Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skärande och kallt som stål, Och en fru med mörka herrar Talte utländskt tungomål. Vagn och ryttare försvunno Borta på den andra strand. Vid ett slag af kuskens piska Barnen korgen släppt ur hand. Blommorna i landsvägsdammet Andades sin sista doft, Röda smultron lågo spilda Liksom hjertestänk i stoft. Drottning Kerstin, drottning Kerstin Sverges famn nu sluter sig, Sverge, der jemväl den minste Velat ge sitt blod för dig! Hvi blir i hviskning hvarje ord förnummet? Hvi dessa smygande och tysta fjät? På sin förvandling väntar här i rummet Ett stackars ensamt, jordiskt majestät. På vissnad panna stora perlor glida, Men själen är att släppa stoftet sen Och ryggar än för språnget i det vida, Som droppen skälfver ytterst på en gren. Och dock det bör ej kännas tungt att vandra, Se’n lycka, magt och ära gått förut. Du är så arm, Christina Alexandra, Då skådespelet lider mot sitt slut. Med klangen af ditt sista guld förstummad Vardt smickrets flöjtton, dina skalders röst. Nu dör af legda främlingar försummad Hon, som sin tron haft rest i svenska bröst. Hon hör ur töcknet af en dunkel dvala, Hur re’n man skiftar hennes egendom, Hur kardinaler lågt och ifrigt tala, Hur klockor ringa i det stora Rom. Än nattens febersyn alkoven fyller, Se, hur de skymta i hvarandras spår, Allt från den höge med ett blodigt kyller Till glömda tjenare från späda år. Och nu en landskapsbild – med friska björkar En fager åbrädd vid en liten bro. Den andra stranden skugga djupt förmörkar. Hit kom väl aldrig hon förut? Dock jo! Ur skuggan vill hon åter öfver spången, Här hejdas hon af en osynlig hand. Men hör den ljufva, underbara sången, Som klingar från den ljusa, gröna strand! Nej, detta är ej någon dröm. Hvem vågar Att sjunga utanför trots strängt förbud? Ur dvalans slummer plötsligt väckt, nu frågar Den döende, hvad det väl är för ljud. En nordisk studiosus blott, de svara, Som hvilat sig på trappan här helt kort, Sin morgonpsalm han börjat sjunga bara,
Af hvad redan i denna fråga blifvit yttrad t, följer, att stadgandena om pastoralexamen stå i ett nära samband med de gällande befordringslagarne inom kyrkan. Somlige af motionärerne hafva äfven direkte vändt sig emot dessa sednare. Sålunda har Dahlgren och i närmaste öfverensstämmelse med honom äfven Lönnberg föreslagit; att den prestman, som under vissa år, t. ex. fem, förestått pastorsembete, måtte vara berättigad att söka pastorat, änskönt han icke aflagt pastoralexamen. Enligt Utskottets förmenande skulle det äfven vara omöjligt att afskaffa ifrågavarande examen, utan att på samma gång en fullkomlig förändring af befordringsgrunderna inom kyrkan åstadkommes; och ehuru Utskottet, af mångahanda skäl och särskildt derföre att ej mindre tjensteårens mängd än lärdomsförtjensterna för närvarande äro tillagda en alltför uteslutande betydelse vid tillsättningen af konsistoriela pastorat, hvarigenom den verkliga förmågan ofta utestänges, för sin del äfven skulle önska en förändring af befordringslagarne, likväl och då, efter hvad ofvan är antydt, dessa lagar i förening med föreskrifterna om pastoralexamen ännu, och intilldess prestbildningen kan ställas på en bättre fot, äro oumbärliga medel för uppehållande af det för kyrkan nödvändiga lärda element inom densamma, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka någon förändring af stadgandena om kompetens till kyrkoherdebeställningar. 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Ut sko t le Is Betänkande JM 21. Häraf följer, att Utskottet, i fråga om de framställda förslagen till pastoralexamens afskaffande samt dess ersättande genom viss bestämd tjenstgöringstid, för närvarande mäste afstyrka bifall till desamma. I sammanhang med sitt förslag, att alla för presterlig befordran erforderliga prof måtte på en gång afläggas vid universiteten, har Kyrkoherden Wennerström tillika hemställt, att den, som dessa prof genomgått, må ega rättighet att söka befordran öfver hela riket till såväl regala, som konsistoriel pastorat; hvarigenom den s. k. indigenatsrätten skulle försvinna.
