Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Patriotiska Sällskapet har likväl belönat flera personer, som för länets Hushållnings-Sällskap förevisat vackra prof på både fm linneväfnad och finspunnet garn — och sällskapet omfattar med lifligt intresse denna vigtiga binärings upphjelpande. Berättelse öfver Kronobergs För bedrifvandet af Tjärubränningoch Po 1t a ske-till ver k n in g lemna skogarne i vissa delar af länet ännu till och med rik tillgång, men så länge man till närmaste sjöstäder kan med fördel afsätta skogsprodukter, och svedjandet anses förmånligare, äro förstnämnde binäringar ej af synnerlig betydenhet. Jagt idkas visserligen på en del orter med fördel, men enär jagtlagarne icke kunna behörigen handhafvas, i saknad af den jägeribetjening, som föriv biträdde jägmästaren i orten, att ej mindre åtala åverkningar, än tillse, att jagten i laglig ordning idkades och att den ej Ilek utöfvas under förbuden tid, så blir jagtyrket endast förmånligt för dem, som oförsynt jaga i förbuden tid och sälja sin vara i sjöstäderne, för att sändas utrikes, eller der man ej vill efterlefva jagtlagarne. Det kan ej fordras, att kronobetjeningen, särdeles inom vidsträckta distrikter, skall kunna utöfva någon kontroll i nyssnämnde afseenden, och en Jägmästare, som inom Kronobergs och Blekinge län ensam har uppsigten, kan icke ändamålsenligt i alla delar uppfylla anspråken i detta hänseende. Fiske idkas fortfarande egentligen till husbehof. Salpeter-tillverkningen, som efter 1836 betydligt aftagit, bar sedan 1844 stigit i produktion, så att den 1847 utgjorde 1805 LM. 11 M. och således öfver 700 LM. mer än 1844. Orsaken härtill torde böra sökas uti de i följd af salpeterlånen anlagde salpeterlador.
Ehuru detta moment af TcyckfrihetsFörordninqen tydligen utmärker att yä Landet aolagdt tryckeri endast i het sym rörer förbrytelser emot den - a la ', lyder under Stadens Aurisdjctiok, anker likwäl ConstitukionseUtffota tet henna mening mera bestämdt innefattas uti den redaction till detta rnyment lvm gnäiärkaren förcflagit, hwar« uti Utskottet ej gjordt nägon annan 'örändring, än att i stället fyr het anmärkare» ansett ben som försummar behörigen tiukännagifwa anläggandet af nägot tryckeri böra wara för alltid förlustig rättighet att Bott ycker! anlägga, hwilkct straff lättcli n n kan eluderas, fär Utstot et föreflä att en sädan förbrytelse bör i allmänna Tidningarne kungöras och hewställes alltsä till Riksens Höglost. Ständers ympröfwande följande retzactivn af tettq moment privilegier ä boktryckeri stola ef erfordras utan skände hwar och er» frttc, att uran hinder af nägon särskild författning eller något Boktryckeri-Reglemente samt utan att wara underkastad nägon strä-ordnjng, anlägga sädane Tryckerier af hwad bestaffenhet eller widd honom tjenligt synes uti Staeller inom ett afständ Serifrän af högst en half mil. Dä ett Boktryckeri sälunda utom Stad anlägges, stola, » atta mäl, som Boktryckningen röra Boktryckare, arbe are i Tryckeriet samt Den tryckte skriftens författare och utgifware, lyda under Stadens rätt.
Lön, är sä enlig med allmänhetens önskan, och utan twifwel ett sä kraftigt medel, till Rättegångars förmindflande, ätmindstone i en del Landsorter, alt jag hoS Hög» loflig» Ridderstapet och Adeln wägar pä det högsta recomniendera detta förslag till bifall; den inwänd» ning skulle wäs deremot kunna göras, att det btef. we swärighet underkastadt wid uppbörden af sädane medel att försnillningar skutte kunna ffe, och kronan således blifwa lidande i sin tittständiga rätt. Men detta kan lätt hjelpas och förekommas, om i stället för den särskildta betalning som nu lemnäs för Stämningars utfärdande, och Lösen för ProtocollS Utdrag och Utslag; sädane expeditioner skutte författas pa eller beläggas med stämpladt papper af sa högt belopp, att det innehöll bade nu warande Charta-Sigittatä afgift och äfwen den efter taxa stadgade Lösen för expeditionerna; hwilken således utan widare omgång tillfölle Kronan och Skaten. Men Den 2 November4r Men deremot häller jag före att Kronan bör, rrtan att allmänheten fär »vidkännas någon ytterligare utgift ti!! Domarens aflönande, an de sä kallade Twgsgäsinings-penningar, med en förökad Lön, af desia Medel remna den arsättning för de förlorade sportlerne som kan anses lämpelig och billig. ledning af det nu anförda, anhäller jag hos Högwälborne Herr Grefwen och Landk.Marskalken ödmjukast om proposition til! bifall af Höglofliga Lag-Utskottets Betänkande i hela sin widd, likwäl med de tillagg, jag funnit mig föranläten göra.
