Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men den Försten öfver det riket i Persien hafver ståndit mig emot i en och tjugu dagar, och si, Michael, en af de ypperste Förstar, kom mig till hjelp; då behöll jag segren när Konungenom i Persien. Men nu kommer jag till att undervisa dig, huru dino folke härefter gå skall, ty synen skall ske efter någon tid. Och som han detta med mig talade, slog jag mitt ansigte neder åt jordena, och teg stilla. Och si, en som var lik ene mennisko, tog uppå mina läppar. Då öppnade jag min mun, och talade, och sade till honom, som för mig stod: Min Herre, mine ledamöter bäfva mig öfver synena, och jag hafver ingen magt mer; Och huru kan mins Herras tjenare tala med minom Herra, efter ingen magt är nu mer uti mig, och jag hafver ej heller någon anda mer? Då tog åter en uppå mig, hvilken var såsom en menniska, och han stärkte mig; Och han sade: Frukta dig intet, du älskelige man, frid vare med dig, var tröst, var tröst. Och som han med mig talade, förmannade jag mig, och sade: Tala, min Herre; ty du hafver stärkt mig. Och han sade: Vetst du ock, hvarföre jag är kommen till dig? Nu vill jag åter mina färde, och strida med Förstanom i Persien; men när jag far mina färde, si, så skall Försten af Grekeland komma. Dock vill jag låta dig förstå, hvad skrifvit är, det visserliga ske skall; och ingen är den mig hjelper derutinnan, utan edar Förste Michael. Jag stod ock med honom uti första årena Darios den Medens, till att hjelpa och styrka honom. Och nu vill jag undervisa dig, hvad som i sanning ske skall: si, tre Konungar skola ännu blifva i Persien; men den fjerde skall få större rikedomar än alle andre. Och som han i sina rikedomar är aldramägtigast, skall han uppväcka alla emot det riket i Grekeland. Sedan skall en mägtig Konung uppkomma, och regera med stora magt, och skall göra ehvad han vill.
Jag skulle följt honom med förtjusning, om han också begärt mitt sällskap till afgrunden — i detta ögonblick ville jag endast bort — bort från platsen för mitt brott, bort ur trollträdgården, i tysthet förbannande alla lagerlundar och förföriska hängmattor. Han bortförde mig alltså oeh bakom mig bortdog så småningom de gamla tanternas skrik. Då vi voro utom hörhåll, drog jag lättad andan, vände mig om och började att gapskratta — nu först blef jag medveten om den komiska situation, hvari jag befunnit mig. Afven rättvisans tjenare smålog, men anmärkte plötsligt helt allvarsam, att jag egentligen ej hade något att le åt. Var min förbrytelse verkligen så stor? Då det icke kunde vara angenämt för mig att af ställets gendarm eskorteras genom Perosas gator, tryckte jag ett guldmynt i hans hand och lemnade mitt visitkort. Den friherrliga kronan och barontiteln på kortet tycktes mycket imponera på mannen, ty han antog genast en respektfull hållning gent emot mig — guldmyntet gjorde väl äfven sitt till. Jag sade alltså min ledsagare, att jag ämnade taga in på Perosas värdshus, och om det verkligen vore nödvändigt, att jag för » den der dumhetens skull » instälde mig för polisrätten, så kunde man ju underrätta mig derom der. Gendarmen gick in på allt. Saken, menade han, måste han i al ' a händelser rapportera, jag skulle gifva honom mitt hedersord på att afvänta honom der. Då jag gjort detta, visade han mig helt vänligt vägen till värdshuset, berömde värdens söta vin och Anitas, dottern i huset, ögon, som helt visst skulle falla i min smak, då jag, som han malitiöst tillade — tycktes intressera mig för dylika saker. » Då baronen kommit till denna punkt i sin berättelse, lade hans fru ett sockerbröd bredvid hans tekopp. » På det ni må se », vände hon sig till sina gäster, » att jag ej hyser groll till denne Don Juan för hans synder före äktenskapet. » » Den förbrytelse, som vi nu höra omtalas, har förmodligen fått sitt stränga straff, » sade Fritz von Kleeberg.
