Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottst har tagit allt detta i noga öfvervägande och får, efter behörig profning deraf, vördsamt anföra, att Utskottet, fullkomligen ©fvertygadt om hyttan af en större handelsfrihet i allmänhet, alldeles icke i det öfverklagade Betänkandet afstyrkt densamma i afseende på exporten med Svenska Skogsprodueter; men, som Utskottet icke är i tillfälle att äga nog kännedom om de commerciella förhållanden emellan Sverige och andra handlande Nationer för att döma, huruvida en ömsesidig likhet i beräkningen a£ Skeppsoch Tull-umgälder dem imellan verkligen äger rum, och Utskottet ansett denna omständighet förtjena en synnerlig uppmärksamhet, så hade Utskottet ioke vågat föreslå något till alla delar bestämdt Resultat i ämnet, utan trott lämpligast vara att tillstyrka, det frågan, efter en sådan föregången framställning af de egentliga grunderna för och c;58 Besv. och Ekon. Uttk. Betänk anden. mot, sorn i Betänkandet finnes intagen, efver* lemnäs tiil Kongl. Majit' ’ spm från dess hoga plats bäst ser de s-sa förhållanden i deras rätta sammanhang. Utskottet, som af de gjorde anmärknin* garne icke hemtat några närmare upplysningar rörande berörde förhållanden, har följaktligen af deni ieke funnit sig föranledt att ändra denna sin mening, och kan således icke nu tillstyrka någon bestämdare önskan, än den sorn Betänkandet innehöll, nämligen att, om cn större handelsfrihet med trädva* ror bevilljas, nyttig reciprocitet d& må iakt* tagas. Derjenfte får Utskottet vördsamt tillkännagifva, att Betänkandet blifvit af Högvördige PrestStändet och Vallöf], BorgareStåndet under den 21 sistl. månad bifallet. Stockholm den 13 Juni 1S18. Transsumt af R. H. St. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Vrot o coll hållet vid Urtima Riksdagen i Stackhohn den 13 Tuni 1818.
Ridr 88 öre medelst särskilda utslag, som äro underställde och ännu bero på Kongl. Kammar-rättens pröfning, så att, i händelse de underställda utslagen utaf Kammar-rätten gillas, undsättningsskuldens återstående belopp komme att inskränkas till 21,362 Ridr 31 öre; och som af de personer, hvilka för den sålunda återstående skulden häfta, ett betydligt antal under den efter undsättningens emottagande förflutna iånga tid dels aflidit, dels från orten afflyttat, och de qvarvarande sakna sådan egendom, som, enligt stadgandet i Kongl. Brefvet den 13 December 1834, får för undsättningslån utmätas, samt följaktligen och under iakttagande ej mindre af hvad genom nyssberörde Kongl. Bref är stadgadt, att för skulder af ifrågavarande beskaffenhet, ej får i mät tagas fast egendom, behöliiga boskapsting och klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och åkerbruksredskaper m. m., än ock att den genom Kongl. Cirkulärbrefvet den 19 Januari 1842 meddelade, på Rikets Ständers beslut grundade föreskrift, att löftesmän för enskildes undsättningsskuider från allt vidare kraf i anledning af sina ingångna borgensförbindelser skulle befrias — betalning för Statens ifrågavarande fordringar, nu mera desto mindre är att påräkna, som, oaktadt den medelst Kongl. Majits nådiga Bref den 10 Januari 1857 Kronouppbördsmännen medgifna provision å de genom dem indrifna medel samt Kronobetjeningens för detta ändamål använda nitiska bemödanden, icke under de sedermera förflutna sex åren kunnat af den enskilda undsättningsskulden uttagas mer än 2,841 Motioner hos Ridd er skåpet och Adeln 1862. N:o 17. 21 R:dr 82 öre R:mt; hvadan ifrågavarande skulds fortsatta balancerande i räkenskaperna är utanrallt ändamål; så får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, för deras del, måtte medgifva, att hvad af Westerbottens läns äldre undsättnings-skuld, efter det ofvanberörde underställningsmål blifvit af Kongl.
