Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn Carlscronas Borgerskap ej af egne tillgångar förmå underhålla de där befinfelige broar, mäste val Staten, i och för cornmunication med Flottan 6o8 Banto-Utshottets Betänhandenl och Skeppsvarfvet, få göra (Jet. Och, då nämnde Borgerskap med det nu äskade Påne-biträde från Banken, hvilket emot fullkomlig säkerhet i föreskrifver: ordning återgår med dubbel Summa, vilja uppoffra egne tillgångar och omtanka för att anlagga och uppföra den återstående delen af Stenbron, så att hela öfverfarten blifver säker och varaktig för framtiden, finner jag för min del skäligt tillstyrka bifall af ifrågavarande JLäne-Summa, isynnerhet som dermed åsyftas flere goda ändamål, nemligen en betydlig besparing af skogseffeeter för dess framtida underhåll, och sysloSättning för en mängd arbetsföre Personer, inom Staden, hvilka nu, i brist af arbetsförtjenst, skola söka sitt bröd på oloflig väg, och således komma att föröka den redan nog (edrika mängd af Police-arrestanter, och dess hustrur och barn öka antalet t fattigvårds-Inrättningen, Jag har mig dessutom bekant, att, oagtadt Borgerskapet med särskild fond soutenerar dess egne fattige, hafva de af Medborgerlige samhällskanslor åtagit sig en permanent afgift med icke mindre än i * Procent af dess Inkomster, som, jemte Bevillningen, utgår och tili Allmänna Fat, tig vården årligen allem nas med circa 5000 E:d Banko, och, i den händelse de nu blifva lämnade i saknad af det sökte liänebi trädet, lärer ingert annan utväg för dem finnas öfrig i desse fört jens t losa tider, än att undandraga fattig-inrättningen der',na Summa för att dermed fortsätta Brobyggnaden, hvilken ej lärer kunna inställas så val för behof vet sorn den höga föreskrift Kongl. Maj.t derföre i Nåder meddeil. Mati ver, att Kongl. Majn före detta ansett nödigt att i HanboUtskottets JSetänbanden'.
Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna nedanstående förslag till omförmälde nödige ansedde förändringar; hvarvid Rikets Ständer funnit lämpligast, att, serskildt för hvarje sålunda ifrågakommande §., framställa så väl motiverna som sjelfva förslaget till Lagförändringarne, samt till Ed. Kongl. Maj:ts Nådiga sanction partielt öfverlemna de serskilda §§ , hvari förändringar blifvit föreslagna, med undantag af 7 Cap., och 6 §. 8 Cap. af ConcursLagen, som icke, utan i ett sammanhang, kunna pröfvas. Concurs-Lagen : 2 Cap. 1 §. Då af stadgandet i detta Lag-rum, '’att Borgenärer, som tillstädeskommit, skola genast Bihang t. R. S:s Fröt. Förslag till uncl. Skrif v. N:o 316. ”inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja ”och för Rätten nämna a:ne eller flere Gode ”Män”, Borgenärer ansett sig betaget att välja endast en God Man, när Boet varit af ringare beskaffenhet, eller den valde personen ensam egt nog förtroende för att ombesörja förvaltningen; men, enligt Rikets Ständers tanka, Borgenärer i berörde afseende böra ega lika rätt, som uti nästföljande §. blifvit Rätten tillagd, att, i de fall, som der bestämmas, utse en eller flere, få R. St. nu föreslå, att i §. i 2 Cap. må erhålla följande lydelse: Borgenärer, sorn tillstädeskommit, efter de kallelser af Rätten eller Dornhaf vanden, sorn i 5 Cap. 1, 2 och 3 sägs, skola genast inför Rätten utse, eller ock sig emellan välja och för Rätten nämna 2:ne eller flere Gode Män, helst bofaste och dem, som sjelfve sakegare är o, att den afträdda egendomen till förvaltning emottaga. Är Boet af ringa beskaffenhet och vilja Borgenärer förvaltningen deraf ät en God Man anförtro; vare det tillåtet, der Rätten pr öfvar att det ske må. Borgenärer egen ock, att meddela Gode Män föreskrift om förvaltningen, der sådant nödigt anses.
