Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förstärkta Bemllnings-Ulskotlets Memorial N:o 28. IS 35:te omröstningen. (40 prop.). Den sora bifaller Utskottets, af tre Stånd antagna förslag, att Kreatur, alla slag, skola vid införsel vara tullfria, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages för Kreatur följande, af Bonde-ståndet beslutade, tullbestämmelser: Inf.-tuli Stycke. R:dr Hästar, utom Hingstar i 20: Oxar, utom Tjurar 1 4: Kor och Ungboskap i 2: Kalfvar och Svin, utom Fargaltar . 1 1: Andra fyrfotade djur 1 — 50. Enär denna votering utfallit med 82 Ja emot 37 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den som vill att, i öfverensstämmelse med Utskottets, af tre Stånd antagna förslag, Kött, alla slag, skall vid införsel åtnjuta tullfrihet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antagas för Kött följande, af Bonde-ståndet beslutade, tullbestämmelser: Inf.-tuU. Centner. R:dr öre. — Andra slag 1 3: — Denna omröstning har utfallit med 87 Ja och 31 Nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. 37:de omröstningen. (42 prop.). Den som godkänner Utskottets, af tre Stånd bifallna förslag, att åsätta Leksaker eller Niirnberger-kram: af trä eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering, införsels-afgift af 1 R:dr 50 öre skålpundet, röstar Ja; den dét ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, enligt Bonde-ståndets beslut, införsels-tullen å nämnde artikel till 1 R:dr 70 öre skålpundet. Omröstningen har utfallit med 66 Ja och 52 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Kreatur. A.\
Ehuru jag hoppas att snart få se Dig åter bland osa, vill jag dock, efter tillfälle gifves mamma; som Du vet, trög skribent annars, skrifver dock till tant om Din resa yttra mig om ett och annat som förekommer i Dine bref, och som i flere afseenden skulle oroat oss, så framt vi ej varit öfvertygade om att de pröfningar Gud sänder, alltid länder till vårt sanna bästa! Kanhända, goda Ida, om mamma nekat Dig att fara, hade Du gjort Dig för högt begrepp om hvad Du derigenom förlorat. Sällan kan man hysa den kärlek och det deltagande för hemmets små fröjder och sorger, som man sedan känner och erfar, sedan man sett sig litet om hos och bland fremmande. Så säger åtminstone Sophi, som nu är hemma, och dröjer öfver trettondagen. Genom en lycklig händelse äro vi i stånd att betäcka omkostnaden för Din hemresa. Måtte det bara blifva slädföre! Det har varit smått om lönande arbetsförtjenst sedan Du for bort; endast fru E. och fröknarna O. ha låtit göra sig något nytt. Tro likväl icke att jag varit sysslolös: Du vet af gammalt huru tidödande dessa söndersprättningar och ändringar äro. Mamma har långt inpå nätterne hållit på med de tunga, stickade ylletröjorne; så har tiden gått, under beständig verksamhet; men oaktadt all sparsamhet, alla inskränkningar, skulle vi kommit till korta med nyårs qvartalets hyra, och hvar taga medel till andra oumbärliga utgifter? Men när nöden är som störst, är hjelpen förhanden; så gick det äfven nu. En lika oförväntad som lönande beställning på arbete lifvade min tro på en kärleksrik försyn, samt stärkte mina krafter. ** Det var af en ung man af utmärkt personlighet, lika artig som okonstlad i sitt sätt att vara; han sade sig vara resande och fått anvisning på oss, af hvem begriper jag alldeles icke, ty en fremmande person väcker här stort uppseende, så äfven han, men ingen af våra bekanta eller grannar hade talat vid honom, endast en förbigående hade han frågat hvar vi bodde.
