Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Var du så förståndig? Jag svarade ingenting. Äfven hon tystnade för ett ögonblick och betraktade mig. Hör på hon såg på Antti nu skall jag fråga dig en sak. Hon vände sig om och sänkte rösten, då hon fortsatte: Är du fallen för svartsjuka? Agnes! Jag försökte se stött ut, för att därigenom, om möjligt, dölja det skuldmedvetna uttrycket i mitt ansikte. Huru skulle någonting sådant ens kunna komma i fråga? Nå, men det vore ju en ganska naturlig känsla. Jag, som så fullständigt litar på Antti! Jaså, af den orsaken! I det fallet varnar jag dig uppriktigt för alla fåfänga illusioner. De följas vanligtvis af ett bittert uppvaknande. Tror du värkligen att sådana egenskaper som förstånd, grundsatser, vilja, pliktkänsla och hvad de alt må heta att de kanhända bestämma människans lif och hennes åtgöranden? Det tror jag helt säkert. Hvilket barn du är! Hon skrattade godt. Nej, kära du, inte ens närmelsevis. Tro mig: förnuft, vilja och grundsatser betyda ingenting, så fort passionerna vakna. Passionen, den är herre, och de andra stå helt vackert i dess tjänst, om de öfverhufvudtaget erhålla någon plats alls. På Antti stämmer detta åtminstone inte. Just på din Antti stämmer det alldeles ypperligt. Han har ett kraftigt och tillika tungt lynne. Känslorna vakna icke lätt till lif inom honom, men då de engång gjort det och vuxit till mäktiga passioner så bevare oss Gud! Ingenting i världen kan beherska dem, allra minst hans eget förnuft. Hon tystnade och såg på Antti, hvilken fortsättningsvis sysslade med seglen. Blicken, hvarmed hon följde Anttis raska rörelser, var halft reflekterande, halft road. Jag såg tydligt hvilka tankar hon närde inom sig. Mitt hjärta sammandrogs, men jag försökte dock fortsättningsvis stå på mig. Du misstar dig likafullt denna gång, Agnes. Skulle icke jag känna Antti, jag, som redan flere år lefvat tillsammans med honom? Ännu aldrig har passionen fått makt med honom. Det tror jag nog, ty inte lefva ni ju här, ni vegetera blott ligga i en beständig halfdvala. Och detta tillstånd kan räcka ända till grafven.
Sedan de flera, under Riksdagens lopp till Konstitutions-Utskottet inkomna, förslag till ändring af Grundlagarne i de delar, som angå nationai-representationen i dess helhet, till följd af Utskottets vid deras pröfning fattade beslut förfallit, framställdes till Utskottets bedömande ett förslag, som afsåg sådan ombildning af representationen, att Borgare-Ståndet skulle inom sig upptaga de samhällets medlemmar, hvilkas anspråk på deltagande i Riksdags-ärenderna vore till sin rättmätighet allmännare erkändt i den redan längre tid pågående striden emellan skiljaktiga meningar i den stora samhällsfrågan. Utskottets majoritet har funnit sig icke kunna godkänna detta sednare förslag i hela dess vidd; men de derom hållna öfverläggriingar hafva fästat Utskottets uppmärksamhet på möjligheten att, utan återupplifvande för tillfället af omförraälde långvariga meningsstrid i ämnen, som ingripa i sjelfva grunderna för den nuvarande national-representationen, och utan att i någon män frånträda den idé, som grundat och bibehållit Stånds-indelningen, särskildt i afseende på representations-rätten inom ett Riksstånd, Borgare-Ståndet, åstadkomma en vigtig förbättring i Grundlagen. En sådan förbättring synes önskvärd icke, allenast för den, som, utan att dela de uttalade åsigterna om mera tvingande behof af vidsträckt förändring i hela representationen, anser lagstiftarens omsorg egentligen böra riktas åt förbättringar i de enstaka punkter, om hvilkas behof af ändringar meningarne redan hunnit mera förena sig. Äfven den, som, med lifligare förhoppning om slutlig framgång omfattar försöken att på nya, med Stånds-fördelningen oförenliga grunder, ombilda vårt representations-skick, måste af företeelserna med de i sådan syftning vid flera Riksmöten gjorda förslagen hafva kommit till den förutsättning, att den förväntade slutliga framgången icke kan ligga så nära för handen, att derföre borde emedlertid undvikas all förbättring i de särskilda delarne af den närvarande ordningen; och i den mån det antages, att den nuvarande national-representationens bristfällighet jemväl är en af de bidragande orsakerna till hinder för ändamålsenlig lösning af de stora frågorna; i samma mån torde hvarje bemödande att afhjelpa samma bristfällighet erkännas vara förtjent af uppmärksamhet.
