Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade icke varit bland de uttågande tropparna, icke heller bland dem hon genom fönstret sett på borggården sträcka gevär. Var han fängslad, var han sårad, kanske död? Hennes oro steg med hvarje ögonblick, hon visste ej till hvem hon skulle kunna vända sig, för att få upplysning. Sedan fru Ebba var fånge, hade Sigrid intet värn. Hennes far var ibland dem, som under Stålarms befäl nu tågade opp mot Tavastland, sedan de blifvit afskurna från slottet. I sitt bekymmer vände sig nu Sigrid till Stålarms maka, fru Elin Fleming, och bad denna taga henne under sina vingars skugga. Fru Elin svarade bekymrad: "Kära jungfru Sigrid, väl ville jag vara eder till skydd och beskärm, men är ju sjelf värnlös. Icke kan J dock bege eder till någon af edra slägtingar på godsen häromkring, om ni än finge lemna slottet. Hertigens soldater sägas nu hålla på att plundra hos våra och konungens vänner. Stanna då hellre hos mig tillsvidare." Sigrid hade ej hunnit mer än tacka fru Elin för hennes löfte, då gamle Hans framträdde till henne och sade: "Jungfru Sigrid, som är så god mot hvar och en, törs jag be eder stiga ned i min kammare. Min son ligger illa sårad. Han tror att jungfrun skulle kunna lära mig huru jag bör bete mig för att lindra hans plågor. Han längtar efter, det ni måtte göra eder den mödan att hugsvala den döendes själ. Neka mig icke min bön, jungfru Sigrid, jag ber eder." Sigrid tyckte visserligen det vara svårt, att uppfylla gubbens begäran, men ville dock icke afslå hans bön. Bäfvande för det myckna krigsfolket, begaf hon sig å väg. Ingen ofredade henne dock, der hon gick åtföljd af gubben, ehuru många sågo efter den unga, späda flickan och den gamle gråhårsmannen. Men hvar och en visste, att då hertig Carl var i grannskapet, var det säkrast för en och hvar att passa på sina åligganden, och att ej taga sig några friheter.
IX. U. 323. A. 38o. X. E. 13, -— N:o 125. ■ anledning af väckt motion 0111 rättighet för ålskillige rotehållare vid Westerbottens Kongl. Fältjägareregemente att återbekomma deni oriktigt påförd vacanceafgift för åren i83o och 18 51 - VII. VIII. A. 7S. XXIII. E. 190. — N:o 120. i anledning af Erik Norbergs från Westmanlands Län motion, alt aflidne Ränt mästaren J. F. Alms efterlemnade enka måtte återbekomma begrafningshjelp efter heipäjde sin man, VII, B297, VIII, A. 77, XXVI. E, 23g. — N:o 127. i anledning af Herr Christierssons, H, F, mo • Ijop om qrfvoden för -Rådhusrätterna i Rikets Samtelig;» stapelstäder, för behandlingen af tullmai. VII. B. 207. VIII. A, 77. E. 335. •— N:o 128. i anledning af Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion om andre Landtmätare-bestqllningarnes indragande. VII. B. 297. VIIIA77, — N:o 129. i anledning af Erik Norbergs från Westmanlands Län motion om Bergsfogdetjensternas indragning. VII. B. 297. VIIIA, 77, -— N:o ilo. i anledning af Kongl. Majjts nådiga remiss å Majoren U. G. von Konovvs ansökan om åtnjutande af pension. VII. B. 297, VIII. A. 77. E. 335. -— N:o 131. i anledning af Olof Olofssons från Westerbottens Län, mqtion, om rättighet för Hofnotarien J. Häggström till relioactivt åtnjutande af den honom på Allmänna Indragnjngsstalen beviljade pension. VII, B, 297.
