Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vöre det ej vida bättre, mera rent och upprigtigt, att tillåta 5oo kannors simpla pannor. Det är ganska säkert, att, om de blefvo tillåtne, skulle alla konstpannor ganska snart försvinna, heldst de alltid äro kinkiga och fordra mycken uppmärksamhet; arbetskostnaden med den simpla pannan vore onekligen mycket lindrigare, och den tillverkade varan vida bättre och fri från all koppar - Den 14 September f. m. 233 blandning, hvilket med Pistoriska Apparaten ej kan undvikas. Är meningen att vilja tillåta nämde 5oo kannors pannor, så har jag för min del ingenting deremot; men anser mig böra bestrida bibehållandet af så stor tillkonstlad inrättning, hvarigenom samma resultat och derutöfver frambringas. Skulle man deremot måhända finna den utvidgningen för stor, och anse en någorlunda medelväg böra följas, i enlighet med hvad förut gällande författningar antydt, så tror jag den skäligen vara funnen och framställd i Utskottens förslag. Pistoriska Apparaten till den storlek Utskotten föreslå, motsvarar i alla fall det förut fastställde maximum för enkel redskap, och således dubbelt emot det nu föreslagne; ty det kan ej bestridas, att med en 4° & 4^ kannors Pistorisk panna afverkas till fullo och mer än med tvenne simpla 90 kannors pannor, och hvad har man då att beklaga sig öfver? Vill man nu klandra den af Utskotten föreslagne åtgärd att inskränka Pistoriska Apparaten, och yrka, att den fortfarande skall få förblifva vid 90 kannor, hvarföre kan man då ej lika gerna och heldre, rent och öppet utsäga sin mening, att enkla redskapen till förutnämde större kannerymd borde tillåtas. Resultaterne voro ju desamme. Då Friherre Wrangel gjort anmärkningar vid hela Utlåtandet, och jag väntade mig, att det skulle punktvis företagas, Den i4 September f. m. och afgöras, äro anmärkningarne så vidt omfattande, alt jag icke kan besvara dem, utan inskränker mig till alt yrka bifall å Utskottens förslag. Herr Skogman s Carl David:
I Uppsala har hnn dock allt mera iifvergbtt till att bli, hrad studentsprB1cet lcallar w s1rojol) ponent D, och det gor pd teologiska disputationer ett synnerligeu egeudoluligt intryck att hiira honom taga enstaka nttryck i den dogll~atisks eller kyrkohistorjslc,a afllandlinge~l till ntgihgapunkt f6r stundom tiindigen clown-artr \ .de ocli burleska Irvickheter, oinedelbart efterfoljda af den traditiouella afslutningen pd dylika disputationer: liiiming nf valsignelsen. PA de s. k. ~profana * disp~rtationerna, diir ingen sidan afslutniog fiireko~nmer, utgiir diiremot tredje opponeutens iuliigg ofta ett vall-~ehofligt attiskt salt till den foregtende, lldgot hdrdsmiilta bevisforiugen. - Andse och tredje opponenternas respektive platser sliottes hiir af en hoiriittsnotarie och en jur. fil. kanclidat. Biinken bakom opponenterna intages nf jnridiske falrultetens professorer, de fieste, liksom oppouente~wa, i hiigtidsclriikt. For ofrigt fullt has. Till venster bredvicl lratedern stdr ett hord. belastatlt mod do, storre ~ c smkrrc h l~ultor, clem forf. Legagnat sdsom kiillor; och Imkom lratedern, mestadels ~ 8 n d dt opponenternas l~iink, sitter hat1 sjalf p i en tiiulligen hog ~Ii.irostol~. i) isputntionen vwar ju i nara 4 timmar ooh kan bli tr6ttssm uog for rkpondenteu i alla fall. Ilesponrle~lteu, ja! Det liir tyviirr inte g&amp; an att i en sidau skildsiug soin dennu hoppa iifver hnfvndpersonen.
