Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. vid sista Riksdagen uttalade den åsigt, att banan StockholmGötheborg skulle först och främst fullbordas för en viss summa, med antagande att KöpingHult-banan skulle i denna bana ingå. Det svar, som R. St:r å detta Regeringens förslag afgåfvo, var, såsom vi veta, sådant, att Den 3 Jani e. m. 75 KöpingHult-banan ej kom med i beräkningen, men delta var icke, såsom här blifvit upgifvet, frukten af en surpris i StatsUtsk., utan af ett moget beslut. Jag var äfven den Riksdagen medlem af StatsUtsk. , och jag minnes ganska väl de varma debatter, som föregingo detta beslut både på afdelmn och i Utsk:s plenum. Detta svar, som representationen då afgaf till Regeringen på dess förslag, måste naturligtvis ligga till grund för den K. Propos., som nu aflåtits, och det är således klart, att man är alldeles fri att fatta sitt beslut i afseende på banans sträckning. Det är också ganska lyckligt att man är fri i sitt beslut, emedan KöpingHult-bolagets afsigt, som från början var att förena Östersjön med Nordsjön, genom en bana mellan Örebro och Hult, i utförandet förändrats till att sammanbinda Pljelmaren med Mälaren, Köping med Arboga och Örebro, hvadan den icke kan sägas medföra det resultat man åsyftat. Om man nu skulle besluta sig för att gå fram till Orebro, så vore i och med detsamma afgjordt, att vestra banan skulle gå norr om Mälaren, och då hade man kastat bort den fria ställning, hvari frågan förut befann sig. Jag har redan förut visat, att den af Stats Utsk. föreslagna sträckningen är fördelaktigare än den motsatta, och detta så väl ur militära, som ekonomiska och financiella skäl. Södermanland är folkrikare, och sädesproduktionen der är större, per qvadratmil, än i Westmanland är fället.
Ar å färdig handtverksvara, hvartill antingen idkaren, eller den varan beställt, anskaffat arbetsämnen, visst pris ej betingadt, och åsämjas ej idkare och beställare om betalningen derföre, ege Magistraten, efter deras och Handt - Förslag. 429 verks-Societetens hörande, att bestämma till hvad belopp den skäligen må utgå. §• 5* Handtverkare vare ovilkorligen pligtig, att arbeta för Kongl. Majtts och Kronans räkning enär derom tillsäges, emot betalning efter de i orten gångbara pris. Dock böra Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Magistraterne vid sådane tillfällen tillse, det ett sådant arbetsåliggande så fördelas emellan flere idkare, att icke någon deraf öfver höfvan betungas. §• 6; Emot desse förbindelser vare Burskaps-egande Handtverkare skyddad från allt ol>ehörigt intrång i sitt handtverk. Den, som, utan att, enligt denna Förordning och den i sammanhang härmed nu utgående särskilda författningen , angående Gerningsmän, dertill vara berättigad, samt utan att i följe deraf behörige utskylder erlägga, idkar handtverk, eller den, som öfverträder den rätt till handtverks idkande, honom enligt samma författningar tillkommer, bote första gången Tio Riksdaler, hvilka böter sedermera hvarje gång med ett lika belopp förökas; kommande i alla dessa fall de tillverkade eller under förarbetning befintelige varorne att jemväl vara förbrutne; den händelse dock undantagen, att desamma, eller arbetsämnet dertill, skulle 4^0 Förslag. finnas annor man tillhörigej dä i stället deri brottslige kommer att utgifva deras fulla värde. Så väl Landsoch Stads-Fiscaler, som KronoBetjente i allmänhet, hvilkas både rättighet och pligt det är, att vaka öfver handhafvandet af Handtverks-idkarnes och allmänhetens ömsesidiga rättigheter, ega att å sådane tillverkningar göra beslag, dock utan att husvisitation i slikt ändamål må vara tillåten.