Det är visserligen ganska lätt, att af tillhandakomne beskrifningar öfver den olyckliga ställning, som råder i vare sig den ena elfer andra aflägsna landsorten, fidla ett omdöme, men det är icke alltid händelsen, att detta omdöme blifver grundad! på, med verkliga förhållandet öfverensstämmande skäl, aldenstund upgifterna, som på enskild väg erhållas, oftast äro forestafvade af enskilda intressen. Hvad särskildt beträffar rustoch roteringsverket i Jemtland, tror jag icke, att detta är mer betungande der, än öfverallt annorstädes. Jag har nemligen sjelf, under den tid LaudshöfdingeEmbetet i sagde län var mig auförtrodt, varit i tillfälle att höra de klagomål, som i detta hänseende framfördes. Efter den noggranna kännedom, jag ansåg mig vara pligtig att taga om dessa förhållanden, faun jag klagomålen vida mindre grundade, än man kunde föreställa sig, och min öfvertygelse är, att, om den instruktion kommit att efterföljas, som KamraarKollegium på K. Mits nådiga befallning hade utfärdat lör ordnandet af roteringen inom länet, så hade otvifvelaktig! den militärstyrka, som kunnat upställas derstädes, blifvit betydligt större än densamma är under nuv:de förhållanden. Jag har vetat erinra härom, emedan Hr Nordenfelt nyss talade om den rättvisa oell billighet, som förefanus i de af motionären, i afseende på rusthållarnes befrielse från, bidrag till munderiugskostnaden, gjorda framstäflningarne. Jag tror derföre, att det är aldeles ej af behofvet påkafladt att göra den eftergift, som nu är i fråga, och det så mycket mindre, som jag dessutom tager för gifvet att rotehållarne i Jemtland Den 22 Februari. esa säkerligen hade, innan de samtyckt, tili det roteringsverk, sorn sednast blifvit wpgjordt och af K. M:t och Ständerna godkiindt, sökt befrielse från detta onus, oin de funnit detsamma obilligt
Län Johan Johansson ingifvet Memorial, innehållande påstående, det de vites, och förbudsböter, hvilka uti särskildta, tid efter annan utfärdade Författningar blifvit föreskrifne och hvaraf den betydligaste andel är vorden å» Hagarne tillagd, måtte efter den i 32 Gap l §.' Rättegångs-Balken stadgade grund fordelas, så att Häradet deraf erholle en tredjedel, hvilken sedermera borde , på sätt 3 §. af samma Capitel utstakar, användas. Utskottet, som tagit denna af Johan Johansson väckta fråga i öfvervägande, finner det vara genom Kongl. Förordningen den 20 Januari J77 9 angående ändring uti åtskilliga Lagens rum stadgadt, att alla böter och vitén, hvilka ditintills efter allmänna Lagen och särskildta Författningar varit Domare och Embetsmän såsom deras ensak tillagde, borde gå till Konungen. Uti dessa böter och vitén hafva således Häraderna aldrig njutit någon andel, och rättigheten till sådan andel är jemväl i 32 Cap. 1 §. Rättegångs-Balken begränsad blott till sadana i Lagen bestämda böter, hvarvid icke finnes utsatt hvilken de borde tillfalla. Enär sedermera nödigt ansetts, att genom utfärdade Öeconomiska Författningar för vissa för - 37 ^ Den s 2 Maji förbrytelser utstaka vitea eller böter, har de® tillika uti hvarje blifvit förordnadt huru desam* ma borde fördelas, och en så beskaffad förändring deruti, som Johan Johansson föreslagit, fin-, ner Utskottet så mycket mindre anledning att tillstyrka, soni berörde föreskrifter äro lämpade efter hvad till vinnande af Författningarnas behöriga handhafvande och verkställighet, med flera, andra omständigheter, kunnat vid hvarje särskildt tillfälle anses erforderligt. Detta varder dock Riksens Högh Ständers vidare pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 9 Mai 1815, På HöglofL Ridderskapets och Adelns Ledam. vägnar TI. F. Strömfelt. På V alloff. IB orga reStåndets Ledarn, vägnar E. G. Holm» På' Högvörd. Prest*. Ståndets Ledarn, vägnar Joli.
