Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På första dagen i tionde månaden satte sig Esra presten och de ypperste fäderne och de som beställde voro, och afskiljde alla de främmande qvinnor och deras barn. Och Bani rasade af ångest, och de satte vakt om honom, och Simrith och hennes son och hennes tjenarinnor blefvo satta på kameler och fingo en vägvisare, som skulle föra henne till hennes slägt. Men hon sade: "Ingalunda till min slägt, ty de hafva förskjutit mig, emedan jag omvändt mig till Israels Gud, och följt hit med Bani". Då sade de som tillsatte voro att bortföra henne, att hon skulle uppgifva hvart hon ville föras. Men hon visste det icke, utan bad dem föra henne hvart de ville, Herren skulle väl gifva henne ett hem. Och då de satte henne på kamelen och började tåget, då lemnade krafterna henne, och hon sjönk ned afsvimmad. Då kom Esra gående den samma vägen och sade: "hvem är denna unga qvinna?" Och folket, som stod omkring, svarade gråtande att det var Moabitiskan Simrith, Banis hustru, som hade gifvit sina ägodelar åt Herrans hus, och nu skulle gå i landsflykt med sitt barn. Och Esra frågade vidare, då svarade honom Simriths gamla amma, som gret omkring sin matmoder: "Herre, när furstar och konungar ville qvarhålla denna mitt hjertas dotter i hennes land, ja, då sjelfva den man, hon ville följa, bad henne qvarstadna i ära och rikedom, då sade hon lik Ruth: din Gud skall blifva min Gud och ditt land skall blifva mitt land, och så sade hon: hälften af mina rikedomar vill jag gifva din Guds hus, och så har hon gjort, och från barndomen har jag, din tjenarinna, lärt henne att dyrka Israels Gud, och nu bortjagas hon, lik en missdåderska, och fråga alla dessa här hurudan hon varit". Då ropade allt folket med hög röst: "Du Guds man, låt icke förjaga henne. Se hon har varit en mor för våra barn, hennes visthus har varit den fattiges, och hennes gudsfruktan har varit vår lykta".
Att ett sådant stadgande saknas i det Nådiga förslaget, kan tilläfventyrs försvaras dermed, att det hörer till allmänna rättegångsordningen att bestämma, hvilka omständigheter må utestänga fullmäktig från rättigheten att för annan inför Rätta tala; och det är äfven sannt, att 14 § 13 Cap. Rättegångs-Balken innehåller det stadgande, som Utskottet nu intagit; men härvid erinras: att berörde § har till föremål alt utsätta straff för fullmäktig, som handlar på sätt i omförmälde § af Utskottets förslag sägs; att förlust af rättigheten att föra annans talan ingår i det straff eller den påföljd, som förstnämnde lagrum bestämmer; och att det så mycket mer är att befara, att ett uteslutande af stadgandet skulle väcka tvifvel i ofvanberörde hänseende, som det Nådiga förslaget på andra ställen upptagit den civila påföljd, som begångna brott medföra. Vidare motivering torde ej vara nödig, hvad angår straffbestämmelserna i denna afdelning af Utskottets förslag, hvilket, utom den förändring, sora af brottens olika ordnande och lagens uppställning varit en följd, i redactionen af vissa i sak bibehållna stadganden jemväl något afviker från det Nådiga Förslaget. Så t. ex. bar Utskottet, sorn i 24 § afhandlar det bedrägeri, hvilket utöfvas genom försäljning af förfalskade varor, bibehållit gällande lags beskrifning å detta brott uti 9 § 1 Kap. Handels-Balken, såsom, efter Utskottets omdöme uttrycksfullare och mera karakteriserande brottet, än den beskrifning, sorn i Nådiga Förslagets 30 § upptages; Lag-Utskottets Betänkande M 40. Och den förändrade lydelse Utskottet gifvit åt 3 mom. af 37 § i berörda förslag* som motsvaras af den 3*2 § i Utskottets förslag, liar synts Utskottet behöflig ej allenast för tydligheten, utan äfven för sammanhanget med gällande lagstiftning. 1 sednare hanseendet hafva orden »olofligt tillgrepp» blifvit utbytta till ordet »stjäl».
