Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid den wälda och sist talande Ledamotens erindran, at Riksgälds - Contoirets Obligationer bordt häldre ställas 5 100 Riksd. sär jag anföra, at Summor L go Riksd. oftare blefwo anwänbare och kunde utom desi >.o, ioc> ja Nummer pä samma sedel sammanläggas, och deraf en eller annan Nummer succesivement utlottas til betalning. Wid de bokförda Länen blifwer natt intet belopp af Summor utfäst. Hwad äter wisa leberantcrs billiga prioritet beträffar, sä erkännes, at stilnadffunde wara uppä leverings^tid, inrop pä Auction och wilkors förbehäll; men hwar man torde kunna ffe rätt, utan at derföre förwisa hela förstaget til Stats-Utffottet tilbaka. Wid de mänga betankeligheter, som blifwit äfwen emot bokförda Länsystemet anförda, hade jag förwäntadt en inwändning, som mig sjelf infallit, och som ej heller för Riksens Högloft Ständer bör döljas, som äga at känna alla förmäner och oläqen. heter; bestäcnde deruti, at en Krigs-lysten Regent, wid förmocket eftergifwande Ständer, kan genom detta Länings-sätt, dä det hunnit winna bifall, undfä en för lätt tilgänq til krigs'utförande och til efterkommandes skuldsättning för Internet; men man will hoppas mera förständ, stadga och ömhet om Stats-Werket, bos tilkommande Ständer, dä Statens öfwerseende och reglering dem anförtros. Det nu erbudna boga Inlereftet af 7 Procent, stall och wid nästföljande Riksdag kunna nedsättas til 6 ä .g Procent, dä förmodeligen andra erbjuda sistnämde Län wilker, sä snart fördelarne af Systemet blifwit kandc.
Skulle Utskotten vara skyldiga att afgifva ett numereradt betänkande för hvarje, jag vågar säga det, obetänkt motion, då vore besväret i sanning ganska tungt. Utskotten hafva också alltid sökt sammanföra motionerna under vissa klasser, så att då i, 2 och 3 hört till samma ämne, har ett gemensamt Betänkande deröfver blifvit afgifvit. Arbetet skulle i sanning blifva ganska mödosamt, om alla Betänkanden skulle återremitteras för de minsta anmärkningar mot någon del deraf. Sådane Betänkanden, som nödvändigt böra punktvis discuteras, hafva vi flera, såsom om skogshushållningen, om väghållningen, om skiftesverket, om skjutsskyldigheten. Jag hemställer, om det ej må vara Ridderskapet och Adeln tillåtit, att, vid första pröfningen af ett Betänkande, gilla en punkt och afslå en annan, med bibehållande af Grundlagens helgd. Jag tillstyrker åtminstone, att vi så gå till väga, och sker det ej, äro vi förmycket samvetsgranna i afseende å bokstafven; vi döda då tiden, som är vigtigare än bibehållandet af •h bokstaf, hvilken dessutom icke finnes. Den 3 April. Herr Hjerta: Jag tror, att Utskotten ganska rigtigt förfarit, då de uti ett Betänkande sammanfört flere motioner, som höra till samma ämne; men jag tror äfven, att lagstiftaren haft rätt, då han stadgat, att ett Betänkande, som första gången förekommer, ej får med några modificationer antagas eller förkastas. Jag finner detta så naturligt, då vi äro delade på fyra kamrar, att jag ej kan tänka mig en sådan åtgärd, som Friherre Ehrenborgh nämnt, utan det mest besynnerliga resultat; följden deraf skulle säkert blifva det största osammanhang emellan Ståndens beslut. Nu deremot blir förhållandet, att genom alla de anmärkningar, som inora alla 4 Stånden göras mot ett Betänkande, blir Utskottet satt i tillfälle, att se syftningen hos Rikets Ständer, och derefter sammanjemka sitt nya Betänkande.
