Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden för den 2 dennes blifvit justerad!, uppläste i underdånighet Departements-chefen, Siats-Rådet Reuterdahl, lill justering följande, i öfverenstämmelse med Kongl. Maj.ls förut fattade beslut uppsatta, förslag till Kongl. Maj:ls Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nämligen: l:o —■ 2:o 3:o angående anslag till nybyggnad vid Allmänna Institutet för blinda och döfstumma; och 4:o —•' Och sedan Stats-Rådet Grefve Mörner i afseende å frågan om anslag till nybyggnad vid Allmänna Institutet för blinda och döfstumma åberopat sin till protokollet för den 2 innevarande månad uti ämnet yttrade särskilda mening, behagade Kongl. Maj:!, uppå underdånigt tillstyrkande af Stats-Rådets Ledamöter, förrberörda förslag, sådana de under Litt. C. finnas detta 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. Protokoll Magda, i Nåder gilla, samt befallde att, i enlighet dermed, ifrågavarande Nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo Alfred Adelgren. Ant. till Exp.-Utsk. d. 6 April 1854, kl. 3 c. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljande af anslag för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby, samt utvidgande af Carolinska skolhuset i Orebro: Gifven Stockholms Slolt den 17 Mars 1854. Hos Kongl. Majit hafva Konsistorium i Wexiö, Konsistorium i Wisby och Ephorus för detta Stifts Elementar-Iäroverk Biskopen Doktor Hallström samt Ephorus för Strengnäs Stifts läroverk Biskopen Doktor Annerstedt, uti särskilde underdåniga skrifvelser anhållit, det Kongl. Majit måtte i Nåder täckas bereda anslag af allmänna medel till uppförande af nya lärohus för elementar-läroyerken i Wexiö och Wisby samt till utvidgande af Carolinska skolhuset i Örebro.
Det är smärtande och oroande, nälden inhemske näringsidkaren, den egentlige Svensken, sedan han så länge sett sitt interesse tillbakasättas för importevuens in - xgg Den 5 Juli. f. m. teresse, hvilken, ehuru ädel och redlig han än ma vara såsom enskild man, dock i och genom sitt yrke hörer liela den handlande verlden till; hvilken på sätt och vis i afseende pä Staten kan anses såsom af amphibie natur , hvilken _ stormar det ute på hafvet, går upp i land, och ser han vådor der, med sitt gods söker en fränn mande kust_ det är smäl tande och oroande, säger jag, nar den inhemske näringsidkaren —sluteligen recl.timrar sin i grund» lagarna förvarade lätt att taga kännedom af Tullverkets organisation och begära den reform, som blir absolut nödvändig, för beredandeL af en annan tingens ordning, att då höra FinanceMinistein framställa detta steg såsom syftande uppå att förnärma Kongl. Majit i utöfningen af sin höga rättJag förmodar, att nni ett bevis behöfdes , huru skild man är från all tanka att på något sätt träda Kongl. Majit för. nära i utöfningen af dess rätt, det icke skulle erfordras mera, än ett enda ord, ett löfte blott att Tullen på inkommande varor skall förhöjas så mycket sorn nödigt prölvas kan, för att förebygga den sugande importen och consumtionen, och att Tull-verket skall skyndsamligen erhålla den organisation, som den till ändamålets vinnande behöfver äga och i alla andra Stater äger, för att göra en och hvar benägen att för denna gång, itmindstone hvad Tullverket belräifar, af» Den 5 Juli. J. m. *09 Stå från allt vidare yrkande af den rätt, som grundlagarne förvara åt Svenska Folket i allt, som rörer beskattning. Beträffande de anmärkningar, som Friherre Wirsén gjort vid mina förslag rörande en förändring af Tull-administrationen, får jag vid /pde punkten anföra, att enligt Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Gen.
