Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorers Berättelse. .985 Deraf skulle ock följa, att Märkrulla, soia uppvises i öppen Sjö, ej kunde medföra någon säkerhet, i afseende pä lastens beskaffenhet, eller förbindelse för Skepparen, att ansvara för hvad vid en för tidig lossning kunde brista elier öfverstiga Märkrullans innehåll. Innan desse mine anmärkningar blifvit med Herr General-Adjutanten, Friherre Cederström communicerade, har vid Riks-Rätten, der en dess Ledamot, Herr Presidenten m. m. Friherre Wirsén då aflagt Domare-ed, fråga af mig blifvit vackt, örn Herr General - Amiralen Friherre von Stedingks, Herr Amiralitets Kammar-Rådet Carlbergs och då varande Herr Stats - Commissarien, sedermera vice Presidenten Haaks behörighet, att såsom Ledamöter uti Riks-Rätten deltaga, på de skäl, att Förvaltningen af Sjö-ärenderne, ehuru egande lika anseende och värdighet, sorn för detta AmiralitetsCollegium, ändå icke vore ett Rikets Coilegium, och att Presidium derstädes föres af en Flaggman, med. titel af Chef för Sjöärenderne, icke med Ämbete af President, utan endast med lika värdighet, som Presidenterne i Rikets Collegier, hvilken värdighet flere Ämbetsmän dessutom innehafva : Att den civile Ordinarie Ledamoten derstädes icke är Råd i kraft af sitt Ämbete, utan är Öfver-Commissarie med Amirali te ts-Kam~ mar-Råds namn och värdighet, samt att i Kongl. Stats-Contoiret icke finnes någon Lc - g8G Riksens Ständers danrot med namn, ännu mindre med Ämbete af Råd, hvarförutan Ledamöterne derstädes icke ega någon rösträttighet, och sluteligen att Grundlagens bokstafliga föreskrift, enligt 83 §. i Regeringsformen, borde efter dess ordalydelse vid hvarje särskildt fall tillämpas.
Ridderskapets och Adelns den 21 sisllidne November haline Protocoll, inhemlades, att, vid förnyadföredragning af Banco-Ulskottets Utlåtande N:o 109, i anledning af de inom samtliga Riks-Stånden framställda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 64, afgifna Betänkande, angående utgifvande från Banken af dess, enligt 1839 års bokslut, utöfver grundfonden behållna ränlevinst och capitalöfverskott bade Ridderskapet och Adeln beslulit, att ingen del af ifrågavarande medel skall användas tili bildande af någon reserv-fond för Banken, men att Bankens, enligt 1839 års Hufvud-bok, utöfver grundfonden, reserverade vinstoch capital-öfverskott skall, till belopp af en femtedel årligen, ifrån och med år 1841, användas till befrämjande af inrikes communicationer till andra nyttiga företag i orterne och för allmänna behof, på sätt Rikets Ständer kommo alt närmare bestämma, sedan vederbörande Utskott deröfver Utlåtande afgifvit; och voro Med-Slånden inbjudne att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena; men denna inbjudning blef icke af Borgare-Ståndet antagen. S. D. Ånyo föredrogs meddeladt samt den 17 och 23 sisllidne September på Borgare-Ståndets bord lagdt Utdrag af Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 16 i samma månad, genom hvilket Borgareoch Bonde-Stånden voro inbjudna att instämma uti det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet fattade beslut, att för Professor Cederschiöld personell å 8^8 Prot.
