Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ni förlåter mig, om ni icke längre är ond på mig så säg mig det med ett par ord, var ädelmodig! Jag vet att jag icke betyder stort mer för er än ett sandkorn på marken, men för mig säg mig ett vänligt ord, det är ju så litet för er men så mycket för mig och – till er ser jag upp. Om ni visste hur ond jag är på mig sjelf för hvad jag sagt, skulle ni säkert icke vara det. Ödmjukligen Under loppet af år 1879 vexlades ännu några enstaka bref. Victoria Benedictsson skickade fortfarande sina arbeten på vers och prosa till Bäckström, men hon tycktes icke sjelf hysa några förhoppningar om att de skulle stå målet inför hans kritik. Så heter det t. ex. i ett af brefven: Hjertligt tack för raderna, som det var mycket vänligt af er att skrifva, i synnerhet då de under nuvarande förhållanden gjort er dubbel möda5. Jag kan icke nog uttrycka den glädje jag känner öfver att ni bemöter en sådan klåpare som mig med så mycken välvilja; jag kan gerna säga att det icke endast är derföre, att den kommer mig till del; jag är ett stoftgrand, en obetydlighet som aldrig kan bli något annat, men ju djupare jag känner min egen ringhet och blir öfvertygad om min oförmåga i utförandet af det, jag älskar och beundrar, dess starkare blir min åtrå att utom mig finna allt det stora, det sköna, som jag aldrig kan närma mig men som jag så gerna betraktar om också endast på afstånd. Jag har alltid sökt efter något att tro på, något bättre än egoism och fåfänga – men olyckligtvis är jag mycket närsynt. Så kommer det sig, att sandkornet ej gläds åt sin bortdöende, lånta färg, utan åt ljuset, som gaf den och och gaf färg åt allt. Nu ler ni och menar mig vara romanesque. Bah – ni skulle höra hur prosaiskt jag tjuter med ulfvarne! – Den torra hvardagligheten kan vara bra nog, men den förefaller mig så kall ibland och ni bör derföre icke förtänka mig om jag i någon hjertevrå öppnar en liten glugg för solskenet, när jag fryser.
— Väl är förhållandet sådant att, efter Revisorernes förmälan, allenast 13 Ridr 32 sk. äro redoviste år 1836, men redogjordes år 1837 för de Öfriga 300 Ridr uti en post, stor 319 Ridr 14 sk. 8 rist., hvaremot enahanda förskott stort 300 R:dr å nyo lämnades till bestämda ändamål, för hvilka sedermera redo blifvit visad. Vid 1836 och 1837 årens räkningar för extra anslaget lill Försvarsverkets islåndsättande, hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt att från 1835 återstår en balance å Hofslagaren Engvall, stor 676 R:dr 15 sk. 10 r:st., härrörande från ett honom berörde år ålagdt vile för en försummad lefverance af hjulaxlar jemte sedermera tillkommen pris-difierence, då sådana måst anskaffas till högre pris, än det, hvarå Engvall ingått. Förhållandet härmed får i underdånighet upplysas vara följande: att Hofslagaren Engvall, vid auction å garfvade hjulaxlar, erbjöd ett, mot andre concurrenters anbud, icke jemförligt lågt pris, troligen och som han sedan anfört af bristande kännedom om de egenskaper, som fordras af g-arfvode jernaxlar lill tunga Artilleri fordon, och då han, efter rnångfalldiga försök alt sitt åtagande fullgöra, omsider icke mägtade fullfölja lefverancen, ulan måste afstå sin egendom till borgenärer, uppkom genom Fiskaliskt åtal ifrågavarande fordran, hvilken blifvit uti concursen bevakad, men beror af concursmassans under tvist varande utredning hvad tillgång för Kronan vinnas må. Emedlertid bör Collegium i underdånighet meddela: det något förskott å betalningen för a.vlarne icke blifvit Engvall lemnadt, emedan han brustit uti antaglig borgens anskaffande, samt att följaktligen Kronans förlust i detta mål icke egentligen kan anses vara någon, emedan, utom Engvalls obetänksamma anbud, axlar af ifrågavarande serskildta beskaffenhet, svårligen kunnat erhållas för mindre pris, än hvartill de sedermera anskaffades.