Så framt den olägenhet skall uppkomma deraf, att, efter nu varande inrättning, Regerings-Ärenderne, i synnerhet hvad Krigsverket rörer, ej kunna gå med vederbörlig skyndsamhet och ordentlighet, [och detta] icke annorlunda hjelpas, än att allmännare befattning i vissa delar uppdrages någon viss person, dristar jag dock, i den uttömning och minskning af både landoch penningetillgångar, Riket öfvergått, och det stora behof, jag fruktar nästan öfver förmågan, icke tillstyrka de föreslagne tillökade högre Embetsmän, de der nödvändigt borde förses med i proportion af deras höga charge betydeliga löner, derest ej förnämligast det Bilaga E till Mern. N:o 14. 519 för Krigsverket pröfvas nödigt, utan är min underdåniga tanka, att i sådant behöfiigt fall Kongl. Majit i Nåder täcktes, i likhet med hvad Utskottet till en enskild man yttrat förliden Riksdag, i anledning af då väckt motion om ändring i Riksstyrelsens förvaltning, utse och förordna, under hvad titul som hälst, af Stats-Rådets Ledamöter en eller flere, att hafva närmare öfversigt, tillsyn och befattning i vissa delar af Regerings-Ärenderne, med bibehållande af redan stadgadt antal Ledamöter i Stats-Rådet och för dem anslagne Löner, derest ej, genom sådan förändring, någon ledig lönetillgång skulle blifva. Riksdagsmannen Anders Aberg instämde med Commerce-Rådet Santessons mening, hvaruti samtelige Ledamöter af Bonde-Ståndet sig förenade; och tilläde Riksdagsmannen Bengt Andersson, att han gjorde det så mycket häldre, som det nuvarande antalet af Stats-Rådets Ledamöter kunde gå Kongl. Majit tillhanda med Ärendernes förvaltning, efter Dess Nådiga fördelning deraf, och Staten med detsamma slippa stor tillökning för underhållet af höga Embetsmän. Herr Lagman Sandberg yttrade i Uti ett ämne af den vigt, som ifrågavarande, skulle jag icke utan förmätenhet endast lita på egen kännedom och insigt, utan att tillika rådfråga andras, dertill tiden nu är otillräcklig.
Rtdr, som borde kunna påräknas inflyta från dem af Lindstedt löftesmän, hvilka ännu icke deras borgensförbindelse infriat, och således tillhopa 28,824 R:dr 23 sk. 4r:st., frånräknades ofvannämnda R:dr 10 sk., Låne-Contorets hela Capitalförlust, genom Lindstedtska Balancen, från början beräknad till 53,774 B:dr 40 sk. 1 r:st., icke komme att uppgå till fullt [0,000 R:dr, hvilken summa möjligen torde än ytterligare nedsättas, till följd af de emot Björkman nu vidtagne utsökningsåtgärder. Litt. E. Revisorernes Berättelse 1839. Handelsoch När in g s-Dis conte n. Stockholm. Göth ebor gMalmö. Sammantagne Fond ifrån Banken. Fond ifrån Banken. Upplån Fond ifrån Banken. Upplån Låne-fondernes Summa. Upplån och Räntor. Bankens egne medel. O Upplån och Räntor. Bankens egne medel. Götheborg. Upplån och Räntor. Bankens egne medel. i Malmö. „ Junii 3o 1,460,001: 32. — 729,000: 159,400 2,348,401: 32. — V B) Handelsoch Närings-Disconternes rörelse. På grund af Banco-Fullmäktiges, under den November 1836 oell den i5 April 1837 fattade, uti sistnämde års Revisions-Berätlelse (pag. 87) omförmälde beslut, om inställande af hela upplåningen för Handelsoch Närings-Disconterne och uppsägning af samtlige, i omlopp varande Upplånings-Obligationer, hafva de 3:ne Handels-Disconterne, inom 1887 års utgång, till Banken återhurit de då hos dem qvarvarande upplåningsmedel samt berörde Obligationer, till största delen, blifvit, efter band, infriade; så att Bankens skuld för i Stockholm upplånade fonder, hvilken den 29 November 1837 uppgick till 327,000
