Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På framställd fråga om socknemännen ville sjelfva kosthålla dem eller medtala någon som, emot contant betalning, åtoge sig denna sak, tillkännagaf ordföranden, att han, till de betalandes lindrande, ansåg sig, nu med anledning af de, såsom det sannolikt syntes, tillräckliga kyrko-cassans medel, kunde erbjuda socknen, att halfva kosthålls arfvodet om det skulle nemligen contant utgå, finge erläggas af nämnde cassa, dock egentligen såsom förskott, det i händelse af behof, det man dock förmodade ej komme att inträffa, borde af socknen återställas. Socknemännen härvid nöjde tillfrågade nu herr comminister Edlund, om han ville denna kosthållning sig åtaga, och då han det beviljade, emot erhållande af 32 sk b:co på personen för hvarje dag, samt med vilkor att han, i sådant fall endast ville för alla hemmansegarne ansvara, och genom sockenskrifvaren utbekomma sin betalning och ej behöfva af hvarje betalningsskyldig utfordra dess qvot, så beslöts att socknemännen skall härpå sig till nyåret få betänka, då äfven, ifall någon ville för mindre pris åtaga sig kosthållningen, densamme borde hos pastor sådant anmäla, och hans åtagande i sådant fall häldre borde antagas. § 4. Vid ytterligare gjord framställning om kosthållning för behöfvlig snickare och smed, hvilka man ansåg finnas inom socknens nog skickeliga, beslöts att hvarje hemmansegare skulle i sin tour dem af egen matsäck kosthålla, äfvensom att den person, hvilken borde biträda smeden, skulle tagas af den så kallade gångleden. 62 § 5. Emedan inom socknen ej finnes någon snickare van vid fensters förfärdigande, men bonden Anders Nilsson i Lith och Åsen både eger skicklighet dertill och erbjudit sig kyrko fenstrens förfärdigande, men likväl nu ej infunnit sig till någon öfverens kommelses träffande, så antages Anders Nilssons anbud, och förklarade sig socknemännen nögde dermed, att comminister Edlund och kyrkovärden Jöns Ersson skulle med honom om priset för kyrko fenstren contrahera. § 6.
Såsen serveras till råskalad imkokt potatis. Grytstufning. Beståndsdelar: färskt i skifvor skuret fläsk och kött, 5 rödlökar, 1 bukett persilja, 1 matsked hel kryddpeppar, 3 lagerbärsblad, 1 glas konjak, 4 deciliter vatten, 3 anjovisar. I en stekgryta läggas hvarftals fläskoch köttskifvorna, hvarvid m a n iakttager, att första hvarfvet i grytan alltid består af fläskskifvor. Mellan hvarje dubbelhvarf strör m a n hackad persilja, lök, peppar och lagerbärsblad. Då allt kött, fläsk och anjovisarne blifvit nedlagda i grytan, slås konjaken och vattnet dit, hvarefter locket sättes på och s m e - tas väl till, och sedan får grytan stå och s m å - koka öfver j ä m n, m e n ej stark eld, tills stufningen blir färdig, hvartill brukar åtgå 2 timmar. Ätes till potatismos. litet salt. Sedan blandningen blifvit nog tjock, formas vanliga paltar, hvilka nedläggas i kokande vatten. M a n bör låta dem under vattnet få kvarligga några sekunder i slefven, s å att de hinna få litet stadga. Under » potatis-upptagningen », användes denna rätt ofta, och behöfva skalen då ej borttagas från potatisen före rifningen. fl. brödomhänderhafvande medmänniskor? I dag sträjka bagargesällerna oeh bagarlärlingarna, härnäst sträjka väl brödutkörarne och brödförsäljarne! Vore det icke skäl, att allmänheten ock vore betänkt på att sträjka en dag?