Riksdags-Ordningen, vid sammanträden den 31 nästlidne samt den 1, 2 och 3 innevarande månad, anställt omröstning öfver följande, af samtlige lliks-Stånden gillade Propositioner: hs/a voteringen (2:dra punkten i förenämnde memorial). Den som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att införsels-tullen å »Aska: pott-, raffinerad och kalcinerad,» skall nedsättas till 8 sk. per lispund, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles den för denna artikel nu gällande lull, 16 sk. lispundet. Omröstningen har utfallit med 68 Ja och 51 Nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 2:dra voteringen (4:de punkten). Den som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att införsels-tullen å Linblår skall nedsättas till 2 R:dr 24 sk. skeppundet, samt i följd deraf Hampoch Linblår, såsom med samma tull belagde, under en rubrik i taxan sammanföras, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma nu gällande tulltaxas bestämmelser för artikeln Blår att utan förändring bibehållas. Bih, till Ii. St. Voteringen har utfallit med 78 Ja och 41 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 3:dj<: voteringen (5:te punkten). Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, »Broderade arbeten, andra slag» (än guldoch silfver-), »fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf, såsom kragar, slöjor, manchetter, färdiggjorda eller i våder tillklippta klädningar m. m.,» skola draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 50 procent, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma fullfärdiga broderade persedlar, eller delar deraf, att draga tull lika med tyget, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 100 procent.
Actier uti StenkohlsVerket, Och då nämnde fordran alltså rätteligen mäste anses och betraktas såsom köpeskilling, så får Utskottet vördsamt erinra, att den samma, för kortheten skull, benämnes och utmärkes med det ordet Köpeskilling. Vid granskningen af de till Utskottet öfverlemnade Handlingar, har Utskottet, i afseende på vilkoren för köpeskillingens utlemnande från Riksg:sContoiret, funnit, att dessa vilkor nu mera icke äro andre, än alt nya Bolaget 1:0 styrker, att det belopp, som, enligt detta Betänkande, ännu brister i den stadgade summan af 200,000 R:dr, äfven blifvit till de af R. St:r föeskrifne föremål använd; och 2:0 afgifver den uti 4;de punkten af 1823 års St:rs Beslut omförmälde förbindelse. Rörande det förstnämnde vilkoret, har Utskottet, så vidt ske kunnat, granskat den vid Directionens Berättelse fogade räkning öfver de, i öfverensstämmelse med R. H. St:rs vid 1823 års Riksdag gifne föreskrifter, af nya Bolaget för Höganäs Stenkolsverk bestridde kostnader för nya Grufve-anläggningen vid Ryd och för den eldfasta lerans förädling; hvilka icke tillhöra gamla Grufvans rörelse; slutande sig denna räkning med en summa af 140,272 R:dr 3.5 sk. 1 rist., hvaraf för utgifter för nya Grufve-anläggningen vid Sådane ibland nämnde utgifter, hvilka ägt rum inom 1826 års slut, äro uti de senast, år 1827 församlade R. Stms Revisorers Berättelse om RiksgäldsVerket specificerade till ett sammanräknadt belopp af 56,3i4R:dr 8 sk. 85- rist.; och hvaraf 333g R:dr lisk. Ryd för ler-fabricationer åkerbrukets iståndsättande , Diverse omkostnader. Revisorerne likväl ansett icke böra afräknas på den stadgade Summan af 200,000 R:dr
– Vi få kungligt besök i dag! säger geheimekonferensrådet grefve Conrad Holck, i det han kastar en blick genom fönstret mot vägen utanför Nörreport, där en kunglig släde kommer glidande fram i stark fart, dragen af sex hvita hästar med hingstridare och gulgalonerad kusk och två krithufvade lakejer bakpå. Hur vet du det? – Lilla gemålen, som nyss fyllt tretton år, far upp från sin plats och hoppar fram till fönstret. Han följer hennes rörelser med ett förälskadt småleende. Hon är en pudrad och spädlemmad docka med ett barns ansikte och en gestalt af idel antydningar. Han – ja, han liknar icke längre en för sina galanta äfventyr illa beryktad kavaljer, utan en ung och menlös och nygift äkta man. En trygg belåtenhet skiner från hans kyrkängelsansikte, spelar omkring den godmodiga munnen och skälfver i yttersta tippen af den nobelt böjda lilla näsan, som dock förefaller diminutiv i förhållande till den omgifvande ansiktsovalen. Båda rikta sin uppmärksamhet mot den kungliga släden, som ilar framåt vägen, och båda mulna när det hvita sexspannet spränger Blaagaard förbi. Inne bakom glasrutorna ses konungen och drottningen sida vid sida, och på framsätet midt emot en enda kavaljer. – Hvem var den uppvaktande? frågar lilla Juliane Marie. – Warnstedt? – Nej – det var icke ens en hofman! Det var en medikus. – En medikus! Är kungen icke riktigt frisk? Holck rycker på axlarna, sätter sig i rörelse inåt gemaket och vandrar en stund, funderande af och an på golfvet. – Jag har verkligen – på sista tiden – försummat H. M:t otillbörligt grumsar han. – Det vore kanske bättre, om du i stället försummat mig? säger den lilla gemålen, i det hon griper fatt i hans arm och försöker se hotande ut, med sammandragna ögonbryn. – Ja, det är ditt fel – lilla troll! I samma nu är hon öfver honom som ett yrväder. Han retirerar skrattande, tills han utmattad sjunker ner på en kanapé, då hon kastar sig upp på hans knän och slår händerna omkring hans ansikte.
