Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af räkenskaperna, som för båda åren äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, inhemtas följande förhållanden: Debet. år 1852. år 1853. Balans från föregående år: Dito, antecknade inom linien, 3,637:40.— 43,997:45. 108 — Uppbörd: Tross-passevolans-afgifter 10,613: 2. — Ersättnings-anslag för dito 17,680: 17,680: Räntor 9,207: 14. — 5,254: Balans till påföljande år: Balans från föregående år: — Utlånta medel 129,500: 109,500: Tillgångar, antecknade inom linien, 43,997:45.— 2,902:32.9. Till förfärdigande af nya trossvagnar är under revisions-åren utanordnadt ett sammanlagdt belopp af 81,291 R:dr 29 sk. 8 rst. Vid granskningen af redogörelserna för dessa medel har uppmärksamheten i förbigående blifvit fästad derå, att för ett i Upsala verkstäldt uppköp af ask-stockar lör 58 R:dr 16 sk. rese-räkningen uppgått till 49 R:dr 32 sk., utom stockarnes transport till Stockholm, som kostat 14 R:dr 32 sk. 4:0. Förenade mötes-passevolam-fonderna. Räkenskaperna, som för båda åren undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och ej heller å Revisorernes sida till någon erinran föranledt, utvisa följande förhållande: Debet. år 1852. år 1853. Balans från föregående år: Uppbörd: Arrenden och onera för mötes-platser 1,376: 17. Inkomst af fastigheter 4,289: 22. Balans till påföljande år: Skuld, upptagen inom linien, 139: — 10. Balans från föregående år: Utgifter: Löner och arfvoden 7,047: 24. Byggnader och reparationer 3,775: 29.
Riksförsamlingen sammanträde till Lagtima Riksdag hvari Tredje år, den första helgfria dag i November månad. Uti Riksdagsbeslutet vid Lagtima Riksdag skall intagas uttrycklig kallelse till den nästinfali ande. Till Urtima Riksdag åge Konungen att, när så nödigt finnes, Riksförsamlingen kafla. Ej rnå Urtima Riksdag fortfara, sedan tid för sammanträde till Lagtima inne är. Och Regeringsformen, § >36. Ej må Riksdag utan Konungens och Riksförsamlingens sammanstämmande beslut kunna upplösas förr, än Sex månader tilländagått från den dag, då, vid Lagtima Riksdag, Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksförsamlingen underrätta, Coust iUitiotfe-Utskoltcls Memorial, N.o ioö. 9 underrätta, eiler, vid Urtima Riksdag , Riksförsamlingen afhört den i 64 §• omförmälda berättelse. Efter nämnde tids förlopp skall Riksförsamlingen åtskiljas, sä vida icke Konungen och båda Hamrarne, hvar för sig, minst fjorton dagar förut hafva öfverenskomma om Riksdagens förlängning på bestämd tid. Der så oförmodadt hända skulle, att, när Riksdagen skall upplösas. Riksförsamlingen icke hade Staten reglerat eller någon ny Bevillning fastställt, då skall Konungen kunna Riksförsamlingen åtskilja; och fortfare den förra Bevillningen intill nästa Riksdag. Är åter Bevillningens heta belopp bestämdt, men Riksförsamlingen icke om fördelningen ense , då skola , efter den faststälda Bevillnings-summans förhållande till den, som vid föregående Riksdag blifvit för delad, de i den sista Bevillnings-Förordningen stadgade Artiklar jemnlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksförsamlingen Dess Fullmäktige i Riks-Banken och Riksgälds-Conloret att en ny Bevillnings-Förordning på sådan grund uppgöra och utfärda, röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej.