Och du skall inte behöfva rifva ned några falska drömmar de äro borta; men du må tro jag har också drömt om riddaren, som skulle komma att bjuda mig ett kungarike och som talade om blommor och älskog Olof, jag vill bli din maka, se här min hand. Jag säger dig dock, du var aldrig mina drömmars riddare, och jag tackar Gud att han aldrig kom, ty då hade han gått som en dröm! MÄSTER OLOF - OLOF. Du vill bli min, Christina, och du skall bli lycklig, ty du var den som följde mig i minnet, då jag var i bedröfvelse och frestelse, och nu skall du följa mig vid sidan! Du var mina drömmars jungfru, som satt i tornet som fånge hos den stränge borgherren, och nu är du min! CHRISTINA. Akta dig för drömmar, Olof! OLOF. (Slag på dörren.) Hvem är det? UTANFÖR. Gerdt! OLOF. Hvad skall han säga? Mitt löfte! CHRISTINA. Fruktar du? Skall jag öppna? OLOF (öppnar). GERDT (studsar). Christina? Olof! Du har brutit ditt löfte! OLOF. Nej! GERDT. Du ljuger! Du har stulit mitt barn, min enda tröst. CHRISTINA. Olof ljuger icke! GERDT. Du har varit i kyrkan, Christina? MÄSTER OLOF 77 - CHRISTINA. Jag har hört det du ej ville! GERDT. Herre, du unnade mig icke den enda glädjen. OLOF. Strömmen, som du ville ha lös, tar sina offer hvar han får. GERDT. Du har röfvat henne, mitt barn! OLOF. Gif mig henne, fader Gerdt! GERDT. Aldrig! OLOF. Är hon icke fri? GERDT. Hon är mitt barn! OLOF. Predikar du ej frihet! Hon är min! Gud har gifvit mig henne och du kan ej ta henne! GERDT. Du är, Gud vare lofvad prest! OLOF OCH CHRISTINA. Prest! GERDT. Och får således ej ingå äktenskap! OLOF. Om jag gör det ändå? MÄSTER OLOF - GERDT.
För min del kan jag ej annat, än i allo instämma i Frih. Cederslröms anförande. Jag tror, att det är en temmeligen hårdragen tyd:.ing, att två Stånd stannat emot två, då två Stånd vissel ligen hafva tänkt lika, men de andra tvänne alldeles skiljt sig i sina beslut. Jag tror äfven, i olikhet emot den sista värda talaren, att man ej bör afstå ifrån den oinskränkta friheten, hvad tiden beträffar, derföre att man ej kan komma öfverens om oinskränkt frihet i öfrigt för denna näring ;-ty det har visat sig, att brännvinsbränningen ej drefs med samma fas t oell ansträngning, dåden var tillåten under längre tiderymder af året, som nu, då den blifvit drifven under kortare tider. Jag får derföre för min del beklaga, alt denna sednare princip här blifvit föreslagen till R. St;s antagande. Jag tror likväl ej, att R. o. Ad. derföre bör så handlöst, som Uisktn i sitt förslag förfarit, öfvergå på förkastande af den andra principen. Jag kan det åtminstone ej, utan förenar mig, såsom jag redan haft äran anföra, med Frih. Cederström i hans anhållan om propos. till R. o Ad., alt votering 0111 denna fråga må i förstärkt Ulsk. företagas. Frill. Cederström: Hr Gripenstedt liar ganska rik tigt anfört, att det ålegat Uisk:n att inkomma med inbjudning lill RiksStånden att sig förena, så alt ett R. St:s beslut kunde blifva fatladt; men Hr Gripenstedt har fö t bisett följden af en sådan inbjudning, nemligen all, i händelse intet Stånd vill antaga en sådan inbjudning, så måste saken ovillkorligen algöras genom votering i förstärkt Utsk.
StatsUtskottet, som i dess förra utlåtande i i ämnet medgifvit gagneligheten och vär* det af ifrågavarande Arbete, men i anseende till StatsWerkets knappa tillgångar, funnit sig icke kunna föreslå någon verksammare åtgärd till ändamålets befordran, än ofvanberörde alternativa tillstyrkanden innefatta, har ansett sig icke kunna, i anledning af de gjorde anrnärkningarne, frångå hvad berörde Utlåtande innehåller, helst detsamma äfven blifvit bifallit af de öfrige 3tne Respeftive Stånden, af hvilka Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet antagit första Alternativet, eller att öfversättningen' till en lägligare tid skulle upskjutäs, men Wällofl. BörgareStåndet åter det senare, att nemligen hos Kongl. Majt t 6 68 StatsUtshottets Betänkanden. i underdånighet ina anhållas, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes serskildt å detta ämne fästa upmärksamhet samt, om någre medel skulle finnas, då i Nåder dermed understödjadetta nyttiga företag; Öfverlemnande Utskottet altså vördsamligen Ärendet i detta skick till Högvördige PrästeStåndets afgörande, hvaruppå beror den handläggning som till beredande af ett sammanstämmande beslut utaf samtelige RiksStånden härutinnan må böra vidtagas. Stockholm den s:dra Aprill 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss ä Majoren Florus Talls ansökning om innestående Accords-ersättnings utbekommande. T ill StatsUtskottet har Kongl Majtt, genom Nådig Remiss den lytde sistledne Mars täckts öfverlemna Majoren Florus Tolls i underdånighet gjorde ansökning, att, da Kongl., StatsContoiret, på grund af Kongl.
