Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förn vad föredragning bifölls följande den 7 Juli på Bordet lagda Betänkauden och Memorial; i;o Från Lagecb OeconomieUtskottet angående ändring i Kongl, Förordningen om Stängselskyldigheten. 2:0 Från OeconomieUtskottet, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial rörande Strandridareboställens på Gothland underhållande, m. m. Den 11 Juli f. m 1 6i? 5:0 Från Lagoch OeconomieUtskottet, rörande rättelser uti Enskiftesförordiiingen af den 2 Februari 1807. 5:0 Från StatsUtskottet, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om ersättning för inqvartering^ m. m. ' Upptogs till afgörande Lagutskottet», 3en 7 Juli på Bordet lagda Memorial, angående skärpning i straffet för Skogsåverkan, Herr af Klinteberg, Wilhelm, yttrade sig cj hafva väntat, att detta ämne skulle särskildt behandlas, 'utan i sammanhang med yttrande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om åverkan å Skogsplantering. Ej heller hade han, förr än vid denna uplasning af Utskottets Betänkande, vetat att Utskottet stadnat i 2:ne alternativer. Då likväl ämnet nu ar särskildt behandladt, dä skogarne löpa fara att genom vanvardan för. lo ras, och det första af Utskottets alternativer innefattar en skärpning i straffet för Skogsåverkan, ansåg han på det högsta nödigt, att detta alternativ blefve af Ridder* skåpet och Adeln godkändt. 6*8 Fett ir Juli f. m. Uppå gjord proposition, fattade Ridderskapet och Adeln sitt beslut i enlighet med Herr af Klintebergs yttrade tanka. Till afgörande företogs LagUtskottets, sedan den 7 Juli på Bordet hvilande, Memorial i anledning af återremissen af Utskottets Betänkande rörande ändringar i Concursförfattningar. Herr von Schantz, Ifvar Fredrih Gabriel:
Pr* IV Raud, 14 5iö Éen 2 i Maji f lii, såsom Prih&rren anför, om icke Fnherren rtiöilar circa iooo R;dr årligen., ty efter hvad sönt KrigsAcademiens nu varande Styresman, på detta ram vid sista Plenum uppgaf, kostar hvar Cadett utom 50 R:dr till Böcker 5 å 6co R. dr årligen, obefäknadt hvad underhållet af hela Inrättningen kostar Staten och personligen Hans IVJajU Konungen. Hvad en Student kostar är icke eller nog säkert uppgifvit, men det är säkert, att örn LandtCadeiterna flyttades till Vp/ala och SjöCadetterne till Carlscrona de icke der kostade mer äu på Carlberg, hvarigenom likväl de icke ringa fördelar för dem i manga andra afseenden skulle vinnas, äfven, hvad Herr Friherren sjelf medgifver i afseende pä Carlbergs locai nära HnJ vild/ladén, som fäster uti ynglingarnas hjertaa och sinne så många intryck för flärd och fåfänga för Spedacler , Dinitr och Sovpéer, och borttager med detsamma ihärdigheten och allvaret för Studier och redbara sysselsättningar, att förtiga många andta förförelser och olyckor för ynglingarnes fram* tid, som Hufvud fladén mer än någon annan Stad, vanligen medför. Ändtligen yrkar Friherrén, att ”alla våra offentliga undervisningsverk ärö behäftade med lika stora om ej större bristfälligheter, och framför allt icke stå i det sammanhang med hvarandra, så väl för den medborgeliga, sorn för den lärda bildningen, man med skäl borde förvänta.”
Förste BataljonsLäkare vid Elfsborgs Regemente, Medicine Doktor, angående pension å Allmänna Indragnings-Staten för honom, då han från sin innehafvande bataljonsläkare-befattning afgår: V. 242, R. 279 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N.o 152. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Klassificering af rikets pastorater, angående förändrad sådan: B. IX. 112, 163, A. 164; U. XI. 116, 251, A. 251. Klingenstjerna, Erik Gustaf, dess yttrande: II. 114. Klinik, hydropathisk, angående anslag till inrättande af en sådan i hulvudstadeu; motion af Friherre Steffan Creutz: se Mo tioner. Klint, Erik Magnus af, dess yttranden: I. 502, 519, 520- Klintberg, Ludvig Ferdinand af, dess yttrande: IX. 232- Klockare i Halland, som innehafva boställen, angående rättighet för dem att med penningar lösa den från boställena iu natura utgående ränta: B. XI. 117, 252, A. 252. —, Organister och Folkskole-lärare, angående förändrade föreskrifter rörande tillsättandet af dem: B. VII. 272, 357, A. 357; U. XI. 116, 251, A. 251. 112 — K — Klockare, angående upphörande af deras skyldighet att fortskaffa Domkapitlens och Kyrkoherdarnes embetsbref, samt öfverfiyttande af detta åliggande på allmänna Post-Verket: B. VII. 351 ; VIII. 9, A. 9; U. IX. 58, 110, A. 110- Klockare-boställen i Skåne, angående antagande af särskild byggnads-ordning för dem: B. V. 240, 278, A. 278.
