Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid begärde Hr von Hartmansdorff votering men under det i anledn. häraf förslag till votenspropos. upsattes, anmälde sig ånyo och yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag afslår ifrån den af mig begärda votering. 2:dra punkten, innehållande tillstyrkande alt räkneenheten må fastställas till ett värde af j Hulr silfver, motsvarande 32 sk. B:ko eller En R:dr Riksgäld. Hr von Hartmansdorff: Sedan R. o. Ad. beslutat det tio-> talsräkningen skall införas, så anser jag för min del att det förslag, som Frih. Wrede framställde år 1840 är bättre än del Konungen nu afgifvit, samt anhåller att en kanslist måtte ur BankoUlsk:s Betänk. vid sisth Riksdag få upläsa det förra. Det af Frill. Wrede, Fabian, uti R. o. Ad:s plenum den 29 Febr. 1840 e. m. framstäldta förslag i fråga om förändring af myntenheten, blef härvid npläst, hvarefter Hr von Hartmansdorff tilläde: Fördelen att antaga Frih. Wredes förslag vore bland annat alt det minsta myntet då i det närmaste motsvarade vår nu varande styfver r:gs, i st. f. att det minsta myntet eljest skulle motsvara 2 styfver r:gs, om de föreslagna örena antoges. Dessutom medgifver Frih. Wredes förslag en lätt förvandling till det nya myntet af det silfver och kopparmynt, som förut äro i landet gängse. Om detta förslag antoges, så borde åtskillga ändringar i vissa delar af Betänk, vidtagas, hvadan jag anhåller om dess återremitterande. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I motsats mot den siste värde talaren, tillstyrker jag antagande af Utslcs förslag i denna punkt. Jag kan icke inse något giltigt skäl, hvarföre myntenheten skulle fastställas till 16 sk. b:ko. Någon fördel deraf har icke för mig kunnat blifva tydlig.
Vägen var ej lång, men åtminstone en timmas tid åtgick, innan hon hann fram till kojans dörr. Marken var jemn och utan qvistar och ruskor, men drifvorna voro ogenomträngliga och yrvädret ryckte i hennes kläder och förde henne än rundt omkring, än kastade det henne ned på drifvan. Väg visste hon ej, men emellan furustammarne är öfverallt väg. Karlen, som slutligen lyckades få hästen i rörelse, sedan slädan blifvit tom, kom i det samma till kojan, ställde häst och släda på läsidan af det lilla huset, betäckte hästen med ett täcke och såg efter fruntimret, som häftigt ryckte opp dörren. Han skakade dervid litet på hufvudet, förmodligen åt hennes djerfhet, men sjelf kröp han i släden under fällen, och somnade snart. I kojan satt lilla mor Annika framför brasan och runkade fram och åter på sin stol: en rund trädskifva på tre ben. I hennes famn låg en svart katt, som strök sig under sin matmors hand fram och åter. Dess svarta skinn gnistrade liksom dess ögon. "Hi hi hi", fnittrade gumman, "jo jo, si man får fremmande, jo. Visste jag inte det när Hiisin spann så nätt. Ligg stilla Hiisi, spänn inte klorna så der. Jo jo", och gumman vacklade med hufvudet åt ömse sidor och nickade nedåt med sin långa näsa, som om hon velat röra i brasan med den. "Kära mor, kan en vilsekommen resande få herberge hos er", frågade fruntimret, som förgäfves väntat att gumman skulle vända sig emot henne eller på något vis ge tillkänna att hon märkt hennes ankomst. "Hi hi hi, herberge, nattqvarter, vill ni sofva på ugnsrakan medan jag rör om glöden, eller vill Hiisin ta henne på sin bädd deroppe på hyllan? Husch, eller vill hon sofva på dunbädd, gå, plocka i skogen, der flyger fjäder, som sotnäsan plockade af böndernes skinn. Jag såg nog hur det såg ut, när de flydde för knektarne. Ser hon inte hur tjockt det flyger af dem derute, så det är helt hvitt.