Herr Treffenberg, Curry Gabriel; Då Högloflige Ridderskapet och Adeln beslöt i detta ämne var jag icke i tillfälle att få anmäla min reservation deremot, hvarföre jag nu får äran tillkännagifva densamma» Jag ogillar, icke allenast formen under hvilken denna fråga blifvit behandlad, såsom efter min tanka varande ett högst menligt prer judicat, för tilläfventyrs flerfalldige öfverraskande methamorphoser af Grundlagarne; utan äfven beslutet i hufvudsaken, då det icke utsträcker sig till öfverlemnandet af full beslutande röst, åt en Furste, 6om i sanning förtjsnar ett dylikt förtroende, så genom dess ädla tänkesätt, som kända kunskaper och manliga väsende. Att jag helt och hållet reserverar mig emot ett beslut, hvarigenom 3, 106 och 107 §. §. i Regeringsformen, så äfventyrligt för Sveriges constitutionella Statsforms bestånd amalgameras, och hvarigenom Sveriges och Norriges Kronprins Ozcar, möjligen en gång kunde komma att öfverröstas at någre ansvarige Rådgifvare, är enligt dt-n anda hvarmed jag besvurit Fäderneslandets. Grundlagar, samt en undersåtlig grannlagenhet som ingen bör kunna misstyda. Den 17 April c. mi N:o 3. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Sedan Grefve von Platen, uti ett förträffligt anförande den 1 Mars, redan besvarat det väsendtligaste af den critiska tafla öfver Ministärens förhållande, som Friherre Anckarsvärd, vid tillfälle af en motion om Minister Statens inskränkning uppgjordt, skulle jag icke vidare uppehålla Höglofl. Ridderskapet och Adeln med detta ämne, om icke det nu justerade Friherre Ankarsvärds anförande utgjorde en fortsättning 'af samma sak, och om icke denna afhandling, långt före detta, utan föregången justering, blifvit uti en allmän Tidning införd. Då samma anförande innefattar frågor, som blifva ej blott uf en administrativ men af en constitutionell natur, påkallar den en närmare undersökning. Jag nödgas derföre blifva vidlyftig och jag anhåller om Höglofl.
Man måste vara ense derom, att ehuru materieln är en väsendtlig del af försvaret, består likväl den hufvudsakliga försvarskraften i fäderneslandskärleken. Borttager man denna och undergräfver medborgarnes vältrefnad, så skola säkerligen alla stora anstalter icke förslå att trygga vår sjelfständighet. Det är i främsta rummet den moraliska kraften hos nationen, som måste Vårdas och upplifvas, och det är denna kraft, jag anser lida genom det sätt, hvarpå man vill tillvägabringa Rikets Ständers beslut om understöd för Banken. För öfrigt har jag aldrig stridt mot sjelfva Canalföretagets framgång; ty jag föreställer mig, att om Sverige skulle framgå till förkofran, samt handel och näringar lifvas, kan Canalen kanske en gång i framtiden blifva nyttig. Då, när vi alla redan äro kalle och tyste, när de passioner, som nu äro verkande, slocknat ut, då kan det möjligen Ilända, att våra barn och barnabarn finna den nyttig, och prisa dem, hvilka uppfunnit och verkställt delta förelag. Om man då frågar, huru det kom till, att det hos samtiden väckte så mycket missnöje, tror Den i3 April. i g5 jag att det skall visa sig, att egenteliga orsaken icke legat, i någon bristande känsla för framgången af stora företag och oförmåga att bedöma dem, utan i den känslan, att vi vilja handla och besluta, såsom frie Svenske män, och icke låta oss blindt ledas till mål, hvilkas vidd och beskaffenhet vi icke känna* Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag skall icke med ett enda ord vidröra hufvudfrågan; men jag anser mig manad att uppstiga i anledning af ett bär fälldt yttrande, att då en Ledamot af FinanceBetedningen tillstyrkt, att Bankens Credit skall tillitas, man deraf kan sluta, hvilka planer för Finance-regleringen man kan emotse. Till svar härpå får jag nämna, hvad min ringa person beträffar* att jag önskar, det alia bade så alfvarlig vilja, som jag, att sätta penningeverket i stånd, och att icke längre låta det kastas mellan ytterligbetet af stigande och fallande till näfingarnes allmänna förderf.