Till och med prins Carl gjorde sig till, att synas förekommande: att vara det låg icke i hans kärfva natur. Några dagar senare ökades kretsen med ännu en embetsmanna-utmärkthet, af högre rang och ålder än den vi nyss låtit göra läsarens bekantskap: en f. d. rådsherre, som ej ville återtaga talàren, men likväl bibehöll ett större inflytande hos konungen, än mången, som bar den; ty riksrådet Carl Scheffer, liksom Gustaf III sjelf, drömde ej om annat, än franska mönster i allt, och fastän begge högljudt fröjdade sig, att partierna voro qvästa och partitiderna förbi, kunde Carl Scheffer aldrig glömma, att han varit Hatt – i själ och hjerta förblef han det också intill sitt sista andetag – och han hatade, så länge hjertat slog, och förföljde med hätsk ifver allt hvad som tillhört Mössornas parti och åsigter. Detta utgjorde skuggsidan hos en man, som eljest i flera afseenden var värdig sin på snille, insigter och skicklighet rika tid och gjort sitt land heder. Älskare för öfrigt af vitterhet, fina seder, fri, lätt, angenäm umgängeston, var hans atmosfer glädjens. Och likväl blef konungen nu märkbart tankfull och vid sämre lynne, efter Scheffers ankomst. Se här anledningen. Under frihetstidens sista dagar hade ständerna förordnat åtal mot de embetsmän, som, förgätande ed och lag, blandat sig i de sista rikdagsmannavalen. Det hade naturligtvis skett på hofvets anstiftan och till dess fördel. Att konungen ville skydda sina kreatur må ingen förtänka honom; men att domrarne, utan sidoblickar på hans kända vilja, krossade lagbrytarne med lagens svärd, länder samme domare till heder. Dessa tillhörde de fordna Mössorna och Pechlinska partiet; de sakfällde, Hattarna. Det behöfdes ej mer, för att sätta den unge konungen och den gamle rådsherren i en bitter sinnesstämning.
Den 19 Junii e. m. sin förtröstan, att dess Tullsystem skulle lyckas genom nuvarande TullStyrelses duglighet och nit. Tacksamt erkännande beggedera, måste jag likväl erinra, att den endast genom underbetjente kan utöfva sin vaksamhet, alt dessa väl till stor del bestå af samma personer, som hittills), då lurendräjeri och tullförsnillning så ansenligen egt rum, och att de, i alla fall, icke kunna af Staten så rikeligen aflönas, att ju icke lurendrä jare och tullförsnillare kunna sätta deras sjelfförsakelse på alltför svåra prof. Såsom ett fel af Utskottet måste jag anmärka, att det ej besvarat Konungens begäran £s. 5o), att Rikets Ständer ville till Kongl, Maj:t öfverlemna, att inom bestämdt maximum förhöja tullen å inkommande varor, med afseende på de förändringar, som emellan Riksdagarue kunna inträffa både i handelns allmänna gång, och uti motsvarighets-förhållanden med fremmande makter. Utskottet har (s. 70), blott omtalat den sednare omständigheten, och endast tillstyrkt rättighet för Kongl, Maj:t att nedsätta TullTaxan. En bestämd fråga från Kongl. Maj:t bör af Rikets Ständer bestämdt besvaras, äfven om det skulle ske med vägrande. Men i närvarande händelse, synes mig Konungens framställning böra bifallas. Sedan jag således genomgått det allmänna af Utskottets grunder och förslag, d Den 19 Junii e. m. 377 anhåller jag att få fästa mig vid det omständliga, eller 1:0 vid Tabellen 14> öfver mmsJ<ad införseltull på åtskilliga varor. Som Utskottet icke har (s. 72) uppgifvit några skäl, hvarföre denna minskning egt rum, torde det ursägtas mig, örn jag efterfrågar dem. Tabellen upptager: Garni Bomulls, äfven färgadt, tvinnadt, dubblerad t. Kamulls eller Regarn d:o d:o d:o Linne, ofärgadt färgadt. Kan Linnegarnet icke tillverkas i Riket? Eller Bomullsoch Ullgarnet få den behandling här omtalas?
Utom ofvannämnde undsättning af Staten, hafva äfven Länets mest behöfvande Innevånare, genom enskildte bidrag, deraf en betydlig del, af Eder Kongl. Maj:t och dess Höga Famille, erhållit ett understöd af 5,861 R:dr 36 Skill. 9 rst. Banco i Contant och 102 Tunnor 16 Kappar Korn, hvilket understöd, dels i enlighet med gifvarnes föreskrifter och dels genom Undsättnings-Comiteerne och Presterskapet, på det ändamålsenligaste] sätt blifvit utdeldt, enligt redogörelse, som är vorden införd i Postoch jnrikesTidningarne, Den förlägenhet missväxten medförde, fördubblades för SkärgårdsAllmogen genom äfven felslaget fiske, och denna Allmoge, som är talrikast i Oroust och Tjörns Fögderi, der den utgör omkring 4>5oo personer, och icke har någon annan utväg till bergning, än endast sin vanliga handtering, var således i den mest beklagansvärda belägenhet. Utom den utdelning, som åt Skärgården kunde ske utaf förrberörda undsättning, men hvilken var otillräcklig, yppades jemväl en annan utväg till lättande af nöden derstädes. Inlands Fräkne Häradsboer, som i underdånighet sökte och erhöllo Eder Kongl. Maj:ts. Kådiga tillstånd att till Dannemark exportera 2,000 6 famnar-Ved, utfäste sig nemligen då att till något välgörande ändamål, i Landt-Ränleriet nedsätta Skill. Banco för hvar famn Yed som utskeppades. Utaf denna tillgång disponerades 616 R:dr 3 2 Skill, till de mest fattige och blottställde bland Skärgårds-Allmogen i Oroust och Tjörn, på det sätt, att utsedde deputerade från Orten uttogo medlen, och, efter min föreskrift, för en del af dem uppköpte Ull och Hampa, samt utdelade desse rudematerier till Skärgårds-folket, i ändamål och med vilkor att deraf skulle förfärdigas Tröjor, Strumpor och Fiskredskap m. m.