I anledning af några värde Ledamöters yrkande, att Disconterne borde försättas i Concours-tillstånd, får jag endast hemställa, huruvida ett sådant beslut kunde anses vara klokt och för det Allmänna gagneligt. Huru skulle väl, i händelse af en sådan Concours, alla Disconternas Fordringsägare kunna sammanträda? Månne ej omständigheterna i närvarande fall äro så enskildte och Den 2 Februarii. ovanlige, att Formaliteter få sättas å sida. Då Riksens Ständer nu äro församlade för att reglera Peninge väsendet, i allmänhet, anser jag förevarande ämne vara så vigtigt, att Ständerne torde blifva nödsakade att med afseende a det helas väl, åsidosätta de Fordringar, hvilka å ena eller andra sidan framställas, samt i stället antaga den Medelväg Banco-Utskottet uti dess Betänkande föreslagit. Grefve Spens, Carl Gustaf : Banco-Ufskottet har i sitt Betänkande noga utredt skillnaden emellan Malmö och Götha Canal-Disconter , i hvad angår den säkerhet, som Banquen för sB na Fordringar hos hvardera äger, men jig saknar deri anmärkandet af en annan vigtig olikhet, nemi. att vid den ena, defecten är bevislig, vid den andra, blott supponerad ; vid den ena, det med skäl omtalade behofvet att till alla Fordrigsägare gemensamt sammanhålla tillgångarne, bevisligen existerar , vid den andra, blott supponeras ; och jag får derföre anhålla att, då Herr Grefven och LandtMarskalken nu går att göra Ridderskapet och Adeln Proposition, i anledning af Utskottets Betänkande, j anseende till den nämda skillnaden, särskilt Proposition för hvardera Disconten må göras; äfvensom , ifall Herr Grefven och Landt-Marskalken, samt Ridderskapet och Adeln bifalla detta mitt Förslag om åtskiljande, jag tillika fårf föreslå att för Malmö Discont Propositionen må blifva: Bifalles Utskottets Betänkande, och Contra-Propositionen att ålägga Banco-Styrclsen skyndsamt vidtagne af alla Lagliga mått och Den 2 Februarti. steg, hvarigenom Disconten kan försättas i fullt Concours tillstånd.
Jag hade äfven önskat, att i ett ämne, som icke innefattas i den afdelning, som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning få afgifva några uplysningar, nemi. i afseende å den af Const.Utsk. ogillade anmärknings-anledning, som blifvit framkallad af Konungens, på min underd. föredragning, fattade beslut om uphörande af tvenne spanmåls-anslag för Lappmarks ecklesiastik-verk, och genom hvilka uplysningar hufvudsakligen skulle föranledas af de origtiga och missledande upgifter, som i afseende derå förekomma uti en betänk, vidfogad reservation; men då det emellertid kunde anses stridande emot den ordning, som vid föredragningen är antagen, om jag yttrade mig öfver något annat ämne, än det som tillhör den under föredragning varande, l:sta afdeln., finner jag mig pligtig att derifrån afstå, och då, efter hvad jag förut haft äran tillkännagifva, jag af grannlagenhet, anser mig förhindrad alt vidare öfvervara betänkandets behandling, inskränker jag mig således att reservera min rättighet, att, derest jag skulle så finna lämpligt, i ett följande plenum, dessa uplysningar i R. o. Ad:s prot. nedlägga. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Jag anhåller att till en början få meddela en uplysning rörande 5: te punkten af nu föredragne afdelning. Utsk:s upgift, att de serskilda besluten om uplåtande af bostadslägenheter i kronans hus åt 3:ne Depart:s-chefer varit tillstyrkta af samtlige Stats-rådets ledamöter, med undantag af chefen för Sjöförsvars-Depart:t, föranleder naturligen antagandet deraf, att äfven de Depart:s-chefer,'sorn blifvit tillerkända sagde förmån, deltagit i rådslagen derom. Jag har kommit i tillfälle att inhämta, att så icke varit förhållandet. Frågan delades i tvenne, hvaraf den första angick disposition afdet s. k. Statyoch Bildthuggare-bostället som upläts till Hr Just.
