Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Elise. Den 5 Maj. Elise har i dag för första gången emottagit Herrans nattvard. En skön stund, en underbart skön och upplyftande stund, min vän! Då jag såg henne knäböja vid altaret och presten välsignande höjde handen öfver henne, kände jag hur alla mina fåfänga, verldsliga, lidelsefulla känslor gledo bort, och hela min själ upplöste sig i en brinnande bön för mitt barn, för mig sjelf – att Gud ville bevara oss båda för ett högre lif. Det var ett saligt, oförgätligt ögonblick – en kärlek, gränslös som den evighet, till hvilken jag höjde mig, strömmade in i mitt bröst. Lifvet fans icke längre, det var blott Elise och jag, inneslutna i Guds oändliga kärlek. Jag kan icke skrifva mera – min själ är ännu fängslad af denna himmelska dröm. Bed med mig, bed för mitt barn och för Din Elise. Den 7 November. Min bästa Adelaide! Af min almanacka ser jag, att det är flera månader sedan jag skref till dig. Men som du vet var jag i våras svårt sjuk, sedan voro vi vid en badort, och nu på hösten har jag haft åtskilligt att bestyra, som hindrat min korrespondens. Emellertid har jag mycket att berätta. Allra först vill jag säga dig, att jag, trots fyra doktorers onda profetior, är fullkomligt återstäld, ja, jag har icke ens qvar den minsta lilla svaghet. Det är som om ingenting tog på min eviga, efterhängsna ungdom! Och dock, hur gerna hade jag ej velat behålla litet af min konvalescenstids behagliga mattighet! Ja, min vän, jag har verkligen varit lycklig under min sjukdom, till och med då plågorna hårdast ansatte mig. Som du vet insjuknade jag strax efter Elises konfirmation, och under ett par veckors tid sväfvade jag mellan lif och död. Genom den feberyrsel, som omtöcknade mina sinnen, förnam jag hur oroligt man hviskade omkring mig, jag såg Ernsts förtviflan, jag såg honom vrida händerna, jag hörde honom ropa mitt namn – Elise – alldeles med samma ömma, bäfvande tonfall som förr. Hur lycklig jag var!
Då emellertid många olika förhållanden kunna inverka på detta bestämmande, hvilket för hvarje fall fordrar iokalkänendom, har Utskottet funnit lämpligast alt för hvarje mil bestämdes ett högsta belopp, under, eller till hvilket Konungens Befallningshafvande i hvarje län egde alt, efter förslag af de väghållningsskyldige, bestämma afgiflen vid hvarje uppbördsställe. Såsom sådant maximum har Utskottet trott sig böra lill en början föreslå 4 öre per mil för hvarje dragare. Det rättvisaste sältet för en dylik vägafgifls upptagande vore ovedersägligen, att den af hvarje vägfarande erlades i mån af den väg han reser. Utskottet har likväl ansett sig i främsta rummet böra tillse, ali icke, genom allt för många stationers eller uppbördsslällens inrättande, hinder läggas i vägen för trafiken, eller alt den påräknade inkomsten komme att försvinna i uppbördskostnaden. Inom Utskottet har derföre den 8 Sammansalla Lagsomt Allm. Besvärso. Ekon.-Ulshotlcts Betänk. J\:o 5. åsigten gjort sig gällande, att hvar och en, sorn med hästkreatur eller annan dragare färdas frän ett till annat Härad, Tingslag elier Stad, borde till della sistnämnda Härad, Tingslag eller Stad erlägga vägafgilt. Då algillen sålunda komme all utgå endast för hvarje gång den vägfarande inträdde i annat distrikt, antingen han sedermera, dock ulan ali lemna distriktet, färdades slöfre eller mindre vägsträcka, mäste principen om afgift i män af den väg, som befares, frånträdas, men i stället uppställas en annan, som, å ena sidan, icke blefve betungande för de vägfarande, men å andra sidan gåfve någon, om äfven ringa, inkomst åt de väghällningsskyldige; och har Utskottet trott sig finna en sådan, om väga Igiften bestämdes efter en medelberäkning af Häradets längsta och kortaste, i olika riktning gående vägar. Härigenom uppkomme äfven den fördel, att Häradet eller Tingslaget fortfarande bibehölles såsom grund för väghållningslagets omfång.