Kaptenen Friherre Eugéne von Vegesach för återstående lifstid en årlig pension af 500 R:dr. 52:o Jemte förmälan hurusom f. d. Regements-läkaren C. A. Opphoff, hvilken såsom läkare bevistat fälttågen 1805, 1806 och 1807 i Tyskland, 1808 och 1809 mot Ryssland och 1813—1814 i Tyskland och Norrige, och sedermera i öfver 35 år varit Regements-läkare vid andra lifgardet, vid sitt afskedstagande i Mars månad 1855 tilldelats en pension af endast 1,200 R:dr, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget att, enär Opphoff, om han tjenstgjort ännu några år, varit berättigad att komma i åtnjutande af den vid 1856—1858 årens riksdag bestämda högre pensionen för regements-läkare af 2,000 R:dr, Rikets Ständer måtte, med afseende å Opphoffs långvariga tjenstetid och förtjenstfulla verksamhet, bevilja en förhöjning af 800 R:dr i hans nuvarande pension, så att densamma komme att uppgå till samma belopp, som nu är för regements-läkare bestämd. 82 Expeditions-Utskotts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. Ehuru Rikets Ständer vid innevarande riksdag såsom grundsats antagit, att i fråga om redan beviljade pensioner åtgärder icke böra vidtagas vare sig för deras höjande eller, förminskning; hafva likväl i förevarande fall förekommit sådana omständigheter, hvilka synas höra föranleda till undantag i afseende å den afskedade Regements-läkaren Opphoff tilldelade pension.
En Ledamot har tillika begärt, att StatsUtskottet måtte under noggrant betraktande taga nödvändigheten af den väg emellan Öfveroch NederCalix Socknar, eller ifrån Rakt. forss till Törehamn, hvarom Rikets Ständer redan år 1&18 gjort hemställan, och utan hvilken väg Bergshandteringen i denna ort icke skulle med fördel kunna begagnas. En annan Ledamot har åter ansett, att Utskottet icke borde föreslå någon viss summa för Gellivare Bergslag, utan att Rikets 8 Staisa. Bevillnings-Ulsk. Ständer borde hos Kongl. Majit gora underdånig framställning om nyttan och behofvet I Stats-oeconamiskt hänseende af ett understöd för strömrensning och vaganläggning m. m, för möjligheten att kunna åtkomma Gellivare rika malmer, och att, sedan Kongl. Majit i Nåder pröfvathvad härtill hörer, Kongl. Majit, derest företaget försenade att uppmuntras och skyddas, i Nåder täcktes företrädesvis dertill anordna några bestämda summor, att utgå dels af Strömrensningsfonden, dels af Afvittringsmedlen för de Norra orterne. Hvarjemte så väl inom Borgare-Ståndet som inom Bonde-Ståndet vid Utskottets tillstyrkande i usta punkten , angående befrielse för dem som uti ifrågavarande Landsort idka tack-, jerns-bldsning eller stångjerns■ och manufactursmide, fran erläggande af tionde Tackjern och hammarskattsjern under 5 o dr, blifvit anmärkt, att af förslaget härom icke kunde bestämdt slutas, huruvida Utskottets mening vöre, att de i Norrbottens Län redan varande äldre Jernbruk, som redan en längre tid betalt sina skatter till Kronan, äfven skulle vara från afgifter under 50 år frifcallade; hvadan detta förhållande borde af Utskottet närmare upplysas. I öfrigt är inom Borgare-Ståndet erin radts att hvad af Utskottet blifvit föreslaget icke borde bifallas, med mindre tackjern»-, Statt■ o. Hevillnings-Uttk.
