Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Kiks8tänöen sr bärviö anmärkt; i afseende pä Korslaget till en OrunöKonö lör banken. c/c<r src^crn^ ' ak nägre bsöainöter, alt nägon förskrifning ej 1,ol äs utksröas ä K. 8t:rs vägnar kör nägon cless »Iculcl till banken, emeöan, om banken, viö z,ppanöe bebok, belänte eller pantsatte clen kör 8tstsVe> ket, uppslocle sk^löigbeten, att clenssmma genast inlösa, kanske viö en tiöpunet öä öet ej bekänn sig i bättre tilistänö än »u; ak någre Keöamöter, att öenna skulö jemväl borrie vara räntekri; inen ak anöre, att öeo, eburu enöast bokkörö, likväl boröe bära Kants; ak 2:»e beöamäter, stt en Orunökonö, seöan bsnlen slätt i ,6o är, vore öet mest obebökligs ak allt, öä öen nn ägöe ^.'öels Kouö oeb inll^tsnöe ^ million ärlig ränlevinst; ocl, att öet vore tillräckligt att KiksgälösOontoret betul Imägtigsöes till banken aklemna t» ex. 1,000,000 i ro sticken obligationer a 100,000 eller 20 ä 5o,oao K:ör livaröera, meö 5 l?roc. Kanta oeb 10 ärs akbelaluing, alt använöss såsom lö^potbck kör 8ilkverlän, seöan bslkva nuvaranöe Lilkverkonöen blikvit uttagen. b e t S n k a n ö e n , ?k:o 14. 201 Kk en beöamot inom K. 0. , att
Hofrätten härvid möjligen råkat förbise sakens allmänna sida, eller frågan om förmanskapets betydelse i allmänhet. Jag kunde nemligen icke föreställa mig Kongl. Hofrättens mening vara, att den kontroll, hvilken den öfverordnade, grad för grad, bör hålla öfver den underordnades verksamhet inom ett embetsverk, skulle af den öfverordnade få saklöst åsidosättas, samt fel och försummelser i tjensten, äfven då de inför honom påpekas, lemnäs opåtalta, derest de icke händelsevis upptäcktes och beifrades af en utom verket befintlig åklagaremagt. Det vore icke lätt att finna, huru, vid sådant förhållande, det allmänna skulle kunna äga någon säkerhet om ärendenas jemna gång inom ett embetsverk. Betraktades åter saken från en annan sida och ur förmännens egen synpunkt, så borde det ej vara svårt att inse, huruledes ett för långt drifvet öfverseende med bristerna i uppfyllandet af förmansskapets skyldigheter kunde medföra icke ringa våda för bevarandet af förmanskapets rättigheter. Det vore således genom ett allvarsamt utkräfvande af ej mindre den underordnades än ock den öfverordnades skyldigheter, der de eftersattes, SOtn den bestående ordningen säkrast uppehölles. I nu antydda punkter och med syftemål, att Herr Ofverståthållaren måtte bindas till skäligt ansvar för den delaktighet i uppgifna försummelser, hvartill han genom efterlåtenhet i förmanskapets utöfning, efter min 84 tanka, gjort sig skyldig, anmodades Advokatfiskals-embetet att genom underdåniga besvär söka ändring i Kongl. Hofrättens utslag.
