Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t ville särskildt förordna, huru lättingar och liderliga personer må annorledes än genom Tillsyningsmän hållas till ordning och arbete vid någon Inrättning i orten, har jag städse föreställt mig, att Råby räddningsanstalt, som redan kan anses för en god början, med tillhjelp af allmänna medel må kunna utvidgas och uppbringas till en sådan Inrättning, som Eders Kongl. Maj:t uti ofvanåberopade lagsladgande alser, och hvarom jag icke kunnat underlåta att härstädes göra underdånig framställning. 1 enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga Stadga den 18 Juni 1842, rö rande Folkundervisningen, är densamma tillbörligen ordnad så viil i städer som pa landet, och äfven derigenom a[t barn inom skolåren numera hällas till skolgång, antingen på förählrarnes eller församlingarnes bekostnad, afvärjes i betydlig man deras begär alt kringvandra för att insamla allmosor, så att denna Stadga i mångfalldigt afseende visat välgörande verkningar. — Denna Förordning, så väl som Fattigvårdsförordningen, har, i synnerhet vid början af tillämpningen, medfört melodi mindre dryga utgifter för jordbrukaren, som likväl häröfver sällan hörts anföra 14 klagomal, väl vetandes alt dylika utgifter, under nu sednast förflutna goda 3r mindre känbara, i framtiden och efter det inrättningarne hinna blifva ordnade, minskas. Tvister i afseende på skolväsendet hafva visserligen ofta förekommit, i synnerhet rörande grunden för deltagande uti uppförandet af skolhus. Författningen bestämmer i sa fall samma grund, som följes i fråga om kyrkobyggnad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 S t a t s -U t s Ii o 11 e t s Betänkanden under Lagt ima Riksdagen i Stockholm 1828— 1829. Fjerde Samlingen FJERDE BANDET af .Bihang till Riks Sid neleus Protocoll. STOC K II O L M, T ryckt!' lius Johan Hörberg, 1829. Ulla tande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 124, i .anledning af någre i K. M:ls Nåd.
Vidkommande derefter de vid Gripsholms slott, i följd af der begagnade eld-farliga bvggnads-siitt. nödjge befunne förändringar, för hvilka blifvit, i kostnads-förslaget utförd en summa af 7,500 r:dr, oberäknad möjligen oförutsedda mindre utgifter, så har Kongl. Majit, enär denna kostnad icke kunde bestridas af det till 1.700 ridr årligen inskränkta anslaget för samma slott å lliks-sta•ens lista Hufvudtitel. samt då detta dyrbara forntids-verk, för hvars återiståndsättande betydliga summor under de sednare åren blifvit af Kongl. Maj:ts egna medel använda, borde af Staten underhållas, för ofvanberörde behof äskat en summa af sju tusen fem hundra riksdaler banko, att, uppå skeende reqvisition, till Riksinarskalks-embetet utbetalas: varande* deremot något särskildt anslag icke af Kongl. Majit begärdt till afhjelpande af öfrige vid undersökningen anmärkta felaktigheter och behöfliga förändringar uti det Kongl. Slottet i Stockholm, Arfpriiisens palats, Drottningholms och Haga lust-slott. Slutligen har Kongl. Majit, i sammanhang med högstberörde Nådiga framställning, jemväl meddelat Rikets Ständer, hurusom Riksinarskalks-embetet uti underdånigt memorial den 23 nästlidne Augusti, jemte förmälan, att det trädskjul. hvilket för omkring 50 år tillbaka uppfördes å gården vid Kongl. Hofstallet i Stockholm, för att tills vidare begagnas såsom ridhus, numera vore så förfallet både till tak och väggar, att detsamma icke längre ansågs brukbar!, hemställt, att' ett ändamålsenligt ridhus, sorn för Kongl.