Ständer uti sin omförmälda underdåniga skrifvelse af år 1854, bland annat, angifvit de afgifter, sorn nu af besättningar och rederier för sjöfolks understödjande erlades till sjömanshusen, d. v. s. !:o den sä kallade lästeafgiften, hvilken, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 28 Augusti 1828, vid Svenskt fartygs utgående från Svensk hamn till utrikes ort, af fartygets redare betalas till sjömanshuset i den stad. der resan börjar, med 2 skilling banko per läst af fartygets drägtighet, samt 2:o den sä kallade plåtafgiften, som, fastställd uti 1748 åns Kongl. Reglemente för kofferdiskeppare och sjöfolk samt 1828 års nyssberörda kungörelse, borde af besättningen ä Svenskt från utrikes ort hemkommande fartyg utgöras till det sjömanshus, hvarunder fartyget lyder, at skeppare med 4 öre kopparmynt, styrman med 3 öre och af hvarje annan person af besättningen med 2 öre för hvarje plåt, räknad till 6 daler kopparmynt, af den förtjenta hyran eller månadspenningen; men dä ali gratial-utdelning åt behöfvande sjömän, hvilka icke uppfyllt de för pensions erhållande föreskrifna vilkor, borde frän ifrågavarande pensionsinrättning afskiljas och fortfarande, liksom understödjandet af sjömäns enkor och barn, tillhöra sjömanshusen, ansåge Kongl. Majit lästeoch plät-afgifterna icke böra till förevarande pensionering disponeras.
Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer så myc ket hellre med de begge sista talarne, som det skäl Utsk. anfört, nemi. dess förmodan att man skulle kunna inrymma tabell-commissionen i något Kronans hus, icke afser någon åtgärd, som gått i verkställighet; och om verkställighet deraf skulle följa, så faller af sig sjelft, att hyresmedlen komme att upphöra, men intilldess sådan local kunnat beredas, är det klart, att de böra utgå. Hvad åter angår lönen, så väl för secreteraren som biträdet, så lärer ingen af R. o. Ad. vilja vägra att den må utgå i enlighet med hvad K. M. äskat. Hr Rosenblad: Till hvad här redan blifvit anfördt såsom stöd för bifall å K. M:s propos., vill jag endast lägga det, att hvad Utsk. här anfört ang:de det oriktiga deruti, att secret:n i Tabell-commissionen skulle erhålla lika lön med den, som lemnäs secreterare i Rikets collegier, hvilkas arbete i allmänhet anses vara större, synes böra förfalla, enär secret.-lönen i Rikets collegier består icke allenast af lönen på stat, utan till hufvudsaklig del af med tjensten förenade sportlar, som i de flesta verk gör secret.-lönen mycket betydligare än sjelfva råds-lönen. Jag förenar mig med dem, som yrkat bifall till K. RI:s proposition. Frih. Raab: Förekommen af alla de talare, som i denna fråga yttrat sig, anhåller jag endast alt med dem få förena mig. Den 10 Augusti c. ra. 267 Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulskrs förslag i 1 3:de punkten. Ropades starka nej, blandade med ja. Uppå derefter framställd propos., blef livad K. M. i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof i detta ämne föreslagit, bifallet af R. o. Ad. 14: d e punkten. Frih.
