Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett bland de förnämsta vilkoren härför är, att medlen må blifva spridda till alla delar af landet; och då delta bör kunna befordras derigenom att de på olika punkter inom riket befintliga större pennihge-associationer, som erbjuda fullkomlig säkerhet, beredas tillfälle att, så vidt möjligt är, uppehålla penninge-rörelsen och i sådant afseende må kunna, vid inträdande behof, omedelbart undfå försträckning från Stalslåne fonden, för att sedermera i sin ordning inom orterna sprida de erhållna medlen, hafva Rikets Ständer ansett Fullmäktige desto hellre böra berättigas att, då de pröfva sådant vara för ändamålet nyttigt eller nödigt, meddela dylika försträckningar åt penninge-förvaltande verk och inrättningar samt större bolag och föreningar af förenämnda beskaffenhet, som derigenom bör kunna på ett verksamt sätt förebyggas de rubbningar och omslörtningar i landets penningeoch kredit-förhållanden, hvilka eljest af den närvarande förlägenheten lätteligen kunna framkallas, till oberäknelig skada för rörelsen i alla dess delar. Denna mening öfverensslämmer med det förslag, beträffande formen för utlåningen, som i E. K. Mås nådiga proposition förekommer, eller att utlåningen af ifrågavarande medel, hvilka i den ordning, som af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den tid, då den utländska skulden skall återgäldas, må, under Fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af dem meddelade föreskrifter, ulan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, besörjas af vederbörande Diskont-direktioner, hvilka i den mån Fullmäktige finna sådant erforderligt, böra förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse och affärsförhållanden. I förevarande förslag om utlåningens besörjande genom vederbörande Diskontdirektioner blefve lill en början någon jemkning af nöden, med afseende derå, alt, en - Expeditions-Utskoltels Förslå" till underd. Skrifvelse N:o 203. 197 ligt ofvan yttrade åsigt, försträckningar till vissa penninge-associationer skulle kunna af Fullmäktige från Statslåne-fonden omedelbart lemnäs.
BancoUtskottets Betänkanden och Memorial: N:o 82, i anledning af motioner, angående användandet af Bankens ränlevinstei, bifölls; N;o 83, i anledning af motion, om lindring i betaJnings-vilkoren för de lån, uti hvilka Wenersborgs stads invånare häfla lill Götheborgs Låne-Conlor, bifölls; N;o 84, med öfverlemnande af förslag lill Inslruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Bänco-Verket, återremitterades; och N:o 85, till svar å Herr Petréé- motion , om erhållande af åtskilliga upplysningar, i anledning af de uti Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse af den 3 sisth Januarii uppgifna hinder för Riksdagens afslutande, lades till handiingarne. S. D. Föredrogos å nyo Constitutions-Vtskottets Memorial: N:o 71, angående Ridderskapets och Adelns samt Ronde-Ståndets återremisser på Memorialet N:o 48: voterihgs-nropositionerne gillades; med. före slag ne tillägg vid i3 och 17 § §. Riksdags-Oi dningen, i afseende på Uni11 Prot, Ut dr. d. 9 Febr. 1835. versiletens representation, återremitterades med följande af Ståndet, såsom dess gemensamma tankar, förklarade anmärkningar: i:o att i3 §• 3 mom. i perioden må undfå denna lydelse: ”Universiteten i Upsala och Lund skola genom den lärare-personal, bestående af Professorer, Adjuncter och Docenter, som, enligt Academiernas Statuter och serskilda Förfatningar, tillhör de fyra Faculteterne, till Riksdagsman i Preste-Ståndet utse, hvardera, en Professor från de verldsliga Faculteterne;” och 2:0 att 17 §• 2 mom. vid slutet må lyda sålunda: ”för hvartdera Universitetets