Om denna förändring blir beramad för framtiden, är det väl en sundare grundsats, än den, som legat till grund för det förra bestämmandet? Uppmuntrar man icke hvar och en att sköta sin jord illa, om man föreskrifver, att hemmanets äring skall bestämma afradens beskaffenhet? Man vore då jemväl alltför oklok, om man tog den bästa säd hemmanet gifvit; man tog den sämsta, och afraden komrae att bestå af slösäd. Om jemte föreskriften att säden skulle vara väl rensad och strid efter årsväxtens beskaffenhet, det vore en vigt bestämd, så skulle jag votera för bifall till betänk., hvilket jag nu icke kan göra. Vi hafva vigt på råg och liafra; hvarföre hafva vi icke äfven vigt på hvete och korn. Nu kan man mycket väl komma mod en tunna korn, sorn är skal af korn till större delen. Det är icke sådant, som räntetagaren bör vara skyldig att taga; han bör hafva korn och icke skal. Om en vigt vore bestämd, så kunde den, jemförd med måttet, tjena till grund 536 Den 29 Mars. för Konungens Bef:h:des bedömmande. Afsigten med att förbättra det nuvarande stadgandet malte väl vara att undvika prejerier. Jag tror likväl, att det närvarande stadgandet tillräckligt förekommer dem, då den, som finner sig missnöjd med sädens beskaffenhet, äger rätt att i en påse försegla en kappe, hvilken kommer att ligga lill grund för Konungens Bef:h:des bedömmande. Erfarenheten har visat, att det utslag, som har gifvits på grund af detta prof, till förmån stundom för räntetagaren och stundom för rälegifvaren, har, åtminstone inom Westmanland, icke blifvit öfverklagadt, och det måste således vara en lemligen riktig väg att skipa rättvisa. Då dessutom hvar och en har rättighet att uppsäga säden efter markegångspriset, så kan jag icke se att den närvarande författningen i det fallet ger anledning till några klagomål. I Hera af mina öfriga anmärkna1 har jag blifvit förekommen af Gr. Björnstjerna och önskar, lika med Hr von Hartmansdorff, att icke detta betänk, mätte hifallas. Frih. Cederström:
Ridderskapets oell Adelns Ledamöters vägnar R. Cederström. På Vällofl. Borgare-Ståndets _ Ledamöters vägnar E. U. Stenqvist. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar , Abr. Z. Pettersson. På Ilederv. Bonde-Ståndets Ledamöters"vägnar Peter Gabrielsson. P. OBäckström. JW 2. Memorial till Rikets Ständer, angående upplagan af Bihanget till Riks-Stdndens Protokoll. Till fullgörande af den skyldighet, som, jemlikt Rikets Ständers vid 1828—- 1830 årens Riksdag fattade beslut, åligger Expeditioris-Utskoltet, att, efter derom skeende anmälan, afvakta Rikets Ständers föreskrift i afseende å upplagans storlek af det s. k. Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, hvilket Bihangs tryckning det tillhör Utskottet att ombesörja, får Utskottet vördsamt föreslå, att, i likhet med hvad vid nästlidne Riksdag var förhållandet, ifrågavarande upplaga måtte bestämmas till 1,350 exemplar. Stockholm den 1 December 1853.
