Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Båda de alternativa antaganderne äro dock af den ömtåliga beskaffenhet, att jag rörande någotdera af dem icke anser mig böra uttrycka någon enskild åsigt, utan får jag i stället inskränka mig till den anhållan: att Stats-Utsk:t måtte medelst undersökning af ärendet utreda frågan, samt, i den händelse det sig befinner, att det uppgifva åtagandet af Konung Oscar egt rum, att af dess civil-lista bestrida de med Regentskapet förenade, för dåv:de H. K. H. Kronprinsen förökade utgifter — hvilket åtagande i sådant fall är af samma bindande beskaffenhet sorn hvarje annan legalt ingången förbindelse — och R. St:r, som jag, på de vid remissen af K. M:s Propos. om anslag af mig anförde grunder, vågar hoppas, under en eller annan lorm kommer att bevilja det af H. M. Konungen nådigst äskade anslag till betäckande af den i dess civil-lista uppstådda balansen, StatsUtsk:t då, med ledning af infordrad uppgift å det belopp, hvartill nämnde balans under Regentskapet uppgick, å samma belopp måtte tillstyrka en af H. M. Konung Oscars sterbhus till Statsverket utgående ersättning. Skulle deremot utrönas att Hr Stats-Rådet Gripenstedts, i det förenämnde hänseendet gjorda uppgifter, och hvarigenom all behandling utebief af den vid 1857 och 1858 årens riksdag föreslagna fördubblingen af dåv.de H. K. H. Kronprinsens hofbållningsanslag under Regentskapstiden och såsom påföljd deraf den ansenliga balansen i H. M. Konungens civillista, äfvensom R. St:rs betalning deraf blifvit föranledd, icke med verkliga förhållandet äro öfverensstämmande, att Stats-Utsk:t då hos R. St:r denna omständighet måtte anmäla och grundlagsenligt behandla. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då den af Hr Stjernsvärd äskade utredning icke har något, ens det allra aflägsnaste inflytande på afgörandet af K.
Maj 1840 utfärdade Nådiga Stadga, angående ärendenas fördelning emellan de serskilda Stats-Departementen samt de upplysningar, Utskottet i öfrigt varit i tillfälle alt inhemta, har Utskottet således skolat hemställa, att Riks-staten måtte fördelas uti följande Hufvud-titlar, nemligen: Bih. till R. St. 1 S Stats-Viskottets Utlåtande, JV:o 42 8. i:a Kongl. Hofoch Slotts-stalerne. 2:a Justitias-Departementet. 3-.e Utrikes-Departemenlel. 5:e Sjöförsvars-Depar temeritet. 6:e Civil-Departemenlet. 'jie Finans-Departementet. 8:e Ecel esias ti k-De parle m en tet. g-.e Pensionsoch lndragnings-slalerne; samt att de serskilde anslagen komma att å Hnfvud-litlarne fördelas, i enlighet med hiirhos bilagde förslag; varande jemväl sådane anslag, som Stals-Ulskoltet tillstyrkt, ehuru de ännu icke äro afgjorde, derå uppförde, för att derigenom utvisa, huru Utskottet ansett desamma, om de beviljas, och i sammanhang dermed icke annorlunda förordnas, höra å Riks-slaten upptagas. I sammanhang härmed, har Utskottet jemväl funnit sig höra anmäla åtskillige med Riks-statens reglerande gemenskap egande omständigheter lill Rikets Ständers afgörande, nemligen; r:o Som i afseende å det på i:sta Hufvud-tileln anvisade anslag till Hof-stallets utfodring hittills varit förordnadt, att hvad ett år tilläfventyrs kunnat besparas, bordt reserveras, för att ett annat är, då behofvet det fordrat, för det afsedda ändamålet användas, men numera, enligt Rikets Ständers beslut, berörde anslag är, likasom Hofhållnings-anslagen, öfverlemnadt till Kongl. Majrts