Jag anser mig skyldig att försvara den princip, som ligger till grund för delta betänk., derföre att jag, i egenskap af ledamot af sista Stats-revisionen, måhända föranled t denna fråga. Jag har icke något att tillägga, utan anhåller blott att få förena mig uti de skäl Hr Stuart utvecklat, och hvilka äfven voro de, som gjorde sig gällande inom Stats-revisionen. Jag skulle tro, att den kostnad, hvarpå bancofullmäktige häntyda, ligger mera i den förlust, som består deruti att det gamla kopparmyntet, oberoende af innehållet, fått en.högre stämpling, och att det således är mera en negativ än positiv förlust man bar att befara. Hr Von Hartmansdorff: Hr Stuart har förmodat, att revisorerne gifvit bancofullmäktige något förbud mot gamla kopparmyntets utvexling i rörelsen. Det synes icke af revisorernes berättelse. Å 24:de sidan i 183g års revisionsberättelse heter det nemi.: ”Och få revisorerne, då det icke ”synes lämpligt alt bankens förråd af kopparskiljemynt af ”gamla pregeln, hvilket, enl. hvad förestående inventerings”uppgift utvisar, uppgår till det ansenliga belopp af 53,233 "r:dr 16 sk. b;co, uti allmänna rörelsen utgifves, hemställa ”till R. St., att bankens förråd af berörde kopparskiijemynt ”må för bankens räkning uppsmältas och ommynlas till ”skiljemynt af nyaste pregeln.” Hr Stuart har trott, alt någon oreda skulle uppkomma, derigenom att det funnes skiljemynt af flera preglar; men hvaruti oredan skulle bestå, har han icke uppgifvit, och jag kan icke inse hvilken deraf skulle uppkomma. Vi hafva flera slags bancosedlar utelöpande, men någon oreda deraf har man icke försport. Tvertom hafva de gamla sedlarnas bibehållande i rörelsen blifvit ett sätt för allmänheten alt lära känna hvad de nya sedlarna, och särdeles hvad silfvermynten äro värda. De hafva således snarare gagnat än skadat allmänheten. Hr Stuart har äfven åberopat, att nya kopparmyntet vore pregiadt efter riksg:s-beräkningen.
Utan att tillåta mig bedömmande af de högre» allmännare grunder, som, vid nämnde inrättningars organisation härstädes, kunnat föranleda eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ett för samhället viktigt ämne, deruti eders Kongl. Maj:ts städse erfarna omsorg för sina undersåtares väl af dem tacksamt erkännes; har jag ansett för en ovilkorlig pligt, att icke undandölja, hvad jag härutinnan erfarit om förhållandet i det Län, hvars angelägenheter mig nådigst blifvit ombetrodt alt vårda. Alla dessa förenade orsaker hafva visserligen den följd, att granskningen af sedlighetens tillstånd i Länet icke lemnar någon oblandad tillfredsställelse. Men om man icke vill förbise, att anledningarne till större delen äro af yttre och lokal natur; och om man, för sig afskild betraktar den egentliga och infödda befolkningen; så gäller derom det ovedersägliga omdöme, alt goda seder och laglydnad med färre undantag, än man under sådane förhållanden hade anspråk att förvänta, hållas i helgd. Det ekonomiska tillståndet fortfar att vara nöjaktigt: behållet hos mängden, och förmöget hos några. Talande bevis derom äro kronoutskyldernas i allmänhet jemna inflytande, minskadt antal lagsökningar, så hos Landshöfdingen som vid domstolarne, och lid efter annan skeende egendoms köp af personer bland allmogen. Hemmansbrukare, med tunga landlbo-kontrakter, och en mängd statdrängar med deras familjer göra dock, i synnerhet. närmare hufvudstaden, undantag. I den icke utan skäl öfverklagade bristen på arbetare, och de i följd häraf uppstegrade dagsverks-prisen och tjenstehjons-lönerna ligger ock ett hinder för den allmännare och hastigare förkofran, som jemna skördar af en gynsam jordmon, goda afsättningslillfällen och binäringar ined flera, under ostördt lugn åtnjutna förmoner, i annat fall, skulle bort åstadkomma. Upphofvet dertill igenfinnes åter dels i inflyttningar till hufvudstaden, der en mängd af landels mest arbetsföra ungdom frestas att försöka sin lycka; och dels i den förr omnämnda förändring, som föregått vid jordegendomarnes brukande.
Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, ege Riksens Ständer, att dagen före den, som, i enlighet med Riks-aktcn, blifvit till valdag bestämd, i Ståndens särskilda Plena, genom allmän omröstning, välja, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Stånd, med uppdrag alt, vid förefallande skiljaktigheter emellan Riks-Stånden, bestämma valet. Å den utsatta valdagen skride hvarje Stånd särskildt till val af Konung eller Thronföljare. Förena sig alla Stånden om en och samma Person, vare Han ansedd såsom af Sveriges Rikes Ständer utkorad. Äro Ståndens röster delade emellan flere, afgöre Nämnden; dock må ej hos densamma komma under omröstning andre, än de, som flesta rösterna i hvarje Stånd erhållit; och må ej något Stånd flere än en Candidat framställa. Ledamöter af Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmanna-rätt i Stånden, men träde tillsammans dagen efter den, då valet i Stånden för rätladt är, och skiljes ej åt förr, än de flesta rösterna om en person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland de af Stånden föreslagne, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på En Man, vare han behörigen vald. Äro åter rösterna så delade, att en sådan lull pluralitet icke eger rum, auställes, enligt det i 53 § beskrifna voterings-sätt, ny omröstning, till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de fleste af Nämnden sig förenat. Inträffar den händelse, att Två eller Tre Personer undfå de flesta och lika många röster, auställes först särskild votering, enligt sistnämnde §, öfver den ordning, hvarutinnan om dessa personer bör röstas; och skall sedan, vid hvarje ny omröstning, på enahanda sätt en voteringssedel afläggas, intill dess en bestämd pluralitet är gifven.
Hamilton ang:de förkortande af tiden för lånens återbetalning, om sådant icke vore af den reglementariska beskaffenhet, att det icke bör blifva föremål för lagstiftning, utan bero på bankbolagen sjelfva att bestämma, emedan den omständigheten, ehuru vigtig den må vara för rörelsen inom orten, likväl icke kan gifva anledn. till missbruk af den olycksbringande beskaffenhet, alt tillräcklig anledn. förefinnes för den lagstiftande makten att ingripa uti den enskilda industrien. Hr Lefren, Joh. Pehr: Så väl före discussionen under läsningen af Utskärs betänk., som äfven under discus - 212 Den 22 A u g u s l i f. m. sionen, har jag gjort åtskilliga anteckningar, hvilka jag ämnade lägga till grund för det yttrande jag var sinnad alt aflemna. Men den siste värde talaren (jag ber honom ursäg'a, att jag nämner del) liar så punkt för punkt besvarat alla mina anteckningar, att jag i allo förenar mig med honom. Det är likväl ett par punkter, som jag ville lägga till, såsom säkerhet för allmänheten. Jag önskade nemi., att man adopterade den forst uti Wermländska banken antagna principen ett förklara directionen skyldig alt låta bankens utredning vidtaga sedan io proc. af det tecknade capitalet visat sig vara bankens förlust. Detta är en säkerhet, meta indireet än direct; indirect derföre, att allmänheten vet att den punkten icke är upphunnen så länge hankens utredning icke vidtages; och livar och en vet att 10 proc. är en obetydlig sak, när de jemföra* med säkerhelshandlingarna af alla slag som finnas i hanken, lånehandlingarna inberäknade Jag skulle önska, att delta blefve ett allmänt Stadgande, äfvensom alt hankens utredning må äga rum, så snart hanken manquerar sin pligt att invexla sina utgifna förbindelser. Särskildt vill jag anmärka, att teckningssummäns minimi-belopp synes mig vara för stort. I vårt land är två milliot er i delta hänseende för mycket. Antingen önska vi prival-hankers uppkomst, eller önska vi förekomma deras bildande. Vilja vi det sednare, så skola vi i lagen bestämma grundfond-summan så hög som Ulsktn föreslagit.