I 10 § af sistnämnda Kongl. Förordning stadgas, att gäldenär eger betala sin skuld när han vill, ändå att förfallodagen cj är inne, i fall borgenär söker inteckning, då sådan säkerhet ej utfäst varit. Af detta stadgande, som är grundadt på rättvisa och billighet, följer ovilkorligt, att gäldenär skall höras när inteckning sökes för fordran, utan att han dertill gifvit samtycke. Inteckning för nyttjanderätts-afhandling och undantags-kontrakt deremot är icke och bör icke vara beroende af upplåtarens medgifvande, ty han kan icke skäligen berättigas att få afhandlingen upphäfven eller återvinna den upplåtna fastigheten derför att innehafvaren söker inteckning till sin säkerhet för afhandlingens giltighet mot blifvande egare eller inteckningshafvare. Upplåtarens eller egarens hörande öfver sådan inteckningsansökning erfordras således icke och bör ej ifrågakomma, så vida det icke föranledes af särskilda förhållanden, t. ex. om upplåtaren sålt egendomen till annan person, och denne sökt lagfart, eller den föreskrifna tiden för sökande eller förnyelse af inteckning blifvit försuten och fastigheten eges af annan än den, som upplåtit eller lika med honom förbunden är; och synes det mig i öfrigt böra få bero på domstolens pröfning i hvarje fall, huruvida någon person skall öfver ansökningen höras eller icke, utan att föreskrift derom i lag meddelas. Då jag alltså icke kan godkänna Utskottets förslag, men anser föreskrift böra meddelas, att inteckning til! säkerhet för besittningsrätt till fast egendom eller för så kalladt undantag icke må beviljas, så framt afhandlingen derom icke är af två personer bevittnad, och innan upplåtarens eller fastighetsegarens lagliga åtkomst blifvit styrkt, får jag vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer ville, för sin del, besluta en författning af följande innehåll:
Efter det delegarne i Garpenbergs kopparverk hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att som ej allenast hemmansegarne i Garpenbergs socken, der berörda kopparverk vöre anlagdt, ända från den tid, då verket drefs för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, varit skyldige att för lindrig betalning verket med kol och ved förse, samt dervid förrätta grufarbete och åtskilliga körslor, emot det att de åtnjutit befrielse från utskrifning tili krigstjenst, utan också meranämnda kopparverk, när det till enskilde på arrende uppläts, genom åtskillige, tid efter annan utfärdade Kongl. Resolutioner blifvit bibehållet vid dess förr erhållne privilegier, fri och rättigheter, bland hvilka friheten från utskrifning vore uttryckligen nämnd, Kongl. Maj:t måtte täckas, så väl på dessa grunder, som med afseende derå, att den af Garpenbergs socken till kopparverket utgjorde betjening under den förflutna tiden medfört en betydlig minskning i tillverknings-kostnaden, hvarförutan verket icke skulle kunnat bedrifvas, samt att på upprätthållandet af detta Bih. till II. St.
N:o 18, om Svenska undersåtares skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes, samt utland - Den ifl Januari e. m. landningars rätt att inkomma och bosätta sig i Riket, dels ock till följd af ytterligare motion i enahanda ämne: N:o 17, i anleda, af fråga om förändring af 4 Jin 20 cap. Byggn.-b:n; N:o 18, i anledn. af väckta motioner om tillägg till K. kungörelsen den 14 Juli i8i5, ang:de förändring af K. förorda. den 20 Januari 18241 ou) ändring eller utrifning af vattenverk. Vidare föredrogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskrns den 5 sisth Dec. på bordet lagda betänk. N:o ig, i anledn. väckt motion rör:de hofvericontract. På begäran af Frih. Gederström, Jacob, tillkännagaf underl. R i d d. S e c r e t., ali detta betänk, blifvit af alla tre de öfriga RiksSt;n bifallet. Frih. Gederström: I sådant fall har jag visserligen intet annat att härvid anmärka, än att Utsk:ns uppgift, att hofvericöntracten äro föremål för enskildta aftal, är belt och hållet oriktig oell stridande emot verkliga förhållandet, emedan dessa hofvericontract i Skane äro grundade på allmänna författningar. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande: Öfvertygad att del skulle vara förgäfves, att söka utverka en åtei remiss af nu föredragna Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrns betänk. N:o 1 g, vill jng icke spilla ord derpå; men jag anser mig dock pligtig att reservera mig mot det skäl hvarföre Utskrn tillstyrkt, att motionen, — ’’att genom allmän lag måtte förbjudas hofvericontract, med det obestämda villkor, att arrendatorn skall fullgöra hvad som befalles,’’ — hvilken de uti detta betänk, behandlat, måtte lemnäs utan afseende. Utskrn hafva tillstyrkt, att nämnda motion måtte af R.
