Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af ömhet för den värde talarens tanke om sitt eget förstånd skulle jag derföre önska, att han denna gång blefve öfverröstad. Man har talat 0111 ömhet för näringarna, och har sagt att den ide, jag drifver, skulle vara strypande för dem Detta är en visa, som jag hört sjungas alltsedan i8i5. Tvenne partier hafva sedan den tideal stridt i frågan om realisationen. Det ena utgjordes af dem, som ägde capitalförmögenhet; det andra af dem, som voro mer skuldsatta. Båda stridde emot realisationen: de förra, emedan de derigenom skulle förlora hoppet om ersättning för hvad de genom myntförsämringen redan hade förlorat; och de senare, emedan de skulle förlora hoppet om vinst af myntets ytterligare försämring. Denna strid fortsattes vid 3 riksdagar, innan utsigt kunde vinnas till förlikning; och knappt var vid sisth riksdag beslutet fattadt om myntbestämningen, förrän det förra myntförsämrinjpsinteresset genast framkom med insinuationer om silfverin m. m., och det tyckes som detta interesse ännu ville taga hand om realisationsplanen. Alltid är det näringarna, som tagas till täckmantel för ropet om lånunderstöd, och hvarje försök att hejda farten af lånsystemets utvidgning har blifvit kalladt för strypning och behandladt såsom ett be - Den a5 Juli f. m. mödande att vilja förderfva näringarna. Man har kallat mig för strypare derföre, att jag icke velat medgifva sedelstockens godtyckliga förökningar; och man besinnar icke, att det är just jag, som alltsedan i8i5 tillika motsatt mig alla godtyckliga indragningar af sedelstocken, med ett ord, att jag i allt blott sträfvat alt förbereda möjligheten af en realisation, hvaraf näringarna helt visst skola hemta den största och redbaraste nytta. Jag har aldrig velat inskränka näringarnas gamla låneförmåner; jag 'har blott sökt motverka deras omåttliga utvidgning.
Jag har egentl. reserverat mig emot de motiver, som ligga till grund för StasUtsk:s beslut, och jag anhåller att nu ytterligare få utveckla mina äsigter härutinnan. Då hos R. o. Ad. för kort tid sedan fråga förevar om ett annat dana-arf, yttrade jag den tanken, att när R. St. i dylika frågor ville till kommuner eller enskilde personer efterskänka kronans rätt till sådana dana-arfsmedel, borde besluten derom affatlas i så villkorliga ordalag, att i händelse genom domstols beslut omförmälde medel skulle i framtiden förklaras icke vara af dana-arfs natur, Staten likväl aldrig derigenom kunde äfventyra ansvaret af någon återbärings-skyldighet. Häremot anfördes då, att enär Staten endast bortgäfve kronans rätt till ifrågasatte dana-arfsmedel, Statens äfventyrande af återbäring derigenom vore förebygdt. Men då på afd:n i Utsk. nu förevar, fråga förekom och uplyst blifvit, att tvist vid domstol anhängiggjorts derom, att enskilde personer väckt arfsanspråk i afseende å nu ifrågasatte medel, så ansågo de fleste bland Utsk:s ledamöter, som ville efterskänka större eller mindre del deraf, frågan vara af den outredda och tvistiga beskaffenhet, att de icke tilltrodde sig ”för närvar.” böra tillstyrka R. St. att till den Kongl. propos:n lemna bifall. Jag deremot, som ansåg billigt att Norrtelge fattigvårds-samhälle erhölle under vissa år räntan af det ifrågavar. kapitalet, trodde att R. St. kunde nu genast derom besluta, oberoende deraf att rättegång i saken vore anhängiggjord, endast det iaklloges, att ordalagen affattades så vilkorliga, som tillförene brukats eller, att under förutsättning det dessa medel ägde eller framdeles erhölle egenskap af dana-arf, kronans rätt dertill efterskänktes. Jag ansåg nemi. likgiltigt om, när R.