M. ingifven förteckning, tillförlitlig kännedom vunnits om ofvanberörde handlingars tillvaro samt någon anledning, att Kongl. Danska regeringen skulle vägra deras utlemnande, destomindre kan vara förhanden, som enligt stadgandet i 10:de punkten af Roeskildska fredsslutet af den 26 Fehr, 1658, bekräftadt genom 14:de punkten i Köpenhamnska fredsfördraget af den 27 Maj 1660, alla dokumenter, som anginge de då till sverige afträdda provinser och deri liggande egendomar, skulle till svenska kronan aflemnas, samt fredsfördraget i Lund af den 26 Sept. 1679, uti 12 § innehåller: ”att alla bref, dokumenter och skrifter ehwadh nampn ”dee ock hafva kunna, vare sig Justitise, Militär eller Lanzens imkombster, ”Rätt och Herrligheter angående, som tillijka med Landen och Fästningarne ”äro af Hans Kongl. Majit af Danmark exöfrade, skola alla tillsammans ” richtigt igenlefvereras;” så och enär härtill kommer, att dessa handlingar numera måste sakna allt värde för Danmarks arkiver, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i ministeriel väg hos Kongl. Danska regeringen göra framställning om utbekommande af de i Danska archivet förvarade jordböcker och andra handlingar, hvilka finnas angå ensamt sveriges ofvanomförmälda provinser. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1848. Expedit iöns-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Maj 1848. Preste-ståndet den i3 Borgare-slåndet den l5 Ronde-ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändring i Kongl, patent-förordningen af den i3 December i834. (Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o'65.) S. A. K.
Då, på sätt motionärerne sjelfve uppgifvit, något bolag icke kunnat bildas, som vill åtaga sig ansvara för den ifrågavarande jernvägsanläggningens utförande och underhåll jemte ombesörjandet af trafiken derå, samt då Staten, äfven om det begärda anslaget nu kunde beviljas, icke lärer kunna åtaga sig icke blott att anlägga och underhålla, utan ock att ombesörja trafiken å en jernväg, som skulle utgöra en del af den genom särskilda bolag dels redan anlagda, dels under anläggning varande kommunikationsleden från Medelpad till Nordsjön, anser sig Utskottet ega giltiga skäl hemställa, att de i detta ämne väckta motioner må lemnäs utan afseende. 13:0. Utsträckning af Hudiksvalls jernväg. För tillvägabringande af en utsträckning utaf Hudiksvalls jernväg från Forssa station till sjön Södra Dellens strand vid Näsviken hafva, inom Ridder-, skåpet och Adeln Herr von Knorring, Oscar, i motion N:o 26, och inom Preste Ståndet Herr Kyrkoherden Ekelundh, i motion N:o 57, föreslagit, att Rikets Ständer dertill på möjligast billiga ränteoch amorteringsvilkor måtte bevilja ett låneunderstöd, stort 295,000 R:dr, ungefärligen motsvarande två tredjedelar af den derför beräknade kostnad. Härförutan hafva inom Borgare-Ståndet Herr Pehr Staaff, i motion N:o 71, samt inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Pehr Ericsson, i motion N:o 254, hemställt, att Rikets Ständer för ofvanberörda ändamål måtte bevilja ett anslag af 110,000 R:dr, motsvarande en fjerdedel af anläggningskostnaden, samt såsom lån 220,000 R:dr eller hälften af kostnaden, eller också att tre fjerdedelar af bela beloppet måtte med 330,000 R:dr såsom lån få utgå på möjligen fördelaktigaste ränteoch amorteringsvilkor.