Mans JEjxcellence, Herr Grefven och Dandt* Marhalken anpipdadp Haps Excellence, Herr HofCancelleren, att för Kongl, Maj:t tolka Bidderskapets och Ådélns underdåniga vördnad och tillgifvenhet, jemte försäkran , att Kongl Majrts nu meddelte nådiga Propositioner skulle skyndsamipeligen tili handläggning förekomma, Sedan Hans Excellence, Herr HofCaneeJJeren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, forh för Friherre Anckarsvärd vidare; Jag pårpinner mig med Herr Grefven af* ven i sådan fråga hafva varit af olika tanka, då Herr Gifven velat nyttja 90. §. sorn anledning att hindra Motipnairen att åberopa fa? cta spm premisser till sin begäran af rättelse eller ändring uti något för dess öfvertygelse felagtigt; pär 90. §. ej innebär ett sådant förhud , kan det visserligen ej anses annorlunda gn som pn böjelse för inskränkning i Riksén? ^tänders rättigheter, att åt sjelftagna förnuft?? skäl vilja gifva laga kraft och verkan.
St:r elles ens af K. Härvid får jag blott anmärka, att något arbete omöjligen kunnat börja, förrän planen derför blifvit stad fästad. "Vidare anser mången såsom ett bevis på mindre intresse för denna vigtiga fråga, att en såringa summasom 100,009 rdr årligen blifvit begärd. Det är visserligen sannt, att det hade varit vida lyckligare, om man kunnat framkomma med begäran om en ännu större summa; men i sådant fall hade flera andra vigtiga utgifter fått npskjutas. Man ansåg, att raan borde, för att kunna fortsätta den redan påbörjade delen af befästningen, begära hvad som befanns med rikets tillgångar öfverensstämmande. Med anledning af hvad jag nu anfört, tror jag mig hafva bevisat att lt. St,;r fått sina önskningar upfyllda och att inga uplysningar, sorn varit dem angenäma att erhålla, på något sätt undanhållits dem, äfvensom att skäl förefunnits, hvarföre ej en högre summa blifvit begärd. Jag får således fortfarande anhålla om afslag å Utskits Betänk, och bifall till K. M:s Propos. Talrika rop på propos. hördes ånyo. Hr von Qvanten, Emil: Jag ber att få instämma med de Hrr, som yrkat åierremiss af denna punkt, på det 8lt Statslltsk:t måtte bli satt i tillfälle att taga närmare kännedom om den plan för Stockholms befästande, som nu tycks lörefinnas, och derefter inkomma till K. St:r med ett mera detaljeradt Betänk, i detta afseende. Gr. Anckarsvärd har yttrat, att han anser, det Rysslands cröfringspolitik gentemot Sverige redan nått sin gräns; men om Den 13 April. det skall vara ett skäl för att ej befästa Stockholm, fruktar jag emellertid, att det är ett skäl, sorn icke håller streck. Hvad Hr Brakels yttrande beträffar, att den Svenska pressen alltid söker afknappa så mycket som möjligt på landet» sjelfständighet, får jag förklara, det jag tror att Svenska pressen är fullt ut lika fosterländsk som den nämnde värde talaren. Hr Brakel:
Sjukkassan liar # filen fiitt emottaga, dels en gåfva af 50 kr., dels en på 20 kr., skänkta, af tvenne förbundsmedleinmar, $ i stället för kram pb frii Adlersparres kista&gt;. E n byst af fru Fredrika J~iniiiell, utförd af bildhuggare Börjeson, liar af fru Liiimells son, dr. Svedbom, förarats Förbundet. Från skilda håll. Sverige. Den biografi öfver Fredrika Bremer,. som fru Adlersparre under sina sista 1efnadså.r utarbetade och so111 vid lieiines död var nära fnllbordad, utkoinmer på Norstedt St Söners förlag iindei loppet af vintern. Arbetet är redan lagdt under pressen. Sliitredigeringen är af den bortgångna anförtrodd å t hennes brorsd.otter, fröken Sigrid Leijonliiifviid, som de sista åren varit hennes medarbetare vid biografien. l ' 3:. ' Yid sjunde nordiska skolmotef i Sfockholm den 6-8 aug. 7895, livilket i utsträckning ocli aiislutning öfverträffat alla föreg %ende möten af detta, slag, behandlades följande, siirskildt för den kvinliga iippfostran viktiga fragor. w0m systematisk undervisning i lrvinlig slöjd, belyst, medelst modeller, föredrag af fröken Hnlda Lundin. wBetylelsen af Iiiislig ekonomi shom nndervisningsämne i skolim », inledningsanförande af rektor E i i g h e Schwartz. wHurii Bör ~~iiidervisniiig. i 1iii.shållslära 1ii.tnpligen o r d n a s? ~, inledningsanförande af fru Sofi Nilsson. D 0111 bristerna vid den kvinliga ungdomens fysiska iippfostranw, inledningsföredrag af prof. L. Bland inledare af diskussioner märktes för öfrigt af kviiiliga mötesdeltagare: fröken A d d e Wetterliiid, Jönköping; fröken Anna Tengström, Göteborg och froken Anna Sandström, Stockholni.
De flesta hafva deremot beträdt den andra vägen och påtvingat det i sina grunddrag fullkomligt klara evangeliet den tolkning, som de behagat gifva åt en inledning, hvars tankeserie fortskrider i sväfvande bildliga uttryck, hemtade ur en spekulation, som mer älskade att röra sig i allegoriens än den skarpa begreppsbestämningens form. Det är så som en gnostisk sekt kunnat i den Johanneiska prologen finna stöd för sin eonlära, enligt hvilken begynnelsen (αρκη) är en eon, ordet (λογος) en andra, lifvet (ζωη) en tredje, ljuset (φως) en fjerde, Kristus sjelf en femte o. s. v. Det är så som våra ortodoxer här funnit „bevis“ för sin lära, att sonen är absolut Gud – detta i första versen af samma evangelium, som på hvarje sida skiljer så bestämdt mellan Gud och sonen – som kallar den förre allena sann Gud, vår fader och Kristi fader, vår Gud och Kristi Gud, större än allt, större än sonen, obegriplig i sin oändlighet! Kristus iklädd köttet, för att frälsa sina bröder: Emedan nu barnen dro delaktige vordne af kött och blod, är ock han deraf delaktig vorden, Hebr. 2, 14. Ty hvad för lagen omöjligt var, i det han vardt försvagad genom köttet, gjorde Gud sändande sin son i syndens kötts liknelse, Rom. 8, 3. Men då tidens fullhet kom, sände Gud sin son, vorden af qvinna, Gal. 4, 4. Så älskade Gud verlden, att han utgaf sin enda son, på det att hvar och en, som tror honom, skall icke förgås, utan få evinnerligt lif. Joh. 3, 16. b) För att sjelf blifva fullkomlig: Ty det höfdes Honom [Gud], för hvilkens skull allt och genom hvilken allt är, dender många söner till herrlighet förde, att deras frälsnings begynnare genom lidanden fullkomna, Hebr. 2, 10. Anm.