( S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets memorial, N:o 236, i anledning af skiljagtiga beslut, i frågan om Commissarien Törnemans och Revisorn Nyströms bibehållande af sina löner vid Contoret för Allmänna Magazins-ärendenas utredning: bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtanden: N:o 54, angående väckt fråga om sältet för båtsmäns fortskaffande till och ifrån tjenstgöringsorterna: af slogs; N:o 55, i anledning af väckt fråga om förändring i sättet för fångars transporterande: bifölls; N:o 68, i anledning af väckt fråga om en normal-skolas inrättande i Stockholm för fruntimmers-undervisningen: bifölls; N:o 69, i anledning af väckt fråga om anslag till Stockholms Lyceum oell Real-Gymnasium: af slogs; N:o 70, i anledning af väckt fråga om låne-anslag af staten för den så kallade Hillska skolan å Barnängen: bifölls; N:o 71, angående föreslagna åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården: återremitterades; och Prot.-Utdrag, den 26 Mars 184b■ 743 N;o 72, i anledning af föreslagne åtgärder lill beredande af lindring i de för Rikets landtförsvar utgående praestationer: bifölls. Den 26 Mars. Från Höglofl. Riddekskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitulions-IJtskottets utlåtande, N;0 31, angående 2:ne Stånds återremisser å memorialet, N.-o 22_, beslöt Ridderskapet och Adeln att icke antaga den deri gjorda inbjudning, utan vidblifva sitt, i anledning af memorialet, N:o 22, fattade beslut; och blef för öfrigt utlåtandet, N.o 31, på grund af gjorde anmärkningar, återremitteradt. S. D.
Ej ma någon, af hwilkcn Riksens Ständer kunna fordra redo och answar, inwäljgs i Utskott, der redowisningen för bans egna göromäl och Embets-ätgärder kan förekomma, eller bewista Plena, enär sädane honom beträffande ärenden afhandlas; börandes för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att ingen Ledamot as ett Ständ mä uti deH Plena eller Utskotten öfwcrwara besluten k mäl, som honom enskildt röra. Tjenstgörande StatsMinistrar, Statsoch Justitice-Näd, Hof-Cantzler etc. 8 42. Finner lltskott sig behöfwa af nägon Konungens Embetsman eller af nägot Publikt Werk inhämta mundtliga eller skriftliga upplysningar, wände sig derom genom sin Ordförande till Hof-Cantzleren, hwilken äligge att skyndsamt dertill sin Embetsätgärd lemna. Gälle likwäl ej detta stadgande i 124 Expeditioner till Riks-StLnden. afseende pä Stats-Contoiret, hwilket, likasoni Bancooch Riksgälds-Wcrken, är inför wederbörandc Riksens Ständers Utskott och Revisorer för medlen redowisande, och bör således alla, i frägor om sjclfwa redowisningen af medlen, äskade upplysningar omedelbarligen meddela. 8 43. Skulle ett Utskott anse nödigt att till öfwerläggning om något ärende af särdeles wigt med annat eller andre Utskott sammanträda, ware det tillätet pä sätt Utskotten öfwerenskomma, antingen in Plenis eller fast heldre genom deputerade, ,de sammanträdande Utskottens öfrige Ledamöter dock obctaget att utan deliberationsrätt rädplägningarue bcwista. Finner Banco-Utskottet de ämnen, hwilka utgöra föremålen för dess sammanträde med annat eller andre Utskott, wara af sädan beskaffenhet att de fordra Tysthets-Ed, aflägge sammanträdande Ledamöter af andra Utskott densamma.
