Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lönbesparingen alltså förvandlar sig till Stats-! inkomst, få utgå till Pensions-Cassorne; så hafva Riksens Ständer ansett denna besparing å Civile Embetsoch Tjenstemäns Löner böra delias Pensions-Inrättning desto heldre tillgodo* komma, som, vid en Pensionairs död, Begrafningshjelp får af Sterbhuset uppbäras från Inrättningen , hvilken alltså skäligen synes böra påräkna hvad i sådant ändamål blifvit af Löner» ne innehållet. Deremot och enär Arméens Pen^ sions-Cassa kommer, att bibehållas vid åtnju-j tandet af ofvannämnde |:delar utaf Wadstena Xrigsmanshus-afgifter, hvilka utgöra ett allmänt Stats-bidrag, fullt motsvarande ifrågasatte Lön-* besparing, samt härvid tillika förekommer, att den berörde Gassa tillagde vacance-besparing unl der 4 månader medför en större förmån, än den innehållning af 5 i 3 månaders lediga Löner, hvilken nu blifvit Civile Statens Eensions-Inrättning medgifven, hafva Riksens Ständer icke kunnat bifalla Committerades Förslag , att hvad å Militaire Embetsoch Tjenstemäns Löner blifvit till Begrafningshjelp innehållet må, vid deras afskedstagande , ingå till Arméens Pensions** Gassa, helst anledning till detta Förslag , nemlH gen att Centonalen och Befordrings-afgiften å Civile Staternes Löner sålunda skulle ersättas; numera upphört, samt förhållandet med bägge Pensions-Inrättningarnes understödjande af Staten Underdåniga Skrifve!ser, 453 Synes blifva jemnadt då Arméens Pensions^ Gassas särskilde och högre inkomster tagas i beräkning mot de Stats-anslag, som för den Civila Pensions-Inrättningen na blifvit beviljade.
Maj:ts nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Jöns Månssons från Malmöhus län motion, om Beväringsmanskapets vapen öfningar; 2:o Johan Johanssons från Östergöthlands län motion, angående ersältnings-förhål lande emellan Stamoch Strö-Rotar vid Båtsmanshållet; 3:o Johannes Olssons från Wermlands län motion, angående reglering af krono skjutsen; samt 4:o Jacob Lindbys från Gottlands län motion, angående aflöning för Klockare och Skollärare på Gottland. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet; ilo Johannes Nilssons från Malmöhus län motion, angående kronotiondens utgö rande till Akademien i Lund; 2:o Olof Johanssons från Stockholms län motion, angående upphörande af Kam tnar-Kollegi rättighet att i länens markegångs-taxor föreskrifva förhöjning; Prot.-lltdrag den 21 December 1850. 41 3:o Daniel Danielssons från Jönköpings Ian motion, orri Smålands Husar-Regementes förändring till Infanteri under fredstid m. m. 4:o Efraim Larssons från Elfsborgs län motion, om Båtsmåns-hållets upphörande; 5:o Anders Nilssons från Calmar län motion, angående låne-tillökning åt Häradsskrifvaren Björklund på Oland; 6:0 E. M. Falks och Sven Andersons från Skaraborgs län motion, angående upphörande af Kongl. Kammar-kollegii pröfningsrätt i afseende på markegångs-sättningen; 7:o E. M. Lallis från Skaraborgs län motion, angående lindring uti eller befrielse för C. I. Skårman för arrendet af Bryntesgården Lindarfva i Skaraborgs län; och 8:0 L. G. Sandbergs från Vesterbottens Län motion, om anslag till väganläggningar m. in. inom Degerfors socken i förenämnde län; samt !J:o Justitie-Ombudsmannen skrifvelse till Rikets Ständer, åtföljd af räkning å förskjutne expens-medel.
