Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man besinnar, att för Rikets Försvarsverk, äfvensom för jordbruket, goda hästar äro af stor betydenhet, kan man ej annat än förundra sig öfver den stora skillnad emellan den summa, som är föreslagen till liästafvelns upphjelpande och den summa af 120,000 R:dr, som i nästföregående Betänkande till Lejonbacken är tillstyrkt och nu beviljad. Må det tillåtas mig, att i detta ämne, der jag ej tillegnar mig någon stor kännedom, lemna den historiska upplysning, Den 14 October f. m. >47 att på flera Herregårdar i Skåne förträffliga hästracer varit underhållne, men att dessa Stuterier till det mesta upphört, emedan de ej längre lönat sig; och hvad är väl orsaken dertill? Jo, Danska hästars införande i stor mängd. Jag är ej så stor vän af prohibitifsystemet, att jag skulle bestrida dessa hästars införande mot så lindrig tull, om de voro i allmänhet bättre, än Svenska hästar; men det är allmänt kändt, att de flesta Danska hästar, ehuru de bättre paradera, likväl äro vida mindre uthålliga för CavalleriRegementerna, hvarigenom Rusthållarne oftare, än i äldre tider, måste insätta remonter. De äro äfven i allmänhet mindre lifliga, än de Svenska. Jag anser således en bland de vigtigaste omständigheter i detta ämne vara, att man söker göra hästafvelns förbättrande lönande för dem, som vilja använda omtanka och Capitaler derpå, att man till den ändan söker förekomma, att ej så mycket Danska hästar införas, hvilka genom sitt utseende förleda köparen, om icke i första, åtminstone i andra eller tredje hand, och utomdess föranleda till vår egen hästafvels försämrande. Jag har läst Grefve Björnstjernas skrift i detta ämne, och tror honom hafva bevisat, att vi böra söka att förbättra och mer begagna våra inhemska racer, samt på det sätt han föreslagit. Jag tror lika med Friherre Anckarswärd, att ändamålet icke vinnes genom 45 H. 10* *48 Den i4 October m. heblandningen med Fullblodsracen; jag tror åtminstone, att våra hästracer i allmänhet ej deraf skulle varagtigt förbättras.
Drätselverk gällande inkomstoch utgiftsstater, samt till följd af den utaf Kongl Majit medgifna lindring uti tologen å jern, stål och koppar, stadskassans utgifter skulle öfverstigit dess inkomster, nya utvägar till afhjelpande af den för samma kassa uppkomna brist måtte beredas, och Kongl. Majit, för detta ändamål, i nåder tillåta och förordna, att hvad stadskassan pä berörde sätt förlorat, finge ersättas genom ökad tolag å socker, indigo samt hudar och skinn, som förut åtnjutit lindring i tolagsafgifterna, men numera syntes kunna utgöra enahanda umgälder i detta afseende, som för varor i allmänhet voro stadgade, Kongl. Majit, efter det Dess och rikets Kommers-kollegium blifvit i ämnet hördt och sig utlåtit, genom nådigt bref den 13 Mars nästlidne år förklarat, att Kongl Majit, uppå de af bemälde kollegium anförda skäl, funnit DrätBil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Prop. 1847, Käft 1. selkommissionens omförmälda underdåniga anhållan icke kunna bifallas; hvarjemte Kongl. Maj:t förständigat Öfverståthållare-embetet att, efter tagen kännedom af hvad Kommerskollegium, i fråga om utvägarna att bereda erforderlig tillökning i stadskassans inkomster, yttrat, och sedan vederbörande blifvit hörde, ej mindre i anledning deraf, än i afseende på den, jemte Drätselkommissionens berörda anhållan, ifrågaställa ersättning för minskad tolag lill Inqvarteringsskassan, allmänna Barnhusfonden samt Börs-, Brooch Hamnbyggnadsfonden, äfvensom angående utvägarna att betäcka de å Finska tolagen anvista utgifter, hvarom