Skrifvelse, N:o 57. fästa uppmärksamhet uppå den sannolika minskning i post-intraderne, som af en dylik förändrings införande skulle, åtminstone till en början, blifva en följd; och då, i saknad af fullt tillförlitliga beräkningar, ej heller kunnat, uteslutande med ledning af förhållandena i andra länder, på förband antagas, att denna minskning i post-intraderne icke komme att medföra en alltför betydlig uppoffring för statsverket, få Rikets Ständer, med anledning af ofvan omförmälda förslag, för närvarande endast i underdånighet anhålla, det E. K. M:t tiicktes i nåder anbefalla Poststyrelsen att låta upprätta, på tillförlitliga beräkningar grundadt förslag till införande af ett, i nu antydda syftning, förändradt system i afseende å postväsendet, samt att nådig proposition i ämnet derefter måtte till Rikets Ständer vid nästa riksmöte blifva aflåtcn. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 April 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 April 1851. Presle-Ståndet' den 16 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående grunderne för val af Revisorer lill granskning af Banko-diskontens räkenskaper. (Banko-Utsk. Mern., N:o 3.) / S. A. K. I öfverensstämmelse med stadgandet i 95 § 1 mom. af nu gällande reglemente för Bankoverkets styrelse och förvaltning, att de grunder Riks-stånden, hvart för sig, utstakat i afseende å val af Revisorer för granskning af Banko - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 57. 95 diskontens räkenskaper, skola till E. Ii.
M:s förnyade plakat oell förbud d. 12 Januari 1726 ang:de de olofliga sammankomster, sorn uti enskilta hus till en serskilt och enkannerlig gudstjensts förrättande anställas, innefattar främst en inledning, hvari säges: a) att den rätta religionen och gudstjensten är grundvalen för ett samdrägtigt och varaktigt regemente, samt fördenskuld bör uti oföränderlig renhet bibehållas och försvaras; b) att K. Äl:s förr gifna förordningar till befrämjande af god ordning i församlingen och christelig enighet i läran ej befunnits för ändamålet nog kraftiga; hvadan c) K. M. funnit nödigt dem förnya och förklara, på sätt som derefter följer, i del l:o enhvar, men serdeles Föräldrar och Husbönder upmanas till gudaktighels öfning. Det heter nemi.: ”De förra ”Kongl, påbuden och förordningarne äro af det klara och tyd”liga innehåll, att de ingen gudaktighetsöfning förbjuda, som ej ”heller Wår Nåd. tanka och upsåt är, den att hindra, utan vilje ”fastmera alla våra trogna undersåtare i gemen, och hvar och en ”isynnerhet, dertill i nåder förmana, så att de för allting vinnlägga sig derom, huru de måga tilltaga i Guds nåd och vår ”Herres Jesu Christi kunskap -; till den ändan. Föräldrar ”och Husbönder måge och böre efter den christeliga pligten, deras ”barn, anhörige och tjenstfolk uti sina hus lära och undervisa, ”samt lära och undervisa låta, uti katechesen och deras christen”dom, efterfråga och förhöra, hvad de kunna om helgdagarne ”hafva lärt af predikan, dagligen med dem hålla bön, läsa utur ”Bibeln, eller några andra gudeliga och här i vårt rike veder”tagne böcker, så ock ett troget inseende hafva på deras lefverne ”och dem med eget exempel lill gudaktighet föregå: dock att de ”sig afhålla från djupsinnige frågor och läroslridigheter, som deni 134 Den 11 Januari. ”enfaldigom äro för höga och kunna gifva anledning lill någon ”villfarelse”.
