Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min tanka har aldrig warit att förolämpa Ridderskapet och Den 28 Junti <^6; och Adeln, twärtom anser jag för en stor lycka att fä i Ridderffapct och Adelns gunst och bewägcnhet wara innesluten, och säsom et demis hartil samt aktning för Ridderffapct och Adeln war det som jag medgaf at ur Protocollet mätte utslutas hela denna händelsen, som wäckte oro. Hwarjämte jag likwäl äfwen förklarade at jag för denna Riksdag icke widare ämnade deltaga i nägra öfwerläggningar pä Riddarhuset, och dä Ridderffapct och Adeln häröfwer tycktes nog allmänt yttra sitt bifall, bade jag bordt blifwa fast wid mitt beslut. Det torde derföre förekomma Ridderffapct och Adeln underligt, at, det oaktadt, nu äter finna mig här, och upträdande säsom talare. — Men som ryktet förmält, at jag talat sä otillbörligt, mindre anständigt m. m., at jag sjelf, öfwertygad härom, äterkallat hwad jag sagt, samt funnit, til undwikande af olägenhet, för mig tjenligast at lemna detta Riddarhus, har jag trodt mig icke säkrare kunna wederlägga sädant, än at äter infinna mig här, samt förklara at jag ingalunda ätertagit mina ord, men wäl af aktning för Ridderffapct och Adeln medgifwit at hwad jag sagt mätte ur Protocollet lemnäs. Jag tror mig kunna förswara hwad jag sagt, men dä sädant blott skulle onödigtwis borttaga tiden, will jag endast nämna, at jag för det uttrycket Ämbetsmannawaid, somtycktes wäcka största oron, är tilräckeligen justitieråd genom tryckta skrifter, som nu äro allmänt kända, hwilka beffrifwa sädant wäld, och pä hwars 964 , Den 2Z Iunik. trowärdighet man ej bör twiffa, dä sä wäl personers namn, som speciella fatta deruti finnas upgifne.
Då Diskont-kontoret äfven hädanefter, liksom hittills, skall förvaltas af en särskild styrelse, sammansatt pä enahanda sätt, som den nuvarande Diskont-direk Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863 6 Samt. 1 Afd. 2.9 Häft. 2 Banko-Utskottets Memorial j\b' 61. tionen, nemligen af ledamöter, valde dels bland Fullmägtige dels äfven utom dem, samt af de i kontoret anställde Bankens Kommissarier, så bör den i punkten b) af nyssberörda 3:dje § Revisorerne ålagda tillsyn, hururuvida så väl Fullmägtige, som Bankens samtlige embetsoch tjenstemän, ställt sig de för detta verk gällande lagar, ordningar och reglementen till efterrättelse, samt behörigen iakttagit och vårdat hvad dem för öfrigt ålegat eller varit anförtrodt, utsträckas äfven till ledamöterna af Diskont-kontorets styrelse, och Utskottet har derföre infört ett tillägg härom såväl i nämnda punkt, som i punkten d) af samma g. Jemlikt sednare punkten i 7:de § af instruktionen skola af Revisorernes berättelse två exemplar utskrifvas, af Revisorerne undertecknas samt aflemnas, det ena under försegling till Riddarhus-arkivet och det andra till Banko-fullmägtige för att befordras till trycket och, så fort sig göra låter, till allmänhetens kännedom med officiela tidningarne utdelas. I den för Rikets Ständers Revisorer vid granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning gällande instruktion är deremot icke föreskrifvet att särskildt exemplar af berättelsen skall utskrifvas, för att till Riddarhus-arkivet öfverlemnas: och ett sådant berättelse-exemplar synes äfven hvad revisionen af Banko-verket angår kunna undvaras, så mycket heldre, som Fullmägtige i Banken, liksom fallet är med Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, kunde få sig älagdt att till Rikets Ständer öfverlemna det af Revisorerne undertecknade exemplar af berättelsen, hvilket Revisorerne skola tillställa Fullmägtige.
