Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J a g prutade duktigt också. Men kan m a n den konsten, så är det icke svårt a t t få det fint, o c h g a m l a s a k e r t a s i g s å b r a ut. » Och de två fruarna g å lifligt pratande ut i salen, där en kopp chokolad väntar dem, hvarpå de ta sig en promenad i det vackra vädret och v ä c k a a l l m ä n t uppseende för sina smakfulla toaletter. VERA HJÄRNE. miLL VAR ÄRADE LÄSEKRETS rikta vi en vörd1 sam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier och teckningar, som k u n n a vara af intresse för vår illustrationsafdelning. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. UillTAJIÅMC fl U L I i Vi H Vi O EN NATIONALFEST. FÖR IDUN V. AF LINDMAN. I DESSA DAGAR har den finska pressen firat en fest, som blef en verklig nationalfest för hela landet. Och det är rätt och billigt, att den så blef. Ty under den sorgens tid vårt land allt sedan februari månad genomgått, har tidningspressen här på ett manligt och värdigt sätt fört landets talan och värnat de rättigheter, oss genom regentbesvuren lag tillförsäkrats. Och den har därunder ej svikit sin plikt trots alla de svårigheter, m a n i anledning häraf upprest mot densamma, och den skall aldrig göra det, medveten som den är, att den kämpar för en rättvis sak, för sanning, som dock sist skall segra. Tidningsmannens arbete här i Finland är äfven under vanliga förhållanden tungt och utslitande samt litet inbringande. Mången dukar vid detsamma under i förtid, andra ' få med nedbrutna krafter blicka en mörk framtidsdag till möte. Tanken att i någon mån, genom åstadkommandet af en tidningsmännens pensionskassa, betrygga denna osäkra ställning omfattades därför inom de kretsar, den närmast berörde, med lifligt intresse, stadgar för en sådan uppgjordes och vunno högvederbörlig fastställelse. Men pengar, pengar behöfdes, för att denna kassa skulle uppfylla sitt ändamål, och med de afgifter delägarne erlade uträttades ej stort.
Dcste uti nystnämnde 5 Z uppräknade Nio Ledamöter jemte de föredragande äro personligen i kraft af deras höga kall Riksens Ständer answarige, 13 194 Expeditioner till Rikö-StLndm. att Konungen ej saknar de upplysningar och räd, Han i sina Negeringsonisorgcr tarfmar. Oui Grundlagens mening Marit, om den kunnat mara, att desia Ledamöters ställen kunde företrädas af andre, sä hade det säkerligen blifmit utsatt pä enahanda sätt, som angäendc de föredragande; men tydligen förmärkes, att detta icke marit Lagstiftarens mening. Den föredragande har, jemte ansmarigheten för sina radslag inför Ständerne, ett särskildt Einbetsmanna-ansmar inför Konungen. Men hmar skulle ansmarigheten sökas, hmilkcn controle nog kraftig emot misibruk funnes wäl hos en constituerad Stats-Nädets Ledamot? Utan egentligt samband med denna Corps, torde ej känslan bli den samma för desi hufmudsakliga bestämmelse af Statens Wäktare till bcmarande as Ständers rätt och till sanningens framhafmande för Thronen. Anseendet af detta Embete i Staten, som dertill anslagit ett betydligt underhäll, och ännu mycket mer sträsmandet ester det allmänna förtroende, som Lör blifma den säkraste borgen för bibehällandet mid den höga »värdighet, hmartill Grundlagen uppsatt detta Embete, hället i sin tillbörliga helgd, mäste, dä man dömer med kännedom af hmad mcnniskor i allmänhet äro, och ej efter nägra fä högt tänkande, för hmilka Lagar äro öfmerflödiga, det mäste, säger jag, ingifma en högre anda, ett listigare Lnteresie för den goda saken, än som troligen stär att förmänta af personer, hmilka likasom för nöds skull employeras i Stats-Nädet, kunna utan ringaste uppseende skiljas ifrän sin befattning, och till äfmcntyrs hafma dcrmid i intet afseende något att förlora.