Läkare förses. c) Från Wällofl, Borgare-Ståndet: 5:0 Af Herr Lagmannen Stahle, deruti hemställes, att som Malmöhus Län, ehuru det mest befolkade i Riket, endast eger en Provincial!-Läkare, hvilken omöjligen kan medhinna de honom åliggande inångfalldiga förrättningar, och hvarföre uppehåll och hinder vid besigtningar och dermed förenade åtgärder öfta mast inträffa,(lön på Stat måtte Stats-samt AllmJlesv.q.Oec Lisk. i’tl.N:o 21. 41 anslås för en Provincial Läkare i Länets Norra del med Station i Helsingborgs Stad, såsom bäst belägen för den tätt bebygda och folkrika hafskusten, som, medelst sjöfolk, ofta hemsökes af smittosamma sjukdomar. d) Från Hedervärda Bonde-Ståndet: 6:0 Af Riksdags-Fullmägtigen Petter Pehrsson Lundström från Westerbottens Län, sorn begär, att, i anseende till aflägsenheten för Westerbottens Läns Innevånare från Umeå Lazarett, dit Skellefteå, Arvidsjaurs och Arjeplogs Socknar hafva 30 å 40 mil, ett Curhus måtte anläggas i Skellefteå Socken, hvarest Apothek jemte Brunnsoch Badinrättningar redan skola finnas att tillgå, samt lön anslås för en, Provincial-Läkareri underordnad, Chirurg, hvartill utgifterne, serdeles till Chirurgens aflönande, borde af allmänna medel bestridas. 7:0 Af Riksdagsmannen från WesteiNorrlands Län Eric Svanberg, i hufvudsaken innehållande enahanda hemställan med Herr Doctor Häggblads, men för bifall hvartill Svanberg derjemte anfört följande grunder: att Innevånarne r de närmast Hernösand belägne Socknar icke, utan stora kostnader, kunna anlita de på betydligt afstånd boende Provincial-Läkare, och att, vid hastigt 42 Stats-samt Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 29. 5 för Utskottet blifvit upplyst, Jernvägsstyrelsen skall vara betänkt på att i gällande taxa föreslå nedsättning, så snart behöflig tillökning i den för besörjande af godstrafiken nödiga materiel erhållits, dels äfven att, hvad särskildt angår de af motionären uppräknade varuslag, dessa visat sig kunna bära nu fastställda afgifter i följande förhållanden, nemligen: kreatur 42 a 46 mil (såsom från Nässjö, Säfsjö och Stockaryd till hufvudstaden) plank 21 ä 23 mil (från Laxå och Wretstorp till Göteborg) tackjern 23 ä 37 mil (från Nora till Göteborg, Mullsjö, Alfvesta) spanmål under vanliga förhållanden 15 ä 18 mil och på allrasista tiden ända från Stockholm till Helsingborg, o. s. v. Sista punkten af förevarande motion innefattar icke något bestämdt förslag utan allenast en fråga; och Utskottet anser sig i anledning deraf endast böra omförmäla, att försök lära blifvit å södra stambanan gjorda att skilja passagerare-och godstrafiken från hvarandra, men mött klagomål, så att man ansett sig böra öfvergifva samma försök, vid hvilka den erfarenhet vunnits, att persontrafiken ej är så stark i vårt land, att den skulle erfordra mer än ett bantåg dagligen, och att det för allmänheten ledt till större beqvämlighet att passagerare få medfölja äfven godstågen. Med stöd af hvad sålunda anfördt blifvit, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att ifrågavarande motion hvarken i ett eller annat afseende må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Januari 1866. Rättelse i \’:o &3. I Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 25, Esta sidan, 9:de raden står: skyldighet för tjensteman att för hela eller en del af den uppbörd läs: skyldighet för tjensteman att ställa borgen för licia etc. Bih. till R, St. Brot. 1865 h 1866. 8 Sami 8 Höft. i Stockholm, tryckt hos Sam.
