Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
14 här ofvan utsätter. 13:0 Alla Värfnings-tvister med tillhörande Bilagor och fallande Utslag, samt hvad sorn rörer Saltpeter-Sjuderi-Verk^t, enskildt eller i allmänhet, jemte Handlingar som angå dervid anställda Tjenstemän^ och manskaps-förrättningac vid 49^ Den 5 Juli. vid Sjuderiet, ehvad de innefatta redogörelse, handräcknings sökande hos .Domare och lixecutorer eller annan Sigard , eller ock åtal af fel och försummelser. I alla de fall, der befrielse från Charta Sigillata äger rum för Kronans manskap, bör den ock af Stadsoch Brandvakter åtnjutas. 14:0 De Fullmagter eller Constitutörialer, hvarmed en eller annan, likmätigt Författningarne eller särskildta Nådiga Förordnanden , på vissa år eller på behaglig tid, blifvit tili någon förrättning antagen, med Nådig försäkran om befrielse från Charta Sigillata, och 15:0 Alla afhandlade och skrifne Lappsaker, då en fremmande Lapp i saken är delaktig. All annan eftergift, som i särskilda Författningar kan vara medgifven, är härigenom upphäfven. ' §• 25. I alla de fall, der flera än en tillämpning af Förordningens föreskrift skulle kunna äga rum till Chartans beräknande, galle alltid den, efter hvilken afgiften blifver högst; och på det missbruk , ledande till Kongl. Majus och Kronans förlust genom försnillning af stämplade Pappers afgiften må förekotnmas, skall det hädanefter åligga alla dem, som till Domstolar och Embets-verk ingifva Handlingar, att förse desamma med den i Författningen stadgade Charta Sigillata, och att der beläggnings-chartor begagnas, ej allenast å sjelfva stämpeln teckna, till Den 5 Juli. 497 till hvad Handling chartan hörer, utan äfven densamma, jemte det stämplade Papperet, ge« nomdraga och sitt Sigill derå sätta; hvaremot det ovilkorligen och vid 6
Oberäknadt denna nytta, skulle igenom denna inrättning den stora fördel vinnas, att vi uti Sverige egde något som i andra länder visat sig serdeles nyttig, och som i Frankrike kallas: Conseil (Vital. Om då Regeringen behöfde ett utlåtande, så funnes en till fullo qvalificerad auktoritet, af hvilken den kunde erhålla detsamma, och om något förslag behöfde utarbetas, så funnes alltid denna ganska goda auktoritet till hands, så att man icke behöfde, såsom nu, antingen sakna ett sådant, eller i sådant afseende förordna en serskild Kommitté. Afven i detta hänseende vore således en Reg.-Rätts bildande af stor fördel, ehuru derom icke någon serskild stadga behöfde, eller ens kunde, i grundlagen införas. En betänklighet återstår likväl, och den af ganska väsentlig beskaffenhet, nami. den, att då Konungen i vårt land ensam eger lagstiftnings-rätt i ekonomiska frågor, så vill man icke allt för skarpt skilja behandlingen af de ekonomiska besvärsmålen ifrån Konungens handläggning, på det att icke en obekantskap med dessa författningars tillämpning måtte hos Regeringen uppkomma. För att undvika sådant har Utsk. föreslagit dels att ärenderna skola i vederbör:de Stats-Depart. beredas, och dels att Depart.-Chef må ega rättighet att i Reg.-R:s öfverläggmr deltaga, då mål som angå hans Deparl. der förekomma. Man har likväl mycket, och såsom mig synes orättvist, här klandrat detta stadgande, och man har sagt att en Depart.-Chef, som infinner sig i Reg.-R:u och der icke får deltaga uti besluten, kommer uti en mycket falsk och underordnad ställning. Härvid har man dock förbisett, att Deparl.-Chefen inträder i Reg.-R:n, icke för att göra sin vilja gällande, utan för att se huru en författn:g hörande till hans Depart. verkar och utvecklar sig i lifvet, hvartill han mäste hafva ett serdeles godt tillfälle genom att afhöra de debatter, som vid målens afgörande i Reg.-R:n ega rum.
Antagandet af Utskottets fört-slagna tpllu-viUning, har Herr af Klintberg på ståt skola medföra en stor förlust, om jag rätt hört, till icke mindre belopp än i million R:dr Banco årligen. Denna förlust måste icke kunna härflyta af tullen på utgående varor, som Utskottet till en del förhöjt, msn icke på någon artieel minskat; för inkommande-varor, är tullen Ben 28 Juni i e, m. 66 s egentligen nedsatt på Arrack, Caffe och Via; Arrack har Herr af Klintberg icke anmärkt, men jag ansejr nedsättningen i tullen derå vara misstag, sorn bör rättas; hvad Caffe och Vin angår, torde följande upplysningar visa rätta förhällandet: Ett sammandrag utur Tullspecialerna för åren i 819» 18.20 och iSci) visar att tullen på Caffe för hvarje af dessa 3:ne åren utgjort permedium 74,028 R:dr HamburgerBanco, som efter 128 sk. Cours, gör 197,408 R:dr Banco, om Caffet upptages till det af Herr af Klintberg föreslagne tullvärde, 28 sk. Banco så utgör tullen tor lika import efter förslaget »82,739 R;dr Banco och förlusten således endast 14,669 R:dr Banco. Enligt ofvan åberopade sammandrag , har tullen på Vin förenämnde år permedium utgjort, af allt som inkommit, så pä kärl som på bouteljer, 92,555 R:dr Hamburger Banco eller 246,01 3 R:dr 1 6 sk. Svenskt Banco; efter nu »satta minimivärde och föreslagna tull skulle den sednare uppgå till 218,994 Rdr Banco och förlusten således blifva 27,019 R:dr 16 sk. eller på båda dessa articlar 41,688 R.-dr 16 sk., hvartill Herr af Klintbergs förskräckande uppgift lärer få reduceras.
Emedlertid tror jag, att den önskan är ganska allmän i landet, att de medel, som äro anslagna till jernvägsmateriel, må komma våra inhemska verkstäder till godo, och enär de numera kunna prestera sin vara lika god och till samma pris som utlandet, tror jag icke, att en sådan önskan är obefogad, och det är på grund häraf jag tager mig friheten hemställa, att R. St:r, jemte det de bifalla Frih. Klirickowströms förslag, ville dertill foga den önskan, att ifrågavarande materiel, likasom den hvilken framdeles för våra jernvägar erfordras, måtte, derest sådant utan olägenhet kan ske, tagas från inhemska verkstäder. Gr. Posse, Arvid; Styrelsen för statens järnvägstrafik har i sin skrifvelse till K. M:t utredt behofvet af ett vida större Den 10 Februari. 541 anslag för komplettering af rörelsematerielen å stambanorna, än det K. M:t i sin Propos. föreslagit. Den har visat, att 2,650,000 rdr härtill erfordrades, men att, derigenom att 400,000 rdr af den blifvande trafikinkomsten finge till sådant ändamål användas, K. M:t målte af R. St:r begära endast 2,250.000 rdr. Någon egentlig anledning, hvarför K. M:t nedsatt detta belopp till jemt två millioner, kan man ej inhemta af den Kongl. Proposm; sannolikt har det skett för att sammanjemka summorna i budgeten i dess helhet. Då det emedlertid är obestridligt, att intet företag kan med fördel bedrifvas, såvida tillräckligt förlagskapital icke förefinnes, får jag, då det nu är ådagalagdt, alt i och för jernvägsmaterielen sådant kapital erfordras, samt R. St:r icke äro i saknad af derför nödiga tillgångar, för min del anhålla om bifall till den uti Frih. Klinckowströms reservation gjorda hemställen, att R. St:r ville till ifrågavarande ändamål anslå hela den begärda summan 2,250,000 rdr.
Den första fråga som bör betraktas, lärer vara följande: är det skäl att bevilja ön den föreslagna förmånen? Naturen har gjort allt för Gottland, menniskan intet; sedan Sverige eröfrat landet, tyckes det nästan hafva glömt det och låtit det ligga der det låg i samma tillstånd som för 200 år sedan. Gamla inrättningar qvarstå der ännu, som hindra allt framåtskridande, all utveckling, exempelvis skiftes-förordningen, hvarigenom sådana missförhållanden kunna inträffa, att ett obetydligt hemman, värdi 14,000 r:dr, kan hafva 5 mils ytter gärdesgård, allt annat att förliga. Del önnes ingen större egendom på ön, inga kapitaler, intet rationell landtbruk; utan allt detta kan jorden, ehuru rik, icke göras fruktbärande. Häraf kommer sig, att t. ex. Öland, lill arealen blott ^ af Gottland, har nära nog lika stor befolkning och lika stor export som denna. Betrakte vi åter Blekinge, 5 quadr. mil mindre än Gottland, så, om man får draga slutsatser från ladugårdsskölseln, modren till allt landtraannavälstånd, finna vi i den förra provinsen 37,000 nötkreatur, men 13,000 endast i den sednare. Samma förhållande eger rum i afseende på andra husdjur, samt i följd deraf äfven i sädesproduktion. Jag vågar således tro det vara nödvändigt att göra något för denna ö, visserligen en af de skönaste perlor i Sveriges Konunga-krona, men kanske äfven en af de, som sitter lösals, en af de, som andra magier begärligast nappa efter. Jag tror, säger jag, det vara skäl alt Sverige ändteligen gjorde något för att närmare sammanknyta bandet mellan sig och denna ös innevånare. Den har rått dertill ur ännu en synpunkt, Den 14 April. 415 dess fasta ehuru oförklarliga tillgifvenhet för moderlandet, hvilken sednast ådagalades 1848 då nalional-beväringeu begärde särskildt tillstånd att få fortsätta sina vapenöfningar tlere dagar öfver den dertill bestämda tiden. Intet annat landskap lärer kunna berömma sig af något dylikt. Således, — något bör göras!
"Jag är ju dock en så dålig hjelperska", sade den unga flickan, sedan nunnan åter lutat sig tillbaka i länstolen, "vill då icke min mors syster låta föra sig till vårt hem? Vi skulle dock der kunna lemna bättre vård." "Tack, min Sigrid, men icke kan det så ske. Här har jag lefvat, sedan jag vid din ålder egnade mig åt den välsignade Guds moders och den heliga Brigittas tjenst, här vill jag dö som den sista trogna tjenarinnan i deras helgedom. Ack, jag har sett huru helgedomen blifvit öde, huru dess renlifves jungfrur gått ut i synd och verld; huru dess murar vittrats och den heliga tron försmädats. Jag har sett huru hvar man ryckte och rappade till sig af den heligas egodelar, och sjelfva allmogen nekade att betala skatten till klostret, och huru öfver hundrade hemman, som tillhörde sancta Anna och sancta Brigitta, borttogos, så att vår fromma moder, Abedissan, måste sälja klostrets dyrbarheter, än en präktig kredentz, än sjelfva kalkarne, för att betala de dryga, klostret pålagda skatterna." "Så gingo systrarna bort, många tog vår heliga moder opp till sig, men andra gingo ut och bröto sina heliga löften. Endast en till mig fanns qvar, då konung Johan, högtsalig i herranom, åter ville upprätta klostret. Han vredgades öfver sådant oskick, ty han var icke lik sin broder, hertig Magnus, som öfver sig kallade Guds straff, då han ville ur Wadstena utdrifva de fromma systrarna, hvarföre ock den heliga slog honom med vansinne. Snart var dock denna skymt af en dagning för den heliga tron åter borta. Mig arma, ensamma, har man dock tillåtit att få sitta qvar här och vårda, så vidt jag kunnat, de heliga qvarlefvorna; fastän man med våld utdrifvit de helige fäderne Franciskanerne från Raumo, redan för öfver fyrtio år sedan. Och dock hade som ett järtecken, två år förut, staden brunnit opp, och året derpå den kätterske prestens boning.
Ad:s öfriga beslut i ämnet, och jag hemställer således, om icke beslutet i denna del må justeras till följande lydelse: Att i och 2 §§ i underrättelserna böra rättas efter de af R. o. Ad. fattade beslut, att tackjern skall vara till utförsel förbjudet, men att inga andra varor skola vara belagda hvarken med införseleller u t för sel-förbud. Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, äfven härå behagade till Ståndet framställa propos:n. Uppå derom gjorda särskilda propostr blefvo båda dessa hemställanden bifallna af R. o. Ad. Med iakttagande af dessa rättelser justerades i prot.- utdr. för d. i8 dennes f. m., innefattande R. o. Ad:s beslut i frågan om stora sjötullsbevillningen. Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 18 dennes e. m. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande: Som kallelse till nästa riksdag skall intagas i riksdagsbeslutet, med hvars uppsättning Exped.Utsk. redan länge varit sysselsatt, torde det vara nödvändigt, alt Stånden med det första öfverenskomma om den tid, hvartill nästa Ständer skola kallas. I den ursprungliga Reg.F:s 4y § var stadgadt, att R. St. skulle ”sammankomma, enär 5 år från ”den sist hållna riksdagens slut förflutit;” men år 1815 förändrades stadgandet till dess nuvar. lydelse, nemi. att ”R. St. skola hvart 5:te år sammankomma.” ”Enär ”sålunda,” för att nyttja nuvar. Constit.Utskls ord i dess memor.
E. trodde att du skulle helsa på mig ' ett litet tae ’ och deröfver blef jag hjert-ligen g&gt;ad. Jag väntar dig den 21 (Josefinadagen), men har blott sill och potatis att bjuda dig på. Varorna äro slut, Fast jag ej är absolut. Mycket har jag att tala vid dig om och roligt vore det att grädda en pannkaka åt Rzs m. fl. Många helsningar från din tillgifne Phlougis. » dag hade några herrar till middagen. » Det var bra det, då kan jag få mig en bit med », utlät sig Flugis, klippande skälmskt med ögonen och klef dristigt på. » Ack, det är be-stamdt lektor Holmgren, välkommen! » Och H. var sedan dess en ofta förekommande och alltid gerna sedd gäst i huset. Ett bland de roligaste upptåg, som berättas om Holmgren, var ett högst originelt Killeparti, som af honom vid ett tillfälle anordnades. Förhållandet var följande. På en bjudning sammanträffade han med en af sina äldre bekanta, ingeniör B., hvilken i likhet med H. sjelf icke var road af kortspel. B. fann derför, då de flesta af gasterna voro ifrigt sysselsatta med att draga sin spader, tillställningen tråkig och gaf H. del af sina känslor. Denne förklarade sig dela dem, men föreslog, att de bland gästerna som icke redan voro engagerade vid spelborden skulle för att fördrifva tiden taga sig en liten oskyldig Kille. Det var B. med om, och likaledes de öfriga » löshästarna ». » Nå, då slå vi oss ned vid det här bordet », förklarade H. » Men det är ju fullt af buteljer och glas — en hel uppsättning för toddyvirke », invände B. och de öfriga. » Alldeles riktigt ... Men begriper ni inte, att allt det der är Kamfioleken, och just derför ska vi sitta här. » Man begrep icke alldeles saken, men skrattade och slog sig ned. » Nu skola vi först blanda », upplyste H. och tillagade oförtöfvadt sin toddy, ett exempel, som de öfriga icke voro sena att följa. » Och så ger man. » Alla stälde toddyglasen framför sig.
Ad. erhållen återremiss å Utskts under W:o 4 afgifna memor., ang:de infordradt kategoriskt svar i fråga om silfverutvexlingen, som ock ett af Gr. v. Schwerin afgifvet anförande rörtde anmaning till BancoUtsk. att skyndsamligen inkomma med utlåt., ang:de vexlingstidens utsättande till d. 1 instund. Juli; N:o 10. rör:de Hr Wedbergs från Y. BorgareSt. remitterade motion, med hemställan, att beredandet af realisationens Verkställighet måtte ske i Statsoch BancoUtsktn gemensamt; Allm. Besvärsoch Oecon. Utskott et: N:o 47- I anledn. af väckt motion derom, att åtskilliga i Elfsborgs län kringspridda rusthållsnummer under Westgötha afsutna cavnlleri måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och WestgöthaDahls reg:ter förenas; N:o 48* i anledn. af väckta motioner derom, att spridda roteandelar måtte i möjligaste mån sammandragas; N:o 49’ i anledn. af vackt fråga om frälsehemmanens skyldighet att utgöra kronobrefbäring; N:o 5o. i anledn. af väckt fråga om ny organisation af Hushållssälskapen; N:o 5i. i anledn. af väckt motion om afskaflande af extra länsmän i Blekinge; N:o 52. i anledn. af väckta motioner, dels om upphörande af expeditions-kronofogde-tjenster, dels om åtgärder till befordrande af de författningars efterlefnad, som bestämma vilkoren för dylika tjensters tillsättande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. tre qvart till n på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 2o8 Den 6 Maj f. m. Tisdagen den 6 Maj i834. Plenum kl. half till io f. m. Hr af Robsahm, Carl Reinh., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Allt efter det flere Räkenskaper tid efter annan inkommit, hafva sädane uppskattningar blifvit verkställde, dervid den grund i allmänhet är vorden iakttagen, att 1000 folier påföras en Revisor i månaden att granska, lik va 1 efter föregången noggrann undersökning och pröfning, med jemnkning deröfver, i afseende på de Räkenskaper, sorn varit af en lättare och enklare1 beskaffenhet, och minskning under berörde foliotal för det svårare, särdeles för räkningen i afseende på de från England till krigs-behofven införskrifna varor, samt Persedle Redogörelserna, de der ofta innehållit öfver 50 Colutnner på en sida. På sådant sätt hafva, i förhållande till räkenskaperrres särskildte beskaffenhet, så kalladeRevisions-månader uppkommit, hvarmed förty forstås det Revisionsarbete, sorn å en Revisor i månaden belöper. Krigs räkenskaperne blifvit skattade till 796 5 Revisions-månadcr. Detta 7* Den 4 Mars. Detta Revisions-arb.ete är fördeladt på KrigsDenartementets till inrättande 4 Afdeiningar, hvaraf de 3:ne förre hafva att skaffa med DandtArrnéeris, samt dep 4:de tued Flottornas räkenskaper. Till Första Afdelningenx som började Revisionen den 8 November 18.11 har ti.ll innevarande höst blifvit fördelt följande: 1:0 Krtst-Arméens General-Krigs-Commissariats, diverse Redogörelser för åren 1808, j 809., 1.810,.och 1811, uppskattade till — 101 | Månader,. 2:0 Åländska Krigs-Commissariatets diverse Räkningar för a 808 och 1, 809, - 2 3( Dm.. 3/0 Kongl. Krigs -».CollegU Krigs-Departements i:a och 2:dra Divis ioners Räkenskaper för 1808 1809, 1,810. och x8tt - , 48 D:o,. 4:0, Vestra Arméens.
Utmärkt som andlig vältalare och prisad för sina stora och dråpliga predikogåfvor blef han 1628 af Gustaf Adolf kallad till hofpredikant, men förestod denna tjenst icke längre än till 1631, då han på Göteborgs magistrats och borgerskaps underdåniga begäran utnämndes till superintendent öfver Göteborgs stift samt pastor i Göteborgs stad. Här qvarstannade han till 1647, ehuru han 1639 erhållit Stockholms borgerskaps kallelse till pastor primarius, hvilken kallelse han afslog. I borgerskapets underdåniga supplik till konungen heter det om magister Andreas, att han är af Gud begåfvad med alla de qualiteter, ”som högtnödige äro hos them, som samma kall här väl förestå skall, såsom uthi lärdomb, skickeligheet, leffwerne, godh experience in Consistorialibus och anseende, som eljest uthi Måålföre och Utthalande, thet ibland andra qualiteter ganska högtnödigt är.” År 1647 blef han biskop i Linköping och förestod sitt stift ”med saktmodighet, flit och allmänt nöje.” Bryderi gjorde honom dock Calvinisterna i Norrköping. I en skrifvelse af d. 8 Maj 1648 till Axel Oxenstjerna rörande detta ämne, förmäler han att borgmästare och råd i Norrköping hafva ”med stor ifver” berättat honom, huruledes Calvinisterna höllo offentliga sammankomster i Louis de Geers stenhus, der en vid namn Floreken predikade för dem ur en Calvinisk postilla. Prytz hade låtit tillkalla Floreken och förmanat honom att afstå från sådana konventer, som voro förbudna i presterskapets privilegier; men denne förklarade, att detta förbud, som var ett ”general förbud,” ej anginge honom, och att han endast gåfve efter för ett special förbud. Prytz blef häröfver högeligen bekymrad, ty Floreken icke allenast predikade offentligen Calviniskt, utan många barn undervisades i den Calvinska katekesen, under förevändning af att de skulle lära det franska språket.
Om yi gå till Poliskammareus prot., finna vi ganska många mål rörande husbönder, som, under skydd af husagans makt, slagit sina tjenare blå och blodiga. Vi hafva haft exempel derpå, att en husbonde slagit sin piga i ansigtet med sådan våldsamhet, att såren ej på flere veckor hunnit läkas, samt att denne husbonde icke blifvit fälld till något ansvar utan misshandlingen rubricerats såsom husaga, derföre att pigan ej blifvit lytt utan fått behålla näsa och ögon, på hvilka lagen sätter bestämda priser. Ja, pigan tilläts icke en gång att få flytta från sin omensklige husbonde, utan måste qvartjena till laga flyttningstid. Den som följer med polisreferaterna, är i tillfälle att erfara, att nästan ingen vecka men säkert ingen månad förflyter utan att mål ang:de missbrukad husbondemakt förekomma till handläggning. Då så många sådana mål komma till allmänhetens kännedom, kan 14 Den 7 Januari. raan tryggt antaga, att de fall, som ieke blifva bekanta, äro annu flere, ty det är egentligen hvad som tilldrager _sig bär i hufvudstaden, som blifver kunnigt, och man vet, att sådana fall förekomma vida oftare på landet än i städerne. Jag anser mig ej behöfva vidare uppehålla mig vid denna sak, utan anhåller fortfarande om punktens återremitterande. Hr Tham: Jag kan icke underlåta att emot Gr. Löwenhjelms yttrande göra några få anmärkt!:!'. Just det exempel han anfört bevisar, att en förbättring af Legostadagan är nödvändig. Jag anhåller att få anmärka, att jag på intet vis vill fullkomligt bortskaffa hus* agan. Jag vill hafva den ställd på en rent kristlig ståndpunkt och mera genomträngd af en kristlig anda. Jag hemställer till den värde talaren sjelf, om stalldrängen, som ligger och sofvel' af sig ruset samt derunder får ett piskrapp öfver ryggen, deraf verkligen blifver förbättrad? Jag tror, att både den, som gifver, och den, som emottager dessa rapp, förnedrar sig sjelf.
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva i förevarande ämne serskilde motioner blifvit väckte af Riksdags-Fullmägtige Daniel Danielsson från Örebro Län, Per Nilsson lian Christianstads, Peter Persson Irén Jönköpings, Gustaf Appelqvist från Blekinge, Olof Olofsson från Östergöthlands och Anders Svensson från Hallands Län, af innehåll, att sedan Kronoparken' och Allmänningar numera blifvit till större delen reglerade, åt enskilde personer upplåtne, eller å hemmanen fördeide, samt, till leijd af Kongl, f örordningen den 28 Oetober i83.o, ekeskogen å Kronoskalte-jord äfven blifvit från Kronan inlöst; så vöre både Öfver-Jägmästare samt skogsoch jägeri-betjeningen öfverflödige, enär tillsynen å boställsoch kronohem mates skogar, äfvensom å jagllagarnes efterlefnad, kunde åt Kronobetjeningen uppdragas; x anledning hvaraf och till beredande af besparing för Statsverket af mera än 11,000 Rdr B:co årligen, som för närvarande uti indelLe räntor, spanmål och contante penningar lii! skogsoch jägeri-staterne utgå, oberäknadt den mängd boställen och lägenheter ifrågavarande tjenstemän innehafva, Motionairerne föreslagit, att berörde Stater måtte, allt efter limande afgång, upplösas, deras löner och räntor lill Stats-Yerket indragas samt deras boställexi och oskattlagde lägenheter, sedan desse sistnämnde blifvit till hemman skatllagde, utarrenderas eller lill skatte försäljas; vid hvilket förslag en äl otio nair ansett undantag böra ega rum, i afseende på Kronoparken .och odelade Allma 11- ningars tillsyn och bevakning, derföre ifrågavarande tjenstemäns bibehåilande, dock till så inskränkt antal som möjligt, förmodats vara -nödigt. 1 -i H Desse motioner, af hvilka Daniel Danielssons blifvit till Utskottens gemensamma behandling, men de öfrige endast till Oeconomie-CJtskottet remillerade, hafva Utskotten i ett sammanhang till pröfning företagit, dervid det icke undfallit Utskotteus uppmärksamhet, att dej föränBihf till R, St, fröt, 1834. 4 Sami. 1 Afd, 1 lotie Häftet, Stattsamt Allm.
Det ar har som i sii miinga andra fall den stora konsten att lara sig att aldrig med blicken slappa må- let och ändock ej alltför hiinsynslöst trampa ned det närmast varande, i sin ifver att nk detta m !d. Gainla vanor, Iiiifdvunna ksikter och inhgahanda slags hänsyn iiro siiarjgriis, soni vid h v a j e steg slingra sig om ens fötter och vilja hindra frainatskridandet eller draga pii afvägar. Det vore ej alltid ratt att utan vidzre afhugga detta gräs, ty mången nyttig planta, som sedan ä r. svår att ånyo plantera, kunde då pii sainma gång stryka med. Därför mkste man försöks att varligt lossa slingorna, hvilket ej alltid ar så lätt. Man borcle stiindigt öfversk8da hela arbetsfaltet, ocli andock liander det ej sällan, att blicken blir fastliangande vid en enstaka förgteelse, s t o i n vore den huf viidsqken. Man störtar med brinnande ifver mot något som sparrar viigen och miste undanrödjas, men krafterna iiro för svaga, hindret för öfvermäktigt, ocli man nödgas tillsvidare med svidande hjiirta g &amp; omk~ing det i stallet för att,. som man borcle och ville, gå ratt frain., Må ingen l e ined föyakt eller hån it dessa fel och irringar, ntan i stället hjalpa till, .s&amp; ', val att sjalf söka f&amp; det i, fjärran hägrande, ' ' D ccqity. malet i sikte, som att iiiidanrödja hindren p i viigeii dit. Det Br och bör vara ett allas nrbete för alla, Iivarvid ingen far glömma sin egen ansvarighet. Xågot som för F. V. O. och dess arbete ar af stor vikt, men soin s ' ynes blott mycket långsamt kunna Lviigabringas, ar sainlandet af uppgifter om en niangcl smärre iiiiderstödsföreningar och deras skyddslingar.