Å nyo föredrogs BancoUtskottets, förlidne gårdag på bordet lagda, Memorial angående lånbiträden till understöd för odlingsföretag. Grefve Liljencrantz, jjohan IVilhelm: Ehuru jag icke lyckats i mitt bemödande, har jag hos Höglofl. BancoUtskottet flera gånger gjort föreställning om otillräckligheten af den anslagna odlingsfonden, som, fördelad på samtliga Länen , knappast lemnar 4000 R:dr ärligen åt hvardera, öfver hufvud räknadt. På satt mitt förslag till Reglementariska föreskrifter närmare utvisar, har jag yttrat den förmodan att stadgandet af 2000 R:dr, såsom högsta lånsumma, skulle förfela egentliga ändamålet, som, i min tanka, borde vara mindre att åstadkomma några små upptagor än uttappning af sjöar samt betydliga mossar och kärr, hvilkas ödlande icke allenast beredde nytta åt odlaren sjelf utan ock åt kringliggande hemman och lägenheter, stundom ät hela kyrkosocknar. Äfvenväl har jag sökt öfvertyga att ansökningar till berörde slags lån, granskningen deraf, och meddelandet af bifall dertill borde, under Kongl. Landtbruks - Academiens öfverinseende, öfveriemnas åt FörvaltningsUtskotten af Länens LandthushållningsSällskap, hvilka, genom denna befattning, uppfyllde en essentiel del af deras bestämmelse. Landshöfdingarne skola säkerligen alltför gerna io8 Den 3 Augusti. se pröfningsrätten de Lånsökande imellan vara åt sig uppdragen. Vid regleringen af Capitalets återgäldande, rentebetalning , med flera omständigheter, vore mycket att anmärka, om Riksdagens så nära förestående slut icke betoge mig allt hopp om rättelse; men af sådan anledning inskränker jag mig, för det närvarande, vid åberopande af mitt, med Höglofl. BancoUiskottets Betänkande följande, särskildta votum , som nästa Riksdag, då erfarenheten är vunnen, torde vinna något afseende. Då dessa anmärkningar ej ansågos hindra antagandet af Utskottets Betänkande, blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet.
V om tillfällig löneförhöjning åt tjenstepersonalen i, 6 i 42 — b. 26 Aug. 26 Aug. 26 Aug. 26 Aug. » angående åtskillige tjenstemäns ansökan om ersättning för mistade löneinkomster i — 6 i 29 — b. 22 A pr. b. 22 A pr. 18 April g. 18 April I anledning af återremiss . — 6 i 34 — a.a. 22Juni. 17 Juni b. 17 Juni a. a. 16 Juni « » om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för — 6 i 47 — 26 Sept. b. 23 Sept. b. 28 Sept. b. 26 Sept. I anledning af olika beslut — 6 i 56 — a. a. 25 Nov. a. a. 25 Nov. a. a. 2 Dec. a. a. 28 Nov )> om lån till Mynt-Verket från . 101 6 i 41 — b. 26 Aug. b. 26 Aug. b. 26 Aug. b. 26 Aug. 123 33 » angående ny Expeditions-Taxa för — 6 i 36 — b. 22 Juni b. 13 Juni b. 17 Juni b. 16 Juni 86 33 angående regleringen af Låneoch Kreditiv-rörelsen i — 6 i 37 — 11, 13 Juli 11,1315 Juli 1 l,13,15Juli 11 Juli I anledning af olika beslut — 6 i 48 — ( 26 Sept. j 23 Sept. 28 Sept. 26 Sept. I anledning af skedd omröstning öfver en punkt i Jt? 48 6 i 62 . a. a. 25 Nov. a. a. 25 Nov. a. a. 28 Nov. a. a. 28 Nov.