Enligt hvad den ifrågavarande tabellen utvisar, bar Herr Majoren Adelsköld för en 3,5 fois bana (M 6) med iS u;s rälsvigt per fot antagit en bankbredd af 60 Siats-Utskottets Memorial M 77. 15 fot och för en 4,1 fots bana (M 4) med lika rälsvigt bibehållit samma bankbredd eller 15 fot, men deremot för en 4,83 fots bana (-42 2) med enahanda rälsvigt af 15 <5 per fot ökat bankbredden ända till 18 fot. I anledning af detta förhållande får jag, under hänvisning till bilagde ritning öfver sektioner af jernbana med 4,83 samt 4,1 fots spårvidd (litt. ]V.) erinra, att bankbredden, med antagande af samma lokomotiv-vigt, beror dels af spårvidden och slipernas längd, dels ock af ballastens höjd samt af den varaktighet emot atmosferiska inflytelser och sättningar, man för öfrigt afser; så att, om baliaslhöjd och varaktighet för 2:ne banor af olika spårvidd antages lika, bankbredden endast bör ökas eller minskas lika mycket, som spårvidden ökas eller minskas. Denna uppfattning af förhållandet bar Herr Major Adelsköld i det närmaste följt, då han gifvit en bana af 4,1 och en bana af 3,8 fots spårvidd samma bankbredd; men då bankbredden för 4,83 fots spårvidd antagits 3 fot större, bar samma grund ej längre tillämpats. Enligt mitt förmenande äro således de mått, som Herr Majoren Adelsköld gifvit åt bankbredderna, icke grundade på en följdrSjjig jemförelse mellan de olika spårvidderna. 2:o. Angående de uppgifna approximativa anläggningskostnaderna per mrl för jernvägar af olika spårvidd och med olika rälsvigt.
Nu äro vi fyra, och få vi Antti och Tuhka Jaako till, så må väl åtminstone tjugu af dem bita i gräset, innan vi behöfva ta till harpasset. Sen ska de väl ha så lagom lust att vända kosan hitåt en annan gång, tänker jag. Hör nu hvad jag funderat på. Just der vägen tar af hit till våra, mins ni huru den går imellan sjön på ena sidan och åskammen vid sandraset på andra, som ingen menniska kan klifva uppför utan att ramla ned med sanden. Der uppe ställa vi oss, i skydd af den höga gärdesgården, och kunna på det viset skjuta ned alla, som vända sig åt vår väg, utan att de kunna nå oss. Men alla, som gå förbi åt andra sidan, få gå i fred. Och,“ tillade han småskrattande, „jag tänker de ska mista lusten att gå hitåt.“ Jaako ref sig med högra handen bakom högra örat och sköt mössan mot det venstra. Derpå gjorde han samma manöver med venstra handen bakom venstra örat och funderade åter, men kunde ej komma sig till något beslut. Imellertid satt Cecilia qvar vid sitt fönster, då hon hastigt spratt till, skrämd af att någon tog i dörren. Hon lugnade sig dock straxt, då hon igenkände sin systers vänliga röst, som sade i det hon inträdde: „se, du är uppe, Cecilia, jag har ej kunnat sofva för tanken på dig. Nu smög jag mig sakta ut genom lilla dörren från gula rummet, för att få se om du skulle sofva, och sedan lugnare gå till sängs; men nu är det ju omöjligt att gå straxt åter, då jag sett att du är uppe. Kom, söta Cecilia, och lägg dig, jag skall sitta vid din bädd tills du somnar. „Goda Margaretha, alltid är du söt och snäll emot mig; men jag räds jag ändå ej kan somna. Och du sjelf, kan du sofva i natt? Tänk om du skulle våga sitta en stund hos mig, det vore mycket drägligare i natt, om jag finge vara med dig.“ „Vår mor sofver, eller, om hon ej sofver, så vill hon visst ej visa att någon oro kan störa hennes sömn; men jag tror till och med att hon verkeligen sofver, ty det är förunderligt hvilken makt hon har öfver sig sjelf.