Dessutom har inom Borgare-ståndet blifvit af Herr Schartau m. 11. anmärkt, att uti tillstyrkandet förekomme en tvetydighet, nemligen „att den begärda kommittéen borde få sig uppdraget att, „ef(er en bestämd plan, utarbeta ett förslag" m. m. hvilket stöde i stridi med hvad hittills varit vanligt, eller att åt kommittéerna öfverlemnats att sjelfve uppgöra planerne för sina förslag, m. m. Utskottet får härvid fästa uppmärksamheten derå, att de gjorda anmärkningarne till största delen icke äro rigtade emot det slut, hvari Utskottet slädnät, utan hufvudsakligen emot uppfattningen och uppställningen af betänkandet. Utskottet får i anledning häraf förklara, att just de af Utskottet anförda skäl och uttalade omdömen, i afseende på medicinska läroanstalternes» Bih. till R. St. 8 Sami 30 Bäft. i 2 Allm. Besv.- och Ekon. Utskottets Utlåtande, N:o 116. brist på enhet och sammanhang, hvilka mest varit inom Riks-stånden föremål för anmärkningar, stödja sig på en auktoritet, som anmärkarne sjelfve åberopat, nemligen på det af Herr friherre Berzelius (ill Kongl. Maj:t afgifna serskildta utlåtande i detta ämne. Så t. ex. är det klandrade uttycket, „att i hufvudstaden fanns före år 1809 ett undervisningsverk, hvars hufvud»sakliga bestämmelse var att bilda mästare för fältskärsstugor och regements„fältskärer, “ ordagrannt hemtadt från berörde utlåtande. Efter tagen kännedom af de förhållanden, som föranledt motionärens framställning, har Utskottet stadnat i den öfvertygelse, att det medicinska undervisningsverket, ehuru genom en mängd af utmärkte lärares nitfulla bemödanden till sitt anseende uppehållet, likväl i sjelfva sin organisation hyser hufvudsakliga brister. Utskottet har sökt att framställa dessa, och härvid följt hvad officiella handlingar gifva vid handen. Om likväl
Nu återigen, då ett dylikt yrkande af Rikets Ständer angående Statsmedlens dispositioner derigenom finnes, synes mig, alt man kan fordra ansvar på dem, som tillgripit öfverskotten. Jag förnyar derföre min anhållan, att Utskottet för det första må söka närmare utreda förhållandet, om de brister, som befinnas på UlgiftsTitlarne, äro af beskaffenhet, att man bör erkänna dem, eller om man icke kan minska anslagen för framtiden, i följd af de detaljer, som förete sig, åtminstone hvad IndragningsStaten beträffar, samt för det andra, tillse, hvilka utgifter härleda sig af uppbörden eller af Rikets Ständers beslut, Den i5 Ju ni i f. m. på det man måtte kunna jemnföra summorne med besluten, samt upptäcka, om någon felaktighet i uppbörden blifvit begången. Grefve -von Schwerin: Jag Öfverlemnar till Ridderskapet och Adeln att bedömma, huruvida grund saknas för det anförande jag gjort, att nemligen här icke är fråga om att föreslå några afskrifningar, utan att Utskottets Memorial blott innehåller ett upprepande af förhållanden af hvad förut varit under Revisorers granskning. Äro utgifter gjorda, sora Regeringen icke varit befogad till, har det tillhört Revisorerne, att anmärka sådant. Här är nu blott fråga om att upplysa, huru det står till med behållningen på öfverskotten. Detta hade ej kunnat framställas tydligt ulan fullständig calcul, omfattande approximatift jemväl åren 1827, 1828 och 182g. Herr Tham, TVolrath: Frågan tyckes hero derpå, om Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag vill hysa lika förtroende till sitt Statsutskott, som vid sista Riksdagen; samt huruvida man tager för gifvit, att Stats Utskottet antingen ärligt eller oärligt uppgifvit sina poster.