(9 Med sådana hyresgäster? Nej, go ' a Sophie! SOPHIE. Så kanfåfängan ha en gräns, ändå. Gör mig tjänsten att tala om något annat I CHARLOTTE. Du måste läsa biljetten först! SOPHIE. Nej, tack! CHARLOTTE (till Elise:) Läs den, du då! (Hon räcker henne bref vet.) ELISE (läser. Därefter, gladt:) Alldeles som jag trodde! Trassel med bjudningskorten. SOPHIE. Den historien är för gammalmodig. CHARLOTTE. Tänk, hur rysligt för den stackars Marie, om ingen kommer! SOPHIE. Så mycket större skäl för dig att gå. CHARLOTTE. Då blefve ni ju ensamma. SOPHIE. Ah, vi ska ha det utsökt trefligt på tu man hand. ELISE. Hå-hå-ja-ja. Jag? Ne-ej. CHARLOTTE (tveksamt:) Om jag skulle göra mig besväret att gå dit? Endast för att folk inte skulle fråga: &gt; II varför var du inte där? » Och för att slippa tillstå, att det kom sig af att vi inte voro bjudna. — Observera, hur jag tänker på er! (Hon suckar.) Ack ', att jag aldrig fått den här biljetten! SOPHIE. Men när du varit olycklig nog att få den? CHARLOTTE (glad:) Menar du verkligen att jag —? Nå, i så fall! — Du vet, att jag alltid följer dina råd. (Med en suck igen:) Fastän gudarne må veta. — (Gladt:) I morgon kommer jag till er med färska intryck Där blir nog åtskilligt, som —. (Sorgset:) Sophie lilla, jag riktigt afundas dig! SOPHIE. Och jag beklagar dig så hjärtligt, go ' a Charlotte. CHARLOTTE. Du är ändå den raraste af alla! Elise också, förstås. — Adjö då! — Nej jag kan inte lämna er! — Du säger ingenting? (Med en suck:) Så ske din vilja! (Hon kysser på fingret och går hastigt ut.) IDUN 432 Konstnärslön. 1896 De leka lustigt på snodda strängar som SOPHIE.
Ett sådant förslag, som del Hr von Hohenhausen nu framställt, väcktes äfven inom Utsk:n, och anledningen hvarföre det icke antogs var den, att man genom ett sådant stadgande öfverlenmade åt en person sjelf att bestämma när han genom verkställd eller fördröjd inflyttning tillhörde den ena eller andra församlingen. Då nu flvttningstiden genom lag är bestämd, torde den af Ut - Den 15 Mars f. m. 5»9 slim föreslagna redaclionen vara bestämdare un Ilr von Holn nhausens förslag. Frill. Cederström: Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det icke är flytlningstiden, som bestämmer mantalsskrifningen. Fly ttningsliden inträffar på landet äfvensom i städerna utom Stockholm den 24 OctoLer, men i Stockholm sker legostämma jemväl den 24 April. Mantalsskrifningen åter sker på lundel efter den 24 October, nemi. i slutet af November eller böljan af December, och då försl uppslår fråga om mantalsskrifning af en inflyttande person, om hans inflyttning-är i socknen känd och han i tjenst är. Om nu socknen vägrar att mantalsskrifva en sådan inflyttande och i tjenst kommen person, uppstår naturligtvis tvist emellan den församling, dil han kommit, samt den hvarifrån han flyttat, och denna tvist mäste afgöras, ty personen, som tagit tjenst, kan naturligtvis icke få qvarblifva i tjenslen, eller ock måste han ovillkorligen skallskrifvas. Skall åter en person, emot hvars skattskrifning socknen protesterat men tilläfventyrs icke fullföljt sin talan, endast blifva från mantalsskrifningen utesluten, utan att den uppkomna tvisten blifver afgjord, kommer samma oordning som hittills att äfven framgent fortfara, d. v. s. att en person kan vistas 10, 12 ända till i4 år uti en socken, utan att vara mantalsskrifven och utan alt erkännas af socknen såsom dess medlem.
