Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afbrottet var eljest starkt och sällsamt mellan den svarte budbäraren och de vanligtvis på rosenrödt silkespapper med förgylda kanter skrifna, kärlekens bådskap, som han öfverbringade. I alla hörnen af papperet voro dessutom inpressade sinnebilder af ömhet: en båge, ett pilkoger, ett brinnande hjerta, ett hjerta genomborradt med en pil, ett altare med offerlåga, en knäböjande kärleksgud, tvänne dufvor med förenade näbbar, o.s.v. En ranka af minnets och tankans blommor omslöt hela brefvet, och i sigillet, olika på hvarje ny biljett, syntes än evigheten, föreställd medelst en orm, bitande sig i stjerten, än något smäktande valspråk, t. ex.: «Elle seule dans l’univers», än någon smickrande hänsyftning på begynnelse-bokstäfverna i prinsessans namn m. m. TJUGUFJERDE KAPITLET. Under det kärleken sålunda florerade i de kungliga förmaken, sköttes politiken med utomordentligt eftertryck i Beylons halfvåning. Den sluge Schweitzaren insåg, att konungens villrådighet och drottningens öfverilningar gifvit begges politiska rykte hos främmande makter en sådan knäck, att föga förhoppningar kunde byggas på deras medverkan till ett ökadt konungavälde i Sverige, så länge frågan vore att anförtro detsamma i så illa anskrifna händer. Beylon hade derföre ingen möda sparad att framställa kronprinsen i en så fördelaktig dager, att man ej skulle draga i betänkande, att för hans skull understödja en statshvälfning i rent konungsk anda och riktning, Thronföljarens liflighet, angenäma umgängesgåfvor och lätthet att uttrycka sig med värdighet och behag utmålades af Beylon med de mest lysande färger, såsom kännetecken på ett snille af första ordningen, med djupa statsmanna-anlag.
Det-väckte dock undran, att bröllopet skulle j a g öSAtat, o m Pian, pfceAAaS oeri tuEEj-otS, 91X.å » jeEj; i) iAfifieten taSPa GaAt Pton Rån, försiggå på ulländsk botlen; men när man LES f ö t t o v p a n Aptänget uåESet.s ttonet: J 6åSa AaPEa men ' AP^oBatn et t t o A t e t: så fick veta, att brudgummens mor, drottSet e n a » o m Set a n S t a a t PiCott wiofcS. G. A r e n a n d e r. vid den engelska kurorten, för att i dess milda klimat återvinna nya krafter, fann kommande helgdagar hafva gjort det man det ganska naturligt, att de nyförlofÄrade läsarinnor! omöjligt för oss att förr ån i dag tisdag vade åtföljde drottningen för att sammanOreyelbundenlieterna med delta numfå tidningen färdig. mers utgifvande ha omöjligen kunnat förSom helgdag äfven inträffar fredagen vigas under hennes ögon o c h från hennes utses och, förekommas. Vi hafva gjort den 30 dennes, utgifva vi n:r 13 (med, momun få mottaga de första lyckönskningarna. allt hvad vi kunnat. Vi hafva i god tid detidning och mönstei-bilaga) samtidigt Ty i drottningen har, efter hvad det på- gjort beställningarna &lt;i illustrationerna, med n:r 12. Dessa båda nummer äro de så att dessa under vanliga förhållanden sista i årets första qvartal, och i det vi slås, del unga paret från första slund, då de mycket väl skulle hafva hunnit fram i härmed till våra ärade läsarinnor uttala yppade silt hjerlas hemlighet, funnit Sitt tid. Detta har dock, som vi genom annonvårt varmaste tack för det ovanligt stora säkraste stöd. ser och cirkulär meddelat, omöjliggjorts förtroende, som kommit oss till del, sker af de oerhörda trafikhinder, som under det med den vissa förJioppningen att unde båda senaste veckorna varit rådande der den återstående delen af året återi södra Sverige och Danmark.