I 2 2 //a/L. 2 />o/-on'kr'on, ^:o 66. «/ /'/-otoso/kök ö/vs^ a/^ce-^// s/r^/e,/ , /rä//c^ ,>,/'ö> ' Lo/lU/rFen lltt' 8rat^-M</er ä 8toc^^o/m^ 8/ott ^/c/r 26 Hsn8 lilxeellenee, lustitike 8tst8-lVIini5tern Herr 6refve /'o.ns. Ltsts-käclen: lllerr l^rillllrie t7s^c/^^,ö„i, Ulli >- 1^ riller re /KX' L» 7: cr/' /^r'//§ärsk, e. 8tsts-ksäet a/ ^/,rFä/-t/ köreclro» i uncler6äni»llet: klivil-Dejlsrtementets ?rotoeo1l8-I7tclrsA sk elen 19 lnnevsrsncle mär>s6, innsllällsncle, stt, seclsn i kölj8 »k Lionel. AIsj:t8 Zikns lVääi^s lliksll till 6en sk kilrets 8tsnrler sntsAns 6rnncllsZ8-körsnrlrinA, llvsri^enoni ieke sl1ens8t 8tst8-ksäst erlrällit «n snnsn orZsni8stion, utan oek Kiket8 ^.lllnsn»g Xrenäers LereclninA, i cl688 eZensksp sk en i Lrnnäls^en körorclr>sä Ilnldets-nl^näiAliet, u^s>iiört, Ivonxl.
Städerne sökt skulle i betydlig mån minska Postverkets inkomster, är en farhåga, som försvinner, då man erinrar sig, att der endast äro de minsta Städerna, som behöfva Postfrihet för "Krono-Räkenskaper, emedan i alla de större Städerna, äro Iäins-Residenser, der Magistraterne på stället inlemna dessa handlingar och dessa Städer således ej med Postporto derföre betungade. Huruvida de smärre och fattigare Städerne skola vara belastade med eri i förhållande till deras svaga inkomster, tryckande postporto, derifrån de större och förmögnare Städerne äro befriade, är en omständighet som öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers rättvisa bepröfvande. Herr Ståhle reserverade sig mot Beslutet, under åberopande af dess ofvanberörde anföran, de. — Herr Uggla, Carl anhöll likaledes, att hans i nasti, gårdags Protocoll intagne reservation mot Motionens upptagande af Bevillrrings-Utskottet måtte få åtfölja Betänkandet. Herr Almgren reserverade sig jemväl i sistnämnde afseende och åberopade sitt till gårdagens Protocoll, gjorde anförande, deruti äfven Herr Häggblad och Herr Sjöcrona instämde. to6 Btvillnings-Utskoiiets Betänkdnden, Deri 19 April. S. D, —• Uti det af Herr Stahle mot Utskottet? i detta ämne fattade Beslut förut afgifne särskilda skvifteliga reservation, som på begäran skulle till resp. Riks Stånden åtfölja utlåtandet, förenade sig öfrige Uedamöterne af Vallöf!. Borgare-Ståndet; Herr Beckman under' förklarande, det han ansåg Städernas Magistrater vara mera berättigade till den begärda Frlbrefsrättigheten, än Tidningsskrifvare till den Postofrihet som blifvit vissa Tidningsblad tillagd Utsupra Fx Protocollo Clas Livijn - N:o 8 Ankom don 3 Junii l833- Memorial, angående antagande af en Vakt* mästare. Då Rikets Höglofl.