Al förenämnde jordrymd äro 622 tunne-, 17 1/2 kappeland anslagne till Presterskap, Magistrat, Garni/,011, Skogsplantering, Vagnmanslag och främmande kyrkor, samt 1,106 tunne-, 57/8 kappeland innehafves af Stadens öfrige innevånare. Undervisningsverken äro: 1 Trivial-Skola med 3 Classer, och 2 Fatlig-Skolor, uti hvilka sednare 5o barn af hvardera könet erhålla fri undervisning och bildning, isynnerhet i de kunskapsgrenar som erfordras för inträde i Borgerliga handteringar. Fattigförsörjningen är äfven för detta Samhälle betungande, isynnerhet som dertill icke nu som tillförene äro att påräkna några betydliga inkomster af handel och sjöfart. Årliga Futtigförsörjnings-suoiman utgör 1,7(0) R:dr 3a sk. Banco, hvilka månadtligen utdelas till 86 stycken fattighjon samt Lill någon del användes till fosterlön, mediöamenler för fattige sjuke saint förolyckade sjömän. Brockska och Oelreibska Enkehusen underhållas i godt skick och lemna utrymme för utfattige personer af qvinnköne». Sedan Eders Kongl. Maj:t uti nådigt Bref den 28 November 1835 anslagit en årlig summa af /\oo Rulr Banco till underhåll af Garnizons-Församlingens faLtige, hvilkas antal efter upplösningen af Eders Kongl. Maj:Ls f. d. Eget värfvade Regemente betydligen ökat sig, har Staden erfarit någon lindring uti de olägenheter som desse fattige tillförene ådragit samhället; dock äro lemningarne af delta upplösta Regemente en ganska känbar lunga för Fattigförsörjnings-anstalterne, så väl i denna Stad som hela Länet. Under senare Femårs-Perioden bär här tillkommit 1 Spar-Bank, hvars fond vid förlidet års slut utgjorde 17,900 R:dr Banco. 3:o Lund_, med en folkmängd af 5,0^2, dels Studerande och dels andre personer.
Jag är förlägen, om jag för 1 onsta gången skall åter upptaga Ridderskapets och Adelns tid med samma sak. Jag hemställer, om jag icke alltid påstått, att dåligt mynt ofördelaktigt verkar på jordbruket, och tynger det mer än dubbla skatter; men jag frågar, om ej, så länge 48 icke är lika med 128, lindring vid skatternas utgörande äger rum för dem, hvilka få betala Statens Ordinarie utlagor med 48 i stället för 128. Ett dåligt mynlförhållande verkar skadligt för den enskilta och skadligt för Statsmagten, och så länge Utskottet icke kunnat antaga, alt 3 är lika Den i October. a5 med 8, så länge Iean det ej påstå, att 12 sk. j silfver är lika med 12 sk. i Banco-sedlar. En million är säkert nu svårare att uttaga bland folket, än 4 millioner, om vi agde ordnadt mynt. Hvad summan beträffar, så har Utskottet afsedt, att lemna Banken en grundfond. Jag tror, att Landet skulle mera lida af, att låta Statsmachinen stadna genom Bankens försättande i konkurstillstånd, än att betala åtminstone en del af dess verkliga fordran hos Statsverket. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att de Herrar, hvilka ämnade yttra sig, behagade hålla sig vid det ämne, som blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragit, nemligen anslaget för GeneralAdjutants-Expeditionen. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Då Herr Grefven och LandtMärskalken återkallat Herr Rosenblad till ordningen för dagen, och jag endast ämnade göra detsamma, får jag afstå från att yttra mig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade att, enär ifrågavarande punkt innefattade tvenne delar, elen ena angående General-Adjutantens arfvode, och den andra angående arfvoden för Ädjutanterne, ved och ljus samt skrifmaterialier för Expeditionen, det torde vara bäst att särskilt afgöra dessa båda frågor. Hans Excellence hemställde alltså, om Ridderskapet
Om således detta hus tages till Riksarkiv, så är naturligt, att de redan der inlogerade embetsverken måste på annat ställe inrymmas, och jag kan ej finna någon annan utväg härför, än att upbygga ett nytt hus. Detta alternativ, synnerligen som det ej är under - Den 15 Oktober. 227 sökt om huset verkligen för ändamålet är tjenligt, leder således ej till någon besparing, utan sammanfaller helt och hållet med det andra alternativet. Hvarföre då ej antaga K. M:ts Propos., då det så tydligen i densamma är ådagalagdt, att Geijerska huset, efter en, jemförelsevis med de öfriga förslagen, obetydlig och till ringa kostnad ledande reparation, skulle till ifrågav:de ändamål blifva fullt ändamålsenligt? I afs:de på den anmärkningen, att förslaget är olämpligt ur den synpunkten, att behofvet i alla fall ej för mer än 40 år vore afhjelpt, åberopar jag det svar, som en föreg:de talare gifvit, eller att om man för det närv:de och jemväl för en framtid af 40 år afhjelper ett trängande behof, så är det allt hvad som billigtvis kan begäras; ty att förskottsvis bygga hus, tjenliga för flera kommande sekler, tror jag icke vore så särdeles välbetänkt. Af alla dessa skäl anser jag, att R. o. Ad., ehuruväl frågan redan genom trenne Stånds beslut blifvit afgjord, ändock bör uttala sitt gillande af K. M:ts Propos., hvarföre jag anhåller att Utakrts Betänk, måtte bifallas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H.