Motionären har derföre föreslagit, att »i brottmål må den tilltalade, derest han ej är häktad, genom laga ombud sig infinna och först då vara skyldig iakttaga personlig inställelse, när domaren det fordrar.» Ehuru Utskottet finner de af motionären anförda skäl för en lagförändring i detta afseende grundade, kan Utskottet emellertid icke tillstyrka fullständigt bifall till motionärens förslag, hvarigenom skulle inträffa att, äfven i de grofsta brottmål, den tilltalade icke vore skyldig att på grund af stämning iakttaga personlig inställelse, utan denna skyldighet alltid berodde på domstolens pröfning och sålunda först vid ett sednare rättegångstillfälle kunde inträda. Såsom regel måste, enligt Utskottets omdöme, lagens nuvarande föreskrift bibehållas, och ofvan anmärkta förhållanden endast föranleda till ett undantag för de mindre grofva brottmålen. 1 fråga om den klassifikation af brotten, som för sådant ändamål blir nödvändig, har Utskottet, med afseende på stadgandena i Strafflagens 5 Kapitels 14 §, angående preskription af straff, samt i Kongl. Förordningen om Strafflagens införande den 16 Februari 1864 19 § 5 och 6 mom. angående häktning, ansett, att de brott, hvarå straffarbete kan följa, böra hänföras till de gröfre brotten, der personlig inställelse skall vara ovilkorligt föreskrifven, och undantaget gälla de öfriga. I anledning af ifrågavarande motion får Utskottet alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att 1 § af 15 Kapitlet Rätteg ångs-Balken skall erhålla följande förändrade lydelse: »1 brottmål, der efter lag straffarbete å brottet följa kan, svare den sjelf som anklagad år. Pröfvar domaren, att han hjelp i rättegången tarfvar, då tillätes honom fullmägtig med sig hafva. Mannen må ock hustrun och målsman den omyndiga i ty fall bistånd göra.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag*-Utskottets den 13 och lti dennes på bordet lagda betänkande, N:o 29, i anledning af väckt motion 0111 upphäfvande af 3, 5 och 6 §§ i 2 Cap. Gifter måls-Balken och förändring af 9 § i samma Capitel och Balk, afslog Ridderskapet och Adeln berörde betänkande, i hvad angick upphäfvande af det vilkorliga förbudet för syskonebarn att taga hvarannan till ägta; men blef Utskottets betänkande i öfrigt bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 13 och 16 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 77, Prot.-Utdrag, den 20 November i844‘ i anledning at’ väckte motioner om bestämmande af aflöning för fjerdingsman; om säLeri-egares m. fl. skyldighet att deltaga i fjerdingsmanna-bestyret; om ordningen för denna tjensts bestridande af sockenboerne; samt om utfärdande af ett reglemente för fjerdingsman; stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut:
Beredningen har äfven trott at et sådant representations sätt, med all mensklig omsorg utarbetadt, ändå alltid skulle behöfva tidens mognad för at upnå et sådant värde, at det, allmänt gilladt af Nationens tankesätt, kunde vinna dess odelade bifall, ja, til och med, at dess införande alltid komme at behöfva anledning af sådana antingen förut beredda eller tilfälligt sammanstötande omständigheter, som undanröjde all tvekan at detsamma antagas. Under detta förutsättande, och då det naturligtvis, efter den af Riksens Ständer erhållna befallning, är Utskottets pligt at efter dess