Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. utfärdade lillståndsresolution, som ock etc. Det synes således som vore bär en förändring nödvändig. Det lär visserligen vara sannt, att 3:ne Stånd bifallit 1 §:n, sådan Utsk:n densamma föreslagit, oell att denna redaction således blir slutligen gällande; men R. o. Ad. torde väl dock böra ändra denna 7 §, så att den må komma att stå i conseqvens med R. o. Äd:s beslut i förenämnda 1 §. Detta kan ske ulan särdeles olägenhet, alldenstund blott en liten förändring, som jag straxt skall föreslå, i §:ns redaction för ett sådant ändamål är af nöden, ålen, för att få ett fullständigt lagförslag, anser jag också nödvändigt att här införa ett alldeles nytt moment. För att sälta efterföljande §§ i lagförslaget i enlighet med R. o. Ad:s beslut om 1 §:n, måste ju den i Gr. Frölichs förslag införda 6 § 1 mom. någonstädes i lagen inflyta. Till 1 mom. i 7 §:n af Utsk:ns förslag, föreslår jag derföre 6 §.11 i Gr. Frölichs förslag. Uti mom. a) §:n 7 Ulskms förslag blir förändringen den, att några ord måste uteslutas, andra deremot tilläggas. — Så böra orden ’’så väl den af K. M. utfärdade t i 11— s t å n d s r e s o 1 u t i o n” helt och hållet utgå; — hvad som bör tilläggas åter, är, att först sedan bolagsreglorne vunnit laga kraft de i rådhusrättens intecknings-prot. böra intagas. — En ringa redaetionsförändring är derjemte nödvändig. — Om hvad jag nu sålunda tagit mig friheten föreslå blifver bifallet, skulle 7 §:n få följande ordalydelse: 7 §:n.
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår frågan om anställande af ekonomisk besigtning äfven å skollärare-boställen; så enär dessa boställen, så framt de icke äro förenade med klockare-bohl, i hvilket lall de af sådan anledning redan äro underkastade ekonomisk besigtning, skola, antingen de innehafvas af prestmän eller af andra personer, utaf församling énsam både byggas och underhållas, samt tillsynen å såväl vid boställe befintliga byggnader, som detsamma möjligen åtföljande jord förthy bör vara församlingens ensak, och, vid det förhållande, att skolhus i allmänhet äfven utgör boställe lör skol-lärare, en sådan tillsyn kan anses af församlingen, genom Skol-styrelsen, utöfvas vid de vanligtvis årligen skeende besigtningarne å skolhuset; finner Utskottet det i förenämnde afseende föreslagna tillägget icke vara behöfligt, till följd hvaraf Utskottet hemställer, att framställningen i denna del af motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande vidare motionens sednare del eller frågan om rättighet för Kontraktsprost att för bestyret med ekonomiska besigtningar åtnjuta ersättning af kyrkans medel; så emedan på åtskilliga orter en sådan kostnads-ersättning skulle blifva större, än att den af kyrkans årliga inkomster kunde bestridas; ty och med betraktande jemväl deraf, att vid ekonomiska besigtningar å mililie-boställen ersättning icke eger rum, anser sig Utskottet böra vördsamt föreslå, att Rikets Ständer icke eller å denna del af motionen måtte fästa afseende. Stockholm den 15 Januari 1851. Emot detta betänkande har reservation blifvit anmäld af Herr Kontrakts-prosten Nordlander, Herr Lektor Sonden, Herr Prosten Tranceus och Herr Stenberg. ttih. tilt B. St. Prol. 1855 å 1854. 8 Sami. i haft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN. 1854. Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottels Betänkande, N:o 14. 1 N:o 14.