Kommittéen inser icke det lämpliga deruti, att t. ex. en tjensteman, som icke är jordbrukare och i sådan egenskap kunde hafva bränvin att afyttra, må befatta sig med utöfning af handelsrörelse med denna va - 32 BetiUnings-UlskolMs Skrifvelse, N:o 6. ra, mera än med andra handelsvaror, och bestämdt skadlig är den mindre bränvinshandl, sora ofta och mångenstädes idkats af personer, hvilka företaga sig att inköpa ett fat, haltfat, ankare bränvin, för att dels dermed bedrifva den mycket öfverklagade gårdfarihandel^ dels ock utsälja bränvinet, såsom det uppgifvas, kantals, hvilken handel ofta befrämjar och underhåller lönnkrogar. Kommittéen, som tillika trott, att försäljningsqvantiteten för producenten och handlande kan och bör höjas från det hittills tillåtna minsta mått af en kanna, har således föreslagit, att den, som i fabrik tillverkar bränvin, äfvensom grosshandlare, må sälja bränvin i parti af minst 60 kannor, samt bränvinsbrännare i 1 a och 2:a klasserna och minuthandlare i parti af minst 7V2 kannor, dervid kommittéen med antagande, att den hittills medgifna rättighet för jordbrukare, att till sina underhafvande och arbetare sälja en fjerdedels kanna bränvin icke är rätt förenlig med det förhållande, som bör ega rum mellan husbonden och hans underhafvande, och jemväl kan ganska lätt missbrukas såsom förevändning för begången öfverträdelse af de allmänna gränserna för rättigheten till bränvinsförsäljning å landet, funnit sig icke böra föreslå bibehållande af nämnde rättighet.
Sedan vid granskning af den utaf Lärare-kollegium öfverlemnade ritning jemte kostnadsförslag till den för pathologiska institutionen afsedda byggnad, Ofver-Intendents-embetet funnit dessa förslag gifva anledning till åtskilliga anmärkningar och derföre låtit uppgöra och Lärare-kollegium delgifva två särskilda ritningar dertill med dithörande kostnadsförslag, uppgående det ena till 102,163 R:dr 96 öre och det andra till 84,000 R:dr, har Öfver-Intendents-embetet dessa förslag till Eders Kongl. 20 Kongl. Maj:ts Nåd■ Proposition N:o 79 Majit öfverlemnat med anmälan att Lärare-koilegium förklarat sin belåtenhet med byggnadens utförande efter den ritning, som ofsåges i det lägre kostnadsförslaget. Med föranledande af hvad sålunda lörekommit, får jag, hvad först angår den byggnad, som blifvit ifrågasatt för den pathologiskt-anatomiska institutionen och i sammanhang dermed för likbod, obduktionssal och begrafningskapell, hvilken byggnads behöflighet synes mig vara fullt ådagalagd, i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t för detta ändamål täcktes af Rikets Ständer äska det belopp, 84,000 R:dr, hvartill kostnaden enligt det af Ofver-Intendents-embetet upprättade lägre och af Lärare-kollegium såsom lämpligt vitsordade förslaget skulle uppgå.
Uti de Ordinarie Staterne för Collegierne och publike Werken i allmänhet hafwa Riksens Ständer ej funnit anledning att Verkställa nägra förändringar eller indragningar, men alla öfriga utgifter äro efter deras enskilda beskaffenhet, upförde dels pä Allmänna Utgifts, dels pä Allmänna Zndragnings-Staten, till hwilkcy sednare äfwen blifwit flyttade sädane gamle och till tjenstgöring oformögrie Embetsoch Tjensteman samt Betjente, hwilka undsätt afffed eller tjenstfrihet, med eller utan lönens bibehållande, pä del lönen mätte äterkomma till Werket, och efter hand hwar och en kunna undfä hwad Staten för hwarje Sysla och för ärendernes behöriga gang bestar. Desta och öfrige wid Stats - Regleringen tillämpade grunder bafwa Riksens Ständer trott böra följas intill nästa Riksdag; kommandes dock i likstämmighet dermed Staterne att as Stats-Contoiret ärligen uprattas och till Eder Kongl. Maj:tS Nädiga fastställelse öfwerlämnas, hwarwid Stats-Contviret torde erhälla Nädig befallning, att noga tistse, det alla besparingar, som under tiden inträffande - Den 10 April. 