Elg Beflln.-Utsltoitets Betänkande N'o 7. leer till klagomål (ifver för hög beskattning, som ej mindre Jordbrukaren, än Näringsidkaren, sökte, redan vid sista Riksdagen, göra gällande, bemödade sig 1823 års Ständer, genom Bevill. ningens minskande, att efter möjligheten afhjelpa; och blir det Utskottets alfvarliga bemödan. de, att äfven nu till samma ändamål bidraga genom en, i möjligaste måtto, jemn och rättvis fördelning af den Bevillning, Rikets Höglofl. Ständer finna för godt fastställa. På dessa skäl och enär dessutom svårigheten, om icke omöjligheten af capitalers directa beskattning är af erfarenheten så bekräftad, att något bättre och säkrare medel till vinnande af det dubbla ändamålet, det Staten, å ena sidan, icke måtte förlora sin, af ett oundgängligt behof påkallade rätt, och Capitalisten, å den andra, dertill i någon mon bidraga; så har Utskottet icke funnit något medel bestämdare leda till ernående af samma ändamål, än att Låntagaren, som för de lånta penningarne till Staten förskjuter Bevillr. ingen, lagligen berättigas att för detta förskott göra sig betald derigenom, att han, vid räntans Jiqviderande till Långifvaren, innehåller en viss stadgad procent deraf. Vid sådane förhållanden, har Utskottet alltså ansett det sätt för Bevillningens utgörande, som har för sig en sextonårig erfarenhet, visslieten att motsvara sitt ändamål och, såsom nu - BevillnsUtskottéts Betänkande N.-ö 7. 13} inera allmänt kändt i hela landet, medförer både lätthet vid verkställighet, samt redighet i fråga om redogörelse och controll, bora, utan liufvudsakliga förändringar, bibehållas.
Undervisningen tröttar och anstränger, och de mindre äro ännu icke mogna att mottaga den, de större hafva nog af den i skolan. Med bildböcker kan man börja underhålla de små, långt innan de kunna läsa. Texten är vanligen så lätt lärd, att de, efter att några gånger hafva hört den uppläsas, kunna den utantill, oeh sedan hafva vi sett dem sitta för sig själfva framför taflorna och upprepa den ur minnet. Djuren roa naturligtvis barnasinnet mest, men man har vid valet af djurböcker att akta sig för sådana med oriktiga proportioner, ty dessa alstra en oreda i begreppet, som länge sitter i. D e goda svenska illustrerade barnböcker vi fått äro mycket att föredraga framför tyska, och hvad särskildt angår djurafbildningen kan man säga att den hos oss i allmänhet står mycket högt. Att man för barnen läser sagor och berättel ser högt roar dem kanske mer än något annat. Hvar och en, som har försökt därmed, har gjort den erfarenheten, att de, så fort man slutar, ropa: » En till! Litet mera! » Det är emellertid af vikt att med urskiljning välja barnalektyren. T y barnasinnet får icke besudlas, och hela den kommande lefnadsriktningen grundlägges i barnkammaren. Om vi skulle tillåta oss några antydningar i fråga om passande läsning för barnen, vilja vi då först — gärna utsättande oss för omdömet gammalmodig — varmt förorda berättelserna ur gamla testamentet, såsom t. ex. de om Lustgården, Josef och hans bröder, Moses, David och ännu andra. Dessa heliga berättelser lämpa sig i sin friska ursprunglighet, poetiska skönhet och sitt rörande innehåll förträffligt för deras ålder, för hvilket påstående barnens eget intresse för dem bäst vittnar. För öfrigt äro de stora urtyper för alla tider. Vidare genuina folksagor, som bjuda på färg och fantasirikedom, men hvilka icke alla äro så oskyldiga, som det vid flyktigt genomögnande kan förefalla, och därför tåla vid gallring; Topelii berättelser för barn, i hvilka liksom en doft af oskuld och renhet slår en till mötes; några af Audersens sagor samt den evigt unge Hobinson. Utom det nu nämnda finnes ju äfven mycket annat vackert och läsvärdt, som står hvar och en fritt att välja efter eget godtfinnande.