Mariaestads Län / O —■ u —• 11 I268^| 14,414 »9>575 — 44,682 —■ 5o,ia8 — ■ 128,799 Mariasstads Län 844W 10,037 I2,i84 31,680 .—. 100,620 — i54,52i _ Kronobergs Bohus Län Jemtlands Län 8 10 1 8 Kron o-R list häll. Norrbottens Stockholms Nyköpings Län — / Örebro Län I Ott »49 —■* ■■ *— *■—* 21044 3/l91 — 2,894 7,684 — 8,864 — 21,933 Malmöhus Tabell, upptagande efterföljande Hemmans Grundskatter, Ständige Räntor och Rotering utom Fahlu Län, upprättad i enlighet med Herrar Landshöfding ars Ar 1822 afgifne Fem-Ars-Berät feiser. Afrad. Jordeboksoch Hemmantals Räntor. Rusttjenst marker. 240 3g4 ■ 1,200 3i ■ 418 —■ 6g5 —- -— i,i44 — 58i — i,5o6 8 16 .— 4,523 24 — — —. Upsala Län Stockholms Län Mariestads Län Kronobergs Län Jönköpings Län Westmanlands Län . Östergöthlands Län .Nyköpings Län Elfsborgs Län Calmar Län )å Öland Gottlands Län Malmöhus Län • Hallands Län Gefleborgs Län . S:n Säterier. Upsala Län .. , Stockholms Län . , Mariestads Län Kronobergs Län . Jönköpings Län . , Westmanlands Län Östergöthlands Län Nyköpings Län Elfsborgs Län Calmar Län lii Öland Örebro Län Wermalands Län Westernorrlands Län Malmöhus Län Christianstads Län . Blekinge Län Hallands Län Götheborgs & Bohus Norrbottens Län . Gefleborgs Län Berustade Säteriet Upsala Län Stockholms Län Mariestads Län Kronobergs Län Jönköpings Län Westmanlands Län Östergöthlands Län Nyköpings Län Elfsborgs Län Calmar Län Örebro Län Malmöhus Län Christianstads Län . Blekinge Län Götheborgs & Upsala Län Stockholms Län Marioestads Län Kronobergs Län
Man bör dock ej förtiga, att Gazzetta Piemontese, en politisk daglig tidning, som fortfarande utgifves i Turin, var den första italienska tidning, som i likhet med några tyska tidningar, såsom Allgemeine Zeitung i Augsburg och Leipziger Zeitung, började utgifva ett bihang, utkommande på söndagarne och bestämdt uteslutande för literaturen. Detta exempel har sedan i Rom följts af de politiska tidningarna II Fanfulla och L ’ Opinione samt i andra städer af andra italienska tidningar, hvilka härmed börjat starkt konkurrera med de rent literära tidskrifterna, som ej likt de politiska tidningarna hafva en stor publik att tillgå. Literaturtidskrifternas traditioner i Lombardiet äro lysande och ärofulla och borde ingifva den tron, att Milano äfven nu skulle kunna hålla mer än en stor literär tidskrift vid lif. Förhållandet är dock, att man från 1860 intill nu flera gånger försökt i Milano börja utgifvandet af någon stor literär tidskrift, men man har ej på något vis lyckats, hålla den vid lif. Den gamla goda Politecnico, som ensam egde bestånd till 1860, nödgades då upphöra. II Convegno och La Bivista Italiana, två månadsskrifter, som börjadeutgifvas med de bästa sylten, måste upphöra efter ett år; och nu lefver med ringa lif en Rivista Minima, hvars ut-gifvare dock är en man af stor begåfning, måhända den förnämste af våra nu lefvande novellister, nämligen Salva-tore Farina, hvars noveller redan blifvit öfversatta på flera främmande språk, bland andra på tyska, holländska, franska, engelska samt, såsom jag tror, också på portugisiska .och ryska; jag vet ej, om de äro öfversatta på svenska; men jag är öfvertygad, att vår intagande Dickens ’ noveller äfven i Sverige skulle röna framgång. Om.man, nu frågade mig om orsaken, hvarför tid-skriftsliteraturen ej äter kan spira upp i Milano, skulle jag verkligen vara något förlägen om svaret.