Man har uppgifvit 2 särskilta leder, åt hvilka malmtransporten kunde riktas, den ena ned till Kalix och den andra till Luleå Elf. Genom undersökningen 1817 och i synnerhet 1819, samt Herr Majoren och Riddaren Hällströms olörtrutna bemödande och sällsynta skicklighet, år beskaffenheten af den förra visserligen känd, men innan den företrädesvis våljes till föremål för en blifvande Bergslags-inrättning, borde äfven den sednare med mera noggrannhet och utförligare ån hittills skett, utforskas __ Ehuru land-transporten, utan tvifvel den mest naturliga, undet detta nordliga lands långa vintrar, år något drygare nedåt Luleå Elf, ersåttes den deremot af denna Elfs farbarhet för större fragtbåtar, hvilken på en längd af ro till ri mii afbrytes af endast tvånne forsar. Jemte det jag med fullkomligaste öfvertygelse om vigten af detta ämne, föranledes att hos Höglofiige Ridderskapet och Adeln vördsamt tillstyrka ett lämpligt anslag af Statsmedlen, till befrämjande af de primitiva anlåggningarne för Bergs-näringens uppkomst uti Norrbottens Lån, grundad på malm från Gellivare, får jag tillika föreslå, att innan någonting hufvudsakligt företages till deras användande, en ytterligare utförlig undersökning måtte anställas 288 Den 3 Martil, öfver den trakt mellan Lulea Elf och Gellivare som till en transport-väg för malm och till grundläggande af en Bergslag synes vara bäst ägnad.
Om således man äfven skulle träffa en ny lös botten på Söderköpings äng, skall det icke störa min sömn i 10 minuter; ty antingen fäster man den, eller ock leder man Canalen några alnar på sidan. Ilar ej Directionen gjort sig förtjent af förtroende i sådane saker, då må hon gerna lemna rum för en annan. Jag slutar med alt bedja om förlåtel 3* - 36 Den 26 Mars f. m. se för den vidlyftighet jag nyttjat, och alt aflägga min tacksägelse för den uppmärksamhet Ridderskapet och Adeln behagat egna mig. Vi stå nu inför samtid och efterverld, för att besluta öfver ett företag, som varit föremål för våra förfäders önskningar, och hvaraf våra barn skola skörda frukterne. På vårt beslut beror, huruvida det en gång om oss skall sägas, att vi ombytt livad man kallat ett förhastadt företag emot ett förhastadt omdöme. Jag kail icke öivertygas, att 1809 års Ständer förhastade sig i beslutet om Götha Canal; må än vara, att de eldades af en lifligare känsla, än vi. Men är det, för det Canalen är årsbarn med Revolutionen, som den nu skall påtryckas en stämpel af enskild och onyttig? Jag vågar tro, att liksom den store Gustaf I hade allmän nytta till hufvudföremål för sina företag, så skall ock dess ide'e Götha Canal, med den nytta han stiftar, en dag blifva den varaktigaste minnesvård öfver den slocknade Wasastammens omtanka för landets förkofran. Jag anhåller således om återremiss af Utskottens förevarande Utlåtande. Många yttrade härtill deras bifall. Grefve von Rosett, Adolph, anförde skriftligen: Med. tvekan uppträder jag att yttra mig i ett ämne, som redan blifvit behandladt Den 16 Mars f. m. 37 af så utmärkta Talenter, och från skiljaktiga synpunkter bedömdt med så öfverlägsen skicklighet, att äfven den öfvade talaren, den mera erfarna mannen, knapt kunde hoppas vid detta tillfälle ytterligare fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derå.