Ue suprr. Lx l^otocollo ä> O. Vslsriu». Utdra - ZOD Den 16 October. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro bens i6 Ocrober 1810. S. D. ^§tats. och Allmänna Besvärs. och! Oeconomie. Utskottens yttrande i anledning afs Borgare-Ständets anmärkningar tvid deras gemensamma Betänkande om Allmänna MagazinöInrättningen, godkändes, supi-L. k^x ?rotocollo l). VsIeriuL. Den 16 October. Z01 Utdrag af Borgare. StändetS Proto. coll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 16 Oktober I8l0. ^S. D. 29id förnyad föredragning af Statsoch Banco. Utskottens Memorial af den 15 den. lies. med tillstyrkt förhöjning i Banco och Riks. Mds. Contoirs Fullmägtiges Arfwoden, blek detta Utskottets förslag af Borgare-Ständer ogilladt. t«lt suxrL. Lx ?rotocollo ä. l). Vslerius» Utdrag af Borgare.Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen t Orebro den »6 October i8>o. S D. ^wad Stats. Utskottet uppä samtlige! Riks.Ständens remitzer yttrat och föreslagit rö^ rande »verkställighets, sättet och nödiga medel för tryckningen af sä wäl Constitutions-Ulffot. tets Förslag till förändringar i Grundlagarne som Bihanget till Ständens Protocoll, blef af Borgare. Ständct gilladt. Or «upr». Lx krotocollo ä- U. Vzlerius. Utdrag Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde Ständct wid Urtima Riksdagen i Orebro den 16 Oktober 1810.
Stadens invånares bidrag utgör omkring 7,830 R:dr och erhålles derutöfver af statsverket, såsom ordinarie bidrag 3,000 R:dr, samt extra anslag, som för sistlidet år utgjort 2,866 R:dr 32 sk. — På fattighuset försörjas lör närvarande 209 personer, hvarjemte 321 personer, som bo i staden, åtnjuta understöd dels i kontant och dels med mat; 47 barn och 18 äldre personer äro utackorderade. Orsaken till clet betydliga antalet af fattige är förnämligast att söka deruti, att stadens folkmängd till så stor del utgöres af kronans manskap, jemte deras hustrur och barn; och hvad här ofvan är yttradt i afseende på de å landet bosatte båtsmän, gäller än mera om de förra. Hela denna folkmassa är af kronans gage endast iifnärd för dagen, och måste således, så snart samma gage upphör, blifva verkliga fatiighjon, åtminstone i den mån egen arbetskraft är otillräcklig lill förvärfvande af lifsbergning eller tillfälle lill dess användande saknas. Enligt förut gällandé författningar ansågos äfven sådana bland flottans värfvade manskap, som blott i och för ijenstgöringen vistats härstädes, tillhöra detta samhälle såsom rätter försörjningsort, och följden deraf, helst då den värfvade truppen fordom var än mera talrik, blef, alt härvarande fattigvård öfver höfvan betungades. Genom sednast utfärdade nådiga författning, O O O ' angående fattigvården, är åtminstone sistberörde obillighet undanröjd; och man kan alltså hoppas alt, i mån som de förut varande fattighjonen afgå, antalet deraf skall framdeles minskas. Från tvänne särskilda donationsfonder, bestående af Lundeska och Danielssonska kassorna, till belopp, den förra af 25,056
II, dit den rätteligen hörer. Utesluten. § 9- Då rubriken på hvarje art. upptager hvad sorts inkomst 1 II. i3 9» Den i Februari. bör efter densammas bevillning påföras, synes handteringarnas uppräknande icke erfordra särskild §. Emedan det ingalunda är förmögenhet eller egendom, som direet beskattas medelst bevillning, men väl behållningen af den inkomst , som genom deras användande frambringas; så följer deraf, att hvad som behöft utgifvas för sådant frambringande, äfvensom derunder lidna förluster, böra först afräknas, innan egentlig behållning uppstår. Föreskriften rör:de beräkning af belia II na inkomsten är utförd på Art. IV, § 18. Utesluten. § io. Denna § tillhörer Art. lil, och är derstädes upptagen; men hvad som rörer bevillning af ångfartyg, förekommer på Art. IV. Utesluten. § n. Innehållet tillhör Art. IX, och igenfiunes der uti §§ 47» 55. Utesluten. § 12. Då det icke är rörelsen, utan dess resultat, inkomsten, hvarå bevillning utgöres, har en classification städerna emellan svnts utan ändamål. Lika sorts inkomst bör alltid medföra lika grund för beskattning. Detsamma kan ock sägas om classification af likartad rörelse inom samma stad, så länge det tillkommer taxei ingsmännen att på ed och samvete pröfva den uppgifna inkomsten, utan att vid be vil Inings-påförande bindas, hvarken genom ett maximum eller minimum, det en classification utvisar. Beträffande 2:dra, 3:dje och 5:te punkterna af denna §, har man ansett den regel böra göras gällande, att bevillning af fartyg bestämmes efter inkomsten, och icke uteslutande efter lästetalet. 4:de punkten tillhörer Art. Se § 6:te punkten intagen på Art. X, § 160. Här utesluten. Utesluten af samma skäl som C 12. 5 «4- Då classification, efter hvad redan är nämndt, icke antages i detta project, saknar förra delen af denna § 14 föremål.