Man betager derigenom hypoleks-inrättningar all möjlighet att af kreditivrälten sig begagna. Jag tillstyrker derföre alt den måtte nedsäitas till 4 procent. Jag ber nu alt fä öfvergå till frågan om kreditiv til! associalioner för spanmålsbeläning. Såsom skäl för borttagande af berörde kreditivrätt, är uppgifvet dels alt dylika associationer hittills icke kunnat komma till stånd, eller någon enda privatbank velat af kreditivrälten begagna sig till idkande af spanmålsbeläning, dels ock alt vi i Sverige skulle sakna ritorr säd, hvilket vore elt oundgänglig! vilkor för all kunna bevara säden en längre lid i magasiner. Men i detta sednare afseende är förhållandet motsatt, emedan man just på sednare tider på många ställen i riket uppbyggt lorkinrältningar eller rior för sädens torkande och bruket deraf ökar sig med hvarje år. Dessutom torde det icke vara obekant för Hrrme att det tinnes många enskilde lork-inrätlningar, der man kan få sin spanmål för godt pris torkad, hvarigenom den också kan förvaras en längre tid. Jag anser alt om man velat göra jordbruket någon tjenst med dessa krediliver, sä är det alldeles icke skäl alt just nu borttaga den förut medgifna kreditiv-rätten, enär det icke lider någon tvifvel, att ju inom några år spanmålen faller betydligt i pris, och då är det nödvändigt att hafva spanmålsbeläning, emedan hvar och en, sorn eljest vore nödsakad alt sälja, skulle derpå blifva ruinerad. Afven om icke större kreditiv, än de förut medgifne 400,000 r:drne beviljades, skulle rättigheten i alla fall framkalla associationer i och för merberörde ändamål, hvilka skulle hafva ett stort inflytande på välmågan. I vårt land bar hittills icke varit någon egentlig spanmålshandel; den har likväl nu börjat alt uppblomstra. Jag ser då ej hvarföre man genom en sådan åtgärd, som den föreslagna, skulle söka åter nedtrycka'den. Gr. Liljencrantz:
Riks: Ständer af Riksdagsmäns grundlagd-motioner; att Constitutions-Utskottet således i afseende på ett sådant förekommande (ej vidare) handlade med Riksens Ständers magt; att då detta förmodligen icke kunde bestridas, följde ock att Constit :Utsk: inom sig ägde till rättesnören de allmänna föreskrifterna rörande verkan af förhållandet sjelfva Riks Ståndens röster emellan; att således paria vota i afseende på alla förslag af Riksdagsmän, som Constitutions-TJtskottet ej ännu samtyckt att Riksens Ständers Plenorum pröfning underställa, måste, likasom Riks-Stånden emellan, anses göra förslaget förfallit; att antingen de frågor som i afseende på sådane förslag inom Utskottet uppkomme, vore definitiva eller preliminaira, åstadkomme sådant ingen skilnad i Constit :I 'tskottets rättighet eller pligt, enär Grundlagarne bestämdt uttryckte att det vore med förslag Utskottet skulle till Plena inkomma, enär Utskottet ägde den rättigheten att gilla och således ej inkomma med en Riksdagsmans förslag, och enär de nu ifrågavarande förslag ej kunde anses gillade genom en votering, vare sig öfver saken eller öfver en preliminairefråga, då utslaget ej blifvit annat än paria vota. På alla dessa skäl kunde Silverstolpe icke instämma i den tanke att resultatet af den i dag anställda andra votering borde hvila till Riksens Ständers pröfning vid nästkommande Riksdag, utan ansåge han för sin del Herr Reg. R: Hallenstjernäs och Herr Kongl. Seeret: Rothliebs i grunden enahanda förslag för denna gången förfallit, och dessa Herrar, enär de sådant äskade, detta yttrande böra af Constitutions-Utskottet meddelas; äfvensom till upplysning af hvilka skäl, i anseende så till saken som till formen, Utskottet icke deras förslag gillat, han ansåge det vara deras rättighet att, i fall de det åstundade, erhålla transumt ur Utskottets Protocoller af alt hvad inom Utskottet i afseende på detta ämne förelupit.
