Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-kontorets tjenstemän att under bemälda embetsverks inseende verkställa ifrågavarande arbete, så hade, enligt hvad 1887 års Stats-Revisorer anmält, berörde arbete vid nämnde tid så fortskridit, att nya formulärer blifvit uppgjorda och af Kongl. Majit fastställda för Konsistoriernas och Elemenlar-läroverkens räkenskaper, äfvensom dylika formulärer för länens landsböcker med dertill hörande redogörelser för uppbörds-förvaltningarne och landtränterierna voro under utarbetning; och hafva bemälda Revisorer, hvilka, på anförda skäl, ansett det vara af synnerlig vigt, att utarbetandet af ifrågavarande formulärer, ehuruväl, med hänsigt till företagets vidlyftiga omfattning och dermed förenade svårigheter, en längre tid torde i alla händelser dertill åtgå, likväl måtte bedrifvas med all den skyndsamhet, som kunde stå i förening med arbetets noggranna och fullständiga utförande, för sådant ändamål föreslagit, att — förutom det månadtliga arfvode, som den härtill förordnade tjenstemannen egde uppbära, och hvilket borde bestämmas lill ett sä tillräckligt belopp, att denna person måtte kunna åt nämnda arbete uteslutande egna sin verksamhet, — äfven måtte beviljas särskilda gratifikationer till lämpligt belopp, att utgå i den mån vissa större afdelningar af formulär-arbetet blefve fulländade och godkända; äfvensom Revisorerna, ehuru de ansett lämpligt och ändamålsenligt, alt ifrågavarande arbete, för erhållande af enhet och öfverensstämmelse, verkställdes under en persons ledning, framställt den åsigt, att utförandet kunde i ej ringa mån påskyndas derigenom, att denne tjensteman berättigades antaga tjenliga biträden vid de särskilda detaljernas utarbetande, i den män en större personal kunde på en gång med fördel dervid användas. Vidare hafva 1888 års Revisorer, i afseende på denna fråga, anmält, att ar betet med nya räkeuskaps-lörmulärers upprättande för de förvaltande verken på den sednasle tiden ej fortgått med den drift, som varit önskvärd, enär den härtill af Kongl. Maj:t förordnade tjenstemannen, Kammarförvandten i Kongl.
Jag tror således, att såväl för denna lönereglering som för andra, hvilka kunna komma i fråga inom de Collegiala verken, det behöfves lill en början ett förslagsanslag, hvarmed, efter Konungens samtycke, verket kan organisera sig något fortare än eljest; ty det skall sällan inträffa att lika belopp af lön och tjenstgöring efter den nya regleringen på en gång blifva lediga, derföre måste det finnas ett anslag, för att fylla bristen på ena eller andra sidan. Ett sådant förslagsanslag, torde om det medgifves, icke behöfva betydligt anlitas; ty i den händelse sportlerné ingå till Kronan, hvarmed tjenstemännen, om de derföre få full ersättning, blifva bättre belåtne, skall löneregleringens fullbordan icke fördröjas så länge, som händelsen skulle blifva derest spor,lierna bibehållas. Beviljas intet förslagsanslag, så måste de tillkommande tjenstemännen under förbidande af löneregleringens verkställighet, tjena på förordnande, hvilket särdeles vid en domstol år olämpligt och medför hvarjehanda olägenheter. Uti Den 11 April e. m. 81 Uti Mom. h har Ulsk. sagt: ”alt upkommande besparingar å den del af anslaget, som ar afsedd lill arfvodeu, fä af HofR:ne användas till befordrande af göromålens obehindrade gång under tiden”. Utsk. har här i klump uptagit dessa arfvoden, nemi. för Skånska HofR:n 1000 Il:dr och för hvardera af de öfrige 2,100 R:dr. Nu frågas, huru mycket af dessa belopp skall tillfalla biträden ål Sekretme, Fiskalerne, Advokal-fiskalerna, 'Aktuarierna eller Archivarierna. Detta måste man också på förhand veta, emedan dessa arfvoden utgöra en del af deras löner, enär de, enl. förslaget, derföre höra ombesörja förefallande renskrifning. Just.-Ministerns förslag i detta hänseende hvarigenom arfvodena åt en hvar af dessa tjenstemän specificeras, synes mig alltså vara riktigare. På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, anhåller jag, alt R. o.