Låt solen skina in klart genom fönstren och pä de ljustapetserade väggarna, häng upp ljusa gardiner och sätt under dem ett par gröna blommande krukväxter eller en frisk bukett ängsblommor och släpp sedan ut er lilla gula favorit, kanariefågeln, som så hjärtans glad slår sig ned på den högsta platsen i rummet, gardinkornischen — och, tillstån det själfva, ett sådant rum är bra mycket ljusare, mera inbjudande och äfven mera välgörande för ögat och hjärtat äu ett dystert, af tjocka draperier förmörkadt rum, i hvilket man nog kan vegetera, men icke lefva. Hvarje människa, den ena mer, den andra mindre, känner sig påverkad af yttre intryck. Jag t. ex. skulle snart bli vid misstämning, om jag vore dömd till att ha en sådan ljusoch lufttätt sluten ask till boningsrum. Men för att man skall känna trefnad och behag, måste man, utom ljus och luft, äfven taga hänsyn till inredningen, möbleringen, uppställningen och anordningen af de föremål, man gärna och ofta vill ha till hands. Och detta är nästan hufvudpunkten. Ett hvardagsrum bör nämligen ej vara något paradrum, i hvilket den plågsammaste ordning och den mest utpräglade lyx herska, men får å andra sidan icke heller göra intryck af vårdslöshet. I båda riktningarna begås misstag. I alla goda husmödrars intresse tror jag, att de flesta misstagen begås i den förstnämnda riktningen. Visserligen må skönhetssinnet föranleda husmodern att äfven i hvardagsrummet bestå sig några lyxartiklar, men hon bör först och främst vara mera mån om den hemkommande ma I DU N kens bekvämlighet än om ett prydligt spetsöfverkast på soffan, hvilket ej får skrynklas eller läggas åt sidan, eller en dyrbar persisk matta, som ej får beträdas af en vanlig stöfvel. Hvar annars, om inte i hvardagsrummet, skall man en gång känna sig fri från allt salongstvång och som helt hemma hos sig själf? Och hur obehagligt är inte för en hvar att, så att säga, vara » på besök hos sig själf », som talesättet ganska träffande lyder.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 2 Sept. 18S7, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med grundlags-ändrings-förslag, rörande vissa riksilags-ärendens behandlande af Riks-Slånden gemensamt uti sä kallad Riks-Nämnd. Man torde nu mera temligen allmänt vara benägen att erkänna, att den uti Ständernas arbets-ordning iakttagna fyrdelning är en af denna arbets-ordnings väsentligaste brister. Det synes derföre böra utgöra föremål för Konstilutions-Utskottets synnerliga omtanke, att söka utfinna något antagligt sätt, huru Stånden, mera än hittills, mätte sammanföras. Sedan Konung och Rikets Ständer nu hafva antagit en grundlagsändring, hvarigenom tillfälle lemnats Stånden att sammanträda för gemensam öfverläggning, har Konstitutions-Utskottet, med anledning af en inom Utskottet väckt motion, ansett sig höra tillse, huru den beträdda banan af förbättring vidare skulle kunna fullföljas. Detta bar Utskottet trott kunna ske genom föreskrift dels att gemensamma sammaulräden ovilkorligen skola hållas, då vissa riksdagsfrågor förekomma, dels att ej blott öfverläggningarne, utan äfven besluten i dessa frågor skola vara gemensamma. Trenne slag af frågor torde, framför andra, härtill vara lämpliga, nämligen först: föredragning al' Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, väckande af enskilda motioner, samt Propositiouernes och iuotionernes remitterande till vederbörande Utskott; vidare behandlingen och afgörandet utaf Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden och förslag ; samt slutligen justeringen af Riksens Ständers skrifvelse!- och riksdags-beslutet. Alla dessa frågor skulle utan våda eller olägenhet kunna af Stånden, samlade på ett rum, diskuteras och afgöras gemensamt, men genom omröstning Ståndsvis, ungefärligen på samma sätt, som det tillgick i Utskotten före den vid 1823 års riksdag derom antagna grundlags-ändringen.