Ridderskapets och Adelns anmärkning vid 71 §. förfaller. §. §. 77. 80. 81. 86 87- Att de från nämnde årens Riksdagar. hvilande förslag till ändringar afslås. §. §. 91 92. Deri 12 Juni* 4*7 §' §• 9 1 • 9*‘ Att Fonsfitutions - Utskottets I8i3 föreslagné förändringar antagas, §• 93- Aft det sedan 1812 ars Riksdag hviiandé Förslaget till förändring afslås, meri den projecterade nya redaction af sista Momentet äntages, §• 9Ö‘ Att den falifver oförändrad, §■ 97- Att förslagéf från 1809 ochlSiö årens Riks-; dag antages. §, loa. Att förslagen till ändringar från Samma Riksdag afslås. i iP$* Att Högv. Rrest - Ståndets oeh Hedervärda Ronde-Ståndets vid nämnde Riksdag gjorde anmärkningar förfalla, men att Utskottets den 2 Febr.- 181 o och vid 18121 års Riksdag afgifnä ändringsförslag antagas, §. §. 105. 106, 107. 108,• ilo. iil, Att alla de vid dessa §. §. rinder föregående 3:ne Riksdagar gjorda anmärkningar och ändringsförslag afslås, §■ li4» 4:de R. Hen 12 Juni. §• ii4- Ätt Hedervärda Bonde-Ståndets anmärkning, sås,om icke vidare beredd, förfaller. Allmänna Anmärkningar är l8og. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln: Någon Bikets Ständers åtgärd härvid ansågs icke äga rum. 2.0 Riksdags - Ordningen. §. 14. Att tltskottets vid 1810 års Urtima Biksdag afgifna förslag antäges, men 1812 års åter afslås. §. 17. Att förslaget från 1809 och 1810 årens Riksdag afslås. §• §• 19. 21. Att de från 1809 och 1812 årens Biksdagar hvilande förslag antagas. §•
Utskottet får således, på grund häraf, vördsamt vidblifva dess förslag i nu ifrågavarande punkt, \Te$tamenten, Herr Domprosten Holmström har vid denna punkt föreslagit, att samma grund måtte iakttagas för stärapel-afgifts utgörande af Testamenten och Gåfvobref till lagliga arfvingar, sorn för Bevillning af samma slags dispositioner följes. Utskottet, sorn funnit detta med rättvisa och billighet öfverensstämmande, får derföre föreslå, att i ChartaeSigillatae-Förordningen, under rubriken Testamenten, må införas det stadgande, att stämplade papperet å 'testamente eller Gåfvobref till lagliga arfvingar beräknas endast u det belopp, som öfverstiger arfvingens egna arfsdel. Vid den af Utskottet föreslagria förändring i afseende å vissa Testamentens befrielse från Charta Sigillata, har Herr Bååth föreslagit, att äfven Testamenten till halfsyskon och barnabarn borde rara från stämpladt papper frie; men Utskottet har icke funnit några så beskaffade skäl emot Bevillnings-Utskottets Utlåtande N;o ?>5. 7 dess förslag, i detta fall vara anförde, att de kunnat föranleda Utskottet alt understödja Herr Bddths mening. 5 §. Adels och Naturalisationsbref, Friherrebref, Grefvebref, Öppna bref hvarigenom någon tillägges RiksRäds värdighet, samt Riddareoch Commendeursbref.