Det Utskott Rikets Ständer funnit nödigt förordna för utarbetandet af allmänna grunder, icke allenast för indragning och sammanslående af öfverflödiga embeten och tjenster, utan ock för en förändrad Ai betsmethod, har nu fullgjort sitt uppdrag på ett sätt, som, om det tilläfventyrs icke så fullkomligt instämmer med den syftning mången trodt ligga till ensam grund för Rikets Ständers steg i denna del, och hvilken åtminstone med lika om ej större lätthet kan hämtas af de vidsträckta och obestämda ordalag, hvari uppdraget gafs, som någon annan, likväl jag och flera med mig från början ansågo vara det enda, hvarpå Utskottet med framgång och någon sådan båtnad för det allmänna, som kunde rättfärdiga dess sättande, skulle kunna behandla det dem uppdragna vigtiga värf. De svårigheter, hvilka vid detta arbete måste möta och mött Utskottet, icke mindre än de ti 11 föv rene för samma ändamål tillförordnade och hörde Auctoriteter, och som Utskottet tror icke kunna undfalla den som bemödar sig att af ärendet taga närmare kännedom, hafva äfven, med den obetydliga kännedom deraf, hvilken jag kunnat inhämta, icke heller undfallit mig, och då Utskottet ansett sjelfva sitt uppgifna förslag icke hafva kunnat blifva annat än ofullkomligt, borde väl jag förutse, att hvad jag i denna del skulle kunna hafva att erindra, borde blifva så ofullkomligt, att 313 Den 27 Maji. det alldeles icke förtjente att upptaga en tid, som för Ilögloflige Ridderskapet och Adeln börjar blifva allt mer och mer dyrbar. Det är också icke något fullständigt Systeme, som jag ernar motsätta Utskottets plan till förändring i Inrikes Administrationssättet; min inskränkta erfarenhet och af flera andra göromål upptagne tid tillåter det ej.
Den skjutsningsffihet, som uppfinning af mineralstreck medför, torde numera sällan ifrågakomma; och, om skjutsningsskyldigheten in natura upphör, lärer någon egentlig anledning icke förefinnas till befrielse för nämndemän, kronofjerdingsman och kyrko - 25 värdar från deltagande i ett besvär, som icke vidare utgör något hinder för utöfningen af deras befattningar. Bland det stora antalet hemman, som icke utgöra skjutsning, förekomma äfven sådana, hvilkas innehafvare besörja kronobrefbäring; men dessas frihet från skjutsningsbesväret måste hafva tillkommit genom särskilda i orterna träffade öfverenskommelse!-, emedan brefbäring, jemlikt Författningarne, synes medföra frihet endast från kronoskjuts, hvarmed den förklarats vara ett jemförligt besvär. — För öfrigt kan någon allmängiltig orsak dertill, att så många hemman af skjutsskyldig natur icke i skjutsning deltaga, näppeligen utfinnas. Sannolikast torde väl hemmanens belägenhet, afsides från de allmänna landsvägarna, dertill föranledt, men ett sådant antagande står icke väl tillsammans dermed, att i de nordliga länen, der afstånden äro stora, nästan alla hemman af förenämnde beskaffenhet blifvit till skjutsning indelade, då deremot i andra län förhållandet visar sig olika ända derhän, att i de Småländska endast ett jemförelsevis ringa antal hemman hafva sig ålagdt att skjutsa, änskönt detta besvär ingalunda kan derstädes anses vara minst tryckande. Att skjutslagen icke varit i behof af förstärkning, kan ej heller gerna åberopas, då skjutsningsbördan på många ställen och synnerligast i de delar af landet, der största antalet till skjutsning skyldiga, men dertill icke indelade hemman finnes, uteslutande hvilar på ett i förhållande till skjutsåtgången mindre betydligt antal hemman, utan synes den tillförene i vissa orter mer eller mindre, men mångenstädes alldeles icke begagnade utvägen att förstärka reservskjutslagen genom anslående af hållskjuts, hafva varit egentliga anledningen, att så många hemman af skjutsskyldig natur nu äro gynnade, på de andra lika beskaffade hemmanens bekostnad.