Ständers LagUtskott vid Urtima Riks. dagen, i Stockholm den 20 Maj i f ö r. e~ o c h eftermiddagen, samt■ den 22 Maji före middagen 181 8- Sedan Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet behagat att till Utskottet återremittera det förslag till ny Concours-Lag, sorn Kongl. Majtt i Nåder låtit af Lag-Cornmittéen. författa och till Riksens Höglofl. Ständers pröfning Öfverlemna, hvilket förslag Utskottet genom den 17 nasllidrie April afgifvit Betänkande till antagande med någre dervid föreslagne förändringar tillstyrkt, så företog sig Utskottet till uppläsande de hos bemälte Riks-Stånd vid föredragningen af berörde Betänkande haline Lag-Utskottets Betiinkancten, 615 Protocoll,. irmefattamie de flere anmärkningar, som mot Lagförslaget blifvit gjorde. Under granskningen af desse anmärkningar, öfver hvilka Utskottet vid hvarje stadnade i de beslut, sorn dess till Riksens Höglofl. Ständer afgående Utlåtande utvisar, yppades dock emellan, Utskottets Ledamöter följande derifrån skiljaktiga meningar. Enär, hvad rörer anmärkningarne vid stadgandet i a Cap. 7 §, af Lagförslaget, det Gode Männen skulle vara pligtige att i Rikets Ständers Banque eller i L,andt-Ränteriet insätta penningar, sorn för såld egendom eller för fordringar inflyta och tjll Boets förvaltning ej nödige äro, Utskottets fleste Ledamöter förenade sig uti den mening, att pa de i , utlåtandet anförde skäl berörde §. borde så förändras, som deruti är föreslaget, yttrade sig Herr Expeditions-Secreteraren Stråle och Herr Borgmästaren Alin, det de ansågo vådligt att före inställelsedagen, då verkligheten af de sig anmälte
Kammar-kollegii derpå grundade Kungörelse den 29 i samma månad rörande företrädesrätt till besittning af kronojord. 20. Betänkande, i anledning af väckte motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin. 21. Utlåtande, i anledning af dels återremiss i vissa delar, dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i andra delar af Utskottets Betänkande JV° 7, innefattande yttrande ej mindre öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, än ock öfver enskilda motioner i samma ämne. 3 JK 22. Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet JVs 20, angående resti tution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin. 23. Betänkande, föranledt af återremiss å Utskottets Utlåtande JV2 8, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med det af Kommitterade afgifna underdåniga betänkande och förslag angående skjutsningsbesvärets ordnande, dels ock väckte motioner i samma ämne. 24. Utlåtande, i anfedning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med förslag angående förändrad organisation af Hypotheks-inrättningarne i riket. 25. Betänkande, i anledning af väckte motioner om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegraf-Iinier inom riket. 26. Betänkande, i anledning af väckt motion om åtskilliga åtgärder för utsträc kande af postföringen och telegraferingen å Gottland. 27. Betänkande, i anledning af väckt motion om befrielse för svenska ångfartyg, som, enligt på förhand upprättade reseturer, göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots. 28. Betänkande, i anledning af väckt motion dels om nedsättning af fyroch båk afgifter jemte lotspenningar, dels om lotsarnes aflönande utaf statsmedlen. 29.
Sverige är hittills det enda land i Europa, der en lag finnes, alt en utländning, kommen till våra gränser, der skall afvakta tillåtelse af vederbör, auetoritet, för att få fortsätta resan. Denna författning finnes ännu, och ehuru jng känner och vet, att, lill följd af diplomatiska framställningar från åtskilliga nationers härvarande representanter, exceptioner derutinnan äga rum, än för den ena, än för den andra nationens undersåtare, existerar likväl författningen, och de främmande länders undersåtare finnas, som, ifall jag ej misstager mig, icke få resa inom Sverige utan att först hafva dertill erhållit tillstånd af Statsministern för utrikes-ärendena. Denna lagstiftning är, efter min tanke, alldeles obehöflig, och jag anhåller, att Ekon.Utsk., i händelse betänk, återremitteras, ville närmare skärskåda ämnet och, i sammanhang med frågan om den allmänna reglering af pass-författningarna, som blifvit begärd, äfven fästa uppmärksamheten på det förhållande, att ej en så orimlig lag må qvarstå, som den, alt arfsrätt förloras, derföre att eq person reser öfver gränsen utan pass. Någon påföljd för en sådan uraktlåtenhet må visserligen äga rum; men en så sträng, som arfsrättens förlust, kan jag för min del ingalunda medgifva. Allm. Besvärsoch Ekon.Ulskrs betänk. Till pröfning företogs StatsUlskls den 9 oell 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 81, i anledn. af S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman, eller skatteköp derå. Hr Rosenblad, Bernh : Då den princip eller praxis är ganska vådlig, alt stadga nedsättning i arrende-afgifter på kronolägenheter, tillkomna i den ordning, som vederbör; skulle jag tro, att ehuru visserligen prasjudicat finnas derpå, delin utlåt borde återremitteras och arrendatorn, ifall lian icke anser sig kunna ga ut med arrendel, erhålla rättighet alt frånsäga sig detsamma och ny auction utlysas. Längre tror jag icke man bör ga, oell vid en ny auction blir det möjligen tillfälle för tunar, arrendatorn alt få bättre villkor.