Vid alla större köpslut bestämdes numera, åtminstone i Skåne, priset på rymdemåttet eller tunnan efter dess större eller mindre vigt och inga kontrakter om leveranser af spanrnål upprättades utan att äfven vigten deri inginge såsom bestämmande grund. För hvarje skålpund tunnan vägde mera än den öfverenskomna vigten, erhölles några procent utöfver det betingade priset och för hvarje skålpund den vägde mindre lika många procent under. För att med lätthet kunna utröna tunnans vigt begagnades vanligtvis en liten messingstunna af gifna dimen - Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 61. [) mensioner, deri säden ifylldes, hvarefter den sålunda ifyllda tunnan vägdes med derefter afpassade vigter, då resultatet af vägningen lemnade bestämningsgrund för vigten af en verklig tunna. De vigter, som begagnades vid denna vägning och hvarmed hvarje spanmålshandlare och spanmåls-producent i Skåne numera vore försedd, vore dock hvarken förfärdigade eller justerade i Sverige eller ens Svenska, utan för allmänheten alldeles okända. Endast undantagsvis funne man på dessa i Holland eller Köpenhamn förfärdigade vigtlödjor den Svenska vigten jemte den Holländska utsatt. Genom den i följd häraf vid spanmåls vägning rådande osäkerheten och obestämdheten blefve isynnerhet den mindre spanmålsproducenten lidande, ty den större vore vanligen försedd med egen vigt-apparat, hvilken han vid leveranserne i stapelstäderna förde med sig och, i fall stridighet uppkom emellan honom och köparen om vigten, kunde sådant lätteligen afgöras genom begagnande af stadsvågen.
Det var för omkring femton år tillbaka visor, dem ingen annan hör, visor, som sjunhan drabbad blef utaf ett dubbelt slag: gas utan läppar, som klinga ljufvare än stränförst döden skördade den hulda maka, gar, som flyta genom ådrorna, rusande som vin. som gladt med honom delat mödans dag; * Och en augustisöndag var väggen genombruten och skomakarfruns matbord tronade midt på golfvet i Marys rum, glänsande som en drifva af dukens snö. Vinglasen i en krans kring portvinskaraffen voro lånade af adjunktens. Men de bröto deras egen sol, fågelboets egen solstråle, som genom det öppna fönstret hade fri väg, i bjärta prismablommor öfver duken. Och utifrån det lilla köket ångade en lockande doft af » bästa brasilianskt » genom dörrgläntan. En hyrvagn — stolta syn! — stannade framför porten, begapad af hela husets bebyggare i en lång, andlöst nyfiken rad. Och ut hoppade Fred i hvit halsduk och glänsande cylinderhatt, och efter sig lyfte han en hvitklädd liten kvinna med ett hår, som lyste under myrtenkransen likt klaraste guld. Det blef en lång bullrande gåsmarsch uppför trapporna; alla voro de bjudna upp att dricka de ungas välkomstskål. Skomakarfrun — som sig vederborde — med sin gubbe i spetsen närmast efter brudparet. Till och med adjunktens voro så » gemena » att sluta sig till. Och hvad man skrattade och stojade i denna festprocession; det var minsann sannskyldig bröllopsstämning I Trappa för trappa bar det uppåt. Marys lilla hand sved ännu under handsken efter den bjärtliga tryckningen af skomakarens beckiga fingrar. Men hennes hjärta svällde af en ny glädje, så full, så djup, att hon kände, att den måste räcka för ett helt lifs arbete och strid. Kärlekens glädje, som öfverskyggar människors bon och fåglarnes nästen. Johan Nord / ing. Ursprungligt ädla naturer kunna djupt sjunka, men aldrig helt gå under. Deu store läraren, olyckan, han, hvilken de gamla kallade den helige för hans kraft att förbättra hjärtat, kommer öfver sådana naturer såsom en pånyttfö- dande, upprättande makt.