Hvar och en, som varit ordförande i något Utsk., vet emedlertid, huru angeläget det är, att ordföranden derstädes så litet som möjligt inblandar sig i diskussionen, ty i samma stund han uti en fråga, som uppfattas med något mer än vanligt intresse, uppträder såsom försvarare för en åsigt, blir han genast af den motsatta åsigtens anhängare betraktad med missnöje. Ehuru de frågor, hvarmed Adelsmötet kommer att sysselsätta sig, i allmänhet komma att blifva af underordnad vigt, torde dock äfven sådane kunna förekomma, om hvilka striden blifver liflig, och jag vill i detta hänseende särskildt påpeka en, som hittills vid flere tillfällen gifvit anledning till ganska varma öfverläggningar, nemligen frågan om Riddarhusets ombyggande. Om Hr Gr. o. Landtm, egt rätt att i dessa debatter deltaga — och af denna rätt sig begagnat — tron J icke, Mine Hrr! att motståndarne till den af honom förfäktade åsigt skulle med missnöje ansett, att han på frågans afgörande velat inverka. Jag antager visserligen att val af ordförande i allmänhet skall (räfla den som förstår att med omdöme fylla sin plats; men omöjligt är dock icke, att man någon gång misstoge sig i valet, i hvilket läll ett medgifvande åt ordföranden af ifrågavarande rättighet lätt skulle kunna gifva anledning till spänning. Jag röstar derför bifall till det af Frih. Klinckowström framställda förslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder bade yrkats dels bifall til! mom:t oförändradt och dels af Frih. Klinckowström, att monad skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Ordföranden eger ej att i öfverläggningarne och besluten deltaga;» framställde Hr Gr. o. Landtm, lors1 propos. på bifall till mom:t utan förändring, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på det af Frih. Klinckowström gjorda förslag till monr.ts lydelse, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Den 11 April f. m. § 20. Frih. Klinck owström:
Jag skall äfven för h o n o m bekänna mitt låga beteende och framhålla, huru lätt hans häftighet kunnat medföra de svåraste följder, o c h han skall taga varning däraf. » Hon tystnade o c h slod med sammanknäppta händer, liksom väntande sin d o m. Äfven Isabella var förstummad. Rörelsen kväfde hennes röst. Det var för henne djupt gripande att se den stolta flickan så ödmjukt bedjande o m förlåtelse icke för sig själf, utan för sin älskade bror, hvars lycka hon trodde hotad. Hvilka herrliga skatter lågo ej begrafna under denne stela o c h kalla yta. Blenda uttydde dock hennes tystnad på annat sätt. Hon slog upp ögonen o c h ropade ångestfullt: » Ä r det dig omöjligt att förlåta h o n o m? » Svaret blef en handtryckning, och snart sutto de båda herrarne till häst på väg till staden. Föremålet för deras samtal satt emellertid s o m vanligt stilla vid sitt broderi. Men hon var ej lugn. Broderns dystra anlete och hans fästmös förgråtna ögon föresväfvade henne ständigt s o m en tyst förebråelse. Förgäfves upprepade hon inom sig, att hon handlat rätt, och att hon borde vara glad öfver, hvad som skett. Tillfredsställelsen ville ej infinna sig. För hennes själ framstod de båda ungas förtviflan öfver förlusten af deras lycka, s o m hon förintat, moderns sorg öfver sina grusade förhoppningar, den skandal, som den brutna förlofningen skulle framkalla — allt detta gick omkring i hennes hufvud, och hon önskade att hafva någon att tala med, blott för att komma från dessa tankar. Men Isabella var ännu kvar i sitt rum. grät hon ännu, eller hade hon somnat från sin s o r g? De öfriga hade gått ut, och hon var ensam och kunde ej göra annat än länka och tänka. Isabella gick ett steg närmare o c h sade med af rörelse darrande röst: » Men j a g har ju redan gjort det. Vi hafva talats vid uppriktigt och äro närmare förenade än någonsin. » Blenda höjde sina sköna, tårfyllda ögon i stum tacksägelse mot höjden.
