Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte bör ovilkorligen stadgas, att anslaget under denna 10:de kufvudtitel skall, enligt de föreskrifter, Rikets Ständer meddela, at Stats-kontoret å lämpliga tider årligen hållas Fullmäktige i Riksgälds-kontoret i främsta rummet oförryckt tillhanda, och icke något deraf under någon förevändning få dragas till andra ändamål, det sednare verket tillika förbehållet, att bekomma hela det öfverskott, tom, enligt rikshufvudboken, å statsinkomsterna uppstår. Ehuru Kongl. Stats-kontoret, efter en sådan förändring, finge uppbära den allmänna bevillningen, så och då derjemte större utbetalningar blefve detta verk ålagda, skulle det icke destomindre möjligen kunna inträffa, att någon tillfällig svårighet kunde uppstå för bestridandet af dessa utbetalningar, i det fall att de extra ordinarie statsinkomsterna och hufvudsakligen, såsom år 1858, tulluppbörden inflöte till ett belopp, högst betydligt understigande det af Rikets Ständer påräknade. Huruvida något kreditiv för sådant fall må vara behöfligt för Stats-kontoret, beror helt och hållet af det sätt, på hvilket statsregleringen uppgöres; men om stats-inkomsterna ej beräknas allt för höga och deremot förslagsanslagen ökas till ett belopp, sorn någorlunda motsvarar det verkliga behofvet, bör det kunna antagas, att något kreditiv ej blifver erforderligt. Uti underdånig skrifvelse, N:o 181 af den 22 Oktober 1860, angående indragning af Kongl. Konvoy-kommissariatet samt handelsoch sjöfarts-fondens öfverflyttande till Stats-kontoret, hafva Rikets Ständer yttrat, att en förenklad förvaltning af statsverkets medel erfordrades; att sådana medel ej böra förvaltas af serskilda styrelser, emedan derigenom ådrages statsverket större kostnader än som är behöfligt, och mycket förloras i den enkelhet, reda och ordning, som är ett af penningeförvaltningens första och nödvändigaste vilkor; att på ett ställe bör samlas spridda delar, som böra vara förenade, och att derigenom vinnes en nöjaktig öfversigt af det hela.
Presle-Slåndet den li Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 14 f • "• '« ; M >• O I ?. - l**M> aoJllfc'*? Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48.) S. A. IC. Af en den 24 Oktober sistlidet år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inhernlat, hurusom, efter det Kongl. Majit, uppå underdånig framställning af Rudskoga och Nysunds till ett pastorat förenade församlingar, under den 27 Juni 1856 i nåder lörordnat, att blifvande Komminister inom nämnda församlingar egde åtnöja sig med den förändring af boställe, som Kongl. Majit framdeles kunde finna godt besluta, Nysunds församling bos E. K. Majit anhållit, att det åt bemälde Komminister anslagna boställe, Svensbohl N:o 2, ett halft mantal krono i Rudskoga socken, Wisnums härad af Wermlands län, måtte, till afhjelpande af de olägenheter, som tillskyndas ej mindre Nysunds socknemän än Komministern derigenom, att både pastorsoch komministers-boställena hafva sill läge inom Rudskoga socken, få utbytas emot sergeants-bostället vid Nerikes regemente, Höjdebråten
Som förut blifvit anmärkt, stod kung Eriks rönn sålunda bakom ett hörn af byggnaden, att den icke bemärktes, förr än man hunnit några steg framom porten. Af vakten vid porten kunde Sigrid således icke varseblifvas, der hon nu stod, äfven när månan lyste. Men var hennes far ännu ute i gången? Skulle en vaktknekt bli den, som stode deroppe vid fönstret? Utan att betänka vådan deraf för sig sjelf, hviskade hon sakta uppåt "fader", och med outsäglig glädje såg hon en hand stickas ut genom gallret och liksom vinka. Nu vågade hon det sista steget. Rönnen hade rest sig så mycket, att hon, på dess nu löflösa grenar, lyckades hjelpa sig opp till en liten afsats i muren, dit hon i sjelfva verket slutligen hann, och der hon äfven lyckades finna ett knappt fotfäste, så säkert, att hon med stöd af trädet, der kunde hålla sig fast. Ur sin kjolsäck upptog hon nu ett nystan, som hade en sten till kärna, och kastade det opp mot gluggen. Tre gånger misslyckades det och nystanet föll till jorden; men hon hade fäst sin tråd så väl, att hon åter kunde uppdraga det till sig. Nu sladdrade och trätte och skrattade Annika med soldaterna ljudeligt, och deras skrattsalfvor bevisade, att de voro långt ifrån att vara uppmärksamma på något annat. Ända till Sigrid trängde ljudet af deras röster och lugnade henne betydligt. Hon bjöd nu till, att kasta sin slunga med lika kall blod, som hon varit van att, vid lekarna på ängen, kasta bollen och nu kunde hon knappt återhålla ett glädjerop, handen deroppe fick tag i nystanet. Nu klängde hon så fort, som möjligt, ned till marken och fäste der skyndsamt vid trådens andra ända ett bref och ett långt, fint och starkt rep, som handen deroppe drog till sig. Vid repets nedra ända band hon åter några små verktyg, som kunde bli nyttiga vid gallrets lösbrytande, äfvenså en fil. Sedan allt detta försvunnit inom gallret, skyndade sig Sigrid ned genom trädgården. Just då hon lutade sig ned, för att krypa ut genom luckan, kastade hon en blick mot fadrens fängelse och såg med bäfvan ett matt ljus lysa derifrån.