Detta var nu den andra hustrun som han genom utbrottet af sitt vilda lynne hade fört i grafven, samt den andra Lady Suffridge som begrofs i den stolta familjegrafven, utan att han hade en aning om hennes död. Lordens svåra sjukdom varade i flere månaders tid och då han småningom återvaknade till medvetande, var det blott med yttersta försigtighet som dessa händelser fingo meddelas honom. Lucy önskade att vara den som åtog sig det svåra kallet att meddela honom såväl den glada som den sorgliga underrättelsen; hennes gamla vänner, som trodde att detta var en af Gud anvisad väg, för att närma fadrens och dottrens hjertan till hvarandra, gingo in härpå. Lucy fick således vårda den tillfrisknande, som först med motvilja, sedan likgiltigt emottog hennes hjelp. Icke en enda gång frågade han efter sin hustru eller sitt barn, hvilket bevisade att minnet af det sista sorgliga uppträdet återvändt, att han antingen blygdes öfver sitt uppförande, eller att han ännu kände sig förbittrad emot henne för sitt svikna hopp. Lucys älskvärda, men bestämda väsende började småningom att utöfva ett underbart inflytande på den sjuke; man kunde nästan säga att hon beherrskade honom, så att han ofta mot sin vilja kände sig tvungen att lyda henne. En dag då han var bättre stämd och lugnare än vanligt, beslöt Lucy att börja det ämne hon så länge, på sina vänners inrådan uppskjutit att vidröra, ty för sin egen del kunde hon ej förstå huru det vore möjligt att frukta för meddelandet af en sanning, huru svår och bitter den än kunde vara. Hon egde sjelf alltför stor själsstyrka för att kunna fatta moralisk svaghet, men han var likväl hennes fader och hon ville ej tillåta sig att dömma honom. Lorden låg på en soffa med hufvudet tillbakalutadt mot en mjuk dyna, hvilken Lucy just samma afton hade skänkt honom; för denna omtanke hade han visat sig tacksam och med mindre sträng röst än vanligt sagt något som gjorde henne stor glädje. Han yttrade nemligen att det påminte honom om hennes moder, som dock varit en engel. Lucy hade just återkommit från sina rum, af hvilka hon låtit inreda ett bredvid sitt eget för sina små syskon.
Ibrlfore pä den 3,000 lol länga lä fhalén genom hela sundet förbi Baggens Stäke lill Lennersta-ljärden. Deremot vore segelleden genom sistnämnde fjärd och Skuru-sundet lill Kungshamn vid Wärtan tillräckligt djup för stora fartyg. Vigten af denna farleds allmännare begagnande hade varit alltför länge förbisedd. Hos hvarje seglare måste det vid mänga tillfallen väcka bekymmer, att, då han med fördelaktig vind ankom till Landsort, Danziger-gall eiler Hufvudskär och på sjö-kortet länn en rak, 5j mil kortare, farled genom Skärgården, som med samma vind kunde tillryggaläggas, han likväl, emedan ofvannämnda sund icke vore upprensade och segelbara, nödsakades med större och dyrbarare fartyg samt last göra en lång, besvärlig och lärlig omväg, under det att det mindre fartyget, med begagnande al den genare vägen, hunne ej allenast framkomma till samma destinations-orl, ulan ock, elter verkställd håde lossning, samt ny lasts intagning, blifva ånyo segelfärdig! och möjligen redan åter kunnat afsegla. Olägenheterna af de hinder, hvilka genom nu anförda förhållande förorsakades för navigationen till och från Slockholm, vore så myckel större, som några timmars tvungna uppehåll kunde för seglande fartyg medföra en tidsförlust af liera månader, den der drabbade ej blott vederbörande rederier, utan äfven lastegare och konsumenter. I afseende på verkställigheten af de upprerisningsarbelen, som erfordrades för att fartyg med 18 fots segeldjup skulle kunna gå den inre vägen eller öfver Baggens-ljärden genom ofvan uppräknade sund, hade genom Vägoch Valtenbyggnads-Styrelsens försorg, fullständiga mätningar och undersökningar redan år 1847 blifvit verkställda samt både hufvudoch profil-ritningar uppgjorda. De för utförandet af detta arbets-företag erforderliga kostnader beräknades då uppgå lill minst 200,000 R:dr banko, utom det belopp af 25,000 R:dr samma mynt, hvarmed hron öfver Skuru-sundet måste inlösas.