Hörer, I Israels barn, Herrans ord; ty Herren hafver orsak till att straffa dem, som i landena bo; ty der är ingen trohet, ingen kärlek, intet Guds ord i landena; Utan Guds hädelse, lögn, mord, stöld och hor hafva fått öfverhandena, och den ena blodskulden kommer efter den andra. Derföre skall landet stå jämmerliga, och allom inbyggaromen illa gå; ty ock djuren på markene, och foglarna under himmelen, och fiskarna i hafvet skola förkomma. Dock man torf icke straffa eller tukta någon; ty mitt folk ([vill ostraffadt vara; utan]) tager sig före att straffa Presterna. Derföre skall du falla om dagen, och Propheten falla med dig om nattena; alltså skall jag dina moder späka. Mitt folk är förderfvadt, derföre att det icke lära vill; ty du aktar intet Guds ord, derföre vill jag ock intet akta dig, att du min Prest vara skall; du förgäter dins Guds lag, derföre vill jag ock förgäta din barn. Ju flere de varda, ju mer de synda emot mig; derföre skall Jag ju så högt göra dem till blygd, som de I ärone högt uppe äro. De äro mins folks syndoffer, och styrka deras själ i deras missgerning; Derföre skall folkena gå lika som Prestomen; ty jag skall hemsöka deras väsende, och vedergälla dem såsom de förtjena; Så att de skola äta, och icke mätte varda; bedrifva boleri, och det skall intet bekomma dem; derföre, att de hafva öfvergifvit Herran, och intet aktat honom. Boleri, vin och must göra menniskorna galna. Mitt folk frågar sitt trä, och deras staf predikar dem; ty en boleris ande förstörer dem, så att de bedrifva boleri emot sin Gud. Ofvanpå bergen offra de, och på högomen röka de, under ek, lind och bok, efter de hafva skönan skugga; derföre varda ock edra döttrar skökor, och edra brudar horor.
Sländer skäl ej vara förhanden alt, ser skildt för Gottland, tillstyrka någon ändring i hvad sålunda stadgadt blifvit. Vid riksdagen 1840—41 funno Rikets 8‘änder, i öfverensstämmelse med hvad vid nästföregående riksdag blifvit beslutadt, och då dessutom i sistnämnde Kongl, förordning förekomme det tillägg, all, i händelse de för båtsmännen bestämda hus ej genast funnos alt tillgå, rotehållarne vore pligtige att herbergera båtsmannen med hustru och barn, intill dess husen hunnit uppföras; men rotehållarne på Gottland, under den allt ifrån år 1690 föiflutna tid, icke saknat rådrum att byggnadsskyldigheten fullgöra, deras dittills visade uraktlåtenhet i detta fall hvarken kunde eller borde tjena till skäl för deras befrielse från åliggandet att förse sina båtsmän med torp; hvadan motionen ansågs böra förfalla; och hafva vid sistförflutna eller 184T—48 årens riksdag Rikets Ständer, på enahanda skäl, som vid riksdagen 1840—41 blifvit anförda, ansett motionen icke föranleda till någon åtgärd. Delta allt hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och finna visserligen, att de rörande anläggning af torp åt båtsmännen på Gottland meddelade föreskrifter äro med Kongl. Förordningen af den 23
Denna motion hafva de förenade Utskotten i öfvervägande tagit} och enär, genom bifall till det deruti framställda förslag, den, både för Staten och den enskilde, stora fördel vunnes, icke allenast att Rikets Ständers Bank sattes i tillfälle uppehålla och möjligen äfven utvidga dess upplåningsrörelse för Handels-Disconterne, utan jemväl att, för de här ofran omförmälde Nya Passevolanceoch Arme'ens Tross-PassevolanceCassor, utväg bereddes, att, genom förräntande af deras obehöfliga och ofruktbare liggande medel föröka sjelfva fonderne; så och då detta senare förhållande äfvenväl synes hafva af senaste Rikets Ständer blifvit afsedt, enär de uti deras underd. skrifvelse N:o 228, om Mötes-Passevolancen för Indelta Regementena, af den 7 December 182g, bland annat, yttrat: ”att räntan af alla de besparingar, som under de bestämda ”femton årens förlopp kunna uppkomma, skall, efter Passevolance-tidens ”tilländagående, användas till nedsättning i då blifvande bestämning af "ny passevolance”, — hafva Utskotten, som hvarken uti nu gällande Banco-Reglemente eller andre af Rikets Ständer gifna föreskrifter, funnit något hinder möta för Banco-Styrelsen, att, då medel erfordras på Låne-Bankens Upplånings-Räkning för Handels-Disconterne, på denna Bill. till R. St.