Nu kände Lalla att hon var alldeles mörkröd, och det bultade i kinderna. Hon bara slog ned ögonen, liksom skamsen, och svarade icke. »Nå?» manade han. »Jag vet inte.» Hon hviskade det mycket sakta, och den tunna lilla kroppen bugtade och vred sig i förlägenhet. »Tror du det kan vara åt dig?» Nu såg hon upp, och det var ögon att både skratta och gråta åt; så högtidligt allvarsamma, så gammalvordet tviflande, och ändå med en hel verld i sig af barnsliga förväntningar. Hon såg att ett gammalt förkläde var bundet öfver byttan. Den måste således innehålla något. Men hon teg ännu. Det kunde vara narri. »Jo, det är åt dig. Gissa hvad det kan vara!» De grå ögonen glimtade till af glädje, men ansigtet förblef lika allvarsamt. Hon gled upp ur torfkorgen, men blef stående qvar borta vid spiseln. Berta hade börjat sila mjölken. Nils gick fram till det långa köksbordet och stälde byttan der. »Nå – vill du inte komma och se?» Lalla slängde katekesen i torfkorgen och kom fram till bordet. »Nej – gissa först!» Han höll med båda händerna öfver förklädet, som på det underligaste sätt guppade upp och ned. »Jag kan inte», svarade en hviskande röst, som skälfde af sinnesrörelse. Det steg tårar i de svartskuggade ögonen, tårar af förväntan, af glädje – af fruktan att man skulle drifva gäck med henne. Drängen såg ned på det högtidliga ansigtet med ett hjertegodt löje. Han hade njutit nog af denna själskamp och löste förklädet från byttan. Lalla visste icke hvad hon gjorde, men hon knäppte händerna samman liksom när man läser till bords. Nere i byttan satt det en varelse, hvars åsyn fylde detta ensamma lilla hjerta med den outsägligaste ömhet och glädje. Hon stod alltjemt med sammanknäppta händer och bara såg. Aldrig hade hon förestält sig någonting sådant! Det var så beundransvärdt, att hennes inbillning aldrig målat sig någonting liknande. Detta fina lilla hufvud med sin breda panna och sin sammetslena nos!
Nådiga pröfning, den nemligen: ”huruvida Pensions-Inrättningens rättighet till begrafningshjelp må anses oinskränkt, så att densamma vid alla tillfällen utan undantag borde iakttagas?” Stats-Contoret har i afseende härå underdånigst anfört: att efter de dika vilkor, hvarunder afskedstagande tjenstemän afgå, desse kunde hänföras till 3:ne Classer, nemligen: de, hvilka utan något anspråk på understöd af Staten träda utur tjenst; de, hvilka efter uppnådda, i Författningarne föreskrifna åldersoch tjensteår, eller, i anseende till tidigare inträffad obotlig sjuklighet, afgå med pension af Civila PensionsCassan; och slnteligen de i tjensten till en högre ålder fortfarande, hvilka afskedas med rättighet lill pension å Allmänna Indragnings-Staten; att, efter de till de bägge första Glasserne hörande, Pensions-Inrättningen utan tvifvel vore berättigad till den henne beviljade inkomst, alldenstund stadgadt vore, att densamma må åtnjuta den begrafningshjelp, hvilken hittills i dylikt fall kommit Stals-Verket tillgodo, samt en verklig besparing i den aftjenade be Bihang till R. St. I Sami. 1 Afd. I 6. te Häftet. a Kongl.
Raab har förklarat, att hans ord fallit så, och så. Jag deremot får förklara Hr Baron, att de icke fallit så, utan Frih. har uttalat sin förkastelsedom icke blott öfver nu föredragna Betänk, utan äfven öfver flere af de föreg:de, och jag förnyar hvad jag redan sagt, att här icke är stället att discutera om andras ord. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att under densamma blifvit yrkadt dels afslag å Utsk:s Betänk., dels återremiss och dels bifall lill Hr Silfverstolpes förslag, sådant det nu blifvit af honom framstäldt och hvilket var af följande lydelse: ”att R. St. böra genom underd. ”skrifvelse hos K. M. anhålla att åt de i landet födde Judar mätte ”beredas rättighet alt, utan K. M:s särskildta tillstånd, få bosätta ”sig i alla Rikets städer.” Hr Silfverstolpe: Jag hemställer till de Hrr, som i huf vudsaken synas vara af samma tanke med mig, om de icke vilja afstå från yrkandet af återremiss och i stället förena sig om bifall till mitt förslag. Hr Akerman: Jag afstår från min begäran om återremiss och förenar mig med Hr Silfverstolpe. Hr Liljenstolpe: Afven jag förenar mig med Hr Silfverstolpe och afstår från mitt yrkande af återremiss. Gr. Wachtmeister: Jag får hemställa om icke den contrapropos. , som enl. Hr Silfverstolpes förslag kommer att framställas borde utom ”de i Riket födde Judar” omfatta äfven de här nu bosatte och naturaliserade. Detta yttrande blef af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet med erinran, att discussionen var fulländad och förslaget blifvit npläst, sådant det af Hr Silfverstolpe var framstäldt. Hr Hjerta: Jag afstår från begäran om återremiss och förenar mig med Hr Silfverstolpe. Hr Gr. o.