Drake, hos honom anmält sin önskan, att från sina befattningar erhålla afsked med pension, men att denna anmälan blifvit så sent ingifven att Akademien ej inom föreskrifven tid kunnat hos Kongl. Majit anhålla om nådig framställning i ämnet till Rikets nu församlade Ständer — föreslagit, att, då Professor Drake, som, utom nyssnämnde befattning, jemväl vore Musikaliska Akademiens Inspektor, Sekreterare och Bibliothekarie, numera uppnått en ålder af 71 år och under några och tjugu år vid Akademien tjenstgjort, men i anseende till en svår ögonsjukdom, som redan förorsakat blindhet å det ena ögat, och i öfrigt försvagad helsa ej kunde dermed vidare fortfara, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152. 55 Rikets Ständer måtte, i betraktande af Professor Drakes utmärkta och allmänt erkända skicklighet och nit vid utöfvandet af sina befattningar, tillägga honom en årlig pension, motsvarande en del af hans löneinkomster eller 2,000 R:dr; — varande denna motion förordad af flera Ridderskapet och Adelns ledamöter, hvilka uti afgifna yttranden dels meddelat uppgift å samtliga af Professor Drake från trycket utgifna arbeten och skrifter, dels i öfrigt framställt hans under en mångårig och trägen verksamhet ådagalagda sällsynta förtjcnster om den Svenska tonkonsten. Professor Drakes nitiska och förtjenstfulla bemödanden för utbredande af en grundlig bildning i musik och harmonilära äro äfven för Utskottet nogsamt kända; och mod afseende derpå samt af hufvudsakligen enahanda skäl, som föranledt Kongl. Maj:ts af Utskottet uti nästföregående punkt förordade framställning om beviljande af pension åt Konsertmästaren Berwald, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, det Professor Drake må berättigas att, efter erhållet entledigande från ofvan omförmälda befattningar, på allmänna Indragnings-staten uppbära en årlig pension af 2,000 R:dr. 6S:o. Hos Kongl. Maj:t hade Kurhus-läkaren vid Borgholms kurhus, J.
I fråga om de af enskilda motionärer nu gjorda framställningar om bibehållande af seminarierna i Strengnäs och Wisby, får Utskottet erinra, hurusom Rikets sist församlade Ständer, med godkännande af den allmänna grundsats, att seminariernas antal borde så mycket som möjligt inskränkas, på det vid de qvarvarande undervisningen måtte kunna, utan alltför dryga kostnader, erhålla den fullständighet, som för elevernas ändamålsenliga utbildning vore önskvärd, åt Kongl. Majit öfverlemnat att närmare bestämma, såväl antalet af seminarier, som de orter, der dessa läroanstalter borde bibehållas eller nya sådana inrättas; och vid sådant förhållande torde Rikets Ständer nu icke finna lämpligt att ingå i definitiv pröfning af de i berörda motioner väckta förslag om bibehållande af vissa särskilda seminarier. Men då de omständigheter, som blifvit anförda såsom skäl för bibehållande af seminarium i Wisby, synts Utskottet förtjenta af behjertande, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer måtte derå fästa Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet. Vidkommande derefter Kongl. Majits nådiga förslag om tillökning i anslaget för folkskolelärare-seminarierna samt Biskop Sundbergs i enahanda syftning gjorda framställning, så synes, i betraktande deraf, att det vid sistlidna riksdag anvisade anslag af Rikets Ständer beräknats för fem manliga och ett qvinligt seminarium, men Kongl. Majit funnit sex manliga och två qvinliga vara at nöden, med den af Kongl. Majit nu föreslagna anslagsförhöjningen, på sätt bemälde motionär antydt, endast vara afsedt, att bibehålla i deras nuvarande utsträckning de seminarier, som, enligt ofvanberörda nådiga kungörelse, böra ombesörja ifrågavarande undervisning. Då emellertid elevernas antal, som af Rikets Ständer beräknats komma att uppgå till högst 560, numera stigit till 741, mäste, med den ojemna fördelning af detta antal, som af lokala förhållanden är en följd, åtskilliga seminarier erhålla elever vida utöfver det antal af 100, hvilket Rikets Ständer ansett med framgång kunna vid hvarje seminarium undervisas.