När emedlertid icke allenast detta allt blifvit uraktlåtet, utan Magistratens ledamöter uti deras utlåtande till och med försvarat den öfverklagade olagligheten, trodde jag att den tillvitelse för delaktighet deruti, som jag framstälde, icke voro obehörig *). Sedan skriftvexlingen i detta mål för sig gått, har Kongl. Hofrätten meddelat utslag den 24- September 1862 af innehåll hufvudsakligen att, hvad först anginge åtalet emot Magistratssekreteraren, (som tillika var Rådman), så emedan de anmärkta åtgärderna, så vidt handlingarna utvisade, blifvit af honom vidtagna endast i hans egenskap af Magistratssekreterare, thy funne Kongl. Hofrätten åtalet i denna del icke kunna af Kongl. Hofrätten omedelbarligen till pröfning upptagas; beträffande åter den emot Magistratens ledamöter förde talan, så enär, om än antoges, att Magislratssekreterarens ofvanberörde lörfarande icke vore med lag öfverensstämmande, Magi stratens anmärkta uraktlåtenhet att detsamma beifra eller genom förändring af expeditionssättet för framtiden förhindra, likväl icke vore af beskaffenhet att kunna till ansvar eller ersättningsskyldighet för Magistratens ledamöter föranleda, funne Kongl. Hofrätten i fråga varande talan icke kunna bifallas. Den betänklighet, hvilken föranledt Kongl. Hofrätten att undandraga sig omedelbar pröfning af detta åtal, i hvad det rörde Magistratssekreteraren, undgick mig icke, då jag hade att bestämma, hvarest åtalet skulle anhängiggöras; men, enär det syntes mig, att ansvarigheten för det öfverklagade förfarandet ej borde ensamt drabba Magistratssekreteraren utan äfven Magistratens ledamöter; enär Magistratssekreteraren, såsom Rådman i staden, tillika på en gång vore ledamot af Rådstugurätten och af Magistraten; enär frågan om en och samma förseelse, för hvilken likväl ansvarigheten *) Redogörelsen för detta mål har blifvit så utförlig af det skäl, att jag ansett icke otroligt, att det missbruk af Expeditionstaxan, som här beifrats, på flera ställen inrotat sig och således förtjente större uppmärksamhet.
I följd af det utaf Kommitterade afgifna förslag, hvarigenom en del af löneinkomsterna borde utgå såsom tjenstgöringspenningar från supplementar-stat och i följd derjemte af förbudet att innehafva tjenst annorstädes, skulle embetsoch tjenstemännen på det hela, enligt hvad Underslyreisen anfört, komma att vidkännas en verklig försämring i adöningsvilkor, enär de då allmänt blefve underkastade det missödet att, så snart någon af sjukdomseller annat laga förfall vore urståndsatt att förrätta sin tjenst, han, utom den för sådana händelser alltid oundvikliga pekuniära uppoffring i öfrigt, nödgades afstå en stor del af den ordinarie aflöning, som han på förhand beräknat i och för sin och familjs bergning; hvaraf till en början otvifvelaktigt följde, alt hvarje embetsoch tjensteman, vid iråkad sjuklighet, oftast föranledd af mångårigt, träget arbete i Bankens tjenst, tvingades att, till undvikande af en alltför kännbar förlust, under den yttersta ansträngning, äfven med försvagade både själsoch kroppskrafter, söka i det allra längsta qvarhålla sig vid sin plats, såsom varande af nöden i och för tarflig bergning, då han deremot, i anuat fall, kunde i tid begagna ledighet till en försvagad helsås förbättring. Att sådant i längden icke blefve ländande till båtnad för Bankoverket, der det vore af så stor vigt att på allt sätt befordra och oafbrutet bibehålla all möjlig noggrannhet och reda vid göromålens handhafvande, måste, efter Understyrelsens förmenande, antagas, äfven om, genom införande af det föreslagna, hitintills inom Bankoverket såsom regel okända och åtminstone inom sednast reorganiserade Kronans verk icke antagna sättet att fördela aflöningen, man ansåge sig nu böra underkänna den för tjenstemannapersonalen så dyrbara helgden af eganderätt, sorn i alla tider varit tillerkänd de ordinarie löneinkomsterna, hvilka oftast utgöra Ijcnstemannens enda egendom.