263 de omständigheter kunna medgifwa warda behörigen iakttagne och Staten derjemte sä tidigt uprättad, att den i de första Mänaderne af äret mä komma wederbörande till handa och landa till efterrättelse wid skeende utbetalningar. Med skyldigt afseende ej mindre pä Riksstyrelsen-? befriande frän olämpliga inskränkningar i desi dispositionsrätt öfwer Stats - Medlen än äfwen pä försäkrandet ät Nationen af besia Medels anwändandc till bestämde ändamäl, hafwa Riksens Ständer enhälligt fastställt följande hufwudtitlar och för hwarje af dem anslagit nedannämnde Summor att, inom sjelfwa Titeln, af Eder Kongl. Maj:t fritt och obehindradt disponeras, nemligen: Under första hufwud,titeln eller för Rongl. Host, sch Slotks-Staterne. Riksdaler:
Discont ett äskadt biträde af 2, till 300,000 R:d mot säkerhet, ined villtor, att i den mohn detta biträde, jemte dess öfriga allmänna skulder, får vara innestående, anstånd lemnäs dess Gäldenarer med sine skulders afbördande. Härigenom undviker Staten ett onödigt besvär, och de private Fordringsägare hos Disconten, sorn njuta 6 Procents intresse, få lika snart sin betalning, som då Staten öfverta' ger Affairerna; icke heller trädde man Aétieagafes rätt for nära, det man dock må hända gjorde, om man dem ohördan, öfvertog ; Discontens utredning. Det förstås af sig sjelf, att i anseende till ofvanstående af mig föreslagne tillskott, BancöStyreisen skulle deltaga i DiscontDireöion under utredningstiden. Herr Eklund: ”Då jag under Högloft. Utskottens öfverläggnirigar och beslut alltid delat lika tanka med det anförande Herr Baron Wirsén nu aflemnat rörande det lika betalningssätt, som blifvit föreslaget och faststäldt tor Götha Canal Discont som för Malmö; och då jag icke kan finna annats än att ganska litet afseende är gjöl dt på den betydliga fordran sorn Götha Canal Discont äger hos Götha Canal Bolag, och li-vilken lord-ran, fefter min tanka icke bör va - 415 Stutsoch Banko-Utsk. Betänkandett» ra att anse sä utan allt värde, sä får jag helt och hållet förena mig med hvad Herr Baron, uti denna del nu anfört, och hvilken Reservat tion jag ödmjukeligen anhäller måtte få åtföljd Betänkandet till Rikets Höglofl. Ständer.” Ut Supra. Ex Protöcollo^ 6'. Vördsamt Memorial! Under <len 2 3 nasti. December täcktes Hogstsal. Hans Maj;t Konungen till Riksens Ständers Stafs-Utskott sflata Nådig Skrifvelse om närmare bestämmande af den ärliga ränta, sorn är nuvarande Hans Maj:i Konungen och Dess Arfvingar tillslagen; hvilken Nådiga Skrifvelse var af följande innehåll : ”Stockholms
Stånd ingifvet Anförande, hvaruti till Riksens Ständers upplysta ompröfning liemställes: huruvida icke till vinnande af en förökning i Bankens reela Fond, utan tunga för Nationen, eller ofördelaktig verkan > på Handelsvågen, trien blott genom i silfver inflytande rentor från Utrikes Orter, et nu yppadt tillfälle borde begagnas att för högst en million af Bankens silfver . fond interessera uti det af KonglMajit odroyerade Östersjö - Compagnie i Götheborg, och såmedelst tillika medverka till framgången af detta företag, hvilket Herr Commerce-Rådet, I afseende på dermed åsyftade allmänt nyttiga ändamål, anser redan i sig sielf vara ett värdigt ämne för Riksens Ständers uppmärksamhet. Men i händelse deltagande i Compagniet skulle i någon mån synas stridande emot de för Banken gällande Författningar, ehuru dess interesserande uti allmänna Discont-inrättningar anses innebära ett prejudicat, att Banken äfven på vinst och förlust och utan stadgad rente - inkomst ingått uti sådana allmänna associationer, och dermed befordrat både egen och det allmännas fördel; hemställer Herr Commerce-Rådet till Banco - Utskottets 6ch derefter Riksens Höglofl. Ständers bedömande, i hvad väg och på hvad sätt Banken, i egenskap af ternporairt Lån intill nästa Riksdag, kunde mot ordentelig renta, både biträda till ett allmänt nyttigt ändamål, och bereda sig en ej obetydlig inkomst å någon del af dess inneliggande silfver-capital. Vid 768 Den ig Juhl t Vid öfvervägande 3f den i ofvanberöfdé måtto framställde proposition, har det ej bordt undfalla Banco-Utskottet> att om Rikets år 180g iråkade belägenhet och Rankens för dess räddning meddelte biträde, å ena sidan rättfärdigar Bankens vidtagna steg att tills vidare blott i ringa mån med Specie infria dess Utelöpande