Sedan jag i egenskap af Ledamot i Riksens Ständers af Lag, och EkonomiUtskotten sammansatte Beredning, under öfver, läggningarne om Näringsfrihets-frågan , ansett mig böra reservera mig mot åtskilliga af de beslut, hvarutinnan Beredningen stadnadej anhåller jag nu vördsammeligen, att få något närmare utveckla grunderna för dessa mina reservationer, i:o Då Beredningen, vid företagen pröfning af visse Committerades, under den 6 Maji igiö, afgifne project till en ny HandtverksOrdning, och i §. deraf, stadnat i det beslut, att alla SkråÅmbeten borde upphäfvas, och i det ställe HandtverksSocieteter inrättas | har jag vål, på sätt Froto - ifä. lagutskottets Betänkandem gollefc innehåller*;, medgifvit, att sådane Societeten jr»å ega rum, men att de icke borde tilläggas dea vidsträckta verkningskrets, som tillkommer en of^ verstyrelse öfver allt hvad Handtverkerier beteri En så beskaffad Societets medlemmar, särdeles i Stockholm och de större Suiderne, skulle fa en sådan mängd olikartade sysselsättningar, att någon tid för deras egne yrkens skötande ingalunda blefve öfrig. Min tanka år för den skull den: att så»' dané Handtverk, sorn hade någon likhet eller gemenskap med hvarandra, borde i en Societet förenäs, och således flere HandtverksSocieteter bildas inom hvarje Stad, som egde något antal olika Handtverksmästare, och bör det efter min tanka bero på hvarje Stads Magisirat och Borgerskap, ,att sjelfve organisera en eller flere Societeterj allt som de finna lämpligast.
3:dje dito dito 4:de dito dito Usta dito år 1861 . 2:dra dito sistnämnde 3:dje dito V dito 4:de dito dito l:sta dito år 1862 2:dra dito dito . 3:dje dito 9} dito R:dr år och under innevarande månad » Summa R:dr hvadan det utaf samma anslag nu återstående belopp, hvilket förfaller till utbetalning under nästkommande år 250.000 1.850.000 2.625.000 2.025.000 1,000,000 2.500.000 2.500.000 750.000 2.200.000 2.300.000 1.850.000 400.000 utgör 20,250,000 4,750,000: Tillsammans R:dr 25,000,000: — Sedan 1853 och 1854 års riksdag, då första anslaget till stambanornas anläggning beviljades, hafva för Statens jern vägsbyggnader och anskaffningen af den för dessa jernvägars begagnande erforderliga materiel följande anslagssummor från Riksgälds-kontorct utbetalts, nemligen: under år 1855 R:<lr 1,800,000: „ 1856 „ 4,125,000 „ 1857 , 5,945,000 ! 1858 „ 7,810,000 ' 1859 , 6,620,000 „ 1860 7,550,000 „ 1861 „ 6,750,000 och under år 1862 » 6,150,000 eller i medeltal årligen 5,918,750 Riksdaler.
Visserligen kan man säga, mången embetsman får lefva utan ett sommarställe; men hvarföre skulle man missunna en sådan denna agrement, att få efter en dags vistande på embetsrummet i en flackt belägen sjöstad, att få komma ut på landet då tjensten derigenom ej åsidosättes och Staten ej derigenom gör någon upoffring, helst när det är en embetsman, som under de 5 år ban varit det, förvärfvat sig länets innevånares aktning, tillgifvenhet och tacksamhet. Att det skulle blifva en löneförhöjning skulle jag ej tro, då man känner huru han vill hafva omkring sig, utan anläggandet af boningshus, trädgård och park vore snarare tillfälle till depenser. Hvad sedan är anmärkt om de 200 tunnor säd som Institutet skulle komma att ge mera än det gifver, så går jag i borgen för att det mycket väl kan ge dem fastän de begärda t:l:den borttagas. Hvad åter angår hvart dessa tunnor skola taga vägen, så anser jag det vara en fråga som egentligen tillkommer 1859 års Ständer att afgöra, då de först skola erläggas efter 1862. Jag beklagar att den K. Propos:n ej gick direkte ut på att få Institutet i gång 1858, utan endast skedde i form af anmälan. Men då jag tror mig hafva bevisat, att Institutet är verkligen af behofvet påkalladt och att Alnarp dertill är lämpligt, så hemställer jag vördsamt till R. o. Ad., som jag är säker upfattat frågans Den 15 April. 251 stora vigt, om det vore skäl rygga tillbaka för en sådan summa som 6,000 Rdr, hvilket är det egentliga afträdet, för att 4 år förr komma i verksamhet? Huru kunna vi för en efterverld försvara, om vi, som jag tror, snart gå att använda millioner Rdr för att skaffa lättade kommunikationer i landet, men ej vilja ut med några tusen Rdr för att uphjelpa landets modernäring och på hvilkens framåtskridande det egentligen beror om dessa jernvägar skola blifva en välsignelse för landet eller en kräfta.