et var hennes sista stund i det gamla hemmet, där hvarje stol varit henne en kamrat under gångna år. Möblerna syntes äfven att förebrående betrakta henne; den nötta skinnsoffan, som ännu bar märken efter hennes barnklackar, det stora gökuret, skåpet, som så länge förvarat hennes tillhörigheter, allt och alla tycktes säga: » hur kan du lämna oss? » Men hon aktade ej därpå. Tyst och stilla satt hon i sin svarta klädning, med nedslagna ögon och korsade händer. Icke en tår, icke ett ord hade hon för sin omgifning; hennes själ var redan borta från densamma. Modern rörde sig ifrigt och nervöst i rummet. Hon visste knappt, hvad hon tog för händer, och såg ingenting för gråten, som oupphörligt steg henne i ögonen. Det var ett stort bekymmer, och hon vå- gade ej ens vända sig till Gud med bön om hjälp, ty honom var det väl täckeligt, att deras enda barn, deras friska, vackra, sjuttonåriga Mari, ville bli nunna. Hvem hade kunnat ana en sådan olycka? Det är j u så vanligt, att mindre bemedladt folk sänder sina döttrar i klosterskola för att utbilda dem till dugande tjänarinnor, och det är så ovanligt att unga flickor, som ej pröfvat lifvet, föredraga klostermurarne framför världen, tvång framför frihet. Men en och annan gör det likväl. Det är farligt att i en ålder, då viljan ännu ej ännu hunnit stadga sig, råka in under ett sådant högtryck af religiöst svärmeri, paradt med mysticism, som klosterlifvet. Dessa stilla systrar med sina ödmjuka låter, sitt dämpade sätt att tala och sitt behärskade väsen utöfva ett starkt inflytande på unga sinnen, hvilkas lidelser hålla på att vakna. Ett skolbarn dyrkar syster Elisabeth, ett annat syster Anna, ett tredje syster Maria, och somliga lära sig att fanatiskt dyrka hela klosterlifvet. Till dessa senare hörde Mari. Hon kom från ett fattigt hem. Å r i ända hade hon sett föräldrarne sträfva och slita för det dagliga brödet, tyngda under timliga omsorger. Deras Gud var en liknöjd Gud, någonstädes låDgt borta i det oåtkomliga; kampen för tillvaron var hela deras lif, i den hade de hårdnat och satt till sina bästa krafter.
JV2 80, i fråga om förändradt aflönings-sätt för Presterskapet, förbättrande af Komministrars och extra ordinarie Prestmäns lönevilkor och om befrielse för Presterskapet från bestyret med upbörden af dess inkomster m. m. Punkten A, ang:de frägan om ändringar i Pastorerncs nuvaridc ajlönings-sält. Denna punkt bifölls. 30 * 468 Den 31 Maj f. m. Punkten B, äng:de frågan om Romministrarnes aflöningssätt och förbättrande af deras vilkor. Hr Ribbing, Arvid: Denna fråga är måhända icke det enda exempel, som kommer att gifvas derpå, att, oaktadt ärendets angelägenhet och R. Sl:rs framställningar, man måste lemna det utan afseende. Hvad visar detta annat, än att de framställningar, som hos K. M. göras, icke konna, förmodligen i anseende till göromålens mängd, medhinnas att expedieras. Detta åter visar på nödvändigheten för R. St:r, att ställa så till, att K. M. kan medhinna att pröfva och behandla R. St:rs underd. framställningar. Då vid denna Riksdag motioner i' denna riktning blifvit väckte, är väl intet annat att göra, än stanna i det slut, hvartill Utsk. kommit, men jag skulle vilja göra det, icke på grund af Utsk:s skäl, utan derföre, att, till följd af ärendernes mängd och den moderniserade formen för styrelse-verken, ärendernes behandling icke medhinnes. Jag anhåller således om afslag å Betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den omständighet Frih. Raab omförmält, och sorn Utsk. i nu föredragna Betänk, åberopat, nemi. att målet icke hunnit afgöras, bevisar, såsom jag tror, behöfligheten af det Ecklesiastik-Colhm, jag tagit mig friheten vid denna Riksdag föreslå, men hvilken fråga ännu icke blifvit behandlad.
