Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motiven hvarföre jag anser dessa stadganden nödvändigt höra i Bevillningsförordningen finnas, skall jag, som jag tror, ganska öfvertygande gå att för Rikets Ständer framlägga, livarvid jag dock icke bör underlåta att nämna den sorgliga förbindelse, hvaruti jag står hos de Embetsverk , sorn genom sine behandlingssätt af Upphördsanmärkningsmålen, lemnat så öfvertygande Den 17 December f. m. skäl i mina liander, skäl, förutan hvilka jag visserligen icke tilltrott mig att inför Rikets Ständer kunna så ofelbart ådagalägga nödvändigheten af de nämnde Stadganderne. Såsom skäl till det första stadgandet eller såsom jag yttrade mig att sätta en gräns för KammarRättens godtyckliga behandling af ”Rikets Ständers Deputerade” nemligen: Taxeringsoch PröfningsComiteerna; får jag äran framlägga att KammarRätten mångfalldiga gånger återremitterat mål till de redan åtskiljde Comiteerna och, med upphäfvande af grunderna för deras beslut, förelagt dem att ånyo företaga vissa måls handläggning. Mig synes att BevilIningsförordningen bordt så förstås, att Taxeringsmännen och PröfningsComiteens Ledamöter äro, såsom Bevillningsförordningen tydligen stadgar, Rikets Ständers Deputerade j att de ej äga någon ansvarighet annat än inför Gud och sina egna samveten, och att då de en gång på sin aflagde ed sam^ vetsgrant afgjort Taxeringsmålen, finnes det icke inom Sveriges Rike någon auctoritet, som kan ålägga dem att ändra sitt beslut; att å nyo företaga målet till afgörande; att efter andra gimnder än ed och samvete afgöra det. Taxeringsmannens rätt måste det väl vara att i Bevillningsförordningen äga en borgen att, om då ingen ting annat äger anspråk att vara fritt från KammarRättens anmärkningar, Taxeringsmannens December f. m. samvete åtminstone måtte vara det.
Hr Tham, Casper Wolrath, upläste följande motion: Sedan K. M. genom den nåd. Förordn. af d. 6 Juli 1849 i tvenne luifvudsakliga afseenden bestämt de allmänna läroverkens organisation, nemi. de båda s. k. Bildnings-liniernas sammanställning inom samma läroverk, samt Gymnasiernas och Skolornas förening under samma styrelse, sä är en dermed åsyftad enhet i dessa hänseenden tillvägabragd. Längre kunde icke heller enheten f. n. gerna utsträckas, och hvar och en erfaren Skol-lärare har derföre med största tacksamhet mottagit den af K. M. nådigst lemnade friheten att välja mellan bibehållandet af det gamla på klassläsning grundade skolsystemet och antagandet af det nyare med fri flyttning förenade vexel-undervisnings-systemet. En befallning att allmänt antaga det sednare skulle till sina följder hafva varit så mycket mera betänklig, som den nya skolans målsmän öppet erkänt, att detta lärosätt ännu icke är tillräckligt utbildadt, och att, ehuru de vidblifva sjelfva principen, de både efterhand gjort och ännu ytterligare behöfva göra förändringar i detaljerna. En närmare öfverensstämmelse mellan de båda Skolorna måste dock förr eller sednare tillvägabringas, ty så väsendtligen olika, som deras lärosätt nu äro, kunna de svårligen fortfara att länge förblifva. Ehuru de båda åstadkommit goda resultater, måste dock slutligen endera principen befinnas ega företräde framför den andra, eller ock en förmedling mellan deni båda åstadkommas. Ett sådant förmedlings-system har Föreståndaren för en enskild Läro-inrättning, Akademie-adjunkten Ramström, framställt i en af honom utgifven skrift: Forsing till ett i vissa delar nytt Skolsystem. Författaren lill denna skrift förordar den Gamla Skolans klass-läsning, såsom lämpligare, i synnerhet för det alltid större antalet af ynglingar med medelmåttiga eller svagare naturgåfvor, hvilkas undervisning Staten måste besörja, så vida en allmännare bildning skall kunna tillvägabringas och så vida ett tillräckligt antal af kunniga och arbetsamma embetsman på de underordnade tjenstegraderna skall beredas.
