige nu äro, hafva vi redan sett. Något sådant, som det uppgifna exemplet om skomakaren, har i England verkeligen inträffat och väckt ingen förundran, derföre att inför Lagen är fördomen der intet. Skomakare finnas ock verkeligen understundom ibland våra Ståndsrepresentanter och, hvad mer är, någon gång till denna sistnämnde befattning tjenlige. Ibland våra Friherrar har jag känt en, som varit verkelig snickare, och man blygdes ej af detta skäl för hans umgänge. Och skulle det vara en skam för en nyadlad familj att ibland sina ofrälse ätteläggar finna en skomakare såsom expectant, så vet jag ej, om de exemplen jag sjelf känner af många Soldater, två pigor och en kusk, som äro födda Adel, göra mera heder åt familjerna af den förut stadgade inrättningen.
Pr esle-Ståndet. S. D, Föredrogs ånyo Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Memoria! M 13, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Sammansatta Statsoch BankoUtskottets Utlåtande M 10, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 April 186!. angående en allmän hypoteksbank m. m. i och 3 punkterna lades till handlingarne och godkände Ståndet Utskottets i 2 punkten framställda sammanjemkningsförslag. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande JW 18, i anledning af återremiss i viss del af Utskottets Memoria! angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om tullbevillningen, beslöt Ståndet vid Utskottets yttrande i Memorialet M 12 låta bero. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets Memorial 32 58, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 56, öfver väckt motion om ett lagstadgande angående belåning af varor, som af egaren blifvit under visst vilkor hos annan man eller allmän inrättning i förvar upplagda. Från Hedero. Bonde Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Utlåtande M 18, i anledning af återremiss i viss del af Utskottets Memorial angående Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om tullbevillningen. Prof.-Utdrag den 6 Juni IS66. 359 S. D. Föredrogos ånyo oell godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit:
Tåget stannar. Dörrarna slås upp. Han sitter kvar och betraktar henne i spännande nervös förbidan. Hon märker det icke. Konduktören kommer för att stänga. Ett ögonblick gripes han af en vansinnig idé, att sitta stilla. Men så far han upp, fattar sin lilla handkoffert och störtar ut på platformen. Dörren smälles igen. Ännu ser han genom fönstret hennes bleka ansikte, kransadt af det tagelsvarta håret. Men hennes ögon äro upptagna på annat håll. Skulle han icke få taga afsked af denna blick, den djupaste han sett i ett mänskligt öga? Stationsinspektorens hvisselpipa ljuder, lokomotivet svarar, kupéerna glida förbi. Han kan ej längre beherska sig, utan springer fram, hinner bort till fönstret, innanför hvilket hon sitter, lyfter på sin hvita mössa: “Farväl!“ Hvad, kom det icke en stråle i de kalla ögonen? Nickade hon ej lifligt, såg hon ej ut att ha blifvit angenämt öfverraskad? Men tåget gick. Han öpnade dubbeldörrarna från kabinettet och steg ut på balkongen för att svalka sig. Öfver dess zinkbeslagna golf gick han bort mot barriären och såg ut öfver landskapet, som låg svept i eftersommarens melankoliska aftonskymning. Himlen var betäckt af lätta gråa moln. Blott här och där i ett blåaktigt mellanrum glimmade en stjärna matt. Ifrån mossen borta vid skogskanten hade ljusgrå dimmor uppstigit, drifvit fram längs marken och lägrat sig öfver heden så, att den liknade en oändlig vattenspegel. Kandidaten kom direkte från en förtjusande vals. Ännu hade han i sin famn kvar en vällustig förnimmelse af kusinens osnörda midja, lätta, dröjande känningar af hennes lifsvärme på sin högra axel, där hon hvilat sin hand, och i vänstra axelvecket, som hennes heta andedräkt kyst. Han stod och njöt däraf med en känsla af domnad, omedveten sinlighet. Och så drömde han sin gamla dröm: om kärlek och lycka, om ett mål för sin obändiga längtan. Den hade lekt för hans inbillning hvarje dag under sommaren, men aldrig blifvit mer än en dröm.
