Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jigcibilii ni* aal9i’()8 ?*sb ibo bilifl i bcvd nio ‘iniajjimfl «)«filqqa uolflg-^jlifl 8q S. D. Uppå derom gjord framställning beslöt Ridderskapet och Adeln, att läktaren i Riddarhussalen skulle under innevarande riksdag upplåtas åt främmande åhörare, som önska bevista Ståndets öfyerläggningar, samt att med utdelningen af biljetter dertill skulle tillsvidare förhållas på samma sätt, som vid föregående riksdagar öfligt varit. Ut supra. Ex protocollo 0. Brakel. : JaJJoylgjU-gJelS obnavlild Utdrag af Protokollet, hållet hos Hogv. Preste-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Oktober 1862. S. D. Efter derom af H. H. Erke-Biskopen och Talmannen gjord hemställan medgaf Ståndet, att främmande åhörare må, så vidt utrymmet medgifver, under innevarande riksdag tillåtas vara tillstädes vid Ståndets öfverläggningar; och skulle för ordningen härvid tjena till efterrättelse hvad i Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 1 Mars 1830 är föreskrifvet, äfvensom tillsvidare den af Preste-Ståndet vid 1834 års riksdag i detta hänseende antagna Ordnings-stadga; börande afskriftér af så väl högstberörda nådiga Bref som besagda Ordnings-stadga anslås vid ingången till Ståndets Pleni-lokal. Ut supra. In fidem „ S. H. Almqvist, Bih. till R. St. Den 22 Oktober. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till det blifvande Stats-Utskottet en af Friherre Raab, Adam Christian, väckt motion angående protokollsföringen inom Riks-Stånden, jemte de i anledning deraf afgifne yttranden. Den 24 Oktober. Från Höglofl.
Såsom här ofvan omförmäles har Kongl. Stats-kontoret jemväl inseende öfver Karta-sigillata-verket, kronomagasinerna samt Kronoinspektionen i Avesta; och få Revisorerne, i sammanhang med berättelsen -om bemälda embetsverk, jemväl lemna redogörelse för förhållandet med dess förvaltningsgrenar. Den redovisning för stämpelpappers-uppbörden, som Karta-sigillata-kassören årligen afgifver, har för revisionsåret undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. Redogörelsen utvisar följande förhållanden: A) föart€€‘Sigilluta,-upphörden l:o Stamphult papper i Banköaiyuts-ralörer. Deb et. Behållning från år 1858 Skrifkartor Aterlev er ering fran för säljning smån : Skrifkartor Enkla biläggningskartor Afskrifning: Påföring till räkningen å stämpladt papper i Riksmyuts-valörer: ostämplade vexelblanketter, 105 R:dr 39 öre, eller i Bankomynt 70: 12. Summa 3,065,401: 11. 2:o Stämpladt papper i Riksmynls-valörer. Debet. Behållning från år 1858: Dubbla ' dito 1,527,540: 50. Leverering från Rikets Ständers Bank: Skrifkartor 259,250: — Enkla biläggningskartor 2,937,550: — Dubbla dito 5,474,500: — Stämplade vexelblanketter 19,950: — 8,691.250: — Påföring från räkningen för stämpladt papper i Bankomynts-valörer: ostämplade vexelblanketter 105: 39. CMinESJK Credit. Leverering till försäljningsman: Behållning till år 1860:
Maj:ts definitiva fastställelse i underdånighet öfverlemna ersättnings-beloppen; hvarefter för hvarje Län borde genom trycket utfärdas en fullständig uppgift på alla under Kungsgårdar och boställen anslagne hemmans-, dagsverksoch tjenste-skyldigheter, att för framtiden orubbadt gälla, sedan de vid behörig Domstol blifvit intecknade; och har motionären slutligen hemställt, att kostnaderne för ofvan föreslagne åtgärder måtte få utgå af Statsverket emot ersättning af Riksgälds-Contoiret. I sammanhang härmed har Utskottet jemväl förehaft: . 1) Ett af Riksdags-Fullmägtigen Sone Persson från Skåne afgifvet skriftligt anförande, deruti han, med instämmande uti de af Pehr Pålsson framställde åsigter, såsom ytterligare bevis på behofvet af en lagenlig reglering af de till Kungsgårdar och boställen utgående dagsverksskyldigheter, åberopat förhållandet med åtskilliga till Hjelmshults Kungsgård och Årups boställe anslagne arbetshemman; 4 Stats-U Iskottets Utlåtande, N'.o 288. 2) en af Lars Bengtsson frän Malmöhus-Län väckt, till Utskottet remitterad motion, deruii blifvit yrkadt, att alla dagsverksoch körselskyldigheter till Kungsgårdar och Militias-boställen, malte, såsom icke tagne i beräkning vid hemmanens skattläggning eller i skattebrefven omlörmälde, utan på olagligt sätt tillkomne, helt och hållet upphöra; samt 3) ett af Christen åndersson från samma Län afgifvet memorial, innehållande framställning af förhållandet med en på Kongl. Majlis Nådiga pröfning beroende tvistefråga, angående åtskilliga arbelshemmans i Skåne * skyldighet att utgöra dagsverken och körslor m. m. till ett Biskopen i Lund anslaget säteri.