Banco; hvarjemte, beträffande de emot tillförordnade Ordföranden enskildt gjorda angifvelser, dels att ej hafva i rätter tid, hvarken tillställt Borgmästaren Falck RådstufvuRättens honom rörande Utslag af den 11 Februari 1804, elier lill RådstufvuRättens i Sigtuna Archif aflemna Protocollerne i de hos RådstufvuRätten, Borgmästaren rörande mål, dels ock att å tvänne af tillförordnade Ordföranden utfärdade utdrag af RådstufvuRättens Protocoll hafva antecknat och af Borgmästaren Falck uppburit högre lösen, än som vederbordt, Kongl. HofRätten, hvad förstnämnde angifvelser vidkom, ansåg ett sådant förhållande vara under skriftvexlingen utredt, att anledning till ansvars ådömande i dessa delar icke förefunnes; deremot i afseende å angifvelsen, det tillförordnade Ordföranden för tvänne expeditioner beräknat och uppburit för hög lösen, Kongl. HofRätten, på andragne grunder, fällt tillförordnade Ordföranden alt, jemlikt 4 morn. i föreskrifterne vid slutet af Kongl. Taxan på Expeditionslösen den i5 Maj 1821, för hvardera af de utaf honom emot för hög lösen utlemnade expeditioner böta Tjugo R:dr B:co, eller tillsammans Fyratio R:dr samma mynt, deraf en tredjedel tillfölle Kongl. Maj:t och Kronan, samt öfriga två tredjedelarne angifvaren. Öfver detta Kongl. Hof-Rättens Utslag äro af Parterne å ömse sidor underdåniga besvär anförda hos Kongl. Maj:t, hvars Nådiga pröfning af målet ännu afvaktas. Sedan anmärkt blifvit, huruledes Götha ArtilleriRegementes KrigsRätt, genom Utslag den 5 Juni 1887, dömt Artilleristen vid berörde Regemente, Thor Andersson Rar, att, för första resan stöld till värde af i3 R:dr 16 sk.
Svagare naturer kunna icke tala i andra ämnen än hvaraf hjertat är fullt, men Erik hörde icke till dem. Bland annat hände äfven, att häradshöfdingen kom att tala om det sista tinget, der han satt såsom domare. Man skall förlåta honom att han rörde sig i detta ämne så der con amore. Bland annat nämnde han, att han haft det nöjet att förhöra en italiensk lindansare och döma honom såsom öfverbevisad om ett mord och hvarjehanda andra streck. Mannens namn var Jeromio. – Jeromio menade Erik. Häradshöfdingen fann af det intresse Erik tycktes fästa vid detta namn, att han hade en tacksam åhörare, och började derföre utlägga hela saken. Jeromio blef anklagad af sina egna kamrater, som således voro lindansare till profession. De hade uti truppen haft en ung flicka, vid namn Stella, hvilken var förlofvad med en ung man vid namn Guilielmo. Denna Stella hade på ett hemlighetsfullt sätt försvunnit en natt, då hon åkte med Jeromio. Detta var den första anklagelsen. Härtill svarade Jeromio, att hon blifvit honom med våldsam hand frånröfvad af förklädda ryttare, hvilket truppens öfriga sujetter icke kunde veta, emedan han farit sist i sällskapet. Vittnena, hvilka samtligen förstodo svenska språket mer eller mindre ... några voro tillochmed enligt sina pass infödda svenskar ... svarade på en klyftig fråga af domaren, om han ofta plägade åka efter alla andra, att det aldrig förut inträffat ... han hade hittills alltid velat åka till först, emedan han var truppens direktör, och ansåg sig bättre än alla andra. De förmodade, att han gjort det denna gång för att kunna tvinga henne till att bekänna sanningen, om hon med sin fästman skulle stadna qvar vid truppen eller ej. Allt detta var nu nog, tyckte domaren, att göra Jeromio med misstänkliga omständigheter besvärad. Men den andra punkten var än värre. Sedan truppens sujetter ankommit till gästgifvargården och väntat en god stund, ankom slutligen Jeromio, såsom sagdt, ensam. Han förklarade då Stellas uteblifvande på samma sätt som nu inför domaren.