Preste-slåndel den 2 liorgare-st andel den 2 Bonde-ståndet dea 2 Rikets Sliinders underdåniga Skrifvelse, angående vi/koren för lionsistorii bifall lill församlingens begäran örn erhållande af 4: de prof predikant i regatt pastorat. (Lag-Utsk:s Bet:de N:o 69.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer har i betraktande kommit, att sedan genom 1686 års kyrkolag frihet blifvit röstägande i regall pastorat till f orsak rad alt till kyrkoherde i underdånighet begära en annan prest, än den som biskopen föreslagit, hvilken församlingen ”förmenar vara dertill beqväm och förtjena!' komma i nådigt afseende”, så, och efter det befordringsgrunderne för prester i allmänhet blifvit närmare bestämda, vore uti Kongl. Cirkulär-Brefvel den 17 Januari 1755, rörande 4:de profpredikant qvalifikation, föreskri 1'vet, alt, då församlingen i regall pastorat hos vederbörande Konsistorium begär den 4:de prof-predikanlen, bör Konsistorium ”pröfva hans förtjenst och skicklighet, samt, i full den finnes jemlik med de föreslagnos, då en sådan begäran icke vägra; men i annan händelse densamma afslå, ulan att någon annan i hans ställe utse”. Expeditions-Utskottets Förslag■ till underd. Skrifvelse, N:o 250.
Majus Nödiga, Proposition stamställes lydeligen "De hufwudsakcliga föremal, som Kongl. Maj:t i Nader asyftadt, och huru angelägenheten pakallar. alt förwara Statens rätt, akt upprätthålla beståndet af Swensta Slöjder och Näringar och — att hämma Tullförsnillningar och Lurendrägerier, i förening med den lika nyttiga omsorgen att genom en billig LonsumrionsBeskattning underhjelpa fyllander af de Allmänna Skars, behofrvcn;" Men — i det förestagne Betänkandet kan jag ej finna någre andre stäl emot aterförander af Landt-Tillis-Uppbörd wara andragne, än dem, som jag här efwan tror mig hafwa wederlagt. Till hwilka as mig anförde stäl, äfwen bör läggas, att personalen af förra LandtTulls-Betjeningen, som mäste bibehallas för Inrikes bewakningen, icke minsta ehwad Uppbörd med bewakningen ar förenad eller icke. —Kostnaden till Betjeningens Enande blix i begge fallen enahanda, men Kronans inkomst i det senare betvdeligen mindre, och mäste med en ytterligare kostnad och med ett kännbarare betungande för Skattstyldige i sagre Classer pa annat sätt inbringas. - . 2074 Den zc> Julik Dä hwarje sördsmssri mäste medgifwa, att Accisoch Tull-umgallder utgöra en wida mindre kännbar bestallning än den som efter andra grunder utgår, och alt denna bestallning, som tillfällige omständigheter vmärkbart fördelar emellan Producenten och Consumenten, alltid fölljer den säljbara WahruProdrccionen i ett ester tiden afpastadt förhållande, ar svart för mig att inse, huru de af Högloft. Utskottens Afdelning uppgifne orsaker kunnat blifwa tillräckclige för att afstvrka Krono, Intägt genom Landt-Tull.