Barn af flyktiga sekunden Och af elementerne, Var jag korta lefnadsstunden Skön och lysande att se. Genomträngdt af himlaljuset, Sol uti mitt öga låg. Trängtande från jordegruset Uppåt stod min hela håg. O, jag kämpade som ingen Att det höga målet nå! Men för svag, för späd var vingen, Krafterna mig sveko så — Och jag måste hjälplös falla, Mål för hån och ömkan bli, Liksom de ju blifva alla, Hvilkas krafter ej stå bi. — Den du låtit för din pipa Dansa såsom jag, min vän, Kan jag mer än väl begripa, Att du genast känt igen. Låt mitt namn nu sönderfalla, Brista i atomer små! Du kan samla hop dem alla Ordoa dem och kanske få: En, som slår för dig, tills döden Med sin lie ned dig slår; Hvad de blifva, hvilka nöden Få till följeslage svår; Hvad du ej dig vill, ens sakla, (Det kan ingen undra på!). Hvad du fått alt ömt betrakta, 1894 Kanske var det för att ha en fru — det kan ju stundom vara en täckmantel för mycket! Hon hade knappast varit gift ett år, då det kom en ung läkare till staden. Från första stunden kände hon sig dragen till honom, och det var mannen som förde dem tillsammans genom att ständigt bjuda honom hem. Han var god sångare, och hon hade en vacker röst, och ehuru herr Stenman ej var det minsta musikalisk, ville han, att de skulle sjunga tillsammans vid alla möjliga tillfällen. Det var i alla fall roligt att ha en vacker talangfull hustru att skryla med. Ja, det var sant, hon älskade den unge läkaren af hela sin själ, och de hade promenerat tillsammans på kyrkogården och utanför staden! Hon hade inte .mött honom tillfälligtvis, utan med afsikt, och de hade stämt möte hos en gemensam vän till dem båda. Nu hade han lämnat staden; men att det skett på hennes enträgna begäran, visste ingen, och ännu mindre hur stort offret varit. Åter hörde hon några af de förfärliga orden: » Det Gud hafver förenat, skall människan därför icke åtskilja. Förgäten aldrig att edert äktenskapsförbund är oryggligt. » Det svartnade för hennes ögon, och hon var nära att falla, då en arm stödjande lade sig öfver hennes skuldra.
Rosenschöld samtidigt anfört åtskilliga klagomål emot Rådstugurätten, hvilka af Kongl. Hofrätten öfverlemnats till Advokatfiskals-Embetet, för den åtgärd hvartill fog kunde (örefinnas; men emedan handlingarne i sjelfva tryckfrihetsmålet icke kommo sistbemälda Embete tillhanda förrän Kongl. Maj:ts nådiga utslag i nämnda mål den 25 Augusti 1856 fallit, har samma Embete först i Memorial den 12 Februari 1857 kunnat vidare utveckla aktionsmålet samt dervid redogjort för samteliga angifvelserna, på det att åtalet om dem alla skulle kunna i ett sammanhang behandlas. Uti nämnda memorial anfördes bland annat: att åtskilliga af de frågor, hvilkas behandling Munck af Rosenschöld förmenat innefatta felaktighet å Rådstufvurättens sida, redan blifvit genom Kongl. Hofrättens den 11 Augusti 1854 och den 4 April 1855 meddelade återförvisnings-utslag pröfvade. Sålunda hade Kongl. Hofrätten faststält Rådstufvurättens beslut, dels den 23 Maj 1853, hvarigenom den utaf Munck af Rosenschöld samma dag, med tillkännagifvande, att författarens namnsedel deruti skulle vara innesluten, ingifna handling förklarats icke kunna godkännas; dels den 10 November 1853, angående Rådstufvurättens behörighet att handlägga tryckfrihetsmålet, dels ock den 27 Juni 1854, i afseende på Munck af Rosenschölds emot en tillförordnad