Många med mig lära vara tillräckligen mättade af att se torpare-ungar klädda i bombasin, under det alt deras mödrar icke finna sin uträkning vid att spinna den rudimateria, sora efter förädlingen blir dyrare, än den som från utländningen införes. Man ser från Westergötland och andra orter rätt vackra hemväfda tyger, som måste stryka flagg för utländska varor, hvilka komma från fabriker, sorn drifvas af krafter, dem vi ännu icke kunnat inom Sverige göra användbara. Detta har jag ansett mig böra yttra, i anledn. af förevar, motion, utan att dock på aagot sätt vilja hindra dess remiss. Men då tillfället är mig lemnadt att hafva ordet, och då 56 §:n Riksd.Ordn. gifver hvarje riksdagsman rättighet att, med anledn. af hvad sig tilldrager under riksdagens lopp, yttra hvad han anser kunna medverka till fäderneslandets bästa; så får jag anmäla, att alldenstund, en - 94 Den 4 April. ligt naturens lagar, våren nu löser böljans band och öppnar våra hamnar, och för det andra — hvilket herrarne måhända icke anse äga gemenskap dermed — Amerikas tillstånd i afseende på dess penningevåsende gör, att vårt öde innevar. år kanske blir ganska problematiskt i hänseende till en stor del af vår exporthandel, att jag begagnar tillfället att göra den motion, att tullen för utgående jern på försök under innevar. år måtte försvinna. Jag anhåller, att detta mitt förslag måtte remitteras till Statsoch Bevilln.Utsk:n. Jag får den äran tillägga, att jag visserligen skulle dröjt med afgifvande af detta förslag, om jag icke ansett det vara periculum in mora; ty redan inom i4 dagar äro skepp att förvänta, hvilka skola afhemta jern.
Ofvergångs-stat bestämt lärarelönerna till belopp, hvilka icke allenast skulle bereda en mera tryggad utkomst, utan ock blifva en ersättning för förhöjd presterlig tjenstårsberäknings upphörande. De förhållanden, som sedermera uppkommit eller fullt utvecklats, och hvilka framkallat det erkända bebofvet af förbättring i embetsoch Ijenstemänneris inkomster, hafva oek medfört otillräckligheten af skollärarnes nu varande lönevilkor. Lärarne vid en stor del af Elementar-läroverken hafva i underdånighet inför Eders Kongl. Majit anmält behofvet af förbättring i deras löner, och då Eders Kongl. Majit beslutit att till Rikets Ständer göra Nådig framställning om löneförbättring för rikets embetsoch tjenstemän i allmänhet, torde Eders Kongl. Majit icke förbise behofvet deraf för de vid Elementar-läroverken anställda lärare. Lektorernas löner, som i gällande stat äro beräknade, enligt regeln, till 800 M Bil, M 7 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1836, (eller 840), 1,000, J,200 och 1,500 R:dr banko, motsvarande 1,200 (eller 1,260), 1,500, 1,800 och 2,250 R:dr riksmynt, upptagas i förslaget till ny lönestat lill 2,000, 2,400, 2,800 och 3,200 R:dr riksmynt, så alt läroverk med 8 Lektorer erhålla 2 löner i hvarje lönegrad, de med 4 Lektorer en i hvarje lönegrad, och de med 5 Lektorer två i andra och en i hvardera af de öfriga lönegraderna.
S. D. ^Oiföll Preste-.Ständet Allmänna Be. 'wscks. och Oeconomie-Ukskotteks under fö ruudLibana. NI. V. N:o sz, 24. dag 5 173 Den iz Oktober. dags Plenum pä bordet lagda Memorial i anledning af Hederwärda Bonde Ständets Remis, ser, angäente Förstärknings, manskapets utgö. rande, Ule supra. klx ?rotocol!» O. ^Imgvitt. Utdrag af Protocollet, hälket hos Hög. wördige Preste. Ständet wid Urtima Riksdagen uti wrebro e. m. den i) Oktober 1810. S. D. ^^illade Preste. Ständet Beiviklnings. Utskottets Betänkande om ursättande af en pris. fräga, att ivid nästa Riksdag beswaras, angående en förenklad metod till Vewillningens utgörande. Ut supra. Ux ?rotocoIlo U. ^lmgvitl. Utdrag af Protocollet, hället hos Högwördige Preste. Ständet wid Urtima Riksdagen uti wrebro den iz Octoder e. m. 1810. S. D. 3)?ed afseende uppä Constitutions-Utskottets uti Memorial af nästlebne gärdag gjor. da hemställan, besiöt Preste Ständet, att de Ac tee, Den rz October. 179 ter, hwilka af bemälte Utffott blifwit till Rik. sens Ständer öfwerlemnade, innehällande de Förslag till förändring i Grundlagarne, som wid sistledne och innewarande Riksdag blifwit gjorda, stulle pä allmän kostnad serskildt tryckas, de Utlåtande» och Förslag likwäl härifrän undantagne, hwilka förut äro serskildt ifrän Trycket utgifne; och skulle Stats-Utskottet anmodas, att dertill föreslä nödiga medel. rupra. Lx ?rotocollo ^s. dl. /Umgvitt.