Sedan i 2 § 15 Kap. Rättegångsbalken blifvit stadgadt: att de, som för andra tala och svara, skola vara oberyktade, ärlige, redlige och förståndige man; att ej någon bör dertill allmänneligen brukas, som af rätten, der saken drifves, ej godkänd är och lof dertill fått; samt att Konungens betjente, som kronones uppbörd ej hafva, må för deras vänner tala, när deras förmän det tillåta och de sin tjenst dermed ej försumma eller det emot deras embetes pligt ej strider; och Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 27 Maj 1801 vidare förordnat att, vid fullmäktiges antagande och godkännande, nyssberörde lagrum skulle på det nogaste efterlefvas, och med undantag af de händelser, samma lagrum serskildt utstakar, ej någon, undantagande kronobetjent å landet, som icke uppbörd eger, samt Landsoch Stadsfiskaler, tili fullmäktig brukas, som ej, efter fullgjorda akademiska specimina, på sätt serskilda författningar innehålla, af rätten, der saken drifves, lof dertill fått; så och efter det Lag-Utskottets Betänkande, J\i 47. Rikets Ständer i underdånighet anmält, att författningarnes stadgande i fråga om rättigheten att föra andras talan, vid åtskilliga domstolar blifvit på det sätt tillämpadt att, med hemtad anledning af 1801 års åberopade Kongl. Bref, endast Kronobeljente, Landsoch Stadsfiskaler samt de personer, hvilka aflagt akademiska specimina, ansetts berättigade att föra andras talan; blef under den 8 September 1829 af Kongl. Majrt förklaradt, att genom 1801 års oftanämnde Bref någon ändring af 15 Kap. 2 § Rättegångsbalken eller någon inskränkning i de stadganden, som deri finnas, angående rättigheten att föra annans talan, icke blifvit gjord. Ehuru, jemlikt denna förklaring, lagens stadgande i sista mom. af ofvananförde § blifvit oförändradt, skulle likväl, efter den uppgift, som Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtland, gjort uti ett till Hederv.
Samma punkt, morn. /■., innefattande hemställan, alt nuvarande kontanta anslags-summa för Lands-slaten malte förhöjas med de tillstyrkta beloppen, utgörande, enligt upprättad tabell, tillhopa .341,088 R:dr 90 öre, samt för rättigheten lill åtnjutande af de föreslagna löne-förhöjningarne enahanda förbehåll om indelningarnes frånträdande bestämmas, som vid sistlidne riksdag fastades vid da anvisade anslag lill förbättring af Lands-slats-personalens löner. Borgare-ståndet har, till följd af de förut beslutade återremisserne, jemväl återremitterat förevarande moment med åtföljande tabell; hvaremot de öfriga Riks-stånden godkänt momentet, med förbehåll om rättelse af anslags-summan i enlighet med de blifvande besluten. Beträffande det i förevarande moment föreslagna vilkor om indelningarnes frånträdande, sa enär tre Riks-stånd godkänt detta vilkor och frågan alltså, enligt 69 § Reg.-Formen och 75 § Riksd.-Ordningen, blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan återremissen i denna del icke till någon åtgärd föranleda. Och då, hvad beloppet af anslags-summan angår, Rikets Ständers definitiva beslut i frågor rörande stats-regleringen komma alt vid Riks-slatens slutliga upprättande iakttagas, lärer återremissen icke heller i delta afseende från Utskottets sida för närvarande påkalla någon åtgärd. Treltiondefemte punkten, marn. c., d., <?., /. och «\, deruti Utskottet afslyrkt bifall å väckta motioner om anslag dels för inrättande af tekniska söndagsoch afton-skolor i de städer, hvilkas innevånare derom hos Kongl Majit i underdånighet sig anmäla och dertill sjelfve vilja bidraga, dels för utvidgande af den i Götheborg redan varande skola af della slag, dels för upprätthållande af den i Christianstad bildade ritskola, dels ock för inrättande af en slöjd-skola i 4 Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 474. Jönköping.
Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogos och bilöllos StatB-Utskottets Memorigler och Utlåtanden: M 117, med förslag till voteringsproposition, i anledning al Riks-Ståndeng skiljaktiga beslut angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter; .M 118, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljakiiga beslut rörande 15 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande M 78; M 119, med förslag till voteringsproposition, i fråga om anvisande af anslag för norra jernvägsstambanans fortsättning; M 120, i anledning af väckt motion om beviljande af förlagslån till brandskadade näringsidkare i Carlstad; M 121, i anledning af väckt motion om låneunderstöd för anläggning af en jernväg mellan Filipstad och nordvestra stambanan; M 122, angående anvisande af arfvode för befattningen med tryckta riks dagshandlingars mottagning, vårdande och utdelning; 344 Pro/.-Utdrag den 31 Maj 1866. M 123, angående fortfarande understöds beviljande för enkeoch pupill kassan vid Riksgälds-kontoret; samt M 124, i anledning af väckt fråga om ökudt anslag till begrafningshjelp och understöd lör sterbhusen efter tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds kontoret. S D. Föredrogs och lades till hundliugarne Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Utlåtande J\s 1!, i anledning af erhållna återremissei å Utskottets Betänkande JVs 7 i fråga om förändrade bestämmelser i afseende å upplåtande åt enskilde personer af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, m. m. S D. Föredrogos och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Me morialer : M 15, i anledning af verkställda omröstningar angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen; och M 16, i anledning af verkställd omröstning angående ifrågaställd förändring i afgiften för bränvins tillvei klling. S. 1).
Så t. ex. är den till dödsstraff förfallen, som upsålligen skjuter annan person eller genom annat våld afhänder honom lifvet. Misslyckas åter den onda viljan och felar skottet eller följer ej döden af våldet, har domaren att å den brottslige tillämpa endast en obetydlig och gerningen ingalunda motsvarande bestraffning. Till någon del har visserligen denna brist i lagstiftningen blifvit afhulpen genom Kongl. Förordn. d. 19 Augusti 1845, hvilken bestämmer böter från 16 R:dr 32 sk. lill 33 R:dr 16 sk. eller fästningsarbete från 3 till 6 månader för den, som oträngd, af vredesmode drager eller reser knif, svärd eller annat lifsfarligt vapen och dermed tillfogar annan skada, såsom lyte, sår eller blånad; och botes för skadan dessutom serskildt enl. lag. Härigenom är likväl efter mitt omdöme allenast början lill en riktig lagstiftning i detta ämne beträdd. Den brottslige hvilken, för att följa ofvan antydda exempel, upsåtligen skjuter på annan, och som, derest döden deraf följer, är skyldig till lifsstraff, kan åter, om den anfallne ej aflider af våldet, men göres till krympling och sjukling för den återstående lefnaden icke ådömmas högre ansvar än sex månaders fästningsarbete jemte böter. Felar åter skottet ålägges den brottslige att böta en obetydlighet. Men icke nog härmed. Efter den lagtolkning Dorastolarne, åtminstone i allmänhet, följt, anses Kongl. Förordn. d. 19 Augusti 1845 icke tillämplig der våldet utöfvas med sådant tillhygge, som icke kan hänföras lill vapen, uti detta ords strängare bemärkelse; så t. ex. har för icke särdeles lång tid sedan inträffat, ali en person, som i vredesmode med en omkring tre alnar lång grof handspak tilldelade en annan person slag i hufvudet så våldsamt att den förfördelade afsvimmade och fara för hans lif någon tid ansågs vara för handen, icke straffades med högre påföljd än för slagsmål vanliga böter.
Jag torde, äfven jag, förtjena något vitsord i afseende på den mening jag haft, då jag framställt mitt yttrande; och det är blott af denna naturliga rätt, jag velat begagna mig, utan afseende på, om sådant kallas justering eller något annat. Jag vädjar till den värda ledamoten sjelf, 0111 jag icke sade, att jag gerna, i full Öfverensstämmelse med honom, velat, att detta lagförslag linge hvila, tills det blifvcr afgjordt, huruvida 72 §.'9 nya redaction vinner bifall, med mindre jag icke ansåg, att en vägran af remiss vore att träda grundlagens tydliga bud 4 H. 1 iJ 9S Den 8 Mars f. m. för nära. Om jag således haft för afsigt att dermed förklara, att förslaget skulle förfalla på samma gång som redactionsförändringen af 72 §. blefve afslagen, så vet jag icke hvad skål jag skulle haft att påyrka remiss, dag har icke sagt, att förslaget skulle förfalla, utan förklarat, att den nya redactionens afsiående skulle inverka på ordställningen af förslaget, samt att såval BancoUtsk. som Stånden ägde fullkomlig rätt att deruti göra de ändringar, hvilka utgången af frågan om 72 §. kan göra erforderliga. Hvarken med denna eller min förra förklaring har jag sökt inleda någon af H. R o. Ad. till någon annan tydning af min mening, än den, mina ord verkligen innefattat. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då fråga uppstått om eller hvart den nu föredragna Nåd. Skrifvelsen borde remitteras, och denna fråga blifvit begärd på bordet, kunde sådant, till följd af 49§• Riksd.Ordn., icke förvägras. Justerades 11 protocollsutdrag för den 3 och 4 dennes. Ånyo föredrogs K. M:s d. 4 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, ang:de bevillning af utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverks-bolags actier. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: I fall denna K. M:s Nåd.