Ransakning och dom i sådant mål tillhöre den Härads-Rält, inom hvars dom värjo gerningen, som åtalas, blifvit begången; dock må Nämnd tagas äfven från annat af de härader, för hvilka tingsstaden gemensam är, efter ty, som Konungen derom förordnat. Utskottet, som tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget, erkänner äfven vigten och nödvändigheten af en författning i den syftning, som den föreslagna, emedan det af Rikets Ständer vid sista Riksdag afsedda mål ty förutan ej kan uppnås, och då fattade beslut om ransakningshäktenas ombyggnad, hvartill medel jemväl blifvit anslagna, i annan händelse ej kan komma till verkställighet. Utskottet förutser visserligen härvid den invändning, att förslagets antagande i allt för hög grad koninic att rubba bestående förhallanden, i afseende pa i ätter Domstol och Nämndens tjenstgöringsskyldighet; men häremot bör erinras, att fråga icke är om ringaste förändring, hvad civila tvister eller mindre brottmål beträffar. Endast då den tilltalade är häktad, skulle i hvarje domsaga, änskönt den hestår af flera härader, med hvar sin tingsstad, kunna ransakas och dömas på ett enda ställe, beläget invid ransakningsliäktet. På sätt Utskottet redan nämnt, skulle Rikets sist församlade Ständers syftemål derförutan ej kunna fullständigt vinnas; och fördelarne deraf torde lätt inses, om man tager i betraktande, alt de betydliga kostnader, som staten nu måste vidkännas för fångtransporter, då den tilltalade flera gånger måste undergå ransakning, till större delen undvekes, äfvensom alt dylika transporter, som ofta lemna tillfälle till flykt, dessutom ej hafva något välgörande inflytande på fångar, serdeles som deras sammanvaro med andra fångar ofta derigenom kommealt ega rum, så framt icke hvarje fånge skulle serskildt transporteras, livilket åter skulle alltför mycket öka omförmälda kostnader.
Möjligen skulle man med sinnesstämningen af en sådan kunna förlika, att han ungefär vid samma tid, som han lät höra den i en ond verld inträdande ynglingens veklagan, bad i denna tidning om ursäkt för en (långt mera poetisk) ”Ode öfver Christus”, – visserligen (sade han) ”någongång af honom författad till öfning i sin andakt”, men utan hans vetskap i bladet införd och ”undertecknad med hans namn”, ehuru den törhända kunde tillhöra ”stycken, för hvilka han ej önskade att vara känd” 7. Men ingen Timon, – i fall en sådan befattat sig med att utgifva en tidning, – hade kunnat begagna den att kort efter denna urskuldning lofsjunga en ”Mamsell Dubois” utan all anhållan om ursäkt, hvarken för denna lofsång eller för den derunder anbragta och (genom sin didaktik) ännu betänkligare 8 noten. Man märke härvid vid, att i vittert värde står det oursäktade griftqvädet ingalunda högre i sin art, än den ursäktade oden i sin; den sednare skulle (åtminstone med en och annan liten lätt ändring) ganska väl kunnat försvara ett rum i de ”samlade skrifterna”, vare sig bland ”Oderna” i andra delens början, eller – då den utgifver sig för en ”öfversättning” – bland de ”Imitationer och Öfversättningar”, som afsluta denna del och upptaga hälften af den tredje. Förunderligt vid allt detta är mellertid ingenting annat, än att se honom, liksom ej långt förut emot Bellman (i ”Mina Löjen”), så äfven strax efteråt emot Leopold (i en stridskrift mot dennes Kronprins-ode), upphäfva sig till – kyskhetens hämnare 9. Det kan ej vara för någon af våra läsare obekant, att den tidning, hvarom här talats, var den för Sveriges vitterhet epoch-görande ”Stockholms-Posten”; hvars första nummer utkom den 29 Oktober 1778.
Originalskriften härtill saknas i konstitutionsutskottets handlingar vid 1815 års riksdag. 766 Riksdagen 1815. Jag framställer särskildt detta ämne af det skäl, att det mer än många äger en sida, hvilken likasom brådskar att framställa sig, en annan, som ej upptäckes förrän efter en kallare pröfning; att den förra uppkommer lätt och omedelbart af det begrepp, man fäster vid en term, den sednare af de flera slutledningar, man med tankemöda måste göra från en princip; och att ett rigtigt bestämmande af det förra och en ovrängd fram. ställning af de sednare synas mig tillsammans utgöra det enda sätt att oförhastadt komma till afgörande at denna fråga. Den, som genom vår nu några-åriga lyckliga vana skulle i begreppet hafva oskiljaktigt förenat en Constitutions-frågas natur med dess behandlingssätt, hyser visserligen just deruti ett i afseende på upprätthållandet at Sveriges enskilda Grundlagar nyttigt tänkesätt; men detta tänkesätt kan möjligen vara otillämpligt till andra Grundlagar, emedan de nämnde 2:ne begreppens förenande oskiljaktigt, är i sig sjelft icke annat än förblandning. En Constitutions-fråga, i sin natur betraktad, är icke annat än en af grundvalarna, hvaruppå någon slags samfällighet hvilar. Denna egenskap af grundval utgör dess väsende. En sådan frågas behandlingssätt åter är ingenting mer än formen för dess tillkomst eller dess förändrande; det tillägger eller fråntager icke frågan dess natur af constitutionel; och den förblifver alltid sådan genom sig sjelf, ehurudan ock formen för dess behandling må vara. Sveriges Constitution förblifver således alltid Constitution, antingen förändringar deri skulle lagligen tillvägabringas genast, eller efter hvila; och med termen Constitutions-fråga följer icke, såsom nödvändigt förbundet, begreppet om uppskof till annan tid med dess afgörande. Annat är, att det följer tillfälligen, för Sverige enskildt; och i denna behandlingsform ligger, efter min tanke, så mycken vishet, att det är den, jag hufvudsakligen anser för det palladium, hvarvid Svenska Constitutionens bestånd är häftadt.