Jag bar under detta Riksmöte af en värd Ledamot innom detta Stånd, Herr Roos, blifvit åberopad att bestyrka, att ett Fartyg af yo Lästers drägt, med största svårighet kunde bringas genom Trollhätte Slussar, och att således den uppgift, att Fartyg af större drägtighet kunna begagna Canal-farten, skulle vara felagtig. Jag var vid detta tillfälle ej närvarande och bör derföre nu tillkännagifva, att Herr Roos rigtigt anfört, att jag fört ett Coopvaerdie* Fartyg, sorn var byggdt uti Venern, och jag Vill äfven påminna mig att jag hörde nämnas att det med svårighet,i hänseende till sin bredd, kunde bringas genom Slussarne: Att det var af femtio Lästers drägt erinrar jag mig ock tärnmeligen säkert, men att jag lastade Fartyget för att gå till Lieth i Skottland, och att destination derifrån var till Medelhafvet, ehuru Expeditionen, i anseende till Krigs-oroligheterne med England,1 som utbröto 1801, inställdes, då jag i stället emottog Befäl på CanonSluparne i Götheborg, är hvad jag med visshet mins, och att detta Fartyg sedermera gjordt 6o6 Den 30 Afri, resor på Medelhafvet, känner jag. Att
Genom de åtgärder, som af kommitterade föreslås i afseende å underbefälsbildningen blir ock bättre sörjdt för tillgången på underbefälsämnen inom stammen, på samma gång som fordringarna på detta befäls kunskaper och duglighet ökas. Härigenom minskas ock behofvet af ett underbefäl bildadt ur beväringen. Om ett sådant befäl skulle i likhet med de nuvarande eliterne endast genomgå en särdeles knapphändig rekrytskola och tjenstgöra uteslutande vid allmänna beväringsmanskapets föga omfattande vapenöfningar, finge det dessutom en så inskränkt utbildning och användbarhet, att någon särdeles nytta deraf icke kunde förväntas. Ett befäl för stammen, och ett uteslutande för beväringen, kan icke heller bidraga till det närmare samband mellan stam och beväring som afses, och ifrågasättas kan, huruvida två slags underbefäl, tjenstgörande vid samma vapen och samma regemente, ett på hvilket större och ett på hvilket mindre kunskapsoch duglighetsfordringar ställes, kan för bådas anseende vara gagneligt. Underbefäl, användbart för beväringens allmänna vapenöfningar, bör dessutom aldrig tryta inom stammen, om dess öfningar blifva rätt ledda, och för stammens befälsämnen äro beväringens vapenöfningar ett godt tillfälle att i en inskränktare verkningskrets få under förmäns inseende pröfva sig. Ett särskildt befäl för beväringen med inskränktare tjenstgöringsoch kunskapsfordringar, bör således icke i allmänhet ifrågakomma.