och framför andra fordringsegare, .ega förmånsrätt till uppbörds mans tillgångar, samt att den summa, för hvilken uppbördsman vid tjénstens tillträdande bör ställa borgen, skall anses lemna säkerhet äfven för de enskilda mede*’, som i tjensteväg uppbäras, närmast efter de allmänna medel, uppbördsman loirn häe-rder får. StalsUtskottets Utlåtande, Iko '-i97. Af hvad sålunda i dessa ämnen blifvit stadgadt synes, det lagstiftningen om»orgsfullt sökt förekomma förluster för enskilde till följd af utmätningsmans oredlighet eller försummelser. Att derutöfver, på sätt motionären föreslagit, genom bestämmande af en ytterligare borgen af 1,500 r:dr, söka betrygga den enskildes rätt anser Utskottet i flera hänseenden mindre lämpligt. Dels skulle denna summa blifva alltför otillräcklig, i förhållande till de betydliga belopp, sorn ofta kunna blifva kronofogden anförtrodde, dels skulle denna förhöjning försvåra möjligheten för den rcdbare och skicklige, men obemedlade, att Söka dessa tjenster, samt den olägenhet deraf uppkomma, att vid tillsättandet staten nödgades afse i främsta rummet, huruvida den sökande kunnat anskaffa erforderlig borgen, men icke förnämligast fästa uppmärksamheten på hans förtjenster, skicklighet och redbarhet, hvilka egenskaper, i Utskottets tanka, äro mera betryggande så väl för staten sorn för deli enskilde, än den tillfälliga omständigheten, att sökanden kunnat aflemna borgen för en viss summa, äfven om den bestämdes till det högre belopp, sorn nu blifvit föreslaget. Då såtedes deu föreslagna förhöjningen i uppbördsborgeu, i stället för att leda til) dermed åsyftadt ändamål, snarare skulle komma att motverka detsamma, till»lyrker Utskottet, att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Juni 1851. 4 Bali-Utskotlels Utlåtande, R.o {98.
Ordinarie medlemmar: Professor Rosdn, ordförande, doktor Nyström, v. ordförande och kassaförvaltare, fröknarna A. Roos ochA. Fabricius vid expeditionen samt medicinalrådet D. Pontiu. Suppleanter: F r u F. Lybeck, fröken G. von Plomgren samt professor 0. Sandahl. ' Revisorer: Fröken H. Casselli och öfverstelöjtnant C. E. Elfving. Revisors-suppleanter: Fröken L. Borg ocli fröken A. Dahlström. Komitén för insamlande abf medel till Förbuudets fonder för yrkesoch studiestipendier. Frii Adlersparre, fru Gylddn, fröken Engströnl, fröken Silow, .revisionssekreteraren Rohtlieb och professor Rosén. Styrelsen för stipendiefondernas förvaltning. Ordinarie medlewbmar: F r u A. Wallenberg, generaldirektör A .. Andersson, professor Rosén, revisionssekreteraren Rohtlieb och fröken Silow. Suppleanter: professor H. Gyldén och fröken C. Montelius. evi is or^: Expeditionschefen E. von dar Lancken, fröken J. Elfving och grosshandlaren 0. Melin. Revis0s.s-suppleant: doktor G. Elowson. Niimnd för utdelning af Förbundets liikarestipendier. Förbundets ordförande eller vice ordförande, fru Adlersparre, med. doktor Karolina Widerström, fröken Silow, professor Rosén, revisionssekreteraren Rohtlieb och fru A. Wallenberg. Styrelsen för Driiktreformfireningen. Ordinarie nzedbe » mar: Fruarna N. Bendixson, M. Idun Prenumerationspris pr år Byrå: Redaktiir och utgifvare: H a m n g a t a n 1 6, 2 Va t r. Idun med Modetidning och koFRITHIOF HELLBERG. (midt för Kungsträdgården.) lorerade planscher kr. 8 Idun m. Modet, utan kol. pl. sker i landsorten å poslTräffas å hyran kl. 10 — 11. Idun ensam - » 4: anstalt, i Stockholm hos redaktlon. Allm. Telef.