Skulle vi då icke kunna förskonas från att se släp åtminstone pä gatorna! Ingrid Oullin. En dialog. Af furst D. Politzin. J y 7 \ c r nådig frun hemma? » frågade Boris * r x T \ Tschernin, i det han lät den med W små snöflingor betäckta pelsen glida af axlarne. » Ja », svarade betjänten, som såg så prydlig och välinstruerad ut, att han ännu mer än den eleganta våningens dyrbara inredniDg vittnade om sitt herrskaps rikedom. Boris rynkade pannan. Han hade hoppats att ej träffa sin fru och att före middagen ha en timme för sig själf till ostörda funderingar. H a n såg sig i den kolossala spegeln, som upptog en vägg af den stora tamburen, och märkte till sin förtret, att hans fula ansikte var mycket blekt. Säkert skulle hon utropa, så snart hon fick se honom: » Är du nu vid dåligt lynne igen? » Med en otålig axelryckning gick han direkt till sitt arbetsrum, kastade en flyktig blick på den brefpacke, som låg på det breda skrifbordet och blef tankfullt stående midt i rummet, lyssnande till pianospelet, som hördes från den aflägsna salongen. Den spelande var hans fru, och hon spelade en afskyvärdt banal melodi. När den musikaliska lusten kom på henne, var det ett säkert tecken, att hon leddes. Boris ville komma på det klara med sig själf, hvarför han fann det så obehagligt, att hans fru var hemma och icke som vanligt hade farit ut vid denna timme. Han älskade henne, hade af kärlek gift sig med henne, slagen i bojor af hennes underbara skönhet, och denna skönhet hade under detta år ännu mera fullkomnats. Han älskade henne ej mindre än den första dagen Men i dag ville han vara alldeles ensam. Han hade hela dagen varit upptagen af affärer, af öfverläggningar med sin kompanjon; han var trött och kände behof af att hvila ut, att länge och mycket få tänka i fred. Förr hade han föreställt sig en gift mans lif helt annorlunda. Han hade inbillat sig, att han med dubbelt nöje skulle sysselsätta sig med förökandet af sin förmögenhet och sedan efter det ansträngande tankearbetet komma hem och i sin hustrus ömhet finna ny kraft till nytt arbete.
3 I Då Högloflige Ridderskapet och Adeln,' samt Hedervärda Bonde-Ståndet , i anledning häraf, funnit för godt, att till Utskotten återremittera ifrågavarande Betänkande, hvilket de öfrige begge Riks-Stånden deremot bifallit, har frågan å nyo kommit under öfvers vägande; och enär orsaken dertill, att Kongl.’ Maj:ts Nådiga bifall eller svar icke följt å Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 12 December i8a3 , torde kunna härledas derifrån , att samma Skrifvelse icke blifvit sä tidigt expedierad, att, efter föregången pröfning hos Kongl. Maj:t, sedan Högste Domstolen hörd blifvit, svar derå kunnat meddelas i den ordning 87 §. af Regerings-ForJ men föreskrifver , samt Utskotten , efter öfvervägande af de skäl och grunder , hvarpå de föreslagna förfaltningarne sig stödja, icke funnit anledning att dem frånträda eiler förändra ; alltså hafva Utskotten, med godkännande af de gjorda anmärkningarnes riktighet, ansett sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Högloflige Ständer: att i underdånig skrifvelse hos Kongl. May.t anhålla , att de vid 1823 års Riksdag i underdånigt het aflemnade förslag till Förordning om Handt verkerierne, till författning om Gerningsmäns an. tagande pä landet och till Han. Utsk.Ud.Nto 55. delsordning matte , efter föregången Nådig profning, varda såsom allmän Lag till efterrättelse utfärdade , endast med de förändringar i vissa //. deruti, som uti, den i i denna månad, af gifvet utlåtande, rörande ändringar, rättelser eller tillägg i i go5 års Lego-St adga, Utskotten föreslagit. Åtskillige Ledamöters häremot anförde Reservationer varda härjemte bifogade. Stockholm den 4 Augusti 182g. Reservation af Borgare-Ståndets samtlige Ledamöter af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten.