Köpmannen slumrade emellertid aldrig mer än en sekund i sender hos hr Höök, orh då syäifar — som han nu var på god väg att få rättighet att säga — med våld slet honom frän Maja för att ej behöfva dricka sitt glas punsch ensam, interviewade han honom pä det skarpaste för att få honom att bekänna, huru han uppdagat hemligheten. » Jo, det skall jag säga dig, sade gubben och tände sin cigarr med ett lustigt smil i ögonen, » det stod att läsa, så säkert som det varit tryckt, i mina egna böcker. Jag blef som fallen frän skyarna, då jag fick läsa min fröken dotters dumheter till en viss hr Axel Höök. Jag kunde ej misstaga mig på meningen: det var tydligen svar på några andra dumheter, som bemälde hr Axel Höök först skrifvit till henne. Du kan vara glad öfver, att jag kände dig så väl som jag gjorde. Ty slarf, det vet du — ja, kära Maja, han kommer, han kominer! Gud bevars, hon fixerar sina dagars upphof, som om jag vore hennes rival om din hand. Maja, du — titta inte på din farsgubbe på det där viset — jag har aldrig hyst en tanke på att fråntaga dig hans kärlek. Gå dit, Axel, gå dit. Reta henne inte. Finge du se hennes rätta humör, blefve väl förlofningen uppslagen bums. Gå nu! » Ung Axel gick, men kunde ej underlåta att i största hast söka få sin brinnande nyfikenhet tillfredsställd. » Men farbror talar om böcker. I hvilken bok stod det? » » Jo, du, i din Isopitsbcik — mellan fakturan från Blomberg och son och påstötningen om likvid till Anderssons sterbhus. Är det fasoneiför en ung köpman det? Men gå for all del till Maja — jag läser rysliga saker i hennes ögon. Men, Axel, ptro min gosse. Vi rifver väl ut den där kopian, eller hur? * - — i — * Till Iduns! — läsarinnor!
Riddeistapet och Adcln tilkänna, att som det projcct till en Tryckfrihets - förordning, som af den af Hans Maj:t redan före Riksdagen i detta afseende förordnade Commitka blifwit författad!, sedermera blifwit Constitutions-Ulstotkct mcddeladt, men detta Utskott önskar att i förwäg inhämta de ätstilliga Riks-Ständeiis tankar öfwer detta wigtiga ämne, och derföre warit betänkt att meddela dem det ofwannämnde projcct, för att sedan kunna rätta s!g efter och begagna deras anmärkningar, har jag sätt mig updragit, att hos Högloft Ridderstapet och Adelil göra mig underrättad, huruivida Högloft. Ridderskapet och Adcln skulle bifalla, att Constitutions-Utskottet genast finge draga försorg akt p'vjectet till Tryckfrihcts-Zörordningen blefwe tryckt för att sämedelst kunna fullkomligare underställas de Rcipective Ständens pröfning. Om Högloft. Riddcrskapet och Adcln dertill bifaller, »innes tid och tilfälle för hwar och en, att taga om saken en närmare kän« nedom. Friherre bjerta, ^.xsl, ansäg detta förstag gansta nyttigt. Herr Grefwe» och Landt-Marsk alken gjorde dcrpä proposition» hwilken Bifölls; och skulle sä wäl Constitutions-Utstoktet, som de öfrige Respective Ständen genour ProtocollSUtdrag derom underrättas. Depu - 796 Den 25 September. Deputation?» upropades och afgeck; hwarefier Ridderskapet och Adeln ätikildes klockem ^ till 2. In träsm protocolli 6. Lilver8kolps. Mandagen den 25 September» plenum klockan 10 f. m. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hässel i Högloss.
Grefve Adelsvärds försorg, från utrikes ort införskrifvas, och kostnaden till denna upphandling förskjutas af Magazins-fonden, emot ersättning af de medel, som, genom Kronoräntornes lösen, efter Markegång, komme att inflyta; att, i följd af korrt derefter inkomna » bestämda uppgifter om Spannmåls-behofven och Landshöfdingarnes allmänna bedömande öfver resultatet af skörden inom hvarje Län, E. K. M. icke allenast, uti Skrifvelse den 8 Augusti samma år, meddelt Dess och Rikets Stats-Contoir Nådig föreskrift om lyftning af Spannmåls-Creditivet samt, tid efter annan, i Nåder anbefallt Stats-Contoiret, att deraf till E. K. Maj:ts Befallningshafvande öfversända erforderliga Summor, för att, på fastställda vilkor, till anskaffning af Spannmål användas, utan ock i Nåder tillåtit Läns-Styrelserne att till undsättning använda Magazins-fondens qvarliggande Spannmåls-behållningar i Krono-Magazinen samt, under tidens lopp, i afseende på betalningssättet af denna Spannmål, ytterligare medgifvit nödiga modificationer; att, efter erhållen del af E„ Exp. Utslc. Förslag till urul. Skrifa.