Domstol mera än hvad vår Statsförfattning medgifver; och det är i stöd ej allenast af io7:de §. i hela sitt sammanhang, utan af all analogi med andra Lagens rum och dess anda, jag anser Riksens Ständer till en slik pröfning ej kunna umbära Constitutions Utskottets förberedande ledning, genom anmälan af den , det funnit ej rätteligen uppfylla sin p'igt. Månne en sådan infordrirgsrätt kan förenas med den i 29 § .Riksdags-Ordningen föreskrifna varsamhet vid anmärkningens tibkännagifvande i Stånden och Remiss til! Utskottetoch månne, enär Handlingarne konna bestå i Stats-Råds Protocoller, Riksens Ständer af dessa jemväl äro berättigade att kräfva del ? Jag kan på samvete ej annat än besvara dessa frågor med nej. jsg frångår dock icke, V 396 Den 2? April. att redactioeen af 107 §:s sista Moment kunnat blifva tydligare3 men icke hafva de der fö-, rekommande och ofvananförda ord en så klar och bestämd betydelse till styrka för någon Riksens Ständers i detta fäll af Constitutions* Utskottets Utlåtande oberoende rätt, att den, tvertemot Stats-Författnjngens i allt öfrigt rådande principe, må anses för den enda och rätta. Jag har redan sagt, huru jag förstår dessa ord , att nemligen afgöra betyder fatta beslut att fullfölja eller i.-ke fullfölja ConstitutionsUtskottets anmärkning3 ett beslut, sorn visserligen innefartar ett afgörande, och således otvunget uppfyller det begrepp, som svarar emot uttrycket.. Sådana h'ra mina oförgripliga tankar. Med skyldig aktning för andras olika tänkesätt, är jag glad att hafva fått yppa mitt eget. Det är åtminstone oväldigt, och grundadt på nit för allmänt väl och vår Constitutions dermed förenade helgd. I detta afseende lärer ock emellan mig och, de varda Ledamöter, som skåda ämnet utur en annan synpunkt, råda den fullkombgaste öfverensstämmelse.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer_, angående Fahlu stads båtsmansrotering. Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 22 April i845, hos Kongl, Majit anmält, att Fahlu stad, sannolikt genom ett begånget misstag vid uträknandet af stadens medelbevillning af hus och tomter för åren 1828 till och med i832, fått sig påfördt ett högre båtsmanshåll, än som, enligt de af Kongl. Majit och Rikets Ständer stadgade grunder, bort staden åläggas samt af sådan anledning i underdånighet anhållit, att, då den nedsättning i det på Fahlu stad fördeldta antal båtsmän, hvartill staden tilläfventyrs voi’e berättigad, skulle, i anseende dertill, att nummerstyrkan af städer nes båtsmanshåll blifvit enligt äldre författningar bestämd, medföra en rubbning Statssamt Allm Bise.-och Elter .-riskulla, s {'Hatande, Ro ?. 25 rubbning i den allmänna fördelningen af ifrågavarande besvär emellan alla städer och köpingar i riket, samt enär den tillökning i bålsmansroteringen för andra städer, som blefve en följd af Fahlu stad tillerkänd minskning deruti, skulle erfordra en mera invecklad utredning, än alt Rikets Ständer dermed kunde taga befattning, Kongl. Majit måtte, efter undersökning af förhållandet, och så framt staden funnes båidare roterad, än med stadgade grunder öfverensstämde, i nåder meddela Rikets näst derpå sammanträdande Ständer förslag till nedsättning i bålsmansroteringen för staden samt lill en lämplig fördelning af den dymedelst uppkommande brist i städernes båtsmanshåll, genom motsvarande tillökning deruti för andre städer och köpingar; så bar Kongl.