Den Banco-Fullmägtige förut medgifna rättighet, att, i händelse af ohjelpligt sjukdomstillstånd och derigenom förorsakad oförmögenhet att vidare gagna BancoVerket, o. s. v., dels innefatta en så beskaffad föreskrift, att pensionen för den på Pensions-stat öfverflyttade kommer att beräknas på så sätt, all för hvarje ålders år, utöfver 25 år, eller för hvarje tjensteår, hvilket som för pensions-tagaren är fördelagtigast, beräknas tf \o'Åe\ af lönen; dock sålunda, att den icke får understiga halfva eller öfverstiga hela lön; samt dels, alt den tjensteman, som betinnes i de förhållanden, ifrågavarande moment omför mäler, sättes på Indragnings-stat med halfva lön. Till stöd för den första af ofvanberörde anmärkningar är anfördt, att, i händelse stadgandet förblefve sådant, det af Utskottet är föreslaget, inträffa kunde, att en vaktmästare, som dertill biefve antagen vid 65 års ålder, ”erhölle pension i samma categori med en , som tjent 5o år”. Mern då till vaktbetjente i Banken för närvarande icke antagas personer, sorn uppnått 3o år, och, om äfven ett eller annat undantag derifrån framdeles skulle komma att ske, det icke är länkbart, att Bankens Styrelse skulle såsom vaktbetjent i Verket anställa någon, hvilken uppnått den högre ålder, alt han genast vid sitt inträde i Verkets tjenst vore oförmögen att vidare tjenstgöra; anser Utskottet skäl icke vara för handen att uteslutande i afseende på vaktbetjeningen göra något undantag från det föreslagna gemansamma stadgandet. Under åberopande af de skäl, sorn blifvit anförde uti Friherre Stjernstedts och Herr StuartSj vid Utskottets Betänkande N:o i43 fogade, reservationer, hafva åtskillige Ledamöter inom de 3:ne Riks-Slånd , som återremitterat Utskottets omförmälde Betänkande, yrkat de förändringar, uti punklerne 2:0 och 3:o här ofvan äro upptagne.
För transport af de varor och passagerare, som nu å södra och vestra stambanorna fördes å ett bantåg, skulle, i händelse passagerareoch gods-trafiken vore åtskild, i de liesta fall blifva nödigt att skicka 2 lokomotiver dagligen, med deraf följande ökad svårighet för trafiken att bära sig. De bantåg, hvilka för det närvarande redan vore ordnade närmast ändpunkterna af dessa banor och framdeles dagligen måste komma att bibehållas, borde, åtminstone för den första tiden och, enligt den af Chefen för jernvägs-byggnaderna derjemte uttryckta åsigt, sannolikt för alltid medföra både passagerare och gods, ofta i ganska stora tränger, allt efter rörelsens fordringar under olika årstider och vid olika tillfällen; och änskönt, i den mån varurörelsen utvecklades och blefve mera konstant, det vore naturligt, att särskilda godståg komme att anordnas, bjöd likväl ekonomi och beqvämlighet atl bibehålla de sammansatta tågen på de flesta delarne af banorna, af hvilken orsak äfvenledes en stark materiel ej kunde undvaras. Icke heller kunde, här i Sverige, mer än i andra Europeiska länder, undvikas att, sedan stambanorna blifvit fullbordade, införa mera snabbgående bantåg för en hastigare befordran af såväl posten som passagerare och lättare gods, helst afstånden emellan de mera betydande handelsplatserna och vigtigare orterna vore jemförelsevis större än i andra länder; och våra stambanor kunde ej anses ändamålsenliga samt motsvarande allmänhetens fordringar, derest de ej medgåfve uppfyllandet af nämnde behof och sådana tåg ej kunde med en hastighet af öfver 4 mil i timman befordras, samt exempelvis afståndet emellan Stockholm och Göteborg, nära 43 mil, ej kunde passeras på 10—12 timmar, emellan Stockholm och Malmö efter vestra och södra stambanorna på 1V2 dag, eller, sedan södra och den föreslagna östra stambanan blifvit i förening fullbordade, den då uppkommande 57 mil långa vägen emellan sistnämnde städer ej skulle kunna tillryggaläggas på en dag eller 14—15 timmar.