Riksdagar förgäfves sökt att få skogsegendom fredad genom skärpning i närvarande skogsförfattningar, som belägga med allsingen vanära och med högst ringa böter den skada, som föröfvas å så beskaffad egendom, så bestämmes också, för det närvarande, gränsen för dessa tillgrepp endast genom ett större eller mindre behof af varan. Jägeribetjeningen är otillräcklig för att binna tillse och försvara allmänningarna under det beskydd, som skogsljufveriet åtnjuter, och ägare till privata skogsparker tillsätta och använda förgäfves skogvaktare, då djerfheten i åverkningarnas utförande ofta går ända derhän, åtminstone i den trakt af Nyköpings Län, som jag bebor, att i5 till 20 personer slå sig tillsammans och med våld, om så behöfves, möta de hinder, sora kunna förefinnas. Af dessa anledningar får jag äran ödmjukast föreslå, att, vid den nya regleringen för brännvinstillverkningen, den 1-28 Den i Mars e. ra. s. k. husbehofsbränningen på Jandet, der ingen bränntorf eller stenkol finnas, mätte tillåtas endast åt sådana jordbrukare, som hafva egen skog eller få så tillräcklig vedutsyning å närgränsande allmänningar, att det, på sednare sättet, erhållna bränslet kan, med någon sannolikhet, räcka till för brännvinstillverkningen. I annat fall kommer troligen framdeles, såsom hittills, den plägseden att äga bestånd, det bela bylag å hemman utan skog, som å allmänningarna få en högst nödtorftig vedutsyning till värme och kokved af 6 å 8 lass p:r matlag, likväl ställa så till, att den knappa veden räcker till äfven under brännvinspannorna, som särskildt af hvarje hushall i byn begagnas. Då ädlare industrier, särdeles i jernhandteringen, äro underkastade inskränkningar på grund af åtkomst till bränsle, synes det mindre lämpligt, att äganderätten skall obehindradt ofredas och våra redan klena allmänningar utplundras för brännvinets skull. Slutligen får jag äran fästa H.
Propos. i fråga om de till åtskilliga stadsskolor inom Lunds stift, äfvensom Hallands län, utgående klockarepensioner samt landtgillen af klockarebol; N:o 198, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om anslag för national-museibyggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader; N:o 199, om anvisande af de i R. F:s 63:dje § föreskrifna kreditiv-summor; samt Riddarh.-Utsk:ts Utlåt. N:o 11, i ani. af väckt fråga om utlåning till Lektor W. Tham af handlingar ur Riddarh.- Arkivet. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s den 23 dennes bordlagde Nåd. Propos. till R. St:r i fråga om försäljning af Nya Varfvet vid Göteborg; hvarefter ett prot.-utdrag härom upplästes och godkändes. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Ronde-St:s den 23 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 499, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-St:ts beslut om ett tillägg till lista mom:t i 5:te §:n af Banko-Utsk:ts i Mem:t N:o 72 afgifna förslag till instruktion för R. St:rs Banko-Utsk. vid nästa riksdag. Den 24 Oktober f. m. 99 Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 21 och 23 dennes bordlagde Utlåt. N:o 188, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de KrigsColkii ombildning till en armé-förvaltning. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag hade väntat att någon med bättre kännedom om denna fråga, än jag eger, skulle hafva börjat diskussionen, och jag sålunda blifvit i tillfälle att med ledning af de vunna upplysningarne stadga mina åsigter i frågan.