förmåga, enligt dessa grundsattser företaga utarbetningen af det äskade förslaget, och det vore med Utskottets värdighet föga förenligt, at inkomma, med förslag, hvilka stödde sig på förmodade beräkningar, och då säkra grunder til åtskilliga af de beräkningar som härtill fordras alldeles saknas, lärer Utskottet för det närvarande nödgas afstå ifrån allt försök at nu upgöra något förslag. Men då denna omsorg måste lemnäs åt efterkommande, torde Utskottet böra vara betänkt på medel at förbereda deras arbete. Dess hemställan til Riksens Ständer synes derföre böra innehålla at Riksens Ständer måtte hos Kgl. Maj :t förnya deras hos H. M. redan vid tvänne Riksdagar förut yttrade underdåniga önskan, om fogande af en anstalt til samlande af allmänna statistiska kunskaper öfver Sverige; och at dervid, i synnerhet och för detta ändamål, noggranna undersökningar måtte anställas, om Rikets befolkning, dess förhållande i afseende på stånd och näringsclasser, dess förhållande til orternas vidd, til förmögenhet och til lefnadssätt. Dessa upgifter skulle åtmindstone länsvis behöfva vara utarbetade, och stödja sig på detailler öfver hvarje härad. De borde kunna leda til utredande af det rätte förhållandet i afseende på de jordägare, som hittills ansetts orepresenterade; de borde tillika på ett tilförlitligt sätt kunna uplysa beskattningens, så väl den beständigas som den tilfälligas, fördelning.
FEMTE SAMEIMOEIf. 3S Afdelningen: Bevillningssamt Allmänna Besv. och Ekonomim. fl. Utskotts gemensamma Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. 'BevillLagsami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 1 N:o 1. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 25 Mars 1851, kl. 2 e. m. Betänkande, angående vilkor en för tillverkning och försäljning af bränvin. Till behandling af de sammansatta utskotten hafva blifvit öfverlemnade följande, inom Riksstånden väckta, molioner om förändringar i nu gällande Förordning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, nemligen: a) i afseende på tiden, då bränvinsbränning må vara tillåten, och tidens indelning i terminer; af G. Pettersson från Östergöthland, alt hränvinsbränningen må få utÖfvas hela året om; samt af E. Falck frän Skaraborgs län, Oskar Carlsson från Elfsborgs län och A. Medin från Kronobergs län, alt bränvinsbränningsterminerna ina blifva flera om året, men hvardera innefatta kortare tid, än nu är bestämd; b) angående bränvinsbränningsrältighetens förhållande till jordvärdet och om redskapens konstruktion; af Peter Gabrielsson och A. Medin från Kronobergs län, alt ängeller konstbrännerier icke må tillåtas i så stor skala, alt tillverkningen Öfverstiger hvad genom enkel redskap, till storleken bestämd efter hemmansvärde och öfriga stadgade grunder, kan på lika tid åstadkommas; af A. Eriksson från Elfsborgs län, ali annan än enkel redskap icke ina få begagnas och ingen redskap af större kanncrymd än 20 kannors; att för mindre än helt till och med halft hemman må få begagnas högst 15 kannors panna och för mindre än halft hemman högst 12 kannors; varande för verk, inrättningar och i mantal icke satt jord jemväl vissa pannerymder af motionären föreslagna; samt Bih. till R. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. af Anders Persson från Östergöthland, om åtskilliga ändringar och tillägg i 12 §.