Detta må han stå för». Obetingadt tycks Strindberg således icke vilja skrifva under den nye franske läkarens mening. »Det kan», säger han vidare, »icke nekas, att öfverdrift i detta fall kan följas af sjukdomar, men då är det öfverdriften, som vållat det; och den fortsatta vanan, som gjorde, att det naturliga sättet icke kom till sin rätt, vållade olägenheten just derigenom. Att ovilja mot könet skulle bli en följd är ej sannt, ty odygdiga pojkar ha sedan blifvit dugtiga fruntimmerskarlar, bra makar och lyckliga fäder. Eget är också, att fruntimren icke visa sig gunstiga mot oskulder.» Hvart Strindberg vill komma och hvad hans egentliga mening i denna sak är, får man fullkomligt klart för sig, när man kommer till sid. 251 i samma bok: »Denna sommar (d. v. s. när han var aderton år gammal och nyss blifven student) var han för första gången hos en flicka. Han kände sig snopen, som så många andra. – Jaså, det var alltsammans! – Det var kostligt, att det skedde midt emot Betlehemskyrkan3 Hvarför hade det emellertid icke skett förut, så hade så många års qval varit besparade, så mycken kraft innehållen? Det var emellertid rätt lugnt efteråt, och han kände sig sund, glad, som om han fylt en pligt.» Alltså, könsdriften skall tillfredsställas, annars blir helsan förstörd. Bättre är, att det sker medels onani, än att det icke sker alls, blott man aktar sig för öfverdrift. Det enda fullt riktiga är emellertid könsumgänge med qvinnor. Han grämer sig ännu öfver att han sjelf först vid aderton års ålder begagnade sig af dennna utväg. Hade det skett förut, «hade så många års qval varit besparade, så mycken kraft innehållen». – »Många års»! Således menar han väl, att hans umgänge med qvinnor borde ha börjat, när han vid tolf års ålder, dertill förledd af en annan, äldre pojke, började öfva onani. Detta är den enda konklusionen, som ur ofvanstående kan dragas. Och att detta verkligen är Strindbergs mening, finner man bekräftadt af andra ställen i denna litteratur.
Hvad han i öfrigt sagt, gifver mig ytterligare anledn. att yrka afslag på ifrågavar. punkt, emedan R. o. Ad. i hans berörde yttrande har en säker bor - Den 19 Feli mari e. m. 009 borgen derföre, alt de skaltskyldigc icke kommer aU ske något förnär. Hvad skalle i alla fall en sådan und. skrifvelse, sorn den StatsUtsk. föreslagit, egenteligen innebära, om icke en anhållan, att Konungen ville tillgifva de skattskyldige deras uraktlåtenhet alt iakttaga hvad uppbördsförfattningarne föreskrifva? Hvartill tjenar det då att Konungen utfärdar författningar ang:de uppbördsverket, att vederbör. embetsman år ut och år in anstränga sig för deras efterlefnad, i fall R. St. förklara, att det är dem likgiltigt. Men huru skall man väl kunna kontrollera att kronofogden icke stoppar de uppburna medlen i sin egen ficka, om icke derigenom, att de skattskyldige åligga att förskaffa sig häradsskrifvarens annotation på uppbörds-qvittenset. Den som det icke gör, måste skylla sig sjelf, att han ånyo varder kräfd för sina utskylder. Jag anhåller derföre att 11. o. Ad. ville afslå den sednare delen af betänk, och låta saken hafva sin gång. Gr. Gyldenstolpe: På de grunder som här af flere talare blifvit anförde, afstår jag från min begäran om återremiss. Vid betraktande af den välvilja K. M. visat Öhbom, är jag öfvertygad att K. M. omfattar med lika ynnest de skattskyldige som af honom blifvit bedragne, likaså är jag öfvertygad att i händelse de skattskyldige blifva ålagde att betala den blifvande återstoden å ifrägavar. uppbördsbalans, K. M. lemnar dem anstånd med betalningen och vid blifvande riksdag till R. St. aflåter en nåd. propos. i ämnet.
Den 19 Februari. 335 Upplästes till justering och godkändes Exp.Ulsk:s nedannämn de förslag till R. Sl:s und. skrifvelse!' till K. M: N:o 106, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om ändringar i 17, 22 och 24 §§ Reg.F. N:o 107, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om tillägg och ändringar i 6, 15 och 43 §§ Reg.F. N:o 108, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om ett tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrih.förorda. N:o 109, ang:de inrättande af en dubbel postgång emellan Gottland och fasta landel; N:o 110, om bidrag af allmänna medel lill anläggande af ett magasin för kronolionde-spanmål vid Mörbylånga köping å Öland; N:o lil, i anledn. af K. M:s nåd. remiss af åtskilliga und. ansökningar om restitution eller afkastning af bränvinsbränningsbevillning; N:o 112, ronde afskrifning af åtkillige i förra allmänna magasinsfonden räkenskaper balancerade summor; _N:o 113, ang:de befrielse från ordinarie roteringsskyldighet för Östra Wingåkers församlings kyrkoherdeboställe ; N:o 114, ang:de upphörande af invalidinrättningen å Ulriksdal N:o 115, ang:de användandet af de under Statscont:s förvaltning ställda äldre depositionsmedel; N:o 116, i anledn. af K. M:s nåd. propos., rör:de användandet af en på Postverkets räkning i R.