Fjerdingsmannen Hartin, som efter Kronobefallningsmannens ordres, war till städes, instämde i samma mening. Jn fidem C. F. Maneck Föregående 2ne protocoller uplästes i allmän Sochnstemma d.(en) 6. Maij 1804 och ärkändes, betyga Eric Carell kyrkowerden Carl Carls Son Lars Jonsson Carl Niels Son Petter Larsson År 1804 d.en) 6. Maij, efter laglig pålysning, hölls allmän Vallborgsm.(ässo) Sochnstemma med St. Malms församl(ing): § 1. Det i sistl.(idne) Michelsm.(ässo) Sochnstemma hollne protocoll, samt räkenskaperne öfv(e)r kyrkooch fattig-medlen uplästes, ärkändes och underskrefwos. § 2. Upnämades de 15 fattige personer, som Possessorn af Ericsberg, wälb.(orne) H(er)r David. Gotth.(ard) Hildebrand, för i år, takts utnämna till åtnjutande af 100 de Rdr rgd (riksgäldsmynt) tillsammans; hvilke fattige nu med ödmjukaste tacksäjelse emottogo, hwad hwardera af dem anordnat war. § 3. Uppå tilfrågan, swarade den framkallade swinfogden, att alle swinkreaturen woro nu ringade, och sochnemännen yttrade sig icke ha funnit särdeles swinpåtor i wåhr wid landswägarne. Men underteknad drog detta i tvifvelsmål, hälst han nyligen fått skriftel(ig) underrättelse från församl(ingen)s Herr Patronus, som med största misshag funnit de flästa wägkanter förderfvade. Hwarföre både sochnemännen och swinfogden fingo alfwarsammaste tillsägor, de förre att altid ringa sina swin, så snart kjälen är ur jorden, och den sennare, att stendigt gå omkring och hafwa ett wakande öga öfver werkstelligheten häraf. § 4.
Björnjtjerna: I anledning af hvad Grefve von Schverin framställt, att valet af Electorer skulle ske genom utseende af en Elector inom hvarje tjugufemtedel af Ridderskapet och Adeln, får jag anmärka att då Bånksmansvalet vid innevarande Riksdags början blef företaget, var antalet af Ståndets Ledamöter ej fullt 5oo. Om detta delats med 25 , hade inom hvarje afdelning ej blifvit mer ån 19 å 20 personer, och det hade ju ganska lått varit möjligt, att ibland dessa ingen funnits som varit passande till Elector. Jag afstyrker således detta förslag. Herr Cede rf chjåld, Pehr Guftafi En vård Ledamot har trott att den framställning Grefve von Schverin gjort, om utlåtande af Utskottet huruvida Konungens ansvarige Rådgifvare böra i valen få deltaga, vore öfverflödig i händelse valet skedde directe af Ståndet. Jag för mia del tror att med samma skäl som de kunna göra anspråk på att deltaga i val till Bånkmån, med samma skål kunna de äfven göra det att deltaga i val till Electorer, då det blott står att de ej få deltaga uti val till UtskottsLedamöter, Att do böra vara uteslutne från alla Dtn 17 April t. m. 425 dessa val, det har jag redan vid Riksdagens början sökt bevisa. Jag anhåller derföre att Utskottet måtte anmodas, att, i anledning af de öfverllggningar som öfver detta åmne då ägde rum, bestämdt yttra sig, huruvida Utskottet anser dessa Embetsmin kunna deltaga uti något val, som hör till val af Utskotts-Le-: damöter. Herr Rosenblad: Ej delande den tanka som Grefve von Schverin yttrat, att hvarje val blott är en slump, kan jag ej eller med honom instämma i den önskan att Bänkmansafdelningarne skulle förvandlas till 2b Electorsafdelningar. Rörande de uti 4i §.