Goda referencer. Bedes om svar märkt » Bon courage », Sandsjö. [215] Innehållsförteckning *: Agnes Hedenström. (Med porträtt). — Just denna samma bilden, efter Alfred Meissner af Annie Berg. — Svärmor; af Ave. — Qvinnogymnastik; en serie uppsatser efter En ung flicka, » Vort Kjem ». — Får — får inte; af E — th, som genomgått 8-klassigt elementar— Väljen sjelfva! — Damer som turister. — läroverk och derifrån har goda betyg, Ammcn sjelfva edra barn; ett ord till Svenska mödrar af C. Th. n. — Teater och musik. önskar plats i bättre familj för att un— Ett storstadsbarn; berättelse lör Idun af dervisa minderåriga barn i vanliga skolJohan Nordling: V. Långväga gäster, (forts.) För hemmet. — Något om huskurer. — ämnen, språk och handarbeten. Musikundervisning lemnas åt nybörjare. LöneLäkareråd. — Svar. — Breflåda. pretentioner 100 kr. Norrköping p. r. Svar till » 19 år », [209] DIVERSE. 25 Öre pr petitrad ( D o k t o r A. L i l l a Vattugatan 34. Resa t i l l Nordkap. Under Juli månad önskar ett ungt fruntimmer godt och trefligt ressällskap till Nordkap. Svar till O. T. torde inlemnas till » Idans » Redaktion, Klarabergsgatan 54. [2U] Försöken Th. Winborg &amp; C:is i Stockholm tillverkningar af Cpncentrerad Ättika pä flaskor för utspädning. Senap, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. S o j a, Företrädesvis magoch hudsjukdomar. [153] Doktor PLATSSÖKANDE. Hvardagar ' jzi — ' / z4. Hafskuranstalt. l » i ' flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare.
Det är naturligt, att ett StatsUtsk., som har fåll sig uppdraget att efter bästa förstånd fördela utgifterna emellan de uppgifna bchofven, skall blifva utsatt för klander för verkställandet deraf. Det är också icke ovänladl att eli sådant klander blifvit framsläldt, och för min del underkastar jag mig det ganska villigt. Hvad denna fråga beträffar, så medgifver jag fullkomligen att billigheten fordrade att Staten öfvertog eller ersatte pensionskassan den ifrågavar. afgiflen. Det kan likväl icke nekas, alt under en tid, sådan som denna, då behofven hafva visat sig vara ganska stora jemförelsevis med de befintliga tillgångarne, och då man på många af dem har fått göra betydliga afprutningar, och äfven alldeles afstyrkt flera, äfven delta anslag kan komma i fråga att uppskjutas. Denna obillighet har fortfarit ganska länge. Jag vill visst icke anföra detta såsom ett försvar för densamma, men då föreg:de Ständer, under lider, då de haft bättre tillgångar, än de nu hafva, likväl icke ansett sig kunna bevilja detta anslag, så måste det icke vara särdeles klandervärdi om 1848 års StatsUtsk. icke ansett sig kunna tillstyrka detsamma. Hvad beträffar denna utgift af 43,700 r:dr lill de olika pensionskassorne, så vill jag likväl fästa uppmärksamheten derpå, att icke hela denna utgift kommer alt drabba Slaten. Förhållandet blir nemi., alt vakansoch liggelids-afgiflen kommer att ingå till statsverket för den tid, som åtgår innan tjensterna blifva tillsatta, hvilket gör att statsverket återfår en betydlig del af det anslag, som till pensionskassorne skulle komma att utbetalas. Synnerligen hvad beträffar de civila tjenslerne, emedan oftast hela liggetiden åtgår innan dessa tjenster blifva återbesatta. Hr von Hohenhausen, Carl: De skäl som jag nyss af Hr af Harmens har hört anföras, styrka mig blott så myckel mera uti alt vara envis i min anhållan om återremiss. Då här fanns öfverflöd af medel, då ville man icke bevilja detta anslag, emedan man förnekade principen.