En k två månaders fullständig hvila i sommar på landet är ej blott önskvärd, utan nödvändig. Elna W. I sådant fall hjelpa inga inre medel, utan antingen bör operationen företagas, eller också bör ni åtminstone skaffa er lämpligt bandage. Vänd er till närmaste lasarettsläkare. Majken. För vår del tvina vi på, att detta är möjligt. Skulle någon förbättring kunna vinnas, så fordras i alla händelser behandling af specialist i hudsjukdomar — någon annan läkare torde knappast kunna uträtta något. En grundlig kur i sommar synes oss, efter hvad ni ytterligare meddelar, vara obsolut nödvändig. Mida. Beror nog på den ansträngande sysselsättningen. Finnes ej möjlighet till minskning häri? — Tag under några veckors tid tre gånger dagligen tre stycken Pil. sulphat. chin. D:r — d. Frågor. Får en folkskolelärarinna gifta sig och ändock behålla sin plats? Mia Z — t, Norrköping. En af Iduns läsarinnor undrar, hvilket som är vackrast på ett virkadt täcke: spets omkring eller frans. Om spets är vackrast, önskas några beskrifningar derpå. M — a. Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja upplysa mig om, huru man kanderar nötter? Mlie. Skulle » Småländska » från Stockholm, hvilken i n:r 8 af » Idun » framlagt en matordning för hönsen, vilja upplysa, hvar s. k. risgrynsaffall finnes att köpa och till hvad pris, Hvad ha hönsen fått om hösten och vintern; » Ply Bock », hvad sägs om dem? Hönsuppfödare. Finnes något sätt att kunna borttaga oljefläckar, som kommit på en bok derigenom, att den några dagar legat på ett nytt skrifbord och af oljan i poleringen blifvit förstörd? Som boken ej är min egen, är jag mycket bekymrad öfver detta missöde, och vore särdeles tacksam, om svar snarast kunde meddelas. En intresserad läsarinna af Idun. S v a r. Är det golf, som behöfver skuras ofta, är bra att begagna kalk, upplöst i litet vatten i stället för såpa.
De rörande dessa ämnen meddelade stadganden voro i allmänhet lika lydande med förut gällande föreskrifter; dock blef ersättningsansvaret för någon persons undandöljande eller origtiga uppgifvande förhöjdt till 4 gånger den derigenom försnillade afgiftens belopp; hvarjemte i 1752 års bevillningsförordning först infördes stadgandet: att hvar och en, som vöre underkastad någon afgift, borde vid mantalsskrifningarna-sig angifva och låta i mantalslängden för den ort. der han hade sin beställning och handtering eller mest vistades, noga anteckna sig jemte underhafvande och tjenstehjon. 1756 års be Den vid slutet af 1755 och 1756 års riksdag utfärdade bevillningsförordningen, villmngsforhvilken skulle sälla för 1757 och påföljande år (ill och med det, då nästa riksdag ordning. komme att upphöra, är lill uppställning och artikel-indelning lika med 1752 års bevillningsstadga. Bevillningen för alla slags löner nedsattes ytterligare och skulle endast utgöra 1-i procent för de löner, som utginge i penningar, samt 2l procent för löner, bestående i spanmål eller andra räntepersedlar. Likaså nedsattes med halfva beloppet bevillningen för presterskapets inkomster samt den extra ordinarie tjenstemän ålagda bevillningsafgift. Pensioner och gratialer frikallades alldeles från bevillning. Stadgandet angående bevillnings utgörande för rå- och rörssamt insocknehemman uteslöts ur förordningen. Adelns, presternes och borgerskapets samt 23 ståndspersonernes enskilde betjente, så af bättre som af ringare vilkor, samt gesäller och lärlingar vid liandtverkerierna befriades från bevillning. Den särskilda bevillningsafgiften för fönster upphörde med år 1756. Ur 3:dje artikeln uteslöts stadgandet om afgift för tobaks brukande; men för öfrigt är denna artikel lika lydande med 3:dje artikeln af 1752 års bevillningsförordning. Vid jemförelse mellan sistnämnda förordnings