54* Sinnet ej i en ©oc!en Befufne mdn af Sltel, ©tdnb^perfoner odj 23önber tia bet antal odj förBdaanbe, forn erforbra#, md bet BrifFanbe utfetf Blanb fdbane perfoner, forn dro eller marit i d?onol. 2ttaj:fg 06 bronan# tjenfF, eller inom ben Slaf, (jmard tillgång dr. QtjFunba ©ocfne» mdnnen ett (Förre antal, dn gern, mare bern ej förment, att frdnannan ©ocfen tiaFana Befutne perfoner af ben Slaf, Bmarä tiffgdng inom ©ocfnen fafnatf. §• 55» 2Bilja flere ©ocfnar inom Stt (Förre etter 2mdnne minbre spafForat förena (Fg om en 23erebning$*Sommittee, mare fdbant tifldtet; bocf Bör ttbig unberrdttelfe fjdroni mebbelaö ©FattfFrifmaren o$ en fdban Sommittee Itfmdl ej BefFd af flere, dn ©ju perfoner» SnbafF i bet fatt, forn Bdr upptagen, md Söerebning&Sommittee funna utom ©ocfnen etter 95afForatet fammantrdba. §. 56. ©Futte görfamlingen utan omrö|Fning ej Funna förenäs om Sebamöter, anfFdaeS af be ndrmaranbe orbentligt mal, fjmarmib röjFerne Berdfnaé efter förmeblabe hemmantalet 0# Sorbdgaren fjelf röfiar, om
Frih. Klinkowström, Rud. Mauritz: I motsats mot hvad Hr Hjärne yttrat, beklagar jag mig öfver alt icke hafva varit ledamot af Ekon.Utsk. ty jag skulle i sådant fall icke underlåtit att instämma med reservanlerne och får nu anhålla om upläsning af Hr Doktor Nordströms reservation, med begäran att derefter återfå ordet. Sedan den begärda upläsningen blifvit verkställd tilläde Frih. Klinkowström; Jag anser den föreslagna skrifvelsen alldeles obehöflig, då de föreskrifter som för ifrågavande fall äro gällande, i min tanke äro fullt betryggande. Några nya behöfvas alldeles icke, såvida ej den makt som Konungen har Sig anförtrodd, i väsendtlig mån skall rubbas och minskas. Frågan huruvida en fästning, som sådan skall uphöra att tillvara, behandlas endast i kommando väg; men fästningen, står till sina verk orubbad qvar, intilldess Konungen, efter Statsrådets äfvensom vederhör.-de embetsmyndighelers hörande, fattat Sitt beslut om raseringen; hvarefter R. St. ega att yttra sig ora de medel som dertill kunna finnas behöflige och om den mark som tillhörer fästningen, får kronan afhändas; och sådant på grund af framställningar som i ämnet komma att göras antingen af Kouungen eller enskild motionär. Jag finner således ingen fara vara å färde att de föreskrifter, som i delta hänseende äro gällande få orubbade qvarstå, eller någon nytta med skrifvelsen åstadkommas, hvarföre jag hemställer att förslaget dertill måtte afslås. Hr Printzensköld, Carl:
Utskottet anser derföre en förändring härutinnan och indragning till Stats-Verket af de till corpser, stater, verk och inrättningar anslagna räntor och kronotionde, både vara önskelig och böra verkställas, så vida ålgården kan ega rum, ulan Slals-Veikels allt lör dryga betunganden och utan att någon derigenom blifver i sin lagliga rätt förnärmad, samt så vida trygghet vinnes att statens tjenst framgent, likasom hittills, kan, äfven vid de mest oblida skillén och föränderliga förhållanden, fortfarande och till det allmännas båtnad blifva bestridd. Undanlag måste således åtminstone lills vidare ega rnm i afseende på sådane ränlor, som in natura utgöras i och för något serskildt verks drift, äfvensom förändringen icke kan för löntagare, utan godvilligt medgifvande, inträda förr än vid förflyttning från nu innehafvande tjenstebefattning, och dessutom mäste åtskilliga härmed sam - Stats-Ulskottets Utlåtande, N.o 28J, manhang egande frågor tagas i skärskådande. Om nemligen alla ifrågavarande räntor oell krono-lionde lill Siats-Verket indragas, måsle nuvarande indelningshafvare, likasom andre, contanle, löntagare, erhålla sina löner qvartaliter under årets lopp, ty hvad räntegifvare nu erlägga, ingår ej förr än under det påföljande årets fyra forsla månader. Verk och inrättningar äro jemväl berättigade att erhålla dem tillerkända anslag, — om ej qvartaliter, åtminstone vid hvarje års utgång, och således innan uppbörden från de skatlskyldige ingått. Härigenom kommer Stats-Verket i nödvändighet att utgifva ett förkott, motsvarande hela beloppet af de till kronan sålunda indragne räntor och kronotionde. Löntagares hittills i allmänhet knappa villkor kunna lika litet som de till academier, verk och inrättninger anslagna inkomster, förminskas, utan måste, enligt Utskottets tanka, fortfarande bibehållas vid sitt nuvarande belopp och ersättningen, för t. ex. spanmål, dem således oafkortad tillerkännas, jemte nu stadgade forsellön.