Ständer till iakttagande under en längre tidsföljd meddelad fastställelse å ett särskildt jernvägs-syslem, för utförande hvaraf dera Riksdagars sammanstämmande beslut erfordrades, ingalunda kunde anses betrygga detsammas fortsatta tillämpning och fullföljande, enär kommande Ständer i allt läll vore oförhindrade ali vid anvisandet af de anslagssummor, hvaraf jernvägsanläggningarnes fortgång och fulländning helt och hållet berodde, meddela sådana nya eller förändrade bestämmelser och föreskrifter, att derefter skeende jernvägsarhelen komme att i väsentlig mån afvika från hvad härom vid föregångna Riksdagar blifvit beslutadt. Utskottet har visserligen egna! noggrann uppmärksamhet åt dessa jemte öfriga i enahanda syftning framställda erinringar samt dervid uppgifna eller antydda förhållanden; men de hafva icke kunnat rubba Utskottets öfvertygelse om vigten och nödvändigheten för Rikets Ständer att redan under denna Riksdag, i sammanhang med anvisandet af en hot villig del utaf de stora statsanslag, sorn jernvägsarbelenas ändamålsenliga utförande kräfver och ulan hvilka erhållandet af della kostsamma iörtskaffningsmrdrl icke kan uppnås, afgöra och bestämma åtminstone inom hvilka landsorter och mellan hvilka ändpunkter jernvägar skola af Staten aidäggas. Före utförande af arbeten, hvilka, såsom de nu ifrågavarande, påkalla utomordentliga och långvariga uppoffringar och ansträngningar å del allmännas sida, synes det vara en oeftergiflig pligt alt noga öfverväga och utreda huru och hvarest dessa arbeten icke allenast böra börjas utan äfven fortsättas och fullbordas, för att med största sannolikhet under kommande tider uppfylla dermed åsyftade ändamål.
De till liqvidationsoch amortissements-fonden influtna medel böra, så vidt ske kan och denna fond åliggande liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt göras fruktbärande. f) Sättet och ordningen för verkställandet af lånets årliga amortering ega FuIImägtige att bestämma. Derest nu föreslagna beslut och stadganden varda af Rikets Ständer gillade och till behörigt iakttagande meddelade, torde Utskottet få sig uppdraget att derom underrätta FuIImägtige i Riksgälds-koutoret; hvarjemte de ifrågaställde särskilda föreskrifter rörande sättet och vilkoret! för oftanämnde låns upptagande samt Utskottets derom yttrade åsigter torde, i händelse Rikets Ständer godkänna hvad Utskottet härvid yttrat, tillika böra genom Utskottet meddelas FuIImägtige till kännedom vid behandlingen och afgörandet af de med samma låns upptagande gemenskap egande frågor. I likhet med hvad som skedde vid den under sednaste riksdag för Statens jernvägs-auläggningar beslutade upplåning och för att derigenom jemväl befrämja och betrygga det nu ifrågavarande nya utländska låns framgångi anser sig Utskottet böra föreslå: Bih. till R, St. 7:o att de beslut och stadganden, som i afseende å detta lån varda af Rikets Ständer meddelade, underställas Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse, samt att Rikets Ständer dervid anhålla, att Kongl. Maj:ts täcktes ej allenast lemna Fullmägtige i Riksgäldskontoret sin bemedling och medverkan vid samma Iåns upptagande, utan afven meddela sin garanti å det, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers härom lättade beslut, upptagna lån.