Om ock, såsom jag hört sägas, skäl kunde förefinnas att minska resekostnaderna för någon annan hög embetsman, tror jag deremot icke skäl finnas att minska dem för Just.Ombudsimn. Den nuvaride Just.Ombudsm:n har enl. min tanke just igenom sina resor åstadkommit ganska väsendtlig nytta, emedan han med ospard möda genomgått domliafvandernes och auktoriteters archiver samt tillsett att de blifvit försatte uti fullständigt skick. En hvar, som har någon kännedom om den vigt, som ligger derpå att ett embetsarchiv är i godt skick, hör äfven veta att derigenom vinnes full ersättning för de kostnader, Just.Ombudsm:ns resor kunna medföra. Jag anser derföre detta Retänk. höra återremitteras, 254 Den 15 Mars e. m. på det att anslaget för Just.-Ombudsm:ns resor mätte höjas så att han sättes i tillfälle att när han så nödigt finner företaga resor såväl till norra som till de sydliga delarne af riket, äfvensom jag tror R. Stms värdighet fordra att det obetydliga beloppet af 110 R:dr och några skillingar blir honom icke endast till någon del, utan till fullo godtgjordt. Ilr Bildt, Didrik Gillis: Jag anhåller att för det Höglöfl. Ståndet få nämna, att det icke varit någon småaktig hushällsanda, som föranledt. StatsUtsk. att tillstyrka en nedsättning lill lill 92 R:dr utaf de 116 R:dr 26 sk. 8 rst. som Just.-Ombudsmannen under loppet af förra året utbetalat utöfver det för resorna beviljade anslag, utan det bar kommit sig deraf, att Just.- Ombudsm:n vid sista Riksdagen ingick till R. St:r med en anhållan att få ersättning för hvad resorna hade kostat honom utöfver anslaget, men denna framställning blef då utaf R. St:r afslagen.
Är jord eller lägenhet, som alslås skall, intecknad, varde ersättningsbeloppet derför inom den för dess utgifvande här ofvan stadgade tid nedsatt i Ränteriet hos Konungens Befallningshafvande, som kungör sådant vederbörande ersättningstagande och inleckningsegare, samt liqvid dem emellan sedermera i laga ordning uppgör. Finnes härvid ersättningsbeloppet vara laststäldt genom öfverenskommelse emellan den ersättningstagande och den, som ersättningen gifvit, och förmenar inteckningsegaren värdet halva blifvit för lågt beräknadt, vare denne berättigad att, der ej tull liqvid för hans fordran honom lemnäs, äska jordens uppskattning af Nämnd, i den ordning förut i denna lag är vordet stadgadt; dock gånge beslutet oni jordens afträdande icke dess mindre i verkställighet. Sådan talan, som efter §§ 21 och 22 föras kan, må ej heller utgöra hinder för ' vederbörande att, sedan ersättningsbeloppet blifvit inom stadgad tid erlagdt eller nedsatt, jorden eller lägenheten tillträda eller begagna. Fördröjes utöfver nämnde tid betalningen; då skall, i händelse någon till ersättning berättigad det yrkar, frågan om jordens eller lägenhetens afstående eller begagnande, så vidt på hans rätt inverkar, vara förfallen och ankomma på nv pröfning. Tvista egare, inteckningshafvare eller andra om bättre rätt lill hvad såsom er1 sättning eller betalning är vordet bestämdt att utgå; derom må talan särskildt i laga ordning utföras. Uppstår dervid hos Rätten fråga om lyftning; ege Rätten derom förordna, efter ty skäligt pröfvas. Skulle sådan tvist yppa sig i sammanhang med frågan ota skadeståndets bestämmande, må den ej uppehålla slut i denna fråga, utan varde Expeditions-Uts kottets Förslag till lindard. Skrifvelse, N:o 21. 45 hänvist till särskildt utförande; och ege förty Hatten, der så erfordras, vid val af Nämnd, göra förslag i de tvistandes ställe, på sätt i § 5 sagdt är.