En hufvudsak blir då att söka så mycket som möjligt taga vara på densamma. Det är sådana redan gifna vetenskapliga rön, som man bör sprida så vidsträckt som möjligt, och det gör man, enl. mitt förmenande, icke på det verksammaste sältet genom inrättandet af en högskola. Sådana uplysningar äro likväl af största vigt för allmogen; ty i saknad af t. ex. en sådan kännedom, som den nu nämnda, sky de att göra sig en obetydlig kostnad för att skaffa förvaringsrum åt det som mest närer jorden, och försumma sålunda att anskaffa tillräcklig gödning för densamma; hvilket ej skulle ske om kunskapen om en sådan enkel sak vore mera allmänt spridd. Likaså, om en landtbrukare skall kunna gifva stort värde åt sin ladugård, så får han icke finna för stor uträkning i att sälja sin spanmål, utan han bör kunna hafva samma vinst, om han förvandlar den i mjölk; men härtill fordras naturligtvis i de flesta fall, att man måste kunna tillverka godt smör och god ost. En landtbrukare beklagade sig en gång vid sista Riksdag på detta rum, när det var fråga om tullen på ost, att han hade ost som legat i Götheborg ett par år utan att kunna säljas, hvaraf han drog den slutsatsen att landtbrukarens belägenhet vore vanlottad, men hvarvid jag gjorde den anmärkn:n, att osten icke måtte hafva varit riktigt god när den ej kunde säljas, och detta anser jag också vara egentliga orsaken hvarföre en del af den Svenska osten icke kan täfla med den utländska. Det torde icke vara öfverflödigt att jag fäster upmärksambeten på att orsa - Den 15 April. 361 kerna till detta förhållande ligga uti likgiltighet eller försummelse att iakttaga vissa föreskrifter i afseende på tillverkningen af både smör och ost, hvarom man dock har säkra och väl proherade reglor, men hvarom kännedom blott icke är tillräckligt spridd. Dessa reglor äro, såsom man vet, i det bela sfi enkla att de icke behöfva blifva föremål för undervisning vid en Högskola, utan det kan mycket väl spridas bland allmogen genom HushållsSällskaper och premier.
Han vill tvista med dig, såsom den ene filosofen tvistar med den andre, och hoppas kunna omvända dig.» Krysanteus besvarade det kejserliga nådebeviset i uttryck av djup, men kylig vördnad, och kom icke, lämnande fritt att tyda uteblivandet som rädsla för Makedonios' övertygande vältalighet. I redogörelsen för det sätt, varpå Krysanteus använde sin rikedom, bör icke glömmas den frikostighet, varmed han sörjde för offrens prakt och de övriga bruk, som tillhörde den gamla folkreligionen, ej heller den vård han ägnade skolorna och gymnastiksalarne. Det var måhända Krysanteus' förtjänst, att ungdomen ännu icke alldeles hade övergivit dessa senare. Hans blotta åsyn, när han genomvandrade Herodes Attikos' yppiga termer, var en levande förebråelse till ungdomen, som här överlämnade sig åt de varma badens slappande njutning, och mången yngling, som rönt hans välvilja, fann det obehagligt att där överraskas av den stränge vishetsläraren. När vi nu till allt detta lägga hans verksamhet som en av stadens förnämsta ämbetsmän, så måste det synas, att en man som han, försänkt i så mångfaldiga praktiska bestyr, skulle sakna tid och sinne för filosofiska studier och vetenskaplig verksamhet. Det finns ett slags människor, som alltid hava ont om tid och aldrig uträtta något. Det finns ett annat slags människor, vilkas tid är tillräcklig till allt, utan att de någonsin brådska. Till dessa senare hörde Krysanteus. Det måste, sedan vi nu känna hans yttre verksamhet, förundra, att Krysanteus i grunden icke var en praktisk, utan en inåtvänd, för betraktelser danad, ja, svärmiskt stämd ande. Han ärvde sin stora förmögenhet som yngling, ännu sittande vid nyplatonikern Ädesios' fötter under Akademias popplar. Med motvilja inskränkte han då sina åt studier ägnade timmar, för att uppfylla de nya plikter han ansåg förbundna med sin nya ställning. Men denna motvilja upphörde snart. Han fann, att mycket gott och stort, många av hans varmaste önskningsmål, då han redan som gosse fick ögonen öppna för och själen uppfylld av den smärtsamma jämförelsen mellan förr och nu, kunde förverkligas med detta guld.