No v, 1792 och den 18 Aug. 18190m erläggande af Gästgifvareskjuts-lega vid Kongl. MajJts och den Kongl. Familjens resor. Dessutom är, i afseende på det reglementariska, i Kongl. Brefven det 23. Januarii i8o3. och. den 11 Julii 1821, föreskrifvet, huru legande för Kungs-skjuts skall ske; äfvensom Kongl. Mars 1788 och Kongl. Brefvet den 2 September 1823 handla om ersättning för de hästar, som under Kungsskjuts förderfvas. Och enär nu härtill kommer, dels att, i fråga om Kungs-skjutsens uppbådande, tourén dervid inom skjutslagen, ombytes-stalionernas bestämmande m. m., sådant allt, likasom hittills, synes böra få ankomma på Kongl. Maj:ts Befallningshafvande alt reglera, emedan någon allmän Författning derom så mycket. 13 Allm. Eesv.- och Oec.-Utsk. Bet. N.o S/f. mindre kan vidtagas, som detta allt måste rättas efter olika omständigheter och locala förhållanden, dels att, i afseende på antalet af hästar, ingen fråga synes ens böra kunna uppstå, då det naturligtvis måste på den resande Höga Personen bero, att i Sin svit medtaga större eller mindre antal personer, likasom ock, efter olika årstider och vägarnes bättre eller sämre beskaffenhet, olika antal hästar erfordras, så är Utskottet al den fasta öfvertygelse!!, att någon förändring i afseende å Kungs-skjutsen icke är lämplig eller erforderlig; och styrkes Utskottet häruti så mycket mera, som, ehuru Allmogen är den, hvilken till största delen utgör Kungs-skjuts , likväl icke en enda röst inom Bonde-Ståndet höjt sig, för att sälta lagligheten deraf i fråga eller få densamma afskaffad. t Utskottet afstyrker således på det högsta all åtgärd från Rikets Höglofl.
Om jag har fattat motionen rätt, såsom den här blifvit refererad, så har den icke mer än tre afdeln:r, hvilka blifvit besvarade af Utsk., nemi. dels anläggningen af en kaj vid Arboga, dels uprensning af Arboga å ifrån Arboga lill Grafudden, och slutligen uprensning af den del af ån som ligger emellan Grafudden och utloppet af Mälaren. Denna sista afdeln. är det som Hr Bildt har delat i tvänne, men motionären har icke gjort det, så vidt jag kan finna. Uti motionärens förslag finnér man pag. 7, följande ord: ”dels ock anslå den summa af 35,200 R:dr, som erfordrades för muddrings-arbelet emellan Hjelmare kanals utlopp och Mälaren, hvilken summa likväl kunde minskas till 20,000 R:dr, derest nedläggandet af en faschin-arm vid utloppet skulle kunna undvikas, etc.” Nu föreslår Utsk. 20,000 R:dr för upmuddring af Arboga å ifrån staden intill Hjelmare kanals utlopp vid Grafudden, samt 15,000 R:dr för årännans uprensning ifrån nämnde utlopp till Mälaren, men afslyrker beviljande af det äskade låneunderstödet för kajbyggnaden. Jag vet således icke att man kan få reda på någon serskild afdeln. i motionärens förslag som icke finnes-besvarad af Utsk. Jag finner icke heller något skäl att begära återremiss häraf, för att få den beviljade summan ökad. Åtminstone sätter jag mig deremot. I afseende på Stång-åo, så är det som Hr von Hartmansdorff yttrade att jag och många andra lego vid den frågan emedan jag icke förmodade att någon ville begära mera. Hade någon gjort det, så hade jag visserligen icke iakttagit tystnad. Hr Bildt: Jag har egentligen begärt ordet för att freda mig ifrån den tanken som hr Adelborg framkastat, att den reservation som jag anfört, rör:de Stång-ån, skulle vara i strid emot de åsigter som jag nu framställt. Jag hade i denna reservation icke yttrat något annat än att R. St. skulle hafva aktning för de beslut R. St. förut fattat.