Ofver allt finnas ' arbetsklubbar af många olika slag och grundade p % mer och mindre skilda principer, me11 alla verkande för ett mål: den unga flickans andliga, sedliga, inoraliska och fysiska höjande, och därigenom beredaiii3et af en bättre grund för kommande släkten. E n del klubbar äro anlagda p&amp; en strängare religiös basis - dock ej sh, att icke lekar ocli nöjen äro tillåtna, om än dansen möjligen anses allt för hetsande; - och ägna en eller par aftnar i veckan åt biöelklasser o. s. v., under det att andra, utan att försumma det religiösa elementet, gifva större spelriim iit sömnad, lekar ocli dans. Den stilla engelska dansen visar sig i saiining som ett utmärkt uppfostringsmedel, och en aftons dans i veckan, med nödig unde&amp;sning och tillsyn, verkar på samma gång som en liälsosam exercis och ett uppfriskande nöje. MAnga klubbar liafva sina egna hus, nien de, soin ej beflnna sig i s % god ekonomisk ställning, få fritt begagna f~lkskolelokaler. Alla ' söka att göra lagenlieten så treflig ocli hemlik so111 möjligt; så finnas för skohiiinmen stolar, bord med dirkar att tillgå, och äfven taflor att för aftonen hänga upp på väggarna. De flesta klubbar äro understödda af föreningar, men inedleininarne betala dltid en lag veckoafgift, t. ex. en penny Nu kommer fragan, äro dylika klubbar lämpliga och nödvändiga i Sverige? Visserligen ej i samma grad som här i England, men utan tvifvel skulle ett allmännare införande af dylika aftonklubbar ntöfva ett välgörande inflytande på de många unga flickor, som nu i Sverige söka och finna arbete i det ständigt tillväxande antalet fabriker. Med fabriksarbetet följa lediga aftnar, ett kamratlif, som kanske ofta ej ar af upplyftande slag och en sjtilfständighet, som den unga flickan ej äger så länge hon har sin verksamhet i hemmet elier som tjänande i andras hem. Hon kommer snart att i viss grad ifskudda sig,hemmets inflytande och lita på sig sjiilf.
LaxDen som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och två Stånd beslutat, införsels tullen å »Fisk, saltad eller inlagd»: »Lax», bestämmes lill 1 R:dr 16 sk. tunnan röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna tull fortfarande att utgå med 2 R:dr 32 sk. per tunna. Sill. a) om kontra-proposition: N:o 10. Den som till kontra-propbsition i hufvud-voteringen rörande artikeln »Fisk, saltad eller inlagd: Sill», antager Preste-Ståndets beslut, att införsels-tullen härå skall förblifva 30 sk. per tunna, röstar Ja; Bevillings-Utskoltets Utlåtande, N:o 16. 7 •Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bondeståndets beslut, att Sill skall vara •vid införsel tullfri. b) i hufvudsaken: N:o 11. Den som, i öfverensstämmelse med Utskottets af två Stånd godkända förslag, vill att införsels-tullen å »Fisk, saltad eller inlagd: Sill», skall bestämmas till 16 sk. tunnan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (Irsta alternat.) Preste-Ståndets beslut. (2:dra alternat.) Bonde-Ståndets beslut. 1 a) om kontra-proposition: N:o 12. Den som vill att till kontra-proposition i bufvud-voteringen rörande artikeln »Fisk, saltad eller inlagd: Strömming» antages Preste-Ståndets beslut att gällande införsels-tull, 30 sk. per lunna, fortfarande skall bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-Ståndets beslut att denna artikel skall vid införsel vara tullfri. b) i hufvudsaken: N:o 13.
Bifölls ”Hudar , sorn icke inbegripas under Pals”verk, Rå och oberedde, alia slag; Inkommande Tullprocent 1. Utgående Tullpro ”cent 20.” Kerr Cederschjöld: J*g tror det icke vara nyttigt, att sätta så hög tull på utgående hudar, så länge våra garfvare göra så dåligt läder som nu. Jag anser det vara bättre, att skicka ut budarne , för att garfvas. Derföre tillstyrker jag , att utförseltullen måtte blifva högst 10 procent. j&tn 18 Augusti m, Friherre Cederström: Med Herr Cederschjöld instämmer jag deruti, att utförseln af hudar ej bör belastas med för hög tull, helsi det sålläder al godhet, som i Sverige tillverkas , ej är af Svenska, utaa af införskrifna hudar. Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af den å hudar utaf Ut skottet föreslagne utgående Tull proen t. Ropades' Nej. Hvarefter Herr Grefven och Lnndt-Mar-• /kalken hemställde, att berörde Tuiiprocent mätte till 10 nedsättas. Bifölls. ”Humla ; Inkommande Tullprocent 20» ”Utgående Tullprocent i.” Herr Cederschiöld: Jag är ej rätt säker, men jag tror att Sverige ej producerar humla tillräckligt för sitt behof. Då är Tullen för hög. Herr Hjerta : Det är ganska gifvit, att, ehuru Sverige kan äga tillräckligt qvantum humla, den omöjligt kan blifva af den beskaffenhet , att den är alldeles svarande emot den Amerikanska och den bättre Tyska. Således, i synnerhet med afseende å porter-bryggeriet , hvaraf Sverige har en betydlig expor t—artikel, bor Wi:n 18 .iugusti e. m. 715 linn sätta denna tall någorlunda billig? men dä Riksens Ständer beslutat , att till Kongl. Maj:t öfverlemna, att jämka nedsättning af tullen , så tror jag ej det nu vara det rätta , att stadga någon annan norm än drn Utskottet föreslagit.