Förordningen om prestval den 1 April 1843 föreskrifver, att, om denna fråga med ja besvaras, valförrätta ren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos domkapitlet, hvilket då eger att. oberoende af andra lagar än dem. som bestämma om kompetens, å förslaget uppföra den prestman, som, med afseende å under tjenstgöringen ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot domkapitlets åtgärd dervid besvär ej få anföras; och anhåller jag vördsamligen om remiss af denna motion till vederbörande Utskott. Stockholm den 11 November 1865. Sigurd Ribbing. Motioner i Presle-Ståndet 4865. Om åtgärders vidtagande för förändring i soc kenregleringen. Med stor tillfredsställelse måste utan tvifvel erkännas de väsendtliga och högst behöfliga förbättringar i sättet af utgörande och uppbärande af presterskapets löner, hvilka de genom Kongl. Förordningen af den 11 Juli 1862 anbefallda åtgärder äro egnade att medföra. Att genom de i samma Kongl. Förordning tillsatta nämnder och de desamma ålagda förslag till lönereglering äfven förbättrad ställning för det lägre och svagast aflönade presterskapet beträffande lönernas belopp skall åstadkommas, må visserligen och villigt medgifvas. Det säger sig sjelft, att om t. ex. minimum af lön åt en komminister bestämmes till 100 tunnor spanmål, 1,000 å 1,200 R:dr Runt, detta är bättre än det på många ställen nuvarande beloppet af 4 å 600 R:dr R:mt.
Dervid har hos Utskottet i öfvervägande kommit,- ätt några sådana omständigheter sig icke förete, som börä Verka ett undantag för Hof-Rättert, att likäskyndsarnt som RådstufVu Rätten pröfva och afdöma «n der såsom första Domstol anhängig gjorct ConCöttrs-tvist, Utskottet trdr sig inse, att åt jtnindstone hvarken den Hof-Rätts Ledamots tjenst*>. -« Bandet* 104. ledig-' t 8iS Den 7 Juli. ledighet, som fått saken å sig lotlad, eller de ferier Hof-Rätten äger att begagna från arbete på alla dess divisioner, icke böra till ett slikt undantag föranleda, heldst i förra fallet, saken kan af en annan tjenstgörande Redamot till utarbetande emottagas, och i det sednare åter-, det icke synes vara omöjligt, att äfven under berörde ferietid Concoursmål kunna bandteras och afgöras samt Dont deruti utfärdas ; och då i öfrigt härtill lägges, att det af Utsköttet nu föreslagne ytterligare tillägg i redactionen, att lagliga skäl och orsaker, som vålla fördröjandet med Concours-domens utfärdande utöfver den föreskrifna tiden , böra befria Rätten från ansvar för dröjsmålet, skall afven i afseende å Hof. Rätten blifva gällande, anser Utskottet sig kunna föreslå antagandet af hvad förenämnde påminnelse innehåller. Den olikhet, som Herr Nordenstolpe trott sig linna skola uppstå i föreskrifterna uti 4 §. 3 Morn. och 14 §. 2 Mom. af Concours Stadgan, om de ändringar deruti , som blifvit föreslagne , ■varda antagne, har Utskottet icke kunnat inse.
Nådiga uppmärksamhet, synes mig påkalla en förändring af liden för bränvinsbränningen på det sätt, att Oktober och Maj månader dertill valdes, i stället för December och Januari, under hvilka tvenne sistnämnde månader dels den helgd, som borde egnas åt christna kyrkans största högtid och dels angelägenheten af, och årstidens tjenlighet för trösk och skogskörsler, innebära tillräckliga orsaker att upphöra med bränvinsbränningen, helst fodertillgångarne då ännu vanligen äro så stora, att för Ladugårdens utfodring drankens biträde icke är särdeles nödigt. Örn skogarne i Länet åberopas mina förra underdåniga berättelser. Under de sednare åren har ett väsendtligt steg blifvit taget genom begagnande af apparater för varmbläster vid Masugnar och härdar. Kolåtgången har sålunda i betydlig mån blifvit minskad. Trakthuggnings systemet och nyare forster väsendet har icke ännu kunnat göra betydliga framsteg här i orten; dock är den afvoghet och obenägenhet, hvarmed den nya skogshushållningen förut varit ansedd nu minskad och nästan försvunnen, så att både enskild te skogsägare och allmänheten börjat fästa sin uppmärksamhet vid denna angelägenhet. Ägaren af Gäsjö Bruk Herr Majoren Paul Tottie begagnar för det mesta trakthuggning å sina skogar och har nu mera, sedan är 1837, börjat att låta beså den afhuggna trakten med skogsfrön: ett vackert och lofvande exempel i Bergslagen, der skogen till det mesta är af en utmärkt vextlighet, sä att full kolskog återvinnes å den bästa marken efter 30 högst 35 år och hvarest, i följd af denna naturens gynnsamhet, ieke alla med lika omtänksamhet bispringa naturens egen alstringsförmåga. Vid andra Brusegeudomar inom Bergslagen har den förr brukliga] fall - 24 bränningen lemnat rum åt den såsom förmånligare af vissa ansedda blädninge n eller gröfre trädens utgallring vid kolningarnes anställande, utan att öfvertygelsen i orten ännu blifvit stadgad antingen detta fällningssätt eller traktlxuggningen bör föredragas. Det är egentligen i Bergslags och Sahlbergs Fögderier skogskolning drifves och i några skogssocknar af de öfrige Fögderierne.