Att han skall ställa sig till efterrättelse lag, lärer väl icke vara öfverflödigt, och de särskilda föreskrifter, som här omtalas, måste vara sådana, som K. Mits Befide kunna finna sig bofogade att meddela. Sådana finnas öfver allt för att uppehålla god ordning. Det kan derföre icke på något sätt anses obehörigt, om äfven dissenterförsamlings föreståndare ålägges att iakttaga hvad som gäller för den Lutherska församlingen. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslogs den förevarande §:n och antogs i stället den 4:de §:n uti K. M:ts förslag. § 5. Frih. Cederström, Budolf: Vid behandlingen af 5:te §:n har Lag-Utsk:t varit något strängare, än K. M:t. TJtsk:t har velat, att gudstjenst inom tillåten församling ej skall få hållas för slutna dörrar. K. M:t åter har inskränkt sig dertill, att den offentliga myndigheten ej må vägras tillträde till sådan gudstjenst. Jag kan för min del icke annat än tillerkänna K. H:ts Propos. ett företräde i denna del. Jag ser icke någon nödvändighet, att ålägga den främmande församlingen annat, än den öfvervakning, som ligger deruti, att den offentliga myndigheten har fritt tillträde till dess gudstjenst. Detta är en rättighet, som icke kan, utan våda för det allmänna, lagligen frånkännas samhällsmakten. Huruvida det åter må vara • enskild person tillåtet, att till främmande trossamfund, vid dess gudstjenst, intränga, och genom sin närvaro möjligen äfventyra att störande inverka på andaktskänslan hos de närvarande, det torde trossamfundet sjelft få afgöra. Önskar någon sådant tillträde, så må det bero på trossamfundets eller dess föreståndares gifna tillstånd dertill. Utsk:ts förslag skiljer sig jemväl i afseende på böterna från K. M:ts, der sådana icke finnas omnämnda. Mig synes icke nödvändigt, att dessa böter äro på förhand stadgade i sjelfva lagen.
IX. A. 349. XV. U. 417. XVI. A. 98. — N:o 5r. öfver RiksdagsFulimägtigen Nils Magnussons från Calmar Län motion, om bestämmande af viss tid för fullföljd af bos Konungens Befallningshafvande skedd lagsökning emot löftesman, som borgat såsom för egen skuld. VII. B. 65, 72. IX. Å. 349. XV. U. 417. XVI. A. 98. E. 142. — N:o 52, öfver RiksdagsFulimägtigen från Skaraborgs Län Lars Larssons förslag till stadgande!], rörande tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, med flera hil hö-» ( I27 ) rande frågor. LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: Nto 53. öfver väckta motioner, angående stadganden, till förekommande deraf, att gäldenär medelst diktade köpeafhandlingar, undanhåller sine tillgångar från utmätning. VII. B. 65, 72. IX. L 349. XV. U. 417. XVI. A. q8. E. 142. — lV:o 54. öfver BiksdagsFullmägtigen Petter Pehrssons ifrån Calmar Län motion, angående ett stadgande i fråga om skyldighet för bärn, sorn i föräldrars lifstid emottager deras egendom, att ansvara för föräldrarnes skulder. VII. B. 65. A. 72. — Nto 55. öfver motioner, om stadgande af skyldighet för gäldenär, att i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld. VII. B. 66, 72. IX. Å. 349. XV. U. 417. XVI. A98- , — Nto 56. öfver RiksdagsFullmägtigen Måns Månssons ifrån Calmar Län motion, att fordringar å Ett Hundrade R:dr B:co eller derunder icke måtte Behöfva i concours skriftligen bevakas. VII. B. <66. A. 72.