Ordet samhälle uttrycker eu för stor omfattning, men samfund deremot Den 2g Augusti f. ra. just jemt hvad med commun melins. Ordet ”samfund” passar så mycket bättre, som det kan omfatta flera än en församling och (lere än en socken, der så nödigt pröfvas. Det uttrycker äfven just den innerliga förening, som åsyftas med inrättningen. Man gör väl att i Svensk lagstiftning begagna Svenska ord och benämningar; nationaliteten beror mera häraf än man i allmänhet behagar tro. Ett folks bildning är aldrig större, än som på dess språk kan uttryckas; språkets vård är liktydigt med bildningens vård. I tredje raden säges väl, att skriftlig underrättelse skall meddelas, men der bör äfven sägas, huru denna bör meddelas, för alf vara laglig och bindande. Vid Jtn t3. Här bär icke allenast hänvisas till 177g års förordning, utan dess stadgande!) verbatim införas i denna lag, emedan man så vidt möjligt bör undvika andra hänvisningar än lill allm. lagens mm. Vid §:n 14. Denna § synes fordra följande tillägg: ”Skulle ärendet, eller ärendena, icke på den utsatta dagen kunna bringas till slutligt afgörande, bestämme då ordform dag till ny sammankomst, hvilket nästpåföljande helgedag från predikstolen kungöres. Vid §:n i5. På andia raden står samhälle — bor stå samfund; ty ordet ”samhälle” här här en alltför vidsträckt bemärkelse. Vid slutet af 3 mom. tilläggas följande: ”samt sålunda med dem utgöra ett samfund. 4 mom. Hvarje samfundsområde må efter behof indelas i vissa underafdelning.-)!-, sorn kallas rotar. Vid §:n 16. Denna § synes fordra en fullständig omarbetning; dels, emedan ulli hvad som säges i 33 <j:n här bör inflyta, dels emedan klarare uttryckas bör hvar gränsen är mellan de ärenden, der kyrkoherden, eller hans ställe-man bör föra ordet; dels emedan sjelfva redactionen synes tarfva rättelser och uteslutningar af onödiga ord. Följande redaction föreslås: § 16.
Sparre har nemi. sagt, att |:del af den förra staden nedbrunnit. Jag deremot har utaf trovärdige personer, som nyligen rest genom staden, hört upgifvas, att eldsvådan förhärjat, icke J:del, utan knappt 115:del af staden, samt alt skadan icke varit betydligare, än att den knappast märkes, förr än man kommer den nedbrända trakten ganska nära. Man har förebrått StatsUtsk. alt detsamma med nidskhet emot Jönköping förfarit. Utsk. har likväl föreslagit R. St:r, att bevilja 10,000 R:dr för de nedbrunna gårdarnes ålerupbyggande, och 20,000 R:dr lill understöd åt nödställda arbetare. Förebråelsen för nidskhet synes mig således helt och hållet oförtjent. Gr. Sparre har sagt, att om Utsk. åberopat brist på medel, så hade detta varit ett skäl, som talat, och Hr Gr:n tyckes anse alt den en gång af R. St:r antagna grundsats för ifrågavar:de understöds beviljande utan fara kan för en eller annan gång öfvergifvas. Jag anser, i motsats härtill, det vara vigtigare, att då fråga är om understöd från Statens sida vid inträffande af äfven de aldra obetydligaste eldsvådor, man ser till, det R. St:r icke frångå den redan länge med fördel följda principen, att sådana understöd lemnäs endast såsom lån. Gr. Sparre: Alt den af Hr Bildt så ofta åberopade grundsatsen icke ligger honom mycket om hjertat, synes bäst deraf, att han åt Örebro beviljat ett anslag utan återbetalnings-skyldighet. 159 Den 21 November. När man så nyligen gjort ett betydligt afsteg från en grundsats följande, gjorde man, enl. mitt förmenande, bäst uti att hafva denna grundsats litet mindre på läpparne. Då nu öfverläggningeu ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o.