Af samma skäl får jag nu förklara mig anse detta Embete böra afskaffas, men om Pluraliteten skulle vara för dess bibehållande, vöre min önskan, att det af Herr Borgmästaren Egge föreslagne tillägg i dess Instruction blefve vidtaget. Herr Baron Adlerberg, Riksdagsmännen Anders Åberg och Lars Israelsson instämde med Herr Borgm. Nordström. Beredningens Pluralité stannade i det beslut att, med liufvudsakeligt af slag å Herr Grefve Löwenhjelms motion, tillstyrka antagandet af det Förslag, som under öfverläggningen härom uppkommit, till ett sådant tillägg'i 14 § af Just. Ombudsm. Instruction, hvarigenom Justit. Ombudsman, ålägges att med sine Diarier vid början af hvarje Riksdag till Const. Utskottet inkomma. I händelse af Utskottets bifall till denna hemställan, vore Beredningen af den tankan, att anmälan härom hos Riksens Ständer genast borde göras, för att om det föreslagne tillägget i Just. Ombudsmannens Instruction vid denna Riksdag besluta. Nu uppsteg Herr Baron Adlerberg och borrtgick. 3:0. Anmärker Herr Grefve Löwenhjelm, att Opinions Nämnden ålen heterogen beståndsdel af en för vår tid utgifven Lag, att inrättningen ej skall hålla profvet af användbarhet, utan medföra den skada, som altid skall uppkomma, då förtroendet till Regeringen och dess Organer rubbas, utan att det uppkastade tvifvelsmålet upplöses i visshet om den anklagades brottslighet eller oskulld, ock åtföljes af dess offenteliga bestraffning eller rehabitation; samt vara stridande emot den grundsats hvarpå vår Statsförfattning hufvudsakeligen hvilar, att Domare Embetet skall vara oberoende — På hvilka skäl föreslås, att 103 § i Reg. Formen må utgå. I anledning hvaraf Herr Borg. Egge förklarade sig finna tillräcklige skäl i Const. Utskottets förra Betänkande vara anförde till ådagaläggande af den nytta, sorn med ifrågavarande Nämd vore 360 Den 5 Augusti 1812 åsyftad, men hemställte, om ej 103 § Reg.
RegeringsFor - Den 18 Januarii f. m. men, då Herr Ribbing endast såsom ett motiv framlagt några (acta till strid för det tillägg lian yrkat och ansett af behofvet påkalladt. Det vore betänkligt att godkänna ett sådant sätt att tolka Grundlagarna, som det, hvilket bär nu förevarit, och jag måste derföre deremot reservera mig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, vid svaren på den senast framställde propositionen, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln således a f slag it det af Herr Ribbing -föresiagne tillägg. 2. Angående medel, för hvilka redovisning inför Kongl. Maj: t sked t. Herr Rosenqvist: Jag anser Utskottet hafva gjort så litet afseende på Revisorernas anmärkningar, att jag för min del, lika med Grefve Horn, linner det första Betänkandet eller N:o 62 vara vida bättre, och förenar mig derföre med honom, att det nu förevarande Utlåtandet mätte blifva lagdt till handlingarna. Sedan Ridderskapet och Adeln beslutat alt Utlåtandet skall punctevis företagas, linner jag, vid denna punct, mycket att anmärka. Då, enligt Revisorernas anmärkningar, mycket emot Styrelsen förekommit, och ingen åtgärd derpå följt för att för framtiden förskaffa någon säkerhet mot sådana tilltag, föreslår jag Ridderskapet och Adeln att ogilla Utskottets Utlåtande och 294 Den 18 Januarii f, m. laga elt alldeles motsatt beslut, nemligen alt godkänna Revisorernas anmärkningar; men skulle Ridderskapet och Adeln bifalla Utskottets förslag, vill jag deremot härmed i protocollet reservera mig. Grefve Horn: Jag finnér, att Utskottet skulle hafva handlat rättast, om det remitterat denna punct till ConstitutionsUtskottet. Jag hemställer likväl, huruvida raan nu kan taga det beslut att göra anmärkning mot Styrelsen för dispositionen af extra medlen. En sådan anmärkning kan, enligt min tanka, ej ske utan till ConstitutionsUtskottet, och delta är försummadt.