Sedermera, och i anledning af riksdags-fullmäktigens från Kinda och ^ dre härader under 1792 års riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet gjorda ansökning om tillåtelse till anläggningen af en kanal mellan sjöarne Åsunden och Jernlundcn, anbefalldes oell verkställdes under nästpåföljde år ny undersökning i detta afseende samt höllos sammankomster med ortens innevånare, bland hvilka egaren till Brokinds säteri, Riks-rådet grefve Malcher Falkenberg, fran hvars sida redan år 1754 vissa vilkor och förbehåll blifvit gjorda i afseende å meranämnda arbets-företag, anmälde sin protest emot den föreslagna kanal-anläggningen jemte några dermed sammanhängande arbeten, samt framställde tillika åtskilliga yrkanden och ersättnings-påståenden m. m. Vid öfversändandet af handlingarne angående denna förnyade undersökning, anförde Kongl. Majit* Befallningshafvande i underdånig skrifvelse af den 25 Juli 1794, bland annat: att derigenom iner än förut ådagalagts, att den högst förstörande och ständigt tilltagande skada, som menigheten måste vidkännas å flera 100 tunnland ej mindre åker än äng, vållades dels af ett ålfiske vid Eimforssa, der A sunden slutar och genom ett trångt sund är sammanbunden med Jernlunden, och dels af vatten-verken vid ändan af sistnämnde sjö, der den s. k. Brokindsjön vidtager, saint att således vattenskadan för strandegarne icke förorsakades genom det naturliga läget, utan genom konstgjorda uppdämningar.
CormnerceCöllegii disposition, utan älven trott, att hela denna Diseont-rörelse bör och kan af Banco-Styrelsen öfverlagas; i följd hvaraf och då Manufactur-Disconten, enligt hvad Kongl. Majris Proposition utvisar, för närvarande, utom det af Rikets Ständer beviljade creditiv å Banken, stort 1,000,000 R:dr, har till sin disposition en behållen fond af 800,000 Rldr, medelst hvilken Kongl. Commcree-Cotlegium blir i tillfälle att fortfara med och efter behof ve t. äfven öka den af Collegium förut best)idde förlaga-lånerörelse, hvilken Utskotten, icke anse lämpligen kulina af ett Rikets Ständers Werk ombesörjas, Utskotten tillstyrka Rikets Ständer, att det hitintills Kongl. CommerceCollegii Maimfactur-Diseont lemnade creditiv å Banken , stort 1,000,000 Rtdr, må med detta års utgång upphöra, emot det att ett lika belopp, jemte ytterligare 5oo,ooo Rtdr af Bankens nu egande behållna tillgångar, eller tillsammans i,5oo,ooo Rtdr, kommer att, lill Manufaclur-Discont-rörefse under Banco-Styrelsens förvaltning anvisas: Kommande Banco-lJtskoltet alf, i sammanhang med öfrige bestämmelser, rörande Bankens förvaltning, serskildt yttra sig, så vål rörande de regi emen tariskaföreskri lierne för denna nya lånerörelses bedrifvande, sorn ock, i afseende på densammas öfveiflyttande från Commerce-Collegiurii till Banken; och hemställs Utskotten slutligen härjemte, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna att förordna , huru stor del af Manufactur-Discont-fondens egnea behållna tillgångar, hvilka fortfarande komma alt, under Kongl.