Då emellertid någon säker grund för den skillnad, som härvid rätteligen bör göras emellan öfvergifna skärpningsförsök och sådane ödelagda grufvor, som varit föremål för en ordnad grufvedrift, icke kan hemtas från grufvornas olika djup eller från den omständigheten, att ”lina deri varit nyttjad, ” såsom det heter i nu gällande författningar, har jag ansett grunden för nämnde skillnad såväl i detta fall, som i de flera, hvilka i det efterföljande förekomma, i stället böra hemtas från det förhållande, att grufvan är med ett visst, af ålder gällande eller särskildt anvisadt, utmål försedd, helst en så beskaffad allmän grund för den skillnad, lagen i flera afseenden behöfver göra emellan en fullbordad gruf-anläggning och den, som stadnat vid mindre betydligt försöks-arbete, icke allenast för framtiden skulle i afseende på alia hädanefter upptagna nya grufvor blifva den tillförlitligaste, i samma' mån man åt utmåls-förrättningarne gifver större vigt och säkerhet, än hittills, utan äfven synes kunna utan olägenhet vinna tillämpning på alla äldre grufvor, då dessa bibehållas vid den rättighet, de nu ega, att med gammal häfd försvara de utmål de oklandradt innehaft. En ny grufanläggning på otillåten plats förnärmar dock icke ensamt egaren till jorden, utan äfven den som har nyttjande-rätt dertill, hvadan rättvisan kräfver, att jemväl denne sednares tillstånd till anläggningen erhålles. Så stadgar ock den Norrska lagen om bergsverks-driften derstädes af år 1842, och den af mig i 2 § 1 mom. härom intagna föreskriften torde hos oss vara desto mera angelägen, som man endast på detta sätt kommer i tillfälle att fästa tillbörligt afseende på alla deras rätt, som här i landet under en mera stadig besittning, men under mångfalldigt olika vilkor i öfrigt, innehafva sådan jord, hvartill Kronan eller någon menighet eller allmän inrättning är egare.
Stad nödige rum för detta Contoir blifvit inredde; och d) Slutligen de 500 R:dr, som varit anslagne för en öfver Sillfisket i Götheborgs och Bohus Län tillförordnad Intendent, hvars befattning, såsom numera öfverflödig, enligt E. K. M:ts Nådiga Förordnande den 23 Maji 1821, kommer att indragas, äfvensom de 28 sk., hvilka varit åboerne å Krono-Hemmanet Hagatillagde för liden skada af. vattuflöde. Beträffande åter 3 Planterings-Hag-Waktare-Löner, uppförde på Olands Läns-Stat, med tillsammans 250 R;dr, så, emedan de tjenster, hvarför dessa Löner blifvit anslagne, numera, efter verkställd delning af Olands utmarker, äro öfverflödige, låta Riksens Ständer öfverflytta samma Löner från Andra Hufvud-Titeln till Allmänna Indragnings-Staten, för att, vid nuvarande innehafvares afgång, indragas. 12:0. I afseende på den, uti E. K. M:fs Nådiga Proposition omförmälde tillökning i Post-Werkets Lönings Stat, hafva Riksens Ständer inhemtat, att, sedan vid sista Riksdag, och uppå erhållen Nådig Remiss af åtskilliga Handlingar, rörande samma ämne, Riksens Ständer, i underdånig Skrifvelse af den 2g Maji 1818, med förklarande, att, sorn Stats-regleringen, före Remissens ankomst, var fulländad och den Summa uppgifven, hvilken, i följd deraf, för StatsWerkets behof, skulle af Allmänna Bevillnin - 648 Underdånigt! Skrifvelset\ gen utgå, Riksens Ständer alltså ej kunde å Stat uppföra den begärde tillökningen i Post-. Werkets I,Öne-anslag, till £. K.