Det lärer ej tillhöra Stats-Utskottet att ingå i undersökning, om den så kallade Vexelundervisnings-methodens företräde framför det hittills brukliga allmänna undervisningssättet. Men om Yexelundervisningens användande eger det företräde vid ungdomens uppfostran ,som Herr Tigersköld sökt visa , hyser Stats-Utskottet den säkra öfvertygelse, att Kongl. Majit, som åt UndervisningsVerket i allmänhet lemnat Dess synnerliga uppmärksamhet och omvårdnad, äfven i JNåder befordrar Vexel-undervisningen och anvisar nödige medel der Li 11 af det för Uppfostrifigs-Verket, vid sista Riksdag, betydligt ökade anslag, om vederbörande derom göra undersökning och Kongl. Majit, efter Uppfostrings-Commiteens hörande, i Nåder pröfvar sådant nyttigt och nödigt, utan att något särskildt Stats-anslag för detta ändamål bör komma i fråga; hvilket Riksens Högloft; Ständers bepröfvande vördsamligen underställes. Stockholm d. io April i8a3. Antom den 14 April 1823. Utlåtande, i anledning af Lectorn, Doctor Häggblads Motion, om användandet af Djeknepenningarne i Hernosands Stift. (jenom Protocolls-Utdrag af den 28 sist!. Februarii hur Högv. Preste-Ståndet lill StatsUtskottet remitterat, ett, af Herr Theologi® Lectorn, Doctor Häggblad, ingifvet Memorial, hvaruti han anmält, huruledes, i afseende på användandet af den Matlags-afgift, som under namn af Djeknepenningar, erlägges, den olikhet uti Hernösands Stift eger rum, att omkring 74 R'dr deraf årligen till Kongl.
N:o 251, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 146. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Stats-Utskottets den 5 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 235, i anledning af väckta motioner om upphörande af tredskoböter för uraglåten leverering till Stora Kopparbergs Bergslag af ränteoch mantals-kolen. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 5 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 231, i anledning af de inom 2:ne Riks-Stånd framställde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 69, angående yrkad skattefrihet för intägterne å allmänningen Stöpen. 5i8 Prot. Utdr. d. l5 -dug1840. N:o 239, i anledning af Kongl. Maj:ts remiss å Bokhållaren Stures underdåniga ansökning örn pension. N:o 24-0, i anledning af Kongl. Maj:ts Skrifvelse, angående pension åt Amil alen G. af Klints enka. N:o 241, i anledning af Prosten Ödmanns motion om anslag till bildande af en fond till Emeriti-löner för lärare vid Upsala Stifts läro-verk. N:o 243, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå LandtbruksAcademiens underdåniga memorial, angående pension för aflidne Agronomen Steffens enka, samt dels erhåilne återremisser å Utlåtandet N:o 63, 18:de punkten. N:o 245, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 67. S. D. Till handlingarne lades Förstärkta Stats-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde memorial N:o 242, angående verkställd omröstning till följd af Riks-Ståndens skiljagliga beslut uti de frågor, som upptagas i Stats-Utskottets memorial N:ris 134, 179 och 180. S. D.
»Med pluraliteten af Utskottets ledamöter instämmer jag af full öfvertygelse i förklarandet att Justitie-Ombudsmannen, genom nit, rättrådighet och sjelfständighet, visat sig förtjent af Rikets Ständers förtroende, men är det oaktadt långt ifrån att dela hans åsigter i flera af de vigtiga frågor, dem han i sina till granskning nu framlagda embetsberättelse!' behandlat. Då några af dessa frågor framdeles, hvar i sin ordning, till handläggning inom Utskottet förekomma, blifver jag i tillfälle att, hvad dem angår, gifva mina åsigter närmare tillkänna, och anser mig nu böra i korthet vidröra endast den, inom Utskottet ej vidare återkommande, om Justitie-Ombudsmannens befogenhet att, för utredande af fagskipningens tillstånd i riket, anställa offentliga granskningar öfver det sätt, hvarpå domarekallet blifvit af domstolar och isynnerhet Konungens Högsta Domstol utölvadt. De ogillande omdömen, Justitie-Ombudsmannens förfarande i detta afseende förut framkallat, hafva föranledt honom att i sin embetsberättelse för 1854 utförligt söka ådagalägga nyttan och befogenheten af detsamma, och sådant i öfvertygelse att lian dervid stridde för ljusets rätt, och mot krafter, som uppträdt till frihetens bekämpande. Dessa om öfverspänd inbillning vittnande uttryck, hvarmed framställningen i ämnet inledes, och den värma, som genomgår fortsättningen af densamma båda ingen framgång för skäl, ämnade att verka en motsatt öfvertygelse. Jag hoppas ock så mycket mindre att kunna, äfven genom en utförligare behandling af ämnet, hos Justitie-Ombudsmannen åstadkomma en sådan, som jag sett andras ganska förtjenslfulla försök dertill aflöpa fruktlöst, och vill således endast i korthet angifva min enskilda åsigt om otjenligheten och vådan af det anmärkta förfarandet. 4 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 5.