Uppå derom i underdånighet gjorda och af Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemnade ansökningar, hafva Rikets Ständer medgifvit, att hvad, genom förbiseende af det i 184S års Bevillningsförordning införda stadgande angående befrielse från bevillning för ackordsränteoch amorteringsafdragen ä officerarnes löner, vid debiteringen af allmänna bevillningen för åren 1845 och 1846 blifvit åtskillige löntagare vid Kalmar, Uplands och Dal-regementerna påfördt, men sedermera af vederbörande regementsskrifvare är dem godtgjordt, må, i likhet med andra restitutioner af för högt beräknade och erlagda bevillningsafgifter, få utaf Riksgäldskontorets • medel till samma Regementsskrifvare eller deras rättsinnehafvare utbetalas med nedannämnde belopp, nemi. till Regementsskrifvaren vid Kalmar regemente A. G. Enell med Fyrahundrafemtiosju Riksdaler 14 sk. 7 r:st., till Regementsskrifvaren vid Uplands regemente J. C. Kant med Trehundrafem Riksdaler 26 sk. 8 rist. och lill Regementsskrifvaren vid Dalregementet P. G. Hanngren med Trehundrasjutton Riksdaler 26 sk. 7 r:st. § 116.
Heurlin yttrade sina invändningar mildt; Blidberg ofta med skarpa, mot Thorilds naiva egenkärlek rigtade tillmälen: såsom t. ex. ”Menar ni, pösmunk, att intet annat folk har så mycket förstånd som ni, ja mer? Stryk ut det dera”! Gerna infann sig ock en tredje granskare, som, när han förenade sig med de andra bägge, så mäktigt imponerade, att ”Passionernas trotsige Bard”, efter fåfängt slungande af allahanda blixtstrålar, gaf vika och ibland utströk hela sidan; det var en viss Lidstrand, en sammansättning af genialisk infallsmakare och cynisk vagabund, hvars personlighet jag under mina första student-år hörde mycket i Upsala omtalas. Honom kallade Thorild ”geni-oxen”. Hvad platt ej lönade mödan, var, att yppa någon betänklighet öfver hans Straffsång mot Kellgren. Han svarade då alltid blott, med orubbligt lugn: ”huru vill ni, att man skall skrifva skönt om det gemena”? – Föröfrigt inskränkte han slika föredrag ej blott till skötvännerne. Han höll ofta till godo andra åhörare, mindre kritiska. Ehrenström, som under riksdagen 1786 gjorde hans bekantskap, fann honom, vid sitt första besök, sittande under hårfrisörens hand och deklamerande ur en af sina skrifter för denne, som med himlande ögonkast och åtbörder tillkännagaf sin förtjusning. På bordet låg prospekten till Ossian och Tacitus; och till dem uppbar han äfven genast prenumerations-afgiften af Ehrenström, som egentligen kom för att begära undervisning i Latin. Det var ej att vända sig till orätt man; ty Thorild, i allmänhet begåfvad med mycket språksinne, var alltifrån sin första ungdom en utmärkt Latinare. Men med den påräknade undervisningen blef slätt beställdt. Han fann trefligare, att under lectionstimmarna docera öfver Staten och Financerna. Den missnöjde Ehrenström roade sig stundom med, att, likasom oförtänkt, låta ”Passionerna” ligga framme; då kunde han vara viss, att Skalden, i full extas, glömde allt annat och hela timman föreläste ur sitt älsklingsverk115.