Herr Orukva upläste §:de puneten af sitt sörstaf - ' - ^ /' ^ Begärdes proposition pä Herr vrukvas. -^err ak MMebsrZ, Willielm, tillstyrkts att såsom 'omständigheterne, olika ett är mot ett annat kunde föranleda till i.Hränkning pä längre eller kortare tid, och kanske äftven bränning understundom kunna lillätas hela äret, pröfningen deraf mätte ifll Kongl.'Maj:t öfwerlemnas. Ärefwe von Lekivarin yrkade, att panneaft —- ' > - giften Den 9 JustirZ? giften borde beräknas efter 8 mänaders nllwerkningstid till förekommande utaf förlust för Staten j fall, hwad oftare kunde handa, Kongl. Maj:t flulle pröfwa nödigt, att under sommarmänaderne förbjuda bränningen; Kongl. Maj. t obetagit, att utan afseende pä panneafgiftens beräknande ester 8 mänader tillära bränning under de 4 sommarmänaderne enär omständigheterne kunde dertill föranleda. Herr Landt-Narffälken erjndrade, atr uti en särkildt punct nedanföre kommer akt omröras Kongs. Majus rätt. Grefwe von Lckvvsrin yrkade i sädanl fall wid denna §. art tillwerkningen mätte wara endast 8 mänader af äret tilläten. Första alternativet af 6ne puncten i Utskot, tels betänkande blef härefter bifallit. 7:de puncten af Utstoitets betänkande uplästes jemte den 8:de af Herr Orukvas. Herr Landt - Narffalken anmärkte att den enda stillnaden emellan Oeconomiä - Utskottets och Herr Orukvas förstag, more att, enligt det sednare en hemmansägares bränningsrättighet kunde wäl öfwerlätas ät en annan, men ej delas emellay flere.
Bet. N.o S2. 189 höra, och endast 14 dagar, med vanlig ranta, vid hvarje års-omsättning, lemnäs låntagarne. Den, som har ett helt år för sig att negociera på, behöfver ej respitmånader: han bör kunna liqvidera precist på förfallodagen. Öfver-ränta önskar jag måtte försvinna: den till lagsökning förvunne är så olycklig, att Staten ej bör vilja lägga sten på börda, och emot all rätts-princip göra det för sin vinning skull. De scrupler man har emot den längre betalningstiden förtagas helt och hållet, om, såsom behofvet påkallar, Discont-Creditivet ökas. Och om nu Nationen behöfver ett större Rörelse-Capital, som naturligtvis försäkrar Banken om en större vinst, och som, på det sätt jag förut uppgifvit, kan beredas af Banco-vinsten ni. m., hvarföre kan man då icke lämpa lånetiden efter folkets behof och beqvämlighet, enär deraf ej följer, att Banken förlorar, men väl den fördelen vinnes, att dess bokföring förenklas? Då alltså på en gång vinst för långifvaren och beqvämlighet för låntagaren ganska väl kunna stå tillsammans, huru liårdt och onaturligt är det då icke att åtskilja de samverkande interessena? Hittills har Banken, efter den följda methoden med halfårs-omsältningarne, haft en så betydlig vinst till real-fondens förstärkning i4° Bil. t:11 Banco-Utskotlets Bet. N:o 52. och bidrag för Statsbehofvers; men om Discont-Credilivet förökas och tiden för dess ingående bl ifver tiden emellan a:ne Lagtima Riksdagar, eller ock \ eller 3 år, månne icke då samma gagn är beredt, nemligen att den påräknade vinsten ingår med så mycken tillökning som svarar emot det ökade Creditivet? Och hvad skada var det då, att flere blefvo hulpne, att de bättre kunde använda det erhållna understödet, att de lättare kunnat betala och verkligen betalt sin skuld, och att således disconteringen varit hvad den bordt vara, en hjelp till välmåga, med säker vinst för hjelparen, Banken?
Äfvenså anser Utskottet, att då, enligt Kongl. Reglementet för Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet, Artis Obstetrici® Professoren tillika är Director vid Allmänna Barnbördshuset och derstädes ger undervisning i barnförlossnings-konsten, något serskildt anslag till aflöning för Professor Cederschiölds efterträdare uti sistnämnde befattning icke erfordras, utan att, om någon vedergällning utöfver lönen äfven framdeles anses lämplig, sådant då bör på serskild framställning ankomma. e) I fråga om ökade arfvoden för Djurläkare bar, bos Ridderskapet och Adeln blifvit yrkadt, dels att då de för närvarande anvisade arfvoden af Oo R:dr för hvarje Län vore alldeles för ringa och otillräcklige för att kunna erhålla skicklige personer, desamma måtte till 100 å l5o R:dr förhöjas, dels att, uti de större Lä nen flere arfvoden bora anslås; men då Utlåtandet är lemnadt utan anmärkning af Preste-Ståndet samt bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden, anser Utskottet sig icke kunna frångå dess förra yttrande i ämnet. i3fo. Talcll-C ommissionen.