För öfrigt fär jag förklara, at jag i hufwudsaken til alla delar instämmer uti hwad sa grundeligen blifwit framstäldt af Herr Banco-Commistarien Silverstolpe, hwars nit för Banco-wrrket är sä wäl kändt, och hwilken under sin längwariga tjenstetid inom detta werk derom inhemtat längt större och mera bepröfwad kännedom, än jag kan hafwa hunnit förwärfwa. Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde härefter proposition til bifall pa BancoUtffottets förstag, hwilken beswarades med Ja och Nej. Herr Den 16,Julik. soz Herr 811 verstolvs, kreäric, yttrade sig efter af alder stadgad praxis, anse propositionen böra ffe i enlighet med discurserna, och dä nu diseurserne asyftat ätcrremisi till Banco-Utffottet, tilstyrkte han at propositionen mätte r enlighet dermed göras. Herr von SLbult^svbeim, O.-rvicl, jag har denna gängen förnämligast anmält mig at tala, för at, om möjligt är, med Högloft. Ridderskapets och Adelns tillåtelse förekomma den i gäng komna voteringshägen. Jag har wid Herr Banco-Commisiarien Silverstolpes tämmeligen läga röst icke fulleligen förnummit innehället af desi Memorial rörande Högloft. Banco Utskottets Extractum Protocolli: men jag känner denna wäxda Ledamots mängäriga erfarenhet och kunffap om Banco-werket samt nit för desi säkerhet och bestånd, hwarmed jag gerna instämmer, samt tilstyrker alla försigtiabetsmätt, ware sig betyg eller andra utwägar, hwarigenom Banken kan tryggas. Frägan angär Bankens biträde med tcmporaira län uppä tilwerkadt jern, och gör jag mig förwitzad om Riksens Högloft.
Han är herskare öfver den ljusa årstiden, och såsom sådan, såsom sommargud, motsatt Ull (sid. 38), vinterns gud, hvarför han ock kallas Ulls frände. Men likasom Balder är det himmelska ljuset, är han ock själens ljus. Han är det ljus, hvars trenne strålbrytningar äro det sanna, goda och sköna. Han är sanningen, ty han är den visaste af åsarne och hans domar äro oryggliga; han är godheten, ty han är den mildaste af åsarne, oskuldsfull och ren som ljusets strålar; han är skönheten, ty han är så fager, att det lyser af honom, och ingenting är skönare än ljusets strålar. Balder dör i naturen, när skogen afklädes, blommorna vissna och vinterstormarne rasa; han dör i anden, när själen förmörkas och glömmer sitt himmelska ursprung. Balder vänder åter i naturen, när vårvindarne susa och näktergalen slår sina toner, och han återvänder i anden, när den fallna själen lyfter sig på nytt och stiger såsom en strålande alf på ljusets vingar mot himmelen. Då Balder är ljuset, så är hans boning Breidablik den vidt strålande glansen, som upptager hela rummet mellan himmelen och jorden. Nanna är blomstergudinnan, som alltid vänder sitt hulda anlete mot ljuset. Likasom Idun vaktar sina äpplen, så sysslar Nanna träget med sina blommor på äng och mark. Hennes hjerta brister af sorg, då Balder lägges på bålet; d. v. s. då ljusets gud dör, förgås äfven blomsterverlden. Till Nannas sällskap höra gudinnorna Ilm (fn. Ilmr, doft) och Njörun (fn. Njörunn, den bindande, flätande). (Jfr Petersen, sid. 225 o. f.) Den sköna Baldersmyten hänvisar, på samma gång han är en symbolisk framställning af årstidernas omvexling, tillika på verldens undergång såsom en följd af godhetens och rättvisans död i verlden. Men ehuru Balders död sålunda är förebudet till verldens undergång, följer denna dock ej omedelbart derpå.
Ständers Lag - Utskotts den 6 dennes pä bordet lagda Betänkande, angående Lagarnes urskiljande, förenkling vch förbättring, staenade Prestc-Ständetuti det beflut, att som Ständet hade sig bekant, det Kongl. Maj-t redan i Räder anbefallt »vederbörande, att af nu gällande och till serskildta Werks och Collegiers befattning närmast hörande Lagar och Författningar göra sammandrag och deruti fö« reflä nödiga ärtelser och förbättringar, ansäg Ständet med ogillande af Utffottets hemställan röröande en serskild Lag-Committses inrättande, för sin del Riksens Ständer böra hos Kongl. Majit i underdänighct anhälla, det täcktes Kongl. Majit om werkställighcten af hwad redan härom i Räder blifwit anbefaldt foga NZoig anstalt, pä Let Riksens Ständer sedermera wid annan Riksdag mä komma i tillfälle att omt berörde Förslag till Lagförbäst 'kring dest underdäniga utlätande afgifwa. Vt -uxra. S. D. Sedan Högloft. Nidderskapet och Adeln samt Wällofl. Borgare-Ständet ät Expcditons-Utstottet updragit flutliga Redactionen af Bcwillnings-Förordningen, och dä bemäldte Utskott igenom Riksdagens förlängande erhållit tid och rädrum att undangöra en stor dcl af de detsamma tillhörande ämnen, samt emedan nämnde Utstötts Cancellie, enligt Riks - Ständcns beflut, nu mera bör af de öfrige Utskottens Cancellier biträdas, altsä och för att itNdwika inactivits derigenom att i denna fräga o:ne Ständ fkadnat emot 2, fann Prcste-Ständet sig böra, med fränsäende af dest den 2 dennes widtagna beflut, nemligen att Bewillnings - Utskottet stulle förfaita den flutliga Redactioncn af berörde Förordning, till Expeditions, Utstot» öfwerlemna denna befattning.