Efter det Utskottet sålunda redogjort för de väckta förslagen, jemte de grunder, sorn till stöd derför blifvit andragna, återstår för Utskottet att för Rikets Ständer uttala Utskottets egna åsigter i de til! Utskottets bedömande hänskjutna frågor. Dessa angå, efter hvad nämndt är, så väl hemmansklyfning, eller rättigheten att fördela hemman i flera, af hvarandra oberoende delar, som jord-afsöndring, eller frihet att från hemman på viss tid elier lör alltid afsöndra jord, utan att likväl den afsöndrade delen derigenom upphör att vara en del af hemmanet. I begge dessa afseenden har man yrkat obegränsad frihet; och ehuru man hufvudsakligen tili stöd derför åberopat samma skäl, äro dock frågorna, på sätt af det föregående inhemtas, af den art, att de måste uc. olika synpunkter bedömas. Hvad således angår den förra, eller frågan om rättigheten att i hvad delar som helst klyfva hemman, så kan den strid, hvilken så väl inom vetenskapens område, sorn på de politiska förhandlingarnas fält länge förts, angående de öfvervägande fördelarna eller olägenheterna af en fri jordstvckning ännu icke anses utkämpad. Bland de mera framstående kämparne på det förra området hafva åtminstone hittills flertalet vtlrat sig emot den fria styckningen, särdeles om denna går till ytterlighet *), och 0111 också densamma i ett och annat land vunnit insteg, torde den deraf vanna erfarenhet ej vara nog långvarig, för att, i fråga om hemmansklyfning, gifva stöd åt lagstiftnings-åtgärder, som ginge längre än 182 7 års förordning. Först och främst mana våra kamerala förhållanden i detta afseende till varsamhet.
Hon gaf drängen en frågande blick. En lång stund hörde han på trätan och strök sig tafatt om nacken. Slutligen såg han ned i golfvet och yttrade helt sakta: – I var alltid hård och girig, mor. Därför stal jag i somras fyra kakor svartbröd och gömde dem i dragkistan på svalgången. Dem vill jag midt för era ögon dela med de andra, ty i en sådan nöd finnas inga ovänner. Knektarna ryckte stojande nyckelknipporna från mor Ingebritts bälte. Skåp och kistor öppnades. Tegelskålarna fylldes med undangömda läckerbitar, och svärjande tinade knektarna framför brasan ett stycke skinka, där maskarna sutto dödfrusna utefter benet. – Varen blott stilla, mina goda män! – förmanade Trulsson faderligt och vänligt. – Liksom vinterfrosten dräpt maskarna i köttet, så skall det elände, som nu går öfver oss och vårt land, döda många onda maskar, hvilka ätit på vårt hjärta. Medan han talade såg han på mor Ingebritt, liksom hade han riktat orden enkom till henne, men hon pröfvade att tysta honom och såg bort. Han talade nästan prästerligt och predikande, och med ryggen mot elden stannade han framför henne midt på golfvet samt knäppte händerna och fortfor: – Varen blott stilla, mina goda män, och låten oss icke spisa utan att först bedja! En sådan olyckans natt som denna, gifver Gud den allsvåldige människorna för att göra dem goda och stora och för att ett litet folk skall komma att synas skönare och härligare i sin fattigdom än alla de andra i sin gyllene ståt. Hon gick bort till det öppnade skåpet och flyttade skålarna slamrande fram och tillbaka för att slippa höra honom, men åter vände hon sig. – Trulsson, jag trodde er ha ett välmenande sinnelag ... – I för hårdt regemente i stugan, mor, men vår bordsbön kan ingen oss förtycka. De vilda sällarna makade sig utefter väggarna och knäppte händerna. Alltjämt betraktande mor Ingebritt med sitt lugna öga, och, dröjande på hvart ord, begynte han med stark stämma Fader vår.
Någon vidare inskränkning uti förpassningsskyldigheten torde icke vara lämplig, helst ändamålet, som med densamma åsyftas, anses vara af den vigt, att till control för dess behöriga iakttagande, det derjemte, enligt berörde Stadgas 18 och 21 §.§„ åligger den Sjötullskammare, sorn förpassning meddelar, att genast derom underrätta den tullkammare, å hvilken förpassningen är ställd, hvarigenom denna sistnämnda kommer i tillfälle vaka der - Allm Besv, och Occon, Utsk, Utlåtande iV:o 6g. 3 öfver, alt den sjöfarande vid framkomsten icke medförer andra varor, än dem han lofligen inlastat samt vid afresan uppgifvit. Uti GeneralTullStyrclsens RevisionsConlor granskas årligen alla från Ttillkamrarne i Riket inkomne förpassningsjournaler och, om någon förpassning ej finnes behörigen redovisad, anstälies undersökning, hvarvid ganska ofta blifvit upptäckta underslef oclr bedrägerier, hvarom någon kunskap alldrig kunnat vinnas, om förpassningen icke varit uttagen. Då af hvad nu blifvit anfördt med visshet bör kunna slutas, att någon ytterligare eftergift af förpassningsskyldigheten under resor å Saltsjön skulle medföra ett menligt inflytande på tullbevakningen och lemna ett vidsträckt fält för tullförsnillningar och lurendräjeri-broLt, samt derföre icke bör medgifvas, får Utskottet hemställa hos Rikets Högloft. Ständer, att Riksdagsfullmägtigen Anders Danielssons ifrågavarande motion icke matte vinna bifall.