Plenum kl. 9 f. m. Justerades 8 prot.utdr. fär d. 7 dennes e. m. Justerades pleniprot:n för d. 26 sistl. Mars e. m. samt d. 29 i samma månad. Upplästes det hos R. St:s Electorer vid val af comiterade för tryckfrihetens vård hållna protocoll, så lydande: Är 1845 d. 8 Maj sammanträdde R. H. St:s Electorer till val af comiterade till tryckfrihetens vård; och befunnos, efter valsedlarnas öppnande, rösterna hafva utfallit, som följer: Pastor Primarius och Ledamoten af K. Nordstj.Orden D:r Abraham Zacharias Pettersson 22 röster. Expeditionschefen och Ridd. af K. Nordstj.Orden Nils Wilhelm af Zellen 20 , Lagmannen och Ridd. af K. Nordstj.Orden Christian Sundin 18 „ Professoren och Ridd. af K. Nordstj.Orden Lars Magnus Enberg 16 „ Riksanliqvarien och Ridd. af K. Nordstj.Orden Rror Emil Hildebrand 13 „ Kammarrådet Sven Lorenz Theorell 12 „ Expeditionssecreter., Häradshöfdingen och Ridd. af K. Nordstj.Orden Johan Gabriel Richert ... 10 ,5 Ryttmästaren, Frih. Fredrik Wilhelm Tersmeden . 4 „ Professorén D:r Pehr Erik Bergfalk 4 „ Rådmannen Johan Fredrik Gråå 4 „ Förste Exped.secreler., Ridd. af K. Nordstj.- och Konung Carl XIILs Orden Pehr Ulmgren ... 3 „ Borgmästaren och Commendeuren af K. WasaOrden samt Ridd. af Nordstj.Orden Guslaf Holm 3 „ Hofrättsrådet Carl Henrik Pfeifer 2 „ Professoren Nils Håkan Selander 2 , Professoren och Ridd. af K. Nordstj.Orden Peter Fredrik Wahlberg 2 „ 412 Den 9 Maj.
Se, öen iöén är tiöens altarlåga, som oss bebåöar, att en öag sfall gry, öå oförsagöt för t / carje t / elig fråga, uårt släfte stafcar på, r&gt;i samfälöt oåga allt, som fan sfänfa slåftet gläöje ny. M bete att söka däri, att den uteslutande är ett männens verk och därför i det stora hela ett det beräknande förståndets verk. Kanske vore det annorlunda, om äfven kvinnan gjort sin insats i arbetet på detta område. Skall hon månne under den närmaste framtiden komma att att göra denna insats? Vår tids kvinnor vilja j u i allmänhet icke sluta ögonen till för de uppgifter, som föreligga dem. Eller åsyftar det vidt utgrenade arbetet för kvinnans frigörelse endast att för heDnes räkning vinna större förmåner och ökad frihet? Har icke snarare en af kvinnosakens förkämpar i vårt broderland talat sant, när hon så definierade sitt och sina meningsfränders sträf vanden: Det vi ka^mpe for er ret til at vserge det som trsenger at vserges, ret til at va ?re med hvor der er tungt og svaert. Men, mia läsarinna, du vet kanske litet eller intet o m vår fattigvård. När fråga blir härom, ser du måhända framför dig en stor byggnad med långa korridorer och höga luftiga salar, jämna rader af hvita sängar och långa dukade bord. Eller kanske för din inre syn framträder ett litet rum med torftigt bohag, som någon åldring har rätt att kalla sitt, så länge han eller hon behöfver något annat rum än den svarta trä- kistan. Men är det endast dessa och liknande bilder, som uppdyka i ditt minne, då har du icke sett medaljens frånsida. Följ mig, och jag vill visa dig den. Medaljens frånsida. in läsarinna, hvad tänker du månne, när det ordet fattigvård i damernas egen tidning möter din blick? Finner du det måhända opåkalladt, att man vill taga din uppmärksamhet i anspråk för en social fråga af denna art?