Skulle man likväl vilja fortfara att afurtdas Fabrikanterne deras lysande företräden fram.; för andra Närings - idkare, så bör jag ändteli-' gen erinra, att det står hvilken som heldst öppet, att i denna väg försöka sin lycka. Hvad jag kan roed all trygghet försäkra, är det, atil om icke en Fabrikant vid sitt yrke iakttager strängt arbete, jemn ordentelighet och noggran hushållning blir han lika snart och lika säkert ruinerad, sorn hvar och en annan. 3:0 Så »ida Sverige, oaktadt den så högljudt öfverklagade nöden, vunnit den grad a£ välmagt , att våra financer och vårt sjelfbestånd ingenting äfventyra, genom d^t vi för hela verldens glitter och granlat modeoch luxeartiklar uppoffra våra redbaraste tillverkningar; så finner äfven jag, att inga slags varor böra till brukande förbjudas och i och roed det samma alla till införsel tillåtas; men att denna införsel-tillåtelse blott bör sträcka sig till sådane fabrikationer, sorn sjelfva antingen alldeles icke elier icke till erforderlig qvantitet och godhet kunna åstadkommas , är hvad jag aldrig skall upphöra att yrka. Ett mera utsträckt -import-system skall otvifvelaktigt, man må nu advocera derföre så mycket man vill, da detsamma underqräfver den in ' O hemska konstfliten} i längden tillfoga det ali - BeviUningsUtsbottets Betänlandtn. 605 manna skador och förluster sorn af fördelar ingalunda uppvägas. 4:0 Det är anmärkningsvärdt med hvilken Uppmärksamhet visse Motionärer och Talare tillslutit ögonen och tillstoppat öronen, då man vidrört den verkligen vådliga omständigheten af de marga tullförsnillningar, som skola blifva följder af aila de utländska varors införande emot hög tull. Man synes hvarken hafva tänkt på Tull-, försnillarens timliga välfärd ej ellerfpå hans fattiga själ, hvilka likväl säkert stå lika stor fara, som T,urendrägarens. 5:0
Upplästes till justering och godkändes följande volertsproposition: Den som gillar den af Bevilln.- samt Allm. Besvärsoeh Ekon.Utskm under N:o 5 föreslagna voter:s-propos., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda voterts-propos. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 19. Nej — 37. Ilr Westfelt: Jag ber att till protocollet få reservera mig emot R. o. Ad:s beslut i denna fråga. Jag anser R. o. Ad. alldeles icke hafva ägt grundlagsenlig rätt att votera i saken; ty jag kan omöjligen förena mig derom, alt frågan är af ekonomisk natur, utan anser jag den vara af be v i IIningsegensknp, hvarföre jag tior att Hr Frih. o. Landtm, bort vägra propos. på den framställningen att saken ej skulle få afgöras i förstärkta StatsUtskottet. Gr. Mörner: Då denna fråga måste äga närmaste sammanhang med beskattningen, så synes Svenska folkets rättighet att sig sjelft beskatta vara förnärmad genom R. o. Ad:s nu genom votering fattade beslut, mot hvilket jag derföre härmedelst till prot. nedlägger min reservation. 56 Den 17 Mars e. m. Frill. Fleming, Herrman Reinh., förenade sig med Hr Westfelt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. borde finna, att Utskm, på sätt de anfört, böra inkomma med förslag i ämnet, och att denna fråga intilldess icke torde kunna blifva föremål för R. o. Adis öfverläggning. Ropades ja. Utskms yttrande i afseende på formulären för mätningsoch stamp lä ngsbevis. Delta yttrande befanns icke erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. Lades på bordet PresteSlis genom prot.utdr. af den 1 dennes meddelade inbjudning till instämmande i Ståndets den 20, 24 och 27 Febr. samt den 1 dennes fattade beslut i fråga om allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande.