Majit sedan sisla Riksdag på Handelsoch Sjöfarls-fonden vidtagne dispositioner, nemligen till Stockholms Slussbyggnad 20,000 R:dr årligen ifrån och med år 1837 tili och nied år 1846 samt till Trollhälte-Canals och Slussverks ombyggnad 60,000 R:dr årligen, hvaraf fem års anvisning är vorden af Handelsooh Sjöfartsfonden accepterad; och som nämnde Fonds behållning, hvilken, enligt Convoy-Commissarialets räkenskaper, består af i Banken insatte 354,271 R:dr 41 sk. 7 rist. och utestående fordringar, hvilka alla kunna anses såsom säkra, 222,815 Ridr 5 sk., tillsammans 577,086 R:dr 46 sk. 7 r:st., jemte det belopp, hvarmed den caleulerade inkomsten för innevarande år kommer att öfverskjuta årets utgifter, eller 54,701 R:dr 24 sk., hvilka medel, i följd af den vid sisllidne Riksdag Kongl. Majit af Rikets Ständer med g i fria dispositions-rätt af Handelsoch Sjöfarls-fonden, äro att till dessa dispositioners fullgörande i främsta rummet använda, lemna mer än tillräcklig tillgång, icke allenast till dessa utgifters bestridande intill nästa Riksdag, utan äfven till verkställande af den utaf Stor-Amirals-Embetets tredje Afdelning, i dess underdåniga memorial af den 16
Några dagar därefter gaf dåvarande notarien Johan Trotzig en större middag. Den lefnadsglade, unge och förmögne tjänstemannen såg vid sitt bord många af den tidens utmärktaste snillen, sångare och konstnärer. Ibland dem var Bellman den för Trotzig käraste. Bellman, som visste, att man hos Trotzig kom i godt sällskap och där alltid träffade samman med “snillebröder“, var merendels vid godt lynne, då han infann sig på någon af vännens tillställningar, i synnerhet som värden själf var en älskvärd och kvick karl, hvilken älskade vin, sång och glädje. Bellman var nu, såsom alltid, den mest efterlängtade af alla gästerna. Han infann sig denna gång något sent, så att man hade väntat på honom. Hans inträde hälsades med hurrarop, och man intog genast sina platser vid bordet i den mest upprymda sinnesstämning. Anrättningarna voro utsökta; vin och kvickheter flödade; tal, skålar och sång aflöste hvarandra. Bellmans utseende tillkännagaf, att han var ganska lifvad, och att döma af alla yttre tecken, kunde man hoppas på den glädjen att få höra honom improvisera. Man hade emellertid kommit till sista rätten, utan att Bellman, trots sin munterhet, höjt sin röst till sång. Nu reste han sig upp och yttrade: “Finns här vid bordet någon prästson?“ “Jag är son af en andlig far!“ utropade Kexél. “Du är poet, du duger icke.“ “Hallman är äfven prästson,“ sade en af bordsgästerna. “Ett obrukbart exemplar vid närvarande tillfälle,“ menade Bellman skrattande; “nej, bättre utrustade prästsöner behöfver jag.“ “Hvad,“ utbrast Kexél, “äro icke vi väl utrustade?“ “Å jo, blott det icke handlar om kontanter, och det är just sådana den prästson bör hafva, som jag vill vända mig till.“ “I sådant fall, se till,“ utropade Hallman; “där har du en prästafkomling, som i hull och guld öfverträffar alla andra. Jag menar grosshandlar Alm.“ Allas ögon riktades på den rike mannen, hvilken endast hade sitt släktskap med värden att tacka för det han blifvit kastad in i kretsen af vittert folk.
Dcn skillnad som wisar sig emellan besia upgifter och dem, enligt hwilka Magasins Inrätt - Den 3 October. 203 rättningens behällna Fond, i de sammansatte Utskottens wid sista Riksdag i detta ämne aflätne Betänkande, uptogs til! omkring 900,000 R.d., förmoda Utskotten förnämligast härröra af Span. nemäls och Prowiant-Förrädens genom prisens fall minskade wärde, samt deraf, att det öfwer, skott i wahror och effecter, som krigs, förwalt. ningen skulle till oftanämde Inrättning aflemna, icke till päräknadt belopp lärer hafwa kommit samma Inrättning till godo. Med förberörde Summa, bwartill Maga. zinS-Jnrättningens Fond elter Direstionens up. gifter nu blifwit nedsatt, har D.rectionen ansett Inrättningen omöjligen kunna ästadkomma hwad den hittikS uträttat, än mindre upfylla den inera widsträckta werkningS -krets, som Riksens Ständer för den samma bestämt, hälst större delen af de utestäende fordringarna ej utan smäningom kunde inflyta och, i händelse nägon Landsort hädanefter behöfde undsättning, för. stotts. Summan dä äfwen komme att nägon tid innestä. I detta afseende har Directionen säsom icke disponible räknat en Summa af minst R:d. 75,000. Till de för Sjö. Expeditioner i Näder anbefallte Prowiant. och Bröd La. ger fordrades ett förlag af ätminstone 100,000. För Flottornas och Garnizonernes man. stäp samt till Hafra för Hof Stallet, hwarom Directionen bör draga för. L04 Den z October. Transport 175,000. försorg, kunde er päräknas mindre förffott än 150,000.