Med afseende å dessa grunder oell när tiden efter ali sannolikhet icke raedgifver antagandet af det endast lill den 15 nästkommande April gällande öfverlåtelse-anbudet, vägar jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer, med öfverlemnande åt nästkommande riksdag alt på grund af då förnyad framställning, rörande erforderliga anslag af statsmedel förfoga, mätte, för sin del, nu bifalla hvad Kongl. Majit i de 3 särskilda momenterna af den nådiga propositionen föreslagit, med uttryckligt tillägg, att om i en framtid landtbruks-institutet skulle komma att å Alnarp upphöra, det öfverskott, sorn möjligen uppkommer å kungsgårdens hela afgäld, sedan Landshöfdingen i Malmöhus län, efter stat och författningar, sin lillsländiga rätt erhållit, må till statsverket ingå* I denna reservation instämde: Herr Friherre Tersmeden, fV. F., Herr Lilliehöök, C. B., Herr Bildt, D. G., Herr af Nordin, G., Herr Tornerhjelm, B., Herr Fåhreeus, 01. Im, Professor Carlson, Prosten Holmberg, Herr A. F. Ericson samt Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län. Herr Henschen anmälde att han icke varit tillstädes i Utskottet, då förenämnda Utlåtande beslutades. STOCKHOLM, tryekt hot J. W. Lundberg, 18ST. Stats-Utskottets Memorial N:o 54. 1 i N o 54. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 9 April 1857, kl. 5 e. m. Memorial, angående ajlöuingens bestämmande för den hos Riks-Slånden och Uis ko Ilen ans läilda Hans lioch iVak ibelj erling. (R. A.)
”Jag – som när jag är riktigt frisk – är alldeles laddad med elektricitet, måste ju också vara emottaglig.” Så talade han om hur löjligt det är att hustrun vill dölja sin ålder. Barnen säga: ”Är det inte underligt att mor inte vet när hon är född?” Vidare talade han om att när han haft någon att tala med innan han lägger sig på qvällen så kan han sofva, ”men i mitt hus kommer det ingen; jag lefver som en eremit.” Jag frågade om han inte tyckte det var tråkigt. Ahnej, han trifdes så bra med sitt eget sällskap. Sin hustru liknade han vid en ”grædende Klippe”. Hon tjuter så att hon kan smälta öfver att han inte älskar henne, men när han ber henne behandla honom med mera hänsyn, då är hon hård som sten och säger att det är han som misshandlar henne. Hon är en martyr. Lundegård kom och afbröt oss. Jag tog det temligen lugnt och fick en hård handtryckning till farväl.300 Under dessa dagar hade jag icke läst Dagbladet och kom ej att tänka på att der dagligen fans nya och graverande angrepp på B. I Söndags tänkte jag att han nog skulle komma. Axel var rest. Jag hade satt fram blommorna på bordet, jag var klädd i min morgonrock och jag hade just suttit och skrifvit på mina anteckningar. Så ringde det, jag kastade anteckningarne i lådan och gick bort till chäslongen, der jag stod när han kom in. ”Är du nu sämre igen!” utropade han när han såg morgonrocken. Jag sade, som sanning var, att jag gått mig trött på en promenad, (För att se om han var på middagsbjudning eller ej. Men jag hade sett ljus i hans fönster.) ”Lägg dig på chäslongen då.” Jag gjorde det gerna; plågorna göra mig alltid ofri, när jag skall hålla mig uppe. Han stod vid kakelugnen med pelsen på. ”Kan du inte ta pelsen af?” Det kom i mitt sinne en svag återklang af den gamla ångesten, när jag skulle velat köpa hvarje minut med mitt lif. ”Jo, men jag fryser ännu; jag vill värma mig lite.” Så hängde han upp pelsen och började gå fram och tillbaka på golfvet. ”Anhålles att du talar högt och tydligt.”