Utskt har, såsom mig synes, utan fullt giltiga skäl nu beträdt en annan bana, och det har af flere talare blifvit visadt, att, långt ifrån att af den ifrågasatta förändringen en mildare strafftillämpning skulle komma att göra sig gällande, man snarare kunde hafva att befara motsatsen. Jag anhåller om bifall till K. M:s Nåd. Propos. Frih. Armfelt, Magnus: Då jag af innersta öfvertygelse biträdt LagUtsk:ts förslag i detta fall, har jag ansett mig skyldig att utveckla de skäl, som föranledt mig dertill. Det har icke varit en filantropisk eller sjuklig åsigt derom, att vissa straff voro alltför stränga, för att någonsin böra tillämpas ens för de grofsta brott, för hvilka de blifvit i lag stadgade. Men det har varit fast öfvertygelse, att det ej är riktigt, att, då en dödsdom afkunnas, såväl den dömde, som den dömande vet, att densamma icke kommer att gå i verkställighet. Jag får för detta mitt påstående, att dödsdomar, om ej aldrig, så åtminstone ytterst sällan gå i verkställighet, åberopa exempel ej blott från vårt eget land, der, i anseende till lagstiftningens beskaffenhet i just de delar, om hvilkas förändring nu är fråga, otvifvelaktig! dödsstraff alltför ofta ådömas, utan äfven från andra länder, hvarest nämnde straff' nästan endast är bibehållet för mord. Den utmärkte kriminalisten Mittermaier har nemi. i ett icke längesedan utkommet arbete uplyst, att i dessa länder knappast T/10 af afkunnade dödsdomar verkställas.
Må det nu omsider tillåtas mig att, med ali aktning för motionärens nit och välvilja, likväl fästa Ståndets särskilda uppmärksamhet å det upphöjande till skyarna, sorn den crassa okunnigheten i dagens tryck lemnat åt hans förslag. Hr von Heijne, Georg: En långvarig sjuklighet, som ännu icke är fullkomligt öfvervunnen, har hindrat mig att, så utförligt jag önskat, yttra mig i en fråga af sådan vigt för landet, som den om realisationen; och jag får jemväl nu endast i korthet framställa de åsigter, hvilka alltid, då jag haft tillfälle deltaga i våra financiella rådplägningai-, utgjort grunden för min öfvertygelse i ämnet. Jag har icke haft samma lycka som Frih. Rantzou att ännu kunna förändra denna öfvertygelse; men jag önskar likväl Hr Frih. den ytterligare lycka att, efter en lika tid som den, hvilken förflutit sedan Hr Frih. delade öfvertygelse med mig, han då ännu må kunna bibehålla den åsigt, han nu äger. Det är ett år sedan han, såsom Revisor, afgaf ett med min öfvertygelse likstämmigt anförande; och då jag icke tror mig innehafva större förmåga än Hr Frih. att klart och väl yttra mig, samt hans omförmälda anförande redan är lemnadt till offentligheten, vill jag nu, såsom mina tankar, upptaga och låna Hr Frih:s. Han yttrade: ”De vigtigaste eller, ”rättare sagdt, de enda skäl, man kan anföra emot en förundrad vexlingsgrund, äro dels orättvisan deraf för pen”ningeägaren, dels att R. St. derigenom skulle bryta ett ”högtidligen gifvet löfte, samt sålunda ännu mer försvaga ”sitt anseende och det förtroende, Nationen bör äga till sina ”representanter. Hvad orättvisan beträffar, så svarar jag, ”att samma inkast med lika skäl kunnat användas emot ”stadgandet af 128 sk. i stället för 48 sk.
Prot. 1828 och 1829. 5 S.j 1 d/d. 2 B. y:de Haft, 1 i Bevillnings-Utskottcts Utlåtande N.-o 36. semt Hedervärda Bonde-Slåndet återremitterat det derom, under N:o 31, afgifna Memorial, i anledning af följande dervid gjorda anmärkningar, nemligen: att upprättandet af berörde Tableau icke borde anses för annat än en tjenste-pligt, helst inånga, och än vidlyftigare, Tabeller skola blifvit upprättade i andra Verk utan arfvode; att beviljandet af den föreslagna gratificationen vid detta tillfälle kunde anses 'såsom ett prtejudicat, och leda till anspråk af Embetsoch Tjenstemän, att begära serskild betalning för hvarje påkallad Embetsförrättning, hvarföre ock en Ledamot ansett denna belöning icke kunna, meddelas, med mindre än att samtlige Tjenstemän, som haft bestyr med Tableauers uppgörande under Riksdagen, komme i åtnjutande af deras arbete motsvarande gratificationer. Ehuru, å ena sidan, Utskottet fullkomligen delar den öfvertygelse, att Embetsoch Tjenstemän kunna, utom de vanliga göromålen, åläggas serskilda arbeten, som med tjenstebefattningen hafva gemenskap, utan att derföre vara berättigade till betalning, så anser likväl Utskottet, å andra sidan, att alla tjenstegöromål böra stå i ett visst förhållande till den lön, som åtnjutes, och de åligganden, som i allmänhet åtfölja tjensten, samt att således, för for - Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 36. 3 drings-anspråken på extra göromål, måste finnas en härefter afpassad gräns.