Memorial, om inköp för allmänna medel af framlidne Professor Acharii efterlemnade Ört-oell Lafsamling. U.i Protocolls utdrag af den i:sta Mardi, har Wällöf!. Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remiterat ett Memorial afHerrP. V. Huldberg, deruti han föreslagit, att en StatsUt skottets Betänkan den. i52rj af framlidne Professoren och Riddaren Ackarius efterlemnad Ort-och Lafsamling, som skall vara af stort varde, måtte inköpas lör att låggas till det af Kongl. Maj:t i Nåder inråttade Riks Musaeum och köpesumman, den Herr Huldberg förmåldt vara betydligen nedsatt under Samlingens verkliga varde, af allmänna medel anvisas med 5,000 R:dr Banco. I anledning häraf får Stats-Utskottet yttra, att. enär berörde samlings beskaffenhet och verkliga värde icke blifvit undersökt och vitsordadt af Wetenskapsmån, hvilket ovilkorligen bör föregå innan afgöras må, om den bör för det allmännas räkning inköpas och köpeskillingen bestämmas, kan i sådant sakens skick, Utskottet icke tillstyrka, att någre Stats-medel dertill måga anslås; hvilket vördsamligen hemstålles till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande. Utlåtande öfver gjorde anmärkningar, vid Utskottets yttrande, i fråga om| Ämbets och i 5?8 Stats-Utskottets Betänkanden. Tjeustemåns behof, att innan 70 års ålder taga afsked, med oalkortadt åtnjutande af innehafvande Lön. I anledning af gjorde anmärkningar, hos Högvordige Preste-Ståndet, och Wallof!. Borgare Ståndet, vid Stats-Utskottets utlåtande ofver Pastor Primarii Herr Doctor Wallins motion, om Ämbets och Tjenstemåns behof, att före 70 års ålder kunna lemna Tjensten med tillgodonjutande at hela Lönen, hafva bemåldre 2:ne
Ben församling, som förut gjort ganska mycket för sitt skolväsende och derför nu ej mägtade göra mera för att uppbringa detsamma till erforderlig höjd, erhölle från Staten intet, men den församling, som förut gjort nästan intet och derför med lätthet kunde göra nya tillskott, erhölle nu från Staten ganska goda bidrag dertill; varande motionärens förslag samraanfattadt i följande punkter: 1:0) att i den nya skolförordning, som kan komma att beslutas, menigheterna allvarligen måtte uppmanas til! inrättande af mindre skolor, försedda helst med lärarinnor, allestädes der afstånden från fasta skolan hindra barnens inställande derstädes, samt om möjligt, med uteslutande af ambulatoriska skolor, emedan kändt och bevisadt vore, att dessa så föga svarade emot den tid, möda och kostnad, de medförde; 2:o) att skolåldern närmare bestämmes, till afhjelpande af de olika åsigter, som i detta fall vore rådande; 3:o) att nu gällande föreskrifter angående skolrådens tillsyn och kontroll öfver skolundervisningen måtte skärpas och ordentligare utöfvas samt af ordföranden vitsordas; börande alltid en af skolstyrelsens ledamöter i lur vara jourhafvande, och denne minst en gång i veckan besöka skolan samt i journalen der göra nödiga anteckningar; samt 4:o) att hädanefter de statsbidrag, som kunna komma folkskolorna tillgodo, måtte bestämmas, icke efter församlingarnes blifvande tillskott, utan efter deras redan gjorda uppoffringar för sitt skolväsende. Hvad beträffar den i lista punkten gjorda framställning, föranlåtes Utskottet erinra, att lagstiftningen icke saknar den uppmaning till inrättande af s. k. småskolor, som motionären förordar.