Ständer togo Eders Kongl. Majits ofvannämndo Nådiga Proposition i noggrannt öfvervägande och efter inhemtande af förbemälde stridiga åsigter i afseende på sättet för ernående af det erkändt magtpåliggande syftemålet: ett kraftfullt sjöförsvar, hvars nytta aldrig varit bestridd, ehuru å ena sidanden åsigt sökt göra sig gällande, att en örlogsflotta, som egde förmågan att skydda handela och afvisa fiendtliga anfall, borde utgöra hufvudvapnet, då å en annan den mening blifvit med förkärlek omfattad, att försvaret till sjös borde inskrän - * Kongl. Majds Nåd. Prop. om Statsverket 1853. 9 kas till skyddandet af våra kuster, hvilket ansetts endast kunna ske afen stark och öfvad skärgårdsflotta, erinrade Rikets Ständer jemväl om den af de tid efter annan nedsatte kommittéer uttalade förmedlande åsigt: att intetdera af vapnen borde utesluta det andra; att begge voro lika nödvändiga för Statens sjelfbestånd och följaktligen måste, såsom delar af det hela, lika ansvarsfullt vårdas; att linjeskeppen voro oumbärliga, samt att genom deras borttagande försvaret skulle blifva i högsta grad ofullständigt, äfvensom de summor, hvilka på flottan då användas, icke komme att då bära önskade frukten; hvarjemte linjeskeppens utdömande ansetts vara första steget att tillintetgöra Sverige såsom maritlm-nation.
Stockholm den \\ October 1834* Reservationer: ?:o af Pehr Nilsson från Christianstads Län: ’’Jag nödgas reservera mig emot Utskottets förslag, att ”Rikets Ständer skulle i underdånig skrifvelse uttrycka deras öfvertygelse om nyttan och behofvet deraf, att Folkskolor 3nläggas”; men endast för verkställigheten af sådana vigtiga anstalter begära, ”att Biskopar och Landshöfdingar må anbefallas med verksamt nit vaka öfver denna angelägenhet, i sockenstämmor uppmana församlingarne till Folkskolors inrättan - Statssamt Ailm. Besv.r och ds, samt med församlingarne samråda och öfverenskomma om sättet och medlen, hnru de skola till vägabringas”; hvarefter allt skulle lemnäs ”att, under Presterskapets ledning samt enligt Communernas önskan och öfverenskommelser, få fritt utbilda sig”. Det är nemligen, i min tanka, det vigtigaste af allt i denna angelägenhet, att den helt och hållet skiljes från samband med Presterskapet såsom verldslig Corporation; och att den blott bibehåller det sammanhang, som en rigligt uppfattad fri utbildning af offentliga inrättningar, enligt hvad jag hoppas, alltid måste bibehålla med de Presterj hvilkas enskilda andliga nit och goda anda gifva dem en nyttig inflytelse genom sine menigheters förtroende. Vare det långt ifrån mig, att ej gifva ehristendomskuriskapen sitt behöriga värde, såsom grund för all bildning, den lägre så väl sorn den högre; men likasom de rikes barn vanligen lemnäs åt andre verldsiige lärare, nar så ske kan, och ändå kunna blifva gudfruktiga, anser jag, att de fattigas med ännu mer skäl böra kunna få undervisas af hvem deras föräldrar dertill utse, innan de äro i de år, då den af Lagen och häfden gemensamt grundidé »verkliga presterliga Religions-undervisningen tager sin början. Det är, i mia tanka, väl grundadt, att först vid i5 till 16 år ifrågaställes den offentliga Religions-undervisningen, och det är deremot ett till sine följder säkert skadligt missförstånd, som valt de vanliga, för minnets öfning begagnade första Iexorne utur Religionsböckerne.