För första gängen känner Rita Allmers som många andra unga fruar, att hon också har makt, kärlekens makt öfver en annan, för första gången förstår hon fullt, hur härligt lifvet är, när man kan härska öfver någon; denna nya värld, som äktenskapet öppnar för den unga frun, har berusat henne, och hon vill härska med kärleken, hon fordrar att vara ensam o m att äga sin man. Det ligger jubel i detta första samtal mellan Asta och Rita från den senares sida, ett menande jubel öfver att åter rå om mannen och ha honom åter. Han kommer hem, denne stille innerlige Allmers, men hur förändrad är han ej. Han har var t på en fottur i fjällen — doktorn har föreskrifvit det. Förr hade han arbetat på en bok, som hustrun ansett vara sin rival, en bok o m det mänskliga ansvaret. Och nu kommer han tillbaka och talar o m för henne och Asta att boken, den har han nu uppgifvit. Han har ett annat lifsmål nu. AKtså — hon skall få äga honom helt o c h hållet, hustrun, jihnej, bokens lifsmål är icke uppgifvet, det har blott bytt plats, till lijoet är det nu Allmers vill förflytta det mänskliga ansvar, som han vill arbeta på. Nu skall han verka för, att Eyolf skall bli hans arftagare, han vill vara en sann far för honom, j a han vill, han skall göra honom till den, som skall kunna utföra hans tankar många gånger bättre än han själf. Han skall uppfostra honom med en sådan ömhet, att han glömmer sitt lyte — haa är nämligen halt — o c h gossen skall fylla alla de löften, han fordom gjort sig själf. Eyolf är halt, men när gossen visar sig för oss i pjäsen, märka vi lätt, att krymplingen ser med glada barnaögon ut i världen. Han jublar öfver de nya uniformskläder, modern låtit göra h o n o m, och som göra ett så smärtsamt intryck på fadern, han vill bli soldat, han vill lära sig simma, han vill gå med far på bergvandringar. Han vill — han vill, men han kan ej — det inser fadern och alla. En besynnerlig företeelse inkastas nu — som man kunde tycka nästan meningslöst i denna familjekrets.
Det kunde ju aflöpa utan allt detta trakasseri och dessutom utan någon fara. Nu var dock ingen i smedjan till hands. Arbetet drog ut på tiden, och först efter ett par timmar återkom vaktkarlen med sin nyckel och lykta, och fann då till sin förfäran, buren tom. Hans förskräckelse var gränslös. Hvilken väg fången tagit, var lätt att se. Han tyckte sig redan känna tortyrredskapen gripa sig. Man skulle naturligtvis anse honom hafva hjelpt fången på flykten. Det var ingen nåd att vänta. Han öfverlade länge om han nu borde anmäla saken, men fann slutligen på en utväg, den han beslöt att försöka. Han kunde ändå knappt förvärra sitt öde. Den första omsorgen var att draga in det qvarhängande repet, hvarpå herr Erik slagit en mängd knutar. Derpå ställde han åter gallret på sitt ställe och injemkade de stenflisor, som vid utbrytandet fallit ur muren. Fångknekten hade redan om morgonen inrapporterat sin fånge såsom sjuk. En man af garnisonen hade nyss dött och låg redan i sin kista, färdig att begrafvas. Vaktkarlen, som bevakat trappans yttre dörr, och sålunda var utsatt för fara genom fångens flykt, intogs i förtroendet. I soldatens likkista lades en stock, och den döde bars opp i kung Eriks fängelse, lades i sängen och ikläddes några af herr Eriks qvarlemnade klädesplagg. Hår och skägg klipptes och ordnades till likhet med herr Eriks, och fångknekten anmälte följande morgon, det fången hade aflidit under natten. Ett par personer afsändes för att förvissa sig om sanningen af uppgiften. Under vägen talade vaktknekten mycket om, huruvida han icke äfven torde insjukna, ty han började känna till just samma onda, hvaröfver den aflidne klagat. De begge herrarne tycktes äfven tro, att sjukdomen kunde vara smittosam, kastade endast på afstånd en blick på den döde, och så skumt det var i detta ohyggliga fängelse, var det icke lätt att upptäcka misstaget, isynnerhet för personer, som icke mycket sett herr Erik Liljeholm och icke eller hade något skäl till misstanke.