N:o 27. egande beslut varder förklaradt, att klyfning ej tillåtas må, då skall köp, skifte eller gåfva gå åter oell öfverlåtelse af åbo-rält vara ogild; att då lagfart eller åbo-bref sökes å hemmansdel, som är mindre än hvad för klyfning utan undersökning är eller varder medgifvet, eller när ny egare eller åbo skall för sådan hemmans-del skaltskrifvas, vare sökanden skyldig styrka, huruvida hemmans-delen blifvit utklufven före eller efter den dag, då den Nådiga förordningen trädde i verkställighet och i sednare fallet jemväl förete det beslut, som i afseende å klyfningen blifvit meddeladt; samt att för de orter i riket, der ofvannämnda minimi-beslämmelse af 1,/8-dels mantal, hvartill hemman utan undersökning finge klyfvas, kunde, i anseende till särskilda förhållanden, undantagsvis tåla nedsättning, Konungens Befallningshafvande egde att, efter samråd med sakkunnige män inom länet, derom till Kongl. Maji afgifva underdånigt förslag, hvarefter Kongl. Maji för hvarje sådan ort ville särskildt i Nåder bestämma och låta genom Dess Befallningshafvande allmänneligen inom länet kungöra det minsta hemman-tal, hvartill klyfning utan föregången undersökning finge verkställas. På grund af sådana underdåniga förslag har också hemmansklyfning utan föregången undersökning genom särskilda Kongl. Bref medgifvits få ega rum : I Blekinge län: Inom en del af Ronneby och Listers socknar samt å öarne Tjurkö, Aspö och Hasslö, äfvensom Sturkö till 1/48 mantal. Kongl. Inom länets öfriga delar till 1/16 mantal. Kongl. Brefvet den 2 Mars 1854. I Norrbottens län: För de hemman inom länet, hvilka icke blifvit till bergverkens behof anslagne eller äro lappmarks-hemman, till 4/l 6 mantal. Kongl. 1 I Gestrikland:
[Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Jan, kl. 11 f. midd. Utlåtande, i anledning af väckt motion om inrättande af en dubbel postgång emellan Gottland och fasta landet. (U. A.) Uti en inom Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, har Herr von Hohenhausen, M. S., på grund af det förhållande, att inom Gottland postföringen måste af invånarne sjelfve bekostas, och att den postgång, som tillförene tvänne gånger i veckan äfven vintertiden egt rum emellan Gottland och fasta landet, sedan år i34o blifvit inskränkt till en gång i veckan, samt med afseende å de af Rikets Ständer till Post-verkets utvidgande och lättade post-communicätioners inrättande rundeligen anslagne medel, föreslagit, att Rikets Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Maj:t i underdånighet förorda, att det ökade anslaget måtte komma äfven Gottland till fromma, genom återställande af den dubbla postgången vintertiden, och tilläfventyrs jemväl att få denna postgång så inrättad, att den blifver mera snabb under den årstid, brefposten genom postångfartyget forlskaffas. Under sommaren, aå posten gick ifrån och kom lill Gottland tvänne gånger i veckan, blefve Wisby-posten, för att komma i förbindelse med den ordinära posten på fasta landet, den ena gången, nemligen då den afgick på söndagsmorgonen , qvarliggande tvänne dagar i Westervik, och den andia gången ett dygn, hvilken olägenhet kunde afhjelpas derigenom, att, med hufvudsaklig fördel älven för Westervik, en snällpost inrättades från nämnde stad, antingen till Linköping eller genom Söderköping till Norrköping, för att sammanträffa med södra snällposten; och ville motionären, såsom ett ytterligare skäl till bifall å den gjorda framställningen, omnämna, att Wisby vore den enda residens-stad i medlersta och södra Sverige, som hittills icke haft någon fördel af de i riket inrättade snällposter.