* _- — — - — - -— *- .- *— — *- —1 — *- •- — • — * — " 3,595 16,9161 3o,637l 9,672! 5,7684 23,180 9,2å5 4 53,922 83,5642 j| x i5,539- 4 38,555; j 23,4o8 Underhållne Krealui •• I ►d 0 te w te: O M g* cj B OQ i G»d teo C/3 < 0 o" te n B 0 i CD f U ? , T:r. St: St. St. St. St. 43o 66 7°9 201 _______ 1 ■ • - ___ _ —- 1 1 '' _ __— . ■ ' —* — -a ' - — v ■ *—“ p—- — .. — - - — ' - — - — \ — ■ _ —7- •- ' * - — ■— HZ I * Z-— ___ —- -— j■— • — 1 “ 208,5ox i6,5of 10 1 3 41,63c )j * 9,88fc 54,727 118,001 1 380 Uppskaltadt Vä rde. Efter usta Artikeln. lista §. år 182!? lista lill 8:de §§. år i83o. Elter Bevillnings-Förordningarne åren 182a och i83o. Götheborg å Lands-Contoiret den 8:de Oetober i833. O. II. Jordehoks och Hcmmanlals Riinta. Jordehoks och Ilemmantalg Ränta. Afrad. Ridr. Pastorers. Ridr. SAMMA N D R A G af de Berättelser om Fabriker och Manufactur-Inrättningar, hvilka inkommit från Städerne och Fögderierne i Götheborgs och Bohus Län för år i833.
Härutaf iölj-r, att, derest Utskottens project bifalles, iå blir det Innehafvare af TreprocentsSedlarne, som, medelst en förlust af 20 a3o Procent, måste godt-: göra Riksens Ständers misstag vid sis,ia Riksdag att låna Penningar åt Disconten , utan att Directionen med sin Egendom borgade dertöre ; det blir Treprocentslnnehafvarena , som bekostat stor del af sjelfva Canalarbetet, utan att framdeles få någon del, hvarken i den vinst CanalVerket för Interessenterna kunde medtöra, icke heller få dela EftVcterna efter fullbordadt arbete : Vidare att Banquen finge sitt Creditiv ersatt och måste således till Bolaget återlemna Panten , CanalVerket nemligen med alla Effecter &c. Den Skuld af 1,100,000 R dr, som CanalVerket häftar före i Disconten, komtre att försvinna , Räntan för Creditivet likaså, allt till förmån för Bolaget} Assignationernes Innehafvare finge sina Fordringar till fullo betalte, och allt detta på bekostnad af 142 Den 17 Martil , e. Ht. Treprocentslnrehafvarena, sorn måste rabatte* ra 20 å 30 procent på sina Fosdringar _ hvilken grof Orättvisa _ och hvilka förmon ner, tillskansade CanalBolaget på andra Medborgares bekostnad. Ehuru mycket jag lii?älskar för Banquens ratt och basta, kan jag dock icke gå ifrån den öfvertygelsen , att om det icke kan ske utan att be^ä orättvisa, må den hellre blifva lidande. Riksens Ständers egna felsteg böra icke bjelpas och rättas genom andras örfördelande. banquens yrkande , att nU genast få, jemte de Öfriga Borgenärer ne, godt* göra si < sin fordran af Massan, ät sä mycket mera utan skä', sorn dess lörbindeLe är att icke återfordra Lånet förr än den bestämda tiden , så vida säkerheten fortfar, hvi ket Banquens Ombud åligger att tillkännagifva!
