Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Vi fått uppgifter av befallningshavarna hur många män mellan tjugo och fyrtiofem år som finns har Vi beslutat att ta ut var tjugonde. Förstärkningsmanskapet skall bestå av manbara, friska och färdiga karlar, utan avseende på viss längd. Städer och socknar skall i proportion till sin manliga folkmängd ställa sitt antal till förfogande. De får också använda lösdrivare. De som anmäler sig som frivilliga slipper betala personliga avgifter för sig och hustrun. De som under tjänstgöring skadas, njuter under sin övriga livstid förmåner, pension och näringsfrihet som värvade soldater. Skulle inte antalet stridbara män från städer och socknar räcka, anskaffas resten genom lottning. Undantagna är ämbetsmän, studerande som studerat de sista två åren, lotsen bör få behålla en dräng. I övrigt tas soldater ut så att först de ogifta, sedan de gifta utan barn. Genom lottning skall var tjugonde i församlingen komma ifråga. Noggrann redovisning hur lottningen skall gå till. Det underhåll de uttagna behöver innan de når samlingsplatsen där kronan kan försörja dem, skall sammanskjutas av socknens innevånare, med undantag av dem som själva gått ut eller lämnat en son eller dräng. Förstärkningsmanskapet införlivas med det infanteriregemente som närmast befinns indelt. Han erhåller samma sold och förplägnad som indelta soldater. Kronan bekostar hela munderingen Ett blad med förteckning på manbara personer som genom lottning är underkastade att till arméns förstärkning i N N socken N N härad och N N län 1811. Sedan förstärkningsmanskapet blivit uttaget och utgått, försvinner så länge kriget varar all skyldighet till rekrytering. När kriget är slut hemförlovas de och återgår till sin hembygd. De medför sin beklädnad och det kommer senare att bestämmas, om de får behålla kläderna eller de skall återgå till kronan. Vi är övertygade att Våra befäl behandlar fäderneslandets försvarare med foglighet, men ger ändå order till dem att iakttaga så att soldaten inte förnärmas, vid bestraffning den yttersta uppmärksamhet användes. Vi är betänkta på att låta överse de stadgar som rör krigsdiciplinen. Det är Oss en helig plikt att förekomma de olyckor och det elände som efterlämnat ett så sorgligt minne av förra lantvärnet.
Jorda-Balken måtte erhålla följande lydelse; ”Fralse Ränta, sorn säljes, må hvarocK *’en , som eger del i den jord, hvaraf den ”utgöras bör, hafva magt, att, innan laga ''Stånd åkommer , lösa till så stor del, som ”af hans egande jord utgår, och läte han ”sedan fullfölja Lagfarten som sagdt är;” så alldenstund, efter hvad Motionairen angifvit ^ Lag-Comitén, som föreslagit upphälvandet af hembudsskyldigheten, deremot, i 11 Capitlet 39 §. af det nya projectet till Jorda-Balk, bibehållit ränteegarelösningsrätten, samt Rikets Höglofl, Ständer således komma i tillfälle att framdeles , i sammanhang med pröfningen af Förslaget till JordaBalk i det hela, älven besluta om den ifrågavarande Lagförändringen; får Utskottet, sorn, med afseende å eganderättens helgd, icke skulla lör sin del vilja tillstyrka upphäfvandet af Frälserättsegarens lösningsrätt, vördsamt hemställa, att 5ö Bil. i. Allm. Bese. o. Otc. Utsk. Uti. N:o 173, Matts Ericssons förevarande Förslag må för det närvarande förfalla. En Ledamots serskilda mening uti en del af detta Betänkande bifogas. Stockholm den 3i December 18:29. Reservation, Herr Biskopen Faxe reserverade sig i afseende på den föreslagna underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj:t, i hvad den skulle komma att innefatta hemställan om åläggande lör Pastorerne att, genom utsedda fullmägtige, verkställa Tionderäkningen, hvilket Herr Biskopen ansåg icke kunna förenas med det allmänna stadgandet, att KronoBetjente skola en sådan räkning öfvervara. STOCKHOLM, Elmeus ock Granbergs Tryckeri, l83o. Allm. Besv.- och Uec.-Utsk. Utlåtande N.o 173. 1 N:o 173. Ankom till Exped.-Utsk d. 14 Jan. i83o.
