Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har som jag ofvan yttrat en god tanke om Gymnastiken; men jag kan ej inse att man blir större Statsman , visare Domare, djupare Econom för det man äger en god physisk utbildning, än om det motsätta ägde rum. Tvertom visar erfarenheten ej sällan att vissa stora själsförmöger.heter Den 21 Martil, 871 Utbilda sig på andra delars bekostnad och att själens krafter i en högre Scala sedde, icke stå i samband med kroppens. Jag vågar ej gifva mina motskäl på den ädla Grefvens yttrande, en större utvidgning, för att icke onödigtvis upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid. Jag inskränker mig derföre endast; att instämma med Herr Gielven om Gymnastikers inrättande så vidt möjligt är, hvilket första puncten af motionen innehåller, och får jag tillägga; så vidt medel dertill finnas, utan att från ännu nyttigare föremål fråntagas. Deremot tår jag bestrida motionens 2:dra punkt, såsom läggande ett tvång på uppfostringen, hvilket fria medborgare i ett fritt Samhälle icke böra vara underkastade. Troendes jag för öfrigt att efterdömen verka mägtigt, och att den goda saken framgår utan tvångslagar. Grefve Posse, Carl Hinric: Det missförhållande, som länge ägt rum i Sverige, mellan åkerbruk, handel och slöjder har alltsedan år 1809, mer och mindre påkallat Regeringens och Riksens Högloflige Ständers uppmärksamhet; men aldrig hafva de skadliga verkningame af detta missförhållande visat sig tydligare för våra ögon, än nu* Htvi 2i Mar lii. då en öfverallt bairynad rörelse och allmän förlägenhet till stor del blifvit följden deraf. Ibland de föråldrade inrättningar, som motverkat all konstfärdighet och industriel utveckling, torde med skäl böra räknas våra ännu gällande Skråförfatrningar.
vi hafva svårt att tänka oss annat, än att det på djupet fanns hos henne en sympati med den unge svenske protestanthöfdingens ädla väsen. Några år efter hennes död — som inträffade den 26 februari 1626 — n e d t r ä n g d e de svenska härarne ända till Strasburg; staden och slottet intogos och blefvo rätt länge en replipunkt för de svenske fältherrarnes operationer. Prinsessan Anna stod då ännu obegrafven i Strasburgs slottskyrka, d. v. s. hon hade ännu icke fått den efter tidens sed erforderliga högtidliga likbegängelsen. Gustaf Adolf hade tänkt låta föranstalta denna, men hann ej utföra sin plan. Först tio år efter döden fördes hennes jordiska kvarlefvor till sitt sista hvilorum. Hennes brorson Wladislaw, nu konung i Polen, hade låtit bygga ett särskildt grafkapell v i d koret i den vackra, då protestantiska Mariakyrkan i Thorn, där många förnäma personer hvilade. Huru omtyckt prinsessan var af befolkningen, visar beskrifningen på det ståtliga liktåget från Strasburg till Thorn. På begrafningsdagen den 16 juli 1636 höllos i Thorn likceremonier på både tyska och polska; och den berömde tyske skalden Maria Opitz, som nu blifvit polsk historiegraf, men också stod den svenska regeringen nära, utskickade en praktfull panegyrik öfver prinsessan. Den vackra grafvården, utförd i ädel och måttfull renässans, som snart därefter uppsattes, hade konung Wladislaw sannolikt låtit beställa hos någon nederländsk konstnär. Marmorstatyn hvilar på en bädd af alabaster med förgyllningar; katafalken och postamentet äro af svart marmor m e d hvita ornament; den af furst Ratziwill författade inskriften kom aldrig att blifva inhuggen. Den ståtliga portalformade omfattningen, som något bortskymmes af den kolossala altardekorationen, är utförd i svart och hvit marmor med guld och färger. Den prydes af allegoriska figurer (tron, hoppet och kärleken?) samt af Wasa-, Sveaoch Göta-vapnen.
Jag reserverar mig således emot detta förslag, sorn, enligt min öfvertygelse, är både oklokt och orättvist. Oklokt, derföre att detsamma, med för hög beskattning på en genom restrictioner bunden .näring och sålunda genom sn fördyrad produetion af varan bränvin, missleder industrien derhän, att den lofligen skall anlita de små brän vinspannor nas mångdubblade afverknings-förmåga och olofligen begagna alla sig erbjudande tillfällen att utöfva bränning med otillåten eller obeskattad redskap samt idka lurendrejeri och tullförsnillning. Orättvist, derföre att, då man uteslutande åt jordbruket upplåter bränvinsbrännings-rättigheten såsom en förmonlig hushållsgren, monopoliserar man likväl åt den förmögnare jordbrukare-classen denna rättighet, som fråntages en stor del af enstaka hemmansboer uti bergsoch skogsorterne, hvilka icke innehafva jord af3oo R:drs uppskattnings-värde, eiler icke kunna sig om begagnande af en panna förena. Under närvarande omständigheter synes mig derföre bäst vara, att då bränvinsbränningen icke får anses såsom en fri näring, hvilken, lindrigt eller intet beskattad såsom hushållsbestyr, deremot såsom fabrikshandtering kunde bära en betydlig skatt och derföre borde skiljas i 2;ne classer, man tills vidare hufvudsakligen vidhåller grunderne för i83o års Författning, med den förändring i bevillningens ulgörarfde: att skillings-afgiften upphör, och komma sålunda minimi-tarifferne för alia deri b c - Bevilhi.- samt Allm. Bcsv - och Occo/i. Ulsk.
M. täcktes i Nåder anbefalla, ej mindre nu gällande Consulad-Stadgas, än ock den för Consulerne meddelade Sporteloch ExpeditionsTaxas öfverseende och omarbetning, i de delar, der sådan här ofvan blifvit ifrågasatt eller i öfrigt kan finnas vara af behofvet påkallad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 Mars 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Murs 1841. Preste-Ståndet den 1 Borgare-Ståndet (ien 3 — —• Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående stämpling af spelkort samt afgiften derför. ^liev. Etsk. Idel. N:o 32 och Uti. N:o 37.) S. A. K. Vid Öfvervägande af frågan 0111 den be vi! 1.1 i ugs-a fgift, som för spelkort erläggas bör, samt de fot ändrade controller, hvilka öfver denna afgifts ordentliga utgående kunna finnas nödige, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt derom besluta, på sätt som följer, nemligen: att Bevillnings-afgiften för spelkort skall förhöjas ifrån 6 till 8 sk. för hvarje kortlek; alt coitvoluten böra vara försedde med 2:ne hulfcirkelrunda hål, hvardera så stort, att, da Bevillningsoch Hallstamplarne deröfver anbringas, halfva stämpeln flir synlig å det närmastinuti liggande kortet; alt Riksgälds-Contoiret skall äga att om kort-convolutens försäljning i 568 Expeditions-Utskottcls Förslag till urul.
Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Flan ändock icke till Riket återkommit, tage Riksens Ständer jemte Norriges Storthing, i öfverensstämmelse med Riks-akten, den författning om Riksstyrelsen, hvilken de nyttigast finna. § 93. Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Regenten eller Regeringen kallelse å Riksens Ständer, hvilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skall i Hufvudstadens kyrkor och vidare i Riket, kungöras. Riksens Ständer åge, gemensamt med Norriges Storthing, i den ordning Riks-akten bestämmer, att, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående Riksstyrelsen, förordna en eller flera Förmyndare, som, intill dess Konungen myndig blifver, Regeringen i dess namn, efter denna Grundlag, må utöfva. § 94. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-ått, hvilken arfsrätten till Riket uppdragen vore, på manliga sidan utginge, kalle Regeringen inom den i föregående § stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, JYs 94. 7 till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då gemensamt med Norriges Storthing, pä sätt Riks-akten stadgar, ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Form. § 95. Om emot förmodan Regenten eller Regeringen underläte att i de fall, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val äga rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens kyrkor låta kungöra. Riksdags-Ordningen. § I händelse
174 och följande uti ett nyligen utkommet högst förtjenstfullt arbete af herr advokatfiskal Rydqvist, skall der nogsamt finna tillräckliga fakta för att öfvertygas om att den af Regeringen afslutade traktat med Frankrike icke är med Sveriges väl och bästa förenlig — och dessutom kan det icke tillkomma oss att binda kommande Ständers beslutande rätt i beskattningsfrågor. Jag instämmer derföre med sagde för fattare, då han i sin bok pag. 201 framhåller: “Att i den ekonomiska ställning, hvaruti nutidens Sverige sig befinner, Rikets Ständer skulle lägga ett sådant elfva års band, eller till och med 1876, på den lagstiftande magten, kan icke vara annat än i hög grad vådligt och kan blifva så olycksbringande, att Rikets Ständer samvetsgrannast tillkommer att pröfva detta vigtiga ämne. Måtte Sveriges ekonomiska historia 1866 icke blifva ett nytt 1766.“ Motioner i Bonde-Ståndet 1865. På grund af hvad jag således anfört, får jag vördsamt yrka: l:o) att den med Frankrike afslutade handelstraktat icke måtte af Rikets Ständer godkännas: 2:o) att den af Rikets sednast församlade Ständer beslutade tulltaxa måtte artikel för artikel förblifva bestående, dock med de ändringar i och för jordbrukets alster, som här nedan finnas upptagna samt med iakttagande föröfrigt af de förändringar, som billighet och rättvisa kunna kräfva; 3:o) att Regeringen, om den med Rikets gagn och nytta finner förenligt att utsluta handelsoch sjöfartstraktat med främmande magter, väl må nedsätta gällande tullar mer eller mindre, allt efter som motsvarande verkliga fördelar och rättigheter för Sverige dermed kunna vinnas, med synnerligast lästadt. afseende å den båtnad, som dermed kan våra inodernäringar och vår export tillskyndas, men Rikets Ständer dock hafva sin rätt förbehållen att pröfva dessa förslag, innan de träda i laga kraft. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. A. J. Sandstedt, från Jönköpings län. Häruti instämma vi undertecknade till alla delar: And. Gudmundsson, från Hallands län. S. Johnson, från Jönköpings län.
”Vid början af hvarje år låter Direkt, uprätta förteckningar in dupplo dels genom Riddarhus-Kansliet å de Consistorier, hvilka till följd af K. M:s nåd. Cirkulärbref d. 4 Juli 1770, böra till Direkt, årligen insända genealogiska underrättelser, dels genom Riddarh.kont., å de myndigheter, som äro skyldiga att för upbörden af Riddarhus-capitationsmedlen redovisa samt meddela upgifter å löntagande adelsmän; Och bör det ena exemplaret af dessa förteck - Den 17 Maj.' 55 ningar alltid vara i Direktris sessionsrum tillgängligt, på det att derå må kunna göras anteckningar, i den män handlingar eller medel inkomma, och det andra förvaras hos Sekret, eller Kamereraren, hvilka, hvar för sin del, inom årets slut hos Direkt, anmäla hvad som härutinnan kari af vederhör. Consistoriel K. I3ef:h:dc eller Chefs-embcten vara underlätet.” § 20 (gamla 20 §). Uti lista mom. af denna § angide Riddarhusets deltagande i koslnaderne vid allmänna fröjdebetygelse!- i hufvudstaden, har Ulsk. förändrat ordställningen på följande sätt: ”Direkt, bör undvika alla utomordentliga utgifter och ej eller ingå i kostnader vid allmänna fröjdebelygelser i hufvudstaden, utom vid de tillfällen, då, lill firande af märkvärdiga händelser, andra offentliga byggnader derstädes illumineras.” Beträffande de vid redaktionen af 2 mom. i 20 § gjorda anmärkmr, har Ulsk. trott ali tvetydighet böra undvikas om den sålunda upfattas: ”Hvarken Riddarhussalen eller något inom Riddarhuset varande rum uplåtes hädanefter till Concerter eller till sammanträde för något sällskap eller komité'. Likväl må, i sistnämnde hänseende, del ankomma på Direktionens pröfning att göra undanlag från detta allmänna stadgande; hvarvid dock iakttages att, till förekommande af den hastiga temperalurförändringens möjliga inverkan på plafondtaflan, Riddarhussalen vid kall och fuktig väderlek, med nödig försigtighet upvärmes.” § 24 (gamla 24 §).
En bruten gubbe med slocknad röst I kraftlöst bröst, Han bars bland ruiner och kolande stockar. Åt sidan hopen steg vördnadsfull, Då till en koja vid Svartbäckstull Sin kosa nu tåget styrde. På vägen Rudbeck fick se sitt hus – En hög af grus! I askan af Atland än gnistorna yrde. Hans lefnads gerning var ett fragment, Hans ryktes tempel till stoft var brändt, Atlantican kom till korta. Det svälde en tår bak hans ögonlock; Han log ändock – Den flygtiga skymten af svaghet var borta. Han lyfte sitt hufvud, han såg sig kring, Han fann sig i sina studenters ring, På trofasta armar bäddad. Hans läppar hviskande rörde sig: »Stor sak med mig! Men kyrkan, den riksens klenod, hon är räddad. »Mitt eget verk det är grus och mull, Men Sverge, det vet jag, slås ej omkull, Och derför jag tryggt kan flytta. Om blott min kärlek – jag har ej mer – Står upp i er, Så har gamle Rudbeck dock lefvat till nytta.» Välsignande sträckte han ut sin hand: »Gud skydde Carolus och vårt land, Och, gossar, farväl med eder! I dörren ännu han afsked bjöd, Och vivat ljöd, Men sakta, helt sakta, ur vikande leder. Den ryske bonden lemnat sin plog Och lurar med hand på hane. Ett skott ur löfven i skymmande skog Blir svenske kungens bane. Se’n soluppgången de dragit förbi, De långa, mörka kanoner, Med blanka kyrasser gult rytteri, Till fots de blå bataljoner. På blöta vägar vid hästars tramp De tunga vagnarne rassla, Der skramlar betsel, der klirrar pamp, Och qvistar knäckas och prassla. Vid eftertruppen, der faran är, Och bakhåll på snåren glänta, Der följer Carl sin tågande här, Der är han säkrast att vänta. Gif akt, der spränger en smärt och lång Gestalt, som fienden känner. Liksom en kattlo hukad till språng Sin hane bonden spänner. Vid ögat redan han bössan höll, För hjelten rågadt var måttet, Då i det samma ett höstlöf föll
Ty jag vill föra dem i landet, som jag deras fäder svorit hafver, der mjölk och hannog uti flyter; och när de äta och varda mätte och fete, så varda de sig vändande till andra gudar, och tjena dem och förhäda mig, och låta mitt förbund fara. Och när dem då mycken olycka och ångest påkommer, så skall denna visan vara dem för ett vittnesbörd, den de icke skola förgäta utu deras säds mun; ty jag vet deras tankar, som de nu allaredo med omgå, förra än jag förer dem i landet, som jag svorit hafver. Så skref Mose denna visona på samma tiden, och lärde henne Israels barn; Och befallde Josua, Nuns sone, och sade: Var tröst och frimodig; förty du skall föra Israels barn i landet, som jag dem svorit hafver, och jag skall vara med dig. Då Mose hade all denna lagsens ord utskrifvit i en bok, Böd han Leviterna, som Herrans vittnesbörds ark båro, och sade: Tager denna lagsens bok, och lägger henne vid sidon på förbundsens ark, Herrans edars Guds; på det att han skall vara der till ett vittne emot dig. Förty jag känner dina olydighet och halsstyfhet; si, medan jag ännu i dag lefver med eder, hafven I olydige varit emot Herranom; huru mycket mer efter min död? Så låter nu tillhopakomma för mig alla de äldsta i edra slägter, och edra ämbetsmän, att jag må tala dessa orden för deras öron, och taga himmel och jord till vittne öfver dem. Ty jag vet, att I efter min död skolen förderfvat, och gå utaf vägenom, den jag eder budit hafver; så skall eder vederfaras olycka derefter, derföre, att I hafven illa gjort för Herrans ögon, och förtörnat honom genom edra händers gerningar. Alltså talade Mose denna visones ord all ut, för hela Israels församlings öron. Akter uppå, I himlar, jag vill tala; och jorden höre mins muns ord. Min lära drype såsom regn, och mitt tal flyte såsom dagg; såsom regn uppå gräs, och såsom droppar uppå örter.
Hvad ändteligen angar RiksdagsFulImägtigen Hans Michelssons, från Gefleborgs Län, Memorial, angående åliggande för courierer, att icke färdas fortare, än i mil å timmen; så, enär courierer ofta kunna sändas i ärender, hvilkas skyndsamma besörjande är af stor vigt och angelägenhet för Kongl. Maj:t och Riket,’ finner Utskottet betänkligt, i anledning af förrberörde motion tillstyrka annan åtgärd, än en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Kong!. Maj:t täcktes anbefalla så väl Vederbörande Ämbetsverk, från hvilka courierer vanligen afiardas, att föreskrifva dem efter ärendernas större eller mindre angelägenhet, huru skyndsamt de höra färdas; som jemväl Kongl. Majus Befallningshafvande, att, £ de fall, då hästar genom courierens förvalt lande störta eller förderfvas, vidtaga de på dem ankommande åtgärder för de skjutsandes skyndsamma förhjelpande till ersättning. Så vida det Utlåtande, Utskottet nu haft äran afgifva, af Riksens Höglofl. Ständer bifalles, skulle deraf följa underdånig hemställan till Kongl. Maj:t, i enlighet med samma Utlåtande, uti följande puncter; Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. Angående ytterligare åtgärders vidtagande för entreprenade af skjutsningsskyldigheten, synnerligast af hållsbjutsen. 2:0 Angående en med posten förenad Forvagnsinrättning, hvarå i synnerhet paqueter, men äfvenväl, i de fall och under de vilkor, som Utlåtandet här ofvan upptager, några resande kunde fortskaffas. 5:0 Angående utvägar till åstadkommande af enskilde forvagnsinrättningar för ett större antal resande. 4:0 Angående förhöjning af den nu varande vagnslegan och villkoren för en sådan förhöjnings tillgodonjutande. 5:0 Angående beräkning vid skeende skjutsregleringar och till afdrag å skjuts»ingsskyldigheten, af vissa hemmans längre afstånd från skjutsningstället. 6:0 Angående de åtgärder, som borde vidtagas, för att göra Courierskjutsen mindre betungande.
Den af Husets ledamöter, som först Den 4 Januari e. m. 63 yttrade sig i detta ämne, började med att uppgifva orsaken, hvarför han icke reserverat sig emot betänk, i denna del; nemi. alt han vid betänk:s uppsättning och discuterande inom Utsk. var från vande. Jag har åtskilliga gånger på detta rum hört ledamöter uppgifva orsakerna, hvarför de icke sig emot betänk, reserverat, och jag kan icke neka, att detta stundom har utgjort föremål för min förundran; ty jag för min del (inner åtminstone icke någon moralisk pligt ligga deruti, att hvar och en ledamot inom ett Ulsk. skall sä envist vidhålla sin egen mening i mindre vigtiga frågor, att han strax skall vara färdig med en reservation, derföre att han tillhörde minoriteten vid voteringen. Jag har hittills icke belastat riksdagstrycket med andra reservationer, än sådane, som varit af vigt i afseende på större principfrågor, och det är äfven orsaken, hvarför jag icke reserverat mig i denna fråga, ehuru jag hvarken gillat premisserne eller resultatet. Till de skäl, som Frih:n anfört, torde jag äfven få lägga det, att ju högre man utsätter denna charta, ju mera lockar man den person, efter hvilken skall ärfvas, att eludera författningen på så sätt, att lian, innan han dör, afhänder sig sin egeudom, på det att icke någon så beskaffad charlae-bevillning, som den här ifrågasatta, sedan måtte drabba hans arfvingar. Men man har dessutom fästat uppmärksamheten på det oriktiga i principen, att beskatta capitalerna. Den frågan tror jag icke hör hit, ty principen är en gäng erkänd uti författningen, då redan der linnes stadgadt, att chartaesigill.-afgiften för bouppteckningar, der behållna summan utgör 100 r:dr eller derutöfver, skall utgå med 8 sk. för hvarje fulla 100 r:dr. Utsk. har saknat fog alt föreslå afvikaude frän denna princip, derföre att ingen motion i sådan syftning var väckt.
Då Riksens Ständer derjemte inhämtat, att de Staten tillhöriga meubler, både i det Kongl. Slottet' i Hufvudstaden och i Lustslotten, tarfva tillökning och förbättring, heldst Hofhållnings-suininan hittills ej varit tillräcklig för anskaffande af nya i de förbrukades ställe, hafva Riksens Ständer beslutit, att ett anslag af 5,000 Ridr årligen Den 7 Juli. 135 årligen till nästa Biksdag skall för detta behdf göras och på Stat uppföras. Biksens Ständer hafva äfven kändt sin förbindelse att pa något sätt tolka den lifliga tacksamhet som hos Svenska Folket lagar emot Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen. Det är med anledning af H ans Kongl. Höghets vägran att sjelf något emottaga och Dess derjemte yttrade egen Nådiga önskan, som Biksens Ständer tror sig, ehuru svagt, uttrycka denna tacksamhet, då de beslutit, att, då nu det ögonblick inträffat, att Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen Oscar inträdt i manna-åren och kommer att antaga egen Hofstathållning, till den summa af 16,666 B:dr 32 sk., Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen för det närvarande af Statsverket uppbär, en förhöjning måtte tilläggas af 3 3 Då ytterligare Biksens Ständer funnit det anslag af 28,990 B:dr 5 sk. 4 r:st., som på Stat för Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina varit uppfördt, efter tidernas omständigheter icke tillräckligt, heldst då nu mera Hennes Kongl. Höghet icke äger någon inkomst från Stiftet Qvedlingburg , hafva Biksens Ständer , öfvertygade att Nationens kärlek och tillo gifvinhet för Hennes Kongl. Höghet fordrar, att 736 Den 7 Juli. att Riksens Ständer, med kännedom af behof vet, ej lemnar det oafhulpet, beslutit en tillökning af l j.ooo B:dr i Hennes Kongl Höghets Hofstats-summa, ifrån och med början af nästa år. Hvilket allt Riksens Siänder härmed få Eders Kongl Majit i underdånighet tillkännagifva. Riksens
Tarif för införsels tullen> åtjöljd af en särskild förteckning å varor, sorn äro vid införsel tullfria. Tullvärd C. Qvantitet för tullInförsclstnll. Banko. beräkningen. Banko. B:dr sk. r.st B.dr sk. r:st 8 16 Agat, arbetad 1 skålp. 40 — 1 24 — Alabaster, arbetad, ej specificerad 1 skålp. 16 — 20 Alun, alla slag 17 lisp. 5 8 — Anis ... i 1 skålp. 2 20 — Antimonium, spiesglans och regulus . 1 skålp. 1 7 6 Apelsiner 1 skålp. 1 C Arsenik, till införsel af Apotekare, och efter erhållet serskildt tillstånd af Kommers-kollegium, för fabriks— 10 — inrättningar 1 skålp. — 6 Aska: 20 rå, af träd eller andra vegetabilier 1 lisp. 1 — 20 pott-: vällad eller oraffinerad 1 lisp. 1 — 1 32 raffinerad och kalcinerad 1 lisp. 16 — Askar och dosor, af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen 100 R:dr v. 25 40 Assa Foetida 1 skålp. 3 — 1 12 Balsam: kopaive-, peruviansk och annan natif 1 skålp. 6 — Aloe, hänförcs under Apoteksvaror. Anchovis; se Fisk. Argentan, eller nysilfver; se Metaller, sammansatta. Arrac; se Brännvin, Aska, tennoell bly—; se Tennaska. Aska , koppar; se Kopparskrot. Auripigmeut; so Färger. Balsam , ltiga-; se ltigabalsam. Expeditions-TJtskottets Förslag till und. Skrifvelse , N.-o 112'. Qvantitet Införselstull. Banko. beräkningen. Banko. Ii:dr sk. rist R;dr sk. r:st Band: 15 sammets