Spakämnen. Ett fartyg öfver Etthundrade Läster:* Sju famnar Ved, Fem tunnor Tjära och Tre tunnor Beck, Tolf st. Åroc!i Tjugoen st. Spak-ämnen. Främmande Fartyg är tillåtet att lill Skeppsbehof intaga lika mycket ved som för inhemska Fartyg är utsatt, dock att tull derföre med 5o procent af värdet erlägges; äfvensom behöriga tullafgifter enligt Taxan beräknas för hvad främmande Fartyg af Beck och Tjära taga till Skeppsbehof. 25 §. (oförändrad) 26 §. För gods, sorn under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill disponera varan. Anser godsegare en förskämd vara icke kunna draga den i Taxan utsatta tull, bör han lagligen styrka varans förskämning inför vederbörande Tullkammare, sorn då eger, efter föregången kungörelse, låta 25 §. (lika med a5 §. i Tull-Taxan). 26 §. För gods, som under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera. Anser godsegaren en förskämd vara icke kunna draga den i Taxan utsatta tull, må han lagligen styrka dess förskämning inför vederbörande Tullkammare, som då eger, efter föregången kungörelse, lå - Hor till Bevilln. Utsk. Bet. N.-o 29. i5 i behörig ordning försälja varan på öppen auction, i hvilket fall tullen bestämmes för alla de varor, å hvilka tullvärde i Taxpn är utsatt, efter auclionspriset, jern Tordt med samma värde, och för andra varor, efter fastställd tullprocent å auctionspriset; kommande godsegaren att undfå skilnaden emellan behållna auctionssumman och det på auctionspriset grundade tullbeloppet. Vid förtullning af varor, bergade från förolyckade Skepp och Farkoster, länder till efterrättelse hvad serskildt derom är eller framdeles blifver stadgadt. 27 §. (oförändrad). 28 §.
Luleå eif vara af vigt ej mindre för underlättande af transporterna å elfven, än äfven med hänseende till ortens fortskridande odling och befrämjande af en fiffigare handelsrörelse derstädes, godt att till berörda företag anvisa ett. låneunderstöd af 93,000 Riksdaler Riksmynt. Den sålunda tillämnado kommunikationsanstalten har likväl sedermera, med afseende å nödvändigheten af de å elfven transporterade effekternas omlastning för jernvägens begagnande, ansetts icke skola åt allmänna rörelsen bereda de dermed åsyftade fördelar eller motsvara dess behof, och företaget har, i följd häraf, icke kommit till utförande. Men då förslaget om åvägabringande af en oafbruten kommunikationsled utefter Luleå eif innefattar en fråga af stor betydelse för denna landsorts framtida utveckling och ekonomiska förkofran, hafva undersökningar, på enskild bekostnad, egt rum angående möjligheten att medelst anläggning af kanaler med lutande planer åstadkomma en sammanhängande farled förbi Hedens och Ede forssar; hvarefter och sedan detaljerad arbetsplan härför blifvit af Löjtnanten vid Yägoch Yattenbyggnadskorpsen, R, Schough, upprättad, dervid företaget beräknats till en kostnad af 1,500,000 R:dr, hvaraf 221,500 R:dr för den erforderliga rörelsematerielen, bestående af bogseringsångbåtar och pråmar, intressenterne i företaget, uti en i sistförflutna Augusti månad genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet till Kongl. Maj:t insänd ansökning, i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, att en summa, motsvarande den för anläggningen och rörelsematerielens anskaffande beräknade kostnad af 1,500,000 Riksdaler, måtte anvisas, för att genom Statens försorg användas till ifrågavarande företags verkställande, eller ock att, om detsamma ansåges icke böra af Staten utföras och för framtiden handhafvas, hela kostnadssuinman måtto såsom anslag Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 141. 43 utan återbetalningsskyldighet. öfverlåta® åt det bolag, som för ändamålet kunde varda bildadt.