Jag anser kunskap i Ridkonsten vara en vacker talang, men af en StuteriDirecteur fordras förnämligast en grundlig kännedom af Hästars vård och behandling, efter olika kön och åldrar, en tillförlitlig insigt uti Yeterinair-vettenskapen och allt hvad som innefattar kännedomen af Hästars parning, förmåga, ärfteliga fel, sjukdomar och skötsel. Stuteriet äger dessutom på Stat, Tjenstemän och Betjening, som hafva sig uppdragit att tillrida och tämja Hästar. Sluteligen uppfyller jag en angenäm och vigtig skyldighet, då jag fredar den Kongl. Comitéen, som haft befattning med Stuteriets Organisation, ifrån det densamma förolämpande omdöme, som kunde blifva en följd deraf, att Herr Friherren med egna tillägg orätt tolkat slutmeningen i mitt särskilta Yttrande, Ridd. o. Ad. Prat. VI B. I Afd. 53, 5/j. 413 Den i6 Majt. ty jag har icke sagt, att Comitens upplösning skulle hafva till följd. Stuteriets förstöring; annat är att gifva föreskrifter; annat ar att dera verkställa. Om beskaffenheten af de förra, vittnar hvars och ens af Comitens eget medvetande, vittnar Kongl. Majrts uti Nådiga Skrifvelser yttrade, utmäi’kta välbehag och gillande af Comite'ns åtgärder, samt äfvenledes Riksens Ständers StatsUtskotts bifall. För min egen del har jag under 9 års tid haft hvarken möda eller kostnad ospard för att, genom lemnad uppmärksamhet till denna Inrättning, svara emot Konungens Höga förtroende och Medborgares väntan, hvilka äro de enda belöningar jag eftersträfvat. De förberedande anstalterne äro af Commitlerade i det närmaste fullbordade. Stuteriets åbyggnad är dels å nyo uppförd, dels reparerad, och äger erforderligt utrymme för Embetsmän, Betjening, Kreatur och Effecter. Hö-tillgången är öfverflödig.
H. vid *> "1. Normalskola, Vexelundervisning ens .. Norrbottens hästjäg ar e-sqvadrons fond » 1®°. Norrbottens läns arbetshus-fond » ' Norrköpings landtbruks mötes räkenskaper „ 22/. Nya elementarskolan i Stockholm » ffp, 07a m/a mötes-fonden >> 5T-oa ” ’ Oförutsedda militärutgifter, utbetalningar af anslaget till „ -4—28. Ordensgillet, Seraf mer» 1J3—1J4. o'• Ortopediska institutet » *31. Ottenby stuteri - - » or as 276—278 Passevolans-fonden, nya mötes— „ 9b 98. Passevolans fonderna, de förenade mötes„ »4—J5. Passevolans fonden, Tross->'» 39. Pensions-inrättning, Civilstatens » 14* • Bilagan litt. J. vid » U3_145 305 Pensions-kassa, Armeens —- » qVu Pharrnaceutiska institutet - 55 .8 Postverket ” Publika hus och byggnader t Stockholm » b8-b9, lbb-lb/. 2o4 -J0- Regementenas räkenskaper - » 110. Reseoch traktamentspenningar, anslaget till ... .. „ l®:. dito under 4:de hufvudtiteln „ 81—104. 280. Reservationer mot lfevisorernes beslut „ 2.31. Reservmedels-kassa, Jemtlands » l iwo. Revisionsberättelsen. Restantier sid. 11—12. Revision, tiden för nästa „ 232. Riksarkivets expensmedels räkning „ 229. Rikshufvudbok, förslag till tig „ 2—6. Rikshufvudbokens kapitalräkningar. Tabellerna N:s 1 och 2. Riksmuseum, naturhistoriska „ 185—187. Riksstatens anslag, brister och besparingar ä utgiftstitlarne „ 13—16. Räkenskaper, statsverkets, formulärer till „ 2—11.