Tvenne af badstugorna, en på hvardera sidan om vägen äro så tätt garnerade med nakna kroppar, att det är omöjligt att passera förbi utan att se. Och de badande tränga sig fram, skådelystna, beundrande, i fullkomlig obekantskap om den ovilja de väcka, tills den förgrymmade epålettbeprydde snärtar i luften med sin piska... Det förbannade obildade folket! Men uppe på backen vid torpet stod Matti. Hans hjerta klappade af stolthet. Han bar fars hvita fårskinnspels på axlarne och stora skinnmössa på hufvudet. Att för det granna herrskapet få visa något af sin dugtighet var hans innersta åstundan i detta ögonblick. Vid väggen stodo skidorna, nytjärade och blanka, tre och en half aln i längd. Trots den djupa snön går det bra nedför backe. Det är isgata inunder. Han passar på det rätta ögonblicket, just då släden långsamt börjar färden uppåt den branta vägen. Han sticker de små bara fötterna i skidans skoknäppe, fäller af sig sin hvita pels och trycker mössan djupare i pannan, så att endast de klara blå ögonen skälmaktigt lysa fram, tar ett par steg, åker ned och möter släden i halfva backen. Den långa skjortan, öppen i halsen, fladdrar omkring benen; som en tjock rök strömmar andedrägten ur den lilla munnen, som ler, och i farten svänga de små armarne i luften, medan han nere i gropen konstnärligt gör ett hopp öfver, och lycklig att så väl ha gjort sitt mandomsprof ifrån sig springer han sjungande tillbaka upp igen med skidorna i handen och försvinner, innan de resande hunnit upp, in i den rykande stugan med pelsen släpande efter sig full af snö från drifvan! Mor har lyft ur gröten, hotar med fingret åt sonen och visar på far: »visste han att du går och sliter på nya pelsen, så finge du dig... Se så, gå och säg till syster. Väck far.» Middagen räcker länge. Första rätten gröt. Andra rätten kolja. Tredje rätten gröt. Fjerde rätten kolja. Det börjar skymma. Mor tänder upp pertblosset. Far skrapar sig i hufvudet. Han har ännu mycket osofvet.
7 Sedan, efter särskilda, af Rikets Ständer vid 1810, 1818 och 1823 årens riksdagar gjorda, underdåniga framställningar om undersökning rörande dels beskaffenheten af Sala silfververk, som vid förstnämnda tid drefs med uppgifven betydlig förlust för kronan, dels ock sättet för indragning till Statsverket af de Sala silfververk gifna förläningar samt en billig ersättning för statens betydliga uppoffringar åt samma silfververk, Kongl. Maj:t, genom Dess och Rikets Bergs-kollegium, i Nåder låtit utarbeta ett förslag till en sådan, af ekonomien vid silfververket jemkad, reglering, sorn med statens fördel instämde och af Bergslags-inlressenterna funnes antaglig, och hvilket regleringsförslag, efter jemkningar deruti, blifvit af samma intressenter vid allmän Bergsrätt godkändi, af innehåll hufvudsakligen, l:o att en fond af bergslaget skulle inrättas, genom hvars afkastning Silfververket i framtiden blefve i tillstånd, att, utan vidare begagnande af 1743 års perpetuella arrende-kontrakt med kronan, rörande de sex nedre socknarne i Sahlbergs län och Westmanlands höfdingedöme, nemligen:
Utskottet får i anledning häraf anföra, att, som, enligt vunna upplysningar inom Utskottet, deri af Erkebiskop Lindblom utgifne Kateches derigenom, att den under eri lång tid varit ensam begagnad, blifvit mest käpd, det förefallit högst betänkligt, att föreslå ett förbud mot dess begagnande vid undervisningen, och att det derföre ansetts vigtigt att behålla densamma, jemte den med språk ur Kyrkobibeln, intilldess en ny Kateches varder fullbordad och antagen; — att likväl en längre tid kan åtgå, innan sådant kommer att ega rum, hvarförinnan och så snart som möjligt den oreda vid undervisningen bör afhjelpas, hvilken förorsakas derigenom, att i liera serskilda upplagor af den med Kyrkobibelns språk försedda Katechesen dessa språk till betydligt olika vidd och omfattning blifvit införda; samt slutligen att förevarande fråga, som ansetts icke utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, efter Utskottets åsigt, tvärt deremot, som af stor vigt för den religiösa undervisningen, bör för Rikets Ständer utgöra ett angeläget ärende. Då Utskottet således icke funnit de för återremisserna anförda skäl vara af den beskaffenhet, att de kunnat föranleda Utskottet att frångå sitt i betänkandet 6 Allm. Be sv. och Ekon.-Utshollels Utlåtande, M 77. M 16 framställda förslag, samt Bondeståndet dertill lemnat bifall, så får Utskottet vördsamt hemställa, att Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgareståndet måtte i berörde beslut med Hedervärda Bondeståndet sig förena. Stockholm den 4 April 1851. Reservation af Herr Prosten A. Wallin-. »Emot Höglofl. Utskottets beslut att vidblifva sitt under JVs 16 förut afgifna betänkande rörande den inom Svenska kyrkan antagne Katechesen, får jag anmäla min vördsamma reservation. Det är mycket att beklaga, att en Lärobok i kristendomen blifvit inom kyrkan godkänd och antagen, uti hvilken så betydande brister förefinnas, alt väsendtliga stycken i vår troslära dels äro derstädes mycket sväfvande angilna och dels alldeles saknas.