Han följer häri åskådningstaflans princip, blott noterande att denne mans hår är svart, denna lilla flickas strumpor blå, detta golf brunt, detta staket grönt, utan att taga med i beräkningen de olika ljusförhållanden, som denna svarta, denna blå, denna bruna och denna gröna färg äro underkastade i forhållande till sitt läge. Mången gång tecknar han midt i oljefärgen med en blyertspenna, när han finner verkan af denna fastare och säkrare, än hvad han kunde göra med penseln. Vid andra tillfällen betänker han sig icke på all måla hela sin tafla malt i färgen, för att sedan ditsätla en skinande blank fernissa på de föremål, som äro blanka till sin natur, en hög hatt, en polerad träpipa, ett blått emal * jeradt husnummer eller dylikt. Men RafTaélli behöfver för öfrigt för att vara åskådlig alldeles icke åskådningstaflans » Detta skall vara Troja&gt;. Han kan gifva den individuella figuren en stämning, somberättar af sig sjelf, endast med ett litet drag eller två, gripna ur verkligheten. Han har sålunda målat en tafla, som föreställer en liten tjock och gammal handtverkare med En lumpsamlare. Efter teckning af RaffaPlli. en målarpyts i ena handen och en i pytsens innehåll ända till skaftet doppad pensel i den andra. Han står utanför sitt hus i sin lilla trädgård, hvars staket han nyss har strukit med en förskräcklig grön färg. Han vänder ryggen åt staketet och synes spekulera på att finna ännu ett föremål,som kunde förtjena en öfversmetning med all den sköna färg, han ännu har qvar. Med denna smula handling och med denna smula sceneri är arten af den lille tjocke mannen med färgpytsen bestämd: den förskräckliga gröna färgen på staketet och den i färgen till skaftet doppade pen sek röja klart nog att det icke är någon målare till profession, man har inför sig.
Enär nu ett noggrant iagttagande af en sådan reglering är af högsta vigt, samt öfverskridande deraf skulle alldeles kullkasta de grunder, som till vinnande af stadga i Fabrikemes Lånrätt blifvit uppgifne, och det ytterligare biträdet ar vordet föreslagit, endast «nder villkor af sådane grunders bibehållande, tror Utskottet sig hafva, uti det återremitterade Betänkandet, tydligen ådagalagt, att ifrågavarande Correctiv egenteligen är stäldt och har till fö remål , att motverka vidsträcktare anslag af ofvan anförd beskaffenhet, ärr Utskottet föreslagit, och med hvilka liittils gifne sådane anslag, Commerce -Collegirwn icke ägt vidare befattning, än att verkställa de befallningar, det em sådane medels utietnnande undfått. Vid ett sådant förhållande, och då det i Vallöf!. Bor# Ståts-lJtskottets Betänk anden'. 1881 gare-Ståndet, såsom controll emot anslagens öfverskridande, framställde Förslag, att ConomerceCollegium sku'le endast bestämma, huru stor del eller procent af tillverknings-värdet, hvarje Fabriks-idkare skulle åtnjuta, men säkerheterna pröfvas samt medlen förvaltas och utlemnas af Banco-Styrelsen , icke lämpeligen synes kunna till bifall föreslås, enär i betragtande tagess, att hela Fonden icke är af Banken förskjuten, samt berörde delning af de Commerce-Collegium ensamt hittills åliggande befattningar, i allt fall skulle leda, till en ökad vidlyftighet och omgång, utan att någon närmare controll derigenom vunnes, hälst, på sätt berördt är, någon anmärkning emot Commerce-Collegii Förvaltning, icke skedt och någon ny ordning i denne del sålunda icke erfordras, har Utskottet ansett ifrågavarande correctiv vara i detta fall det enda användbara, hvilket Utskottet är öfvertygadt skall kraftigt verka till det sökta resultatet och ingalunda leda till de befarade lidanden och förluster för Närings idkaren.