Det var som en slöja för hennes ögon, hvilken hindrade henne att klart se, hvad hon hade för händer. – Ska vi rensa all fisken? sade Malin efter en stund. Vid ljudet af rösten ryckte den andra till igen. Hon kastade undan fisk, knif, skärbräde och sprang upp. – Luder! skrek hon och stälde sig midt framför henne, darrande af vrede. Hon höjde sin hand, smetig som den var af blod och fiskfjäll och slog henne hårdt på kindbenet. Hon kunde icke få fram ett ord mer. Malin sprang också upp. Hon tog ett par steg baklänges, blef alldeles hvit i ansigtet, ögonen stodo stela fram, och det bildade sig ett par djupa fåror bredvid munnen. Hon såg ett ögonblick ut, som om hon ville slå igen, men hon visste, att det skulle icke ha lönat mödan, så stor och stark som hustrun var. – Det skall I ångra, moster, sade hon lågmäldt. – Ångra, skrek den andra. Jag svär dig min salighetsed på, att det ångrar jag aldrig. Du ser vacker ut i syna nu, du förbannade kona. Gå till honom nu, sådan du är, får du se, om du nu kan locka honom med dina helvetes konster. Men det säger jag dig, att en af oss skall ur huset, du eller jag. Och jag skall skämma dig för alt hederligt folk, det skall jag göra, så att du skall ha igen det i hela ditt lif. Och till presten skall jag gå och till länsman, och vi ska nog se, om en så’n som du skall få rätt emot en hederlig människa. Hör du mig, ditt – Den andra hade gått flere steg baklänges. Hon vände sig till sist om och sprang. Hon skulle gå till Karlson, så att han fick taga henne i beskydd, tänkte hon. Men hon var själf så häftigt uppskrämd, att hon ej rätt visste, hvad hon tog sig till, förrän hon fick se husbonden, som höll på att vända hö mellan regnskurarna ett godt stycke från de öfriga karlarne. Hon gick rakt fram till honom, i det hon instinktlikt torkade af sin kind. – Hon har slagit mig, sade hon med skälfvande röst. Hon har slagit mig och kallat mig för – Karlson stälde högaffeln ifrån sig.
7:0 -|:dels mantal Kronoskatte Marbeck i Önums socken, å Tings - 44 Den 9 Mars e. m. stället Naum berörde dag. 8:0 f :dels mantal Kronoskatte Önum Jutagården, å nämnde Tingsställe samma dag. 9:0 T%:dels mantal T ronoskatte Skarstad Råckagården, å samma ställe nämnde dag. 10:0 f:dels mantal Kronoskatte Skarstad Tomten å samma Tingsställe meranämnde dag. n:oTzT:dels mantal Kronoskatte Karstorp i Forssby socken af Kåkinds Härad, å Tingsstället Wersås den 12 nästk. Januarii. 12:0 7zff:dels mantal Bromserud i Amnehärads socken, Wadsbo Härad, å LandsCanzliet härstädes d. i4 i nämnde månad. i3:o ^rdels mantal Kronoskatte Härjevad Räfvagården i Saleby socken, Skånings Härad, å samma ställe berörde dag, och i4:o Kopparhults Qvarn i Undenäs socken af Wadsbo Härad, äfvenledes här å LandsCanzliet d. i4 nästinstundande Januarii, allt kl. 12 på dagen. Marieholm å LandsCanzliet d. 8 December 1828. Sådant, mine Herrar, är rätta förhållandet; tvenne af dessa auetioner hafva ägt rum inom Wadsbo Härad, det bördigaste af Skaraborgs Län; förrän man tillgriper Bondens fastighet, är naturligtvis dess lösörebo genom utmätningar plundradt. Domen sjelfve, mine Herrar, om jag sökt på Rikets Lagstiftare öfverföra någon ogrundad sjelfförvillelse öfver ställningen i min landsort. Jag har icke haft annat föremål, än att, vid grundernas bestämmande Den 9 Mars e. m. 45 för återbetalningen af den resterande undsättnings-spannemålen, fästa Ridderskapets och Adelns uprnärksamhet på nödvändigheten att göra dem så lindriga som möjligt.