Derjemte och, för den händelsen att berörde inbjudning icke varder af Preste-Ståndet antagen och frågan således försättes i det skick, att dess afgörande blir beroende pä omröstning i förstärkt Konstitutions-utskott, har Utskottet ansett sig böra till Rikets Ständers godkännande hemställa förslag till följande votcrings-proposition: Den. som vill, att Konstitutions-Utskottets, i Memorialet N:r 52 framställda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i 16 och 22 £§ Riksdagsordningen, rörande vilkoren för valbarhet till riksdagsman. skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; den det ej vill, röste Nej; vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Stockholm den 21 Augusti 1860. Bih. till Ii. St. Alik. till Exp.-Utsk. den 11 Sept. 1860, kl. 12 midd. Memorial lill Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande del uti Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 63 framställda förslag till ändringar i Regerings-för men och Riksdags-ordningen, om riksdags hållande hvarje år.
Ja detta är sannt; men detta hans bibehållande af Riks-Rådsbenämningen var endast föranledt deraf, att en prest i en likpredikan hade gifvit honom denna titel, hvarom också följande anteckning på genealogien bär vittne: »han kallas i sonesons, sonesons, sonesons Carl Magnus Lilliehööks tryckta likpredikan med personalia Sveriges Rikes Råd, men igenfinnes icke i Ugglas Rådslängd». Om Hr Gr. Mörner verkl. anser denna prestens uppgift i likpredikan innefatta något slags laga bevis, så kan jag åtminstone icke dela en sådan åsigt. Gr. af Ugglas, Ludvig: Enligt min åsigt är omöjligt att uti förevarande fråga på ren rättsgrund bygga ett beslut, öfverensstämmande med det Riddarh.-Utsk:ts Betänk, innehåller. Länge, noga och samvetsgrant har jag sökt pröfva, granska bevis och motbevis; de sednares kraft har alltid förefallit mig öf - Den 10 Januari e. m. lil vervägande; jag skall så kort som möjligt för R. o. Ad. framställa dem. Granskar man först Utsk:ts yttrande, finnér man att detsamma såsom liufvudsakligt skäl framhåller, att Riddarhusets genealogiska tabeller upptaga Rrynte Bertilsson såsom stamfader för ätten N:o 1, hvarjemte förmäles att vid hans namn blifvit gjord följande anteckning: »han kallas i sonsons, sonsons, sonsons, Carl Magnus Lilliehööks likpredikan Sverges Rikes Råd, men igenfinnes icke i llgclas rådslängd.» Vill man nu bygga på denna grund och ifrån nämnde Brynte Bertilsson härleda descendenternas rättigheter, följer ock, då han på samma tabell är uppförd såsom stamfader, icke allenast för Fårdala-och Gällaredgrenarna, utan äfven för Friherrliga älten N:o 13, att af samma skäl, som det nu för Fårdala-slägten skett, kan för Friherrliga ätten ifrågasättas, huruvida ens denna må anses utgången. Detta afser man väl ej, men bevisningens logik och konseqvens kunna ej förnekas.