Den olägenhet, som finnes för den skattskyldige att behöfva häradsskrifvarens påskrift på debetsedeln, är ingen, såvida skatten erlägges vid uppbördsstämman. Der bör också skatten erläggas. Med de stämplade qvittenserna blifver det ej så noga, hvar och när det sker. Det är detta jag önskar förekomma. För öfrigt bör jag fästa FJ. Ståndets och StatsUtsk:s uppmärksamliet på den omständighet, att, då endast stämplade qvittenser gälla, afklippes den lättnad, som nu är möjlig för den fattigare delen af de skattskyldiga, som både käti ooh bör dem medgifvas, alt afbetala en del af 4» Den 15 Juli f. m. stallen vid uppbördsstämma» och införa återstoden på restlängden. Man får ej undertrycka denna praxis, som beliofvet stundom påkallar som en lättnad för den skattande. Jag afstyrker derföre den föreslagna controllen på uppbörden, och föreslår alt den nu gällande må fortfara, glo. Slutligen får jag yttra, att för mig uppstå gällande skal påyrka atti StatsUlsk:s betänk, det tillägg ovillkorligen borde göras! alt de räntor och flen tionde, som nu utgå sorn grundskatter, äfven efter förvandlingen och deras indragande må som sådana förblifva och i statsverket fortfarande gälla och upptagas som ordinarie inkomst; äfvensom att de räntor, tillhörande indelningsverket , hvilka efter StatsUtskts förslag indragas och till statsverket öfverlåtas, må, i följd af grundlagens föreskrift, oförryckta till deras hittills afsedda ändamål och de särskilda stater de tillhöra blifva använda. Öppet erkänner jag, att jag i detta fall anser starka garantier nödiga, för att åt framtiden i möjligaste mån skydda och bevara åtminstone roten lill ett indelningsverk, som, äfven under starkare brytningar och då vi ägt mindre penningetillgångar och en mindre industriös utveckling, upprätthållit oss, ehuru nnvar. tidsförhållandet! kunna medgifva och tarfva vissa förändringar i en del af inrättningens grenar och detaljer. På ofvanåberopade skäl får jag vördsamligen anhålla om återremiss af betänk., och att detta mitt yttrande må tå det åtfölja.
Oaktadt hvad sålunda för flera år tillbaka blifvit i denna fråga vidgjordt, hvarom sednast församlade Revisorer antagligen icke saknat kännedom, lärer det ej kunna bestridas, att Sverige, i afseende på postförbindelsen, intager mot Norrige en mera främmande ståndpunkt, än mot åtskilliga utländska makter; och borde utan synnerlig svårighet kunna inses, att föregående Revisorer med dessa uttryck åsyftat det frankerings-tvång, som vid bref-befordring mellan Sverige och Norrige eger rum, under det att ofrankerade bref kunna från hvartdera af de förenade rikena sändas till nästan hela det öfriga Europa, Enligt hvad Revisorerne nu inliemtat, har väl under år 1857 emellan Kongl. Norska Regermgs-departementet för det Indre och Svenska General-post-styrelsen ytterligare skrift-vexling egt rum, i ändamål att få herörda frankerings-tvång afskafiådt; — men denna skrift-vexling har icke föranledt till något resultat, emedan öfverenskommelse ej kunnat träffas om porto-afgiftens belopp. Då likväl detta hinder lätteligen borde kunna undanrödjas, få Revisorerne förnya den vid sednaste stats-revision framställda önskan, att en närmare förbindelse i detta hänseende måtte emellan de förenade rikena så fort som möjligt åstadkommas. § 8.