Och har Stats-kontoret för öfrigt, med öfverlemnande af ett sammandrag af alla Länens för år 1855 satta olika markegångspris å en lunna kronotionde, hälften råg och hälften korn, samt af Länens medel-markegångspris för åren 1846 med 1855, utvisande att skillnaden sistnämnda år emellan orternas markegångspris och berörde års medelmarkegång utgjorde, på det hela, per medium, 3 R:dr 9 sk. 84/ir, r:st. för tunnan sådan kronotionde, i underdånighet upplyst, att för Södermanlands regementes 1,200 Soldater, med en tunna spanmål hvardera, samt dess 48 Korporaler, med fem tunnor hvardera, tunnetalet utgjorde 1,440, som, efter afdrag af 80 tunnor för 2:ne strukna öfvermålskappar på lurman, lernnade en återstod af 1,360 tunnor, för hvilka prisskillnaden, efter nyssnämnde medelvärde belöpte, med tillägg af forsellönen, till omkring 4,807 R:dr 10 sk. 8 r:st., äfvensom alt för hela indelta Arméens Korporalstunnor, till antalet 5,533, med tillägg af de 1,200 Knekte-tunnorne vid Södermanlands regemente och efter afdrag af öfvermålskapparna, 374 tunnor, tillhopa utgörande 6,359 tunnor, prisskillnaden, efter enahanda medelvärde beräknad, med tillägg af forsellönen, uppginge lill omkring 22,477 R:dr Ranko, så att det ifrågaställa förskottet af Statsverket, äfven med något års högre markegångsskillnad, icke torde komma att öfverstiga 30,000 R:dr R:ko. Yid öfvervägande af detta ärende har Kongl.
Utom denna skiljaktighet i klimatiskt afseende, uppkommer en annan i den man man nalkas polarcirkéin, men hvars Stadier, hvad kustsocknarne angår, naturen sjelf betecknat. Sålunda finner man temperaturen med dess inverkan på växtligheten betydligt olika på södra och norra sidonie af en lill hafvet gående bergssträckning, benämd Oxåsen, inom Hässjö socken, den nordligaste af Medelpad, samt af Skuluberget och deromkring liggande skogbeväxta höjder i Wibyggerå socken af Norra Ångermanland, som för icke långt tillbaka bär hade sin gräns emot Södra Ångermanland. De norr om denna bergsoch skogstrakt boende benämnas ännu af den på södra sidan boende allmogen ”Nordanskogsingar.” — Hvad klimatet i allmänhet angår, säges detsamma under sednare lider och märkbarast under de sednare åren hafva antagit en mildare karakter emot fordom. Bevisande i detta afseende är, att då, enligt uppgifter i Forsells Statistik grundade på observationer från 1787 till 1816, Hernösands medeltemperatur för alla åren varit -j2,34, utgjorde den år 1843, enligt bär anställde noggranna observationer, 3:ne gånger om dagen -J3,5, varierande emellan —- 23,5, högsta köld och -j28°, största värme. Om orsakerne härtill i viss mån böra tillskrifvas fenomener, hvilka det tillhör de naturkunnige att söka förklara, så är dock otvifvelaktigt ali de till ej ringa del böra härledas från Landets tilltagande odling, de skogbeväxta trakternes minskning samt mossars och kärrs småningom skeende utdikning och förvandlande till fruktbar jord.