Der någon näring undantagsvis bedrifves i så ringa omfång eller med sä liten framgång, alt den lernnar mindre inkomst, der hafva taxerings-männen både rättighet och pligt att nedsätta algiften; och pröfningen af de omständigheter, som till en sådan undantagsålgärd må föranleda, är visserligen mindre förknippad nied svårigheter eller blottställd för misstag, än i de mera allmänna händelserna, då en högre afgift rättvisligen bör ifrågakomma. Såsom allmän regel må väl kunna anlagas, alt inkomsten af de flesta rörelsegrenar är beroende af den orts folklikhet och betydelse, der rörelsen bedrifves, och att således olika minimialgifter för borgerliga näringarne i allmänhet böra, såsom hittills egt rum, efter städernas klassindelning bestämmas. Men härifrån synes dock böra undantagas skeppsrederi-rörelsen, hvilken, fullkomligt oberoende af redarens boningsort, kan och mäste bedrifvas i täflan med den för iand och stad fria fraktfarten. Endast’ de vanligen mindre och för kustfart inrikes orter emellan afsedda däckade eller odäckade fartyg, som tillhöra köpingar, lastageplatsen m. fl., kunna med visshet antagas lemna ringare behållning. Och Utskottet har derföre trott sig, då minimi-afgifterna för öfriga borgerliga yrken återföras till sina fordna, efter städernas klassindelning lämpade olika belopp, böra särskildt upptaga skeppsredare i samtlige släder till en gemensam minirni-afgift af 12 öre för hvarje läst och derifrån endast undantaga de till den så kallade landtnranna-seglatiouen hörande fartyg med en för dessa utförd miuimi-afgift af 6 öre. I öfverensstämmelse härmed hemställer'Utskottet, ali bilagde förslag till förändrad lydelse af § 9 måtte af Rikets Ständer godkännas. § 10.
Domhafvanderne på landet jemväl borde sina yttranden aflemna; hvarefter, och sedan förslaget och livad dervid blifvit anmärkt blifvit af Högsta Domstolen granskadt, Rikets Ständer vid nästa Riksdag torde få afvakta Kongl. Majrts Nådiga Proposition; N"o ioq, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 70, öfver väckte motioner om tillägg till a3 Cap. 1 §. Ärfda-Balken, i afseende på Förmyndares redovisnings-skyldighet; Utlåtandet N:o 10g blef af Ståndet gilladt; och N;o no, i anledning af anmärkningar vick Utskottets Betänkande N:o 71, öfver Kongl. Majds Nådiga Proposition, om ändring af 8:de, g:de och io:de §§., samt förklaring af 2 §. i i7:de Cap, Handels-Balken, som ock serskilde i ämnet väckte motioner; Ståndet afslog den Nådiga Propositionen, med hvad Utskottet vidafe tillstyrkt i Betänkandet N:o. 71,. Den n Sept. 1834*. Från Hö glo fl. Riddeitskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den * Fröt. Ut dr. d. ii Sept.\§1\. % Jennes på bordet lagcle Memorial N:o 3x, med förslag till ett Grundlagsstadgande om Lagtima Riksdags återkomst på bestämd lid, beslöt Ridderskåpet ocii Adeln att till Constitutions-Utskottet hänvisa nedannämnde anmärkningar, hvilka Ståndet förklarade utgöra dess gemensamma tankar; nemligen: 1:0 att första perioden i 49 §■ Regerings-Formen borde erhålla följande lydelse: ”Rikets Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, hvart tredje år” — —; samt 2 §. Riksdags-Ordningen, följande lydelse: ”Rikets Ständer skola, i kraft af Rikets antagna Regerings-Form, hvart tredje år” ; 2:0 alt det återstående af 49 §.