Sedan Revisionen af Statsverket blifvit fulländad, låte Revisorer ne deröfver författa utförlig Berättelse, och uppgöra fullständiga jemförings-tabeller emellan Statsinkomsternas beräknade och influtna belopp under de år, hvilkas afslutade räkenskap utgör Revisionens föremål, samt emellan de i Stat uppförda anslagen och de verkliga utgifterna för samma tid, utvisande öfverskott eller brist på hvarje Titel och på det hela. — Af denna Berättelse med tillhörande Tabeller utskrifvas tvänne Original - Exemplar , hvaraf det ena till Kongl. Maj:t i underdånighet insändes och det andra aflymnas till Riddarlius-Cancelliets Archiv, för att till nästa Riksdag förvaras : kommande emedlertid samma Berättelse för hvarje Revision att, inom tre månader efter det den inkommit, genom Kongl. Maj:ts försorg, jemte vederbörande Autoriteters i anledning deraf afgifna Utlåtanden och Förklaringar, tryckas och med allmänna Tidningarne utdelas. Bil. till K. M Nådiga Skrif v. A’.-o /}£. s5 Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance - Ärenden j hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rå* det å Stockholms Slott d. 22 Jannati i 18 2g. Närvarande: Juslitiae Ståts-Ministern» H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena II. Ii. Hr. Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: II. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman.
Ordningen, dåvarande Hof-Cancelleren, iru-t mera H. E. Herr Stats-Ministern för Utiikes Ärendena, dels af Grefve David Frölich, ensamt mot Contrasignanten af samma eller 18års Riddarhus-Ordning, be - 4 Bonsiituliottt VisJs. BetSnJt, N:* 8. inälde IL £. Herr Grefve Gustaf af IF etter. -tedt. friherre Anckarsvärd påkallar härvid hufvudsakligen Utskottets uppmärksamhet å att, utan föregången granskning af det hela, hafva stadfästat blott vissa §. §. i nya Riddarhus-Ordningen, och såmedelst inkräktat Lagredactions-rälligheten, som tillhört den del af Lagstiftningen, hvarifrån Förslaget var utgånget. Såsom bristande skicklighet anmärker Friherren, till ansvar efter 107 §. Regerings-Formen, de Konungens Rådgifvares handlingssätt, hvijke tillstyrkt berörda åtgärd j och bristande nit, skicklighet och drift synes honom icke vara en tillfyllestgörande tillvitelse mot Contrasignanten, då i ingressen finnes infördt att denna nya Riddarhus-Ordning är på Ridderskapets och Adelns anhållan utfärdad, ehuru Ståndets sista handling vid nästförflutna Riksdag var den att just begära motsatsen, hvaraf ville skönjas att sanna förhållandet blifvit Konungen fördoldt. Uti fem serskilda punkter anmärker Grefve Frölich förnämligast: 1:0 att HofCancelleren, genom föredragningen af förslaget till ny Riddarhus-Ordning, iklädt sig en, jemlikt Grundlagarna, honom ej tillhörande befattning; 2:0 att han tillstyrkt promulgation af en stadfästelse, under an - Cojistitutiöns Vlsh Betänk.
Jag har tyckt mig finna i Utskottets Betänkande en större bog. att undvika besvär vid taxeringen, än vid uttagande af sjelfva Bevillningen, Dcn princip, sorn nu blifvit följd, att lägga Bevillningen i synnerhet pä synbar förmögenhet, kunde ännu 18x2 anses rimlig, ehuru orättvis; men nn, då den synbarå förmögenheten sedan 1 värde aftagit, och skulderna på den otroligt tilltagit, bilf denna princip ej blott obillig, utan orimligJag får derföre yrka på upptagandet i Protocollet. af min reservation emot de för Bevillningen antagna grunder, enligt hvilka Bevillningen ej blifvit mest lagd på dem, som äga den mesta behållna förmögenhet och inkomster, äfvensom jag bifaller det af ett annat Stånd yrkade progressiva utgåendet af den i sin princip obilliga Gapitationsafgiften. Herr V - Den S.0 Jul! e. m. 945 Herr Silfversparre, Aron Tstie, conformera de sig med Friherre Mannerheim och Herr Uggla. Likaledes Herr af Sillen, Carl Wil* helm. Företogs till afgörande Lagutskottet* sedan den 17 dennes hvilande Memorial, af den 13 nästföregående, om DomstolarneS antal och organisation. Herr Hwnttnelh] elin, Carl Fredric, uppläste ett så lydande Dictämen: Det skulle kan hända synas betänkligt, att vidare våga yttra något emot Höglofl, LagUtskottets pluralitet, hvilken af första RiksStåndet utgöres af 3:110 Ordinarie Lagman, sorn med sin upplysning genast in» sett, och, oaktadt flera anmärkningar dervid, ståndaktigt, linderstedt den under några månader uppkomna nya Läran om Svenska Lagskipningens ofelbara fördelar af LagniansRätternas indragning och Häradsoch HoPRötteroas förändrade skick; men då HederVäctda Bondeätåndet genast afslagit Höglofl. LagUtskottets första tiljstvrkande i denna fråga, och bland öfriga BiksStånden Mdäd. o. Ad. Den SO Juli e. m.