Då Statsoch Ekonomi-Utskottens första Utlåtande i detta ämne under N:o 10 aflemnades till Rikets Ständer, bifölls detsamma af Presteoch BorgareStånden. Detta Utlåtande innehöll bifall till Kongl. Maj:ts Proposition, hvilken upptager TillämpningsSkolorne och deribland specielt nämner KrigsAkademien på Carlberg. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dea 3 December e. m. 301 med blicken rigtad mot Hr von Köchs motion, utan blott mot Borgare-St:ts inbjudning. Jag är fullt öfvertygad derom, att nuvarande skol-Iag är olämplig och skadlig i anseende till de stora anspråk, den har på ungdomens själsoch kroppskrafter. Derom finnes blott en mening. Hvart man kommer hör man klagas öfver att icke allenast lärarne blifva utnötta i förtid, utan äfven lärjungarna, och att dessa icke hafva någon tid öfrig att egna åt kroppens utveckling. Då så ärv måste man väl söka få det onda afhjelpt, och dervid bör man gå den till målet ginast ledande vägen. Efter mitt förmenande består denna deruti, att R. St:r tillsätta ett särskildt Utskott för frågans behandling, på sätt Borgare-St:t föreslagit, i hela dess vidd, och att således ett förslag till det ondas botande af Utsk:t uppgöres, och då det egentligen är vid elementarläroverken, som de största olägenheterna förefinnas, skulle detta förslag närmast afse dem. Sedan derefter förslaget blifvit af R. St:r pröfvadt och bifallet, ingå Ständerna dermed till K. M:t, som deruti eger vidtaga de ändringar, han finner nödiga. Detta är den ginaste vägen man har att beträda, och på hvilken man lättast kan komma till målet, sorn är att förhjelpa ungdomen från den nuvarande öfveransträngningen. Man har visserligen skäl att förmoda, att Ekon.-Utsk:t är så sammansatt, att många krafter der finnas, alldeles tillräckliga för att behandla denna vigtiga angelägenhet.
Skrifvelse, JU SO. rst. ärligen, ulorn forsellön, sorn likväl, vid det ef Kammar-Kollegium upplysta förhållande, enligt de afslutade kontrokterne, vid dessa arrendens erläggande icke kan ifrågakomma, Statsrådet i underdånighet tillstyrkte, det Kongl. Majit genom Nådig skrifvelse lill Rikets Ständers Siats-Utskott, måtte föreslå Rikets Ständer, att till fullföljd af hvad uti nu ifrågavarande ämne redan blifvit af Kongl, Maj:t och Rikets Ständer beslutad!, sist omförmälde arrenden mätte till Statsverket ingå, emot det att femte hufvudtitelns anslag till flottans nybyggnad oell underhåll tillökas med ett deremot svarande belopp af 5000 R:dr. Hvad Kamrnar-Kollegii underdåniga skrifvelse i öfrigt innehöll, ansåg Statsrådet icke påkalla serskild pröfning. Slutligen hemställde Stots—i ådel i underdånighet att, i öfverensstämmelse med hvad nu blifvit y t Irad t, Nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats—Utskott måtte få nflåtas i enlighet med nu, af föredragande Departements-Chefen, uppläst förslag, som (innes delta protokoll bilagdt, samt alt Kamrnar-Kollegii skrifvelse, med åtföljande uppgifter, måtte till Utskottet öfverlemnas, lill nödig upplysning vid handläggning ej mindre af berörde skrifvelse, än ofvanomförmälde, redan aflålne nådiga Proposition. Kongl. Maj:t behagade i Nåder bifalla hvad af Stats-rådet sålunda blifvit i underdånighet föreslaget. Ex protocollo, Carl von Schantz. Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående föråndrade vilkor får återbetalningen af ett f. d. Expeditions-Fogden C. J. Moritz beviljadt låneunderstöd för sänkning af sjön Ökvattnet i Westerbottens lån; Gifven Stockholms Slott den -1 Februari 1851.