4r sk yltlighet for Kyrkoherd ar att utan bidrag' äf försam lingarne underhålla alla å Kyrkoherdeboställena befintlige hus, 2:0 Jöns Perssons ifrån Malmöhus Län motion, angående sätesoch Ladugårdars afhysta iå- oell rörs hemmans samt Preste oell Klockarebolils förpligtande, att deltaga i tingshusoch fån glius-byggnad, . 3:o Erik Erikssons ifrån Gefleborgs Län Memorial, angående uppliäfvande af förbudet emot svedjande å skattejord, /po Olof Ol sons ifrån Wermlands Län motion, alt egare af bruk, sågar och qvarnar måtte deltaga uti vägoch brobyggnads-besväret, 5:o Gustaf Gustafssons ifrån Södermanlands Län Memorial, angående upphörande af ränleegarnes lösningsrätt af skatte frälsehemman, soni utan börd försäljas, 6:0 Johannes Atiderssotis ifrån Calmar Län motion, angående körslors och dagsverkens utgörande vid kyrkobyggnad, samt krigsfolks skyldighet, att dervid deltaga lika med torpare inom socknen, 7:0 Samme mans memorial, angående uppliäfvande af åtskiliige sladgandeu uti Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1824, om vattenverks ulri fain g, 8:0 Tufve
Ibland kunde gamla Mary komma nedifrån köksregionen, laddad med hämndlystna beklaganden, som forsade ut i en jämn, klanglös ton af ingrodt missnöje; den hade något infernaliskt vid sig denna spetsiga hänsynslöshet, blodet steg Louise åt hufvudet och hon såg på sin bödel med ångest i ögonen. Tillvaron var ännu en hög, skär melodi med ett och annat ackord af smärta, men detta krassa missljud skar hvasst in i stämningen ... Emellertid var det som hade gumman för hvarje gång haft svårare att sluta och att upprepa sitt stereotypa, allt vårdslösare: – Lugna sig sockret – bara lugn och stilla ... Men för Louise lät denna fras alltid som änglamusik. Hon fick tårar i ögonen af tacksamhet, lutade sig försonande inställsamt mot den gamla och mumlade: – Smek mig litet – åh, var inte ond. Säkerligen stod misses Donnovans grumliga själ ett ögonblick stilla af undran ... När Louise bättrades, var hon dock ofta lat och fordrande, och då kom i sköterskans väsen något uppmärksamt, nästan krypande; hon hjälpte henne ljudlöst och snabbt på med skor och strumpor, till och med matade henne under lena åtbörder. Men så fort Louise sjönk samman till ett hjälplöst barn, föll i gråt och kastade sig om Tores hals, blottande svaga punkter i deras samlif – glittrade misses Donnovans nyfikna ögon till på ett farligt, kallt sätt ... Louise började få visit af husets fruar, som behandlade irländskan ringaktande kyligt. Genast skälfde hon af harm, blef skygg och nyckfull; detta stötte amerikanskorna, och de gjorde besöket kort. Fru Hultman skyndade då till sin koffert i ett häftigt begär att köpa sig till den förfördelade kvinnans gunst genom att öfverösa henne med gåfvor. Fru Donnovan stod där lysten och stirrande af förvåning och möjligen någon dunkel rörelse och mottog i sin famn likt och olikt – öfver hvad hon någonsin vågat drömma ... Eftermiddagen innan sköterskans afresa, satt Louise vid fönstret och såg ut i dimman, där arbetarne gingo förbi, svingande sina tenntinor. Luften stod full af smått, smått regn, som föll från en grå låg himmel ned på en smutsgrå jord.