Rom för första gången. Vattenledningarnes tallösa bågar framskymtade skugglikt, hundratal efter hundratal, en värdig inledning till verldens mäktigaste verk; Campagnans oändliga fält utbredde sig skiftande och glänsande i den klara belysningen; från horisonten vältrade sig sakta en mjuk, gråhvit dimma, bildande fantastiska figurer bland stenarne och de enstaka träden; långsamt, ja, nästan högtidligt, som om om äfven det erfarit stundens stämning, gled taget in på perrongen, och så var jag i Rom! Huru mycket innebar icke det ordet, huru mycken längtan, huru många drömmar, och nu skulle allt förverkligas. När man kommer från det brusande lifvet i Neapel, inger Rom en känsla af hvila, höghet och lugn, som verkar ytterst välgörande på sinnet. Det käns, som om ingen sorg, ingen äflan, ingen oro skulle kunna finna en här. Den öfriga verlden sjunker tillbaka som tonerna af en nyss brusande orchester. Man är hemma och erfar en känsla af frid; endast melodien leker ännu sakta i örat, grundtonen, kärnan är funnen. Rom är så underbart mäktigt. Det rycker till sig hela ens själ, gjuter sitt lif droppe efter droppe i ens ådror och tröttnar ej i sitt pånyttfödelseverk förr än den blinde blir seende, den tviflande troende. Umgänget med den konstverld, som här finnes och som i alla tider skall göra Rom till alla städers stad, verkar först öfverväldigande och oförklarligt tjusande, som en syn ur drömmens verld. Man vacklar från konstverk till konstverk, till dess man slutligen tror sig se, huru en flik tillbakakastas från den gudaverld, der forntidens konstnärer hemtade sina ideal; då kommer lugnet. Underbara, mäktiga, förädlande Rom! Man glömmer dina synder, dina brott och brister för det rika lif, som strömmar en till mötes ur de tusenåriga källor, som skänkt dig odödlighet. Men, det var ju en påskdag jag skulle beskrifva. Redan tidigt väcktes vi påskdagsmorgonen af stampet och trampet från en stor folkmassa.
Det är icke osannolikt, att de deputationer från länet, som nu sammanträda för vissa ändamål, såsom pröfnings-kornmitläer, deputerade för maikegångssältning, revisioner af länslasarettets räkenskaper, hushållnings—sällskap rn. fl. kunna i framliden uppgå i landstingen eller af dem utses, äfvensom den förhoppning bör kunna hysas, att en mängd af de vid riksdagarne a flatna motioner i ekonomisk syftning och af företrädesvis lokal beskaffenhet, skola blifva till landstingen afludda. Mycket afhvad som nu utgör föremål för allmän ekonomisk lagstiftning, såsom väghållning, skjutsning, stängsel-skyldighet o. s. v., torde ock i framtiden kunna dragas under landstingets lagstiftnings befogenhet, hvilket Utskottet betraktar såsom en stor fördel i vårt land, hvars, i afseende på naturbeskaffenhet, niirings-utvägar och folklynne, så skiljaktiga landskap fordra helt skiljaktiga reglor för sin hushållning. Den beskattningsrätt, som ifrågasatts att åt landstinget uppdraga, har städse alstrat farhågor, hvilka icke litet torde hos Rikets Ständer motverkat sjelfva saken. Utan denna rättighet blefve dock hela inrättningen gagnlös. Då ett alldeles nytt slag af skatter, nemligen till länet, skulle härigenom uppkomma, vill det visserligen synas, som borde de skattskyldiges bidrag i det hela ökas, men det är ingalunda afgjordt, att så verkligen korrime att inträffa, och i allt fall bör den skallskyldig» kunna påräkna motsvariga fördelar af de åtgärder, för hvilka skattebidragen till länet skola användas. En naturlig följd af den provinciela beskattningsrättens utöfning måste blifva, att direkta kronoskatter lill motsvarande belopp kunna indragas eller ock öfverflyltas på länens budget, hvaraf en bättre hushållning med dessa medel bör vara alt förvänta. De betydliga summor, som från statsverket utgå till länen för utförande af vissa ekonomiska företag, såsom vägomläggningar, strömrensningar, vattenaftappningar o. m. d., att icke tala om jernvägarne, hafva icke utan folkets medverkan influtit i statens kassa.