Har särskildt val icke af innehafvare af sd stort röstetal, sorn sagcll är, blifvit åskadi, röste gä/lets alla valmän tillsammans för hela gällels röstetal. Suppleanter må, der de valberättigade så besluta, på samma säll väljas. Ej må kronobetjent rätt förnimma. Gällstämmans ordförande kan bevista. Kungörelse om kronobetjeningen. Lag samma skall utfärda. Är valman som ij §.a omförmäler. § 16. Röster vid valmannaval valen tillslå— desvara. § 17. Utdrag utur prot. lemnäs, underskrifva af gällstämmans ordförande, hvar och en utsedd valman, såsom fullmakt; i det utdrag skall hela det röstetal vara utsatt, sorn gä/lets samtliga valberättigade tillkommer, sd ock antalet af de utsedde valmännen. Hafva, i den ordning, som 15 §.-n säger, för en del af gä/lets röstetal särskilde valmän blifvit utsedde, då skall i de utdrag, hvilka lemnäs dessa valmän, äfven utsättas det röstetal, hvars Den 15 April f. m. innehafvare särskildt Val äskat,- och i de utdrag, som lem* nas de först utsedde valmännen, likaledes gä/lets öfriga röstetal. Ont de ät suppleanter lemnade prol.uldr, vare lag samma. § 18. Har någon af den, som vid gätlslämman ordet fört. § 19. Riksdagsmannaval till första kammaren skall minst en månad förut kungöras. Kungörelsen utfärdas af den i 2o §:n omrörmälda • gånge som ' >-5 §- n 0,11 kungörelse till valmannaval säges. § 20. Riksdagsmannaval till första kammaren skall förrättas å den folkmängd lyder. De Valman, hvilka tillsammans skola, pä säll tS §.n säger, afgifva antingen gällels hela röstetal, eller särskild del deraf, röste hvar för sig med en lika andel af del röstetal eller den särskilda del.
Sedan detta anbud varit föremål för vidlyftiga öfverläggningar inom Banco-Styrelsen, samt äfven åtskillige medlemmar af Stockholms HandelsCorps blifvit i ämnet rådfrågade, blef detsamma omsider, den 17 derpå följde November i dess då varande skick af samtelige Fullmägtige afslagit, men derjemte öfverlemnades åt 5 Ledamöter bland Banco-Fullmägtige, att uppgöra ett Contra-förslag för att lill Herr Wigert framställas. — Det till följd häraf uppgjorda Contra-Förslag innefattade följande hufvud-momenler, nemligen: aj) Att lefvereringen af ofvan uppgifna belopp skulle verkställas kostnadsfritt för Banken, sednast 4 månader från den dag, då Banco-Fullmägtige derom underrättade Lefverantören; F) Att i betalning skulle erläggas för hvarje Silfver-Specie härstädes lefvererad 1 B:dr skill. Hamburger Banco och 6 skill. Svenske BancoSedlar; dock att, i händelse någon post skulle komma alt Iefvereras under annan årstid än emellan den i5 Maj och i5 September, Lefveranlören förbehölles en särskild ersättning för ökad Transport-kostnad af 1 skill. Svenska Banco-Sedlar; c) Att nämnde betalning skulle på det sätt erläggas, att så snart någon lefverance blifvit fullgjord, skulle genast ulgifvas den derföre i Svenska Banco-Sedlar utställde del af betalningen, 6 skill. Sv. Banco, för hvarje lefvererad Riksdaler Svenskt Silfver Specie, äfvensom ersättningen för ökad Transport-kostnad om den ifrågakomme, men att för återstoden eller 1 R:dr 2-| skill. Hamburger Banco för hvarje lefvererad Riksdaler Svenskt Silfver Specie, skulle, under samma dag någon lefverering blifvit fullgjord, utgifvas en förbindelse, ställd i Rikets Ständers Banks namn, till Lefverantören eller Ordres att sex månader å dato betalas, såsom återstående liqvid för det samma gång lefvererade Silfver.