Hvad åter angår den i Utskottets oftaberörda Betänkande till sist gjorda hemställan, rörande allåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med anhållan om ändring af ifrågavarande författning i de delar, hvarom Rikets Ständer förmodades komma att sig förena, äfvensom om rättelse i enlighet dermed, af de vid författningen fogade formulär; följer af det ofvan anförda, att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet erinrat, formen för den underdåniga skrifvelsen och uppställningen A lim anim Besvärso<h Ehcnonu-Ut skol tels Utlåtande N:o 122. 3 af de formulär, Utskottet vidfogat sitt Betänkande, blifva beroende af det beslut, som, i fråga om 58 §:s lydelse, slutligen kan varda af Rikets Ständer fattadt; och föranlätes fördenskull Utskottet, i anledning af Kidderskapet och Adelns samt BorgareS tåndets äterremiss af frägan om nämnda formulärs uppställning, förbehålla sig alt framdeles, sedan Rikets Ständer fattat definitivt beslut rörande lydelsen af oftanämnda 58 §, inkomma med ytterligare memorial i ämnet. Stockholm den 6 Juli 1863. Reservation: af Doktor Runsten: »Utskottet antager, att dess förslag i Betänkandet N:o 116 skulle vara sä väl af Borgare-Ståndet, som af Bonde-Ståndet godkändt. Så är det dock icke. Eldigt Bonde-Ståndets beslut skulle nemligen endast Bevillningen böra, på sätt Utskottet föres'agit, läggas till grund för den fyrksättning, hvarom fråga är, då deremot Borgare-Ståndet yrkat en fyrksättning, som, i anseende till bevillningens föränderlighet, borde göras deraf oberoende. Och hafva alltså de nämnda tvänne Stånden i sjelfva verket stadnat emot hvarandra i skiljaktiga meningar.
Diréctionen funnit afbetalningen i Capital och ränta, svara emot den andel af panten som skall relaxeras. i !>. ’Xåö på jern och andra expörtable effe. •eter beviljas hos LåneContoiret endast de tvänne dagar i veckan då ordinarie posten ifrån Götheborg till Stockholm afgår; och böra,utom de 1 nästförestående §. omnämnde Advislistor, hvarje utlåningsdag från Contöiret afsändai till JLäneBanquen fullständige och med Bire* ctionens underskrift försedd© specifique förteckningar, sorn upptaga lånens nummer, låntaga* ieas namn» lånesumouns belopp» pantens stor» ^7$ Bancö-TJtskottels Bctankäftaeri» lek samt Väg attestens ntimmet och datum, så att XiäneBanquen må hinna på Contöirels cort» to 1 VexelBanquen insatta den summa, Sorn förteckningen innehåller, så fört, att sist inom ett dygn efter förteckningens ankomst, med Undantag då helgedag infaller, samma Assig* nationers inlösen af VexelBanquen kan börjas; hvaremellertid tillämpningen af föreskrift terne uti 29 $. af 1668 års BancoOrdning, 4. §. i Kongl. Förordningen af den 27 Maj 1730 samt 8 §• i Kongl. Förordningen den 10 Dec. 3741 ma hvila, på det förhållandet af de med posten ankommande Advislistor och Fåneförteckningar måtte tillförlitligen upplysas.’’ I öfrigt har det funnits varäerinradt inora Högloft. Ridderskapet och Adeln, af en Fe-* damot, angående början af 3 §., der det heter:
Och bestämmes priset i i slikt fall, med afdrag för hvarje bristande Ass , enligt hosföljande Tariff N:o 2; 0 * d') -att, derest en eller annan skulle hos Banken i Stockholm eller någotdera Låne-Contoiret för tillfälligt behof anmäla sig till erhållande af dylika, enligt punkten e invexlade utland - Banco-Utskoltets Betänkande N.o 85. 11 slca Mynt, sådant äfven må vara tillåtet, emot en ringa förhöjning af en ä två skillingar Banco per stycke utöfver Bankens invexlings-pris; och e) att de Mynt, som finnas hafva genom nötning förlorat utöfver 3 procent, och således icke äro antagliga efter punkten c och Tariffen N:o 2, då likafullt må kunna efter punkten b och Tariffen N:o i emottagas och godtgöras, ehuru det partie, som levereras, ej uppgår i tyngd till 5 marker Victualie-vigt. Banco-Utskottet har ej funnit rådligt, att Vexlings-anstalten utsträckes hvarken till utländska Guldmynt, eller till några slags smärre skiljemynt af Silfver, emedan betydliga förluster i slikt fall kunde befaras, i anseende till dels en mängd skiljaktigheter i Myntsorternas halter för olika tider, hvaraf iakttagandet blefve både vidlyftigt och inveckladt, och dels de talrika bedrägerierna och Myntförfalskningarne, som, i andra Länder, merendels med yttersta konstfärdighet utförda, icke utan en långlig vana och öfvad blick kunna upptäckas.