Mast i underdånighet tilstyrka, alt lära alla hem som ägt laglige conrracter 06) dem icke brutit nju, ta demmma till godo, imd de wiikor de förr ägt och att den tid de deraf wcrit i mist äng, sä mycket mindre matte pä arrende-co ur et t afstrifwas, som deum der den tiden det icke kill godo njutit, samt att i sall någon genom den wid förukgängne Riksdagen, älag, de högre räntan funnit stg söranläten sitt arrende assia, och den således ledig blesne Kungsgård pä auttion gatt sam; Fjerde Bandet N:s no6 Den i6 December. samt kommit i annor mans hand, men genom wänlig öfwerenskommelse af förre arrendatorn, kan ar. rias , det förra contractet äswen mä bliswa gällande uri sä mänga ar derutöfwcr, som dess workan maril belägen, htviiket i förenämde matto uptagna ändringar och författningar Kongl. Maj.-l uppå Riksens Ständers under, däaiga ansökningar genom Vres till K-unmar-Collcginm af den iZ Martti 1770 kill början af nämnde är täckts anbefalla till behörig werkställighet, pä sätt bemäldks Collegii till trycket befordrade skrismelser till Landshöfdingarna as ben z April 1770 Moddos 9 Tom. Pag348, Z49 och Z;c> närmare utwisa. Genom den ar 1772 kimade NegemcntS-sörändringen kom dispositionen af Kungsgärdarne i Riket med siere af Riksens Ständers förut bestyrde ärcnder under Kongl. Maj?tS
I öfverensstämmelse med hvad jag yttrat vid remissen af Herr Lefrens motion, att en sådan låne-anslalt, som den nu ifrågavarande, hellre borde ställas under RiksgäldsContoiret än under Banken, får jag anhålla om afslag å Betänkandet, samt alt framdeles få besvara de inkast, hvilka äro gjorda emot det generela i frågan. Uppå härefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställd proposition, blefvo BankoUtskottets före - 266 Den ii F e b r u a r i i e. m. nämnde Betänkande och Memorial af Ridderskapet och Adeln alslagne. Föredrogs Ånyo StatsTJtskotlels den a dennes, under N:o 38a, afgifne, samt den 4 derpSföljde e. m. på hordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående lättad utväg för lånebidrag åt faslighets-egare. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus j hade inlemnat följande, som upplästes. Hindrad af sjukdom att mnnteligen yttra mig i förevarande ämne, anhåller jag att få göra det skrifteligen. Jag anser den väckta lånefrågan icke böra isoleradt betraktas, utan i sammanliang med öfrige, af Rikets Ständer redan beslutade, Myntoch Credit-reglerings-åtg arder. Vid Riksdagens början redan, fann den dass af Medborgare, hvilken det nu är fråga om att biträda, talrika förespråkare. Men man kände ingen annan utväg ti IL deras undsättning, än den hittills öflige, förmedelst sedel-emissioner. Man fordrade för ändamålet, ehuru under flere titlar, icke mindre än i5 millioner. Då Kongl.