När hvarje ljud försvunnit, tryckte hon sitt hufvud ner mot sjalen och brast i gråt. Så låg hon ett par sekunder, skakande af ansträngning att beherska sig; med ens lyfte hon hufvudet upp, stirrande med ett förskrämdt uttryck i de fuktiga ögonen. Hon tyckte sig höra stegen komma närmare igen i ett nu hade hon rest sig upp och försvann springande ned emot stranden. Max hade vändt om. Han kunde icke uthärda den tanken att ha sårat henne; han måste göra det godt igen. Han måste förklara för henne, att det icke var af ond vilja, att hon icke fick räkna så noga med honom, att han var olycklig och att han måste undvika henne. En strof af Heine ringde honom i öronen »Weil ich dich liebe muss ich fliehend Dein Antlitz meiden — zürne nicht! Wie passt dein Antlitz, schön und blühend Zu meinem traurigen Gesicht.» När han kom fram, var hon borta. Endast sjalen fans kvar med ett aftryck af hennes kropp på den plats, der hon legat. »Ellen!» ropade han. »Ellen!» — Intet svar. Men då han gick fram till branten, såg han henne stå dernere vid stranden, midt i solskenet, framåtlutad öfver vattnet, som hon öste upp med båda händerna och förde till sitt ansigte. » Ellen! » »Jaha!» Nu kom hon springande uppför. »Åh så skönt!» ropade hon. Och hon gaf sig till att förklara, hur vattenspegeln dernere lockat henne, kylig och blank som den var, hur hon känt det alldeles som en yttre törst bara att få doppa sitt hufvud ner, och hur hon till sist inte kunnat stå emot — medan hon berättade torkade hon hår och händer med näsduken och ögonen strålade af munterhet. De gingo hemåt; och samtalet gled makligt fram öfver hvardagshändelser och bagateller, öfver allt annat än just det, som låg dem båda närmast om hjertat. Aftonen innan Max skulle resa, medan han stod och lade sina kläder in i kofferten, knackade det på dörren, och majoren trädde in. Den gamle var synbart förlägen, gick omkring och lät några likgiltiga ord falla.
Regements-skrifvare uppbär, 400 Ridr; och e') för andre Bataljonsläkaren vid Svea artilleri-regemente Fredrik Adolf Zettergren 800 Ridr; 40 Stats-TJtsTiottets Utlåtande N:o 153. ali af deni uppbäras från och med månaden näst efter den, då de från sina ofvanberörda Ijenstebefaltningar erhålla afsked eller varda entledigade. 27:o. Uti en från samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterad nådig Proposition (N:o 4) anföres, hurusom Magasinslörvaltaren och Sjukhus-inspektoren vid Gotlands nationalbeväring Gustaf Lindström hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att, enär tvifvel uppstått huruvida Lindström, hvilken vore född den 5 September 1800 och den 17 Februari 1826 utnämnts till Kanslist hos Militärbefälet på Gotland, från hvilken befallning han år 1856 befordrats till nu innehafvande tjenst, kunde, ehuru han icke vore delegare i Arméens pensionskassa, vid afskedstagande vara berättigad att komma i åtnjutande af pension utaf det, enligt Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858, för fyllnadspensioner anvisade statsanslag till det i Kongl. Brefvet den 6 November 1860 för magasinsförvaltareoch sjukhusinspeklors-beställningen vid Gotlands nationalbeväring bestämda belopp 400 R:dr, Kongl.