Det har äfven vid denna riksdag gjort stora steg till utvidgning af den ekonomiska. Men, Mine Hrr! all frihet är nära beslägtad. Den ekonomiska friheten betyder föga, så vida den icke är förenad med den religiösa. Denna frihet är den högsta, och måste vara det, ty religionen har till sin uppgift att förbinda himmeln med jorden, det eviga med det ändliga. Den är äfven lyckligtvis minst åtkomlig, ty man må skrifva tvångslagar huru mycket som helst — samvetet låter ej binda sig, och vill man fjettra det, är det endast ljumhet och likgiltighet för religionen, som åstadkommes. Det brott, som af alla mest förtjenar hvarje hederlig karls afsky, är falskhet och bedrägeri, och af all falskhet, allt bedrägeri är intet vidrigare än skrymteri och hyckleri. Detta åter är just hvad man genom religionstvång framkallar. Den religiösa friheten är också Christendomens tanke. Den är uttalad såsom sanning af dess stiftare, då han sade: sanningen skall göra eder frie. Detsamma bekände äfven Luther, och denna tanke är protestantismens innersta kärna. Och dock är det i ett protestantiskt land som religionsfriheten bindes, som det ena bandet efter det andra lägges på menniskans religiösa öfvertygelse. Man säger att sådana band icke finnas, men huru kan man bestrida detta i ett land, der man vissa tider på dagen väl får sammankomma för att sjunga oanständiga visor och spela kort, men icke för att sjunga psalmer och läsa andaktsböcker; och der ansvar är stadgadt för den som förkunnar en annan än den i dogmerna formulerade lära, äfven om detta förkunnande icke åsyftar att förleda till affall. Många andra exempel på olämpligheten af vår nuv:de religiösa lagstiftning skulle kunna anföras. Dess felaktigheter äro lyckligtvis allmänt erkända; men det oaktadt har Lag-Utsk:t vid denna riksdag, blott derföre att lagstiftningen var nästan ny, afstyrkt allt framåtgående på en bana, som alla önska skola fullföljas.
Eutrema Edwardsii R. Br. Cochlearia fenestrata R. Br. Draba alpina L. » oblongata (R. Br.) Dc. » corymbosa R. Br. » Wahlenbergii Hn. » altaica (Ledeb.) Bunge. Papaver nudicaule L. Ranunculus pygmæus Wg. Ranunculus hyperboreus Rottb. » lapponicus L. » nivalis L. » sulphureus Sol. » affinis R. Br. Caltha palustris L. Wahlbergella apetala (L.) Fr. Stellaria Edwardsii R. Br. Cerastium alpinum L. Alsine arctica Fenzl. » macrocarpa Fenzl. » rubella Wg. Sagina nivalis Fr. Oxyria digyna (L.) Hill. Rumex arcticus Trautv. Polygonum viviparum L. » Bistorta L. Salix polaris Wg. Festuca rubra L. Poa cenisea All. » arctica R. Br. Glyceria angustata R. Br. Catabrosa algida (Sol.) Fr. » concinna Th. Fr. Colpodium latifolium R. Br. Dupontia Fisheri R. Br. Koeleria hirsuta Gaud. Aira cæspitosa L. Alopecurus alpinus Sm. Eriophorum angustifolium Roth. » vaginatum L. » Scheuchzeri Hoppe. Carex rigida Good. » aquatilis Wg. Juncus biglumis L. Luzula hyperborea R. Br. » arctica Bl. Lloydia serotina (L.) Reichenb. Våra botanister gjorde sålunda på land en i förhållande till traktens nordliga läge ej oansenlig skörd. I hafvet träffades deremot icke några större alger, hvilket ej heller var att vänta, då vattenprof, upptagna med Ekmans djupvattenhemtare, visat, att salthalten på djupet var lika ringa som på ytan, nämligen endast 0.3 procent.