Iåns beviljande, har Utskottet ansett sig föranlåtet, att utse Fond dertill; och ehuru jag måsfe bekänna, att då man icke ens velat öka odlingsfonden, är det påkostande att lemna sista skärfven af Bankens tillgångar eller inkomster för 5 år åt Götheborgs Stad, får jag likväl hemställa, att berörde Lån må, på sätt jag förut föreslagit, utgå af Assignations-fooden. Jag skulle dock vid Statens bifall till detta understöd bifoga den önskan, att det må för framtiden blifva en varning att Den 4 Julu. 61 icke hela Statens sanna fördel måtte sättas å sido för en enda Stads handelsfördelar. Grefve von Rosen, Axel: I anledning af hvad Herr Mannerstam nu anfört, torde det tillåtas mig få yttra en öfvertygelse, sorn jag hoppas Ridderskapet och Adeln med mig skall dela, den nemligen att storheten af den rörelse en Stad drifvit, blir vid vissa fall orsaken till en så mycket större förlägenhet, och till upplysning derom, anhåller jag, att närmare få utveckla skälen derföre i afseende på Götheborg. Då Sillen begynte afvika från Bohus-ländska skärgården och nya Ostindiska Compagniets handel jemväl upphörde, inträffade det politiska system, som är kändt under namn af Continental-6ystemet. Staden hade korrt derförut inom några få år blifvit härjad genom 3;ne stora eldsvådor, men under en lycklig handels-ställning uppreste sig under loppet af blott nio år 249 nya byggnader utur ruinerne.
I afseende på den betydliga skillnad, som visar sig emellan ilen Riksgälds-Contoret år 1835 godtgjorda och den under året lill fonden influtna räntan, få Revisorerne upplysa, att denna skillnad hufvudsakligen härleder sig från f. d. Directören vid Ullsorterings-verket i Norrköping, Centners samma år iråkade concurs, i följd hvaraf den ull, som för ett af honom uppburet lån var i Ull-Contoret pantsatt, måst vid derå anställd auction till största delen, för att i möjligaste måtto trygga Fonden för förlust, för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning inropas, hvarefter den först år 1836 hunnit försäljas. Beträffande Nya Ull-Discontfonden har af de till öfverseende af Fondens räkenskaper för år 1835 i Nåder förordnade Revisorer blifvit anfördt, att, enär denna Discont vore helt och hållet grundad på det creditiv å 200,000 R:dr, som Rikets Ständer på Riksgälds-Contoret anvisat, att i mån af behof tillitas, och således icke ägde egen fond, när uppoch utlåningen började, samt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret beräknat fem procents ränta för creditivet, och Ull-Disconten, jemlikt dess Reglemente, utlemnar lån emot enahanda ränta, denna fond svårligen kunde bära sig sjelf, helst densamma icke kunde undvika ränteförluster, då det icke alltid vore verkställbar att på samma tider uppocli utlåna lika stora summor, samt äfven kunde få vidkännas förlust på sina låntagare, hvartill komme, att, med en så hög ränta som 5 för hundrade jemte ullmagasins-afgifter och öfriga för låns erhållande oundvikliga kostnader, de producenter eller fabrikanter, hvilka af lån i Nya Ull-Disconten sig begagna, i sjelfva verket finge vidkännas 6 i 7 procents ränta, ansåge Revisorerne, att, så framt ändamålet med denna
Utsk. uttalar ju i dessa ord tydligen alt det icke under dåvande förhållanden linnde inlåta sig i bedömande af denna plan, hvilket med andra ord vill säga alt om behöriga kostnadsförslag och en detaljerad framställning blifvit meddelade, så hade Utsk. både kunnat och velat utlåta sig i frågan. Ständerne hafva, som sagdt är, många gånger eller nästan altid uttalat sig öfver Konungens propos:r till bifall eller afslag; hvarföre skulle man icke göra på samma sätt nu, då man är ense om sjelfva hufvudsaken utan nödvändigt uttrycka sig på annat sätt än Utsk. föreslagit! Jag yrkar vördsaml. på antagande af betänk:s l:sta punkt. Ilr Råfelt, Anton, anförde dels mundtligen dels skriftligen: I motsats mot den värde talare som yttrat att det förslag StatsUtsk. i Usta punkten af delta betänk, framställt nemi. ”att K. M:s nåd. framställning om Linie-skeppens nedhuggning till Fregatter, icke må af R. St. bifallas”, skulle vara stridande mot grundlagen och vara ett ingrepp i K. M:s prerogativer, anhåller jag få tillkännagifva alt jag anser StatsUlsk. härutinnan icke handlat mot grundlagen utan ganska öppet och redbart, och hembär Utsk. härför min synnerliga tacksamhet. 190 Den 26 Ju ni f. m. Sedan man först länge och med alla medel sökt genomdrifva sin åsigt att Skeppen borde nedhuggas till Fregatter, men sedan förnummit att opinionen häremot var alltför stark för att man uti sin plan skulle kunna lyckas, så har man velat göra afslaget så lent som möjligt, och derföre föreslår man nu att Ständerne blott skulle säga att de icke beviljade några medel till Linie-skeppens nedhuggning, som visserligen i det hela skulle uttrycka detsamma, ehuru icke i så bestämda och oförlydbara ordalag.