Dessa nu omförmälde fem Ingeniörofficerare anser Komitén vara tillräcklige för utöfvande af corpsens egenteliga åligganden att uppgöra ritningar och förslager rörande sjökrigsmaterielen samt öfvervaka arbetena å kronovarfven; men, ehuru, enligt Komiténs här ofvan uttryckta åsigt, den betydligaste delen af nybyggnadsdetaljen borde öfverlåtas åt den enskilda industrien, anser Komitén likväl statens säkerhet oundgängligen fordra, att sådant sker under kontroll af sakkunnige och erfarne Kronans ombud, hvadan och då dessutom i fredstid Ingeniörer skulle behöfva utsändas med Kronans fartyg, antingen för tekniska undersökningar eller för att vid vissa tillfällen öfvervaka machinernes säkra vård och skötsel, samt i krigstid ett visst af de rustade fartygens myckenhet beroende antal Ingeniörer måste sjökommenderas, och för öfrigt personer med den sakkunskap, som hos Ingeniörofficerare förutsättes, hädanefter oftare än hittills torde få uppdrag att i fremmande länder studera vissa sjökrigsmaterielen rörande ämnen, så har Komitén ansett det blifva nödvändigt att, för dessa ändamål, en Löjtnantsgrad vid flottans Ingeniörcorps finnes, hvarigenom ock vunnes den fördel att från denna grad ett urval kunde göras för de högre, och tror Komitén antalet inom nämnda grad kunna lämpligen bestämmas till detsamma, som de högre Ingeniörofficerarnes, eller fem. I enlighet med hvad här ofvan är yttradt, får Komitén alltså underdånigst föreslå, att flottans Ingeniörcorps måtte utgöras af följande personal, hvars aflöning torde kunna bestämmas på sätt här nedan är för hvarje grad utfördt: 1 Ofverstelöjtnant, Departements-Chef i Carlskrona och tillika utöfvande en del af de åligganden, som nu tillhöra Sekund-Chefen för Konstruktionscorpsen, årlig lön 5,000: 1 Majox’, Departements-Chef vid flottans station i Stockholm, d:o 4,000: Summa R:mt R:dr 28,000:
Och detta galler ej blott flickorna, utan i nästan liögre grad gossarne, ty vid deras iippfostran är missriktningen an större. Här i landet härskar nämligen nästan iner. an annorstiides två fördomar, den, att ett godt hufvud nödvändigt skall vara ett lashufvud, och den, att det ar förmer att hafva till son en för läsning ohågad, öfver öï ' onen skuldsatt student an en duglig handtverkare. De! ar visserligen ett vackert drag hos vårt folk dess vördnad för lärdomen, men tyviirr har denna vördnad ofta i sitt följe fåfängan. Det ar godt vörda lärdomen, men bättre akta allt ärligt arbete. E n af samskolans största uppgifter dör blifva att motarbeta dessa fördomar, och det ar ej minst därföre vi i vårt land önska den eii framtid. ' : i ' Det är en kana sak, att ett af de mest ofvertygaiide arguineiit, suni finnes för en reform, ar, att den erbjuder ekononziska fönhlair .. Detta argument Iiar. sainskoleidéns vänner till sitt förfogande. EleiiieiitarlSiroverkeii i de sina svenska. staderna äro en lyx så stor, att vi äro ' frestade att kalla den barbarisk, trots sitt civilisatoriska iiiidaniål. Ltiroverkshus, bibliotek, samlingar, rektor och flera lärare, stipendier m. Hvarje ' * skolgosse i Sölvesborg liar följaktligen, soin bekant, kostat staten årligen 679 kr., för att endast taga ' ett ' exempel. Oin de lysande residtateii af dessa på » lärdorn » använda peiiiiiiigar skulle kuiina sägas många vackra saker, men vi måste här lämna dem å sido, för att fästa uppniarksamheteii vid det inissför' Iikllandet, att under det bröderna kiinna leka kurra gömma med livarandra i de stora, tomma l.aroverkssnlarne, sitta systrarna hopträngda i liggon liten, till skollolral f örhyrd våning och erhålla undervisning endast genom det nit och den sj~ilfförsakelse, som käiiiieteckiia vår larariniiekår.