Domstolens ledamöter föreskrifva är, de tvänne Regerings-rät - 14 Konslitutions-Utskottels Memorial, IV:o 42, tens ledamöter, hvilka fått det största antalet af röster emot sig, hvarefter annan ställas under serskild omröstning; och fordras härvid två tredjedelar af rösterna emot den eller deni, som skola anses från Riksens Ständers förtroende uteslutne. Derefter gånge, som i Regerings-formens 103 § vidare föreskrifves.” Enär två särskilda, mot Utskottets förslag uppställda, sins emellan oförenliga meningar, nemligen de af Borgareoch Bonde-stånden antagne, äro i fråga att kunna utgöra kontra-proposition vid omröstningen angående Utskottets förslag, får Utskottet till Rikets Ständers godkännande vördsamt öfverlemna dessa förslag till särskilda voteringspropositioner: 1. Den, sorn vill, att vid omröstningen rörande Ronstitutions-Utskottets, uti dess memorial N:o 11 afgifna och derefter uti memorialet N:o 31 i vissa delar omarbetade, förslag lill ändring af åtskillige stadganden i Regerings-formen och Riksdags-ordningen, i afseende på behandlingen af en del regerings-ärenden, skall såsom kontraproposition uppställas, att Utskottets förslag skall för grunlagsenlig behandling å nästa Riksdag blifva hvilande med de förändringar, som blifvit äskade uti Borgare-ståndets gemensamme tanka, sådan densamma, vid jemförelse af Utskottets anmälanden i memorialen N:ris 31 och 41, finnes vara slutligen vidhållen, röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Yinner Nej, kommer såsom kontra-proposition i omförmälda omröstning rörande hufvudfrågan att ingå Bonde-ståndets gemensamma tanke, enligt hvilken Utskottets förslag icke borde antagas att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag. 2. a) i den händelse, att ja-propositionen i ofvanstående Nr l vinner:
Remitterades till StatsUtsk. Frih. Tersmedens, Wilh. Fredr., den 3i sisth Mars på bordet lagda motion ang:de återställande till Uplands reg:tes rotehållare af utaf dem erlagde klädespenningar. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag anhåller att de anmärkntr, som afgåfvos, då motionen förra gången förevar, måtte få åtfölja remissen till Utskottet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, enligt grundlagens föreskrift, alla de yttranden, som i anledn. af en remitterad motion äro afgifna, skola åtfölja till Ulsk., och var Hr Landtm, viss derom att denna föreskrift komme att af Ridd.- Secrettn iakttagas. Lades till handlingarna Bevilln.Utskts den 3r sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 4' anledn. af anmärkntr emot Utsk:s mern. N:o 39, ang:de RiksSttns i vissa delar fattade beslut öfver Utskrs uti mein. N:o 34 afgifna förslag till sammanjemkning af de skiljaktiga besluten, rörtde grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Ånyo föredrogs och bifölls Bevilln.Utsk:s den 3i sisth Mars på bordet lagda betänk. N:o 45, i anledn. af riksd.- fullm. Didric Weströms från Kopparbergs län motion om befrielse från bevillning för Lima sockens innevånare. Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:ns den 3i sisll Mars på bordet lagda mein. N:o 44> ’ anledn. af RiksStms olika beslut i afseende på stämplade pappersafgiften. D c ii 3 April e. ra. 189 Begärdes ånyo på bordel af Hrr von Hartmansdorff, A 11 g., och lidfelt, Anton.