Utskottet bar detta ämne noga öfverväga!; och beträffande först guld-plantsar, finner Utskottet, lika med bemälde Revisorer, att det snarare måste anses för Banken fördelagtigt, än för densamma af någon menlig inverkan, att guld der uttages, i stället för den metall, eller silfver, hvarmed, enligt Bank-Lagen af den i Mars i83o, Banken ovillkorligen måste vara försedd, i och för inlösen af sina sedlar, samt anser fördenskull, att utvexling ifrån Banken af guld-plantsar mot Banco-sedlar, efter det för Ducater vid tillfället gällande inoch utvexlingspris, bör tillåtas; men, då Banco-fullmägtige, vid afslutandet utaf contract om lefverans af guld eller silfver till Banken, bland annat förbehålla sig alt, då guld eller silfver i plantsar (öackorj) till Banken levereras, dessa böra vara åtföljde af Kongl. Mynl-verkets betyg öfver innehållet i Ducater eller Riksdaler silfver, efter afdrag af Mynt-skatten, samt berörde skatt, som hvad guld angår, är bestämd till T3-:dels procent, sålunda iunehålles uti hvarje till Banken levererad guld-piants, vid hvars bokföring i Bankens raken - B ariro-Ut skottets Utlåtande, A7:o 7 5. skaper, beloppet, i Ducater, efter afdrag af Mynt-skatten , endast upptages; så och ehuru häraf följer, det Banken icke korn ine alt föranledas någon förlust, derigenom, alt en till Banken, under dylika villkor, levererad plants försåldes, utan all. del för gnidet fastställde pris okades med den tilt ■j^tdels procent hesta nide slagskatt för Ducater, tror Utskottet likväl det inse vara lämpligt, att den, som hos Banken uttager guld i plautsar eller 1 omyntad form, skall för samma belopp i sedlar erhålla mera guld, till om Ducater lill honom ulvexlas, samt anser således att, vid nllemnande af guld - pia nlsar, den fastställde slagskatten jemväl bör altlragas och för Banken bibehållas.