Wermlands Fältjägare-regemente dito * — 25.684: 16. ■— hvartill komma af löneanslaget för Jemtlands Fältjägare-regemente förslagsvis •— 11,581: 16. — samt hvad af förslagsanslaget 12,000 R:dr till inqvarteringskostnader i Stockholm på Lifbeväringsregementet belöper med — 3,600: Summa K:dr 65,600: Detta utgiftsbelopp kom me dock att endast småningom blifva för ofvan antydda nya behof disponibelt, i den mon upplösningen af förenämnde regementen och korpser hunnit i behörig ordning verkställas, samt det befäl, som nu tillhör samma trupper och icke genast kan på annat sätt i rikets tjenst användas, samt alltså måste lills vidare qvarstå på indragnings-stat, genom transport, befordran eller dödsfall afgått, hvarförutan ackords-amorteringen för alla de beställningar vid Lif-bevärings-regementet samt Wermlands och Jemtlands Fältjägare-regementen, som indragas lärer fortfarande böra utgå af aflöningsanslagen för dessa regementen, så framt icke anslaget å 4:de hufvud-titeln till ackordsförskott och ersättningar, 6,000 R:dr årligen, skulle i sistberörde afseende få anlitas. Vid jemförelse af berörda nja ärliga utgifter, å ena sidan, och minskade årliga utgifter,å den andra, täcktes Eders Kongl. Maj:t i Nåder finna, att då de sednare utgöra omkring .*.» R:dr 65,600: och de förra — 64,631: skillnaden blir således K:dr 969: hvarmed 4:de hufvud-titelns ordinarie anslag framdeles skulle komma att minskas; härvid har likväl ej tagits i beräkning det belopp af. R:dr 58,000: hvarmed i händelse förslagsanslaget, 80,000 R:dr årligen, för beväringsmanskapets vapenöfningar, såsom af mig föreslaget blifvit, förvandlas till bestämdt årligt anslag af 138,000 R:dr för endast armeens beväringsmanskaps behof, alltså borde förhöjas.
Dess värde bör också, om möjligt, fullt öfverens - 3oa Den 27 Maj e. m. stömma med en i landet ännu i lag stadgad juridisk räkneenhet. 4) Skulle, såsom i Sverige nu är händelsen , landet , i följd af föregångna oredor i penningeoch myntväsendet, halva flera olika, ännu af folkel i dagligt bruk begagnade räkneenheter; så bör deri nya myntenlieten så väljas, alt de äldre särskilda räkneeuheterna beqvämligen kunna med den nya myntenlieten jemföras. 5) Den bör äfven, så vidt möjligt , kunna beqvämligare jemföras med myntenheterna i de länder, med hvilka landet slår i handelsförhållanden , samt företrädesvis med grannstaternas. Vi hafva lyckligtvis det ypperligaste tillfälle att nu förskaffa oss en myntenhet, som, fullkomligare än vanligen i sådana fall är att hoppas, uppfyller alla dessa 5 hufvudsakliga villkor. Denna enhet har af Frih. Wrede blifvit uppgifven i dess lill fäancoUtsk. remitterade förslag, samt utgöres af ett silfvermynt, svarande mot äf vår nuvar. specie riksdaler, således jemnl 24 skriksg.sedlar. Låtom oss efterse i hvad män denna föreslagna myntenhet uppfyller de nyss uppgifna 5 hufvudfordi ingarna. i:o Frih. Wrede har, upplyst, föreslagit enhetens fördelning i tootdelar, samt att denna hundradedel skulle blifva minsta skiljemyntet. Som 1111 24 sk. riksg.sedlar äro lika med 96 styfver, så synes, alt den föreslagna myntenhetens hundradedel skulle i det aldra närmaste komma att öfverensstämma med värdet af en styfver riksg.sedlar, sorn icke allenast är ett i landel allmänneligen kändt och hegagnadt skiljemynt, utan äfven utgör det minsta belopp, sorn 1 minuthandeln vanligen ifrågakommer att liqvidera Första villkoret är således på ett högst lämpligt och lättfattligt sätt uppfyldt. 2:0 Som ett silfvermynt af i\ sk. riksg.värde, enligt nu gällande myutordning, väger jemn!
Maj:ts Befallningshafvande anfört, bör leda till bosättningar och odlingar inom angränsande trakter äfvensom bereda möjlighet att tillgodogöra der befintliga kronoskogar, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, med afseende å Statens ofvan antydda fördelar af omförmälda jernvägsanläggning och då dessutom fråga nu endast är om eftergift af ersättning för jord, som har ett jemförelsevis ringa värde, medgifva kostnadsfri upplåtelse till ofvannämnda bolag af den Kronans odisponerade mark, som för ifrågavarande jernvägsanläggning erfordras, mot det att jernvägen varder för Statens behof och allmän trafik upplåten enligt taxa, som af Kongl. Majit fastställes, samt med förhehåll derjemte, att, derest jernvägsanläggningen icke blifver fullbordad inom föreskrifven tid eller trafikerandet af honom skulle komma att upphöra, Kronans fria disposition till den afstådda jorden återställes. De frågan rörande handlingar komma att tillställas det Utskott, hvartill densamma varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. J. A. Gripenstedt. 12 Kongl. Majits Nåd. Proposition N:o 52. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 15 December 1865. N ärvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson.