Sedan vi icke allenast förut vederlagt de hufvudsakliga ansvarspåståenden af Hr Justitieombudsmannen, med hvilka hans ersättningstalan är accessoriskt sammanlänkad, utan äfven nu visat, att denna talan dessutom är uppenbarligen stridande mot klara ordalydelsen af det lagbud, hvarpå han velat grunda densamma, kunde det synas vara öfverflödigt att afgifva något yttrande öfver hans beräkningar af de yrkade ersättningarnas belopp. Men om ock deras förvånande beskaffenhet ej kan undgå att genast bemärkas af våra domare och af hvarje annan oväldig man, som har förmåga och läglighet att granska dem, så böra vi dock ihågkomma, att det finnes en allmänhet, på hvars omdöme sådana anspråk, som utföras i stora siffertal, hafva en synnerligen förvillande verkan. För att icke 1111 och framdeles blifva af denna allmänhet ansedde att hafva, genom våra åtalade rådslag, vållat för Staten några pekuniära förluster, och det till den högst betydliga slutsumma, som Hr Justitieombudsmannen, efter sin uppskattning, oss påför, finna vi oss föranlåtne att ådagalägga några af de ögonskenligare felaktigheterna i hans räkning. Man är van att uti sådana, af någon vidsträcktare omfattning, finna å den ena sidan Debet och å den andra Credit. Men det sednare har Hr Ju - 379 stitieOmbudsmannen alldeles utelemnat vid uppställningen af sina siffror. Han torde dock icke vilja neka, att ju några ej obetydliga värden blifvit åt Staten förvärfvade och beredda genom de utgifter, dem han fordrat att vi skola ersätta. Sant är, att de förnämsta bland dessa värden äro af den egenskap, att de icke kunna materielt mätas eller vägas och med siffror betecknas. Men det skulle dock hafva varit skäligt, att Hr Justitieombudsmannen, åtminstone i en anmärkning, fört oss till godo den, ehuru icke aritmetiskt bestämbara, likväl ganska reela nytta, sorn både
Ty vilkoren för en hemmans-klvfning är, att hvarje åbo erhåller proportionel andel i alla till ett hem man hörande egor af åker, äng, skog, muhlbete och fiske, äfvensom af särskilda förmåner, såsom af qvarn, kalkstensbrott, o. s. v. Allmänna, från jorden utgående ständiga utskylder utgöras af hvarje frånklnfven egodel, i förhållande till dess storlek af det hela, så att genom klyfningen någon tillökning eller minskning deri ej uppkommer. 1 stadgan den 15 April 1541 påbjöds väl' ”att ej någon, som ej egde 1./4- del i ett hemman, skulle understå sig begära bruka och beho detsamma, utan skulle han af den, som egde största delen i hemmanet, låta sig efter mätismanna ordom utlösas”; men sådant skedde, såsom ock uttryckligen säges i ”Placatet till alla landsändar om allmogens fattigdom item om heminans-klyfning etc. Stockholm den 19 April 1555”, för att förmå allmogen att hreda sig ut på kronans skogar och allmänningar. Bih. till R. St. Bet. Kongl. Förordningen den 10 Juni 1684, sorn äfven upprepar 1541 års ofvananförda påbud, det ingen, sorn icke egde åtminstone en fjerdedel uti ett skattehemman, skulle understå sig att begära bruka och bebo detsamma, angifver dessutom två skäl, hvarför hemmansklvfningar i allt för små delar blifvit lid efter annan förbudne; nemligen först, att hemmanen skulle förderfvas och förlamas derigenom, att egorna ofta skiftas och stympas, och sedan, alt Kronans uppbördsman och andra, som skulle uppbära räntor af gården, derigenom hindrades att bålla sig till en man, utan i stället måste söka hvar och en för den lilla del lian besutte.
Skrifvelse, angående borgmästares och landtmätares delaktighet i Civil statens pensions-inrättning. 73. tillämpning af sednast fastställda Statsreglering. 74. Proposition, angående anslag till Armeens pensions-kassa. 75. Skrifvelse, angående Major Krooks ansökning. 76. Proposition, angående obligationerne af Arméens Ackords-amorterings-fond. 77. Skrifvelse, angående sednaste oroligheterna i hufvudstaden. 78. — -—- kostnaderna för sednast inkallade garnisions-för stärkningen. 79. —• — val af hemligt Utskott. 80. förordning af en Stadsråds-ledamot för handlägg ning af vissa riksdagsärendell. 81. plats för ett skolhus åt Frideneds församling. Skrifvelse, angående förskjutna medel till slafvarnes friköpande på S:t Barthelemy. 83. — med nytt Representations-förslag. 84. — angående serskildt kreditiv för krigsutrustningarne. 85. en jernväg emellan Örebro och Hull. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1849. BIHANG TILL l&HHHUfttNI IMKSWMfÅiWMKW IlttTOC vid Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1847 och 1848. • • FORSTA SAMLINGEN. 2','n Afdelningen: Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan nästföregående Riksdag, jemte de af Kongl. Majit uppå Riks-Salen hällne tal samt Kongl. Majlis Nådiga svar uppå de af Rikets