Sitt, i affeenbe få foa! på fdffet och tiben för utgdranbe af ben* na furinna, forn på uppfigten cd; centroden offoer anfoånbanbet Deraf, 2B* funnit gobt fdrejPriffoa; a) att, innan för (k utbetalningen af betta Staten» m;a bibrucr, får |?e, ©anaf*©irectionen, genom 2lctie*egarne6 fammanEallanbe till allman 23oIag$* flamma, {Fall Rafina anfFajfat och till be af £){? utfebbe gullmagtige i Stift* gdlbS*Contoiret afirmnat en bolagets forbinbelfe att, emot erljårtanöe af betta bibrag, uti ben af £)j? fTabgabe ordning, odj tirtgobon/ufanbe.af heof* rige af £>j? forunnabe förmåner, bolaget, å bef ftba, meb afl noggrannhet (Fall uppföda be foilEor, hrcarunber 28i famma bibrag bewljat; bertili fem* mal bor tilläggas bolagets mebgiffoanbe, utan be£ toibare f)dranbe, af ben* effoan förbehållna intecfningSfdEerfjeten; b) att, feban benna bolagets forbinbelfe Blifvit af tfullmdgtigc i mt* gdlbS*Conto-iret prdffoab och gobEdub, bibraget, efter ben af ©anal*©ireo tionen nu mebbelabe uppgift om årliga beijoffoet för Cånal*arbcfetS oafbrut* na bdjfa gång, må från 3vif$gdlb£*©ontoiret utlemna*?, enligt fol/anib^ för* Delning., nemligen för ar 1S30 300,0001 —- —.
Vid fyra års ålder skickades Augusta till Stockholm i helpension hos mamsell Modin och vid tretton år med pensionens föreståndarinna och en jämnårig kamrat till Schweiz, där vistelsen blef tre och ett hälft år. Under denna tid bereddes hon till sin första nattvardsgång, som också ägde rum i utlandet. Intresset för franska språket bibehöll hon sedan hela lifvet och brukade begagna sig däråf med ett eget behagfullt tonfall, som så väl stämde öfverens med hennes mjuka, förbindliga väsen. Sedan Augusta Ahlgren kort efter hemkomsten till fäderneslandet mistat sin afhållna andra moder, vistades den unga flickan dels hos sin far på egendomen Negelstuna, dels hos en moster i Stockholm, justitierådinnan Cramör. Gift 1858 med dåvarande polismästaren, sedermera underståthållaren Samuel de Maré, flyttade Augusta de Maré år 1863 som lands - höfdingska till Falun. Hennes lif vardt ej » en dans på rosor », men » som ett stort godt barn, troende all världen o m godt, » lyckades fru de Maré behålla den ljusa syn på lifvet och människorna, som alltjämt lät henne framstå som en af hjältinnorna på kor sfär ar vägen. De verk landshöfdingskan de Maré utförde i samhället voro välsignelsebringande för mången enskild. På hennes initiativ och genom henne skapades skyddsmödraförbundet och barnhemmet i Falun, som ännu bestå. Hennes intresse för skolorna var så lifligt, att ingen klass, ifrån elementarläroverkets till småbarnsskolans, kunde vara säker för » landshöfdingskans » besök. Likaså var hon de låga, af roströken svedda kojornas goda ande, liksom hon gaf hela samhället ett framstående föredöme som kärleksfull, allt uppoffrande maka och mor. Ar 1880 blef Augusta de Maré änka, men bodde fortfarande kvar i Falun. I n o m de murar, där hon förr residerat som landshöfdingska, vistades hon därefter ofta som gäst med den älskvärda undergifvenhet och glädtighet, som aldrig lämnade henne. Den bortgångna sörjes nu närmast af fem söner och två döttrar.
Efter en teckning af A. Hovgaard. Asiens nordspets bildar en låg, af en vik tudelad udde, hvars östra arm skjuter obetydligt längre mot norr än den vestra. En bergsrygg med långsamt sluttande sidor löper från den östra udden inåt landet i sydlig riktning och tyckes redan inom synhåll från vestra udden nå en höjd af 300 meter. Likasom det nedanför liggande slättlandet var dess krön nästan snöfritt. Endast på bergets sidor eller i djupa af snöbäckar utgräfda fåror och dälder på slättlandet syntes stora hvita snöfält. En låg isfot stod ännu på de flesta ställen längs hafsstranden. Men ingen isbrä framvältade sina blåhvita ismassor ned för bergens sidor, och inga insjöar, inga utspringande klippblock, inga höga bergspetsar gåfvo något naturskönt drag åt landskapet, hvilket var det enformigaste och ödsligaste jag sett i den höga norden. Bild från expeditionens uppehåll vid Kap Tscheljuskin. Efter en teckning af A. Hovgaard. Öfverallt var marken, liksom på den holme vid hvilken vi lågo för ankar den 11 aug., söndersprungen i mer eller mindre regelbundna sexhörningar, hvilkas inre fält vanligen var blottadt