Mången, som ifrat för förbättrade kommunal-institutioner, har ock gjort det i hufvudsakligt syfte, att derigenom stäf ja den ström af lapprissaker, som man föreställer sig tränga fram till tronen. Men det förhåller sig i sjelfva verket med detta, som med många andra klagomål, hvilka framkastas, upprepas och tros utan närmare undersökning. Antalet af besvärsmål, som år 1857 i regeringen afgjordes, uppgick till 571, och af dessa hörde troligen minsta delen till den kategori, för hvilken komiterade föreslagit att stänga vägen till högre pröfning. Rättvisans och den borgerliga frihetens garantier hafva i olika länder antagit skiljaktiga former; men man kan vara viss på, att de allestädes, hurudan deras utbildning än må hafva blifvit, uppmärksamt påaktas af det allmänna folkmedvetandet, hvilket de i sin mån bidragit till att fostra. Hos oss har rättigheten att »gå lill kungs», sedan uråldriga tider utgjort, i folkets föreställning, det säkraste värnet för kommunens och enskildas välfärd och rätt, och denna föreställning dr långt ifrån utslocknad. Att nu betaga individen denna dyrbara rättighet och göra en sockenmajoritet till högsta och enda skiljedomaren i frågor, af hvilka han anser sitt väl eller ve i mer eller mindre mån bero, fruktar jag skall hos mängden väcka föreställning om en afhängighet, mot hvilken det allmänna tänkesättet hos oss i alla tider hållit sig styft. Afven befarar jag, att de formler, med hvilka man vill söka att binda besvärsrätten, skola endast ofullkomligt uppfylla denna bestämmelse. Man skall, af oförmåga att utleta lagens rätta syfte, af gammal vana, eller mot bättre vetande, söka att draga alla slag af sockenstämmoärendena in på besvärsvägen genom någon af de tre ingångar lagen dit öppnar, och det beror då af hågen eller motviljan hos den första instansens myndigheter, i hvad mån dessa försök komma att lyckas I den högsta instansen måste väl åsigterne i detta ämne snart komma till större klarhet och enhet, men det är deremot sannolikt, att man der skall få att pröfva en mängd kompetensfrågor i stället för sjelfva sakerne.
Ty under sjukdomens sista tid, när hon legat där vid full sans, hade hon under sömnlösa nätter gjort upp sitt mellanvarande med sig själf. Detta, som hon upplefvat på sin ödesdigra resa, förekom henne såsom en hemsk dröm. Och så småningom klarnade det för henne: det hade varit en Herrans tuktan för hennes världslighet. Den jordiska kärleken hade kommit henne att glömma » det enda nödvändiga&gt;. Nu gjorde sig den himmelske brudgummen påmint. Ja, hon ville bilfva hans. Allt utom honom var ju endast fåfänglighet. Visst sträfvade det arma, syndiga hjärtat emot, men det fick böja sig, förödmjuka sig. Och omsider kunde Kerstin stilla sig och tacka Gud, för det han befriat hennes snärjda fot ur jägarens snara. Och nu kommo dessa bref och refvo upp det ännu dock stundom svidande såret. Hon måste vara stark, och därför, när hon kom så långt, att hon hade krafter därtill, slog hon in Axels båda bref i ett kuvert, skref med darrande hand utanskriften — åh, hur väl hon mindes den nu — utanskriften hem till honom! När hon sändt brefvet i väg, var det som om hon för alltid slagit i hop en älskad, men farlig bok. Aldrig mera skulle hon läsa en bokstaf i den. Kerstin kunde icke på ett par månader sköta sin skola, utan måste skaffa sig vikarie. Detta var en bekymmersam fråga, men till hennes glädje redde den sig dock för henne bättre, än hon hade väntat. I en af grannsocknarne fanns nämligen en gammal skollärare, som hette Blom. Han hade tjänstgjort i orten i öfver trettio år och hade endast haft ett par år igen till pensionsåldern. Socknen var folkrik, och han, som i sin skola haft rum endast för några och ljugu barn, hade haft nära tvåhundra stycken inskrifna. (Forts.) Bidrag mottagas med tacksamhet. Logo&amp;ryf. » Tänk på mitt hela, » Idun vackert ber, » och gif en skärf till den, om än så ringa! » Ät månget barn med bleknad liten kind den hälsans fagra rosor hoppas bringa. O, hvilken glädje, när från dammig stad den troppar af, den lilla muntra rad för att fä tumla om på ängar gröna!