BondeStåndet väckte påstående, att enär egaren , af ett Vattenverk, hvars rifning eller ändring ifrågaställas, tillika är lottegare i den jord till hvars förmån sådant fordras, han för sin andel i jorden hör vidkännas afdrag å den honom enligt Författningen tillkommande ersättning; äfvensom af Utskottens gjorde förslag foijer att Utskotten nu mera frångå den, enligt hvad ofvantill nämnt är, allternatift tillstyrkte förändradeRedactionen af Författningens i3 §. samt anse densamma höra bibehållas sådan som den, i det af Kongl, Maj:t i nåder aflemnade Lagförslag finnas intagen. En Ledamot inom Högloft. Ridderskapet och Adeln har erinrat, att Utskottet underlåtit meddela föreskrift, huru borde förhållas med sådane Vattenverk, som utan att vara särskildt skatt!agda, med vist åsatt Öretal, ingått i något Hemmans öretal, el - Ja^VtskottetK r,ttånk*nden> 3t i 3i ler ined andre ord utgöra en integrerande del af ett Heraman ock till visst belopp, Svara för dess ränta; och får Utskottet herå till Upplysning meddela.- att Författningen icke är tvåtydig i det afseende, att ju äfven dylika Vattenverk aro underkastade tvångslagen: att genom dennes tillämpning på deni, Piacaterne emot skattskyldig jords förminskning icke i verkligheten kunna anses blifva öfverträdde, emedan vid sådane Verks utrifning den del af Hemmallens ränta och öfrige onera, som på dera kan belöpa, förflyttas från Hemmanen på den jord, för hvars båtnad rifningen blifvit verkstäld att uti 5 §. af Författningarne, sådan deli af Utskotten blifvit projecterad anvisning icke saknas för sättet till värderande af alla slags Vattenverk: Samt att i l3 §. föreskrift finnes, huru iagttagas bör vid räntans och andre skyldigheters öfverflyttning från löfvet eller försämradt Vattenverk» till den jord, som bör den samma draga.
Är förmodad vinst försäkrad, och eger total förlust å densamma rum, derigenom att godset, af hvars försäljning den förmodade vinsten skulle uppstå, blifvit i nödhamn försåldt eller gått i gemensamt haveri förloradt; då skall, när i förra fallet behållna värdet, i det sednare ersättningen, öfverskjuter godsets försäkringsvärde, öfverskottet afdragas från hvad försäkringsgifvaren af den förmodade vinsten har att gälda. 61 § 250 Vid partiel skada å fartyg bestämmes skadans belopp såsom i §§ 181 och 182 sägs. § 251. Vid partiel skada å gods, som til! bestämmelsehamnen framkommer, utgöres skadans belopp af så många procent af försäkringsvärdet, som skilnaden emellan godsets bruttovärde å bestämmelseorten i oskadadt tillstånd och dess bruttovärde dersammastädes i skadadt tillstånd utgör procent af bruttovärdet i oskadadt tillstånd. Bruttovärdet i oskadadt tillstånd utrönes på sätt i § 153 mom, 1 sägs. Bruttovärdet i skadadt tillstånd utrönes genom godsets försäljning å auktion eller, om försäkringsgifvaren det medgifver, genom uppskattning. Försäkringsgifvaren skall dessutom ersätta de med godsets vård, besigtning, uppskattning och försäljning förenade kostnader. § 252. Har en del af godset under resan gått förlorad, består skadan af så många procent af försäkringsvärdet, som värdet af det förlorade utgör procent af godsets hela värde. § 253. Blifver en del af godset, efter skedd sjöolycka, försåldt i nödhamn, utgöres skadan af skilnaden emellan det sålda godsets behållna värde och dess försäkringsvärde. § 254. Vid partiel förlust af frakt, utgöres skadans belopp af den del af frakten, som gått förlorad. § 255. Vid partiel förlust af förmodad vinst eller af provision, utgöres skadans belopp i händelse godset, hvarå vinsten eller provisionen skulle ega rum, kommer skadadt fram till bestämmelseorten, af så många procent af det såsom vinst eller provision försäkrade belopp, som skadan å godset utgör procent af dettas försäkringsvärde.
Ty våra bålar här betyda ingenting Mot denna, som der midt på gudabordet rökte. Vid Junos sida satt Apollo, röd och kär: Han drack Champagnevin, skref vers och slog sin lyra, Och, hänryckt i sin ljufva yra, Han sjöng just ungefär så här: Vinet och Kärleken elda mitt bröst: Skål, Broder Bacchus, och skål, syster Fröja! Helgom vårt hjerta, vår gom och vår röst Till att rätt deras värde upphöja. Lustigt det är, i Olympen att bo! Men, huru högt ock dess sällhet må skattas, Skulle oss Bacchus och Venus der fattas, Vore det lappri med hela vår ro” 212. För komik i dramatisk form – särdeles på vers – tycks han likväl mest varit begåfvad. Man har efter honom i denna väg, utom ett halft dussin med stor ledighet gjorda öfversättningar 213, fyra originalen ”Qvinnorna och Förtroendet, Komedi med Sång, i en akt; – ”Magistern, Komedi i en akt”; – ”Adolf och Lotta, Dram i tre akter”; – ”Äfventyraren, eller Resan till Månans ö, Komedi på vers i två akter, blandad med Sång”. Det sistnämnda stycket, hvars titelblad förtäljer att det blef första gången uppfördt ”på Svenska Komiska Theatern i Januari 1791”, har af dem alla längst bibehållit sig på skådeplatsen; och detta med full rätt. Man må obegränsadt instämma i Hammarskölds omdöme, att det är ”ett ganska muntert, i lediga verser utfördt fantasispel, lika behagligt att se som att läsa”. Äfven här möter oss en ofullbordad talent, men en verklig och betydande. Ämnet är lyckligt uppfunnet.
Krigs-kollegii äldre handlingar, hvilka nu upptaga hela bottenvåningen uti det stora huset vid Marieberg, må, efter förutgången undersökning, inrymmas och ordnas uti färre rum i samma lokal, hvarigenom utrymme för lärooch gymnastiksalar kunde beredas uti den öfriga delen af berörde våning, sedan densamma blifvit med eldstäder försedd. E) Statistiska sani mandraget öfver de af Kongl. Krigskollegium under är ISäS bestridda utgifter. .. >. Uppå Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, täcktes Kongl. Maj:t under den 11 Augusti 1857 anbefalla Kongl. Krigs-kollegium, att, i sammanhang med de årliga boksluten, meddela sådane uppgifter, att Kollegii hufvudböcker jemväl lemnade upplysning dels om samtlige kostnaderna till hvart och ett af de särskilda föremål, för hvilka Kollegium afgifver redogörelse, och dels huru berörda kostnader på de å 4:de hufvudtiteln uppförda anslag varit fördelade och utgått, hvarjemte vid sistförflutne riksdag till Kongl. Maj:ts disposition anvisades en summa af 2,000 R:dr R:mt, att under åren 1858—1860 användas såsom ersättning för utarbetande af dylika uppgifter. Sedan ett så beskaffadt statistiskt arbete, omfattande utgifterne under revisions-äret, blifvit inom Krigs-kollegium uppgjordt och till Revisorerne öfverlenmadt, få Revisorerne meddela följande 3:ne sammandrag öfver utgifterna för värfvade Arméen, för indeldta Arméen och för bevärings-manskapet. (Se Bil. Litt. K., L. och M.) Jemtlands roteriiigs-kassa. Denna kassas räkenskap, hvars granskning dels af i orten dertill särskildt utsedde Revisorer, dels i Kongl. Krigs-kollegium utan anmärkning försiggått, men deremot i Kongl. Kammar-rätten ännu icke egt rum, innehåller följande uppgifter, beträffande inkomster och utgifter: I Bilaga Litt. L. till 1860 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 88. Statistiskt General-sammandrag af samtlige bestridda kostnad Infanteri:
Jag kan icke föreställa mig, att R. o. Ad. nu skulle vägra att låta ett förslag, helt och hållet öfverensstämmande med det, sora för några månader sedan af Ståndet vid slutlig behandling antogs, hvila till grundlagsenlig! afgörande vid nästkommande Riksdag, hvarföre jag vördsamt anhåller om afslag å den gemensamma tanke Hr von Hartmansdorff föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Den af den siste värde talaren anförde omständighet, att R. o. Ad. för några månader sedan godkänt ett lika beskaffadt förslag, som detta, utgör för mig alldeles icke något skäl att tillstyrka den behandling af förslaget, hvarom samma värde talare anhållit. Om man går tillbaka i våra Riksdagars historia, serdeles för den sednare tiden, så finner man flera exempel deruppå, att R. o. Ad., efter att hafva vid den ena Riksdagen fattat ett beslut i en förehafd fråga, vid påföljande Riksdag i alldeles samma fråga på annat sätt beslutat. Jag tror äfven, att olika beslut i likartade frågor jemväl vid denna Riksdag blifvit af Ståndet fattade. Det af Gr. Lagerbjelke omförmäldta förslaget är redan fallet och begrafvet. Nu är det fråga om att få ett nytt förslag i samma syftning hvilande till nästa Riksdag och det synes mig icke vara otillbörligt att nu söka göra skälen emot förslaget mera gällande, än man lyckades att göra dem förra gången. Gr. Lagerbjelke har påstått, att förslaget ingalunda åsyftade att, i afseende å Riksdagsmanna-valen för Stockholms stad, bereda öfvergång från klassval till allmänna val. Den värde ledamoten kan hafva rätt i så måtto, som vi icke hafva några allmänna val inom vår representation, men om den värde Gr:n behagade kasta en blick på Stockholms Stads Borgerskap i dess helhet, så lärer han väl icke kunna förneka, att detta Borgerskap beslår af en mängd olika klasser, hvilka nu enl. grundlagen äro berättigade att välja sina representanter klassvis, hvar för sig.