Hr Bildt har fordrat, att man skulle närmare bestämma beloppet af det äskade anslaget. Jag tror att min motion i detta afseende innehåller ganska noggranna bestämmelser. Till den afdelning af StalsUtsk., som förberedt frågan, hafva äfven uplysningar blifvit lemnade och jag tror alt saken redan fått all den utredning, som torde vara erforderlig, men om StatsUtsk. skulle anse sig böra infordra ytterligare uplysningar, skola de säkerligen blifva Utsk. med största beredvillighet meddelade. o Frih. Cederström: Åtskilliga ledamöter hafva yttrat miss nöje deröfver, att jag förmält mig vid frågans förnyade behandling af StatsUtsk. ämna påyrka anslagets nedsättande till del af K. M. föreslagna belopp, och Frih. Klinkowström har, med anledn. häraf, vädjat till min rättskänsla, samt ansett densamma böra förbjuda mig att följa elt sådant handlingssätt. Det förefaller mig såsom skulle de Hrr, livilka i sådan syftning sig yttrat, anse sig ensamme representera R. o. Ad.; men jag ber ätt få erinra, för det första, att jag tills vidare ej finner dem representera annat än sina egna åsigter, samt för det andra, att inom detta Stånd finnes en mängd ledamöter, hvilka icke älska att begära ordet, men dock hafva fullt ut lika bestämda åsigter. som de, hvilka öfver frågorna sig yttra. Jag har ansett mig böra erinra delta, emedan anledn. till milt klandrade yttrande just var, att åtskilliga ledamöter under öfverläggningens gång enskildt till mig yllral, att det vore väl om återrerniss komme att ega rum, ty då blefve man i tillfälie att nedsätta anslaget till det belopp, hvarmed K. M. ansett Sig böra utgå.
Varda, sedan bank-bolag fullgjort hvad i nästföregående Sammansatta Bankooch Lag-Utsk. Betänkande Jtä 4. 19 moment, litt. a), rörande rättighet till egna hanksedlars ingifvande är sagdt, lott-egare enligt 3 § i bolaget inrymde; vare bolaget, der det på den för ursprungliga grundfonden sålunda vunna förstärkning vill sedel-utgifning grunda, pligtigt att, innan det dertill berättigadt anses må, inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande särskildt styrka, att grundfonds-hypotheker, likaledes motsvarande minst sextio procent af förstärkningen, ytterligare blifvit i föreskrifven ordning nedsatta i allmänt förvar. § U. Bank-bolag, sorn till utgifvande af egna, tryckta eller graverade, lank-sedlar berättigadt är, må ej utgifva eller i allmänna rörelsen på en gång utelöpande hålla större belopp deraf, än som sammanlagdt i värde motsvarar bankens hela grundfond enligt bank-räkenskaperna för året, och derutöfver endast för hvad som motsvaras af innehafvande säkerhets - handlingar för beviljade kassakreditiver, i den män dessa anlitas, dock härför icke till större belopp, än högst femtio procent af hela grundfonden. § 15. De af bank-bolag utgifna, tryckta eller graverade, banksedlar skola utställas till innehafvaren att ulan ränta, vid anfordran, inlösas, och underskrifvas af minst två Direktörer och Kamereraren, eller annan bankens tjensteman, som dertill af Direktionen förordnas. De skola till storlek och form vara sä beskaffade, att papperet lill dem å 5 och 10 riksdaler är 4,5 tum i längd och 2,5 tum i bredd; till dem å 50 och 100 riksdaler, 5 tum i längd och 4,5 tum i bredd samt till dem ä 500 riksdaler, 7,5 tum i längd och 4,5 turn i bredd, allt efter Kongl, stadgan om mätt och vigt af den 31 Januari 1855. Banksedlar må tillverkas af ofärgadt eller färgadt papper, men icke till likhet med Rikets Ständers banks sedlar.
25:te kap. 9:de §:n Byggninga-balken innehåller nemi.: »Gör någon sig farväg eller gångstig öfver annans åker eller äng; böle två daler och skadan åler.» Det har förut icke kunnat förekommas, hvarken genom domstols eller annan myndighets lemnade vitesförbud, att gångstigar tagits öfver andra egor än åker och äng, d. v. s. i skog och mark, enär nemi. domstol icke haft någon rätt att tillämpa vitén, hvarest något ansvar enligt lag ej egt rum. Då 1111 Utsk:ts förslag gjort en så stor utvidgning i detta afseende, att ej allenast åker och äng utan äfven tomt, plantering och andra egor, hvilka möjligen kunna taga skada, äro i den ifrågav:de §:n inbegripna, bör, enligt min tanke, ett ganska stort steg framåt anses vara taget i och för den enskilda eganderättens skydd; och anhåller jag derföre om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Den siste värde talaren har förklarat, att, hvarest lagen ej bestämt något ansvar, vitén ej heller nu kunna blifva tillämpade. Denna åsigt — hvilken för öfrigt den värde talaren ej, 111ig veterligen, har gemensam med någon, utom med Hr Theorell, — står i fullkomlig strid med ett K. Bref, som säger, att vilen ej få stadgas i de fall der ansvar redan finnes i lag stadgadt; och så har äfven praxis hittills varit. Hvad beträffar den af Gr. Hamilton yttrade farhågan, att botanister ej skulle få utöfva sin fredliga sysselsättning, om denna § ej antages, så tror jag verkligen att denna farhåga är något öfverdrifven. Jag fortfar i mitt yrkande om afslag å punkten.