För öfrigt tror jag ej, att man bör lägga PresteStts inbjudning helt och hållet till handlingarna, utan när Utsklns betänk. med sammanjemkningsförslag inkommer, så kan man framtaga denna inbjudning, för att jemföra den med Utskrns förslag. Således får jag i hufvudsaken instämma med hvad de tvänne värde talarne anfört. Frih. Hamilton: Jag har blott begärt ordet, emedan jag måtte hafva yttrat mig något otydligt förra gången, enär mina ord kunnat gifva anledning till Gr. Frölichs yttrande. Min mening var ej att PresteSt:s inbjudning skulle särskildt behandlas, när Utskrns förslag till sammanjemkning - af Ståndens olika beslut inkommit, utan att detsamma till sitt hufvudsakliga innehåll då är behandladt af Utsk:n och således icke vidare beböfver af R. St. handläggas, sedan Den 3 April f. ra. 101 Utsktn deråt lemnat deri uppmärksamhet, som det förtjenar, hvilket i afseende på redactionen visserligen kommer att blifva på ganska många ställen. Hr von Hartmansdorff, A.ug.: Det Höglofl. Ståndets ledamöter torde erinra sig, att då ifrågavar. stadgande rörtde folkundervisningen uppsköts, så skedde det derföre, att ntskillige af Ståndets ledamöter ansågo lämpligare att bibehålla den gamla personella afgiflen, än att pålägga en nv, och att, i sådant fall , någon del af skyddsafgiften, hvars borttagande ?. Stånd beslutat, men öfver hvilken två andra Stånd ännu icke yttrat sig, skulle kunna användas för allmänna folkundervisningen, hvarigenom dels en minskning i afgifterna kunde äga rum och dels församlingarne sjelfve erhålla någon påräknelig inkomst. Derigenom uppkomme äfven den fördelen, att när alla församlingar följaktligen finge godt af ett sådant stadgande, så kunde ej de, hvilka redan upprättat skolor, beklaga sig deröfver, att de, genom sin beredvillighet och skyndsamhet, gått miste om fördelar, hvilka andra församlingar finge åtnjuta, just derföre att de varit trögare i detta hänseende.
Uhlhorn i Grevenbroich nära Köln, hvilken förbundit sig att till den 1 nästkommande Juli hit afsända nämnde machin och för densamma, sex veckor efter hitkomsten, betingat sig en summa af 3,542 Thaler 10 groschen Preuss. Courant, försändningsoch uppsättnings-kostnaderne oberäknade; antagande Ofver-Direktören, att machinen, här på stället uppsatt, komme att kosta vid pass 7,500 R:dr B:ko; — att ehuru Mynt-Verket egde en krans eller lättermachin för större kopparmynt, med hvilken 4- och 2—skil ling—banko—plattor blifvit kransade, så att kanten gjorts tjockare än sjelfva plattan, samt denna machin, hvilken emellertid till de hufvudsakligasle delarne vore försliten, väl skulle kunna förändras, så att 5-öre-stycken dermed kundo kransas, denna förändring likväl skulle medföra föga mindre kostnad, än anskaffandet af en ny kransmachin, sådan som tillverkades af Miinzrath Rössler i Darmstadt, helst underhållet af den omändrade gamla machinen fortfarande skulle blifva kostsamt, emedan de delar, som snarast Kongl. Maj:ts Nåd.