Den lättnad i afseende å tullens klarerande bereddes tillika de trafikerande, att fartyg tillhörande gynnade nationer ieke, såsom förut i allmänhet varit fallet, skulle vara förpligtade att för klarering af tullafgifterna lägga för ankar vid Schwinge, utan egde att, sedan skeppsoch last-handlingar eller, derest de sednare icke befunnos fullständiga, en förteckning öfver lasten blifvit å Tull-kontoret i Brunshausen eller å det i Sehwinge-floden stationerade vaktskepp aflemnade, fortsätta resan till destinationsorten, samt å Hamn-tull-koutoret i Hamburg verkställa ifrågavarande klarering. Härförutan hade särskilda lindringar i tullen, hvilken sedan lång tid tillbaka icke utgått för tlamburger-borgare tillhörigt gods, som fördes i dem tillhöriga fartyg, likasom, på grund af ett för icke längesedan af Hannoveranska Regeringen meddeladt beslut, den derefter icke eller erlagts för varor, som fördes från hafvet till den Hannoveranska staden Harburg, i sednare tider blifvit beviljade för vissa varor af Belgiskt, Engelskt och Tyskt ursprung, hvilka lindringar till en del kommit Svenska fartyg, vid införsel af dylika varor, till godo.» Oaktadt dessa sålunda vidtagna nedsättningar i tariffen och de förenklade bestämmelser, som blifvit meddelade i afseende å sättet för uppbörden, uttalade sig likväl snart och särdeles efter det Sundska tullen blifvit genom traktat den 14 Mars 1857 afskaffad. den offentliga meningen, såväl i Sverige som isynnerhet i andra länder, ifrigt emot bibehållandet af en tull, hvilken, huru betydande lindringar deruti än blifvit gjorda, dock Kongl. Majus Nåd. Proposition N:<> 3S. 3 alltid var för handeln i hög grad tryckande och dessutom stod i strid mod nutidens åsigter rörande de internationela förbindelserna och hvars klarerande i allt fall blef förenadt med formaliteter af beskaffenhet att utgöra ett väsentligt hinder för handelns fria och obehindrade gäng.
Endast sådana företag, hvilka beredt en ögonblicklig afkomst, hafva hittills varit de, åt hvilka bonden egnat sin kraft, sin omtanke och sina tillgångar. Förmågan att kalkylera, att, under användandet af förhanden varande förhållanden, beräkna den ofta stora profit, som en i rätt tid gjord utgift skänker i framtiden, har hittills icke ingått bland bondens fallenheter. Yttringarna af denna förmåga utgöra ett bland resultaten af den bildning, som allt mer och mer sprider sig bland folket, och hvartill folkskole-inrätt - 6 ningen i väsendtlig mån bidragit. Önskligt vore dock att, till ytterligare befrämjande af det ändamål, som med folkskolan afses, samt för skördandet af de frukter, som deraf stå att vinna, densamma måtte i formelt hänseende förändras och undervisningssättet annorlunda ordnas, i hvilket afseende flere röster höjt sig inom Länet och särdeles vid Hushållningssällskapets allmänna sammankomster, hvarest nu i år den för sina förtjenster om folkskoleväsendet bekante Grefve Thorsten Rudenschöld afgifvit yttrande i ämnet, innefattande förslag till förändrad läseordning vid ifrågavarande skolor. Fråga har jemväl från ett håll blifvit väckt om folkskolans förbindelse med de lärda skolorne, öfver lämpligheten af hvilket förslag det icke kan tillkomma E. K. M. Befallningshafvande att här yttra sig. Hemslöjden har icke inom Länet tagit någon synnerlig fart; dock har man, hufvudsakligen genom de premier för husflitens produkter, som vid de år 1852 inrättade underafdelningarnas af Hushållningssällskapet, eller de s. k. Häradsgillenas sammankomster blifvit utdelade, lyckats bringa saken derhän, att gynnsamma resultater för framtiden äro att förvänta. Så var t. ex. vid Carlskoga Häradsgilles sammanträde den 21 November 1854 en exposition af slöjdalster föranstaltad; och Gillet utdelade, efter bepröfvande af en för tillfället utsedd Nämnd, 14 premier.