—- — om årliga afbetalningar på, i Banken; BancoUtskottets Betänkande, VI i.s3o, 3i, Lif. af BorgareStåndet, IX s 121, af| PresteStåndet, IX s 129. huruvida de i Banken qvarliggande handlingar skola företrädesvis vara berättigade till; BancoUtskottets Betänkande, Yl 2. s 221—224, Lif. af Adeln, IX 3. s 148, af PresteStundet, IX 3.. s i5i , af BondeStåndet, IX 3. s 175. — och Odlingslån, angående; Statsoch BancoUtskottens Betänkande, Yl i.s nvlxii, återrem. af PresteStåndet, IX s 520, af Adeln, IX s 523, af BorgareStåndet, IX s 527, af BondeStåndet, IX s 53o *). *) Återremissen besvarad i ytterligare Betänkandet om Rikets PenningeVerk. 'altigvård, om en allmän; Konungens nådiga Proposition, med af särskilde Committerade utarhetadt Förslag, I 1.S73'— i58, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1129, 1138, til Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1140, i23i, till Bevill. och Ekon. Utskotten, II s 1145. Utskottens Betänkande, VII 1. s 634 — 682, återrem. af BondeStåndet, IX s 590, af Adeln, IX s 644» BorgareStåndet, IX s 706. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 1. s 39 — 75, Lif. af BondeStåndet, IX 3. s 56, med vilkor, af föreslagna ändringar, af PresteStåndet, IX 3. s 53, afsl. af Adeln, IX 3. s 118.
Genom 36 § i nu gällande Banko-Reglemente stadgas, att med undantag af de uti supplementar-stat upptagna ersättningar till Bankens brand-chef och brandmästare för ökade hyreskostnader samt lönerna för Bankens Garde des Medailles och brandmästare, alla å samma stat för någon tjenst utförda arfvoden, anslag eller ersättningar komma att åtfölja utöfvandet af sjelfva tjenstebefattningen; hvadan den, som tjenstgör för innehafvaren, eger att i mån af vikariatets längd njuta del i arfvodet, anslaget eller ersättningen. Utskottet har redan i det föregående yttrat den åsigt, att det åt Fullmäktige må öfverlemnas att kunna tillåta tjensteman, som af sjukdom från tjenstgöring afbålles, att under tiden uppbära de lönen åtföljande och på supplementar-stat upptagna tjenstgörings-pcnningar. Med fästadt afseende härå, anser Utskottet sig böra tillstyrka, att föreskriften i 36 § af Reglementet må erhålla följande förändrade uppställning: Med undantag af de uti supplementar-stat upptagna anslag till Bankens brand-chef samt till Garde des Medailles, komma alla för någon tjenst utförda tjenstgörings-penningar, arfvoden och missräknings-penningar att åtfölja utöfvandet af sjelfva tjenstebefattningen, dock med rättighet för Fullmäktige att kunna medgifva den tjensteman eller betjent, som af sjukdom hindras från tjenstens bestridande, att under tiden uppbära de för samma tjenst å supplementar-stat utgående tjenstgörings-penningar. Stockholm den 29 September 1834. Bih. till R. St. Reservationer: Emot Utskottets beslut att tillstyrka Rikets Ständer att Kassaoch Depositionsafdelningarne mätte tili gemensam lokal sammanföras, i enlighet med det af Kommitterade uppgjorda förslag: Af Doktor Björkman: »Uti Höglofl.
Detta är det märkligaste uttalande någon konstitutionel minister låtit undfalla sig här i landet. Under en spänd situation, då tingen hafva svårt för att draga jemnt, då är det ministéren som skall visa sig såsom ledare af situationen genom att bringa de stridiga uppfattningarna till öfverenskommelse. I det ögonblick ministern Estrup vägrar att bidraga härtill, ställer han sig utanför all konstitutionel praxis, och är nära att omöjliggöra öfverenskommelse, i det att ministéren, den enda faktor som har tillträde till begge tingen, vägrar att begagna detta förhållande till mäkling. Det var derför alltså blott ringa förhoppning, då finanslagen lades inför gemensamma utskottet, * den sista utvägen. Högern afstod här från en del fordringar, men då de blott * Gemensamma utskottet består af lika många medlemmar från hvartdera tinget; det aflemnar till hvartdera tinget en eller flera propositioner, som kunna antagas eller förkastas, men icke ändras. Förf: 8 anm.voro uppstälda för att kunna afprutas, betydde detta skenbara medgifvande ingenting: i hufvudsak fasthöll man sina fordringar. Man ville bafva ett fartyg af den af mi-nistéren begärda storleken, ocb hvad universitetet angick erbjöd sig högern att låta dess brist betäckas genom ett af staten beviljadt räntefritt lån, men det var ju i sjelfva verket alldeles detsamma, som att låta statskassan betäcka de-.ficit. På dyrtidstillägget erbjöd man sig att slå litet af. Vensterns flertal stod fast vid sitt: ett mindre fartyg, dyr-tidstillägg intill 2500 kr., och universitetet försörjdt med sin egen förmögenhet. Jag skall ett ögonblick inlåta mig på dessa tvistepunkter. Genom lagen för flottan är det bestämdt, att vi skola ega 12 större (hvaraf, ännu saknas 3) och » ett passande antal mindre » fartyg. Regeringen begärde nu medel till påbegynnandet af ett större fartyg till 5 millioner kronor.