N:o 132, i anledning af väckta motioner, angående beräkningen af tractamenten till städernas Magistrats-personer och Borgare vid serner och andra förrättningar för Kronans räkning. N:o 146, i anledning af Herr PetreSj T., motion, angående pensioner för ledamöter af Stats-Rådet och Ilögste Domstolen, Stats-Secreterare och andre Föredragande under vissa förutsatta fall. N:o 147, i anledning af Herr Nordenskölds s O. G.s motion om de vid vacanser inom sjöstaten under vacansoch ligge-tiden besparade löners anslående till Åmiralitets-krigsmans-cassan. N:o 150, angående föreslagna förändringar i villkoren för det vid sista Riksdag beviljade lån till återuppbyggande af staden Wenersborg. S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 23 sisllidne Maj på bordet lagda Utlåtande N:o 31, i anledning af väckt motion om rättelse i den tullafgift, som Kongl. Danska Regeringen uppbär för fartyg, hvilka passera Öresund. S, D. Ånyo föredrogs och bifölls Lag-Utskottets den 23 sistlidne Maj på bordet lagda Utlåtande N:o 49, i anledning af väckt motion 0111 förändring af rältegångs-timman vid Härads-, BergsTingsoch Syne-Rätter. S. D. Återremitterade Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 22 och 23 sistlidne Maj på bordet lagde Betänkanden: N:o 46, i anledning af väckte motioner om ändring i 24 Cap. 8 §, 34 Cap. samt 35 Cap. 1 §. Missgernings-Balken. N:o 47, öfver väckt motion om ansvars stadgande för inslående af fenster* N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen. N:o 50, i anledning af väckta motioner om ändringar i 17 Cap. 2 §. Rättegångs-Balken och de dertill gjorde tillägg. F r å n Vallo fl. Borgare-Ståndet.
Slutligen anser sig Utskottet böra hemställa, att Banco-Fullmägtige mätte få sig uppdraget att, innan någon af de nya sedelsorterne från Banken utgifves, derom göra underd. anmälan hos Kongl. Majrt, med anhållan, att, till allmänhetens underrättelse, Kungörelse om formen och beskaffenheten af det nya sedelmyntet måtte varda på vanligt sätt i Nåder utfärdad. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet sålunda yttrat och föreslagit rörande beskaffenheten och formen m. m, af de sedlar som hädanefter komma att från Banken utgifvas, har Utskottet oppgjort och till tidens vinnande ansett sig bora, i sammanhang härmed, till Rikets Höglofl. Ständers pröfning och fastställelse öfverlemna följande Förslag till reglementariska stadganden rörande Bankens sedelutgifning och dermed gemenskap egande ätnnenj (motsvarande 2 Afdeln. af 4 Art. i nu gällande Bane o-Reglemente.) 1:0 (ny) Alla Bankens sedlar komma att fortfarande utställas å Bancomynt, deruti en Riksdaler, enligt Myntbestämnings-Lagen af den 1 Mars i83o, motsvarar tre åttondels Riksdaler Silfver Specie, efter den, genom Kongl. Förordningen af den 25 Junii i83o, förändrade 1664 års myntfot. 2:0 (motsvarande 1 §. 1 punkten i berörde Afdelning.) Med undantag af de så kallade Transportsedlarne, hvilka, intilldess utgifniogen deraf, enligt hvad här nedan uti §. stadgas, varder inställd, komma alt på hittills vanligt sätt utfärdas, skola alla Bankens sedlar hållas på föi liand färdiga, för att kunna genast och utan omgång utvexlas till allmänheten; börande de sedlar, som tili Banken åter ingå, fördetta ändamål äfven användas och således icke annulleras, så vida de ej äro försl i tua. Banco-Utskoltets Utlåtande N.-o 135. 3:o (motsvarande i §. i punkten mom. Litt. a.)