Då i anseende till arbels-commenderingar och större Trouppers sammandragande till Yapenöfningar, hvilka efter författningarne ifrån StatsCassan alltid beslridts, ett sådant förhållande näppeligen för något Regemente kan komma alt äga rum, så visar sig till hvilken ytterlig grad Rotehållare genom Passevolance-contraktet varit utöfver deras skyldigheter betungade; och det är rättelse härutinnan, som af de sammansatta Utskotten kallas orättvisa och obillighet emot öfriga medborgare-classer uti samhället; och hvad Utskotten i detta hänseende påstå utröndt och bevisadt vara, om Rotehållares iakttagne fördelar, torde ifrån det redan anförda lätteligen kunna bedömraas. På det att hvarken de sammansatta Utskotten, eller allmänheten, vid första påseendet, skulle kunna fästa den tanka vid ofvanstående beräkning, att grunden derföre vore med någon sorgfällighet uppletad ifrån något särdeles fall inom Armeen, häfver jag gjort mig den mödan, att äfven för ett, ifrån Den 26 Octo ber f. m. ^9 ifrån Skaraborgs Regemente vida aflägset, uppgöra en lika beskaffad uträkning, då jag får följande resultat, nemligen att Ifrån Rotehållare under Kongl. DalRegementet har Ingått: Utgått: 1822 Mötespassevolance för 1200 Numror, k 8 II: dr 9,600. t8a3 9,600. För Befälsmöte ; 164: 24. - Recrytmöte 33: Marchekostnadertilloch ifrån Regementsmötet 1 ,740: 24. - Contant aflö- ning 6u: 8.- Transport för sjuka 16: 29. - Medicamenter 60: Provianteringskostnad under alla mötena 4,116: 3.4. Afdrag för JV:r, som ej betala 840: — - Befälsmöte . 386:13.4. Den 26 O c to ber f. m. Ingått: Afdrag för W:r, som cj betala . Befälsmöte Proviant . Marchekost nader Dito vid Recryt-möle 64: Marchekostnader 2,38i:
''Riksens Ständer borde till Kongl. Muj:t i underdånighet öfverlemna det Betänkande, som ’’deras Särskildta Utskott utarbetat, innehållande förslag till Reglering af Rikets Einbets’’Verk , åt hvilket förslag Rikets Ständer för de mångfaldiga och vigtiga göromål, hvarmed de under denna Riksdag varit sysselsatte, icke ”medhunnit att gifva en fullständig handlägg”ning, helst dessutom Grundlags-förändringar ”stå i ett nära sammanhang med antagandet af ’’hvarje förbättring i desse Verks organisation, ■”och sådane icke, enligt Regerings-Formen, "vid denna Riksdag kunna för Kongl. Maj:t i "underdånighet framläggas, med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes intill nästa ■”Riksdag , då desse förändringar kunna af Rik* 666 Den 14 December. ”sens Ständer beslutas, och till Kongl. Maj:ts "Sanction öfverlemnas , Nådigst vidtaga alla sådana åtgärder, så väl i anseende till de Rättsfrågors afsöndrande från Styrelse-Verken . som ’’äfven Embetsoch Tjenstemäns tillsättande , "och öfrige förberedelser till en ny organisation ”af Styrelse-Verken , hvilka Kongl. Majrt anser J,vara öfverensstämmande med den höga åsigt , "hvari Kongl. Majrt, med anledning af Riksens ”Ständers dä framläggande beslut, om Grund”lags-förändringarne, går att antaga eller förändra det nu underdånigst afgifne förslaget; erkännande Riksens Ständer, att detta förslag ”icke kan vara utan brister, dem de likväl hop”pas skola under en skyddad tryckfrihet uppräckas, offentliggöras och rättas; äfvensom att •”Kongl. Majrt, till hvars vishet Riksens Ständer, 1 detta som andra fall, hyser ett fullt förströende, täcktes för Rikets nästkommande ”Ständer Nådigst framlägga förslag till de ändringar och förbättringar, som Kongl, Majrt ”kan
Grefve von Schwerin: Jag får blott erindra, att då ordet arfvode blifvit nyttjadt i den Kongl. Propositionen, har icke eller Utskottet kunnat antaga något annat. Herr Crusenstolpe: Jag reserverar mig mot Voteringspropositionen, äfvensom emot den theori Herr Hjerta framställt, att, ehuru arfvodet afslås på IndragningsStaten, det ändock må kunna fortfara på en annan Stat. Herr Hjerta: Då Herr Crusenstolpe får läsa Protocollet, sedan det blifvit justeradt, lärer han väl finna, att jag alldeles icke talat om någon Stat, utan om Extra Utgiftsmed/en. Herr Crusenstolpe: Jag kan ej besvara den siste Talarens yttrande, innan jag får läsa Protocollet. Jag skall en annan gång afbida Protocollsjusteringen, innan jag inlåter mig i discussion med Herr Hjerta. I afseende å alla öfrige punkter i Förstärkta StatsUlskottets Memorial, beslöt Ridderskapet och Adeln, uppå derom särskilt framstälde propositioner, att, under förblifva ii de vid dess, rörande de i berörde Memorial omförmälde frågor, fattade beslut, god - D e ti 3 A o v c m b e r e. m. 145 godkänna de af Utskottet föreslagne voteringsproposi tioner. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 3i sistlidne October under N:o 3i^ aflutne, och den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående RiksStåndens beslut i fråga om beräkningen af Taffelpenningar för visse Embetsman; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till handlingarne.