Sedan Utskottet fölunda granskat och genomgätt allt hwad 1725 ärs Adeliga Privilegier finnes utmärka, och derwid ansett sig kunna för säkert antaga, att allt hwad uti uteslutande förmäner Ribderskapek och Adeln werkeligen ägde Ivid den tidcpunkt dä de författades och fastställdes, uti dem finnes intagit och anföldt, sä att Utskottet ej ansett nägon granskning af äldre Författningar, hwilkcn blifwit bäde swär och till utgängcn owist, wara af nöden, sä har där» «mot Utstottct trott sig med sorgfällig uppmärksamhet böra genomgå alla sedan den tiden utkomne allmänna författningar, som pä nägot sätt kunna finnas - Den 25 October. nas pä Riddcrskapet och Adeln tillagde rättigheter äga mer eller »lindre inflytande. Utskottet bär derwid, fnnnit huruscdes genom Kongl. Breswct kill Swea Hof-Rätt af den ii Maji 1726 wordct stadgadt, att Adelns Betjente eller Fogdar, som förskingra de af dem uppburne medel och räntor, skola anses nied lika straff som Krono-Detjente de där Kronans medel tillgripa och förskingra. Detta stadgande föga kändt och troligen ännu mindre efterlcfwadt, har Utskottet likwäl ej ansedt stg böra fdrbigä, utan har i 8 § af sammandraget, hwarmcd det spneS äga närmaste gemenskap, det samina behörigen anmärkt. Widare har Utskottet genom Kongl. Brcfwct till General - Leuterations - Rätten af d. i> April 17Z0 funnit wara stadgadt, att Under-Officerare, som äro Adelsmän och i kjcnstgöringcn begä brott, som ä lif eller ära gä böra, derföre wid Afwer-Rätt anklagaS eller dömas, men dä detta stadgande sinnes wara rn nddwändig följd af hwad 6 § i 172g ärs Privilegier finnes föreskrifwa, hwilket Utskottet i 2 H af betz författade
RidderstapetS. sch Adelns rätrwisa empröswandc, om en Officerare, som i istnsien upcffeat sina bästa är, sina snilles förmögenhr, ter och sina penningar, (hwilket allt nedlagdt i ttt an« nät yrke, sörffcffat honom en wida mera oberoende och wida förmögnare >xsifKnce;) Om den som nedlagt Verta i det enda yrke der ordenkeliqhet och dugelighet ejj bereda en sorgfri och lugn ålderdom; som, efter att r siere är under en träaen och kostsam tjenstgöring ärligen mäste kelwa pä Cpitslet eller göra skuld i hopp att en gäng hinna den grad dä bättre utkomst sätter honom i ständ akt betala sina Credikorer eller up» hjelpa sina aff >rer,jaq hemställer säger jag till Swen» sika redligheten om benne Officerare när han en gäng hun« nit denna punct, rättwmliqcn kan anses belåten med ätcrbecalanbe af rn Accords Summa som han ej i sädan mening utgiiwtt, hwars ränka äfwcn i den säll» synta händelse att ac.ortkt är skuldfritt, ej räcker tili desi nödtorftiga ste behof. Den princip Högloft. Stats,Utskottet följt wid Kl» Den i2 December. 6rz la andra reductions^sragor ger mig åtminstone godt bovo. Mig wctkerligen finnes ingen som efter denna princip mister det han pä stak äger ester under kronans janerio» killaccordcrar sig. Adels - Fanans Officerare be, hälla samteliga , om jag ej allt för n.ycket bedrager mig, sine inkomster till innehafwarens asgäng. An mera; Trenne Gardes Regementers samttlige Compagnie, Chefer miste 1826 Compagnie Rewenuer och erhöllo i skadestånd 6;o R:v Banco och 90 Tunnor Span» nemäl. Ett af besia Regementet har bliswit totalt uplöst, och desi Compagnie-Chefer behålla med rätta oswannämde inkomst intill desi de placeras.
LIV. E. t 07. — angående regleringen af utgiflerne under RiksStatens Sjette HufvudTiltel, för Milda Stiftelser. XXIII. B. 322. XXIV. 67. 49° XXVI. Å. 21, 194. XLI. U. 249, 335, XLV. A. 35. XLVI. B. 114, 292. XL VII, A. 182. XLVIII. B. 120. A. 228. LIV, E. 164. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående RiksStatens Sjunde HufvudTittel, innehållande PensionsStalerne. XXIII. LV. E. 3. — angående bidrag af StatsVerket till Arméens PensionsCassa och AmiralitetsKrigsmansCassan. XXIII. LV. E. 3,^ — angående RiksStatens Åttonde HufvudTiltel, för allmänna och extra utgifter. XXIII. B. 322. XXIV. 67. XXVI. L. E. 69. — i anledning af väckte motioner, rörande förändring i nuvarande fårigföringssätt, samt ersättning för brottslingars gripande, vårdande samt förseende med sängkläder. XXIII. B. 322. XXIV. 67.'XXVI, A. 32. LIV. U. 16/f. A. 258. — i anledning af Kongl. Majrts framställning, angående medel till ombyggnad af den så kallade Lejonbacken vid Stockholms Slott. XXIII. B. 322. XXIV. 67. XXVI. Å. 32. XLI. U. 25o, 335. XLV. A. 187. L. E. Og. 491 StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående RiksStatens Nionde HufvudTittel. XXIII. B. 3a3. XXIV. 67. XXVI. A. 63. XLL U. 25o, 335. XLV. A. 189.