Jag anser en återremiss för ändamålet så mycket mindre lämplig, som den 2:dra punkten i morn., rätt Den 20 September e m. 103 förstådd, gifvet' Fullmäktige ali den frihet, som synes erforderlig, lill och med den, som Gr. Lagerbjelke genom en förändrad ordställning synes hafva åsyftat. Min önskan att den sista meningen af morn. icke mätte blifva afslagen, stödjer jag derpå, att om det också å ena sidan kan anses vara angeläget att så stadga, alt Fullmäktige, utan allt för stor obeqvämlighet må kunna besörja transaktionerna i detta hänseende, är det åter å andra sidan af ej mindre vigt, alt man icke genom för mycken osäkerhet i afseende å upsägningen afskräcker allmänheten att nedlägga sina penningar i fondpapperen. Det är nemi. gifvet, att om enskilda personer äro försäkrade om att under en tid af 10 år icke blifva upsagde från sina innehafvande obligationer, utgör sådant för dem en större trygghet och fördel, hvilket i min tanka måste uti väsendtlig mån vara lockande för affärens ingående. Man invänder väl, att kapitalrabatten utgör en tillräcklig lockelse för kapitalisterne. Men hvad den ifrågavar:de kapital-rabatten beträffar, har, vid den yrkade återremissen, likväl icke blifvit ifrågasatt, att ju ej Fullmäktige må försöka att, om det låter sig göra, till fördel för staten anskaffa penningar ulan kapital-rabatt, och först, ifall detta misslyckades, anskaffa dem genom beviljandet af någon dylik rabatt. Följaktligen, och då jag anser, att R. o. Ad. genom återremissen af 5:le mom. icke så betryggat de enskildes fördel, att den icke ganska väl behöfver genom den i 3:dje mom. sista punkten förekommande föreskrift omhuldas, derest man vill påräkna deras anlitande af obligationerne, hvarförutan det ifrågaställda fondsystemet icke vinner den inhemska utveckling, som år åsyftad, får jag vördsamt anhålla om bifall på 3:dje mom. i sin helhet och sådant det af StatsUtsk. blifvit föreslaget. Hr von Troil: Så länge Gr.
Du gör det värre och värre. Äregirig, det vill säga girig efter lokalt inflytande, efter att blifva föremål för medborgerliga subskriptionsmiddagar, skåltal, deputationer och mottagare af på ett ohyggligt sätt sammanskrapade silfverserviser. Ett auktoriseradt, folkvaldt orakel, som icke törs öppna sin mun af fruktan att säga för mycket eller för litet. Hans – käraste Hans Och för det – för en så kallad offentlig position vill du offra din frihet – din frihet att bruka din tid, som du vill, att umgås med hvem du vill, att utveckla, ja, ändra dina meningar, om du så för godt finner, utan att någon har rätt att ställa dig till ansvar för det – kort sagdt, du vill med hull och hår inrangera dig i ett »parti?» HANS. Ja, det har ju några aber med sig, tror du inte jag har tänkt på det? Men som det moderna parlamentariska lifvet numera har utvecklat sig, måste man för att uppnå några resultat finna sig i att blott manövrera »en masse» – det är ju den enda vägen. LEONORA. Till subskriptionsmiddagarna! HANS. Å, Leonora – nu tala vi ju allvar! LEONORA. Jag är verkligen så allvarlig, jag kan vara, Hans. Jag finner det till den grad heroiskt af dig att göra dig till politisk kanonmat ... HANS (reser sig, knäpper sin rock med bestämdhet). Det kan nu icke hjälpas, Leonora. Jag har tagit förpliktelsen på mig. LEONORA. Ja, men jag har också ett ord att säga i detta – ty det kommer att leda vårt lif in i en annan strömfåra, och jag är icke den, som lyder parole, om än du kan finna dig i det. Jag hade icke tänkt så noga öfver det från början, men nu har jag saken klar för mig. Du ta’r fel, när du säger, jag icke har något »intresse» af ditt val – kanske inte, som du och Katrine mena – men jag har i alla fall det allra största intresse af ditt val: och det är, att det inte går igenom. Nu vet du mina skäl. HANS. Du, som är så lojal – du vill stå emot din man! Det är för resten bra sent att börja på att motarbeta det.