Man bör åtminstone äga probabiliteten, att hvad som föreslås blir bättre, hälst då fråga om ökade kostnader derjemte uppstår Man har klagat öfver posternes långsamma gång i allmänhet. Att en sådan på 102 Den 9 Februarii e. m. vissa vägar äger rum, är icke underkastadt tvifvelsmål; men denna långsamhet igenfås fastmer i uppehållet vid åtskilliga PostContoir, der sidoposters införväntande, ankomne posters besvarande och lösväskors expedierande till Landlboerne vålla det, — än i posternes långsamma färdande på landsvägen. Förde af Postilloner, gå de vanligen med erforderlig skyndsamhet, så vidt årstiderna sådant medgifva. Man frågar, och det .ned rättvisa: huru äro väl posterne ordnade, då de stora strykande uppehållas för inväntande af sidoposter? Orsakerne dertill äro, att de särskilte PostContoiren till en del tillkommit uppå särskilta orters och enskilde personers derom tid efter annan gjorde ansökningar, hvilka afsett partiella förmoner, utan att nästgränsande orters skada eller gagn dervid kommit i beräkning; hvarigenom inträffat, att posterne på sina ställen icke hafva det sammanhang i det hela, som de borde äga. Kongl. Maj:t, som insett de öfverklagade olägenheterna, har emedlertid i Nåder anbefallt mig att uppgöra en ny allmän reglering af postgångarne, och föreslå hvad till jemkande af de olika intressena kunde finnas lämpligt. Då mitt underdåniga Utlåtande i detta ämne nu snart kommer att ingå, samt Kongl. Maj;t täcktes taga detsamma under Nådig pröfning, och då, i sammanhang dermed, det reglemenlaviska i några smärre delar undergått nödiga Den 9 Februarii e. m. io3 ändringar, vSgar jag hoppas, atl de hufvudsakliga bristerna inom Svenska Postväsendet skola försvinna, utan att äfventyra nya oredor och möjliga förluster.
Nu är Socknestämmo-protocoll och beslut justeradt och underskrifvet, då skall beslutet med besvärs-hänvisning, som alltid bör åtfölja nästpåföljande söneller helgedag, då Gudstjenst hålles, från predikstolen uppläsas. Angår det ensamt någon person af församlingen, då skall honom ofördröjligen utdrag af Protocollet, innefattande beslutet, tillställas. Är någon med beslutet missnöjd, må han deruti söka ändring, genom besvär, som ingifvas till Dom-capillet i de mål, som upptages * i, 2, 3 och /t momenten af 10 §:n och i rila öfriga hos Konungens Befallningshafvande i Länet, innan Islockan 13 å 3o:de dagen, eller om helgedag då infaller, dagen derefter, räknv* antingen frén beslutets kungörande eller efersi bevisligen erhållen del, den dagen oräknad, då sådant skett, elit efter hved här ofve,nföre uti serskildta händelser stadgas; bifogs ock sina besvär ej allenast det öfverklägade Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsicottens Förslag, 1V:o '7 5- if1 beslutet, utan äfven bevis, när detsamma kungjordes eller blef honom tillstäldt; åliggande jemväl den klagande alt inom i/f dagar, efter det beslutet inlemnades, å ort, som vederbör, till Ordföranden aflemna diarii-utdrag öfver besvärens inlemnande. För Hernösands Stift vare, för mål, som gå till Dom-capitlet från Jemtland, Westerbotten, Norrbotten och Lappmarken, besvärstiden dubbelt längre än hvad härom i denna §. är stadgadt.