I de akademiska kretsarna var han ansedd, men själf sympatiserade han ej med den där rådande tonen, och han egde i hög grad den för en gammal man sälsynta egenskapen att förstå ungdomen. – Huru länge är det du varit här nu? sade professorn. – I höstas kom jag hit för andra gången, sade Grane med en lätt betoning. – Och du är redan trött på Upsala igen? Professorn såg på honom med ett leende, medan han lade halsduksnibbarna till rätta. – Vi ha ju bara November nu. Altså blir det två månader, som entusiasmen räckt. Den var stark, strax du kom hit. – Åh, så särdeles stark var den då inte. – Var den inte? Du sade, att du inte kände igen dig. Talade om jordkokor, som blifvit vända upp och ner; om inre reformarbete och gud vet alt hvad. Grane skakade otåligt på hufvudet utan att svara. – Jag har visst inga illusioner, började han. Men tycker inte farbror, att det är litet märkvärdigt här i sta’n ibland? Professorn var för mycket människokännare för att svara en ung man, att en hel del af illusionerna nog ändå funnos kvar, och han sade i stället: – Ja, men hvad är det nu då? Grane gick otåligt fram och tillbaka på golfvet och stannade vid de vigtigare passagerna midt framför professorn, ifrigt gestikulerande. – Ah, det är alt möjligt. Här om dagen t. ex. råkade jag en teolog, som jag kom i dispyt med om treenigheten. Vet farbror, hvad han svarade mig? Han sa’, att tredelningen genomgick hela djurriket på ett mystiskt och hemlighetsfullt sätt. Han påstod, att man kunde spåra den ända ner i cellväfnaden. Man kan bli idiot af mindre. Och karlen är till på köpet ingen vanlig prestbracka, utan det är en ansedd karl. Jag vill inte säga, hvem det är. En annan kom jag att tala med om Turgenjevs »Fäder och söner». Han sa’ om den boken, att den verkligen var skrifven med en viss talang, men etc. etc. Aldeles nyss träffade jag en läkare, som föraktade Darwin och trodde på skapelsehistorien. Är det där människor?
Elementarläroverkens räkenskaper » 184—231. 373 Elementarskolan i Stockholm » 222-223. Elementarskolorna, tekniska » 138. Bilagan litt. S. vid » 138. Elevskola, Trädgårdsföreningens Elfstedtska pensionsfonden. Bilagan litt. » 138. 0. vid Enkeoch pupillfonder. Civilstatens pensionsinrättnings. Bilagan litt. 0. vid » 93. » 93. En-per-mille-fonden » 63-64. Bilagan litt. G. vid » 56. Expensmedels-räkningarne » 147-149. 343 Bilagan litt. G. vid Se reservationen å sid. 263. Experimentalfält, Landtbruks-akademiens » 129—130. Extra statsanslag till landtförsvaret » 61-62. Bilagorna litt. G. och F. vid » 56, 61. — stateregleringsfonden för år 1862 V 5. Bilagan litt. E. vid » 5. — utgifter, anslagen till » 8. Fahlu bergsskola Falköping, södra stambanan från Farsoters och smittosamma sjukdomars » 101, 105-107, lil. botande, anslaget till. Tabellen vid Femte hufvudtitelns anslag och räken» 47. skaper , Se reservationerna å sid. 259-262. » 77, 88—91. 313 Fjerde hufvudtitelns räkenskaper Bilagorna litt. G., H., I., K., L. » 56 -72. Filéenska testamentsfonden '. Fi skeri-nåringen i Bohuslänska skärgården, anslaget till Flottans räkenskaper Flygsandens hämmande i vissa län, an slagne medel till Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt stuteri-inrättning Folkskole-inspelctörer, kostnader för fonder och kassor, särskilda, ställda under Stats-kontorets förvaltning, Formulär till räkenskaper för de förvaltande verken Fortifikations - af delnings.