Om det då äntages för afgjordt, att Spannmåls Upplag böra finnas, huru och af hvilken eller En del säga: af våra Köpmänj befriade från concurence med Staten; men jag har i min Motion factiskt bevisat, att de göra inga Upplag. — Är det tänkbart att en Köpman lägger sina penningar i en vara, som ingen, må hända på ett pär år, behöfver, alltså ingen koper? Han kan i stället lägga sina capitaler i hundrade Artiklar, som alla dagar efterfrågas och kunna säljas. — Nej! endast efterfrågan och vissheten om snabb afsättning gör Spannmål till handelsvara; speculationen derå och derom gäller blott för året; den kan ej trottsa osedda skördar, utan att få namn af hazardspel; alltså inga gamla Spannmålslager i någon klok Köpmans hand; det är icke Landets öfverflöd, det är Landets brist, som förmår honom att köpa — och lill hvad pris säljer handa? — säkert det högst uppdrifna. — Månne den nödstäldte är belåten dermed? Månne det icke vore bättre äga Magaziner alt öppna till billigt pris? Andra sägä: att SockenMagaziner fåra formeras. Jag svarar, att ingen formerar dem; — och ingen Socken kan det i betydlig scala; dertill felas välstånd, omtanka, förvaringsrum och vård. — En fond fordrades dertill; lemnar Staten don, Den 17 December f. m. io3 så skuldsättes Landet än ytterligare, oell Slaten öppnar en slags Creditrörelse ; hvarföre icke du hellre contant inköp för bestämdt lågt pris, och contant försäljning lill drägligt? sådant skulle ju gagna i dubbel rigtning, och hålla Spånlinden inom Irångare gräns af fluctuation. Utborgningsförluster, och i allmänhet alla förluster, kunde vid så enkla procedurer undvikas; deremot, huru skulle dessa tusendetal af SockenMagaziner förvaltas?
Ilvad den andra invändningen angår, så tror jag, med ail aktning för våra domstolars insigter och oväld, att olika tankar rörande lagtextens rätta mening torde i detta mål såsom andra, der lagstiftaren trott sig iakttagit erforderlig bestämdhet i uttrycken, ändock uppstå hos särskilda domare, hvadan man, i sådant fall, likafullt finge, der hänskjutande till högre rätt af en eller annan orsak uraktlåtes, åtnöja sig med sagde olikhet i lagtillämpningen. Sålunda synes den mycket omnämnda skiljaktigheten kunna ega rum, hvilketdera afgörande-rätten i sista handen lägges i domstolarnes eller i Riks-Ståndens magt; och icke böra utgöra skäl nog, för att frånhända representationen en rättighet, som densamma, hvart Stånd för sig taget, naturligen tillkommer, och som den, i likhet med brödrafolkets och de flesta andra represenationer, torde böra ega och bibehålla. Den kan, likasom allt annat, missbrukas, men det blifver då missbruket, icke det rätta bruket, man bör motarbeta. Här har af en ledamot yttrats »förundran» öfver att jag kunnat hysa och förfäkta en åsigt i strid med mina Utsk:s-kamraters af R. o. Ad. Ehuru jag villigt finner grunden till ett sådant uttryck böra sökas i värman af talarens egna öfvertygelser, skulle jag dock önska att med denna värma kunde förenas något mera fördragsamhet. Hr Cederschiöld: Jag anhåller om R. o. Ad:s öfverseende derför att jag ånyo upptager dess tid, men Hr Sandströmer yttrade något, som möjligen kan vilseleda, och det är med anledning deraf jag begärt ordet. Han yttrar nemi., att om endast formen vid valförrättningen vore pröfvad af domaremagten, så borde Ståndet kunna upptaga frågan om personens behörighet att vara riksdagsman. Deruti har Hr Sandströmer fullkomligt rätt; men det är icke derom här är fråga, utan om ett Riks-Stånds förmenta rätt att, sedan domaremagten redan pröfvat och ogillat en emot någons behörighet att vara riksdagsman framställd anmärkning, ånyo upptaga samma anmärkning till pröfning.