Experimentatorns ratt att misslyckas kan hon imellertid siledes göra ansprik p&amp;, och hvad som galler om denna nya genre fAr naturligtvis icke anses galls om hennes författarskap i öfrigt, der hon a5agt fullgiltiga bevis p i sin ovanliga förrniga. Ocksi i stilen tyckes det oss ligga en osakerhet, som smakar af nybörjare, och detta tlr icke heller underligt. Hon tir van att skrifva med reserv och kritiskt, och hon skall nu skildra entusiastiskt, med glöd. Man erinrar sig ovilkorligen fru Staëls ord om sig sjalf: " iiar jag &amp; r kar, s&amp; s t i r det alltid bredvid mig en ' del af mig sjalf, som skrattar i t den del deraf, som a r föralskad. " Det tycks som om fbrstindsmanniskan har ocksh ibland stod bredvid, icke precis skrattande meo snarare formanande och ursäktande. Detta kritiska jag, som s t i r bredvid det handlande och kanDagny. nande, blir för de reflekterande naturerna en bbrda, som de ofta söka afkasta. Man finner derför sa ofta nu för tiden, att just de mest glänsande teoretiska begilfningarna, de som tyckas vara fOdda att vara systemets min, garns yrka p&amp; impulsens rattaoch matwlifvets lycka. Hos var fbrfattarinna &amp; r det exempelvis intressant att finna, att just hon, som analyserar s&amp; bra och drifver logiken s i Iiinet, upptrader som lofprisare af det omedelbara af helheten i stilmingen, likasom hennes gamla älsklingstes sar att forharliga glömskan af de socida fordringarna och gransmarkena. VAr hufvudanwarkning mot denna bok &amp; r, som nyss sades, ingenting som rör detaijerna, den ar kort och godt detta: deia egep ingefl ädelhet i stdmninge~. Vi försts forfattarinnlans mening: hon menar, att denna kärlek ar fin, ja upphöjd och ideal, hon uttrycker det ju ngstan med tydliga ord.
Staden har under hvarje af sistförflutne fem år, i medeltal räk - nadt, sjöledes inkommit från Utrikes orter, 4.365 tunnor Salt och 607 tunnor Linfrö; och från Inrikes orter 5,962 tunnor Råg, 4>4°9 tunnor Korn, 818 tunnor Salt, 7,925 U. Caffe, 12,741 ft>- Socker, 2,353 L:$£ Rull-tobak och 2,576 U. Cardus-tobak; hvaremot under samma tid, i medeltal räknadt, från Staden sjöledes afgått: till Utrikes orter 6,o85 tolfter Bräder, 539 Bjelkar och 934 Spiror; och lill Inrikes orter 1714 tolfter Bräder, 64,o63 härfvor Blångarn, 205,816 alnar Yäf, g43 L:£f. Lin och 190 L:% Smör. Till Staden inkommer årligen från Kihlafors, Woxna, Swabens Verks, Furudahls och Dalfors Bruk emellan 11 och 12,000 Skeppund Jern, hvarmed Stadens handlande vanligen icke hafva annan befattning, än alt, emot betingadt arfvode, det emottaga och till andra orter afsända. Inom Stadens område finnas tvänne Skeppsvarf, nemligen vid Stugusundet och Långör, hvarest fartyg nästan hvarje år byggas. Sistlidne år anlades, efter behörigen erhållet tillstånd, | mil från Staden men inom dess område, en fabrik för förfärdigande af Kakel och Kruk-käril. I öfrigt äro i afseende å handtverkerierne förhållanderne nära nog enahanda, som då sista Berättelsen afgafs, hvadan nu endast åberopas hvad densamma derom innehåller. Strömmings-fisket, hvarmed 68 Burskapsägande Fiskare och 45 Tjenstehjon sysselsättas, har, såsom tillförene, blifvit id kael t uti de nära Staden belägne Hafsfjordar, och dessutom vid ålskillige Fiskelägen i Skärgården längre från Staden.