Från Vällofliga Borgare-Ståndet har till Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad en af Herr Sundvallson väckt motion (N:o 149), deruti, på anförda skäl, föreslås, att till skyddande af den industriele uppfinnarens rätt måtte stadgas, att mindre originaluppfinningar och förbättringar, som uppfinnaren eller utarbetaren efter an - Allm. Besaoch Ekon.-Utskotlets Betänkande M 86. 3 malan aflemnat till Kongl. Kommers-kollegium antingen i noggrannt utförd ritning eller modell och derstädes inregistrerat på viss tid, derigenom och utan patent skulle vara fredade för eftergöring; och borde åt Kongl. Maj:t öfverlemnas att lemna de närmare föreskrifter, som för ändamålets vinnande kunde finnas lämpliga. Offentliggörandet af en sådan anmälan och inregistrering, som motionären åsyftar, samt af uppfinningens beskaffenhet synes för Utskottet vara alldeles lika nödvändigt med afseende å mindre vigtiga uppfinningar och förbättringar, som beträffande uppfinningar af större betydenhet, för hvilkas skyddande motionären anser patent fortfarande böra meddelas, enär, om allmänheten vore i fullkomlig okunnighet om uppfinnarens afsigt att bevara sin uppfinning från eftergöring, antingen uppfinnaren icke skulle genom den föreslagna registreringen vara skyddad i sin rätt, eller allmänheten utsättas för mångfaldiga obehag. För uppfinnaren åter skulle kostnaderna icke blifvahärigenom ringare, än derest han, på sätt nu gällande Kongl. Förordning angående patenter den 19 Augusti 1856 stadgar, söker patent å sin uppfinning, helst han väl i alla händelser måste vara försedd med ett bevis, att han hos vederbörande Kollegium anmält sin uppfinning, och ett sådant bevis skäligen bör draga lösen såsom andra expeditioner. Utskottet, som tillika finner svårighet komma att möta vid särskiljandet emellan mindre och större samt emellan mer och mindre vigtiga uppfinningar, anser sig på grund af det anförda och då, Utskottet veterligen, missbelåtenhet med ofvanberörda Kongl. Förordning uti det af motionären ifrågasatta afseende icke gifvit sig tillkänna, böra afstyrka bifall till Herr Sundvallsons ifrågavarande motion. Stockholm den 8 Maj 1866.
Den 14 Juli. 1227 gad. 21:0 Riksdags-Fullmägtigen Anders Aberg från Vesterbotten: att han i flera uppgifna delar gillade Utskottets Betänkande och äfven ansåg, att alla Krogar borde indragas och all försäljning af Bränvin vid vanheder förbjudas , men deremot, om Betänkandet, i hvad det rörer skänkning af öl och bränvin, skulle åsyfta förbud för Allmogen eller hvem som heldst, att få bortgifva en sup eller än mera bränvin och öl, fann Aberg ett sådant förslag vara lika orimligt som olämpligt och yrkade derföre dess ogillande: 22:0 Riksdags-Fullmägtigen Anders Maltesson från Bohus-Län, att han instämde i hvad Johan Magnus Wessing yttrat, med tillägg att det borde stadgas, att endast sjelfva Bränvins-pannans men ej de bisa bröstens rymd borde uppmätas och komma i beräkning, heldst dessa på intet sätt kunde befordra en vidsträcktare Bränvins-bränning; och slutligen, 23:0 f. d. vice Talemannen Jon Jonsson fran Blekinge Län, som instämde i hvad Anders Rarsson från Elfsborgs Lä* anmärkt, att han önskade att Utskottet mätte uttryckligen bestämma huru beskaffad en så kallad conisk bränvinshatt borde vara, emedan man på vissa orter derföre ansåg hvar och en, som vore kupig; hvadan vore angela-» get, att med ett tydligt stadgande härutinnan fö» rekomma alla de anledningar till åtal, som eljest kunde äga rum; och ansåg Jon Jonsson för conisk hatt endast böra anses en sådan, som har ovanlig form, och hvarigenom tillmäskningen kan medelst dertill inrättad öppning i Brän;vins-pannan nedslås^ Med öfverle/nnande till Utskot» i a i S Den 14 Juli.