Alt nu vilja framkasta, vare sig mot frälse eller ofrälse ledamöter, den insinuationen, att de vid sådana frågors afgörande skulle dömma i sitt Stånds intresse, i st. f. att dömma efter hvad de ansågo vara rätt, skulle i alla fall innebära en misstanke om icke mindre än mened, örn brott emot deras domare-ed, hvilken är till den grad ovärdig, att jag hade önskat, att någon sådan icke blifvit framkastad. Vidare har man sagt, att det vore svårt att afgöra hvad som är rätt i allmänhet. Det är visserligen sant; men R. o. Ad:s öfverläggningar äro redan tillräckligt vidlyftiga, och ville man här framställa, såsom jag tyckte det yrkades, en hel philosophisk afhandling om hvad som i allmänhet är rätt, och densamma sedermera skulle discuteras, så skulle denna discussion måhända icke blifva slut på år och dag. Således torde vi kunna inskränka oss till hvad som i förevar, fall ur rätt och nyttigt, och det är detta som Den 2G September f. m. 489 som jag sökt göra. I öfrigt framställdes den nog summariska satsen : ”Vi lyda under lagen, för oss är lagen rätt”. Detta är visserligen en sats som är ganska vacker, och som äger sin tillämpning, då man handlar såsom medborgare eller såsom embetsman. Deremot är denna sats alldeles icke tillämplig, då man handlatsåsom lagstiftare. Vill man då säga: ”för oss är lagen rätt”, så innefattar detta en sådan grad af conservatism, att jag ingalunda tror, att den värde talaren sjelf vid närmare eftersinnande skulle vilja vidhålla den satsen. Lagstiftarens pligt lärer väl icke vara alt utan pröfning bibehålla lagen sådan den är, utan alt efterse om den är god, och i sådant fall bibehålla den, men i motsatt fall, sä myckel det af honom beror, söka att förbättra densamma. Vidare har man ånyo framkommit med skäl, som fått en viss stereolypisk natur, nemi. att man skulle hafva pockat och hotat. Jag bekänner för min del, att jag icke kunnat förmärka hvarken något pock eller någon höielse från det ena eller andra hållet.
Hv aremot, och då Utskotten icke kunna annat ån godkänna den återstående anmärkningen emot denna $, Utskotten, som tillika, efter noggrannare öfvervägande, anse de för vidtagen undersökning, der beslag underkastadt gods ej anträffas, i denna $ stadgade böter vara nog låga, att kunna förekomma möjliga missbruk, till följd deraf, vördsamt hemställa, att senare perioden af första momentet må erhålla följande förändrade lydelse: ”Upptäckes ej dervid beslag un - der - Bevillning!!-, L<gsamt Allm, Bese. och Ehon.-Utslottens Utlåtande, No 17, 9 derkastadt gods, eller finner behörig undersökningsman sig ej hafva skäl att ä af Underbetjent anhållen person undersökning anställa, bote, serskildt för en hvar, hos hvilken vid undersökning dylikt gods ej funnits, eller å hvilken, af Underbetjent anhållen, undersökning ej af vederbörande ansetts böra vidtagas, i förra fallet, undersökningsmanuen från 53 R:dr 16 sk. till Soo R:dr, och i det senare, Underbetjent, som anhållningen gjort, ifrån io till iooRtdr, målsegandens ensak, och ansvare undersökningsrnanntu dessutom serskildt, efter nedanstående 42 $, om af honom väld eller oskick vid undersökningen föröfvats. 17:0 Vid 56 §: att ordet ”sker,” som börjar 2:dra mom. af denna §, borde, i öfverensstämmelse med den vid 1 mom. föreslagna redactionslöråndring, utbytas mot ordet börjar. Med godkännande af denna anmärknings giltighet^ anse Utskotten sig böra tillstyrka, att i stället för första ordet i 2 morn. ”sker” må begagnas ordet börjar. 18:0 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Banco-Utskottets Memorialj N:o igo. i5 meens Accords-Amorteringsfond, Skånska Hypoteksföreningen, Bruksegares Hypotheks-förening, eller sådane Svenska Hypolheks-föreningar, hvilka hädanefter, på likartade grander med de hegge förstnämnde, kunna bildas, och som blifva af Kongl.