Min hund vågar att skälla på sin egen härskarinna. VERA. förr. Han sade bara sanningen, stackars kräk, när rädd, jag ryser. Så skall det gå också mig man Sin härskarinna? Men han har ju aldrig sett mig han vägrade att kännas vid mig. Å, Salvator, jag är skall hata mig, man skall förfölja mig, man skall missden.) O, moder jord, som födt mig, haf förbarmande med mig! Redan är himmelen förmörkad, växterna mig icke mer. O, moder jord, hur skall jag våga ensam, ensam mot alla! och fåglarna sjunga icke mer och Salvator älskar handla mig. (Kastar sig ned och kysser och omfamnar jor höga gräset, då i detsamma tre gamla nunnor komma ut ur (Ligger snyftande på marken, till hälften dold af det klosterporten i bakgrunden. Den som går i spetsen år klostrets abbedissa och bär ett krusifix framför sig, de andra två hålla händerna framsträckta och böjda emot hvarandra samt mumla 14 SANNINGENS VÄGAR böner. De skrida långsamt fram, äro mycket magra med ihåliga ögon samt klädda i lösa skynken af groft, kvitt tyg, dok, som fladdra likt fiskmåsarnas vingar.) sammanhållna med ett rep om lifvet; på hufvudet stora, hvita Tredje scenen. VERA, SALVATOR, ABBEDISSAN och två andra nunnor. ABBEDISSAN (till Salvalor). musik, hundskall och skrik utanför vår helgedom? nadsfullt af sig hatten). Hvad betyder allt detta oväsen, denna hedniska SALVATOR (träder fram och tar vördVördade moder. Jag vädjar till din kristliga barm härtighet och till den plikt vi alla ha mot vår store kejsarborgen, har jag återfunnit här i denna dal. kejsare. Hans dotter, som blifvit skamlöst röfvad från Hennes sinnen tycks ha blifvit något förvirrade och hon kan ej själf förklara hur hon kommit hit, men ligger gråtande där i gräset. Tag henne in till er, hon befinner sig i ett beklagligt tillstånd. Se hur hon gif henne kläder och behåll henne i ert skydd, tills föra henne på ett henne värdigt sätt.
Tiden dertill tror jag fullkomligen vara inne när Götheborgs DiscöntOctroy upphör. Så mycket snarare bör man nu söka att småningom mindska Discontutlåningarne som vid detta Riksmöte betydliga tillgångar blifvit beredda till stående lån för de producerande näringarne. Jag får vördsamt anhålla att slutet af det BancoUtskottets Betänkande, som flera gånger af mig blifvit åberopadt, må uppläsas, då hvar och en sjelf kan bedöma om jag orätt citerat dess innehåll. Antingen har jag aldrig lärt mig Modersmålet, eller är innehållet sådant jag nämnt, eller har Svenska Språket de sidsta veckorna undergått en högst betydlig förändring. Grefve Lilljentraniz uppläste följande slutmening af BancoUtskottets Memorial, den 27 Maj, hvaruti föreslås det vilkoren vid den exrraordinaira Disconträtten, hvarför Banken med 3 procents årlig renta godtgöres, må blifva; Att om Riksens Std tider, i anledning af Kongl, Maj-.ts Nådiga Proposition} bevilja något visst Den 5 Augusti. 139 anslag åt Gotha Canal Bolag, Banken, i afräkning deta, må beräkna den summa som af titt föreslagna tillfälliga Diseonträtt kunde vara begagnad; samt att, i händelse Riksens Häglof,. Ständer alldeles af slå det ytterligare bidrag som Canal Bolaget hegart , den vid fattandet af Riksens Ständers beslut disponerade summa af berörde Extra Diseonträtt må ovilkorligen Varda till fullo liqviderad 18 må' nader ifrån dtn dag då Riksens Håglöf. Ständers jd beskaffade beslut tilikännagijves. Grefve l.iiijenerantz yttrade härefter: Nu lärer det vara påtagligt att mitt anförande är enligt med hvad BancoUtskottets Betänkande innehåller, och jag torde endast få åberopa hvad jag redan yttrat. Friherre
Expeditions-Ulskottets memorial, N:o 2, om tryckning af 1,350 exemplar af det. så kallade Bihanget lill Riks-Ståndens protocoll föredrogs och blef af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Ulskottets memorial, N o 3, i fråga om prenumeration å Bihanget af de lill Riks-Ståndens protocoll hörande handlingar. S. D. Remitterades till Stals-Utskotlet : l:o Dels Jöns Palmkvists från Skaraborgs Lån motion, att besparingarne å anslaget till Lappmarkens Ecclesiastik-Verk må öfverlemna» till Svenska Missions-såliskapets direction, för att användas till skoioii Lappmarken, och dels de yttranden, hvilka härvid äro muntligen afgifna; 2:o Anders Johan Sundstedts från Jönköpings Län motion om anslag till en Läkare i Västra härad; 3:o Sve/i Jonssons från Jemtlands Län motion, angående anslag till underhåll af den så kallade Ullendahls-vägen i Jemtland. Pro'.-L t drag Jen 28 Augusti i8/;4- 131 S. D. Till Staissuni Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollen remin. erades : Johannes Anderssons från Skaraborgs Län motion om återvinning al betesrätt å krono-allmänningen Edsmären. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet: l;o Johannes Johanssons från Götheborgs och Bobus Län motion om ändring i Kongl. Förordningen den 7 Maj 1842, rörande villkoi’en för behörigheten att såsom skeppare föra fartyg till utrikes ort; 2:o Anders Olssons från Jemtlands Län motion om upphörande af Jägares och soldaters dagsverksskyldighet tili pastorer; tillika med Nils Strindlunds från Wester-Norrlands Län, i anledning häraf, hafda yttrande; 3:o densammes motion om förändrade stadganden, rörande nyodlinga is i Jemtlands Län utskylder till presterskapet.
