Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag vid början af denna Riksdag, för att gifva lif åt min innerliga känsla, af vördnad för kanske den störste Konungs minne, och för att bereda tillfälle för Sveriges erkänsla, att uttrycka sig, understödde en Motion örn en Minnesvård åt den Konung, som nära skapat vårt Samhällsskick, och ledt dess utbildning i nästan alla afseenden, svarade man mig, att det största prof af erkänsla man kunde visa en Gustaf II Adolph vore, att efter närvarande tids fordringar utvidga de bemödanden han gjort för Rikets Undervisningsverk. Jag hemställer, örn det vore att motsvara dessa uttryck, att neka de anslag, som begäras för att i anseende tillen sednare tids, till iqide seklets, större fordringar, motsvara de bemödanden, som 38 H. 6 Den i4 Augusti f. in. i det i7:de gjordes, helst då Svensta Nationen, sedan dess fått en betydlig folkökning. Vi känna, att vårt Skolväsende till en stor del är skyldigt honom sin uppkomst och sitt bestånd, och att Rikets första Universitet till större delen ärgrundadt på hans enskilta gåfvor. Ty hail gaf, den ädle, sin familjs enskilta gods till det Lärosäte, som skulle fullända utbildningen af Sveriges ungdom, öppna kunskapernas källa, äfven för det obemedlade snillet. Den har ej eller varit otacksam denna ungdom, den har från alla Samhällsklasser gifvit store män åt Sverige, ökande dess minnen med nya, lysande af alla ärans strålar. En Björnklou, en Ehrensten, Benzelius, Linné med flere hafva visat, att denne Konungs offer för Rikets torftigare ungdornsbildning icke varit förlorade. Har har talats om Folkundervisningen, om Folkskolorne. Jag medgifver, att det är det vigtigaste elementet. Jag tror att vid den bör såsom en oeftergiflig grundsats antagas, såsom Herr von Hartmansdorff riktigt anmärkt, att bygga densamma på den religiösa bildningen, och den som erhålles af föräldrar. Vi hafva sett de länder, der efter nya theorier man omstörtat
att de f/å desse bägge ställen, bestämde vitesböter äro desamma j i följd hvaraf BeviMningsUtskottet jemväl tror sig böra fästa [Riksens Hög. lofl. Ständers uppmärksamhet derå, att om det alternativ, hvarigenom Röterne blifva föreslagne att nedsättas till En llrdr gillas och antages, underdånig anhållan, hos Kongl. Majit borde ske, att stadgandet om dessa Böter i KonglFörordningen. den 30 Sept. 1812-, äfven i öfverensstämmelse dermed, varder ändradt. Hvad slutligen angar frågan, oro sättet huru ändring må sökas, i Konungens Befallningshafvandes Utslag, hvarigenom Böter, i följd af' Kongl. Förord n ingen den 3.0 Sept. 1812 åd ömmas $ så enär något bestämdtstadgande härom för närvarande icke finnes, samt [Lagutskottet anser mål af denna, beskaffenhet lämpligast kunna hänföras under de, genom Instruction, Kongl. KammarCollegium i allmänhet uppdragneärender , tillstyrker [Lagutskottet, att genom Författning fnå Stadgas : att den, som ej nöjes åt Konungens Befäl Iningshafvandes Utslag, hvarigenom han till Böter i något af de uti Kongl. Förordningen dea 30 Sept. 1812 angående Mantalsoch Skattskrifningar i Riket uppräknade fall, blifvit fäld, må. ega att besvära sig uti Kongl. KammarColIegium inom eller sist å fyrationdefémte dagen efter af Konungen» Befallningshafvande» Utslag erhållen Berillniugs-Utskotttis betänkande». §75 del, Communications dagen oräknad, med iaktta, gande i öfrigt af hvad angående Billerne* nedsättning vid ändrings sökande i allmänhet är fö. reskrifvet. Detta allt, tillika med några Ledamöters särskilda meningar, innefattade uti bifogade ProtocollsUtdrag, öfverleinnas dock viirdsamligen till Bikseris Höglofl.
Vården af en ägande Lagbunden frihet, i64 Den 18 November f. m. försvaret af förvärfvade constitutionella rättigheter, utvecklingen af den bestående samhällsordningen utgöra för hvart och ett upplyst folk dess dyrbaraste angelägenheter, och böra vara föremålen för dess Representanters ifrigaste önskningar, ändamålen för deras ihärdigaste, deras alldrig tröttnande bemödanden. Ty på denna omsorg grundar sig vården om den politiska och medborgerliga sjelfständigheten, på detta försvar stödjer sig möjligheten af fosterlandets; på denna utveckling bygges folkets moraliska utveckling och förädling. Huru afskyvärdt, huru föraktligt, huru lågt, huru oädelt, huru oklokt vore det derföre icke af någon inre eller yttre makt, att förmena ett folk åtnjutandet afsa sköna rättigheter, bevarandet af så dyrbara skatter, eller att på ett eller annat vis deruti göra intrång eller söka rycka dem åt sig? Men likasom det, såväl i den physiska, som den moi’aliska verlden, gifves en oöfverstiglig gräns, ett från verldens begynnelse af eviga lagar uppsatt och fästadt mål, som hvarken kan förbifaras eller öfverskådas, rubbas eller genomträngas, en gräns, ett mål, der förnuftet, visheten och kanske oftast, ty värr, känslan af egen oförmåga ropar åt den oinskränkta viljan, att stanna eller tvinga henne att vända om, så gifves det äfven i menniskans politiska verkningskrets, i hennes sträfvande efter frihet och i utvecklingen deraf, en lika skarpt uppristad de - Den t8 November f. m. i65 marcalions-linia, en punkt i rättstillståndet, der hon för sitt timliga val måste stanna, och med henne hennes anspråk, hennes påståenden, hennes ansträngningar. — Denna gräns, utstakad af möjligheten för all samhällsordning att fortlefva, bevakas med alldrig slumrande vaksamhet af nödvändigheten 0111 jemvigt emellan de styrande och de styrde, och det är öfver denna gräns, som intet folk får sträcka vården om sin frihet, försvaret af sin constitutionalitet.
Häruti tror jag ligger deras juridiska rätt alt vara betraktade såsom i sina embeten qvarvarande, intilldess Ständerne behagade föreslå embclena till indragning och Konungen lemnade dertill bifall; och då blir deras förhållandet sådant, som hvarje embetsman.*., hvilken utan egen åtgärd och Konungens åtgärd och utan domstols åtgärd blifvit urslåndsatt att göra den tjenst, hvarpå han äger fullmakt; och då har den casus inlrädt att blifva uppförd på indrngnings-stat. Jag vill nu öfvergå till den del af frågan, som angår praejudicaterna. Ständerne hafva indragit åtskilliga verk och inrättningar med Konungens bifall; så skedde med Allm. Magazins-inrättningen: dess embetsmän ägde icke lön på grund af förordnanden, de hade icke ens lön, utan arfvoden; men Ständerne funno likväl rätt och billigt ali, då tjensterna indrogos, bibehålla individerna vid deras löner, förklarandes dem berättigade att uppföras på indragn.slal. Man kan säga, att sådant skedde vid 1823 års riksdag och under de tider då de menlösa åsigterna förnummos vara rådande; men jag framtager då ett praejudicat från denna riksdag, således från samma StatsUlsk., i fråga om Nummer-lotteriet och tjenstemännens derstädes bibehållande vid sina inkomster. Således finner man vid denna riksdag, deiman strängeligen hushållar och måhända rätteligen hushållar, samma rättrådighetsprincip, som ägde rum vid i8a3 års riksdag, äfven hafva gjort sig gällande nu i fråga om nyssnämnda verks tjenstemanna-personal. Jag finner således, alt endast personlighet är i fråga, huruvida man är mer eller mindre belåten med de individer, som skola uppföras på indragn.slal; men jag gör mig förvissad, att Representationen låter rätt och billighet gå framför sina enskildta tycken om personer, som blifva föremål för dess öfverläggning. Jag tillstyrker bifall lili SlatsUtskts betänk., som behandlat sill ämne politiskt klokt och juridiskt rätt. Frih. Leijonhufvud, Abrah.:
— Anslag för inköp af ett prestboställe i Wermlands Finnmark 1,000: — 1850 och 1851 års anslag för garnisons-skolan i Christianstad 480: ■— Anslag för läseböcker åt allmogen 1,000: — Återstoden af 1849, 1850 och 1851 års anslag för folkundervisningens befrämjande 66,923: 18. Riksdags-kostnader 250,000: — Kostnader för Rikets Ständers Revisorers sammanträden . 12,000: — Utgifter för Rikets Ständers bus samt lön för sekreteraren hos Bonde-ståndets Kansli-direktion 7,300: — Aflöning, resekostnader oell expenser för Rikets Ständers „ Justitie-ombudsman samt hans Expedition 22,654: 21. Återstoden af 1850 års slats-fyllnadssumma 718,530: — Stats-fyllnadssumman för åren 1851, 1852 och 1853, beräknad till samma årliga belopp, som anslaget till statsbehofvens fyllande, enligt nu gällande statsreglering, utgör, eller 1,318,530 R:dr, 3,955,590: — Transport: 7,827,925: 41. 14 Slats-Utskoflets Utlåtande, N:o 98.
§. stadgade ordning, pa der satt ar Första Grefwe-banken blifwer ril höger om Landrmarskalks-bordet, den Andra til wänster och sa widare, sedermera upstas en Bank-lista wid hwarje Bank, hwarä äfwen de Riksdagsmän böra upföraS, som sedermera uti Riddarhus-Urskotter anleknas och Jnrrädes-kolletteierhälla; Åliggande Riddarhus-kiicalen ^verkställigheten häraf noga handhafwa, §. 22. Ingen mä pa Riddarhuset inträda, utan ak han förut upwist den honom kemnade kolletwn för wakrhafwande Under-Oltlcerriren. Hwarje Bänkman bör i sin afdelning altid efterse, och Riddarhuskihlen är i allmänhet owilkorligen förbunden, at deröfwer halla noga och alfwarsam hand, atingen obehörig person intränger sig pa Riddarhuset, hwilket i synnerhet är gngelägir dä wigtiga frågor hos Ridderskapet och Adeln in ?!eno stola afgöras. Uclänar någon sin poller tis annan person, för at honom såmedelst inträde förskaffa, ware den som polletten Utlant Säte och Stämma den Riksdagen förlustig, hwarom, efter Riddarhus-kiscssens anmälan, i Riddarhus-Utskottet undersökas bör, för at sedermera af Ridderjkapet och Adeln in pleno afgöras.. §- 2Z. Sedan Riksdagen af Konungen blifwit ä Rikssalen öpnad, bör genast och nästa söknedag derefter , sa wida plenum klenorum icke a sanima dag ar anbefaldt, Bänkmans-och pleLtors-walen werkställas. Med dessa Wal förhalles salunda ar, enligt - izso Den 29 Mars. e. ligt AntekningS-listan, samtelige Ridderstapets och Adelns närwarande hela antal delas uti Femtio särskilda, men til beloppet lika delar, hwarwid, vm något mindre antal skulle öfwerblifwa, detsamina pä sista afdelningarne med en person pä hwarje fördelas bör.
Om utgjfvandet af Baoquens Fastighets-Lån; Angående närmare bestämmande af rättigheten för Corporationer och Bolag att j Bantjuen upptaga Lån å fast Egendom 3 Körande de vid Banquen erforderlige ve* Den 11 April. 391 derhäftighets-betyg och förökning i antalet af Verkets Styresmän j samt Om understöd för SöderTelje Canaloch SlussVerks fullbordande. 3:0 Ståndets beslut att öfverlemna frågan om Regerings-Rådet von Schewens Arfvingars fordran, till det förstärkta Stats-Utskottets afgörande. 4*0 Godkännande af de utaf ConstitutionsUtskottet föreslagne tillägg uti 57 §. Riksdagsordningen, samt 107 §. Regerings-Formen. y;o Aterremiss af Banco~Utskattets Memorial om specificerade Förteckningar* insändande öfver Assignationer som på Banquen utfärdas; äfvensom af Constitutions-Utskottets Memorial, angående ett tillägg i 9 §. RegeringsFormen. Fran Vällof.ige Borgart-Ståndeti Af den 4 innevarande Manad, deruti tilIkännagifves, att Ståndet afslagit Oeconomi* Utskottets Utlåtande, angående anstalter till den Veneriska smittans utrotande. Af den 7 i denna Månad: 1:0 Om meddelande till samtelige Utskotten af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 4 dennes rörande Riksdagens förlängande. 39% Den 11 April. 2 0 Angående återremiss af Stats-Utskottets Betänkande rörande Strömsho’ms Stuteri-inrättning; äfvensom af Lagoch OeconomiceUtskottens Utlåtande, angående väckt fråga rörande rättighet för Allmogen i Skåne och Blekinge att emellan Hamnarne derstädes få sjöledes obehindradt föra deras Producter ; 3:0 Om bifall tillj nedannämnde Betan* leanden ? Stats Utskottets : Angående Flyinge och Dahlby Stuteri-In* rättningars Stat * Om upphörande af de till nämnde Kungs» gårdar utgjorde
Jag tycker likväl att delta kan förstås; det är sagdt, att de mera materiella intressena skulle inrymmas i den ena kammaren; har nu bildningen, förmögenheten m. m. fält för stor andel, sä hafva de materiella intressena icke fått deras behöriga del, — det är ganska klart. Grefven säger, att man icke kan domina om ett förslag, bygdl på blotta grunder, då detaljer icke följa med. Det är ganska sant; men del kan väl ej lili föremål för Adeln, eller något Stånd, att in pleno utarbeta ett representationsförslag; här är blott frågan om grunder, och ett Utsk. håfve vi, som är bemyndigad! att utarbeta förslag på de grander, som af Stånden framläggas. Grefven säger vidare, att den 4 punkten uttrycker ingenting om huruvida Stånd skola existera eller icke. Det är också ganska sant, men den säger likväl bestämdt, att kammaren ej är byggd på samfällda val, efter den omlalar valcollegium; den säger äfven, ali valcollegii val icke behöfver bindas inom en viss krets, utan ben 12 Mars f. m. 173 alt det kan vara mera utsträckt och allmänt; den säger pä samma gång, alt tillses hör, alt icke blolt förmögenheten, utan äfven bildningen tillfredsställes i sina rättmätiga anspråk. Dermed är tydligen sagdt, att de allmänna valen icke få oinskränkt herrska, ulan att något skall bestämmas, hvarigenom bildningen blifver med säkerhet inrymd, likasom förmögenheten. I fråga om 5 punkten säger Grefven, alt vården om det beslående tillkommer såväl den nedre som öfre kammaren. Ja väl! men § innehåller likväl, alt denna vård i främsta rummet tillkommer den öfre, och dermed är ingalunda sagdt, att ej äfven den nedre skall vårda sig derom; och vidare fäster sig den värde ledamoten vid hvad som i samma punkt säges om huru valcollegier, valsätt och valrätt skola inrättas och bestämmas, och vill i uttrycket derom inrymma såväl hvad som är stadgadt i Consl.Utsk:s nuvarande förslag, som hvilket annat som helst, deribland äfven Reformvännernes. n 0
Man skall och kan icke säga, att om rörelsen vid en viss tidpunkt fordrar mera rörelsemedel än vid en annan, man derföre skal! behöfva öka den utelöpande sedelstocken ty om brist på bytesmedel upstår, så skaffar sig rörelsen sjelf det nödiga på det sätt, att då värdet på hvarje kreditpapper stiger i samma mån som tillgången derå blir förminskad, detta föranleder dertill att en motsvarande qvantitet silfver inflyter. Om man jemför beloppet af sedlar nu med det belopp som förefanns, då vi sist voro i en sådan betryckt ställning, eller vid 1844 års slut, så visar sig att vår sedelstock nu är lOmilkr större än den då var. Detta bevisar att vår rörelse så tilltagit, att ehuru vi nu äro i större penningeförlägenhet, än vi tillförne varit, rörelsen icke släpper ifrån sig dessa 30 milhr. Det är genom ett oriktigt förhållande af kreditpapper till den metalliska valuta, hvarpå sådant papper alltid måste vara grundadt, som den ofantliga affärskrisen har upkommit, hvilken nu sträckt sina förstörande verkningar ända till oss. Emedan man på andra ställen gjort missbruk vid utgifning af kreditpapper, har efterfrågan på det metalliska myntet blifvit så stark, att silfret och guldet derigenom sopats bort ifrån alla Banker och alla börser. Man har nemi. skapat ofantliga massor kreditpapper, som föregåfvos vara verkliga kapitaler; och länge gick och gällde såsom sådana, men i samma ögonblick man fann, att de icke voro det, utan knappt egde något värde, tvingades man att eftersöka de rätta förlagsmed len, och försöket att få reda på dessa har orsakat, att efterfrågan af guld och silfver blifvit så stor, hvilken reaktion äfven kastat sig tillbaka på vårt land. Men då frågan nu just är att kunna skaffa hårdt mynt, så vore väl den oklokaste åtgärd man i ett sådant ögonblick kunde vidtaga, att utfärda nya papperslappar.
Genom ett tidigare vidtagande af de väsendlligaste och besvärligaste indrifnings-åtgärderne, skulle det äfven, efter motionärens förmenande, kunna låta sig göra att bestämma redogörelse-terminen förr, än under närvarande förhållanden, eller till den 1 April; hvarförutan det, i följd af alla dessa förändringar, syntes motionären blifva verkställbart, att, i stället för det landsböckerne nu aflemnas 2:dra året efter det för hvilket redogörelsen aflägges, eller för år 1840, den 1 Juli 1842, kunna afgifva dem vid den för hufvudböckers aflemnande i allmänhet stadgade tid, eller slutet af påföljande året, då Lands-Contoret ändock erhölle g månaders rådrum för deras upprättande. I fråga om tiden för uppbördens redovisande, har Utskottet tillika fått emottaga motioner af Herr Grefve Mörner, C., som, med afseende å svårigheten för Uppbördsmännen att numera, sedan endast en uppbördsstämma hålles, medhinna redogörelsen till den vanliga tiden, eller den 1 Maj, föreslagit, att redogörelse-terminen måtte tili den x Juni utsträckas, samt af Hr Lindström, P. H., som, på grund af de svårigheter, hvilka för invånarne å Gottland möta vid krono-utskyldernes erläggande vid nu stadgad tid, då communicationen med fasta landet vanligen är hämmad, tiden för uppbördens redovisande måtte bestämmas till den 1 Juli, i stället för den 1 Maj, hvaraf blefve en följd, att uppbördsstämmorna icke behöfde hållas förr, än uti Maj månad, då skeppsfarten tagit sin början. Hvad vidkommer tiden för uppbördens redovisande; så enär det af Herr Grefve Spens väckta förslag grundats på Herr Grefvens framställning derom, att uppbörden i städerne samt af det på landet bosatta arbetsfolks utskylder mätte höstetiden verkställas; men Utskottet funnit sig icke böra denna framställning understödja, anser Utskottet sig ej heller kunna föreslå en tidigare redogörelse-termin, än den närvarande.
Utdr. d. 14 Aug. 1823. sitt, till det förra Betänkandet lemnade, Bifall, lägga detta sednare till handlingarne. S. D. Ä nyo föredrogs EkonomiUtskottets ytterligare utlåtande : N;o 161, I fråga, om upphörande af de Sjö- och Stspelstäderne beviljade afgifter för Fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar samt der intaga Laster; och fann Borgarståndet, som i detta ämne bifallit Utskottets förra betänkande No 95, nu för godt, att jemväl godkänna det tilllägg som sednare utlåtandrt innefattar. Frän Hederv. BondeStändet. S. D. Wid förnyad föredragning blefvo nedannämde, d. 14 och j^ide sisth Julii samt Prot. Utdr. d. 14 Aug. 1Ö23. 709 den 6:te och lute i denna månad, på bordet lagde, betänkanden bifallne, nemi. StatsUtshottets: N:o 300, Om Pensions anslag för aflidne StatsCommissarien, Widegrens döttrar» N:o 310, Angående Öfverste Silfverskjölds Accords ersättning. N:o 379, Rörande befrielse från betalning af Arrende för Wendtholms Hofstalläng. N;o 380, Angående förrättad granskning af Tullverkets Räkenskaper, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens ; N:o 377, Rörande grunderne för inrättandet af Rikets försvarsstyrka. N:o 381, I anledning af Friherre Franc Sparres motion, åsyftande en öfvergång af de mera bildade FolkClasserne till de produo tiva. Fröt. ZJtdr. d. 14 Aug. 1923. N:o 382, I anledning af Herr Montgomerys Memorial, om KrigsAkademiens upphörande.
Det har blott varit möjligt, så länge penningen gifvit ökad glans åt den höga börden. Och hvad är det väl i denna stund, som gör det möjligt för eder att från skiljda orter här församlas för att besluta öfver fosterlandets framtid, om icke penningen? Låtom oss derföre icke alltför mycket orda 192 Den i December. mot penningens makt, utan villigt erkänna, alt delta icke är något skäl att tillbakavisa Svenska folkets högt uttalade fordran. Man har vidare framhållit elt fantom, som man kallat bondregemente. I sanning, jag har icke kunnat göra klart för mig, hvad som dermed förslås. Icke kan det väl vara meningen, att dermed vilja uttrycka den tanken, att den Svenska allmogen skulle vara ett för fosterlandets lycka och välstånd fiendtligt element i samhället? Della vore en grym orättvisa, som synnerligast R. o. Ad. icke borde komma sig till last. Ty Sveriges allmoge har, lika som Sveriges Adel, sina blad i historien, som veta att omtala, huru denna allmoge mången gång värnat den uråldriga Svenska friheten och räddat landet, icke blott från utländskt, utan älven, och låtom oss ej glömma det, från inländskt förtryck. Aldrig har, mig veterligt, från denna allmoge fäderneslandets ära och sjelfbestånd varit hotade, och, om jag icke alltför mycket misstager mig, har Svenska bonden ända in i sednaste tider, vid sidan af den Svenska Adelsmannen, genom klokhet och sann fosterlandskärlek med heder bevarat sin rättighet alt deltaga i öfverläggningarna om fäderneslandets angelägenheter. Om nu detta omdöme om den Svenska bonden är, såsom jag vågar tro, hufvudsakligen riktigt, finnes väl då någon giltig anledning för det antagande, att den Svenska allmogen skall i en framtid förlora hela detta sitt ursprungliga skaplynne? Jag tror det icke. Jag vet väl, alt mången hyser den föreställningen, att en dylik förändring i allmänna tänkesättet verkligen kan genom tidningspressen åvägabringas. Men då tryckfriheten med skäl anses för ett fritt folks dyrbaraste rättighet; då graden af ett folks oberoende och moraliska styrka i väsendtlig mån mätes efter vidden af denna frihet; så synes det mig nästan som en hädelse att från denna frihet vilja härleda så olycksbringande följder.
all ljufhet, all lycka i tillvaron, hon ar den ahsoluta motsatsen till de nyss skildrade qvinnotypema, hvilkas kriinekckiiande drag Xr att vara sig sjelfvn nog och derigenom hafva ett farligt lugn, en skenbar rikedom att gifva, men soin derjeinte endast aro till för sig sjelfva, utan föriii9ga af verklig hitngifvenhet at iiilgot, hvad det vara rna; stindigt pliigade af Isngtan att .Icfva&gt;, men alltid ryggande tillbaka $r l i f h s verkligheter, emedan de alltid i iiagon form innebira ett offer af sjelfvet. I3en andra tylieii deremot som man hos TnrgenjeB, möter s9 ofta, att nian ovilkorligen fr9g.u si, om Ryssland verkligen Yr ctt nog lyckligt Innd att hafh 111Rngn s.dniia qvinnor, eller oui TurgeiijcB niött rn, och sedan ger hennes drag 9t hvarje itkta q \ .inlig gestdt har ii5got af iiietleltidsqviiina i sig; stundom n9got af heliga Elisabeth eller af Heloisa, slundoin n5got af b9da i förening. De %ro icke mycket snillrika, icke mycket talangfulla, icke cns alltid mycket sköiin, dessa ipinnor, och dock har diktaren first9tt att skildra dem s9, nit deras gestalter stil klara och outpl9nliga mot guldgrunden af diktarens hiiigifna synipati. Dessa &lt;pinnor, sinsemellan olika - man ih9g. komme t. ex. Muiaime i Obruten M a r k, Elena i dikten af sainma inmii, Vera i Ftzttst.
— Dito, bräder och läckts påspikning ao: Till golfven, 18 tolft, bräder, ä i r:dr 3 a sk 48: Dito inläggning, bjeikarnas riktning samt brädernns hylling, (18 tolft.), å i r:dr it\ sk 27: Till öfra och undra trossbottnarna, 20 tolft, sämre bräder, ä i: 26. 8. • 31: 5. 4- Dito, 5 tolft, läckt, a 28 sk 2: 44. — Dito fyllning jemte hemkörning af lera 20: Till rappningen, 85 tolft, läckt, a 28 sk, » . , . * • • 49: 28. — Väggarnas hackning innan rappningen • 8l Rappning af i5oo qv.aln., a 2 sk. 62: 24* Väggarnas rappning i nedra vå- ningen å sodia flygeln 5: Fraiukörning af 35 lass lera till dito, å 4 sk 2:44. — Björnmåssa till dito 6: 3a. — Dörrar, 8 st., hal (franska med karm, foder, gångjern och lås, med insättning, å 8 r:dr . 64: dito 2 st. dubbla dörrar, med dito, å i3 r:dr 16 sk 26: 32. — Fönsterlufter 8 st., med karm och foder för 6 större rutor, samt gångjern och insättning, å 5 r:dr 16 sk 42: 32. — 48 st. glasrutor till dessa fönster, med insättning, å 42 sk8 r:st. 42: 32. — 8 st. innanfönster, med glas och insättning, ä 6 r:dr 3a sk 53: 16. — Den i5 Februari e. m. Transport i38: 32. — 2 st. mindre runda gafvelfönster, med karm, foder, glas och insättning, å 5 r:dr 16 sk io: 32. — Golf och postamentslister med sågning, hyfling och påspikning, 4^o aln.., å 2 sk. 8 r:st.