M. begärt, icke mindre att anslaget till Degeberg fortfarande måtte utgå, utan äfven alt ett anslag af i5,ooo r:dr måtte ställas till K. M:s disposition, så väl för att af dessa medel använda behöfligt belopp för Degeberg, som ock för att befrämja andra sådana inrättningars uppkomst i landsorterna. StatsUtsk. bar uti dess betänk. N:o 61 tillstyrkt, icke blott att anslaget af 5ooo r:dr, sorn Degeberg hittills åtnjutit, fortfarande' må till samma institut ulgå, utan äfven att ett lika belopp derutöfver må årligen beviljas detta institut, under villkor att derstädes kostnadsfritt underhålla 3:ne eleveroch rättare-lärlingar årligen; och härtill har R. o. Ad. redan lemnat bifall, men uti sednare betänk., som nu är för handen, har StatsUtsk. frångått sitt förra tillstyrkande och till styrkt afslag å hvad K. M. begärt, ehuru nyttan af Degebergs institut är allmänt vitsordad, icke blott med afseende å den derstädes införda förbättrade metoden för jordbruksskölseln, utan äfven i anseende till de der antagna rationella grunder för landtbruket. Westergöthland har i detta fall stått långt efter Rikets öfriga provinser, och del har D c ii 12 Augusti f. m. 387 deraf hemtat ansenliga fördelar; oell då det är att förmoda, att dylika institut komma att uppstå inom andra landsorter, tvekar jag icke att föreslå R. o. Ad. att lemna bifall till livad K. M. i detta ämne proponerat. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag var frånvar. då det sednare beslutet fattades inom StalsUtsk., och har derföre icke kunnat reservera mig deremot. Jag tror icke att jag vid detta tillfälle behöfver inför
N:o 235, Af Daniel Danielsson från Jönköpings län, om kronofogdeljensternas indragning eller ock tillsiillande af en kommitté, för afgifvande af förslag till eli enklare och ändamålsenlig are redovisningssätt för den s. k. fögderiuppbörden. Bland de tjenstemän, hvilka slå i omedelbar beröring med befolkningen i allmänhet på landet äro landsstatstjenstemännen. Det inflytande dessa tjeuslemäns iner eller mindre nit och noggrannhet vid fullgörandet af de demå liggande göromål utöfva på befolkningen är af den vigt, att frågan om landsstatstjensternas ändamålsenliga ordnande och tjenstemännens aflönande i förhållande till arbetets vigt och möda, väl år förtjent af den uppmärksamhet, som Rikets Ständer kan deråt egna. Mycket är under de sistförflutna tio åren vidgjordt i och för beredandet af en bättre aflöning åt landsstatstjenstemännen, men allt, hvad som i detta afseende vidtages uppfyller icke sitt ändamål, så vida icke derjemte tillses, alt de beviljade anslagen blifva rättvist fördelade, i förhållande till det arbete, som man vet vid de särskilda tjensterna verkligen uträttas. Af de utom residensstäderna anställde landsstatstjenstemännen hafva nu kronofogdarne största aflöningen, men kronofogdarne hafva i verkligheten det minsta arbetet, ja hvad kronofogdarne verkligen sjelfve uträtta i Statens tjenst, kunde lika lått skötas af länsmännen, och är i följd deraf af så underordnad vigt, alt allmänna meningen allt mer och mer uttalar sig för dessa tjensters afskaffande.