på växtlighet, medan förkrympta blomväxter, lafvar och mossor spirade fram från sprickorna. På några få ställen var dock marken täckt med en af mossor, lafvar, gräs och halfgräs bildad växtmatta, liknande den jag förut träffat vid Aktinia bay. Dock voro blomväxterna här mindre talrika, mossorna mer förkrympta och mindre rikligt fruktbärande. Äfven laffloran var, enligt dr Almqvists undersökning, enformig, ehuru ofta yppigt utvecklad. Rikast på växter var uddens yttersta utsprång. Det såg nästan ut, som om många af Taimur-landets växter försökt att härifrån vandra vidare mot norr, men, då de mött hafvet, stannat, oförmögna att komma vidare och ohågade att vända. Här fann nämligen dr Kjellman på ett mycket litet område nästan alla de växter, som omgifningen hade att bjuda på. De arter, som kännetecknade växtligheten, voro:
Af Herr Doctor Moren: ”Icke derföre, att 79 §. Regerings-Formen lägger något hinder emot Myntets öfverlåtande till Banken, emedan Kgl. 6 Banco-Utskottets Betänkande AT:o 68. Maj:t, clio ock som Myntet förvaltar, bibehåller elen i Grundlagen försäkrade rättigheten att låta då mynt och föra öfverstyrelse!!; utan derföre, att Banken, såsom Myntets förvaltare, skulle, till följd af detta regale, till Kongl. Maj;t och Kronan komma uti ett annat förhållande, än 72 §. Regerings-Formen bestämmer, reserverar jag mig emot beslutet.” N;o 68. r Ankom till Exp.-Utskottet den 2 Dec. ■ C Bi t 'inkantle.j i anledning af Riksdags fullmägtigen Peter Anderssons motion j om förhöj dt arfvode för Rikets Ständers Fullmägtige uti Ranken och Riks g älds-Co/itoret_, samt Ombud vid Låne-contoren. Genom remiss har Utskottet fått. ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet emottaga ett af Riksdagsfullraägtigen Peter Andersson från Hallands Län afgifvet memorial, deruti lian, med fästadt afseende å otillräckligheten af det honorarium eller arfvode, Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret, samt Ombud vid Lånecontoren i Götheborg och Malmö, för närvarande åtnjuta för deras mödosamma och i högsta måtto ansvarsfulla befattningar, samt, under erinran, alt det endast vore inom Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, som omförmälde platser kunde besättas med personer boende på stället, ehui u äfven inom dessa Stånd innehafvandet af samma platser icke borde vara ett monopolium för Stockholm, Götheborg och Malmö, yrkat, att nu gällande arfvoden för Rikets Ständers samtlige, ofvanuppräknade Ombud, måtte, i förhållande till viglen af deras befattningar, förhöjas.
För JustitiasStatsMinistern har Utskottet föreslagit en tillökning af blott 651 R:dr, så att, med Taffelpenningarne inberäknade, hela årliga lönen för delta Rikets högsta Embete blefve 6,5oo R:dr B:co. Hvem vet icke, att ett tarfligt hushåll här i Staden höstar omkring hälften af denna summa åra4 H. 21 352 Den 19 Maji e. m. ligen; huru han man då begära, att detta lönebelopp skall vara tillräckligt förden förnämste Embetsmannen i Riket, särdeles om han har hustru och harn. Jag torde icke behöfva anföra något vidare skäl, hvarföre jag yrkar, att denna lön måtte ökas åtminstone till 8000 R:dr. Hvad jag anfört om JustitiaeStatsMinisterns lön, gäller äfven om StatsMinisterns för Utrikes ärenderne. Utskottet har tillstyrkt, att den måtte i lika förhållande från nuvarande beloppet höjas till 7,500 R:dr; men då Statsministern för Utrikes Ärenderne är skyldig att dessutom lefva med främmande Makters Sändebud, finner enhvar, huru otillräcklig denna lön för honom är, och att han måste fylla bristen genom andra tillgångar. Jag tillstyrker derföre att, med iakttagande af det olika förhållande Utskottet ansett böra äga rum mellan de begge Ministrarnes löner, StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne lön och Taffelpenningar samruanlagdt måtte förökas till 9,000 R:dr B:co. För ett StatsRåd har Utskottet föreslagit i lön 5ooo R:dr B:co. Ett StatsRåd delar hos oss samma förrättningar, som Ministrarne, med undantag af några särskildta uppdrag, och ett StatsRåds värdighet borde dernäst vara den högsta i Riket. Följaktligen anser jag en mindre lön än 6000 R:dr nämnde mynt vara för ett StatsRåd otili - Den 19 Maji e. m. 3a3 räck lig, och yrkar, att den måtte förhöjas till detta belopp.