Då Riks-Ståndens beslut, i afseende på Curhus-afgiftens utgörande i Stockholm, åro så skiljagtige, att Utskottet icke anser sig kunna föreslå 4 Bevillnings-Ulskottets Memorial, N'.o 29. någon sammanjemkning deraf, helst Ridderskapel och Adeln samt PresteStåndet afslagit den af Borgare-Ståndet i vissa puncter gjorde inbjudning, samt Preete-Ståndet dessutom afven medgifvit staden Götheborg rättighet att åtaga sig berörde afgift till obegrånsadt belopp, hemställer Utskottet, att, till utrönande af contra-proposition uti hufvudsakliga voteringen, följande votering må anställas: 3:o Den, som vill, att contra-propositionen skall upptaga Ridderskapets och Adelns beslut, att Curhus-afgiften för Stockholm må bestämmas efter behofvet, till minst en och högst tolf skillingar för hvarje mantalsskrifven person, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej’, vinner Nej, kommer ytterligare votering att anställas om, huruvida Preste-Stdnclets beslut, det må städerne Stockholm och Götheborg vara öfverlåtet att öfverenskomma hvar för sig om beloppet af Curhus-afgiften, motsvarande behofvet äfven utöfver maximum för landet i allmänhet, eller Borgare-Ståndets beslut, att en årlig afgift till veneriska smittans hämmande och botande inom Stockholms stad må med högst åtta och minst en skilling utgå af hvarje derstädes mantalsskrifven person, skall blifva contra-proposition vid den hufvudsakliga voteringen. För den händelse, att Nej vinner, föreslås en så lydande voteringsproposition : 4:o
Grunderna för det i sådant hänseende nu framställda förslag äro närmare utvecklade i det Stats-råds-protokoll, som åtföljer den nådiga Propositionen och redan blifvit bland Riks-Ståndens medlemmar i tryck utdeladt; och har Utskottet vid detta förslag icke funnit något att erinra, vare sig i afseende å de särskilda löneoch arfvodes-beloppen eller nordningen i öfrigt, dervid, till underlättande af en framdeles möjligen blifvande indragning, iakttagits, att endast Justitie-råden, hvilka enligt grundlagen icke få innehafva annat embete, skola erhålla löner, men den behöfliga förstärkningen af nedre Revisionen och dess expedition tillvägabringas genom förordnanden pä obestämd tid. — Utskottet finnér sig i följd häraf berra tillstyrka, att den nådiga Propositionen må vinna Rikets Ständers bifall, och således för nästkommande statsreglcrings-period beviljas en tillökning i Högsta Domstolens anslag af 32,500 R:dr och uti anslaget för .Tustitic-revisionens expedition af 36,700 R:dr, utgörande dessa belopp tillhopa ufvanberörda summa 69,200 R:dr. Derjemte och i händelse Kongl. Majit skulle finna lämpligt, att ornfönnälda förstärkning af Högsta Domstolen redan under innevarande är må komma till verkställighet, har Utskottet, som inhemta!, att de å 2:dra Hufvudtiteln för närvarande befintliga besparingar antagligen lemna tillgång för den mindre betydliga utgift, som häraf kan föranledas, ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att do under innevarande år för ifrågavarande ändamål möjligen erforderliga kostnader må af Kongl. Majit bestridas medelst anlitande af 2:dra Hufvud titelns besparingar. Stockholm den 24 Augusti 1860. Alik. till Exp.-Utsk. ilen 27 Aug. 1860, kl. 12 midd. Utlåtande. i anledning af väckt fråga om beviljande af anslag till Magister M. Wiberg, såsom honorarium för en af honom uppfunnen rukne-machin. (U. A.)
Se Fängelser. ( 38 ) ConcurslagstiftDingen, om förändring deri. Conradsfors bruk, angående eftergift af räntan å lånet till återuppbyggande af. II. B. 223. A. 229. Consistorium, angående förändring i sättet för ändrings sökande i dess utslag. III. B. 218. A. 283. Constilutions-Ulskottets Ledamöter. Se Lista. Constitutions-Clskollets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — Nto 1. angående arfvoden för Utskottets cancelli. II. B. 97. A. 101. — Nto 2. med uppgift å hvilande förslag till ändring iogrundlaggrne. — Nto 3. angående en af Stats-Utskottet framställd anmärkningsanledning, i följd af åtskilliga omständigheter vid inköpet af Ovenska factoritomten på Kungsholmen i Stockholm till ny lokal för myntoch controllverken. III. B. 218, 277. A. 283. — N:o 4. angående fullbordad granskning af de uti Stats-Rådet förda protocoll. III. — Nto 5 med förslag lill ett tillägg till 72 § Regerings-formen. III. B. 414. Se vidare Constitutions-Utskottets Memorial Ntris 13 och 28. — Nto 6 med förslag till ändring af 68 § Riksdags-Ordningen, rörande tiden för revisionerna af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Conlorets tillstånd, styrelse och förvaltning. III. B. 414. — N:o 7. om rättelse af ett uti Memorialet N:o 6, rörande ändring af 68 § Riksdags-Ordningen förekommande misstag. IV. B. 48. A. 149. — Nto 8. angående ett Stånds återremiss å Memorialet Nto 5, rörande tillägg till 72 § Regeringsformen. IV. B. 578. A. 592. — Nto 9. angående Preste-Ståndels återremiss af den del af Memorialet N:o 4, som rörer åtskilliga af enskilde Riksdagsmän väckta, men af Constitutions-Ulskottet underkända anmärkningsanledningar.