ex. ränta borde lyftas och å handlingen ((vitteras, inteckning förnyas, o. s. v.: och då del ej bör mola svårighet för uppbördsmannen att, medelst afyttrande af ett papper af sist antydda slag, förskaffa sig ett sådant, som för ändamålet är tjenligt, hafva Rikets Ständer i detta sednare hänseende troll sig böra föreslå, att, i stället för borgen, endast må godkännas sådana af Staten eller allmänna verk och inrättningar utfärdade obligationer, hvilka icke för det 28 Expeditions-Utskottets Förslöf/ till anderd. Skrifvelse. JY:o 45. embetsverk, hos hvilket de skola förvaras, medföra annat besvär, än räntekupongernas utlemnande till egaren, då anmälan derom göres. I öfverensstämmelse härmed få Rikets Ständer alltså hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes utfärda en författning, hvarigenom dels stadgas, att i alla de fall, der enligt lag en Statens tjensteman åligger att lör omhänderhafvande medel ställa borgen, det må vara honom obetaget att i stället hos det embetsverk, hvarest borgensförbindelsen skal! pröfvas, nedsätta en eller liera af sådana Statens eller allmänna verks eller inrättningars obligationer, — i värde motsvarande det belopp, hvarför i hvarje särskildt fall den föreskrifna borgen borde vara ingången, — hvilka icke vid ifrågakommande ränteliqvider påkalla annan åtgärd från nämnda embelsverks sida, än utlemnande till vederbörande af s. k. kuponger; dels ock meddelas de vidare föreskrifter i ämnet, hvilka E. K. Maj:t kan finna erforderliga. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 20 Jan. Preste-Ståndet, den 2 4 - Borgare-Ståndet, den 24 Bonde-Ståndet den 24 Rikets Ständers underdåniga SJcrifvelse, angående riksdagens förlängning på, en månad. S. A. K.
Till detta Contoir allemnas alla berättelser, rörande handel och slöjder, sora *3 Jemfor Committerades Betänkande, sid. 76. — CancellieRådet von Hartmans dorffs, sid, 231. 2 afdela. **) Jemför Committerades Betänkande sid. 109. — Cancelli-Råd v. Hartmansdorff: förslag sid. äi6, z afdelningen. I<34 hittills ingått till CommerceCollegium , eller framdeles kunna anbefallas. Dessa uppgifter skola här, så vidt ske ksn, controlleras, ordnas och i tabellarisk form sammandragas, samt det Statistiska Contoiret sedermera meddelas. I öfrigt tillhör detta Contoir: Inseende öfver Vexel-rörelsens behöriga gång. Undersökning af handlingar, som inIemnas till erhållande af fribref och Turkiska pass för fartyg, som dertill äro berättigade ; jemte tillsyn, att befundne missbruk med dessa pass blifva lagligen beifrade. Sådana pass underskrifva* af StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, Chefen för Inrikes Förvaltningen, samt Chefen för CommerceContoiret. Anstalter till skeppsbrutne och nödställde Sjömäns hemförskaffande från fremmandeOrter. Tillsyn, att hos Vederbörande Rederier ersättning utsökes för de kostnader, som genom Consulerne blifva använde till förenämnde Sjöfolks hemförskaffande, och granskning af Consulernes räkningar häröfver. Frågor om rättighet för inhemska gesäller samt andre arbetare vid Fabriker och Verkstäder, att resa utrikes. Tillsyn öfver handhafvandet af författningarne, rörande Städernes salt-upplag. Uppsigt öfver Coopvaerdie-Sjömanshusen och Coopvaerdie-Skeppsmätningar i Riket. Förvaltning af Eskilstuna fristads-medel. Anmälande, rörande Boktryckeri anlägg - i6j ning och Bokhandels idkande ske i detta Contoir, som öfver desse handteringar eger att hålla tillsyn , endast så vidt det sjelfva näringen angår* Inseende öfver tillverkningarne å de allmänna Spinnhusen. Genom detta Contoir skulle jemväl underrättelser meddelas