Hon höll blott en piga samt en ung gosse i sin tjenst. Denna gosse var son till en af grefvens lifegna, och endast två år äldre än Konstantin. Hon behöll honom, på det att grefven, hvars aktning hon likväl aldrig ville förlora, alltid igenom gossen kunde erfara huru hon lefde. Innan hon beträdde sin nya boning, hade hon anlagt sorgdrägt för sig och barnen, och gaf sig ut för att vara enka efter en militär, död på en aflägsen ort. Hon beslöt att här lefva lika skild från umgänge som förut. Hon ingick dock sedermera bekantskap med sin värdinna, en enkefru med tvenne uppväxande döttrar. Snart öfvertalades hon att lemna dem och några andra unga flickor lektioner i språk, teckning och musik. Härigenom vann hon sin bergning, och kunde spara räntan af sitt hopsamlade kapital för en oviss framtid. Efter tvenne fåfänga försök af grefven, att vinna inträde i hennes boning, hörde hon ej af honom på flera år. Af allmänna bladen erfor hon, att han som ambassadör rest till * * * * åtföljd af sin fru, der de utvecklade en lyx, svarande mot deras rang och rikedom. Om man undantager lektionstimmarna, lefde Constance endast i och för sina barn. Hon lärde dem allt hvad deras ålder kunde mottaga, och framför allt inskärpte hon en innerlig kärlek till Gud och dygden, sanning och rättvisa. Konstantin ägde, både af naturen och sin mors medverkan, en stark hederskänsla, men äfven ett kärleksfullt hjerta. Af sin far, som han numera trodde vara död, behöll han alltid ett kärt minne. Lilla Anna var hans ögonsten. Aldrig har en moder bättre uppfyllt sitt ansvarsfulla kall, än Constance. Sällan ha tvenne syskon mera älskat hvarandra, och nästan afgudat sin mor, än Konstantin och Anna. Den förstnämnde var i femtonde året, när grefve * * * återkom till Petersburg, höljd af de lagrar han skördat på diplomatikens fält; som belöning erhöll han nya gods med flera tusen själar. Igenom en biljet, önskade han ett möte med Constance hos sin bankir, för att med henne öfverlägga något rörande gossens framtid. Han öfverlemnade åt henne sjelf att bestämma dagen och timman.
Directionens vid denna Riksdag afgifne RiksdagsBerättelse, företagit sig och jemväl fulländat granskningen så väl af Riddarhus Directionens förda Protocoller för den tid, som förflutit sedan sista Riksdag, som ock af de sista 5 årens afslutade Hufvudböcker öfver RiddarhusCassan och Adeliga CadettScholae-fonden, jemte alla öfrige under Directionens förvaltning ställde Cassör och Medel, samt Utskottet till pröfning förehaft de särskildta ämnen och hemställanden, som i omförmäldte Berättelse förekomma; får. Utskottet nu öfver detta allt till Högloflige Ridderskapet och Adeln aflemna sitt vördsamma Utlåtande, dervid Utskottet, i afseende på uppställningen, skall följa den ordning, som i Directionens Berättelse 118 Den II, Augusti e, rn. blifvit iakttagen, helst d# flere anmälanden, stwij i densamma innefattas, antingen i och flir sig sjelfve, är o af den beskaffenhet, att de fordra ett särskilt yttrande, eller oek gifva en lämplig anledning^ ali i en me,ra systematisk ordning , genom iika,rtade. ämnens sammanförande, framlägga de omständigheter, hvilka vid Rrotocoflernes läsning ådragit sig Utskottets uppmärksamhet. % »• Uti denna § har RjddarhusDirectionen. arv-, malt den tillväxt, sorn ej mindre RiddurhusCassan , an, Adeliga Cadett-Scholae-Fonden vunnit undpr de, sista 5, åren , utgörande för den, förra, 7,2,15, Riksdaler g skifliiigarj 4 runstycken , och för flen, sednare, 10,8:06 R:dr a4 sk. 8 r;st. B;co, och. Utskottet begagnar, med nöje detta tillfälle, att förklara, det Utskottet funnit så väl sjelfva Cassornes förvaltning vara med uppmärksamhet och ordning, a£ nu, varande