Betänkande IV.o 53. 3 sådant recrut 'ringssätt icke kan verkställas, enär det är osannolikt att bevärings-ynglingen, utan motsvarande fördel, låter frivilligt inskrifva sig till tjenstgöring i numer på 5 års tid; Och aldenstund Utskottet hvarken från motionen kunnat hemta någon giltig anledning lill föreslående, såsom lagligt åtagande för en del Be vä ringsskyldige, att under fredstid ingå i ordinarie nummer, ej heller inser någon billighets-grund, hvarefter en sådan inskrifning skulle kunna bestämmas, så tror Utskottet sig böra vördsamt afstyrka Rikets Ständer ifrån alt bifalla Herr Montgomerys förslag angående Bevärings-Manskapels införlnvaude m.d mdelta Armeen, i mon af sig yppande vacancer. Beträffande dernäst frågan om upphörande af Krigs-Academien på Carlberg, och om Militaire Lärares anställande vid Rikets allmänna Läroverk, torde Utskottet få till upplysning i detta ämne meddela: det Ccmilen till öfverseende af Rikets Undervisningsverk, uti dess underdåniga Betänkande af den 20 December 3828 (pag. 199) föreslagit, att de 3 lägre Classerne vid nämnde Krigs-Academie, der blott elementar-undervisning meddelas, kunde indragas, så snart undervisningen i de allmänna Läroverken blifvit bragt till den höjd, att desa kunna lemna Lärjungar med sådane kunskaper, som Comiten påräknat; Men att de ane högsta Classerne ändock borde sedermera bibehållas, såsom jtillämpningsskola för Armeens linie-Officerare, och utvidgas så , att den innefattade lika mångå elever, som alla 5 Classerne nu innehålla, eller localen medgifver.
De frigifne fångarne hafva, i följd häraf, icke annat att vänta än likgiltighet, om icke ovilja, hos Tilisyningsmännen, som, sjelfve delande kommunens rent materiella intresse, snarare äro angelägne afvisa vanartade personer, eller sådane, som hafva ett eventuelt anspråk på fattigkassans tillgångar; men denna motvilja skulle måhända i någon mån mildras genom ett stadgande, att den Socknenämnd, hvars biträde en afgående fånge ville anlita till beredande af försörjningsutväg, skulle äga emottaga och förvalta hans besparade arbetsförtjenst, hvilken, mången gång öfverstigande det kapital hvarmed den ordentlige arbetaren måste grunda sitt bergningsyrke, nu, med få undantag, inom några dagar förslösas i utsväfningar. § s. Undervisningsanstalter. Folkskolor. Sådana äro nu mera organiserade i enlighet med Kongl. Stadgan af den 18 Juni 1842. Verkställigheten af denna författning mötte väl här och der sina svårigheter, men ingenstädes motvilja och motstånd, samt underlättades väsentligt genom Kongl. Kungörelsen af den 13 Mars 1846, angående en allmän afgift till 17 till folkundervisningens befrämjande, så att numera blott inom en eller annan kommun tvister uppehålla den slutliga regleringen. Landtbruksskolan å Bjädesjö. Denna, som öppnades den 14 Oktober 1842, är grundad pa ett al ett aktiebolag förpantadt säteri, Bjädesjöholm i Östra härad, och har njutit ett årligt anslag af allmänna medel utaf Ett tusen Riksdaler Banko. Dess ändamål är att bilda duglige jordbrukare och rättare af allmogens söner; och står skolan under närmaste inseende af en Direktion, som har till sin rättelse ett al Kongl. Maj:t fastställdt Reglemente. I enlighet med detta har undervisningen alltjemt meddelats åt det bestämda antalet elever, men plats har alltid sökts af flere än som kunnat emottagas, ehuru man, i anseende till inrättningens små tillgångar, varit föranlåten bestämma årsafgiften till Ett hundra Riksdaler R:gs, samt för samma orsaks skull äfven måst inskränka lärotiden till ett år.