Ståndet den af Utskottet, (pag. 6) föreslagna voterings-proposition, derest den å samma pag. omförmälda inbjudning af Högvördige Preste-ståndet och Vällofl. Borgare-slåndet icke antoges; hvaremot den af Utskottet (pag. 7} till Ståndet gjorda inbjudning, att förena sig med Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgareståndet om godkännande af 61 8 1 och 2 mom, sådane de blifvit i Utskottets förslag framställda, afslogs; men den för sådan händelse föreslagna voterings-proposition (1 c.) blef af Ståndet godliänd; Inbjudningen pag. 8, om förenande med Högvördige Preste-ståndet och Vällofl. Borgare-ståndet, rörande 65 § 1 mom. och 85 8 blef jemväl aftlagen; men voterings-propositionen, på grund häraf, gillad; dock fann Ståndet Utskottets i sammanhang med sistberörda proposition gjorda framställning om uteslutande från 85 8 af orden ”eller distillerings-idkare’’, icke erfordra annat yttrande, än att Memorialet i denna del komme att läggas till handlingarne. S. D.
A sällskapets vägnar Sekreteraren. brukar ej behöfva upprepas, utan vårtan försvinner. Skulle den återkomma, så afskäres det svarta skinnet, och gnidningen förnyas, eller bestrykes vårtan med litet ättiksyra. Hanna. Handarbeten. » Små skänker underhålla vänskapen », säger ett ordspråk. Men minnens, älskvärda damer, att här uttryckligen står små. Låt oss derför icke glömma detta, utan rätta våra små skänker dels härefter och dels — efter kassan och alldeles icke, — såsom tyvärr bruket är, — efter hvad vi fingo af personen ifråga — ty tänk om vi en vacker dag blefve förärade » perlor och diamanter », ' då komme vi allt i en treflig belägenhet, då det gällde — att ge igen — hvasa? Nej, viljen I följa ofvanstående uppmaning att medels små skänker underhålla vänskapen emellan eder, så skall er ödmjuka tjenarinna stå till tjenst med några små, praktiska anvisningar vid förfärdigandet af dessa föremål. T y allra främst, ja, ända upp från kungaborgen är ju en sjelfarbetad sak af största värdet, hur enkel den för öfrigt är. En stor förtjenst härvid fås för gifgarinnan derigenom att rester och lemningar kunna användas, om hon sjelf blott har smak och god förmåga, samt vill göra sig besvär att tänka och fundera litet. Detta senare vill jag dock nu bespara er om ni vilja hålla tillgodo med mitt enkla sätt att se saken. Om ni t. ex. ha rester utaf hvit, flossig piqué, eller vill köpa en meter, så kan ni häraf fä otaliga, olika saker. Ett näsdukselui t. ex., en fyrkant af piquén broderas med några rester af rödt eller annan färg, tvättäkta bomullsgarn, en ranka omkring och en särskild blomma eller annat i de fyra hörnen. Har man en rest från någon gles mellanspets, kan denna fällas in mellan tyget, som då blott kommer att bestå utaf fyra hörn. Drar man nu ett smalt sidenband genom denna mellanspets, gör fyra små rosetter, en vid hvardera sidan, samt binder samman de fyra hörnen på midten, dä har man en liten både billig, vacker och praktiskt användbar present. Fodret är hvitt och då sidenbandet tages ur, kan det hela tvättas.