Det var helt visst ljufvare tårar hon då grät. Och de qvällde nog ur en finare kärlekens smärta. Men med hägringens färgrikhet och tydlighet stod dock nu med ens hela den bilden, outplånad af så många år, inför honom: I tystnad gingo de ned emot stranden. I Nacka kapell begynte klockorna ringa aftonsång. Tvärs öfver viken sågo de värdshusets hvita fasad skymta mellan lindarnes grenverk; ett sorl af glada söndagsgästers röster nynnade på afstånd likt en frisk visa. — Han fick henne om halsen och hennes panna ned till sin mun att öfverhöljas af heta, ungdomligt våldsamma kyssar. Och han märkte först sent, att bestörta tårar föllo från hannes ögon och brände hans hand, och att hela hennes kropp skakades af häftig snyftning Det var då. Och nu? Han står redan färdig att taga henne i sin famn, att torka hennes tårar med sina kyssar, att med ljuft joller leka bort hennes sorg. Men då lyfter hon sina sorgsna, bedjande ögon och ser på honom. » Låt mig gå ensam hem », ber hon mellan snyftningarna; » jag behöfver det ». Och han kan icke annat än lyda. Långsamt, tvekande, hälft motvilligt går han derifrån, lemnande henne åt sig sjelf. Gång efter annan vänder han sig om. Hon står ännu alltjemt orörlig qvar, lutande hufvudet i sina händer. Men till sist skymmes hon bort för honom af trädens löfverk, och han går sänkt i djupa tankar den samma vägen hem. bli orolig och yrkade på, att man skulle ge sig ut att söka henne. » Märkvärdigt. Trädgårds-Johan sade dock, att han sett dig, Karl, och Ruth gå bort tillaammans. Du måste väl ovilkorligen veta, åt hvilket håll hon gick. » » Ack ja, vi skildes en bit bort efter strandvägen, och hon gick vidare; jag kan inte säga mera », svarade Karl nervöst. Han började sjelf känna sig litet räddhågad till mods: hon hade väl dock inte, i sitt öfverspända tillstånd, begått någon dårskap? Men ögonblicket derpå slog han bort denna tanke som cn orimlighet. Hon hade ju dock varit jemförelsevis sansad, när han senast såg henne.
Nio 33 framställda förslag till voterings-proposition, icke frånträdt deras förut fattade beslut om Statsanslag till ordnandet af gästgifveri-hålloch reserv-skjutsen, beslöt nu Ståndet, med ogillande af hvad Utskottet i förevarande Utlåtande rörande nammie fråga yttrat, ål Fröt.-Utdrag den 15 och 16 Oktober 1860. 843 Utskottet uppdraga alt jemväl idella ämne uppställa voterings-proposilion till afgörande af Uikg-Slåndens skiljaktiga beslut i fråga om förutnämnda Slals-anslags belopp. Den 15 och 16 Oktober. Frän Fö/to/i. Rorgare-Sldndet. S. D. Föredrogs ånyo, Sammansatta StatsOch Banko-Utskottets Memorial, N:o 40, i anledning af Itiks-Ståndens beslut öfver l!tlåtandet, N:o 24, i fråga om förändrad organisation af Hypolheks-inrältningarne i Diket. Härvid förekommo: f:o Förordning, ängö ende en altman Hypotheks-Bank i Riket. § 1. Antogs, så lydande: ”En allmän Hypotheks-Bank skall inrättas, i ändamål, alt för de inom Diket bildade, i föreskrifven ordning stadfästade Hypotheks-föreningar, som komma alt deruti ingå, ombesörja all den upplåning, som nödig blifvcr, för att åt dessa föreningar bereda medel till de på årlig afbetalning ställda lån, som af dem, enligt läslställdta grunder, skola deras delegare tillhandahållas. Denna Hypotheks-Bank skall hafva sitt säte i Slockholm.” s r Åt mom. I gafs denna lydelse: ”Såsom delegare i Allmänna Hypotheks Banken kan ingå hvarje Hypolheks-förening, som hädanefter inom Diket bildas; så ock hvarje allaredan inom Diket bildad Ilypolbeks-förcning, för alt den upplåning föreningen, sedan den i Hypolheks-Banken ingått, finner sitt ändamål påkalla af sådan beskaffenhet, som i § 1 sägs.” Momentet 2 godkändes, enligt Utskottets förslag. § 5.