Då 48 §. af nuvarande Riddarhusordning allenast utesluter från möjligheten att blifva Ledamot afRiddarhusDirectionen, de personer, sorn nämnas i 41 §. Riksd. Ordu.j men deribland alldeles 88 Den 26 Junii e. m. icke förekommer ExpeditionsSecreterare; så fiuner jag för min del icke något skäl att anse RiddarhusDirectionens förfarande stridande mot Grundlagen. Ville man utesluta från valbarhet till Ledamotskap i RiddarbusDirectionen alla dem, som kunde komma alt föredraga hos Kongl. Majit, så skulle icke allenast ExpeditionsSecreterare, utan nästan alla menniskor blifva uteslutne; ty jag vet intet hinder för Kongl. Majit att utnämna till föredragande hvem Han behagar. Till det förslag, alt föreskrifva RiddarhusDirectionen att för framtiden icke välja någon ExpeditionsSecreterare, vågar jag för min del icke tillstyrka bifall; ty Ridderskapet och Adeln lärer väl icke kunna sträcka sina föreskrifter längre än RiddarhusOrdningen och Grundlagarne medgifva. Men jag anser ändamålet tillräckligen vinnas genom den anledning, som sjelfva denna discussion lär gifva den blifvande Directionen till sakens närmare begrundande. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, torde jag blott få fästa uppmärksamheten derpå, att man måste göra skillnad emellan sådane personer, som kunna blifva constituerade Föredragande]', och de, som verkligen äro det. Herr Riben har för öfrigt sagt, att det varit Directionens rättighet, men icke skyldighet att återbesätta den lediga platsen inom Directionen. Men 48 §• Riddar - Den 26 Jun ii e. ro. 8q husOrdningen säger: Riddarhusets angelägenheter besörjas och förvaltas af en Directiorij bestående af sju Ledamöter. Huruvida Directionen då kan ega att bestämma ett annat antal af Ledamöterne, lemnar jag derhän; för min del tror jag likväl, att Directionen icke hade gjort rätt, om den underlåtit att välja en ny Ledamot, då antalet icke befanns fulltaligt.
Det förefaller honom som om den strålade ut åt honom en hemlig, lifgifvande, stärkande kraft eller värme, alldeles likt det han erfor första gången han såg henne. Det är omöjligt för honom att släppa handen och han blir sittande tyst, omfattande den med hela sin själ, ett rof för tusen fantastiska, skiftande, angenäma och djupsinniga reflexioner. Hon drager den ej undan, innan en af sällskapet närmar sig. Då lutar hon sig hastigt tätt till Klercken och hviskar upprörd honom i örat: »Det finns naturer, som ofrivilligt och ödesdigert dragas till hvarandra. Det naturliga och öfvernaturliga gå hand i hand i dylika fall. Och har jag haft undergörande kraft på er, såsom ni sagt, så glöm inte att den kraften verkar endast så länge vår sympati varar! Glöm det inte! Det är en bepröfvad kvinna, som säger er det, och som varit med om underligare ting förut.» Tio minuter därpå åtskildes man och gick till ro. Efter en helt och hållet sömnlös natt, trots kloraldoserna, som Klercken nu ansett sig hafva fulla skäl att taga, ser han rummet ljusna på morgonen, hör det första fågelkvittret, slår upp persiennerna och öppnar fönstret, så att en våg af ljus och frisk doft slår in i rummet, ända fram till bädden i den andra ändan, där han med händerna om sin heta panna grubblat och grubblat natten ut och grubblar fortsättningsvis öfver lifvets och kärlekens underliga gåta, utan att bli ett uns klokare på den. I midnattsmörkret hade hans fantasi tagit en vild fart, han ställde upp stora, klara system för kärlekens och det mänskliga lifvets teori, han lurade ut af lifvet dess innersta hemligheter och betogs för en stund af en stolt och stark visshet att han nu funnit sanningen, den enda, stora sanningen, som tusende grubblare sökt före honom, men som ingen funnit. Han var ensam, alldeles ensam om den, han hade öfverrumplat kärleken på bar gärning, medan den dref sitt mystiska spel inom honom, och han jublade upp ett ögonblick öfver att besitta lifvets stora hemlighet. Den hade själfmant kommit och skänkt sig åt honom, emedan han lidit så djupt och slutligen segrat.