Äfwenwäl beslöts, at gossar under 15 år, som beträdes, sabbaths el:r helgedagar, kasta korsslant, spela kort, och bewista lekstugor, skola wara förfallne till stockstraff, och wärden, som sådant i sitt hus tillåter, bör til kyrkan erlägga tre d:r s.m:t. 4. Gossar, som ej begåt nattvarden, tilsades at sitta, under gudstjensten, i choret, och ej som förr, på läckten, til andras trängsel, wid stockstraff. 5. Helge Pehrsson i Ösa, och Olofsson i Sem bewiljades afsked ifrån sexmanssysslan, i deras ställe blefwo förordnade Pehr Ersson i Ösa, och Erik Rasmunsson i Sem, hwilka å nästa ting böra infinna sig, at den wanl. sexmanseden aflägga. För öfrigit warnades församlingen för oskick och förmantes til i akttagande af hwad christeliget och anständigt wara månde. Rödön 18 augusti 1771 Källa: Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 133–134, ÖLA. Socknestämmo-protocoller hålne i Rödöns pastorat år 1771. Den 18 augusti hölts efter ricktig pålysning allmän sockne-stämma uti Rödöns socknestufwa. 1. Kyrkooch fattigräkningarne uplästes och godkändes. 2. Påminte kyrko-wärden Mårten Ivarsson i Häste, det många, som hafwa kyrkans penningar, ej derföre ärlägga årligit interesse; och som församlingens alfwarl. wilja är, det bemälte interesse skal årligen utbetalas, så beslöts at hädanefter lagligen förfara med the treskande. 3. Ansågo någre för nödigt at hafwa twänne kyrko-wärdar, hwilket dock the fleste gorde om inthet, hållandes den nu warande för säker, allenast han wille cavera för kyrkans utlånte medel, det han ock åtog sig. 4.
För den arbetande klassen bar tillfälle till arbetsförtjenst härstädes icke saknats och den fattigdom som inom denna klass ej sällan förmärkes, hör ofelbart tilIskrifvas lättja och dryckenskap, äfvensom de talrika inflytlningarne till staden ifrån kringliggande landsbygd samt de af härstädes bosatte sjömän å utrikes orter företagne rymningar, hvarigenom deras här qvarlemnade familjer blifvit försatte i nöd och elände. Medelpriset på ett mansdagsverke, beräknadt ifrån kl. 6 på morgonen tili samma lid på aftonen, kan anses vara 26 sk. 8 r:st. Banko. Gefle stads hufvudnäringar äro handel och sjöfart, skeppsbyggeri, handtverk och fabriker, fiske och jordbruk. Bland dessa näringar fortfara handeln och sjöfarten att för denna stad vara af mesta vigt. Föremålet för stadens handel är, dels att bereda den kringliggande orten afsättning för de ansenliga qvantiteter brädoch jernvator, som den framalstrar och förädlar, dels att förse denna orts innevånare med deras behof af spannemål, salt, fiskvaror och kramgods. Betydliga kapitaler äro nedlagde, särdeles i skeppsredning och exporthandel och genom dessa näringsgrenar lemnäs en lönande sysselsättning åt ett stort antal personer både i staden och dess grannskap, hvadan Gefle stad onekligen bör anses vara af väsendtlig nytta för landet. Exporten utgöres bufvudsakligast af stångjern och manufaktur-smide, bräder samt nederlags-salt. Af dessa artiklar hafva, efter ett medium för de fem sistförflutna åren 1838—1842, årligen till Utrikes orter skeppats: 23 Stångjern. Manufakt. smide. Bräder. Salt. Ska. ska. Tolfter.
Slutligen reste sig de församlade åter från sina platser, afkastade sina röda mantlar och tågade i led på två och två, hvar och en med sitt skarprättarsvärd under armen, bort till ett träd, bakom hvilket en jernspade redan stod i beredskap; och med spaden gräfde en af dem på några ögonblick en djup graf. Och så trädde Sefas farfar fram till grafven. Han hade icke i likhet med de öfrige kastat af sig sin röda mantel; nu tog han fram ur dess veck ett hvitt paket, omviradt med ett sänglakan; paketet var mycket smalt men omkring en brabantsk aln långt. Han lade det varligt ner i den öppna grafven, som sedan hastigt åter igenfyldes. Den arma Sefa kunde icke längre uthärda på sitt gömställe; vid anblicken af denna hemlighetsfulla begrafning reste sig håren på hennes hufvud, och ångesten dref det stackars barnet derifrån. Hon ilade till sin sofkammare, gömde sig under täcket och somnade. Morgonen derpå föreföll det henne alltsammans som en dröm, men då hon såg den friska myllan bakom trädet, märkte hon, att det varit verklighet. Hon grubblade länge öfver, hvad det kunde vara, som man begraft der borta — ett barn? ett djur? en skatt? — men hon nämde aldrig ett ord till någon lefvande varelse om denna nattliga begrafning; åren gingo och händelsen trädde i bakgrunden af hennes minne. Först fem år senare, då farfadern var död, och Gochan anlände för att hemta flickan till Düsseldorf, vågade Sefa öppna sitt hjerta för tanten, som hvarken blef förskräckt eller förvånad öfver den sällsamma historien. Tvärtom, hon blef mycket glad. Det var, sade hon, hvarken något barn eller någon katt eller någon skatt, som låg gömd i grafven, utan farfaderns gamla skarprättarsvärd, hvarmed han förpassat hundra arma syndare till evigheten.