Det finnes deraf, att dessa arbeten, förnämligast afseende fullbordandet af under byggnad varande krigsfartyg, förändring af 3 linie-skepp till fregatter, anskaffande af 12 ängbogseringsfartyg, samt 6 bombkanonslupar, jemte diverse andra mindre nybyggnader och kompletteringar, upgå till en kostnad af r:dr 2,308,407. samt att förseendet af dessa och de krigsfartyg som fortfarande skola bibehållas, med fullständiga krigsförråder etc. ytterligare kräfva en summa af 1,536,730: — 6. eller tillsammans r:dr 3,845,137: — 6. K. M. har ansett, att dessa, under närvande förhållanden, för krigsmaterielens iståndsättande i främsta rummet oundgängliga arbeten och kostnader böra fördelas på 15 år, dock så, att fartygen och någon del af förråderne redan under de första 10 åren blifva kompletterade, i öfverensstämmelse hvarmed äfven förut nämnde plan är upgjord, utvisande behofvet af en summa per år, att genom extra anslag anvisas af r:dr 272,645; och äskar K. M. derföre af R. St. att för detta ändamål mätte, utöfver det anslag, som på ordinarie Stat beviljas, anvisas ett belopp af r:dr 272,000 årligen, att i Irenne år utgå, eller tillsammans för denna tid 816,000 r:dr.” Det torde således vara ett gifvet faktum, att Konungen framställt förslag till R. St. i det afseende som SlatsUtsk. upgifvit och vid sådant förhållande torde det också vara Sländernes icke allenast rättighet, utan deras ovilkorliga skyldighet att öfver berörde förslag sig yttra med bifall eller afslag. Den 58:de § R.F. innehåller: ”Vid hvarje rjksdag läte Ko nungen upvisa Stalsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, för det StatsUtsk. som R. St. utvälja” och den 62 § samma grundlag: ”Sedan Statsverkets behof blifvit
Ett sådant stadgande synes äfven obehölligt, emedan det numera är vanligt att desse lärare studerat de lefvande språken i deras hemland, och sådant vid fråga om befordran olvifvelakligt ger företräde framför en medsökande, som icke på enahanda sätt utbildat sin språkkunskap; och föranlåles Utskottet alltså att å Herr Sommelii framställning i berörda hänseende, äfvensom derom alt Staten bör bekosta dylika resor, afstyrka bifall. Samma motionär yttrar i sin motion, alt skollärarnes lönevilkor under sednare åren visserligen blifvit förbättrade, men alt de dock ännu äro, hvad Adjunkter och Kolleger angår, så obetydliga, alt, efter hvad erfarenheten visat, man ej alltid kan lill dessa mödosamma och ansvarsfulla platser erhålla fullt dugliga personer. Sage man närmare på saken, vore den nyssnämnda löneförbättringen ej heller så stor. Tillförene tjena de visserligen en Kollega för betydligt mindre lön under några år, men sedan fylldes bristen genom eli godt pastorat. Numera vore deremot skolläraren för liela sitt lif ställd på förknappning. För att i någon mån afhjelpa denna orättvisa, har motionären föreslagit, ”att Adjunkternas och Kollegernas löner må hö - Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utslcottets Betänkande N:o 118. 27 jas från 1,000 till 1,500 R:dr och sliga elter femårsförhöjningen till 3,000 R:dr, samt alt för alla lärare hvarje år, som de tjenat såsom extra lärare, duplikant eller vikarie utölver tre år, får beräknas vid uppllyttning till högre lön, sedan de blifvit ordinarier, en beräkning, som bör komma alla äfven nuvarande ordinarier tillgodo.” Hvad beträffar fastställandet till siffran af lönebeloppet i de särskilda lönegraderna, tillhör sådant stalsregleringen vid hvarje särskild riksdag, och Utskottet kan således undgå att öfver Herr Sommelii förslag derutinnan sig yttra.