Och dock skulle jag icke velat handla så tyranniskt emot eder, som J haden gjort, huru god fog jag än hade dertill; och skulle icke hafva skadat ens en man till lifvet, blott J haden öfverlemnat dem, som voro roten och upphofvet till detta oväsendet, och sedan gått, stilla och fredligt, hvar och en till sitt och gifvit eder troget under eder konung. Men J hafven stått efter mord och blod, och derför har det öfvergått eder sjelfve. Hvem är kung Carl, den J om talen? En sådan har på flere hundrade år icke funnits. Konung Sigismundus är vår rätte herre och konung, och honom tjene vi, som krigsmän, och tanke icke låta slå eller mörda oss af någon, utan slå igen och afvärja uppror och förräderi, liksom vi ock hafve försvarat eder mot utrikes fiender, då J fått sitta hemma i eder varma stuga hos hustru och barn och sköta om eder. Då hafva krigarne legat i fält emot fienden, och för eder slitit ondt och offrat lif och blod, eller blifvit förderfvade. Och dem, som öfver lefvat, sedan de för eder utstått fara och vedermöda, dem viljen J mörda och förderfva." En gammal bonde tog sig nu mod till och steg fram, bedjande ödmjukeligen, att hans nåde icke ville utrota de fattige bönderne för den trohet, de hade visat hans fursteliga nåde, hertig Carl, hvilken sändt dem många bud och bref, synnerligen med Hans Hansson och Hans Fordeel, bjudande dem, på konungens och rådets vägnar, att gå man ur huse och strida emot hvar och en, som dem förtryckte, och åläggande dem att sköfla alla adelns gårdar, utom några, dem han befallt skona. "Hafve än icke mellanlöparne sjelfve varit de, som skrifvit sådana bref, hvilket troligt är, så skolen J veta, att, om än fursten sjelf hade varit med eder emot hans kunglig majestät, så hade vi, för vår trohetseds och pligts skull, icke kunnat skona ens hans egen person, så mycket mindre eder, som i hans namn gjort uppror.
Transport 3,466,320 de, ansett sig icke böra tillstyrka den i nSder föreslagne liedsätlningen 1 räntan för koppartillverkningen vid stora kopparberget, af räkenskaperne inhemtat, att förevarande statsintrad, hvilken vid 1845 års statsreglering blifvit upptagen till 280 skeppund, hvarå värdet, å 120 r:dr skeppundet, beräknats till 33,600 r:dr, utgjort för åren: 1841, 287 skeppund försålde för r:dr 39,757. 1842, 322 „ „ „ — 47,919. 1843, 306 „ „ „ — 41,472. 1844, 380 , , „ — 48,775. 1845, 469 „ „ „ — 57.586; och i medium under dej 3 sistnämnde af dessa år 385 skeppund, har Utskottet, med afseende äfven derå, att håde produktionen af och priset å koppar stigit under sednare tider, funnit grundad anledning att föreslå berörde statsinkomst till 380 skeppund, uppgående efter 130 r:dr skeppundet till , 49,400: •8:0 Tiondeoch hammarskattsjern.
Vid den nu förnyade framställningen I ämnet , finna Utskotten icke vara framlagd någon sedermera tillkommen mera giltig anledning till bifall å Förslaget om en sådan aflöning ; och Utskotten kunna derföre icke annat än tillstyrka afslag å hvad i denna del yrkadt blifvit. Hvad dernäst angar den del af rnotionerne, som åsyftar bifall dertill, att, utan all sammanblandning med procenten af Bevillningssumman på Landet, måtte till aflöning för hvarje Stads Krono-Uppbördsverk få användas den derstädes utgående andel af den procent, som blifver anslagen till fördelning Statso. Hevilla'. Vt sk. Betänkande N: o 86. 7 Krono Uppbördsmännen emellan; hafva Utskotten desfomindre funnit några sådana skäl och omständigheter anförda , som kunna medföra ändring uti de i 1820 års Bevillningsförordning i detta ämne intagne stadganden, sorn det synes uppenbart , att Pröfnings-Co. mittéerne, hvilka kunna i ett helt öfverse Taxeringsarbetet och öfrige härvid förekommande omständigheter, bäst kunna bedöma, huru ifrågavarande arfvode, under jemförelse med hvarje Tjenstemans verkliga göromål oc!i omkostnader, rättvisligen bör fördelas och antagas, att sådant hittills skett med bil, ligt afseende å vederbörandes förtjenster och skäliga anspråk, då ingen anmärkning i detta ' hänseende blifvit gjord, och Utskotten afstyrka, vid sådant förhållande, bifall till hvad Motionairerne härom I yrkadt. Stockholm den 17 October 18a9; 8 Statso. Bevilln. Ulsk. Betänkande N;o 87. Nio 87- Antom till Exped. Utskottet den 29 Octob, 1829. Betänkande, i anledning af så väl Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Högloft. Ständer om Curhusafgiftens fortfarande, som åtskilliga dervid aTgifna yttranden, samt i ämnet väckta Motioner. Uti en till Rikets Högloft. Ständer, under den 19 sistlidne November, aflåten Nådig Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande, hvilken blifvit remitterad från Högloft.