De i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824, i afseende på KyrkoherdeBihang till R. St. Ut sk. Bct.dc. N-o 4*>- Boställen föreskrifua Oeconomiska Besiktningar böra sträcka sig till alla Ecclesiastique-Boställen och Lägenheter, samt praebende-hemman. Der dessa Besigtningar icke ännu blifvit hällne, böra de inom ett Ar efter Kongl. Maj:ts härom utkommande Nådigste förordning verkställas. Efter Laga afoch tillträdes huse-syn ä Prestebol, och annan Ecclesiastique-Lägenhet, må derå icke, utan synnerliga skäl, oeconomisk besigtning hållas, förr än fem år efter husesynen förflutit. 2:0 Contracls-Prosten anmäle tidigt hvarje år och sist i Februarii månad hos Konungens Befallningshafvande, hvilka oeconomiska Besigtningar inom Prosteriet enligt Författningens föreskrift, eller i anseende till vigtiga skäl, som han i thy fall anförer, under året erfordras, med bifogadt förslag å till förrättningen på hvarje ställe tjenliga dagar, hvilka helst må väljas i Maji eller Junii månader. Konungens Befallningshafvande utsätte derefter tiden för hvarje Besigtning, och underrätte derom, minst en månad innan förrättningsdagen, Contracts-Prosten, som vidare har att genast meddela Boställseller Lägenhets-Innehafvaren samma underrättelse. Inom lika tid gifve Konungens Befallningshafvande Kronofogden eller den Kronobetjent, som skall Besiglningen förrätta, der - Besv. oeh Oecon. Utsk. Bet.-de. 2V. o ^.7. i g till behörig föreskrift.
Hvad åter Hr Nordenfelt yttrar om omöjligheten för bränvinsbrännare med små pannor att, nedläggande dessa, anlägga ett större bolagsbränneri, jäfvas af erfarenheten. Uti Upland hafva många sådana bildats, och uti norra delen af denna provins, min hemort, der jordens produktion hufvudsakligen utgöres just af hvad Hr Nordenfelt för Blekinge omnämnt, råg och potates, finnas åt skiljda håll, inom ett afstånd af 1 till 11/2 mil ifrån min bostad, 3:ne sådana. Slutligen, med afs:de på den demoraliserande verkan, förändringarna uti bränvinslagstiftningen skulle medföra, får jag anmärka, att, hvad närmast sednaste Riksdags åtgörande vid denna lagstiftning beträffar, denna inskränkte sig till att åsätta en skattberäkning, hvarigenom redan befintliga pannors skattskuld närmas till den riktiga. Till något demoraliserande tvång leder således icke den, men väl lusten att ytterligare bedraga Staten på den skatt, som borde erläggas; och någon hejd på denna, kanhända rättare benämnd demoraliserande lust, torde icke blifva, förrän en lagstiftning för de små pannorna, frångående principen af beskattning efter afverkningsförmåga, gör omöjlig dess tillfredsställande. Gr. Sparre, Erik: Jag för min del instämmer med Hr Nordenfelt. Jag har aldrig delat den nästan till fanatism gränsande ifver, hvarmed man anställt jagt emot småpannorna, och jag tror, att det tillhör den liberala principen i näringslagstiftningen, att man låter den lilla näringen bestå jemte den stora. Hrr:ne känna troligen icke alla de särskilda förhållanden, som ega rum i landsorten; jag har kommit i erfarenhet deraf, och om Frih. Raab och Gr. af Ugglas tro, att det är så lätt att åstadkomma bolag 310 Den 23 November f, m. på landsbygden, der penningetillgårgen är ringa, förläggare få och kapitaler små, så ligger deri ett stort misstag. Den nva bränvinslagstiftningen, åt hvars införande vi i allmänhet glädja oss, och som äfven till en stor del medfört ganska gynnsamma resultater, blef öfver hufvud ieke så tryckande för den fattigare befolkningen, vid tiden för dess införande, derföre att priserna på nästan alla landtmanna-produkter då voro höga.
Riksdags-Ordningen, såsom innefattande ett vilkor af ekonomisk och administrativ beskaffenhet, och på grund deraf, att, i fråga > derom, 2tne Stånd stannat , emot; 2, hvarjemte, i afseende å sjelfva anslaget,. Stånden förklarat sig vilja vidblifva sina redan förut fattade beslut om bifall dertill , samt anmodat Stats-Utskottet att från Borgareoch Bonde Stånden inhemta utlåtanden, huruvida äfven nämnde Stånd vilja , i sakens så beskaffade skick, anslaget bifalla.