Om jag rätt uppfattat Frih. af Ugglas’ anförande, förklarade Ilr Frihm, att anledningen hvarföre Bev.-Utsk:t icke upptagit Prosten Janzons motion om antagande af 1854 års tulltaxa i de delar, der den utan att förnärma Franska traktaten kunde antagas, varit den, att Utsk:t funnit olämpligt att införa difTerentialtullar, äfven i de fall der sådant kunnat ske utan att träda för nära de öfverenskommelser, sorn, ingångna med Frankrike, i följd af traktater ega tillämplighet på andra nationer. Jag inskränker 368 Den 21 April f. ra. mig till den anmärkning, att det hade varit önskligt, om Utsk:t upptagit detta skäl i sina motiver, i stället för att, såsom nu, förklara det vara en ovilkorlig konseqvens af Franska traktatens godkännande, att några dilTerentialtullar icke få införas. Ett sådant påstående kan jagåtminstone icke biträda. Då emellertid en återremiss endast skulle fördröja behandlingen af den vidlyftiga tullfrågan, och det ej heller torde låta sig göra att lägga en sådan punkt som denna till handlingarne, får jag endast förklara, att jag finner redaktionen ofullständig. Frih. af Ugglas: Då jag förra gången hade ordet, nämn de jag att Sverige ingått tralUater med åtskilliga länder, genom hvilka dessa voro berättigade till samma förmåner, som de mest gynnade nationer. Frih. Klinckowström har härutinnan så till vida gil vi t mig rätt, som han medgifvit, att vi med trenne länder, Belgien, Italien och Persien, afslutit så beskaffade traktater på vissa år, hvaremot han påstått att alla andra af Sverige ingångna handelsfördrag voro ställda på 12 månaders uppsägning. Jag antager alt så är, men hemställer, om det kan vara skäl att nu införa dilTerentialtullar vid det af Frih.
Ehuru delade tankarna än förut må hafva varit om fördelarna af ett medel-porto för bref inom hela Riket, torde dock knappast någon nu finnas, som ej erkänner både beqvämligheten och nyttan af nämnde förändring, sedan den blifvit införd. Brefposten är dock i vår tid ej det enda meddelelse-medlet på afstånd. Den blixtsnabba elektriska telegrafen erbjuder nu tanken ett mera beslägtadt fortskaffningsmedel och långt ifrån att, såsom posten, nödgas framsläpa sin breflast, mil efter mil, på tunga vägar, slungar elektriska telegrafen de ord, som blifvit den anförtrodda, rakt till målet utan att fråga efter om afståndet är 100 mil eller en fjerdedels mil. Ingen tanke kan derför, synes mig, ligga närmare tillhands än att, äfven vid den elektriska telegraf-brefvexlingen, allmänheten borde förunnas beqvämligheten och fördelen af ett medel-porto, utan afseende på afstånd; ty, hvar kan ett sådant vara mera på sin plats, och mera rättvist än vid ett fortskaffnings-medel, som ej har med afstånd att göra? att härigenom, isynnerhet om portot tillika sättes billigt, begagnandet af telegrafen skulle mångfaldigt förökas, lider intet tvifvel, och sålunda på samma gång en stor fördel bereddes allmänheten, en lika stor tillskyndas telegrafverket sjelft. Detta är dock ej helt och hållet blott en min förmodan. Jag har nyligen tillbragt någon tid i ett land, der ett likformigt porto för telegraf-brefvexlingen är infördt och haft tillfälle att deraf se verkningarna på nära håll. Inom hela Schweiziska Edsförbundet kostar en enkel telegrafdepesch, af 25 ord, inberäknade adress och underskrift, utan afseende på afståndet, 1 Franc. Följden af denna enkelhet, i förening med godt pris har varit, att telegrafbrefvexlingen der fullkomligt, så att säga, ingått i folkbruket och blifvit en och hvar nästan lika nödvändig, som den vanliga brefposten; hvarför man också behöft och kunnat utgrena telegraf-Iinierna nästan öfver allt, ända upp på Alperna.