Ullberg ingif, vet Memorial, hvari anmäles, hurusom, genom meddelad rättighet till naturalisation af utländska fartyg, emot erläggande af viss lästafgift, en icke obetydlig summa intill år 1812 blifvit samlad, hvil. ken, genom Kongl. Brefvet af den 16 September nämnde år, blef, under namn af Uästafgifts fond ställd under Kongl. Commerce Collegii vård, för att, enligt stadgande i samma Kongl. Bref, framgent anses såsom en stående fond till bestridande af kostnader för Svenska på utrikes ort vistande sjömans understöd och hemför' skaffande till fäderneslandet; och då ett ändamål * Samt. 4 Baad. s6 * äjoS Stats-Ufs I o t fet s Betän kand en. af så välgörande beskaffenhet icke borde vara likgiltigt för Svenska Medborga re i allmänhet och aldraminst för BorgareStåndet, samt uti naturen af denna Cassas stiftelse icke låg något hemlighetsfullt; har Herr Ullberg hemställt, det StatsUtskottet måtte få sig uppdraget, att undersöka förhållan" det med ifrågavarande fond, dess förvaltning och nu varande skick, samt att till Rikets Ständer afgifva, så väl Berättelse derom, som ock, i fall medlen blifvit till fremmande, möt Högstberörde Kongl. Bréfs lydelse stridande ändamål använde, förslag1 huru sådant framdeles må förekommas och en offentlig redovisning derföre, på bestämda tider inför Rikets Ständer tillvägabringas. Vid förehafvande af detta Memorial har Ut. skottet inhemtat, att fråga tillförne varit väckt om rension af den så kallade lästafgiftsfonden, eller de för utländska fartygs naturalisation, influtne medel, samt att sedan Rikets Ständers år 1817 församlade Revisorer, uti deras Berättelse till Rikets Ständer, angående granskningen af de under Kgl. Commerce Collegium ställde fonder, tillkännagif vit, att de ej till reviderande erhållit räkenska.- peme öfver berörde medel, hvilka Revisorerne hade trott äfven tillhöra deras granskning;, så har StatsUtskottet vid 1817 och i8aS årens
319 Igenom törne ofta, nog den skrid Och foten sargas lätt å stenig lid Att i mån svara: Ja, vi vilja bära Tillsammans äfven lifvets arbetsd Som förr att läka stridens skarpa Som förr att älska och att offer l Vi vilja dela, dela öfver lag! Slå upp ditt öga fullt, du unga tä Slå upp det stolt: du är en ädel Om sådan redan späda brodclen Vi en gång vilja skåda skörden g JVär den till sist i gyllne mognad, Vi männer äro lifvets frågetecken I kvinnor är en likavisst dess svar Vi syfta blindvis. Hvar är målet, h Vi famla framåt — och i händren ken, Och vägen ligger banad där och September binder sina sista kran Omkring den sång, vi sjunga er i Men vårens löfte är oss till beha Vi tydt det bakom edra ögonfran Vi sport det genom edra hjärtans Johan Nordling. Under denna rubrik fann redaktionen dag: ras i behag, en norsk tidning en uppsats, som Rén famnar vintern sommarens oss innehålla Från grenen bladets gyllne flinga danmycket tänkvärdt. Den sig emellertid uteslutande om norska sar, landen, hvarför vi vände oss till en Och frostens lie slår sitt silfverslag ... i vå- syntes rörde förhålsvensk (och speciell stockholmsk) auktoritet i hithörande ämnen, lärarinnan vid Klara folkskola fru Sofi Nilsson, känd för sina grundliga insikter om och sin verksamhet för hufvudsladens skolkök samt sitt utgifna arbete: » Hushållslärans första grunder ». Fru Nilsson åtog sig godhets fullt alt bearbeta den nämnda uppsatsen försvenska förhållanden och har nu sändt oss följande färträffliga artikel, en Ull alla väsentligare delar fullt själfständig studie öfver ett svenskt (stads) arbetarhems ekonomi, hvilken, som vi hoppas, bör vara af både intresse och gagn för våra läsarinnor. Om. ock ju dessa till största delen återfinnas inom samhällslager, där icke ett så strängt ekonomiserande tarfvas, kunna de dock ge välsignelserika inflytelser genom de tjänarinnor, som engång lämna deras hem för alt bilda egna. Men årets skiften stifta icke lagar För mänskohjärtan som för markens strå; Må vårens lof vi höja här ändå Och blicka hoppfullt emot sommardagar Med nya blommor under himmel blå.