Krigs-Collegii nuvarande personal icke, utan åsidosättande af andra angelägna göromål, dervid lärer kunna lägga hand, finner Utskottet sig för egen del förhindradt att, då Riksdagen nu nalkas sitt slut, gå i författning om meddelandet af en så vidlyftig utredning, som den Motionairen äskat, och anser i öfrigt fördelen af densammas utarbetande och allmängörande genom trycket icke svara mot de dermed förenade kostnader, helst för Beväringens beklädnad hittills icke varit anvisadt något serskildt anslag, utan kostnaderna derför ingått bland de till Kongl. Krigs-Collegii disposition, för Försvarsverket lill lands, på det hela ställde årliga anslag och hvaraf åter följden varit, alt utgifterne förändrats i förhållande dels till den större eller mindre styrka, som för året varit samlad, dels ock till användbarheten af de beklädnadsförråd, som sedan i8i3 och 1814 årens krig funnits i behåll. De siffer-uppgifler, rörande det taämne, Utskottet emedlertid inhemtat och dem Utskottet trott sig böra meddela, äro: i:o att sedan år 1820 fullständig uppsättning egt ram af nya läger' mössor, tältduksbyxor med stibletter samt buldansbyxor för i5,ooo mani 2:0 att nya jackor för omkring -|:delar af denna styrka samt nya skärp och läderhalsdukar för circa 3ooo man blifvit anskaffade; 3:o att dessa persedlar numera dock äro mer och mindre hårdt slitne och att det oundgängligaste behofvet nu utgöres af 2000 munderingar, Stals ~Ut slottets Utlåtande N:o 368. 3 som erfordras för den styrka, hvarmed Beväringsmanskapet, under populationens allmänna tillväxt, blifvit tillökadt, äfvensom af kapotter; samt 4
Och det torde då icke vara lämpligt alt frångå denna grund, blott för att derigenom i räkenskapen bereda den enkelhet man omtalar, men som likväl, vid närmare undersökning, befinnes vara ingen, utan endast en tom föreställning. Hr von Hartmansdorff: Denna punkt är en bland deni, hvari Utsk. sjelft erkänner, att penningen ej är tillifyllestgörande, såsom mätare; ty, i stället att föreslå, det arrendena skulle i silfver utgöras, föreslår Utsk. att de skola utgöras antingen i penningar eller spannmål, eller i bägge delarne, dock ”med iakttagande att spannmålen alltid skall, efter det här ofvan föreslagna medelpris å tionden, lösas med penningar.” Således: man bestämmer möjligen i säd huru man vill hafva penningar, och visar derigenom, alt man ej riktigt tror på penningens värde. 33\dje punkten. Hr Printzensköld: Det förslag, som Utsk. här tillstyrkt, i öfverensstämmelse med komiterades framställning, leder derifrån sin upprinnelse, att man ansett priserna på de i markegångstaxorna upptagne persedlar icke vara tillförlitligen kände vid den tid, då nuvar:de markegångssättning eger rum; utan en större säkerhet vid markegångsvärdets bestämmande kunna vinnas, om man till grund för detsamma toge priserna under de 3 sista månaderna af ett år och under de 3 första af det följande, hvarföre man velat, att markegångssättningen skulle till April månad hvarje år, såsom den lämpligaste tidepunkten för densamma, förflyttas. Men om man närmare betraktar de förhållanden, som ligga till grund för nuvar:de markegångssättning, skall man inse, att de olägenheter, som komiterade anfört, i sjelfva verket ej Den 2 Augusti. 85 äro till finnandes. De priskuranter, som till markegångs-deputerade aflemnas, grunda sig vanligen — och jag tror nästan alltid — pä de särskilda priser, som under liela den förflutna delen af året varit gällande.