Vet wisterligSn wara af högsta wigt, att de göromål, soni tillhöra Kongl. Stats Contoireis befattning, Uti Något afseende aldrig saknaa sörstnämde egeustaper, emedan drägligheteN af be Skattstyldiges böroor befrämjas genom öfwertygelsen om desta ofta tungt nog Ulgifna skatters tigtiga anwandaude til! bestämda nödiga behof. JfraN äldre tider har wärk it^pbörds-Werk Warit belastadt med nästan otaliga Perstdel-Tit tar, hwilka till Någon del längesedan uohörk äki in Matura utgöras, hwilkas wärde fäledes blifwit förwand» lade i penningar, dels efter stadgade och dels efter föränderliga Pris CoUränker, och hwilken förmandling medfört ej aiieNast orimligt beswär och arbete för flpbördsniän och redowifande, utan ock ofta osäkerhet och wisterwalla hos de S^attgifwaude och destUtom har. genom flatterneS olika distribution till serskiltbehof, den okältwisa ofta timat.att den stalt smn warit Kronan bespatd lättare kunnat Utgöras än den som ät wista Stater och Ämbetsmän i Landsvrterne warit bestämde. Ba Kronan atnöjt sig Med Marksgangs-priset, här Judelnings-hafwaren ofta fordrat zo a 40 pst derlttöfwer, h>oärigenom den ena iludersälen ojemN< förligt swarate än den andra blifwit betungad. Ätt förestå någon förbättrad ordning uti bestå delar, tror jag nu icke wara lämpeligt, ehuru olas genheterne synes mig snarast kunna undanröbjas genom - 892 Den 20 Zebruarii. nom dek enkla förordnande, akt assa bade Jordcboksoch Mantals-RaMor blifwa sammanflagne uki högst tre artiklar:
Jag begär endast att få rätta eller lindra några ord, som bär blifvit fällda och möjligen kunde anses stötande. Här har talats om oordningar vid billetternas utdelning. Jag föreställer mig, att den, som omtalat dessa oordningar, icke har velat säga, att oordningar blifvit begångna af dem, som ämnade begagna billetterna, helst det troligen ej är denna personal, som uttager billetterna, utan deras utskickade betjenter &c. Gr. Cronhjelm: Jag vill visst icke motsätta mig remiss häraf till Ridd.Utsk., ehuru jag inser, att under emedlertid fortsatta plena Ridd.fiscalen skall hafva att strida mot enahanda svårigheter som hittills, hvarom de Hrr, hvilka icke sätta fullkomlig tro till mina uppgifter, lättast kunna öfvertyga sig, om de täckas personligen infinna sig vid billetutdelningen, såvida de förmå att intränga i rummet, och dervid öfvertyga sig, att verklig oreda är förhanden, och att man således icke alltid af dem, som uttaga billetterna, kan vänta den ordning, hvilken man ansett sig skäligen kunna påräkna. Hr Rothlieb: Jag vill blott anmäla, att jag förenar mig med Hr v. Hohenhausen i dess yrkande af remiss till Ridd.Utskottet. Åtskilliga hördes yrka proposition. Den 8 Mars f. m. 5g Hr Rosenblad, Bernh.: Jemte det jag förenar mig med Hr Hohenhausen om remiss till Ridd.Utsk., vill jag till TJtsk:s bepröfvande, såsom ett motstycke till förslaget, framställa, om icke billetterna kunde fördelas på flera händer till utdelning bland allmänheten, hvarigenom, efter hvad jag tror, oredan skulle minskas. Uppå derom framställd proposition blef detta mål remitteradt till Ridd.Utskottet. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Då jag för några plenidagar sedan tog mig friheten att begära återremiss af Exped.- Utsk:s betänkande, ang:de kostnaden för tryckningen af hillänget till Ståndens protocoll, hade jag för afsigt att efterhöra, om det ej vore möjligt att få denna tryckning verkställd för bättre pris.