Nådiga tillstånd, en mera stadgad gräns-linea emellan GeneralAd ju tantens Befattningar i CommandoMål och de Civila Administrationerne vore u]>pgjord; men då detta ärende utgör ett särskilt öfverläggningsänine, hvilket jag icke tror vid detta tillfälle bör discuteras, lära Riksens Höglofl. Ständer framdeles inse, när rätta tiden är inne, alt frågan hos Kongl. Maj:t underdånigst anmäla. Friherre Hjerta, Axel, anförde skrifteligen: Då jag hörde det första uttrycket af Höglofl. ConstitutionsUtskottets Betänkande: Omedelbarligen äskade, trodde jag att Utskottet varit af den tankan, alt det fordrades, för att blifva gillad, att ej vara förstådd, men jag fann snart, att denna min mening var felaktig, och att Utskottet, sorn vore vant att ransaka förborgade ting, antagit ett, för mig åtminstone, mörkt och compliqueradt Skrifsätt, Om denna min förmodan verkeligen varit Högloflige Utskottets föresats, har det deruti fullkomligen lyckats. Nu till sjelfva saken! Jag delar fullkomligen med Utskottet den mening, att orden: så vidt Författningarne medgifva, skulle troligen inför en Domare frikalla Friherre Björnstjerna från det ansvar, som det olagliga i den åklagade GeneralQrdren innebär; men jag kan ej finna att denna Ordres styl har någon särdeles förtjenst, som det synes Utskottet; ty om alla Befälhafvare, Man ifrån Man, (hvarigenom nämnde till sin syftning olagliga Ordres ut - Den 12 Martii. 343 ginge), nyttjade samma förbehåll, skulle sluteligen det tillhöra Constapel]!, att endast urskilja hvad som egentligen vore stridande emot Lag och Författningar. Torde hända att mången är af den tankan, att kännedom af Constitution, Lagar och Författningar är bara Ministére, hvilka högre Embetsman utan tilltal kunna umbära, och det är tillräckligt, när Constaplar och deras vederlikar känna dem; men jag tillstår upprigtigt, att jag ej hunnit till en sådan grad af Liberalitet emot de högre Embetsmännen.
Se där ta’n; Intet behöfver jag gräla om et par daler, men nog brukar man eljest lägga penningar i brädet, innan man slår. Också vet jag intet, hvarför jag ensam skall hålla på andra, när jag alldrig får hållit igen. Nå! nu är Banqven fyra daler. Kör! Men pengar i lådan. Uno tog fram et par Riksdaler och lade dem til Banqven, blåste litet på tärningarne, och slog ännu en träff. – Kattzaun. Det är nu sjelfgjorda glatta hin håken, at jag alltid skall hålla på de händer, som alldrig kan fela. Banken är åtta daler Banco! Jag håller bara en (hans kapital var nu endast en blank Riksdaler). En annan Spelare. Resten! Kör sa Trasman! Med en lorgnette följde denne upmärksam alla kasten, och uprepade dem med rim. Fem, fyra, tre; re-ti-re. Fem, sex, fyra; pengarna bli dyra. Et, två, sex, pengarna gå til vägs – felt i Vesterås! Ach du lilla Notenius! Sex, fem, två; Olanders sagen! Ja nu skall man få se at han träffar, tvåan låg oppe den karnaljen, men hon vände sig igen. Ja! tag mig – slog han icke träff. Kattzaun drog sig nu ur spelet då han såg sin sista Riksdaler förlorad, och ställde sig bakom Uno, i hopp at få låna. – Hur stor är Banken? ropade Kapten Geldearm, som inträdde. Den skall vara Sexton Riksdaler svarade Uno – men jag slår hälst för mindre. Kör för hela Medaljen! Fem, två, två. Ja, pengarna lär jag få. Honett hjerta på karl! Uno hade ingen ting at invända; två tvåor lågo verkeligen rätt synliga i lådan. Med missnöje fann han nu sina vundna penningar ännu hastigare förlorade än erhållne, och föresatte sig derföre, at om lyckan ännu en gång ville gynna honom, han då skulle sluta vid tredje träffen. Emedlertid höll han nu blott för at återfå sina egna förlorade två Riksdaler på de andras händer; men olyckan förföljde honom beständigt. Sluteligen började han ledsna, och med något bekymmer räkna i sin kassa, som icke tycktes fullkomligt tilfridsställa hans väntan.