Let än konden, N:o A. §27 Stadgande att de dertill börande ämnen i bvilka 2 8tönd stannat emot 2 icke Loge förfalla, utan skulle delinitift afgöra», genom votering i Rörstärkt 8tatskltskott; att detta gällde i anseende till bade io:de ocb >3:de punkterne, sä vida neinligen i bvad angeck den i3:de, för afgjordt kunde tagas, att, likasom lärande io:ds puncten, 2 8tänd bade stannat emot 2; att likväl, i anseende till den >3:de, förekomme, säsom Utskotten anmärkt, att 3:ne 8tänd bade beslutit reverserandet af 8tatsVe>kets skuld till Lanken eburu skiljaktige i afseende pä sättet ock vilkoren för reverseringen; i denna del vore säledes bufvudlrägan afgjord ocb detaillerne allena kunde blifva färemäl för afgörande genom, votering; att, om också, det ämne, rom rörde rotde puncten icke kunde anses ägg ett sä oskiljaktigt sammanbayg med frägan om lkl^ntbestämningen ocb realisationen att icke den, kunde derifrån skiljas ocb fö förfalla, sä inträllads södant dock icke ined >3:de puncten, bvilkens färemäl vore att bilda ocb bereda möjligbet att använda en reservfond eller Orundlond för Realisationens fortgång i bändelsv deraf uppkommande bebof; 8ecreteiaien ansäg emedlertid något binder icke vara för ätei remiss af de ifrågavarande >o:de ocb i3:de puncterne, i fall 8tändet ville det besluta, pä det Utskotten mätte komma i tillfälle att närmare utreda ocb meddela 8tändet sina ssigter ulao att likväl detta 528 8tatsoell banco-Otskottens kunrle verks pä lalemannens rätt, att, när rje föreslagne
Till följd häraf, och då icke uppgifvet är, hvilken eller hvilka direktioner inom liufvudstaden må med Rikets Ständers Revisorers anmärkning åsyftas, torde det klandrade förfarandet, som ej heller kan annorledes än såsom undantag förekomma, icke böra betraktas såsom giltig anledning att fastställa omförmäldta utlåningsförbud genom en utfärdad författning, hvilken skulle afse olika slag af förvaltnings-myndigheter, likväl utan föregången pröfning af hvad deras reglementen i afseende å utlåning af medel redan innehålla och af hvad dervid eljest nödigt vore, eller som på enahanda sätt skulle blifva gemensam blott för kassaförvaltningarne uti hufvudstaden och endast på dem tillämplig, i det att stadgandet till sin allmänlighet ej utsträcktes längre. På dessa skäl anser jag, för min del, Kammar-rätten icke böra. tillstyrka annan bestämd föreskrift i ofvannämnda syftning än sä vidt angår stiftens Konsistorier, med föranledande af den i detta hänseende af Rikets Ständers Revisorer gjorda uppgift; och torde i öfrigt icke för det närvarande böra ifrågaställas vidare åtgärd i ämnet, än att i hvarje förekommande fall, der så befunnes erforderligt, härutinnan fullständiga särskilda förvaltningars låneföreskrifter». Herr Kammar-rätts-rådet Alander anförde åter, beträffande samma §, att Herr Kammar-rätts-rådet helst sett, att Kongl. Kammar-rättens underdåniga tillstyrkan fått en större, mera allmän utsträckning, men lade dock härpå icke någon uteslutande vigt, då Herr Kammar-rätts-rådet, för sin del, vore fullt öfvertygad derom, att den ifrågavarande grundsatsen, sora redan funnes uttalad i flera af Kongl. -Majit utfärdade äldre och nyare reglementen angående styrelsen och förvaltningen af offentliga kassor, nu äfven öfvergått i allmänna tänkesättet och, i följd häraf, sådana låneafhandlingar, som de af Rikets Ständers Revisorer anmärkta, torde blifva allt mera sällsynta och, såsom veterligen aldrig genom någon lag eller författning tillåtna, slutligen öfverallt utdöma sig sjelfva, Ar och dag, som ofvan.