Maj:ts, den 30 April 1836 utfärdade, nådiga instruktion för Kontrollverket innehåller i detta afseende, dels i 13 §.: att “allt gods, som “till probering och kontrollstämpling till Kontrollkontoret inlemnas, skall åtföljas af “2:ne, med ägarens namn underskrifna, förteckningar, noga upptagande godsets stycke“tal, beskaffenhet och vigt; af hvilka förteckningar den ena qvarblifver vid Kontrollverket, såsom bilaga till protokollet för dagen, men den andra, å hvilken kon“trollafgiftens belopp antecknas, åtföljer godset," da det utlemnas“; dels i 14 §.: “att “den, som uppvägningen förrättat, skall, medan inlemnaren ännu är närvarande, in“föra ägarens namn samt den inlemnade postens nummer och vigt uti en för sådant “ändamål inrättad, med Öfverdirektörens sigill genomdragen, paginerad journal, hvilkens riktighet bör för hvarje dag bestyrkas med Kontrollörens eller den Amanuens’ -“egenliändiga underskrift, som journalen för tillfallet fört; och iakttages härvid, att “hvarje post, äfvensom inlemnarens förteckningar, nummereras efter en för hela året “fortlöpande nummerföljd." I anledning häraf, hafva Revisorerne frän vederbörande infordrat förenämnde protokoll och journal, samt dervid fått sig tillställd en handling med titel: kontrollstämplingsprotokoll, hvilken, såsom det synes, skulle motsvara den uti instruktionens 14 §. omnämnda journal. — Då nu författningens föreskrifter uppenbart hafva till ändamål att, genom den stadgade journalen, bereda godsägaren visshet derom, att det af honom till kontrollstämpling aflemnade godset i behörig ordning blifvit antecknadt, äfvensom lemna Kronan säkerhet derför, att de afgifter, som böra statsverket tillkomma, verkligen utgått, är det ©tvifvelaktigt af högsta vigt, ej allenast att berörde journal varder med omsorg förd, utan äfven att författningens föreskrifter i öfrigt noga iakttagas.
Anktill Exp.-Utsk. den 31 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Handlanden D. Schedwins enkas ansöhning om eftergift af skuld till Banko-Diskontverlcet. Hos Utskottet har Handlanden D. Schedwins enka, Margaretha Liljeberg gjort, ansökning om afskrifning af oguldna räntan å ett af henne hos Banko-Diskontverket upptaget lån, stort 1,200 R:dr R:mt, hvilket i ansökningen förmäles vara till kapitalet fullt betaldt; och efter det, i anledning häraf, Direktionen öfver Banko-Diskontverket upplyst, att ifrågavarande under N:o 7,770 till sökanden, emot borgen af Sadelmakaren G-. Lindahl och Slagtaren N. Ållongren, utgifna och den 18 November 1840 förfallna lån blifvit, sedan samtelige gäldenärerne under nyssnämnda och följande året till borgenärers förnöjande afträdt sin egendom, bevakadt och till betalning faststäldt genom Westerås Rådstufvurätts särskilda domar, af den 13 Juni 1842 i sökandens, den 28 December samma år i Lindahls 4 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 75. och den 14 Juni 1841 i Ållongrens konkurs; att såsom utdelning från Lindahls berörda konkursmassa till Diskontverket influtit 56