Väl Ilinclen mening uti voteringen inom Otssotten gjort sig gällancle, att, som intgt stacigancie rörancie olisa beslut i clesse Laneo-ärencler tinnes i Legeringssormens 72 H., sä borcle Lissliags-Orciningens 7^ §. tillämpas meri unclantag as Lonungens sanetion, oell att 72 §:s unciantagancls Irlott Iracie alseencie pä Lonungens sanetion. — Alen att säciant uppenbart stricler emot orclal^cleisen i 78 §. Lissclags-Oiciningen, liarjag förut äclagalogt, oell sälsäsom ytterligare sicäl tillägga, att ulr cienne §. oröen"gä//e^ /sorte /forricrrgerr.s sarrctrorr^ .3 c5tnrrc/s menrrrg/' stä uti ett ovilsorligt sammanliang, oell inom en encia mening, samt säiecies iclce sunna ätssiljas, bvisset ytterligare uttr^eses as oröet /crrrke^ som ovilsorligen forcirsr att nägot stäri sammanliang ciermecl, vell I, varigenom en särlan thelning allcieles mäste söllalla, att Lonungens sanetion oel» 3 8tänci» beslut sun - Otiätancie, ?i:o 21. 3,3 na ätssiljas, i alla cie frågor, cieitili cienne 75 §. Lissclags-Orclningen iean tillämpas.
Den strängare Lagen gifver icke någon större säkerhet; ty Allmänheten kan vara io gångor bedragen, innan öfverassigneringen i Banken upptäckes, och Kungörelsen utfärdas, och det kan i allt fall hända, att Innehafvarne af assignationerne icke få en enda styfvers valuta derför. Man bör här ej uppträda såsom Förmyndare för Allmänheten; det är bäst att låta den sköta sig sjelf. Då tager ingen emot en assignation på Banken, utan att känna vederhäftigheten hos den person, som utgifvit assignationen; och skall han mottaga den af någon främmande, så begär han endossement derå, ty det är en vexel. Han mottager assignationen med förtroende till utgifvaren, ej till Banken. Ingen Bank i verlden åtager sig ett sådant förmynderskap; Banken sköter sine egne angelägenheter och de enskilta få sjelfve sköta sine. Jag förenar mig med dem, som yrkat afslag på ifrågavarande Memorial, och får föröfrigt tillägga, att om än Rikets Ständer skulle besluta en så ytterligt sträng Lag, i56 Den 9 April e. m. sorn Utskottet här föreslagit mot öfverassignering på Banken, gör jag mig likväl det begrepp om klokhet och insigter hos Konungens Rådgifvare, att jag tror de aldrig skola tillstyrka Konungen att en sådan Lag sanclionera. Friherre Wrangel, Henning: Det vore önskligt, alt en gång i vårt land, såsom i andra länder, den enskilta erediten finge utveckla sig sjelf. Men vid hvarje Riksdag uppträder alltid någon, som, af fruktan att en eller annan skulle derigenom göra en för stor vinst, söker att binda händ erne:. Så länge man ej tvekar, att bland Allmänheten emottaga assignationer, ställda på Banken, äro de ej skadliga. Tagas de emot med begärlighet, så behöfvas de; tagas de åter icke emot, så visar det, attBancoSedlarne äro tillräck 1 ige.
Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 17 sistlidne Mars e. m. på bordet lagde Memorial N:o 2, angående återlemilande af Prosten Doctor Björkmans till Högvördige Preste-Ståndet ingifne memorial, om porto-frihet för Contracts-Prostarnes skrifvelser i Embetsärenden, och sedanf det, genom Protocolls-Utdrag af den 24 i samma månad, blifvit kändt, att Preste-Ståndet låtit frågan förfalla och lagt Bevillningsutskottets Memorial N:o 2 till handlingarne, beslöt Ridderskapet och Adeln, att uti detta beslut instämma. Fröt. Utdr. d. 7 April ig34- 63 S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Bevillningsutskottets den 2 dennes på bordet laggde Betänkande N:o 3, angående Herr Erik Lejfiers motion, om underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att bränvinsbräniungen vid instundande Maji eiler Junii månads början måtte varda inställd. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln LagVtikottets den 3 dennes på hordet laggde Betänkande N:o 2, öfver Herr Theologiae Lectoren, m. m. Laurenii motion, det rättigheten alt kalla Hus-Predikanter måtte upphöja eller åtminstone varda i vissa hänseenden inskränkt. S. D. Föredrogos å nyo och hiföllos LagUtskottets dén 2 dennes på bordet laggde Betankanden och Memorial: N:o 3, öfver Riksdagsfullmägtigen Nils Insulins förslag till ändring af 2 3 Cap. 2 §.