ock det sitter en utfattig fader i kakelugnsvrån, jag vill ha guld och silfver, om ock det till sist bara är mull! DEN GAMLE. EN RÖST. PER. Helvetets glöd! Hvem har varit här? Banna icke julen! derligare än vanligt! Far, se på mig Ah hvad är detta! Det är icke hans ansigte! DEN GAMLE (på knä). Hvad är detta! Här är så underligt i qväll; un som vill dig väl, stanna inom dessa lugna murar! Det är för sent! PER. Min son! Hör din fader! Lyd den gamles röst den? Hvad ser jag! Denna ring! Hvem har gifvit dig (Vill taga den af Per.) PER. DEN GAMLE. Hvem är du? Du är icke min far! magternas förtrollning! Din brottslige, din olycklige far, som står under (Den gamle förvandlas till en stor srart katt.) Jesus Maria, hjelp! PER. DEN GAMLE. (Starka ljusstrålar från Mariabilden; klockan slår tolf.) Trollet! Trollet! Vik hädan, orena ande! Och nu! (Slår upp tornluckorna.) Till lifvet! (Vänder på (Han springer ut genom de öppna luckorna.) (Katten försvinner.) PER. ringen.) Till skogsbrynet! Andra Akten. En skog med snö i förgrunden snedt öfver scenen en isbelagd bäck. PER. PER in. (Det blåser uppe i träden.) Detta är således skogsbrynet, dit mina tankar så ofta flugit genom den klara luften, och detta är skogen! Och detta är snön! Nu vill jag göra snöbollar, som jag sett skolgossarne göra. Det lär vara något utomordentligt nöjsamt! (Han tar en snöboll och kastar några gånger.) Åhja! Hm! Inte är det så utomordentligt! En gång till Jag tycker det nästan blir tråkigt nor? Vinden! Ja, det låter ganska vackert! hör på det der länge! Sus, sus, sus sus! Nu låter Men hvad är det som spelar uppe i trädens kro Sus, sus! Sus, sus.
Riksdag böra jemväl till andra vigtiga ändamål för Sjöförsvaret äskas, icke i underdånighet föreslå nybyggnad af mera än ett enda större fartyg, nemligen en skruf-fregatt, fullkraftig och med ångmaskineri om 800 nominela hästkrafter.» »Den mångåriga erfarenhet, på hvilken nutidens omdöme i detta fall grundar sig, bar med full visshet gifvit vid handen, att snabbhet hos krigsfartygen så mångdubblar deras användbarhet och skänker dem så mycken öfverlägsenhet, vare sig uti strid i linie eller skepp mot skepp, jagande eller tagande jagt, vid konvoj eller under trupptransport, att man med skäl blifvit ense om, att anse fullkraftig ångmaskin vara ett vilkor för ett krigsfartygs godhet. Så mycket nödvändigare äro då fullkraftiga ångare inom den Flotta, som räknar få fartyg och som alltså måste söka att genom förträffligheten hos hvart och ett af dessa i möjligaste måtto ersätta bristen i antal. Saknaden af snabbgående och fullkraftiga större ångfartyg skulle kunna blifva vårt land smärtsamt kännbar, och ändock räknar Svenska Flottan ännu icke mera äri ett sådant fartyg, nemligen den under byggnad varande skruf-fregatten Vanadis, lill hvilken Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljade Bil. NI 3 lill Kongl. Maj.is Nåd. Prop. Ni 1, om Statsverket 1859. 19 anslag. Det är alltså hög tid, att ytterligare en ångfregatt bygges, att bristen i mån af tillgångarne fy lies, och att nödvändigheten erkännes, att, då man har litet, detta lilla är fullt godt.
allt är ju nu bra igen. Så, så, mitt barn, du menade väl, det vet jag. Och SIGRID. i ordning. Ja, ja, det är ju bra nu... Jag skall gå ut och göra FRU GERMAN. Hvar är Lina? SIGRID. Hon är redan borta och döper kamrerns Hanna. FRU GERMAN. när hon har aftonsång att gå i, här i Klara. SIGRID. Jag förstår inte, hvarför hon springer i baptistkyrkan, kaffet, jag. Marie stannar och hjälper mig. FRU GERMAN. Gå in till herrarna, mamma. Jag skall nog koka Marie? Men om Kristofer träffar henne? TREDJE AKTEN SIGRID. att hon har varit sjuk. Hon var ju för resten här, så att han hälsade på henne, när vi kommo hem i middags. FRU GERMAN. Hon sitter därute i Linas rum. Jag har sagt Kristofer, Det gamla tycket måtte väl inte komma tillbaka? SIGRID. Såg du, så glad han blef, när han fick se henne? Det kan jag inte tro... Stackars Kristofer... FRU GERMAN. I dag får han inte veta hur det är, Sigrid. SIGRID. sanningen en gång skall fram. Om Gustaf ville tala med honom? FRU GERMAN, häftigt och oroligt. Nej, nej, det är bäst. Det blir nog svårt ändå, när närmast till det... Säg ingenting åt Gustaf om det här, nu. Hör du det, inte ett ord, Sigrid! SIGRID. Gustaf? Nej, Sigrid! Åhnej... åhnej... jag är ju också mycket ondt. Han såg ju jämt Marie här förr i verlden. FRU GERMAN. Som mamma vill. Det skulle säkert göra honom Ja... Ja... VÄRFLOD ANDRA SCENEN DE FÖRRA. KRISTOFER. Kristofer kommer från fru Germans rum. Han synes vara vid godt lynne, som han sträfvar att behålla. KRISTOFER. räkenskaper. Jag hindrar väl inte? Hans helighet väntar på mamma därinne vid sina FRU GERMAN. Visst inte. Kanske du vill hjälpa oss? KRISTOFER.
Det har jemväl i sednare tider blifvit öfverlemnadt åt Häradshöfding att, utan Hofrätts tillåtelse, vid Urtima ting behandla civila ärenden, såsom konkursmål och frågor 0111 inteckuings-förnyelse, och det synes ej eller kunna medföra någon våda, om denna rätt blefve utsträckt till alla civila mål, der rättsökande sådant önska och vilja kostnaderne gälda. Utsättandet af Urtima Ting beror då ej af domarens godtycke och, derest Hofrätterne underrättas om sådana särskilda ting, erhålla dessa öfverdomstolar såmedelst den kännedom om Häradsrätternes förhandlingar uti ifrågavarande hänseende, hvilken är nödig för den uppsigt och vård öfver Underdomstolarne, sorn, enligt 8 Kap. 1 §. ofvan åberopade Balk, tillkommer Hofrätt. Rikets Ständer hafva fördenskull för sin del beslutat, det skall 4 Kap. 2 §. Rättegångs-Balken erhålla denna förändrade lydelse: Tvista män och äskar käranden särskildt Ting, då må Häradshöfding, der käranden kostnaden hålla vill, slikt Ting utsätta. Tappar den svarande; gälde ej annan kostnad, än den å laga Ting göras skulle. Åsämjas parter inför rätten om särskildt Ting, då må Häradshöfding det ock hålla. Då Häradshöfding i dessa fall särskildt Ting utsätter, kungöre det genast Hofrätten och Konungens Befallningshafvande. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Maj 1854. Expedilions-Vtskoltcts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o SI. 75 N:o 51. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 April 1854. Preste-Slåndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 3 Maj — /likets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående utsträckning af tiden, hvarunder civil tjensteman må, utan Kongl. Maj:ls Nådiga tillstånd, vistas utrikes.
Strf, III. §. §. 73-75. 85 5- 73- 2Bib be S3ruf, ber bele» eder en bel of fmibef lid SKonufoctur f$r» dblaö, mdrberas ttflmerFningen efter ben grunb ndfifbregåenbe 72- §. flabgar, få att för broar je prioilegierabt ©feppunb ©tångjetnöfmibe, forn fålunba tid SOtanufactur fordblaö, anfeé dgarentf bepåona n>tnft från &5gfi ^difteri tia minf? |:bel af fammo 23ruf$ ©tångjern^prié, broilfen bebSflning på lifa fått, forn för ©tångjernéfmibe dr fiabgabt, meb gern procent forroanbtaé tid (Japitat, för broilfet £3eroidning, på fått förut beffdmbt dr, erldggetf. ©dr åter SftanufacturroerF dro anlagbe, meb rdt» tigbet tid fårdbting af F6pt Sfmneéjern, eder utan eget ©tångjernöfmibe, rodrberas fbrdblinggrdtten ttd Sttanufactur fåtunba, att dgarenä bebåflna roinfi af ^n?ör;e ©feppunb pribilegierabt ©mibe anfeS från fjSgfi i:bel tid minji A:bel af ©tångjernéprifet uti ben Sanböort, ber S3rufet dr befdget. 3 bdgge begå bdnbelfer iafttageé, att dgarenl rutnfi antib be» rdfnaS utan affeenbe på ben fdrffilbt tid 23eroidning uppffattabe Sanbt» egenbom, forn meb 23rufet dr forenab.