Dessutom anser Utskottet sig böra fästa uppmärksamheten derå, att Bonde-Ståndets gemensamma tanke icke är så genomförd och utvecklad att den, — äfven om hinder deremot icke förefunnes uti grundlagens stadgande angående grundlagsfrågors väckande och behandling, — kan intagas i en proposition för omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott. Denna gemensamma tanke framställer väl ett visst mål; men lemnar icke någon anvisning huru detsamma skall kunna uppnås. Och får Utskottet i afseende härå tillkännagifva, att under de öfverläggningar, som inom Utskottet föregingo allåtandet af Memorialet M 57, den af Bonde-Ståndet väckta fråga utgjorde föremål för Utskottets begrundande; men att Utskottet, oaktadt alla bemödanden, lionstitutions-Utskottets Memorial M 67. dock icke lyckades densamma tillfredsställande besvara; hvadan ock Utskottet ansåg sig böra afslå en af Riksdags-fullmägtigen Guslaf Hultman i ämnet väckt motion. Vid det förhållandet att tre Stånd bifallit Utskottets grundlagsändrings-förslag, och Bonde-Ståndet derom endast yttrat en mening, som, på sätt Utskottet visat i sitt förra Utlåtande, hvilket blifvit utan anmärkning af tre Riks-Stånd lagdt till handlingarne, — icke grundlagsenligen till någon ålgård kan föranleda; återstår för Utskottet att erfara huruvida Bonde-Ståndet åsyftat bifall eller afslag på Utskottets grundlagsändrings-förslag; och då Utskottet icke anser sig tillkomma att i detta afseende försöka tolka Ståndets yttrade mening, får Utskottet anhålla det måtte BondeStåndet afgifva bestämdt förklarande, huruvida Ståndet antager eller förkastar Utskottets i Memorialet JYs 57 framställda förslag till ändring i 14 § 5 momentet Riksdags-ordningen. Stockholm den 27 September 1860. Ank. till Exp.-Utsk. d«n 27 Memorial lill Borgare-Ståndet, i anledning af Slåndels beslut rörande Konslilulions-Ulskollels Memorial N:is 58 och 63.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: efter N:o 126. Gr. von Platen, Baltzar: N:o 295. Frih. Ramel, Hans; N:o 515. Hr Bäfverfeldt, Fullm. Hr Wahrendorff, Martin; l\:o 706. Hr Rosenmuller, Jan Michaelsson; N:o 723- Hr von Essen, Fullm. Gr. Hamilton, Hugo, och N:o 932. Hr von Brömsen, Fullm. Hr von Troil, Emil: N:o 99. Frih. Hamilton af Hageby, Hugo; — 1,566. Hr Kröningssvärd, Carl Gustaf; — 1,768. Schmiterlöw, Carl Johan; — 1,929. „ von Björnmarck, Fullm. Gr. Levenhaupt, Palrik Adolph; — 1,987. Liljestråle, Otto, och — 2,018. „ af Forsselles, Adam. Expeditions-Utskoltel: efter N:o 77. Frih. Rehbinder Fredrik Wilhelm; N:o 2,160. Hr Munck af Rosenschöld, Thomas. Ridd ar hus-Utskottet: efter N:o 29. Gr. Bjelcke, Fullm. Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: N:o 1,846. A. Hr Fock, Fullm. Frih. Cederström, Claes Rudolph. Hvarjemte, af nu jemväl öppnad val-lista iuhemtades, att Ilrr Eleclorer utsett N:o 1979. Hr Brakel, Guslaf Anton, all såsom suppleant i Const.Utsk. inträda under den ledighet, sorn blifvit beviljad ledamoten i nämnde Utsk. Hr Lagerhjelm, Pehr. Hr Rääf, Leonhard Fredr.:
Huru skulle vi då reda oss, 0111 vi bara hade en enda verkstad, och densamma innesluten i Stockholm, så att vi vore hindrade att få vår materiel till att underhålla rörelsen i det inre af landet. Skola vi hafva en centralverkstad, bör den förläggas utom Stockholm, vid Orebro, Katrineholm, Töreboda eller annat tjenligt ställe. Hvad den sista platsen beträffar, så voro, vid första frågan om vestra stambanan, stora verkstäder projekterade att der förläggas. Jag tror att, utom alla andra skäl, det ur både ekonomisk och politisk synpunkt vore mindre rätt att i och för en centralstations inrättande draga tusendetals arbetare hit till hufvudstaden. Allmänna erfarenheten och allmänna rösten är den, att man ej i hufvudstäder bör hopa flere fabriker än som äro absolut nödvändiga. Visheten har återigen talat och påstått, att en ny sluss behöfdes, och att, till följe deraf, det vore omöjligt att upptaga idéen att lägga en station i Stadsgården. Jag tvifiar icke på, att det ju i framtiden kan blifva nödvändigt att bygga en ny sluss med större dimensioner; men hvad som förundrar mig är, att, när den förra slussen byggdes, den ädle Frilen högtidligt förklarade det vara omöjligt att bygga en större sluss på detta ställe. Med afseende härå, vill jag .omnämna en äldre plan, hvilken lärer varit föreslagen af salig Ofverste Lagerheim. Den gick ut på att, i st. f. att bygga en sluss der den gamla nu är, man skulle bygga den vid Danvikens qvarnar. Hammarbysjön är en uppdämning, gjord af Gustaf I. Då, genom densamma, trakten deromkring blef öfversvämrnad, gafs 4 kronohemman i vederlag. Till följd af denna uppdämning kunde Danviks qvarnar inrättas. Nu var Lagerheims förslag, hvars detaljer jag ofullständigt känner, att bygga en stor sluss i st. f. dessa qvarnar, sänka Hammarbysjön, genomskära näset vid Skans tull, och således kunna der gå igenom med större skepp, än som är möjligt vid den nuv:de slussen.
Litt. B., § 19) upptogs i kvrkostoleu endast kyrkans vissa inkomst — hvad som ärligen borde inflyta — icke den exlra-ordinarie och tillfälliga (den uvisse inkomst, § 38), hvartill städsn»iil holde. 1 kvrkostoleu svfta.r således äfven ”allt annat,” som tillföll J o 7 egaren af Vandås, endast på det öfriga ärliga> som al hemmanen utgick: dagsverken, jagt, fiske, svinollon o. s. v., — såsom vi af ransaknings-prolocoiJel inhemtat. Från räkningen öfver bevisen på en Dansk Konungs egandeoch dispositions-rått till kyrkohemmanet måste alltså det nu granskade såsom obehörigt åflo ras. — Det kan icke elier synnerligen förstärkas genom den af Kongl. Kammar-Collegium anförda anteckningen utur en jordebok öfver kyrkornas egendomar i Christianstads Län, upprättad år 1760, innehållande, att ”alldenstund dominiurn icke tillhör kyrkan, så kan ej eller kyrkan få någon städja”. Det vill nemligen synas, som någon upplysning om förhållandet, under de Danska tiderna på I560:lalet, icke gerna skulle kunna hem tas från 1760. Men då fråga här blifvit väckt om kyrkors rätt i Skåne, synes mera skäl att tillerkänna trovärdighet åt en handling, som är 100 år äldre. Kongl. Commissionens dom, förvarad i dess prolocoll i Malmö den 21 Januari 1670 (Litt. L.) förklarar uttryckligen, såsom ett allmänt stadgande, alt slädsmålet bur kyrkan allena tillfalla, som det af ålder häfver varit värdigt. Det andra exemplet vill man hemta utur Konung Christian IV:s bref af den 29 Juni 1633, hvarigenom Konungen medgifver en nedsättning al langillet för två bönder, den ene i Karup, den andre i Weissige, hvilka i brefvet benämnas Väre och kronones bönder och tjenare.