» Jag kommer kanske för tidigt? » » Svärmor är väl ingen främmande. » Det sades snäsigt, ty den unga hustrun var allt för mycket ur humör för att kunna behärska sig. Den gamla svarade ej. » Jag har inte hört Hugo ännu, » sade hon ett ögonblick senare, medan hon i smyg betraktade sonhustruns upprörda utseende » Det ser ut, som om han glömt dagen! » Det sades så skärande bittert, att den, som hörde det, ryckte till. » Bara det inte händt honom något? » » Händt? Svärmor kan då ocksä hitta på! » brusade hon upp. » A r det för att trösta, så betaekar jag mig för sällskapet. » Sidenklädningen frasade omkring henne, och i ett nu var hon ute ur matsalen och inne i salongeD. Hon ångrade redan sin häftighet och blygdes öfver sig själf, men det fanns också ingen i världen, som kunde reta henne så som svärmodern. Skulle hon nu blifva tvungen att bedja om förlåtelse kanske? Hon stod och kämpade med sig själf ännu, när hviskande röster trängde till hennes öron. » Hvem var det? Hade Hugo kommit köksvägen e l l e r. » Hon visste ej hvarför, men allt blodet rusade till hjärtat, medan hon sprang till dörren. E Q af hans kamrater stod därinne, samtalande med modern — båda voro häftigt upprörda. » Hugo! » skrek Thyra så gällt, att det hördes genom hela våningen. » Det har händt honom något! » » Ingenting farligt, hoppas jag, försök att vara lugn, » svarade officern tröstande. Lugn! Det svartnade för hennes ögon. » Hvar är han, för mig till horom! » I detsamma hörde hon tuDga steg i trappan liksom af människor, som buro en b ö r d a. Hennes ögon vidgades af fasa. » Ar han död? » frågade hon andlöst. » Nej! Med Guds hjälp är det ingenting lifsfarligt. » Hon skrattade till, hon mindes sedaD, att hon skrattat, och hur hemskt det lät. Där kommo de! Hon ville rusa fram, men kunde ej, ty hennes lemmar voro blytunga och nekade att göra tjänst.
Efter denna redogörelse för de åsigter, Utskottet ansett sig böra tillämpa, hvarmed det icke låtit förena sig att, såsom Herr Grape föreslagit, medgifva tullfrihet för ankare, kettingar och andra till fartygs utrustning erforderliga jerneffekter, eller att, i enlighet med Herr Schwarts förslag, åsätta alla omförmälda till värdet betydligt skiljaktiga artiklar lika tull-afgilt, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, med upphäfvande af nu stadgade införsels-förbud å alla slag Stångjern, mätte för nedannämnde artiklar antaga följande förändrade tullsatser, nemligen för: Ankare, 1 skepp. st. v . 3 R:dr 18 sk Ketting ar med länkjernets diameter af 1 g turn och derunder, dito 2 R:dr — Draggar, Armbullar, Hammare, Raderjern, Skeppskran och Smefjestad, dito 5 R:dr — Slänga, Platt-, f tum tjockt och deröfver, un der 42 tums bredd och öfver -•> tums fyrkant dito dito 2 R:dr 24 sk. Smältstycken 1 R:dr 24 sk. Bandoch Platt-, under § tums tjocklek, Pultock Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, knipoch fyrkantaf | turn och derunder, Skäroch Klippjern, dito Jern, smidt Jemte ofvan omförmälde Sallpanne-plålar innehåller nu gällande tulltaxa, under tllervatsadt. rubriken ”oförtente Plåtar, under -g:dels tum tjocka” tvenne afdelningar, nemligen: ”af IHaiar, fj|j Qgjj me(j g ]jSp vjgt stycket”, med införsels-förbud, och ”öfver 6 lisp. vigt stycket” med en införsels-tull af 8 Ridr 24 sk. pr skeppund st. v. Kongl.