V i skola ut, min vän, till doftande ängar och susande fjärd! Djupt i skogen skola vi reda vårt bo, fjärran ' från den kalla, fåvitska världen, fjärran från dess larmande färdevägar. Där är det tyst och svalt. Dit når oss ingen smärta, dit tränger intet eko från lidelsernas brottkamp. Där skola såren läkas, där skola vi lefva vårt stilla sommarlif i glömska af alla tunga, sorgsna år! När skuggorna falla efter somnad dag, då gå vi sakta — lutade mot hvarandra — öfver skogens stig, öfver gungande barr ned till insjön, där valdhornet ger en lång vemodig signal, som upprepas i bergen. Vi vandra, tigande som den ljusa, vindlösa en sista, hjärtlig helsning med varma lycknatten själf. önskningar till all glädje på deras somVi stanna vid ängskanten, och med slutna marhem. ögon inandas vi den döfvande vällukten från Och från den frustande ångarens förklöfver och timotej och nattviol ... däck fladdra två och tjugu små hvita näsOch när månen glider upp bakom björkarne dukar till svar, som ville de så tolka de och färgar silfverhvita dina hår, då njuter jag glada, tacksamma känslor, som rymmas dubbelt af stunden. Då sluter jag dig till däruppe: mitt bröst, då trycker jag mina läppar mot » Helsen Iduns läsarinnor, när I skrifdin bleka panna, du älskade. ven, och öringen dem de lyckliga barnens Och nar så dagen gryr och fåglarne vakna, varma tack, för det de icke glömde dem, då skola vi jollra, äfven vi, och svärma. när sommaren kom till oss alla! » Ty vi veta, att håren skola hvitna en dag, Au revoir — små kolonister! Vi vänta vi känna, att lifvet är kort och kort dess somsnart sändebud därutifrån, att allt. står marlycka. godt till, och att ni riktigt kommit bofast i ordning vid stranden af Edeboviken. Men ack, jag är ensam, och du är blott ett Transport från sista redovisningen: 1065: 95; nyinflutna medel: Anna Nilsson, Alingsås 3: —; A. A.
Vtsk. Betänkande»., Med den högaktning jag hyser för Högloft. Utskottets upplysta Herrar och Män, oéh med den kännedom jag äger om mia egen ofullkomlighet, blygs jag för mig sjelf att vara af skiljaktig mening i denna sakj men under öfvertygelse om de ledsamma följder af förutvarande sätt till lumpors upptagande, samt lumpsamlares kringstrykande, af hvilka man ej känner någon till person, eller frägd, är det, som jag vägat bifoga dessa mina enfalldiga tankar vid Höglofl. Utskottets Betänkande till Riksens Höglofl. Ständers upplysta bepröfvande. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvär si och EkonomiUtskotts Betänkande rörande väckt fråga om upphörande af Dykeriets befattning med Skepp och gods, då Skeppet i Lotsmans farvatten af Lotsen sättes pä grund. Uti ett till Vällofl. BorgareStåndet ingifvet och till Utskottet öfverlemnadt Memorial, har Herr H. W. Eckhoff föreslagit, det matte till Kongl. Majrt Riksens Höglofl, Ständer ingå med underdånig ansökning, om upphäfvande af Dykerioch Bergnings-Compagniets rättighet, att utan Skeppares och Godsägares medgifvande taga befattning med sådana Sven* Sav. Och EkonUtsk. Betänkande)!. 143 $ka fartyg, sorn under lastning och i Lots* mans farvatten kunna af KronoLots blifva •satte på grund, och att, i följd deraf, de Dy*, keriet tillerkände afgifter, hvilka skola betydligt öka en oskyldigt redan iråkad olycka, måtte upphöra, då biträde af Dykeriet ié begäresj förmodande Herr Eckhoff, att, då Kongl. Majit genom nådigt
Ett nytt intresse k n ö t sig till denna föreställning, i det att d o n Octavios parti för första gången ntfördes af en ung debutant, hr Malm, s o m visade sig äga en ganska välljudande och kraftig tenorstämma, hvilken, när den blir ytterligare skolad o c h utbildad, säkerligen torde kunna tillföra operan en välbehöflig förstärkning i tenorfacket. Hr M. utförde sitt parti ganska vårdadt och m e d godt textuttal, särskildt arian i slutet af andra aktens andra tablå, hvilken annars vanligen brukar uteslutas; han erhöll o c k här en kraftig applåd. Någon liten benägenhet för dstonation kan måhända tillskrifvas en viss debutanträdsla. ÖnskNär det blir kyligt smakar en god kopp kaffe bättre än eljest, synnerligast om Edert kaffe är blandadt med Stockholms KaffeAttiebolagrs berömda Xntubikaffe, som af de mest framstående professorer och läkare erkännes att som tillsats göra kaffet hälsosamt, billigt, drygt och välsmakande, och skyddar man sig äfven därigenom mot kaffeförgiftning, som uppstår vid bruk af kaffe enbart. Detta Inttfoikafie säljes i hvarje välordnad specerioch diversehandel i paketer å 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdelösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, Stockholms Kaffe-Aktiebolag ", samt dess fabriksmärke med ordet » Patent », ty endast dessa äro verkligt äkta och garanterade att innehålla den hälsosammaste och bästa kaffetillsättning. Kl. half 11 o. half 3. A. Företrädesvis: Mag-, Tarm&gt; och Kvinnosfukdomar. (G. En obemedlad moder frågar, om någon barnlös familj skulle som eget barn vilja taga bennes lille 10 mån. gam. son. Svar motses tacksamt till M. Flanek, adr. Hallengren, Karlsliamn. (58ö) MÅLNING OCH RITNING. I prästgård på landet meddelas undervisning i målning och ritning af en f. d. elev vid Akademien för de fria konsterna. Närmare upplysningar lämnar Fru Hilda Brö- den, f. Tengelin, adr.