April P. 102, i3o. -— angående väckt fråga om förändring af Bänk-indelningen i RiddarhusSalen. April P. 65. B. 17. P. 236, 345. *— angående väckt fråga att Ridderskapets och Adelns justerade Protocoller må vara tillgänglige för de TidningsRedacteurer, som gående dess sjukdom. Nov. 2 A. P. 490 deraf vilja sig begagna. April P. 65. B. 18. P. 218, 234- RiddarhusUtskottets Betänkanden, Memorialer och ProtocollsUtdrag: angående sättet att nu genast göra fruktbara medel, hvilka tillhöra de under RiddarhusDirectionens förvaltning stälde fonder. April P. 65. B. 32. P. 218, 234- — angående introduction på Riddarhuset för LifMedicus Westring. April P. 339, 347» — angående Bankmäns afskaffande. P. 720, 759, 792. — angående introduction för Förste LifMedicus af Edholm. April P. 44_8> 518. — med svar på anmärkningarne vid Utskottets Betänkande angående Bänkmäns afskaffande. Maji P. 336. B. 189. P. 720, 759, 792. — om åtskillige föreslagne ändringar i RiddarhusOrdningen. Aug. Dec. P. 352. Dec. 3 A. P. i83, 204. 219. B. 118. P. 255, 4°5. — i anledning af gjord motion att tryckningen af Junii månads Protocoll hos Ridderskapet och Adeln genast måtte påbörjas. Junii P. 604. B. 181. Julii P. 582, 682. — angående arfvoden för RiddarhusKamereraren och RiddarhusFiscalen. Julii P. 581. B. 245.
Det är möjligt, att skillnaden emellan förslagen är ganska ringa; men då förekommer så mycket mindre skäl att göra afseende på den föreslagna förändringen, som det alltid är betänkligt att antaga en propos., hvilken man först vid sjelfva afgörandet hör uppläsas, särdeles då den är så vidlvfLig som Jo Den a$ Juli f. m. den nu ifrågakomna. Jag anhåller således om bifall till Ut* sk:s betänk, oförändradt. Ilr Dalman.; Jag tillhör den mening, som anser det af Gr. Frölich föreslagna förtydligande i redaclionen af ifrågavar. punkt vara nödigt och nyttigt. Jag tror lika med honom, att om ingen fråga härom hade blifvit väckt, had,e det varit öfverflödigt att i detta afseende fatta, något beslut; men sedan frågan en gång är vackt, anser jag det vara Representationens pligt alt uttrycka sitt beslut så bestämdt sorn möjligt* ty i detta ärende, som rörer beskattning, tillhör det beslutande-rätten Representationen. Jag önskar således, att R. St., måtte icke blott hos Konungen anhålla, att K., M. måtte utfärda en kungörelse, deruti ett sådant förklarande intages, utan att R. St. matte hos Konungen anmäla sitt beslut till promulgation i de ordalag, Gr. Frölich föreslagit. Frih. Boye: Ehuru jag visserligen med Hrr Lagerhjelm och v. Hartmansdorff delar den tanke, att det förtydligande, som Gr. Frölich föreslagit, är för oss, ganska obehöfligt; likväl, och då jag ieke ser någon, betänklighet vid att antaga det, så mycket mindre som* i fall en skillnad framdeles visar sig emellan de redactionec, som af RiksSt. kunna blifva antagna, det hlifver Exped.Utsk., sorn kommer att föreslå oss en jeuinkniog deri, tillstyrker jag antagandet af Gr. Frölichs propos. och anhåller således om Hr Gr. oLandtnäs propos. till densammas antagande. Gr. Frölich: