Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid är för det första uti ingressen borttagen den mening, som handlar om sedelstockens inskränkning, och för det andra är i första morn. det förbehåll vid fastighetsinteckningarnas pantsättning, emot hvilket anmärkning blifvit gjord, likaledes uteslutet. Bland anmärkarne af andra slaget har Gr. Frölich ej velat instämma i Utsk:s förslag om rätt för Banken att upptaga lån mot egna obligationer. Men denna rättighet finnes redan gifven för handelsdisconten, och jag kati för min del ej finna annat, än att om rörelsecapi - 233 Den 25 Juli c. m. talet skulle behöfva inskränkas, vore denna utväg det lättaste sättet att verkställa en sådan inskränkning utan minskning i lånerörelsen. I Hr Lagerhjelm har Utsk. fått en sträng granskare,' sorn beskyllt Utsk. för lättrogenhet och theoreticerande. Jag tilltror den värde ledamoten både theoretisk och practisk kännedom i ämnet, men har svårt att tinna spår deraf i hans sednaste yttrande. Han har sagt, att Engelska Parlamentscommitteerna alltid tillkalla och höra personer af yrket, innan de afgifva sina förslag; jag skulle likväl tvifla, att sådant tillkallande sker för att afgöra, om Banken skall få utsläppa mer eller mindre sedlar, ty sådant öfverlemnas der åt bankstyrelserna sjelfva. Samma ledamot har frågat, huru Bancostyrelsen skall kunna bedöma, när indragning bör aga runi; men om han vändt sig till hvilken förvaltare som helst af en bank, som inlöser sina sedlar vid iufordran, skulle han säkerligen fått det svar, att ingenting är lättare, ty när sedlarna mer än vanligt återkomma, utan att någon särskild ofördelaktig conjunctur inträffat, är detta tecken, att rörelsen bör indragas, och detta sker äfven annorstädes. Samma talare har vidare sagt, att privatbanker här i Sverige icke linnas till den betydenhet, att man behöfver befara någon inverkan deraf på statsbanken; och om hans mening är, att så alltid skall förblifva, torde jag få fästa bans uppmärksamhet derpå, att Utsk:s förslag i sådant fall är ganska oskyldigt, enär ingen tillämpning deraf skulle komma att äga rum.
Majit äskade, här ofvanomförmälda förhöjning af 50,000 Ridr å berörda kreditiv för innevarande år leinnade tillgång jemväl lili betäckande af förenämnda för år 1862 uppkomna mindre brist, om medgifvande dertill Bi/i. till li. St. Förslag lill underd. Skrifvelse, iS:o 133. erhölles, har E. K. Maj:t, på grund häraf och i anledning af hvad den nådiga Propositionen i delta ämne innehåller, låtit genom Chefen för Landllörsvars-deparlemenlel, uti särskild skrifvelse af den 17 nästlidne Februari, gifva Pikets Ständer tillkänna, all, derest den af E. K. Maj:t begärda förhöjningen i kredilivet för innevarande år beviljades saint Rikets Ständer tillika iriedgålve att denna förhöjning jemväl finge användas lill betäckande af den uppkomna bristen å 1862 års för pensioneringen anvisade kreditiv, någon tillökning uti sistnämnda kreditiv icke erfordrades. Och hafva Rikets Ständer för sin del bifallit hvad E. K. Majit i afseende å användandet af 1863 års särskilda kreditiv sålunda behagat föreslå, och följaktligen medgifvit, att af detta kreditiv må utbetalas det belopp, 4,543 R:dr 84 öre, som erfordras för betäckande af den för föregående året uppkomna brist i då anvisade kredilivsumma. Beträffande slutligen E. K. Majlis nådiga framställning om anslag äfven under nästkommande tre år, för upprätthållande af arméens pensionskassas egen pensionering, hafva Rikets Ständer af den utaf kassans
Monne det ännu föga praktiskt gagneliga; jag tror till och med är så? Förr stälde man idealet så högt, att att den ifrigaste sträfvan i modern riktning man endast nådde det med sina tankar, och så för frihet och menskorätt skall i sinom tid nöjde man sig med en mindre fullkomlig verkinse, hur sorgligt resultatet blefve af en sådan lighet. Nu har man slagit ned fordringarna egoismens predikande och förhärligande. — och söker idealet i verkligheten. Och man är Ingen blir pultron, derför att han lärt sig lyda, nog lycklig att kunna finna det, ofta med stor men^ helt säkert måste den, som en gång skall lätthet, ty numera står det icke » uppåt » i vår befalla öfver andra — hvilket ju ingår i emlefnadsfana, nu står det » framåt »; skilnaden afbeten och tjenster, i lifvets alla förhållanden tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden för qvlnllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör I | - \ I 1 Kl I U U IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. först hafva lärt att sjelf lyda, att böja sig för JVEitt ideal. andras vilja. Lären edra barn, I nyktersträfvare att tänka stort, att handla ädelt, oeh I skänken dem då) fW (ag älskar. Ljufva känsla! Och den mö, den bästa känsla af frihet, af menniskovärde, fmför hvilken jag mitt allt med glädje af likhet med det ideal af fullkomlighet, hvilket tim ni * 9M.Jofifil.ssI *. I j ' J U J} 0fvärj " hvar och en, kristen eller ej, bär inom sig. som skatt mig följa öfver tidens sjö Men lären dem ock att lyda, hvilket i de och ha min kärlek än, da jag skall dö, späda åren måste ske » blindt », enär ett litet hon inspirerar sången, här jag skrifver. barn ju ej förmår reflektera.
Grundlag kan ej annorlunda än genom Konung och Ständer samfält rubbas, och på detta sätt få orden kan cj en förnuftig mening för mitt sinne. Men då Konung och Ständer sammanträffa, ex. gr. 1812 — utrustade med samma tillfyllestgörande magt, hvarmed de 1809 sammanträdde — då således alla de magter, som öfver Rikets handhafvande äga att besluta, åter äro förenade, nemligen den verkställande och den lagstiftande (som, ehvad man om dess sammansättning än må vara berättigad att dömma, man likväl till dato måste anse som folkets organ, så framt man ej ville påstå, att folket icke är representeradt, hvilket jag icke låter mig vidkomma), då dessa magter sammanträda, säger jag, ser jag ej hvad som hindrar dem att (alltid ex. gr.) 1812 öfver Svea Rike besluta med samma kraft och verkan sorn enahanda, Bilaga A till Exped. N:o 8. 605 ehuru af andra individuer sammansatte, men ingalunda med högre Domsrätt utrustade, magter 1809 beslutit. Jag förmår här icke, på sätt jag nyss kunde, för mitt sinne uppgöra verkligheten af något hinder och ser därför icke en fullständig lag i den föreskrift, som det förbjuder. Kan vid sådant förevettande denna föreskrift anses annorlunda än som en aflidande Riksdags välmenta råd till efterträdaren? Men någon gång kan dennes ohörsamhet lända till gagn, ja t. o. m. blifva nödvändig, och detta är hvad jag i min 3:dje punct skall söka att bevisa. Irrationell sade jag den ifrågavarande författningen vara. Emot min vilja har jag af frågans beskaffenhet låtit mig hänföra att redan i min första punct till en del bevisa detta, men ämnets rikhaltighet lemnar mig margina att förblifva vid min första indelning. Hvem borgar mig för, att 1809 års vishet öfverträffar den, som 1812 blifvit vår lott?
April uppgå till ett belopp af 8,418 R:dr 71 öre, eller tillsammans 606,918 R:dr 71 öre, varit afsedda för uppförande och inredning af sjelfva hospitalsbyggnaden samt till underhållande af de å lägenheterna redan befintliga byggnader; att, enligt det år 1856 sednast uppgjorda förslag, utgifterna för ifrågavarande byggnad med flyglar jemte stängsel för promenadgårdar samt planering af platsen närmast kring byggnaden blifvit upptagna till 606,000 R:dr, men att under fortgången af byggnadsarbetet sig visat, att, sedan de i åtskilliga delar uppkomna besparingar blifvit detsamma tillgodoheräknade, ofvannämnda förslags-summa likväl med R:mt 39,055:84. understege den verkliga kostnaden; samt att de hufvudsakligaste anledningarne dertill förefunnos dels i den af oförutsedda orsaker uppkomna tillökning i omkostnaden för grundläggnings-arhetena, dels i den större utgift, anbringandet af en värmeoch ventilationsapparat komme, efter numera vunnen erfarenhet, att medföra. Transport R:mt R:dr 39,055: 84. Bih. till B. St. Proposition N:o 32. Transport R:mt R:dr 39,055: 84. Derjemte har Öfvcr-Intendents-em betet yttrat, att åtskilliga i nämnda förslag icke upptagna arbeten, hvilka General-Direktören m. m. Ekströmer såväl uti det för hospitalet uppgjorda program, som uti en sedermera aflåten skrifvelse, uppgifvit vara för inrättningen oundgängligen nödiga, blifvit af Öfver-Intendents-embetet beräknade till följande kostnadsbelopp, nemligen: Uppförande af bodar utaf trä, till förvarande af omkring 400 famnar ved till 9,000: — Förändring af ett å Konradsberg^ egor befintligt stenhus till tvättinrättning med dertill erforderlig apparat af ångpanna, hydraulisk press, rörledningar m. m „ 20,503: 50.
Ständer vid sistledne Riksdag hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, nu gällande Sjö-Bag, jämte de hittills rörande Coopvaerdie Sjöfarten utkomne Eörfattningar varda öfversedde och förslag till förbättring af de samma författadt, har af bernälte Biks-Stånd blifvit till Lag-Utskottet remitterad; I anledning hvaraf Utskottet jemväl sökt att om förhållandet i detta ämne erhålla upplysning; Och som Utskottet dervid inhämtat, att Kongl. Maj:t, med Nådigt bifall till hvad Riksens Ständer i berörde måtto begärt, tillförordnat Ledamöter uti en särskild Committé, hvilka borde ifrågastäldte arbete sig företaga och verkställa, äfvensom att bemälte Committé i följd deraf sammanträdt, och, till fullgörande af det densamma anförtrodde uppdrag, satt sig i verksamhet, men att dels arbe. tets granlagenhet och större omfattning, dels det samband, förenämnde del af Rikets Lagverk äger med Allmänna Civiloch Criminal-Lagen, hvars omarbetning och dertill uppgifvande förslag af den dertill utsedde Committé förehafves, samt ej ännu hunnit fulländas, föranledt dertill, att på den kortare tid, som sedan sistledne Riksdag förflutit, något fullbordadt förslag till förbättrande af Sjö-Lagen med hvad dertill hörer, icke kunnat till allmän granskning utlemnas; Alltså finner Utskottet vid så beskaffade omständigheter, och då Kongl. Maj:t Lag-Utskottets Betänkandets. 67 Majit redan i Nåder vidtagit erforderlig anstalt till fullgörande af Riksens Ständers omförmälte underdåniga önskan, det icke blifva lärn pligt föreslå, att Riksens Ständer må nu till Kongl. Maj:t i underdånighet framföra erindran derom. Detta varder dock till Riksens Högloflige Ständers vidare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 23 Januarii 1818• Lag-Utskottets Utlåtande, angående Riks• dagsmäns rättighet, att, utan annan än den vid Riksdagen företedde Fullmagt; derunder bevaka enskildtes mål nu m.
Härigenom uppkommer den kollision mellan enskilda och allmänna intressen, hvilken, hvarje gång denna lagstiftningsfråga varit å bane, delat sinnena mellan de förra och de sednare. Det är emellertid representationens pligt att egna begge sin omvårdnad och att dervid tillse, huru de möjligen må kunna med hvarandra förlikas. Utskottet, som, i anseende till den i synnerhet hos den jordbrukande klassen rådande farhågan för sådana åtgärder, hvilka kunde synas innebära någon inskränkning i den enskildes dispositionsrätt till skogen, icke anser sig böra förorda något reglementerande för hushällningssättet med de enskilda skogarna, hvarigenom säkerhet om skogarnas bestånd otvifvelagtigt skulle vinnas, har ansett att berörda ändamål skulle kunna uppnås äfven derigenom, att Staten, i större skala, än hittills skett, sjelf uppträder såsom skogsegare, hvarigenom det allmänna bästa kunde tillgodoses, utan att den enskildes rätt träddes för nära. Då Utskottet mot den härmed uttalade grundsatsen kan vänta sig den invändningen, att Staten icke bör befatta sig med industriela företag, har Utskottet genom de förutskickade allmänna anmärkningarne velat påpeka, att afvikelsen från nyssnämnda regel för Statens ställning till industrien endast är skenbar, och grundar sig på den väsendtliga olikhet, som förefinnes mellan de särskilda föremålen för lagstiftningen i detta fall, och andra, som man kan vilja härmed jemföra. Fastmera följer just af den större frihet, som i sednare tider, och särskildt vid innevarande riksdag genom exporttullarnes upphäfvande, blifvit lemnad åt den enskilda skogshushållningen, att Staten genom bevarande och tillökande af kronoskogarne i någon mån måste sörja derför, att landet ej blifver lemnadt till pris för de oberäkneliga olägenheter i klimatiskt och ekonomiskt hänseende, som skogsbrist skulle medföra. Nödvändigheten af åtgärder i nu angifna rigtning har redan länge varit erkänd i länder, som äro vida mindre beroende af skogarne än Sverige.
Med anledning af allt detta, och. enär äfven pä aldra sednaste tiden så våldsamma bestraffningar understundom förekommit genom lärares öfverilning och otålsamhet, att högsta åklagaremagten mäst ingripa hämmande deruti samt föräldrar heldre låta sina barn lemna Statens offentliga läroverk, än der blottställas för möjligheten af slika, betänkliga missbruk; sä vägar jag, helst den enkla ” Anmärkningsboken” i de liesta privata och många offentliga läroverk redan bevisat sig fullkomligt och ändamålsenligt ersätta kroppsagans verkningar till förbättring, vördsammast föreslå: antingen att kroppslig aga vid ungdomens undervisning alldeles förbjudes i Rikets elementar-läroverk och folkskolor genom allmän lag, vid särskildt vite, utom ansvar för misshandel; eller och., derest ett så billigt, offer ät humanitetens stegrade fordringar och tidehvarfvets mildare lynne ännu skulle anses för stort, att åtminstone vid 53 § af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Stadga för elementar-läroverken i riket, tillägges följande stadgande: Lärare, som utdelar kroppslig aga i annan ordning, än här föreskrifven är, miste sysslan eller höte till skolans fattigkassa (frän 10 till 100 R:dr R:mt) efter omständigheterna, och stände särskildt ansvar för misshandeln. Anhålles vördsamt om remiss häraf till Höglofl. Lag-Utskottet. Stockholm den 22 November 1862. J Sundvallson. es Af Herr SlUldvälison: Om vilkorligt förbud mot undergångm bestraff mngs om förmälande i prestbetyg, som för straffad person utfärdas. Med stort skäl säges det vara ”menskligt att fela och gudomligt att förlåta.” Men förlåtelsens gudomliga pligt vinner endast långsamt och med svårighet fullt erkännande i vår lagstiftning. När brottslingen utstått sitt straff, borde han likväl hafva försonat sig och sin förseelse med det medborgerliga samhälle, hvaruti hän lefver. Hvarje annan uppfattning eller påföljd af straff kan icke sammanställas med mensklig rättvisa och kristlig pligt. Lagens mening står ock i hufvudsaklig öfverensstämmelse härmed; men denna mening har ännu icke mägtat göra sig gällande i den allmänna uppfattningen, har ännu icke kunnat blifva allmän och Ovilkorlig sed.
Härvid skola de i 2, 3, 4 och 5 momenlerne stadgade föreskrifter lända till efterlefnad; dock med den minskning i ansvaret, i händelse alt gods, sorn beslag underkastadt är, icke upptäckes, att höler för undcrsökningsman, om undersökning ägt rum, ådömmas från 5 lill 50 r:dr, samt för underbetjent, sorn anhållning_ gjort, hvarpå undersökning icke följt, från 3j till 33^r:dr. Afven må de undersökningar, hvarom i detta mom. stadgas, derest hus icke finnas i granskapet, å misstänkt mansperson, men ej å qvinna, kunna förrättas utom hus; dock endast i nödfall och med skäligt afseende å väderlek samt årstid. Skulle stark anledning yppas, att å gräns eller kust, eller i grannskapet af stad, lurendrejeri eller tullförsnillning, genom varors fördöljande på kroppen och i kläderne, uti större mått idkas och fortfar, äge Generaltullstyrelsen att, med de inskränkningar, som af K. M. i nåder utstakas, genom utfärdad kungörelse undantagsvis föreskrifva strängare åtgärder och minskadt ansvar för beslagare; dock må ingen ändring ske i afseende å behandling af resande, som anlända lill hamneller till gränseort, hvarest landsväg är. Ej eller må föreskrifterne i 4 och 6 momenterne, i hvad de betriilfa misstänkt qvinna, i någon händelse förändras, eller ansvaret för öfverträdande deraf nedsättas. 8 Mom. Har undersökning å misstänkt person skett, men beslag icke följt, vare undersökningsman förpliglad att på begäran derom lemna betyg, enligt föreskrifvet formulär; och varde den, som ett sådant betyg företer, från undersökning af annan tjensteman under då förehafvande färd befriad. Den 22 Januari f. m. 307 O 9 Moni. A den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor en eller flere gänger tillförene straffad blifvit, må undersökning utan påföljd af bölesansvar äga rum; dock alt i öfrigt föreskriflerne i foreg:de momenter iakttagas. 10 Mom.
Entrepreneuren för mathållningen vid inrättningen, Krook, anordnade blifvit, utgörande \ af en honom år 1826 af Eder Kongl. Maj:t i Nåder beviljad Gratification 800 R:dr, i anseende till den förlust Krook, genom varuprisens stegring, efter 1826 åi-s missväxt fått vidkännas på det med Directionen ingångna Contract om 7 sk. 4 r:st. för hvarje Invalid-dagportion; samt 3:o Att, till följd af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 10 September 1828, Administrateuren vid Invalid-Inrättningen, Majoren m. m. Kafle, fått, i anseende dels till otillräckligheten af dess aflöningsoch pensionsförmåner för en talrik familles underhåll, dels ock till betydliga förluster, som han lidit genom annor mans iråkade obestånd, uppbära, likaledes af Invalidhus-Fondens tillgångar, en oafkortad Gratification af 200 R:dr; hvilka båda Gratificationer Revisorerne ansett hafva bordt utgå af de på 8:de HufvudTiteln afsatte medel till extra utgifter. Öfver dessa anmärkningar har Eder Kongl. Maj:t, genom Nådig Remiss af den sistlidne Februarii, anbefallt Directionen, att med underdånigt Utlåtande inkomma; till åtlydnad af hvilken Nådiga befallning Directionen får i underdånighet anföra följande: ( 3i ) Hvad först angår frågan om den af Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Carlstads Län oredoviste Balancen; så liar Directionen, redan uti skrifvelse af den 21 sistlidne Februarii anmodat Landshöfdingen m. m. af Wingård, alt öfver anmärkningen sig förklara. Något svar från Landshöfdingen har Directionen ännu icke fått emottaga; men så snart det ingått, skall Directionen icke underlåta att i underdånighet yttra sig öfver denna del af den Nådiga Remissen.
Ericsson, Olans, från Göteborgs och Bohus län, Motion N:o 149, om låneunderstöd för anläggning af en jernvägs-bibana frän Herrljunga station å vestra stambanan öfver Wenersborg tillj Uddevalla. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 88 och Mern. N:o 118. R. St. underdån. Skrifv. Eliesson, Pelli’, från Elfsborgs län, Motion N:o 44, om hela skyddsafgiftens anslående till folkundervisningens befrämjande, att af hvarje församling användas på sätt den finnér lämpligast. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. Motion N:o 45, om ändring af 24 § i Kongl, förordningen den 7 December 1860, angående fördelning af utskänkningsoch minuteringsafgifterna. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. N:o 170. Motion N:o 93, om upphörande af alla enskilda banker vid nu bevil jade oktrojers utgång. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 59. Erickzon, Johan, från Jönköpings län, Motion N:o 159, om statsanslag och lån till sänkning af Solgen m. 11. sjöar inom Södra Wedbo härad, samt förhöjning i det af Kongl. Maj:t äskade anslag till odlingsföretag inom riket. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. N:o 175. Motion N:o 467, om åtskilliga ändringar i sträckningen af Statens sö dra stambana, äfvensom anvisande af erforderliga medel för densammas fullbordande genom Norra Småland och Östergötland, under den tid nästa statsregleringsperiod omfattar. Stats-Utsk. Utlåt. ErikSSOIl, Anders, från Elfsborgs län.
Memorial om Ståndens olika beslut lågt till Handlingarne af Presteståndet, s. 580. af Borgareståndet, s. 5$7* af Adeln, s. 637, Kamererai-en, angående förhöjning uti en andre, i LaneBanken tillagd gratification; Banco Utskottets betänkande, bif. af Bresteståndet, s. 702. af Borgareståndet, s. 705. af Adeln, s. 799. Kjellander, om Lagsökningen mot Bådmannen i Carlstad; BancoUiskottets Utlåtande, återrem. af Borga! eståndet, s. 121. af Presteståndet, s. 130. Ytterligare Utlåtande, bif. af Presteståndet, s. Bol. 8o af Borgareståndet, s. 6o7. af Bondeståndet, s. 615. af Adeln, s. 641. Kjellmar, om eftergift af ådömd; Testamenfsbevillning Stats Utskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 73- af Borgareståndet, s, 74. af Adeln, s. 77. * Ytterligare Utlåtande bif, af Bondeståndet, s. 256. Klabböhle Xaxfiske, oto prolongation å arrendet af; StatsUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 270. af Presteståndet, s. 274. af Borgareståndet, s. 277. återrem. af Bondeståndet, s. 278. Ytterligare Utlåtande bif. af Prestestandet, s. 717, af Borgareståndet, s. 73°- af Bondeståndet, s. 734. Klamparelaget i Götheborg, om Skogsegares befrielse från kostnaderna till; EkonomiUtskottets betankaude bif. af Adeln, s. 359- af Prestestandet, g. 372. af Borgareståndet, s. 374. af Bondeståndet, s. 381.
Detta år i hög grad bedröfligt och nedslående för alla dem, som med innerlig önskan att kunna bidraga genom ändamålsenliga lagstiftningsåtgärder till ökadt välstånd hos denna talrika dass af medborgare, finna dess representanter motarbeta sitt eget intresse och att de, under en lått förlåtlig okunnighet om hvad som år möjligt eller icke möjligt att uträtta lör Rikets Ständers Bank, sluta sig åter till centralisationsoch fastighets-lånesystemet, hvilket i sin inon under fordna tider bidragit att utarma allmogen. Hvilka classer af Svenska folket skulle draga större fördel af capitalernes jemnare spridande, lättare tillgänglighet och successiva ökande till stegring både i producters och arbetslöners värde, ån deras, sorn ega största delen af landets fastigheter och de fleste armarne? Ån möjligheten då, att en gång kunna åstadkomma mera jemnhet i spanmålsprisen, genom upplag från ett godt år, till de säkert efterföljande missvåxtåren ? Månne denna möjlighet kan vinnas för den stora mängden genom fastighetseller discont-lån i Rikets Ständers Bink? Månne det år tänkbart -— äfven om Regeringen upphörer att med vacklande Tull-lagstiftning förstöra all fortgående stadig spanmålshandel — att en sådan kan uppkomma utan locala credit-anstalter, beroende af orlernes egna resourser? Eller att manufacturer och fabriker, såsom Bih, till R. Hör tilt Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande j N:o 5. afnämare af landtbrukaren producter, kunna uppstå och blomstra — äfven under de mest artificiella och orättvisa skyddsmonopolier — derest inga andra capitalister inledas i näringarne, än Rikets Ständers Bank? Alla dylika fördelar, erkända verkningar af och bevis på en ökad civilisation, hvilka kunna tillflyta alla samhällets classer i ett lagbundet samhälle, dem skulle Bonde-Ståndet vid 1840 års Riksdag motarbeta endast för det en öfvergående svårighet visat sig i vissa landsorter att få vexla Privat-Bankernes sedlar? Det vore i sanning hård t!