Qvaulitct för tullbcräkn. y?$. JS. r. Speqlar och Lampelter . • • 100 R:d. v. 2 24 Strumpor oell andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten : andra slag 1 skalp. 2 Såpa ^ . 1 lisp. 16 Tobak: Spunnen och Negerliead . 1 skäl p. 1 — Stånger och Carotler 1 skalp. — 5 — Stjelkar »• . • 1 skalp. 30 Träilvaror: Bjelkar oell Sparrar af Furu och Gran! af mindre tjocklek ån o turn etc. af 5 till 8 turn midlpå . , 1 st. 2 24 af 8 till och med 10 tuni d:o 1 st. 4 8 deröfver 1 st. 1 32 uinm. Bjelkar och Sparrar af Furu och Gran kunna utföras bade J i k sid i ga oell platta. Dimensionen af deras tjocklek bestämmes efter fjerdedelen af deras totalomfång midlpä; sä att t. ex. en bjelke, som pä :i motsatta sidor innehåller 4 tunis tjocklek och pä de öfrige endast a tums, kommer att vid tullklarering behandlas lika med en bjelke, hvars alla fyra sidor Iväi lufver innehålla hvardera 3 tum. Bråder och Plankor, sågade: af Furu och Gran: linder 1* tums tjocklek « . 1 tolft — af till och med 3 t;s tjocklek i tolft • 32 — deröfver 1 tolft luf.-lull. %■ Jl ■ r 33 16 - 16 36 8 16 2 4 I2r 20 Ulf.-tull. 52$. JS., r F r i a. F r ila. I F ri\
Derest Banko-Ombudet, af sjukdom eller annat laga förfall, hindras att sin tjenst bestrida, må på Fullmäktiges pröfning ankomma, antingen Banko-ombudets göromål skola uppdragas någon af Direktionens öfrige Ledamöter, som kan och vill ett slikt uppdrag sig åtaga, emot åtnjutande under tiden af skilnaden emellan hans eget arfvode och de för Banko-ombudet anslagna löneinkomster, eller ock annan person må, för tjenstens bestridande, under tiden förordnas. Mom. 5- Tjenstemännen och Betjeningen vid h vartdera Låne-kontoret antagas och konstitueras af Låne-kontorets Direktion, som eger att, när så fordras, från tjensten och densamma åtföljande förmåner, entlediga den, med hvilken Direktionen finner verket icke vara belåtet. Se ofvan. Se ofva, npunkt. 3:o. ' Jemf. § 81, mom. 9. (Oförändradt). Banko-ombudet föredrage, såsom Referent, ärendeoa och besörje bref vexlingen —■ expedition. Skulle Banko-ombudet någon gång vara frånvarande, kunna målen då af annan Ledamot föredragas. Ombudsmannen vid hvartdera Låne-kontoret skall, för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, ställa af Direktionen godkänd borgen eller annan säkerhet: Ombudsmannen vid Låne kontoret i Götheborg till belopp af 5000 R:dr Banko; vid Lånekontoret i Malmö till belopp af 2000 R:dr Banko, samt vid Låne-kontoret i Wisby till belopp af 1000 R:dr nämnde mynt. Kamereraren vid hvartdera Lånekontoret skall ställa sådan säkerhet, till belopp, Direktionen finner godt bestämma. Kassören vid Låne-kontoret i Götheborg ställe enahanda uppbördssäkerhet, till belopp af 5000 R:dr Banko. Kassakistan förvaras under tre lås, till hvilka en Direktör, Banko-ombudet och Kamereraren hafva hvar sin nyckel.