Föredrogos å nyo oell lades (ill handlingarne följande Constitutions-Utskottets, den 8, 22, 28, 29 och 3 1 sistlidne Julii, aflåtna samt, den ig i samina månad f. in., den 7, 10 och 12 dennes eftermiddagarrie , på bordet lagda Memorial: N:o 4o, rörande Stats-Ulskottets anmärknings-anledning, i afseende på beviljade För™ lagslån åt Mechaniska verkstaden vid Motala; N:o 4i , angående Stats-Utskottets anmarknings-anledning, i fråga om ett Fabricanten Pocket beviljadt lån ur ManufacturDiscont-Fonden { N:o 42, angående Borgare-Ståndets återremiss på en anmärkningspunkt vid Utskottets, under N:o 36 , förut meddelade Betänkande om Stats-Råds-Protocollens fulländade granskning; Nio 45 , i anledning af Bonde-Ståndet» återremi8s på Utskottets, under Nio 36, förut meddelade Betänkande om Stats-Råds-Protocollens fulländade granskning; Prut. LJidrng ilen 27 Augusti 1829. 79 N:o 44; rörande Casper Wijkmans anmärknings-aniedning, i afseende på i 826 års Förordning om Kusthållsafgifterne till Wadstena Krigsmanshus; N:o 45, rörande Friherre Anckars värds, Carl Henric, anledningar till anmärkning emot Konungens Rådgifvare, samt Föredragande af Krigs* och Kammar-Arenden; Nio 46, rörande Prosten J. Dedekinds anmärkningsanledning emot föredragningen i Kammar - Expeditionen af målet, angående Kyrkohemmanet Lyngåkra; Nio 47, rörande en af Herr JRosenqvist af Akershult, Fredric Leonard, uppgifven anledning till anmärkning emot Stats-Rädet och Föredragande.
Under öfverläggningen inom Bonde-Ståndet, hvars återremiss omfattar jemväl denna punkt, har någon anmärkning i afseende på densamma ej förekommit; men hos Ridderskapet och Adeln, som äfvenledes återremitterat sagde punkt, har blifvit yrkadt att då, med hänseende till lån, som upptagas med kapitalrabatt, det i allmänhet ansåges fördelaktigt, att långi tvären kunde genom obligationernas inlösen efter utlottning ega utsigt att återbekomma kapitalet något förr, än annars blefve fallet, ett stadgande härom, som icke kunde annat än höja värdet å ifrågavarande obligationer, borde, jemte föreskriften om obligationernas uppköpande när deras gångbara värde understege det förskrifna kapital-beloppet, i förevarande punkt intagas. Den uti Borgare-Ståndets ofvan omförmälda beslut uttryckta meningen, att amorteringen af ifrågavarande lån borde ske endast och allenast genom uppköp af derför utgifna obligationer, då sådant af Fullmägtige funnes lämpligt, har alltså icke vunnit godkännande af någondera bland öfrige Riks-Stånden, hvilka dels bifallit, dels utan anmärkning lemnat Utskottets förslag, i det hänseendet, att, för den händelse tillfälle icke erbjuder sig att genom uppköp under hand infria obligationerna, lånets amortoring bör efter viss annan stadgad grund försiggå. I fråga Stats-Utskottets Utlåtande N:o 206. om sättet för amorteringens verkställande i denna sednare händelse förete åter Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets meningar den skiljaktighet, att, då detta sistnämnda Riks-Stånd, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, ansett amorteringen i nyssberörda fall böra ske genom uppsägning, med iakttagande af viss serieoch nummerföljd, Ridderskapet och Adeln deremot omfattat den åsigt, att begagnandet af utlottning härvid skulle vara mera fördelaktigt och ändamålsenligt.