Det blef några ögonblicks tystnad, hvarunder han klappade sin hund och såg fundersam ut. » Och ni trifs här? » fortsatte han. » Här är vackert — fast inte s o m på Holma, förstås. » » Ni håller af det stället? » » Jag är j u född där, och vi voro alla så lyckliga, det var inga bekymmer då, ingen oro eller ängslan. » » Och det är egentligen jag, som » » Det är j u inte ert fel. » » Jag skulle kommit hit förr. Jag har tänkt på det hvarje stund, sedan vi sist träffades, men — uppriktigt sagdt — jag var rädd, ni skulle vara en dussinfröken i alla fall — hur olik en sådan ni än föreföll. Jag har sett allt för många så- dana för det. » Han hade rest sig upp och stod bredvid henne. » Det är synd o m edra fina små händer. » Det låg något ömt i tonfallet, alldeles som i skogen, då han sade: » Ni är våt om edra små fötter, ser jag. » Det strömmade något varmt genom hennes hjärta, och hon tänkte: » Hvad han måtte vara god mot dem han håller af. » Där kom fadern från arbetet, nästan i en dagsverkares dräkt, men med den bildade mannens ikt är landet, ljuflig dess blåa himmel, varma vågor skölja dess stränder, vinrankan pryder dess kullar, och pinjen tecknar sin klassiskt stela krona. Jriot genomskinlig luft på fälten leta storhornade, ståtliga hjordar, och skimrande hvita städer lägra sig i täta grupper oland grönskan vid bergets fot. zÄllt är trefnad, allt är rikedom, belåtenhet och gladt hopp. ^Då en dag skälfver jorden; hafvets barm häfs af ångest: rök och dån fylla luften; bergets innandömen braka, och från dess hjässa korsa blixtar den förmörkade rymden. Qlödande strömmar välta fram ur dess inre; i sjudande vågor den smälta stenen far härjande fram öfver gräsets blomster matta, öfver vaggande skördar, mogna för skäran, öfver folkrika städer.
Låneinrättning egentligen vore ämnad att bispringa, icke må betagas möjligheten, att deraf sig begagna; samt af en Ledamot inom Bonde-Ståndet, alt minimum för denna belåning bör förblifva vid hvad det hitintills varit. Utom det, att ett lågt minimum för lån i denna väg, underlättar möjligheten, att kunna i Banken belåna stulet guld eller silfver, anser Utskottet det icke vara med en Banks rätta verksamhet förenligt, att befatta sig med en lånerörelse i den ringare skala, som den förevarande; och ehuru det sålunda vore lämpligast, att utöfver Utskottets förslag öka minimi-beloppet; tror Utskoitet likväl, att en alltför stor förhöjning komme att medföra flere olägenheter; och Utskottet upprepar således den hemställan att minimi beloppet för lån emot pant af guld och silfver må bestämmas till Tio R:dr B:ko. I afseende på i4:de punkten, innefattande, att öfrige föreskrifter angående denna läne-rörelse mätte oförändrade få bibehållas, är endast vordet anmärkt af en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln, att lånetiden borde inskränkas från 12 till 6 månader, utan respit-tid; men då en sådan åtgärd endast skulle föranleda ökadt besvär och i följd deraf förhöjd förvaltningskostnad, enär det icke lärer kunna förvägras låntagaren, att vid förfallotiden söka nytt lån på samma pant, torde af detta, utaf anmärkaren sjelf angifna skäl, den föreslagne förändringen icke böra godkännas; och Utskottet förnyar fördenskull det förslag. 1 §• 12- att öfrige föreskrifter, i afseende på denna lånerörelse, måtte oförändrade få bibehållas. 16 Banco-Utskottets Utlåtande, N.-o 44' B) Låne-r ör elsen emot pant af jent, koppar och andra väg för da effekter. Enär någon anmärkning icke blifvit gjord emot 15:de punkten, föreslår Utskottet, §•
Han har deremot, ”liksom alle rättsinnige, städse bifallit Horatii mening Omne tulit punctum etc.; dock utan att slå i vädret den förevitelsen, hvilken Petrarcha hafver gifvit en lärd Poet i Italien, sägandes, att han obetänkt hade förtungat de späda Musas eller Pierides med de tolf lagsens taflor”. Det sista gjorde han ändock sjelf, tyvärr, alltförmycket; ehuru med mellanstånd, som låta skönja, att motsatsen stod i hans makt. Ty jemväl en lättare ton, en ton till och med af fransysk artighet, kunde han stundom anslå. Såsom t. ex. i denna stroph af den äfvenledes framför Guds Verk och Hvila ställda dedicationen ”till Sveriges Fruntimmer”: Kunde jag demanter skrifva, Och hvart ord en perla blifva; Vore slikt ändå ej värdt, Att J skolen det