N:o 176. för deras del malle besluta det tillägg till eller den förklaring af ofvanberörda förordning: att hägnad, sorn tillkommit enligt äldre författningar eller beslut, eller annorlunda, än sagde förordning i afseende å hägnads fördelning och upprättande bestämmer, icke länder hägnadsshylåig lill befrielse från vård om sina hemdjur, sd att de icke inkomma på annans egor eller frän de i författningen stadgade påföljder för underlåtenhet härutinnan. Derjemte ocb då det torde linnas nödigt, att det i 57 § af meranämnda förordning innefattade stadgande om ogiltighet af förut utfärdade vitén och andra ansvarsbestämmelser för ofred af kreatur äfven utslräckes lill sådan ofred eller åverkan. som den, hvarå stadgats ansvar i 4 mom. af 21 §:en i samma förordning, föreslår jag vördsamt, att det anmärkta stadgandet i nämnda § 37 må erhålla denna förändrade lydelse: efter hvilken lid alla vilen och andra ansvarsbestämmelser, hvilka, genom särskilda af Konungen meddelade beslut eller af Domstol eiler annan embetsmyndighet utfärdade vitesförbud, kunna blifvit stadgade mot försummelse eller förbrytelse, hvarå ansvar i denna förordning stadgats, upphört att vara gällande. Om remiss af dessa mina förslag lill vederbörligt Utskott anhåltes. Stockholm den 20 November 18G2. Eric Jonsson, från Westmanlands lån. Af Eric Jonsson från Westmanlands län, om särskildt lagstadgande alt afhandling, rörande afsöndring af jordlägenhet frän hemman för alltid, med full eganderält, md. för att ega bestånd mot en sednare hemmansegare eller inteckningshafvare, i laga ordning intecknas. Utan synnerlig tankeansträngning lärer väl en hvar kunna inse att, sedan det genom Kongl. Förordningen den 12 November 1858 tillåtits att för alltid under full eganderåtl från hemman afsöndra lägenhet af, i vissa provinser, minst tre och, Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
” StatsUtsk. i betänk. N:o 42, s. 7, jemte tillstyrkande af lönclillökning för länsmännen till dubbla beloppet mot hvad de tillförene i lön uppburit, yttrade vidare: ”att dä fjerdingsmannahefaltning utgör ett municipalbeslyr, samt fjerdingsmäuuen, sedan länsmännen erhållit förbättrade lönevillkor, böra 300 Den 20 November f. m. befrias frän säd ane göromål, sorn rätteligen böra af kronobeljcningeft besörjas, borde de af statsanslag lill fjerdingsmiinncn utgående löner vid innebafvarnes afgång indragas”. Delta StatsUtsk:s utlåt. ligger till grund för 11. Sl:s und. skrifvelse N:o 83 vid sednaste riksdag, i hvilken skrifvelse återfinnes alldeles samma ordalag, som i StatsUtsk:s betan k., eller att, då fjerdingsmannabefatlningen utgör ett municipalbeslyr samt fjerdingsmännen, sedan länsmiinnuen erhållit förbättrade lönevillkor, böra befrias från sådana göromål, som tillkomma kronobe!jeningen att besörja, så borde fjerdingsmanslönerna indragas. Vid sådant förhållande, oell sedan Konung och Ständer, under 14 års tid, samfäldt och öfverensstämmande förklarat fjerdingsmannabefattningen såsom ett municipalbeslyr och sökt alt derifrån afskilja de kronobetjeningen tillkommande förrättningar, så ansåg jag det icke tillkomma mig, såsom ledamot af ett Ii. St:s Utsk., att, med ogillande af dessa de förenade statsmakternas åsigter om fjerdingsmannabefallningen såsom communalbestyr, återgå till den gamla satsen, att de utgjorde lägsta graden af kronobetjening, hvilken åsigt jag just sett statsmakterna söka motverka och i denna afsigt indragit de löner, hvilka tilldelats fjerdingsmännerne såsom kronobetjening, emedan de icke mera vore att såsom sådan anses.