”Hvad Lars beträffar,” inföll Arve, hvilken blodet vid de senare orden en smula steg åt hufvudet, ”skall han äfven, utan att medföra matsäck, icke komma att svälta, så vida han nöjer sig med den torftiga, men sunda föda min mor har att bjuda på.” ”Godt, godt, min käre Arnman!” nickade tullförvalterskan; ”vi skola då minska matsäcken. Och hvad sjelfva förtroendet, att handhafva Lars under dessa veckor, beträffar, så är jag säker att Arnman sätter en heder uti att ej låta honom glömma bort något af det han i sin läsning inhemtat, äfvensom att han genom badning vid vackert väder styrker sin klena helsa. Akta honom för öfrigt! Han är en så liflig och oförvägen gosse, att han lätt kunde bryta hals och ben af sig i edra berg och klyftor; men det vore orättvist af mig att sätta i fråga Arnmans tillräckliga omsorger för den skatt, jag med så stort förtroende lemnat i hans händer.” ”Om Arnman skall gå vall med Lars, lärer han få litet nöje af sin resa!” yttrade tullförvaltaren med en dragning på ögonbrynen. ”En pojke emellan femton och sexton år måtte väl, för pockern, kunna något sköta sig sjelf; och orsaken, hvarföre jag besvärat Arnman med påhänget, är just hoppet att min gunstige herr son skall få lära att lita på sig sjelf en smula. Håll honom tummen på ögat, du Arve, så att han icke skenar öfver skacklorna!” Tullförvalterskan blef litet varm under sin mans tal; hon var dock för klok fru att nu yttra något vidare. Men aftonen före afresan, då tullförvaltaren var på klubben, njöt Arve äran af ett enskildt företräde, hvilket helt och hållet upptogs af omsorger för Lars. Öfverlastad med förmaningar, slapp Arve ändtligen undan och drog först riktigt andan, då han följande morgon satt på däcket af slupen och lät den friska sunnanvinden blåsa öfver kinderna. Lars, som blifvit för tidigt väckt, låg i kojen och sof; derföre njöt Arve i rågadt mått friheten att få öfverlemna sig åt sig sjelf. Tjugutredje Kapitlet.
Beträffande de uti hufvudboken upptagna äldre propriebalanser, deraf tvänne yppats redan på 1790-talet, den ena å 140 R:dr 7 sk. efter förre Landskamereraren Brantström och den andra å 218 R:dr 3 sk. efter Häradshöfdingen Brandberg, hvilka balansposter ännu skola vara beroende, den förra på E. K. M:ts Befallningshafvandes i Nerikes län och den senare på K. M:ts Befallningshafvandes i Stora Kopparbergs län åtgärd, hafva, med afseende å den serdeles långa tidrymd, som erfordrats för utredningen af åtskilliga utaf dessa balansmål, Rikets Ständer Tunni t sig böra hos E. K. M:t i underdånighet begära, det vederbörande embetsmyndigheter måtte i Nåder anbefallas, att de ifrågavarande balansmålen till slutligt afgörande förhjelpa, på det att de balanserade medlen måtte antingen varda indrifna eller till afskrifning befordrade. Post-V er ket. Jemte yttrande af den öfvertygelse, att en del af den för postförbindelsen medelst ångfartyget Aktiv emellan fasta landet och Gottland under år 1847 uppkomna betydliga kostnad af 13,942 R:dr 46 sk. 4 rst. härrört deraf att entrepenad-auktion icke hållits för verkställandet af åtskilliga arbeten å fartyget såsom målning m. m., hafva revisorerne tillika anmält att, sedan E. K.