De ständiga motioner, sorn äfven vid denna riksdag och i detta, liksom i andra Stånd, förekommit, syftande på ändring i förhandvarande förhållande, visa nogsamt hur tryckande lagskipningens långsamhet kännes. Men med palliativer vinnes föga. Vi ega, som bekant är, ett redan år 1849 af Lagberedningen afgifvet förslag till ny Rättegångs-Balk, som i vissa delar lagts till grund för och vtinnit tillämpning i de nya straff-, konkursoch sjölagarne. I afseende på domstols inrätt - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 105 inrättningen och hvad dertill hörer samt rättegångssättet vid Underoch Öfver-rätt innehåller detta förslag stadganden, som i möjligaste mån skulle afhjelpa lagskipningens långsamhet. Jag vördar den anledning, som torde ligga till grund för hvad Konungen på rikssalen behagade yttra, att endast mindre omfattande lagförslag skulle vid denna riksdag af Regeringen Ständerna föreläggas; och jag inser de svårigheter, som måste undanrödjas och de förberedande åtgärder, som måste vidtagas, innan Lagberedningens förslag i dess helhet kan göras gällande. Men jag anser också den närvarande lagskipniugen, i det afseende jag berört, så hinderlig för utvecklingen af den allmänna sedligheten och välståndet, så kränkande för rättskänslan, och dertill faran, att i många fall våld skall sättas i stället för lag, så nära och hotande, att jag för min del icke skulle tveka att förorda de uppoffringar från Statens sida, som kunna vara nödiga för att göra ett slut på lagskipningens snäckgång. 1 “Domaren är till för menige mans skull, och icke menige man för domarens skull", säger våra domarereglor. Det möjligen ökade besvär, som skulle falla på domarens lott, är jag derföre viss att han, utan missnöje, skulle underkasta sig.
Förändrade bestämmelser angående lösen af debet-sedlar hafva blifvit föreslagne, uti Borgare-ståndet af Herr AVellerberg, hvilken, under förmälan, att debetsedels-lösen står i ojemnt förhållande till krono-utskvlderne, samt att den minskning i debiteringsoch uppbörds-provision, sorn kronans uppbördsmän fått vidkännas genom skydds-aigiftens nedsättning vid 1840 och 1844 årens riksdagar, kan för framtiden godtgöras genom en rättvis beräkning af berörde lösen, uppställt följande tarif derför: under 3 R:dr 1 sk. från 3 till och med 5 R:dr 2 „ „ 5 „ 15 „ 2o „ 50 15 25 50 100 , 3 4 6 8 8 och derutöfver för hvarje fulla 50 „ . I likhet med Bevillnings-Utskotten vid de två nästföregående riksdagarne, anser Utskottet frågan om löneförbättring för Häradsskrifvare och Uppbördsmän lämpligast böra förekomma i sammanhang med den ännu pågående omregiering af Landtstatens löner; hvadan, och då någon klagan icke försports öfver det anmärkta missförhållandet mellan den stadgade debetsedels-lösen och debet-summornas storlek, Utskottet får afstyrka bifall till molionärernes förslag om förändrad tarif för lösen af debet-sedlarne. §. 136. Hos Borgare-Ståndet har Herr Brodin, uti väckt motion, anfört: att den uti slutet af l:a momentet i denna §. förekommande bestämmelsen, att Sjömanshusets Skeppsombudsman i Stockholm och Sjömanshusens föreståndare i de öfriga städerna skola för Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N:o 4.