Län motion, att till ombyggnad och underhåll af den så kallade Hallnäs eller Sundsbro finge användas hemmansränta]! af ?:dels mantal Hallnäs; 2:o Fredric von Zweigbergh* från Skaraborgs Län motion, angående indragning al Styrelsen vid Serafimer-Lazarettet m. nn; 3:o Pehr Sahlströms från Stockholms Län motion, om anslag för odlings-företag, tillika med Ola Jeppssons och Gustaf Bernhard Appelkvist* från Blekinge Län anföranden i samma ämne, med hvad i anledning deraf blifvit muntligen yttrad t; 4:o Pehr Sahlströms motion om anslag till väg-förbättringar, jemte Matts Pehrssons från Stockholms Län och Pehr Jönssons från Christianstads Län anföranden i samma ämne; 5:o Pehr Sahlströms motion, innefattande förslag till skalle-jemkning; tillika med Pehr Mårtenssons från Jönköpings och Fredric von Zweigbergh* från Skaraborgs Län i samma ämne allemnade memorialer, äfvensom Gustaf Petterssons från Östergöthlands och Lars Larssons från Gefleborgs Län motioner, angående nedsättande af en Comité för utarbetning och förslag lill förändrad jordbeskattning, med hvad i öfrigt under discutionen förefallit; 6:0 Pehr Nilssons från Christianstads, Johan Pehrssons från Upsala och Johannes Samuelssons från Jönköpings Län motioner, rörande passevoiancen; 7:o Johannes Samuelssons från Jönköpings och Anders Johanssons från Wermlands Län motioner, om nedsättning i tionde-afgiften för tackjern; 8:0 Prot.-Utdrag, den 2 / Augusti 1844' 89 8:0 Ola Jeppssons från Blekinge Län molion om förändrad reglering af kronotionden, anslagen till lön åt Landshöfdingen derstädes; 9:o Ola Jeppssons, Anders Gustaf Appelqvisls och Lars Petterssons från Blekinge Lä;i motion om Stats-anslag tili klädsäckar åt Båtsmän; l():o Fredric von Zweigbergh motion, angående utsynings-rätt å kronoskogar för skoglöse-boställen; liro
De sålunda infordrade förslag i fråga om fyrbyggnad å Sandön hafva härefter under den 20 Januari innevarande år blifvit af Förvaltningen af Sjö-ärendena afgifua, jemte de till samma förslag hörande ritningar; och har Förvaltningen dervid i underdånighet anfört: att den uppgjorda planen afsåg att ett fyrtorn af träd på pålgrund skulle uppföras på sandåsen af ofvannämnde ö, samt förses med en Leutille-apparat af tredje ordningen ä feu fix, hvars ljus komtne att lysa 70 fot öfver åsen, och, då denna ligger lika högt öfver vattenytan, alltså finge en höjd af 140 fot öfver hafvet, samt kunde ses från vanligt skeppsdäck på fyra mils afstånd och en mil bortom grundet Kopparstenarne; att derjemte tvänne boningshus skulle byggas, ett mindre för fyrmästaren och ett större för den öfriga fyrbetjeningen, jemte nödiga uthus och källare, äfvensom en brunn anläggas; att kostnaden för alla dessa arbeten beräknats (ill 4 1,500 riksdaler Banko, behöfliga inventarier och utredningspersedlar deruti inberäknade; alt ofvauberörde bygguads-arbeteu, i händelse ifrågavarande fyranläggning i Nåder pröfvades nödig, icke torde, i anseende till åtskilliga erforderliga förberedande åtgärder kunna företagas förr än nästa år, hvaremot deras fullbordande år 1856 syntes möjligt, så vida icke derför möta oförutsedda hinder, hvilka, i följd af ställets afiägsenhet och svårigheten att der landa, lätt kunde inträffa; att, beträffande frågan om möjligheten att förvexla den nu föreslagna fyren med andra närbelägua fyrar, härvid förekommej: att närmast Sandön är den utanför Sandhamn på 13 1/2 geografiska mils afstånd liggande Grönskärs stillastående fyr, hvilken synes till sjös på samma gång som Korsö omgående fyr, samt icke längre än denna; att någon förvexling emellan en fyr på Sandön Bilt. lill R. S. Brot. 1853 & 1854. 1 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nåd.