Det heter nemi. i 2 § alt arfvejord blott får gifvas till den som egt bördsrätt lill jorden; om nu R. o. Ad. bifaller att, på sätt flere motionärer föreslagit, bördsrätten skall uphöra, blifver nämnde stadgande ett nonsens, och, äfven om man förutsätter att beslutet ang:de bördsrälten ej kan blifva så radikalt, så återstår alltid ovissheten om §:n der den anantages, skall komma att hänföra sig till de narrande eller de af LagUtsk. föreslagne hördemännen. Redan detta vore ett skäl till återremiss, men flere sådana gifvas. Förut vill jag dock tillkännagifva det jag fullkomligt delar LagUtsk:s åsigt att TestamentsRätten efter Stads-Rätt bör utvidgas och är jag i detta afseende beredd atl gå längre än Utsk. eller så långt som Hr Adlercreutz lil 11. 36 562 Den 25 Februari e. m. i sin reservation och medgifver alt ilen blifver fullkomligt fri med blott den inskränkning som nu efter Lands-Rält finnes för oupfostrade barn. lag är äfven LagUtsk. serdeles tacksam för del afseende Utsk. fästat vid beliofvet af en utvidgad testamentsrätt makar emellan. Det är utan tvifvel den både rigtigaste och af beliofvet mest påkallande förändring, som kan göras i lagstiftningen för testamente. Då fråga ej eller är örn annan rätt för makar än alt pä lifstid gifva hvarannan arfvejord samt arfvingars rätt således blott suspenderas, men ej upbäfves, och någon rubbning i nu gällande arfvejords system följaktligen ej genom förändringen sker, så synas alla om denna förändring kunna förena sig. Annorlunda är deremot efter min lanke förhållandet med förslaget i sin helhet.
Maju förbehållit, at wid sörefinnande giklige orsaker förändra Tull-afgifterne til Statens förmän, Utan at ^ri-enclarorerne deremot äga göra nägon päminnelse, tror Urstotter det wara Utan all fraga, at ^rrencliiloieine böra ätnöjas med bestulet vin Landt-Tullarnes uphäfwande, samt sa mycket häldre antaga den förestagne ersättningen, som den blifwit uträknad ester meclium af de ; sednare arén, hwilka under hela ärrenäs tiden högsta Tull-inkomsten inbringat, och någon förlust således för Tull-^rrcncls-Societeten, derest ^rrcnclct ända stulle fortfara, aldeles icke upkommer; äfwensvm all anledning är, at ätergang af ofwanbesagde särstildte Hrren6en Utan swärighet erhälles, hälst Trollhätte Slustwerks Bolag, som blott til förekommande af uppehåll i can^l-farten, förskaffat sig renäet af Lilla Edets Tull, derpå för sistförflutnr äret, enligt sin i Allmänna Tidningarne nyligen kungjorde berättelse, förlorar z6z R:d. 9 st. Zr:st., 924 Den 22 Mars. och ater Majoren Friherre kunck, som innehaft -^rrencjet af Sands / Saleboö och Nordansjös BergsTullar'/ numera med döden aftidit, samt Utskottet bliswit meddelad aldeles tilförlitelig underrättelse/ ae hans esterlefwande Enka och Arfwingar icke astunda ar ^rrencler widare begagna. Utffotter finner derföre, hwarken det ena elier andra af hwad salunda förekommit, kunna werka hinder för werkstalligheten af Förslaget om LandtTullarnes afssaffande, men fär dock härmed wördsammaft underställa altsqmmans Riksens Högloft. Ständers egen granskning och godtfinnande, Stockr holm ven 2i Marö i8io. Pa Högloft.