Bland bergshandterings-inrättningar intaga Gustafs och Carlbergs kopparverk på sluttningen och vid foten af Areskutan ett högst betydande rum, mindre likväl för qvantiteten af den dervid under perioden tillverkade koppar, än för dennas utmärkta beskaffenhet och den betydliga tillverkning, som förmodas kunna åstadkommas, sedan bolaget, som nu äger detta verk, hunnit fullborda de dyra och med stor omsorg anordnade nya inrättningar af vaskoch bokverk, hvilka under perioden blifvit påbörjade och till någon del nu äro färdiga Jemtlands län. Fabriker och handtverk. Varnforsling och andra binäringar. 19 att bringas i verksamhet. Man hoppas att i den närmaste tiden kunna uppbringa tillverkningen från 1,000 å 1,200 centner till 5,000 centner och till och med fördubblandet af sistnämnde qvantitet anses icke vara ett aflägset mål. Vid Trondhjemsfjorden i Norge har kopparverket sin närmaste och naturliga stapelort, derifrån ock, om en högt drifven koppartillverkning skulle sådant fordra, coaks, såsom brännmateriel — ännu nyttjas och behöfvas endast trädkol — skulle kunna införas utan öfverdrifven kostnad, helst sedan den nya kommunikationsled, som snart öppnas, både förkortat våglängden och öfvervunnit de starka lutningar, hvaraf gamla vägen öfver fjellryggen besväras. Rönnöfors jernbruk, det enda inom provinsen Jemtland, förädlar hufvudsakligen myrmalmer och har lyckats att deraf bereda ett för smidbarhet och seghet ganska utmärkt stångjern, som har god afsättning till högt pris så inom Jemtland som på Norge. Det är att beklaga, att denna tillverkning, för hvilken rika malmoch koltillgångar finnas, ännu icke kunnat uppdrifvas till ett ortens stigande behof motsvarande belopp, ån mindre utvidgas till fabriksmessig tillverkning af behöfliga och lifligt efterfrågade åkerbruksredskap.
Prenumeration sker å alla postRedaktionssekr. : J. Nordling. (Iösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad anstalter i riket. Smirnoff. Siagnelius. E. säkert skulle göra stor glädje, där den hamnadeVårsändningen behöfde därför ej uteslutas. I likhet m e d den lille gosse, som gaf den fattige Fritz sin upplagade porslinsgubbe, borde alla små gifvare — detta ville jag v a r m t förorda — åtminstone en eller annan gång själfva öfyerbringa gåfvorna. Mamma, moster, » stora syster » eller en pålitlig tjänare k a n j u ledsaga dem, om de ej äro stora nog a t t sändas u t på egen hand. Det k a n vara nyttigt för barnen a t t få en liten inblick i hvad fattigdom och lidande vilja säga. När de se de fattiga barnens glädje öfver de upplappade leksakerna, måste de ovillkorligen k o m m a att t ä n k a på, h u r u oförnöjda de själfva mången gång äro och h u r u knotande, då de icke få sin vilja fram. Och månne icke mammas lille rosenI d u n för d e n 22 maj förekommer en högst kiudade, ostyrige gosse, som knappast k a n stå behjärtansvärd u p p s a t s: » Barnaglädje », hvilstilla e t t ögonblick, får åtskilligt a t t fundera på, ken — jag hoppas det — i vida kretsar skall då h a n på Eugeniahemniet ser några små pysar, blifva läst och beaktad. Emellertid m å det tillhvilka äro lama i benen, liggande rak långa på låtas n o g a t t m e d anledning af uppsatsen i fråga golfvet hasa sig fram så godt de k u n n a för a t t yttra några ord. Ämnet är af för stor vikt a t t få litet motion. Skall det n u gå så till å r efter år, a t t ett stadsbud, en betjänt eller tjänarinna skicej tåla vid a t t ännu en gång framdragas.