Hon njöt af att ligga så och betrakta den lyckliga gruppen derute och veta, att hon nu skulle få stanna i denna fridfulla krets och att den mörka, kulna och glädjelösa delen af hennes lif nu kunde räknas till det helt förflutna. Hon kände, att hennes hjerta framgått luttradt och renadt ur frestelserna och bekymren, och att nu ett nytt lif skulle öppna sig för henne, då det skulle blifva henne lättare att gå framåt på det godas väg och söka försona, hvad hon i det förflutna brutit. JAG. Gossen. Hvarför gråter du?“ sporde Halfdan, i det han halft nyfiket, halft deltagande stannade framför lilla Blända, som satt hopkrupen på en tufva i skogen med händerna för ansigtet och det långa, guldskimrande håret nedfallande i mjuka vågor öfver de fuktade kinderna. “De säga, att min mamma är död“, snyftade den lilla. “Och pappa, han ser så ledsen ut, och Carin hon gråter, och mamma, hon ligger på sängen, och pappa har lagt fullt med hvita blommor på hennes hufvudgärd, och hon ser så fin och vacker ut, att jag aldrig, aldrig kan tro att hon är död, att hon ej skall tala till mig och se på mig någonsin mer! Säg, tror du ej att de narras för mig, att mamma blott är förskräckligt sjuk, men inte död, inte min mamma? Säg! Säg!“ Och barnet fästade, ifrigt och ängsligt forskande, sina stora, mörka ögon på Halfdans ansigte. Halfdan såg förlägen ut, fäste ögonen ihärdigt på marken och piskade med sin lilla promenadkäpp en enbuske. “Hur kan jag veta det?“ sade han dröjande och med en förstulen blick på Blända, som stigit upp och nu stod midt framför honom på gångstigen. “Men hvad är du för en egentligen? Dig har jag icke sett förr.“ “Jag är Blända, jag, och pappa är komminister i Wärna. Än du?“ “Jag heter Halfdan Buhre Nordenson, och general Buhre på Lindvik är min morfar. Min far har nyss dött, och någon mamma har jag ej haft se’n jag var liten.
Utskottets Betänkande N:o 208, anses erfordra en summa af 28,348: 6. 8. upptages till blott Kammarskrifvaren C. J. Westman, löne-tillökning 100 Landtmäteristaten 2329 ■4 IO Bergmästarn Jacobson, ersättning för genom BergsTingets vid Ädelfors upphörande förlorade inkomster 5o F. d. LandsKamereraren Assessor C. M. Wahlström, pension 3oo Landshöfdingen i Kronobergs Län, ersättning för Dagsverken till Kronobergs Kungsgård till och med för år i835, hvarefter denna ersättning upptages bland fonden till LandshöfdingeLönernes reglerande i5oo Amiralitets KaminarRådet Elers, såsom f. d. Justitiarie i KrigsHofRätten 4oo LotseriStaten 74° RegementsLäkaren J. C. Trapp 125 ÖfversteLieutenant de Mottoni, oberäknadt ett Expeclance-arfvode af 200 R:dr 000 Pensionsrum för 2:ne Generaler å 4ooo 8000 Stockholms Stads Undervisningsverk lööf T:r Spanmål, å 5 R:dr, som upptages efteråt bland Spanmålen in natura. F. d. Landshöfdingen m. m. Hans Järta, pension 2000 R:dr, hvilken fö‘rut finnes uppförd å IndragningsStaten, och vidare kommer att fortfara. Förste KammarMusikus B. Crusell, pension att af honom uppbäras efter afskedstagandet, och efter hans död, af hans hustru 6 00 Hofmarskalken Friherre Paykulls Enka eller omyndiga barn 1000 .