Då prohibitivsystemet undergår, såsom man hoppas en behöflig jemnkning om ej totalt upphäfvande, så finner jag inga skäl hvarföre denna lösa, att icke säga falska farhåga, skulle hindra ifrågavarande väganlägg-, ning. Jag tror tvärtom att en lättad commu* nication äfven öfver dessa orter med BrödraRiket eå mycket mera vore önsklig och nyttig som en ny liflig byteshandel, nemligen vintertiden, redan äger rum på denna ort imellan Norrige och Sverige , samt dessutom samma tid af året postgång är etablerad öfver nämnde tracter. Allt detta synes mig klarligen tala lör ifrågavarande vägs anläggning, hvartill jag medger det? jag i m»n första framställa Tff.n 7 April c. m. »55 ning, föreslagit en för stor Summa; men nu’, bättre om saken underrättad, tror mig böra upplysa att 10,000 R;dr Banco vore måhända nog att med Invånarnes och Kengis Bruksägares biträde kunna åstadkomma den af mig föreslagna väg imellan ÖfverTorneå och Kengis; och då Staten uppoffrat millioner till de södra provincerna* odlingsoch Canålgräfnings företag, vill jag icke betvifla, att en så obetydlig summa som 10,000 R:dr kommer att beviljas för detta ändamål och för en landsort som hittills saknat allt understöd af allmänna medel. Denna summa kunde ju utgå från den till Strömrensningar redan anslagna summa, och den Comité som har sig detta eller väganlägningarna i Riket uppdragit, kunde ju också anmodas att om ifrågavarande väg gå i författning. Af dessa såsom jag förmodar talande och vigtiga skäl, dem jag vördsamt underställer Ridderskapets och Adelns behjertande, hoppas jag och anhåller att återremiss af Utskottets Betänkande mätte nu beviljas. N:o 5* Herr Berghman, Ambrofuti Magnust Med största aktning och förtroende för Höglofl. StatsUtskottet, kan jag dock icke undgå göra den anmärkning vid detta dtss betänkande, att då Riklens Höglofl.
Denna föredragning vidtog från oeh med tillstyrkanden, pag. 18 i betänkandet, till slutet, oell de härtill hörande §§ af Bevilluings-Förfaltnings-förslaget, hvarvid Ståndet stannade vid här nedan utförda beslut, i följande punkter, nemligen: l:o Utskottets hemställan, pag. 23, att väckt motion om bestämmande af serskild Pröfnings-comité' för Götheborgs stad ej må gillas: Ståndet förklarade sig anse oinförmälda motion böra bifallas; 2:o tillstyrkandet, pag. 24, af en förändrad lydelse af 123 § uti Bevillnings-Förfaltningen: Godkändes med den rättelse, att ordet ”njuta” bör förvandlas till ”11 ju te”; 3:o yttrandet, pag. 26, i fråga örn förändring af Bevillnings-Författningens 145 § 4 moni., så vidt sådan är genom Herr Brinch afgifna motion yrkad: Ståndet ansåg Bevillnings-Ulskottet böra, vid bestämmande af den bär omförmälde bevillningsgrund, taga Herr Brincks motion i detta ämne i närmare öfvervägande; 4:o den, pag. 26, tillstyrkta förändrade redaetion af 145 § 41110111., i afseende på den till aflöning åt Städernas tjenstemän anslagna inkomst af städernas jord.