berömma: Ty, hvad eder täckes drömma, Öfvergår, hvad jag har lärt. Hvad Spegel föröfrigt var, såsom Lärd, såsom Prest, såsom Medborgare, hör ej hit att omtala. Blott ett: ingen har tagit ett större steg, än denne Biskop, till Svenska Allmogens upplysning. Han införde, och utverkade lag på, den allmänna läsning i bok, hvilken denna allmoge har att tacka för den större och mera jemndelade själsodling, hvaraf den länge förmånligt varit utmärkt. Slutet af hans lefnad blef dystert, och gaf honom rikligt ämne för hans sista vittra arbete: en satirisk ”beskrifning om den namnkunnige Riddarens Herr Högmod Nedfalls märkeliga bedrifter, bland hafsens brusande vågor och sina egna susande tankar”. I sitt politiska tänkesätt tillhörde han, liksom Stenbock, Wachtmeister, Tessin, med lif och själ de ”Konungske”. Icke blind för de olyckor, dem enväldets storsinnade oförstånd hade bragt öfver landet, insåg han dock ej, huru de skulle afhjelpas genom det småsinnade oförstånd, hvarmed mångväldet började uppsticka sitt hufvud.
Hr Printzensköld, Carl: Då de 3:ne öfriga Stånden bifallit Utsk:ts förslag om en införseltull å jerntråd af 6 öre pr fä., anser jag deruti ligga ett skäl, att R. o. Ad. äfven må antaga inbjudningen. Man må väl kunna förutsätta, att med de liberala åsigter, som städse gjort sig gällande inom BorgareSt:t, detta Stånd otvifvelaktig! ej bifallit någon tullsats, om det ej funnit en sådan åtgärd vara af högsta behof påkallad, för att åtminstone i någon mån skydda detta inhemska fabrikat för att helt och hållet blifva utträngdt af det utländska. Som jag således skulle anse, att IL o. Ad. handlade i landets interesse, om det Högloft. Ståndet i detta hänseende förenade sig med de tre öfriga Stånden, får jag för min del vördsamt anhålla, att IL o. Ad. täcktes, med frånträdande af sitt förra beslut, antaga den föreslagna inbjudningen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å Htsk:ts ifrågav:de inbjudning, framställde H. Exe. först propos. å bifall till densamma, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på inbjudningens afslående, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Härefter blef propos. å voter.-propos:ns godkännande framställd och med ja besvarad. Voter.-propositionerne N:ris 20—24 godkändes. Utsk:ts inbjudning ronde Artikeln Malm och voter.-propositionerne 25—27. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Härvid har först förekommit, att som berörde 6o Banco Utskottets Utlåtande, N:o 44- Privat-Banker skola under detta år hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anhållan om förlängning af deras år 1847 eljest tilländalöpande Octrojer; men det är möjligt, att, i händelse den lagstiftning för sådane Banker, hvilken, vid innevarande Riksdag, kan varda af Kongl. Majit och Rikets Ständer gillad och antagen, kominer att innefatta föreskrifter i vidsträcktare måtto afvikande från dem, som nu gälla till efterrättelse, en eller annan Privat-Bank icke finner med sin fördel förenligt att begära ny Octroj; samt att Privat-Bankerne se sig föranlåtne, att före tilländalöpandet af Octrojliden, indraga lånerörelsen och verkställa en utredning; så torde det blifva nödigt, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt de Privat-Banker, hvilka derom göra anmälan, må kunna på nu gällande vil kor erhålla förlängning af Octrojerne, intill dess ett fullständigt förslag till ordnande af Landets Credit-anstalter hunnit upprättas och af Rikets Stän« der antagas; men då det icke kan tillkomma Banco-Utskollet att uppgöra andre förslager, än de, som afse Styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Bank, med hvad dertill hörer, och således icke att undersöka och utreda penningeoch credilföihållanderne i allmänhet, för att på en dylik undersökning och utredning hygga ett förslag för ordnande af det hela; samt för öfrigt Utskottet förmodar, att ett sådant förslag icke skulle kunna åstadkommas under en Riksdag, då tid och uppmärksamhet måste delas åt mångfaldiga ärenden samt således ej ostörde egnas åt ett enda mål, lärer någon annan utväg ej återstå, än att bilda en Comité, som får till åliggande att under tiden intill nästa Riksdag nppgöra ett lämpligt och ändamålsenligt förslag, hvilket då kan vid Rikets Ständers sammankomst till pröfning framläggas.
Den, som anser, att det af Kongl. Majit äskade anslag, 150,000 R:dr, för fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlskrona, icke bör beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för nämnda ändamål anvisat ett anslag under nästkommande 3 år af 150,000 R:dr, att utgå med J del under hvarldera af åren 1864, 1865 och 1866. 8 Stats-Utskottets Memorial M 143. Som omröstningen gifvit ett resultat af 56 Ja och 63 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 18:de Voteringen: Den, sorn vill, att ett extra anslag af i 50,000 R:dr, att i mån af behof från Riksgälds-kontoret utgå, för ett gång anvisas till uppförande af arrestbyggnader utaf trä vid indelta arméen, inredning af förhyrda arrestiokaler, samt anskaffning af inventarier, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer förklarat sig icke finna skäl att till den i omförmälda hänseende gjorda framställningen lemna bifall. Voteringen utföll med 43 Ja och 76 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 19:de Voteringen: Den, som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att den af Kongl. Majit begärda förhöjningen, \ 3,695 Ridr i anslaget till båtsmännens beklädnad icke må af Rikets Ständer beviljas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat att förslagsanslaget till båtsmännens beklädnad skall ökas med ett belopp af 13,695 Ridr och i Riks-staten upptagas till högst 88,200 Ridr. Voteringen utföll med 48 Ja och 11 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 20:de Voteringen:
N:o 69, i anledning af väckt motion i fråga om rättighet för allmogen i norra länen att afhemta tjäruved; samt N.'o 71, i anledning af väckt motion, om ändring i Rese-reglementet af den 31 Oktober 1851, så vidt samma betänkande afsåg Utskottets hemställan, att väckt fråga derom, att, då regalier ångfart finnes emellan de ställen, från och till hvilka embetseller tjensteman i tjenste-ärender skall färdas, rese-ersättning derefter borde beräknas, måtte lemnäs utan afseende; hvaremot första momentet af berörde Betänkande återremitterades med anmärkningar. S. D. Efter skedd föredragning antogs en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Ståndet genom Protokolls-utdrag delgifven inbjudning, att förena sig uti förstnämnde Stånds beslut, att Rikets Ständer borde genom Landtmarskalken och Talmännen hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genom en af ledamöter utaf samtliga Riks-stånden sammansatt deputation få aflemna den beslutade underdåniga skrifvelsen till betygande af Rikets Ständers deltagande i Konungahusets och de förenade rikenas förlust genom H. K. H. Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle. Den 1 April. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottel Kongl. Maj:ts nedannämnde den 29 sistl. Mars på bordet lagda nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående anslag för Hospitalernes förbättrande; 2:o angående anslag af 22,000 R:dr Banko till nybyggnad vid allmänna institutet för döfstumma och blinda; 3:o angående beviljandet af anslag för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby samt utvidgande af Carolinska skolhuset i Orebro; 4:o angående anslag af 20,000 R:dr
Professor vid Upsala Universitet, L. S. Josef Wallin, Kyrkoherde i Clara Förs., R. C. XIILs O. L. N. O. Th. Dr. L. S, J. W. Beckman, Comminister vid St. Clar® Förs. i Stockholm. I„ S, 9vi6éDagö*55eflut 1851. 63 P. F. Wahlberg, Professor, K. Wete oska ps-Ak ailemiens Sekreterare, It. N. O. L. S. A. I. Broman, Th Dr. Contr.-Prost, Kyrkoherde i Skärkind af Linköpings Stift. L. S. Joh. Wallman, Lektor och Kyrkoherde i Slaka Församling. Christian Stenhammar, Th. Dr. Prost i Häradshammar och Jonsberg af Linköpings Stift, L. N. O. L. S. A. J. Cnattingius, Kongl. Hofprcd. Prost och'Kyrkoherde i Kettilstads oell Tjärstads Pastorat af Linköpings Stift. L. S. P. Cour. Arosenius, Prost och Kyrkoherde i O. Tollstad och Sya af Linköpings Stift. L. S. Pehr Hasselrot, Kongl. Hofpred. Kyrkoherde i Sköfde af Skara Stift. L. S. S. Lundblad, Prost och Kyrkoherde i Wånga Pastorat af Skara Stift, L. K. N. O. L. S. N. .1. Wallin, Prost och Kyrkoherde i Tunhem af Skara Stift. A. C. Setterblad, Prost och Kyrkoherde i Ekby af Skara Stift. L. S. Isaac. Samuel Widebeck, Dom-Prost i Strengnäs, L. K. A. O. L. S. Gust. Wilh. Gumaelius, L. N. O. Contr.-Prost i Edsbergs Contract, Kyrkoherde i Wiby och Tångerasa af Strengnäs Stift. L. S. Th. Annerstedt, Th. Dr. Kyrkoherde i Örebro L. S. A. Lagergren, Kongl. Hofprcd.
Herr von Ha r tm a n sd or ff: Enär Två Stånd redan bifallit Betänkandet, så ' skulle, om Ridderskapet och Ådeln afsloge det samma, saken stadna vid hvad den är, och följagleligen ingen Skrifvelse komma att till‘Konungen afgå, med en sådan framställning, som den Utskottet föreslaget, och jag ansett vara Riksens Ständer ovärdig.—• Votering torde derföre befinnas vara öfverflödig, af dem , som önska bibehållandet af 1778. års författning, och således kunna undvikas. Herr Cederschjöld: Den siste vär de Talaren yrkar afslag på Betänkandet, om ej för annat, åtminstone derföre, att, i händelse det bifölles, skulle en allt för olämpclig skrifvelse komma att till Kongl. Maj:t afgå. — Men då Betänkandet ^afstyrker ert af enskild Riksdagsman gjord motion, så kart jag ej färeslälla mig att 3 Stånds bifall lill detta Betänkande, och således afslag på den väckta motionen möjeligen skulle kunna föranleda till någon slags skrifvelse lill Kongl. Maj:t; och kan således äfven deraf ej se nå Ridd. o. Ad. Pret. 10 B, g, Afd, 44 D t • n 50 o v e tn h e r f. m got hinder för Ridderskapet och Adelil att tili Betänkandet lemna bifall. Grefve von Platen: Jag tror li • Ja med Herr von Hartmansdorff, att det ;'if tillräckligt, om vi, genom ett afslag å Bet 11- kandet, komma derhän, att saken förblifver vid hvad den är, helst i iityänkandet finnas ntti vek, som ej är o passande.—Skulle Ridderskapet och Adeln ej vilja meddela afslag é Betänkandet, anhåller jag om votering. Herr Uggla:
Genom denna utväg, som jag icke kan anse vara inconstitutionel, då ilen fullkomligen ingår i Constitutionens anda och ändamål, skulle vinnas icke allenast den fördel, att nästa Ständer fingo, genast vid deras sammankomst, företaga sig afgörande!, i stället för att annars afbida måhända 5 å 6 månaders tid, som minst skulle åtgå för Utskottet för att Betänkandet afgifva, utan äfven den ännu större, att sjelfva detta Betänkande fick komma till Allmänhetens kännedom, och således icke undanryckas den allmänna Opinionen, hvars ledning tilläfventyrs Tor största delen af Representationens Ledamöter är af för mycket värde, att alldeles gå förlorad. Jag anhåller att denna Motion må varda remitterad till Lagutskottet, och derigenom till vare respective MedSländer. Lades på bordet. Den i5 December f. m. 21 Friherre Boijej Ludvigj. anförde skriftligen : Oföränderligt qvarstående vid de grundsatser, som jag vid 3:ne förflutne Riksdagar framställt till motstånd åt det FinanceSystem, som vi alltsedan 1812 års Riksdag vidhållit, och hvars följder jag redan vid 1815 års Riksdag förutsade, är jag lika villig, att åt moderationen gifva allt hvad den kan fordra; och jag förbigår alltså nu både allt upprepande af de misstag i beslut, som föregående Ständer begått, och äfven all beskrifning på det tillstånd, hvaruti vi, i rak påföljd deraf, nu oss befinna. Yi minnas de förra, och vi erfara tillräckligt det sednare.