Nära 80,000 kubikfamnar jordarbete och 7,500 kubikfamnar bergsprängning verkställdes under året å arbetslinien mellan Stockholm och Södertelje; och hela längden färdigterrasserad bana utgjorde vid årets utgång något mer än 2,75 mil, hvadan till år 1860 endast 0,65 mil återstodo att å samma linie terrassera, - lil Bron öfver Södertelje kanal har trenne spann, af hvilka det öfver segelleden och det på södra sidan bildas genom en svängbrygga och det åt norra sidan om segelleden genom en fast bro. Underbyggnaden erfordrar således, atom landfästena, tvenne pelare, en på hvardera sidan om segelleden, och af dessa utgör den södra pelaren stödjepunkt för svängbron. Under året verkställdes endast grundläggning af södra landfästet samt af den pelare, å hvilken bron svänger, och murningsarbetet å desamma påbörjades. Redan under sommaren börjades utförandet af grus eller ballast å de färdigterrasserade delarne, dock endast i mindre skala, men under årets sista qvartal, sedan tvenne arbetslokomotiver blifvit från den fullbordade banan mellan Falköping och Töreboda transporterade till och uppsatte, det ena i Södertelje och det andra vid Tullinge-sjön, började ballastningen och i sammanhang dermed nedläggningen af sliper och räler med all kraft, så att vid årets utgång mer än 26,000 fot kunde befaras med lokomotiv. För öfriga å denna linie utförda arbeten, såsom trummor, landsvägsomläggningar, banans inhägnad m. m., får jag i underdånighet hänvisa till den längre ned förekommande, summariska redogörelsen för å hela linien mellan Stockholm och Catrineholm utförda arbetsqvantiteter. Maj debarkerade arbetskommenderingen ur Kongl. Uplands regemente, 800 man stark, vid Fittja och inryckte samma dag å arbetslinien mellan Tumba och Södertelje. Arbetskommenderingen ur Kongl. Dal-regementet, 700 man stark, inryckte på olika afdelningar den 18:de oeh I9:de samma månad samt förlädes mellan Liljeholmen och Huddinge kyrka.
Att under Konung Gustaf lil denna Vettenskap skulle tillvinna sig mindre uppmärksamhet, säger sig sjelf. Under en tid, då man af främlingar lånade bildning och vit. terhet , kunde man icke vara hågad, att undersöka källorna till en sann kunskap om Nordens ursprungliga egenheter. Hvad här blifvit yttradt om en Man, som mot 4co R:drs årlig aflöning är ålagd att sysseh särta sig med våra Isländska Handskrifters granskning, fordrar någon utveckling. Om med denne Man förstås AcademiaeAdjuncten, Magister F. G. Liljegren, den ende, ät hvilken, mig Den i 9 Martil. 2 75 veterligen, ett sådant förtroende blifvit lern-; nadt, måste jag upplysa, att enligt Kon,;f. Maj:ts Bref till CancelliStyreben af 26. Febr' « arii 18 r 7 •» hans årliga aflöning under den tid af 3 ar, hvartill hans befattning är inskränkt , utgör icke 400, utan endast 166 R:ir 32 Sk. Med så knappa löneviikor lärer han få uppgifva alla förslag att besöka Island , bäst bela en att få qvarstanna innom Fäderneslandet, der han genom enskild undervisning kan finna sin utkomst, ehuru med uppoffring af den tid, som han odeladt borde egna ät sin antiqvariska verksamhet. Just för denne man, hvars arbetsamhet och nit för saktn äro omisskännelige, vore tillfället att under sina forskningar vägledas af en lärd Isländare, högst dyrbart. Det skulle bespara honom mödan att £ Köpenhamn till Danska och Isländska Lärdes pröining öfverlemna sina öfversättnings-forsök, för att vara säker om deras rigtighet. Att det Folk, som ari besittning af Liand, skall derföre äga ett afgjordt företräde i Isländska Litteraturen, Jtan sä mycket mindre medgifvas, som denna Ö nu mera saknar nästan hela sitt förråd af Nordika Fornskrifter, hvilka tid efter annan blifvit öfverförde till Sverige och Dannemark. Jag skulle afstå från vidare försvar af mitt förslag, om detta förslag endast varit etc uttryck af mitt enskilta tycke; mt-n sådant är icke förhållandet.