Något tillfälligt godt, fastän ej motsvarande detta djupt ingripande onda, kunde dock måhända vinnas, om Utsktn, som åsyftat att utrota den verkliga hushehofsbränningen, hade conseqvent hållit sig vid ide'en derom och tillstyrkt, att hvar och en jordbrukare, som åstundar bränna brännvin, borde anmäla sig oell betala afgift för hela terminen; men när Utsktn föreslagit, att af de 3 bränningsmånaderna, en, två eller alla skola få väljas bland åtta namngifna månader på året, synes mig att Ulsktn äfven förfelat detta syfte och med ena handen nedrifvit hvad det med den andra uppbyggt; ty det ar klart, att mindre jordbrukare kunna finna sin räkning vid att anställa forcerad bränning för husbehof under en månads tid med för den Den 27 Juni f. in. 395 belöpande afgift, ehuru calculen ej bär sig, om de skulle betala afgiften för alla tre månaderna; och på sådant sätt hafva följaktligen Utsktn jemförelsevis gynnat husbehofsbränningen med småpannor, hvilken af mången anses vara den relativt skadligaste, under det salubränningen med sådana pannor blifvit för den allmoge, som deraf hcrutar sitt uppehälle, mer än tillbörligt kringskuren. I fråga om föreslagna brännings-afgifterna, erkänner jag öppet mig sakna den kännedom af de olika brännings-apparaternes verkan och mäktighet, som skulle sätta mig i tillfälle alt bedömma uppgjorda classilicalionens mer eller mindre riktighet classerna emella.n. Att åter samma afgifter äro i allmänhet allför dryga, kan något hvar inse; ocb jag delar meningen så väl derom, som om mycket annat, uttryckt i de reservationer, Frihtne Oxenstjerna, Klingspor, Friesendorff och Raab, Contractsprosten Nibelius och Riksdagsfullmäktige af BondeSt. Lars. Larsson och Ephraim Larsson från Elfsborgs län, Jon Olsson från Gefleborgs län, J. O. Widegren och Anders Trysen från Östergöthland, Anders Larsson från Westerås län, Matts Pehrsson från Stockholms län och Ola Jeppsson från Blekinge län afgifvit vid Utskottens betänkande.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottels Utlåtanden: N:o 181, i anledning af väckt motion om anslag till uppköp af passande djur för 2:ne Stam-schäferier; N:o 182, om statsbidrag för sänkning af sjöarne Hjelmaren och Qvismaren; N:o 183, angående löneförbättring för Komministrarne i hufvudstaden; N:o 184, angående inlösen af 200 exemplar af en geografisk statistisk karta öfver Sverige; N:o 185, angående inköp af tidskriften: ''Läsning för folket;” och N:o 186, angående understöd för utgifvande af läroböcker för folkskolorna och läseböcker för allmogen. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, Prot.-Utdrag den 5 Juli 1851. 361 N:o 167, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling samt om förändring i nu gällande stadganden, i afseende på indelte räntors och kronotiondes utgörande och de årliga markegångsprisens bestämmande, dels ock enskilda i samma ämne väckta motioner, godkände Ståndet hvad Utskottet föreslagit under litt. A och C samt punkterna 14 och 17, och lade till handlingarne punkterna 7, 12 och 13 samt likaledes 8:de punkten jemte hvad Utskottet yttrat i slutet af Utlåtandet näst efter 23:dje punkten, dock under åberopande, i afseende på berörde momenter och 8:de punkten, af hvad Ståndet i dithörande ämnen förut beslutat. S. D. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 173, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 140, angående ersättning för omkostnader i följd af D.D. K.K. H.H.
— N:o 87. i anledning af granskningen utaf de under Commerce-Collegii förvaltning ställde fonder och medel. V. 116. — N:o 88. angående förändring uti beräkningen af s. k. straffränta för lån utaf manufactur-discontfonden. V. 116. — N:o 89. angående förändradt sätt för ulöfvande af församlingarnes granskningsrätt öfver Pastorernes redovisning för kyrkornes medel. V. 116. — N:o 90. om ändring i Kongl, kungörelsen den 5 Mars 1831, i fråga om liden, då auktion ä landet bör vara slutad. V. 116. — N:o 91. i fråga huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, angående giftorätt och morgongåfva, eger retroactiv verkan eller ej. V. 116. 7 ( 50 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — Nio 92. angående en fyranläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb. V. 116. — Nio 93. i fråga om upphörande af Invalid-inrättningen å Ulriksdal. V. 194. — Nio 94. angående delaktighet i Civilstatens pensions-inrältning för Borgmästare i Rikets städer utom Slockholm, äfvensom för commissions-landtmätare. V. 194. — Nio 95. angående särskilda åtgärder lill hospitals-fondens understödjande. V. 194. — Nio 96. angående en hemmans-innchafvarne å Oland beviljad restitution af ränta eller skatt för utmark. V. 194. — Nio 97. i fråga om upphörande af s. k. liggetidsoch nådårsbesparingar vid tillträden af embeten och tjenster på Rikets stat. V. 194. — Nio 98. angående Assessoren J. A. Törnemans berättigande att å allmänna indragnings-staten bibehålla innehafvande commissarie-lön. V. 194.