Vt Suprs. S. D I anledning af hwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott, i Memorial af den 10 dennes, yttrat, öfwer ett fran Hede-wärda Bonde-Ständet remitteradt Memorial, angäende Prolongation a inb^talnings-tiden af det till de olycklige Znwänarne i Westerbotten bewiljade Femtio Tusende Riksdalers Län, beflöt Borgarc-Ständet, att till befordrande af denne genom Kriget synnerli-' gen lidande Landsorts snarare upkomst och förkofran, förenämnde Län mä efter twänne ärs förlopp salunda betalas, att en femtedel af Gumman hwardera af de följande Fem arén till Riksgälds Contoiret erlägges; hwilket härigenom skulle de öfrige Nespective Ständen wördsamt och wänligen tillkännagifwaö. Vt -uxrs. S. D. öfwer ett frän Hcderwärda Bonde-Ständet remitteradt Memorial, angäende äkers läggande i linda, örlig dikning och hägnad samt om utwidgande till andre Jördägare af de i 8. §. 27. Cap Bpggninga Balken frälse Hemman tillagde rättigheter, hade Riksens Höglofl. StändcrS Lag-Utskott, uti betänkande af den n. Augusti 1309, sig Yttrat, med afsiyrkande af all ändring i hwad All 77§ Den 17 April. Allmänna L -gen om förenämnde styldigheter och rättigheter förordna.
Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets den 8 och 14 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 11, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 8, med förslag till förordning, angående vilkoren för bränvins tillverkning, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Bifölls hvad Utskottet i detta Memorial hemställt, i afseende på § 1, § 55 mom. 1, §§ 4, 9 och 2, § 10, 88 52 och 53, slut-underrättelsen i g 40 samt § 67 af Utskottets vid Betänkandet N:o 8 fogade förslag till förordning, likväl med den förändring uti den nu i stället för sistnämnde § föreslagna 75 8, att derutur orden: ”eller öfverträdes förbud, som i 23 § gifvet är” uteslötos; i sammanhang hvarmed äfven ofvanberörde 53 § eller den deremot svarande 59 8 i Utskottets förnyade förslag af Ridderskapet och Adeln godkändes; 2;o A (slogs Utskottets förslag i fråga om arfvode för vid deslillerings-verk anställd tillsyningsman; hvarjemte de nu föreslagna 88 65 och 66 funnos böra utur förordningen utgå; 3:o I fråga om de, i stallet för den återremitterade 8 20 nu föreslagna 88 18, 19, 20, 21, 22, 23 och 24, biföllos 88 19, 21 och 24, den 2J likväl med den förändring i dess 1 morn. att, i stället för orden: ”hvarunder han vill destilleringen utöfva, äfvensom till rymd och beskaffenhet så väl den destillerings-redskap, som alla för destilleringen i öfrigt* erforderliga kärl, af hvilka han sig begagna vill”, infördes orden: hvarunder ock det ställe, hvarest han vill destilleringen utöfva, äfvensom destillerings-r edskapens rymd och beskaffenhet; men jemte det 88 22 och 23 funnos böra utur förordningen utgå, antogs för 8 18 en så lydande redaktion:
Då man jemför beloppet af den Salpeter, som under åren i83a och 1833 blifvit inlöst och af den, hvilken samma år vid Krutr bruken blifvit aflemnad, befinnes det förra vida öfverstiga det senare, utan att Räkenskaperne nöjaktigt upplysa, hvarifrån detta öfverskott sig härleder. På det redovisningen i denna del må ernå den tydlighet och fullständighet som vederbör, anse Revisorerne nödigt, att hädanefter i balancerna specifikt intages återstoden af den under hvarje (i3) ( 93 ) år inlösta Salpeter, som vid årets slut ännu icke blifvit vid Krutbruken mottagen och qvitterad. 2:0 Under loppet af år 1882 inlöstes 28,249 3 ® 28 lod, hvarför värdet, beräknad t efter det fastställda priset af 7I R:dr p:r L®, rätteligen utgör 174,368 R:dr 45 sk9 r. Uti nämnde års Räkenskaper upptages dock detta senare till 3 R:dr 38 sk. 2 r. mindre, hvartill anledningen igenfinnes deri, att sammanräknade beloppen, af uti Elfsborgs, Skaraborgs och Kopparbergs Län inlöst Salpeter, 1,164 16 ® 21 lod blifvit liquiderade med 8,782 R:dr 21 sk. 8 r. i stället för med 8,736 R:dr 11 sk. 10. r. 3:o År i83a inlöstes uti Gotbiands Län i5o L® 8 ® Salpeter, som aflemnades till Fliseryds Krutbruk, ehuru detta förhållande ej finnes omnämndt uti det i Hufvudboken befinteliga ”Sammandrag öfver Salpeterlntägten år i832,” eller bland lefvereringarne till Krutbruken , men väl uti ”GeneralRäkningen med Gothlands Län.” Med iakttagande af vanlig afskrifningsprocent, hade således intägten vid Fliseryd i i832 års Hufvudbok bordt ökas med 147