Om anskaffande af bestämde samlingsrum m. m. för de ofrälse RiksStånden, samt för Rikets Ständers Utskott och Klubbar; i anledning af väckt fråga om löners anslående åt LandsFiskaler; med berättelse om verkställd granskning af Postverkets förvaltning år 1826, samt utlåtande öfver åtskillige af 1825 och 1827 årens Rikets Ständers Revisorer framställde omständigheter; om boställen för Häradshöfdingar eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt angående inköp af KronoSkattehemnianet Holm i Norra Helsingland, för att till boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvaren derstädes användas; angående Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning samt fortgången af detta Verks utredning; och om afskrifning af förre MagazinsFondens äldre fordringar för undsättningsspannemål m. m. StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens: I anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitals Hem - Den 7 September e. m. 385 Heraman, att dem uppbjuda och inteckna låta; om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar; och rörande väckt fråga om förklaring öfver Kongl. Brefvet den 22 Maji angående åbooch besittnings-rätten till Kyrkohemmanet) i Halland. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: I anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkande, om behofvet af nya Pro vincialLäkares tillsättande i åtskilliga delar af Riket; och angående Krono-brefbäringen, samt åtskillige med densamma förenade olägenheter. BevillningsUtskottets: Om befrielse från Bevillning efter 2 Art. för ägare af Krono-, Kronoskatteoch Frälseskatte-hemman i Småland; om befrielse eller lindring i Bevillningen för KronoLotsar och Lotsdrängar; och om befrielse från Bevillningsafgiften för Grufvearbetare.
Sedan 43, 44, 45 och 46 §. §. i Riddarhus-, Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan en qvart till 9 eftermiddagen, och befunnos, vid voteringens slut, klockan 9 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen Den 31 Octohcr *. m; 617 och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarné öppnade, rösterne hafva utfallit, som föijer: Ja 42» Nej _ 27. I följd hvaraf och sedan det öfver Votér ringen serskildt förde Protocoll blifvit qppläst, Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att Statsoch EkonomiUtskottens Betänk kande således blifvit af Bidderskapet och Adeln bifallit. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden : Frän StatsUtskottet: 'Af den 25 dennes; N:o 565» Angående förrättad granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets Bäkenskaper för år 1821. I anledning af Kongl. Maj!ts Nådiga skrifvelse, angående intraderne från Ön St. Barthelemy. I anledning af väckt Motion om undersökning af orsakerne till Mantalspen. ningarnes förminskning, * i s N:o 569. Rörande Creditiven , ^enligt 63, §. uti Regeringsformen. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch, OeconomieUukotten: Ofver väckt motion om rättig—, het för Listers och Bräkne Häraders Innevånare att lefverera deras Kronotionde och AfradsSpan-. nemil till J£ronoM,agazinet i Carlshamn. Af den 21, dennes;- N:o 571. I anledning af gjorde anmärkning vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, om upphörande af KrigsAcademien , och inrättande af Professioner i Miiitaira vettenskaperna vid Rikets Universiteter, N:o 572. Öfver väckt motion om undersökning af de Civile LäroVerkens närvarande beskaffenhet. Från Statsoch Bevillnings Utskotten:
Det år i Betänkandet uttryckeligen förbehållit, att afgiften endast får användas för veneriska smittans hämmande, och inga byggnader hafva således ingått uti calculen; men den upplysning har blifvit meddelad, att uti vissa orter 5 skillingsafgiften ej år tillräcklig. Jag kan i detta afseende åberopa Gottlands, samt Götheborgs och Bohus Lån, äfven som jag vet precist, att d?n ej varit tillräcklig i Skaraborgs Lån. Detyår på denna grund, som Utskotten ej velat afstånga Lånens innevånare från möjligheten, att vårda sine sjuke, och lika litet jag tilltror den Commité, sorn våljes, att låta imponera på sig af hemmavarande, lika litet tror jag, att den utan eftertanka skall sätta högre afgifter, ån som behöfvas. Sådan har anledningen varit till bestämmande af 5 procents maximum. Jag anhåller om bifall till Betänkandet. Herr Hjerta: Kanske har jag nog ofullkomligt uttryckt mig första gången. Jag ville fästa uppmärksamheten på skillnaden i denna be - Den 9 September c, m. 363 skattning, och grunderne för den öfrige bevillningen. Här ar fråga om en personel afgift, alltid till sin natur motbjudande. Man tycker ■val här, att capitations-afgiften ej är stor, men om man beräknar möjligheten för största delen af Folket att utgöra den, skall man häpna Om det finnes en särskildt local, der veneriska smittan är öfverdrifvet kringspridd, så är det ej mera en local sak, utan då är det det allmännas sak, att söka hämma farsoten. Lika billigt är det deremot, att, om detta icke är förhållandet, utan det blott är den vanliga veneriska smittan, man då kan begära en uppoffring af Länet sjelf. På denna grund har jag trott oss här böra undvika, att kasta på hela Folket ökade svårigheter, genom en ökad afgift, sorn snart torde förvandlas till stående.