I detta afseende tror jag nödigt, att reseturen förändras, så att diligencerna passera flera af Rikets större städer och att således Den 16 Augusti e. m. dlligencen emellan Stockholm och Gölin horg går genom andra städer på en väg, hvarpå en sådan inrättning för närvarande bättre kan bära sig; äfvensom jag anser det vara en onödig kostnad, som användes på den diligence-inrättning, hvilken sällan begagnas. I Frankrike oell öfverallt, der diligencer med fördel begagnas, gå de på hjul både vinter och sommar äfven vid öfverhallen af Alperna, då oxar blifva förespända. Hos oss mäste deremot hjulen efter hvarje yrväder borttagas. De svårigheter, som hos oss möta, äro således så mångå, att man omöjligen kan tänka på att erhålla sådana inrättningar öfverallt; och då de ej en gång finnas i de vestliga districterna af Frankrike derföre, att de derstädes ej skulle med fördel kunna underhållas, synes mig, att vi böra åtnöja oss med sådana diligence-inrättningar, som kunna bestå utan understöd af statsmedlen. Vi kunna hos K. M. i und. anhålla, att de må berättigas att med skjutsskyldiga göra upp accord pra begagnande af ett visst antal af deras hästar; mpn detta anser jag vara allt det understöd, man bör bevilja dem. Frågan om postföringens öfverlemnande till diligenc.e-inrättnipgar anser jag vara för tidigt väckt; ty sådant berenderpå, huruvida yi erhålla diligencer, som på bestämda tider komma att afgå, och alltsammans kan dessutom ske, utan aft R. St. på förhand derom göra und. anhållan. För Öfrigt förekommer här samma olägenhet, soip blifvit anmärkt vid Dtsk;s förslag, att antagandet af entreprenad-anbud för gästgifvpri-skjutsen må bero af de flesta rösterna inom skjlltsdistrictet.
Enligt 1821 års expeditions-taxa var lösen för fastebref å egendom i stad, när köpeskillingen, eller, der sådan ej var utsatt, egendomens värde efter sista bevill nings-taxeringen ej öfversteg 166: 32 » 24. för värde öfver 166: 32. till och med 333: 16 1: » öfver 333: 16. till och med 1,000: » 2: » öfver 1,000 R:dr 2: 24, allt banko, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 30. 7 hvilket sistnämnda belopp således var den högsta lösen, som kunde komma att för stads-egendom erläggas. Denna för Rådstufvu-rätt bestämda fastebrefs-lösen var uppenbarligen för låg’ hvarföre den äfven blifvit i gällande taxa icke obetydligt förhöjd. Lösen erlägges numera för fastebref, ehvad det angår landseller stads-fastighet, efter enahanda beräkningsgrund och utgår, då köpeskillingen eller, der sådan ej finnes utsatt, egendomens värde efter sista bevillnings-taxering ej öfverstiger 20,000 R:dr R:mt, för hvarje 1,000 R:dr af värdet med 2 — R:mt. deröfver I — » Belopp, som ej uppgår till 1,000 R:dr eller faller mellan två tusental räknas för fullt 1,000; dock är vid lösen för fastebref å stads-egendom stadgadt, att sådan lösen ej i något fall må öfverstiga 20 R:dr R:mt. Då nu i betraktande tages, att lägsta lösen för fastebref är bestämd till En R:dr 16 sk. b:ko, eller 2 R:dr Riksmynt, samt att maximi-lösen för stadsfastighet blifvit höjd från 2 R:dr 24 sk. till 13 R:dr 16 sk. b:ko, torde det äfven finnas, att expeditions-hafvande vid Rådstufvu-rätt, genom den förändrade beräkningsgrunden för fastebrefs-lösen, fått sina inkomster ganska betydligt ökade