Utlåtande, i anledning af väckt motion angående förvandling till penningar af persedel-skatterna. (f. A.) Riksdags-fullmiigtigen Sven Heurlin från Kronobergs län har, uti en hos BondeStåndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, anfort, hurusom, till följd af de tid efter annan väckta förslag angående det särdeles invecklade skatteväsendets förenkling, nu sednast blifvit inrättadt ett under Kongl. Kammar-kollegii inseende lydande så kalladt Jordeboks-kontor, som hade sig ålagdt, bland annat, att till ett färre antal reducera de många förut befintliga skatte-titlarne; men då, enligt motionärens tanke, det icke kunde bestämmas, huruvida de skatte-titlar, som borttoges, fullt motsvarade» af dem, som sattes i stället samt hela reduktions-åtgärden, hvilken komme att räcka måhända en hel mansålder, hvarefter helt andra förhållanden torde hafva inträdt och vore förenad med stora kostnader, borde anses såsom förfelad, har motionären Siats-Utskottets Utlåtande N:o 50. i) motionären föreslagit, att alla skatte-titlar mätte reduceras till endast penningar och uträknas c Itc de sednaste tio årens medelmarkegångspris samt utsättas i silfver efter 1830 ärs mvntfot.
En Constitutional Konung kan ännu mindre hafva en annad vilja än Nationens, after Han bör vid alla tillfällen underrättas om denna vilja af sine ansvarige Rådgifvare, med desse Rådgifvare, ehuru med varsamhet och redligt uppsåt uppfyllande sin pligt, kunna och skola någon gång misstaga sig, efter intet i menskligheten kan finnas fullkomligt; hvad ondt ligger då deri att vid Riksdagarrse allt hvad sorn varit anmärkningsväidt mot Konungens Rådgilvare anmärkes* och öfver anmärkningarne hos Stånden discutsras; är det icke bättre att Konungens Rådgifvare få öppet förklara motivetne för sine åtgärder, än att rygtet, visk« ningarne, förstora anmärkningens må hän* da obetydliga vigt om den öppet försvarats j ända till en brottslig åtgärd, och ehuru det repa samvetet är den skönaste belöning för uppfyllda pligter är dock allmänna omdömet (äfven missledt) icke att föragta. Det har må hända ansats mindre försigtigt att innän en Despotiskt Styrd Nation hunnit vänja säg vid måtta i begignandet af återvunnen Constitututionel frihet lemna bedömrtiandet af Konungens Rådgifvare® åtgärder till pris åt, tadlets orättvisa och dårande anfall; men 13 års vunnen stadga i Omdömet torde lättast bevisas af detts Den 22 April e, m. Ai7 detta Riksmötes Discusioner, då allmänna åtgärder bedömdts väl med starka Och för Svenska öron mindre vana uttryck, men aldrig med kittslighetens eller småsinnets sökta Critiquer mot någon viss person. Klander af Styrelsens allmänna åtgärder eller underlåtande att sådane hafva vidtagit skulle säkert blifva sällsyntare, om Representanterne voro visse att genom anmälan af anmärkningar till ConstitutionsUtskottet få tillfälle höra Styrelsens förklaringar under Discusssion inom Ståndet öfver detta Utskotts yttranden så väl som alla de andras.