Den från åliggandet härrörande rättigheten att utgöra dem, torde, ehuru kär den må vara för Adeln, hos hvilken kärlek till Konungadömet städse påräknats såsom utmärkande, dock näppeligen kunna anses för något företräde i Adelns egenskap af Riks-Ständ. De Stånd, som redan innehafva sina säten på Rikssalen, innan Konungen ditkommer, och inför hvilka Han uppträder, synas intaga en sjelfstäridigare ställning, än det Stånd, som beledsagar Honom dit och derifrån, helst närman ihågkommer, att äfven ringa tjenstemän och hoftjenare då höra till Konungens åtfölje. Adeln skulle således, hvad det yttre anseendet beträffar, snarare vinna än förlora på förändringen. Men med Konungamagtens yttre anseende torde det förhålla sig tvertom. Ville man påstå, att till detsamma hvarken hörer Konungens 16 Constltutions-Utskollets Memorial, N:o 30. talrikare omgifning, eller deribland personer, hvilka genom sina namn återkalla ärorika minnen ur fäderneslandets häfder, eller innehafva höga embeten, eller utgöra en del af de unge män, på hvilka förhoppningarne för framtiden hvila, så skulle man icke blott motsäga åskådarens känsla, utan möjligen komma derhän, att man förklarade det vara likgiltigt, om Konungen vid denna högtidlighet upträder med följeslagare eller alldeles ensam. I stället att genom den föreslagna förändringen betaga Adeln ett representativt företräde, synes man betaga Konungen ett sådant, och det utan ringaste gagn för någon; hvadan jag afstyrker förslaget såsom motsattsen af de nödiga och nyttiga.” I denna reservation hafva Herr Biskoppen Doctor Holmström, och Herr Professorn Doctor Reuterdahl instämt. STOCKHOLM, tryckt ros W. F. Damjan, 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mais, kl. i e. m. Rättelser uti Constitutions-Utskottets Memorial N:o 26. alt. 13. Prot. i845j 3 Sami, 18 Haft. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 1845.
Rid och fördenskull icke upptagit den högre för den kommande tiden intill nästa Riksdag, än till 1,900: 488 Den 12 Juni, 7:0 I,ofår. silfververk. Tionde afgiften för detta verk beräknades uti 1812 års RiksStat till 20 R:d otn å. ret; men som deruti en årlig brist uppkommit; så har StatsUtskottet funnit sig föranlåtet, att om detta verks friheter och förmoner samt deremot svalande skyldigheter söka erhålla en närmare kännedom, och efter inhämtande hvaraf Utskottet urrder denna dag afgifvit särskildt Betänkande härutinnan. Emedlertid hav Stats - Utskottet icke kunnat upptaga denna afgift för närvarande till högre belopp för året^ än 1 8:0 Kronans Tionde och Hammar-skatts jern. Hammar - Skatten levereras antingen in natura på närmaste Stapel-Stads våg, dådet sedermera af Kongl. Kam. inarCollegium och Kongl, StatsClontoiret för Kronans räkning på öppen Auction till den högstbjudande försäljes, eller ock löses med penningar ef; Den ia Jupi. ter den Taxa, som af Kongl. Kammaroch Bergs - Collegierna samt Kongl. Stats - Contoiret årligen utfärdas. Uti 1812 års Biles-Stat upptages den till 380g Skp:d stångjern; men för år 18ro finnes den hafva utgjort 4590 Skp:d för år t 811 • 4080 —• 1812. 4110 — *813. 4033 “ S:a 16,813 Skp:d Med anledning häraf tror Stats - Utskottet, att den med säkerhet nu kan upptagas och i Riks Staten för nästkommande och påföljande år intill nästa Riksdag beräknas till 4000 Skp:d årligen. Tionde-Tackjernet erläg? ges på lika sätt antingen in natura eller löses med penningar efter den af Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierna samt Kongl. Stats - Contoixet årligen utfärdande Taxai 47& Den 12 Juni. År 1812 påräknades det till 17830