Herr Påhlman frågade om det vore rätt att beräkna en inkomst för Kassan på en aktningsvärd mans död, hvilken Ridderskapet och Adeln har många anledningar att önska det han måtte länge, till Riddarhusets förmon, få lefva. Grefve Posse förklarade, att han ansåg att Ridderskapet och Adeln afgjort att Introduo tionsafgiften till RiddarhusSecreteraren skulle med yo R:dr till kassan inbetalas, der den till sitt hela belopp af honom skulle få lyftas, och att frågan om all vidare lönförhöjning vöre uppskjuten. Ropades ett starkt Ja. In fidem Protocolli G. A. Silverstolpe. Undertecknad, RiddarhusSecreterare, åter» trädde till Protocollet; hvarefter upplästes den punkten af RiddarhusUtskottets Memorial som innefattade att, i händelse Ridderskapet och Adeln ej skulle finna skäl till bifall å Utskottets förslag om Lönförhöjning i allmänhet, Den i Augusti. 41 tror Utskottet likväl RiddarhusKaroreraren bör3 åtnjuta den uti ett föregående Memorial föreslagna lönförhöjning, af 66 R:dr 32 sk., på de 133 R:dr 16 sk. B:co som Kamreraren hittills för Stiftsgöromålen uppburit. Herr Grefven och Landtmarskalken erinrade att Ridderskapet och Adeln redan bsslutit uppskjuta frågan om förhöjningen till nästa Riksdag. Herr Iserhjelm, Carl Johan, anmärkte att denna fråga egentligen icke ägde gemenskap med den öfriga Lönförhöjningen, emedan densamma icke rörde Riddarhuskassan utan Adliga JungfruStiftets. Herr Landt Marskalken gjorde proposition till bifall på den upplästa punkten. Ropades starka Ja och Nej. Uppå begäran, upplästes Grefve Staekelbergs , Reinhold, särskildta Yttrande, rörande RiddarhusKamrerare inkomsterna, bilagdt RiddarhusUtskottets Memorial af den 10 Juli.
Vissa Socknar och Härader skulle tillhöra hvarje Magazin, eller Fabrik och slöjdeexposition, och inom hvarje sådant district skulle Directeurerna väljas, så nära boende sorn möjeligt vid Magazinet. De skulle sammanträda en gång i månaden för att granska profarbeten, utdela mästerbref, och uppgöra räkningarne, hvilka vid årets slut, borde genom trycket allmängöras. 9 §• Den Handtverkare, som utan tillåtelse; och mästerbref, sknlle arbeta för sin egen räkning, om han sade sig hafva förlorat detta bref, eller äfven hade det, men gjorde bevisligen dåligt och bedrägligt arbete, skulle nödgas att arbeta såsom Gesäll ett år mot en 1 bestämd betalning hos den Mästare, som begärde honom, hvarefter han, enligt 2:dra och 3:dje §. §. kunde åter få söka Mästarebref. 10 §. Hvar och en Gesäll, sorn hade tagit tjenst, skulle ej hafva rättighet att lemna den, utan enligt Lag, och skulle för öfrigt vara underkastad Tjenstehjons - stadgan Om en Gesäll ville hålla fri måndag och försumma sig med oordentligt lefverne, så skulle han vara tvungen att arbeta utan betalning 2:nedagar, för hvarje dag som han förspiller genom sitt i Den 17 AprilJ. m, 299 fel; och om han skämde bort arbetet, skulle han arbeta för intet, till dess skadan blefve ersatt, hvilket skulle bedömmas af Directionen vid närmaste Expositions Magasin, och i brist häraf utaf gode män. xi §• All handel inom landet bör vara fri, men bör sorgfälligt bevakas af Policen i Städerna, och Kronobetjeningen å landet, så att icke lösdrifvare eller kringstrykare begagna sig af denna frihet, för att bedraga allmänheten j det borde fordras af hvar och en som ville på landsbyggden idka handel m. m. att kunna framte bevis på stämpladt papper af KyrkoRådet om ett hederligt uppförande, förutan hvilket, han icke skulle kunna erhålla pass utaf ortens auctoritet.1' Om KyrkoRådet finner den sökandes frejd mindre god, äge det att förneka ofvannämnde bevis -f 12 §.
När alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga Ett Tusen Atta Hundra Riksdaler, äro Tre Hundrade Riksdaler deraf fria från bevillning. Dessutom eger skattskyldig, i sådant fall, att för hvarje hemmavarande eget äkta barn under tolf års ålder åtnjuta befrielse från bevillning för Femtio Riksdaler af den taxerade inkomsten. Vidare äro från utgörande af inkomst-bevillning frikallade: a) Staten, - — bevillning erlägga; b) medlem af — af kapital; c) vid de förenade rikenas beskickningar hos utländska Magter anställda, jemte alla öfriga under Utrikes Departementet lydande embetsoch tjenstemän, för den del af deras aflöning, som motsvarar Norska Statsverkets bidrag till samma aflöning, samt fremmande Magters härvarande beskickningar och konsulater tillhörande Förnyadt Förslag till Bevillnings-Stadga. 5 personer jemte deras betjening, såvida de icke äro Svenske undersåter eller inom riket drifva handel eller utöfva annat yrke; d) utländsk man, anställd. § 9- Bevillning för inkomst af kapital eller arbete påföres: bolag, der bolagets rörelse förnämligast drifves, eller, i fall sådan bestämd ort icke förefinnes, der bolaget har sin styrelse; fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken är belägen, eller handeln, yrket eller näringen idkas; dock skola handlande i Stockholm för den handelsrörelse, de derstädes idka, taxeras inom den församling, der de äro mantalsskrifne; egare af fartyg, hvaruti flere hafva del, der hufvudeller korrespondent-redaren, eller, om sådan ej finnes, der skepparen är mantalsskrifven; hvar och en annan skattskyldig, der han är mantalsskrifven. § *0- För inkomst, som beskattas på annat ställe, än den skattskyldiges mantalsskrifningsort, får befrielse eller lindring i bevillningen efter mom. 1 i § 8 icke tillgodonjutas. Ari. IIS. A) Bevillning af friilse-egendomar. S \\ B) Bevillning för Postoch Lotshemman. § 1*.
Rikets Ständer funno väl det vara uppenbart, att en ny allmän reglering af befälets aflöningsförhållanden utaf behofvet påkallades, men förmodade att med de stora 5 tillgångar af indelta räntor, kronobonden, boställen och kontanta anslag, som redan funnos anvisade, en dylik reglering skulle kunna tillvägabringas utan ytterligare bidrag från statens sida. Rikets Ständer stälde emellertid till Vår disposition en summa af 100,000 Rdr årligen, att vid de regementen och corpser, som deraf företrädesvis äro i behof, användas till löneförbättring åt vissa löntagare, hvilka icke äro med boställen försedde. Då för lönregleringens verkställande en förnyad uppskattning af boställena, enligt hvad Vi såväl som Rikets Ständer förutsatt, skulle föregå, blef af Oss vid 1859 års riksdag föreslaget, att, till förberedande arbeten och derefter påbörjande af boställs-uppskattningen, ett visst penningebelopp skulle anslås, men Rikets Ständer ansågo, uppå anförda skäl, sig icke kunna härtill lemna bifall. Vid sådant förhållande och då obestridt är, att aflöningen för större delen af indelta arméens befäl och tjenstemän icke motsvarar det, som billigen borde dem tillerkännas, helst om dervid, såsom sig bör, tages i betraktande de särskilda utgifter, som föranledas af tjenstgöringen på roten, blir nödigt att närmare undersöka, i hvad mån de tillgångar, hvarje regemente eller corps eger, medgifva att derinom reglera aflöningsförmånerna på ett rättvist och tillfredsställande sätt; eller i motsatt fall, huru en sådan reglering lämpligare kan vinnas och hvilka brister behöfva fyllas. Huruvida det underhåll, som för närvarande bestås sjelfva truppen, både den värfvade och den indelta samt den allmänna beväringen, må anses kunna fullt motsvara manskapets behof, är äfven föremål för en behöflig undersökning.