~ M e d sitt rarma hjarta och kansliga sinne satter hon stort varde pi % karlek och herom och Sir mycket frikostig p i, de slni uppmiirksamheter och iimhet.shevis, som Anjuts kallar ' kinesiska ceremonier '. lion hilr 1-isserlige~l store anlag for stolthet och arelystnad, men under en klok handlecluing knnna ilessa fel blifva fortjtinster, son1 gijra h e m e duhhelt t,illdrag,rnnde. Eastin hon till det ythe fo~ %ndrat sig ~nycket, bar Lon bibehdllit. clettn djup i blicken, s o u jag sd nlycket hennilrat hos Iicnn~: hennes vackra iigon, p i err giing fuktiga och glii~isandc, Bro s6 nttrycksfulla, s5 tdtmde, att de i och fijr ajg slcudle gora Honja vacker, af \ ?en om henues drag yore helt obet~dliga. For nhrva.raide hefiuner hon sig i en mindre fordelalrtig ofverg6 ngsptriod, hennes ansikte har blifvit l h g t och nasan nZigot stor. JIen hon ar t ?j ~nindre inta-gnnde fijr det med sina lifliga, intelligenta drag, sin ~tliirlia, \ - Rnlia f81.g och den fortjusaude lilla grope11 i hakan. Sorljs lofvar at.t hli en sacker fliclra, soiu siiliei.t, kommer a.tt ~ i i c k a aypsee~lde i siillskapslifvet, nix Lisa (Sonjas mor) for herme ut i viirlden. 0c: lisR Aujnt.~ skall sa.ke1.t gora lycka, ty utan att vnra piifnllande vaclier har hon fine drag, frisk hy och mycket lif i attrycket.
Under rubriken » Familj ' emeddelanäen * ha vi därför anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för dylika annonser och för dem fastställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris eller för födelseannons kr. 1: 50, för förlofningsoch vigselannons kr. 2: — och för dödsannons in orn ram kr. 5: —, ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännagifvandet därigenom erhåller. Redaktionen af Idun. Innehållsförteckning. S. &lt;-Med p o r t r ä t t.) — D u! Dagny Obs. Inbjudningen till ny pristman dk omslagets 3: dje sida. DAGNY l TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN dmalui EirRl8tecEt, Amalia Liudegieli jLotten Dnlilgien, En blick inom %S~: I helii for s~ukskoterskor Anna Knutson, N,u Ella stal en bloiiim~ Wdiy U~~pshmli, En kviulig advokat Litteratur A D, Veioliic; ~ och diglo nnclin diktei af Charlotte Lindholm - L D-n, Min hustius dagbok, ntgifven af Elis - L D-n Med soidm Shssei och norellettei af Rnst Roest M C, ILbi iiksdagen, Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Forbundet Hrai jehanda i Kvinuofilgnn JOHN HOLAII: BIiOE#, Nodenffi för Damkappor, Peisverk för Pelska ppor med dai till paswide oj rertpm Till Fredrika-Brenier-Förbundet insanl periodisk litteratur, Sordisk tadskrift, 1891, n r ' i, 8 - Svensk tid~hift, 1891, ii 1 14-17 - Tid&amp ift ior kr~stlig tio o ~ l i ~rlldrim2, l: +L n i b.
Tio år nu äro förflutnei utan alt berörde Obligation, oaktadt skedde efterlysningar så väl uti Tidningarne, sorn i alla Hufvudstadens Kyrkor och samtelig» Länen i Riket, ännu kunnat tiilrättalås, Dahlstedt mätte,: jemnlikt Kongl. Förordningen 17.39, undfå nv Obliigation å nämnde belopp 3oo R:dr, samt blifva godtgjord för upplupen och vidare upplöpande ränta, tilis ersättning följer, Enligt hvad de vid Paldstedts ansökning fogade Handlingar utvisa, bar Obligationen blifvit efterlyst, såsom vid det af Dahlstedt uppgifne tillfälle bortstulen; Och vid detta förhållande bör icke rimligen kunna förmddas, alt någon obehörig skulle våga att förete ifrågavarande Obligation; hvilken genom den skedde efterlysningen skäligen bör kunna anses dödad, i hvarje annans än Dahistedts hand. Och då mera än Tio år, efter det tillgreppet skedde, förflutit, utan att, efter hvad vederbörande upplyst, någon anmält sig ens om räntans utbekommande, anser Utskottet sig böra hemställa, om icke 4'(o S ta t a - U tes Ii o t-Le t s B e t ii n(k a n tl.eu; •Vid detta och framdeles möjligen inträffande dylika fall, då styrkt blifvit, att olyckshäodelser, hvilka icke kunnat förutses och afvärjas, timab den af Bählstedt åberopade Kongl. Förordningen af den 29 Maji 1739, hvilken' egentligen, angår förnyelse af förkomn® Xiåne Banco Ättester och YVexel-Baujco Transport-Sedlar, måtte få tillämpas äfven på Riksgälds-Gontoirets Obligationer; Och om» iöke* såsom en följd häraf