Maj:t afläts, hvaruti, bland annat, yttrades: att jernhandteringen inom fäderneslandet icke kunde bestå i striden med andra länders industri, om den icke tillerkändes samma frihet, som den utländska fabricationen åtnjuter, nemligen att, utan band af ett skadligt om också välment förmyndare-system, få använda alla de tillgångar, som landet i ymnigt mått erbjuder åt densamma, blott de rätt och efter vetenskapliga grunder anlitas och begagnas; att vid betraktande af förhållandet emellan jernbruks-rörelsen och tack jernslill verkningen företedde sig ytterligare skäl, som mägtigt talade för beviljande af frihet åt den inhemska fabricationen, på det vinsten och fördelen af jernförädlingen måtte stadna inom landet och ej till stort mehn för den talrika befolkning, som nu erhåller sitt uppehälle och sitt välstånd genom jern-tillverkningen, öfverfly ttas på andra länders fabrikanter; att afsättningen af den alltmer vexande tackjernsproductionen snart skulle blifva alltför mycket begränsad, om de band på jernförädlingen, som ännu finnas inom riket, fortfarande skola be - IG Allm, Besv, och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.-o 116, stå, hvilket föranledt bergsmännens alltmera stegrade anspråk på frihet, dels alt sjelfva förädla sin prodtidion dels alt utföra den till andra länder; att billigheten af dessa anspråk, så snart tackjerns-lillverkningen öfverstege hvad, som inom landet kunde afyttras för ett pris, motsvarande kostnaderne, vore lika så obestridlig, som att tackjerns-utförseln, om den beviljades, skulle högst menligt inverka, ja måhända alldeles undergräfva och förtrycka den Svenska jernförädlingen, om icke, med undanrödjande af de tryckande banden, den lemnäs alla nödiga medel lill förkofran och sjelfbestånd; samt alt Rikets Ständer alltså ansett, att full frihet må förunnas åt jerntiiiverkarne inom fäderneslandet att bedrifva sin näring så, sorn de med sin fördel finna mest förenligt; under förklarande likväl, att, då en sådan frihet, på en gång medgifven, utan ytterligare förberedelser, skulle åstadkomma en måhända alltför hastig brytning i nuvarande förhållanden, byggda på gällande, om också till sin grund oriktiga, lagar, vore det nödvändigt, att inskränkningen endast successivt upphörer och att för öfvergången till friheten bestämmas vissa tider, på det livar och en må hafva rådrum för de nödige förberedelserna, genom utvidgande af sina verk eller genom andra åtgärder,
Af sådan anledning och då för tefrämjande af omförmälde ändamål Rikets Ständer funnit Statens mellankomst blifva vid din första förändringen nödvändig, hufvudsakligen i anseende till de flera nya byggnader hvilka för ett efter vetenskapliga grunder ordnadt system för de vansinnigas behand - 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition} N:o 64. ling komme att erfordras, anhöllo Rikets Ständer, det Kongl. Maj:f, måtte genom skicklige, i ämnets särskilda delar sakkunniga män låta upprätta förslag till de förbättringar af liospitals-väsendet i Sverige, så i medicinskt som administrativt hänseende, hvilka utan Statsverkets stora betungande kunde utföras och befinnas vara nödiga, samt sedermera till Rikets Ständer härom aflåta Nådig Proposition. % Sedan, med anledning häraf, Kongl. Maj:t utsett särskilde kommitterade alt förslag och betänkande i ämnet utarbeta, samt desse kommitterade inkommit med dylikt betänkande, innefattande plan till hospitals-väsendets ordnande inom hela riket och åtföljdt af erforderliga byggnads-planer och kostnads-beräkningar, lemnade Kongl. Majit Rikets vid sistlidne riksdag församlade Ständer häraf del, hvarjemte Kongl. Majit i Nådig Proposition den 22 April 1851 föreslog Rikets Ständer de åtgärder, som då ausågos kunna vidtagas. Enär Hospitals-fondens tillgångar icke medgåfve någon uppoffring för Hospitalernas utvidgande och förbättring, fann Kongl. Majit den summa af icke mindre än 1,175,856 Ridr 17 sk. 2 rsf., som för den af kommitterade i detta afseende uppgjorda plans fullständiga genomförande blifvit förslagsvis beräknad, vara mera betydlig, än att Kongl. Majit ville sätta i fråga alt Rikets Ständer, med godkännande af samma plan, då skulle bevilja hela eller ens någon betydligare del af densamma.