Strauss’ mörka, torra, men lifliga figur visar sig åter. Han bockar, kort och raskt, blickar öfver samlingen med de svarta, blixtrande ögonen, sätter fiolen till hakan, böjer hufvudet åt sidan, drar ett klingande stråkdrag, och leken börjas på nytt. Till Strauss’ framgång bidraga icke litet den lifliga exekutionen och de talanger, som tillhöra hans kapell. Han är sjelf outtröttlig, alltid uppmärksam och sysselsatt med att leda tempo, forte och piano. Kanske sker detta mera för publikens skull, än derföre att den utmärkta orkestern vore i behof af en så omsorgsfull ledning. Det gör emedlertid effekt, och då man hör Lanner, förefaller hans musik sömnig i jemförelse med Strauss’. Hans kompositioner äro också ofta orimligt långa, enformiga och tröttande. Men han saknar likväl ej sina beundrare, ehuru af en mindre enthusiastisk natur, än de Straussiska. Under förf:s vistelse i Wien, hade Strauss i sitt kapell ett oöfverträffligt skönt horn, för hvilket han också skrifvit endast enkla och reela saker. Dessutom en skön tenor-röst, som tillika sjöng en utomordentligt hög sopran, till en del i falsett-toner, och solo utförde duetter. Ingendera förfelade att väcka publikens enthusiasm. Lanner försökte äfven sin primhornist, men denne var Straussianern vida underlägsen. Dertill kommer, att Strauss nu en gång intagit Volksgarten och Sperls trädgård, der den tongifvande publiken helst samlas. Morelli är i rykte och talang de båda nämnda vida underlägsen. Men äfven hans lifliga kompositioner och dundrande musik sakna icke åhörare och loftalare. På dessa trenne personligheter hvila till en stor del de offentliga nöjena i Wien. Strauss spelar hvarje Tisdag i Volksgarten. Så kallas en promenad, innesluten af en del af Kejs. palatset («die Burg»), Erkehertig Carls palats m. m. på ena sidan och vallen på den andra, eller kanske rättare af de här vid Burgthor dubbla vallarne.
Man hade egt rätt att förvänta så pass omtänksamhet af Kongl. KammarR:u så väl för sitt eget anseende som för det allmännas rätt och sannskyldiga bästa, att Kongl. KammarRm icke skolat föreslå en indragning, som lätteligen kan hafva till följd, att en så vigtig och ansvarsfull tjenstebefattning som Kongl. KammarRms Adv.FiskalsEmb., måste understundom ligga alldeles nere eller också falla i händerna på nybörjare inom tjenstebauan, hvilka äro ingenting mindre än vuxna de göromål, som tillhöra Adv.FiskalsEmb:ts handläggning. — Sedan genom Kongl. Förordnm d. 10 April 1828 ett icke obetydligt antal ärender frångått Kongl. KammarOolh, ansåg sig detta Embetsverk kunna undvara den der då anställde vice Adv.Fiskal, hvilken befattning derföre, uppå Kongl. Colhii egen framställning, biel' indragen. Det dröjde likväl icke mer än några få år förr än Kongl. KammarColl. måste hos K. M. utverka ett årligt arfvode åt en särskild person, som biträde vid handläggningen af Adv.FiskalsEinKts göromål, hvilka den ordinarie Adv.Fiskalen icke ensam kunde medhinna. Hvad var detta annat än ett återställande af den fordna vice Adv.Fiskalssysslan, ehuru dess förvaltare icke fick samma namn, samt i och dermed ett erkännande, att man begått ett misstag genom sysslans indragning. Den är jemväl nu föreslagen att återställas på stat, om man också undvikit att återgå till dess fordna benämning, enär af K. M:s Nåd. Propos. inhemtas huruledes Kongl. KammarColhii Adv.FiskalsKorit. skulle komma att bestå af en Adv.Fiskal samt 2me Kanslister, af hvilka sednare den ene vore inom Kont. fullkomligt öfverflödig, så vida han icke skulle till gagnet, om också icke till namnet, föreställa den fordne vice Adv.Fiskalen inom verket.