Fulltnägtige emedlertid autoriseras ätt* efter noggrann pröfning af förevarande behof och omständigheter, sorti tillFullmägtiges Prötocoll upptagas, utaf deras dispositions-medel, eller ock utaf de för utredningett af för detta Riks-i)is Stad fä* stelse anmälas. (Hessa bägge §§. motsvara i5ide* i6:de och i^tde §§. i 1828 års Banco-* Reglemente, se sid. i 13—15.) §. 12. Hvad i förutgående §. finnes beviljadt* 1 afseende på Banco-Discontverkets Tjenstemän och Betjente, samt deras i behof qvarlemnade Enkor och minderåriga Barn, må äfven tillämpas på Låne-Contoirens på Stat Uppförde Tjenstemän och Betjente* samt deras Enkor och Barit. b) Öm flankens belåning af Actie? och publika Papper. §., .3. Dert serskildt till belåning af vissa Actier och publika Papper anslagna fond af Baneo-Utskottets Memorial N.o 148. i5 R:dr 5oo,ooo kommer att, såSorrt hittills* uteslutande till sådan belåning användas* dock så, att 1 afseende på dispositionen af denna fond skall gälla såsom allmän grund, att vid pass två tredjedelar (|) afses för HufvUd-Contoiret i Stockholm, en fjerdedel (i) för Låne-Cöntoiret i Götheborg och en tolftedel Cix) för Båne-Contolret i Malmö, Banco-Fulimägtige likväl sedermera förbehållet att, efter sig företeende orhständigheter* kunna jemka och förändra deSsa proportionen (1 öfverensstämmelse med Rikets Ständers Beslut, se Utskottets Betänkande iNio iaoij pag. 28, och N:o i2ö, p* 10.) §. i 4‘ Rikets Ständer hafva beslutit att såsom hypöthek må antagas och belålias; UO Till full a Capital-beloppet:
Hagelstam, Otto Julius, yttrande. X. 4°4* Halland, rörande åbooch besittnings-rätten till kyrkohemmanen i. Se Kyrkohemman. Hallands Infanteri-Bataillon, om anslag till löner för ökadt befäl vid. I. 65. R. i33. VII. B. 77, 106. i. 228. X. U. 3g5. XI. no. A. 3g4. Halldin, Häradsskrifvare. Se Hofling. Halländska Kyrkohemmanen, angående anmärknings-anledning rörande. VIII. B. 196j 3o2j 427J IX. A. 3. B. 433. XI. A. 55. — kyrkohemmanen, om åbooch besittnings-rätten till. Se Kyrkohemman, Halmstadj angående en brobyggnad öfver Nissa-åii vid. VI. B. 92. A. 42$’ Hamilton, Friherre Hugo Adolph, yttranden. Hammarhjelm, Carl Fredrik, yttranden. Hammarskatts-taxering, angående ny, af jernbruken t Småland. V. B. 224, 326. A. 35o. Hammarsuddar, om anläggande af en bro öfver. Se Bro. i4 ( i°6 ) .Hamnbyggnad vid Ystad, angående. Se Ystad. — vid Wadstena, angående. Se Wadstena. — vid Ronneby Köping, angående. Se Ronneby. — vid Cimbritshamn, angående. Se Cimbritshamn. HandelsDiskonten, om temporär förstärkning af. XIII. R. 237. XVI. B. 2^9-XVII. A. 37. — om reglementariska föreskrifter rörande. XXI. B. i5g. A. 238. HandelsDiskontens fonds förstärkning genom lån, angående. XV. R. 3io. XVIII. B. 117, 271. XIS. A. 3x. XX. E. 495. A. 545.
angående kungörande af 8 §. i det för ©ötfa £anal*Q3olag den 16 Siarö 1833 utfärdade Reglemente; 47:o af famma dag, angående förflag till lindring i ruftningö* ocf roteritigö*befwäret; 48:o af den 4 ^December, angående rättighet att, utan föregån* gen fpn på (tället, få anlägga fuébefofö*mjölqwarnar; 49:o af den 22 ^December, angående närmare berömmande af ©oldaterö jFpldigfet att deltaga i kprFo*bpggnad; io8 Om granffiiitt: gen nf ©tatä; EHn&etö ?>vo> toto». 50:o af famina