Spioneriet på Armfelt hade icke krönts med någon framgång, men spionen hade ådagalagt outtröttliga bemödanden att vinna en sådan och hans fallenhet för den diplomatiska banan, sådan denna tedde sig för Reuterholm, var fullt bekräftad. Strax efter hemkomsten erhöll han således ett nytt dylikt förtroendeuppdrag. Han skulle begifva sig till Falun att bespeja landhöfding Nordins handlingar, utlatelser och umgängen, samt göra sig bekant med det rådande tänkesättet bland folket. Hans andra bref är skrifvet från Falun den 9 augusti. Deri åberopar han ett föregående bref från Hedemora; men detta återfinnes icke bland Reuterliolmska papperen. Sitt första samtal med Nordin anför han ganska utförligt och beskrifver äfven, huru diplomatiskt han dervid gick tillväga. G erna ville han, liksom Reuterholm, tro Nordin om allt ondt, och att en rektor Brandberg var hans språkrör att söka uppvigla folket, antyder han äfven. Men för öfrigt menar han, att Nordin genom sin högfärd gjort sig löjlig och saknade allt inflytande, så att han var en oskadlig person. I ett sen,are bref tillstyrker han t. o. m. Nordins bibehållande vid tjensten. I öfrigt yttrar han sig — som läsaren finner — om flere prester och andra tjensteman dels försmädligt, dels berömmande. Hertig Fredriks hofpre-dikant Baggstedt förordar han till erhållande af Hedemora pastorat. * Järtas första lärare.Det stora sjelflortroendet framlyser öfver allt i brefven, jemte anspråk på fullt förtroende till hans uppfattning och utsagor, med påräknadt bifall till de förslag han framstälde. Dessa anspråk utvecklade sig senare till en passion, som slutligen öfvergick till förbittring, då hans administrativa åtgärder blefvo föremål för kontrollerande myndigheters anmärkningar och då hans önskningar ej vunno framgång hos regeringen. Detta hafva vi här blott velat antyda, men skola nu något upptaga oss med att i dess rätta dager framställa den andel Hans Järta hade i den 1809 uppgjorda och antagna regeringsformen^ den han uppgifves hafva författat på 14 dagar.
Uti upptagande och vederläggning af sådane anmärkningar, som att Utskottets yttrande synes utstuderadt och försåtligt• att det nu aftrycktci förslaget till ny E‘vangeliibok är okändt och efter mängas omdömen otjenligt och bristfälligt, hvilket man således bär låta påtvinga sig; att nådens ord icke, som den fåfänga vällustlingen, bör ombyta kläder f ör att synasgrannt, och sist, att antagandet af både ny Bibelöfver sättning och ny Evangcliibok såsom onådigt bestrides m. rn., anser Utskottet sig icke böra ingå; utan tror sig derigenom säkrast böra ådagalägga sin aktning för det Besv. och Enon. Hederv. Stånd, hvaruti dessa anmärkningar äro afgifne. De måga qvarstå såsom ett bevis af de oväntade svårigheter, som Sven ska kyrkans föreståndare och andre om religionens värd behjertade män haft att bestrida vid sina utmärktaste mödor, för en upplysande Gudaläras helgd och värdiga behandling. Utskottet får således till Riksens Höglofl. Ständers ytterligare pröfning, utan någon slags förändring, vördsamt framställa sitt förut afgifne Betänkande, under tillkäanagifvande, att det blifvit bifallet af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högv. PresteStåndet, men af Vällofl. BorgareStåndet i så måtto förkastadt, att en ny Bibelöfversättning anses böra föregå den nya Evangeliibokens antagande. Stockholm den 8 Dee. 1823. Antom den IQ Dec. 1825* P'vrdsmnb Memorial. ianledning af derom inkomna motioner, har Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskott, under d. 29 sistl. April, afgifvit Betänkande, N:o 81, rörande yrkadt upphäfvande af de nu stadgade böter för dem, som förfallolöst uteblifva från krono uppbördsstämmor och de af Regementsskrifvare utsatte uppbördsmöten. 1534 Besv. oth Ekon. Utsk.
Lalage. D r y c k e r. Hjortronsaft. Denna saft beredes af mycket mogna bär. Saften urklämmes genast och slås på buteljer, hvilka sedan hartsas väl och nedsättas i källaren. Saften ihälles buteljerna genast efter urklämningen emedan hon ej jäser. H o n håller sig lika godt flere år. Lalage. Vi villa särskildt fästa uppmärksamheten pa Iduns lämplighet f ö r platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags H v a r j e h a n d a. Frågor. I Pk I I M I U U IN annonser som beröra familjekretsen. - Annonser mottagas endast genom 8. Gumsellus annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlare antagas. ställen och dermed upplastat den mellan grenar eller i det fria utställda stolar. G. En vanlig kjol, nppsprättad fram och bak samt försedd med hällor eller lämplig tyngd (som ej kan skrämma hästen under ridten), anser jag bättre än vida benkläder. Tvänne bättre flickor önska med första plats i bildade hem som sällskap och lektriser. Svar till » A. &amp; ä Iduns byrå, Stockholm. ' I ' 981;) N:r 88. Såsom varande en ung och oerfaren husmoder, vänder jag mig förtroendefull I till Muns läsarinnor, viss om att hos dem linna räd och upplysningar. 1 • fs - g jr f " f Mycket kan en " qvinna uträtta för att i DIVERSE. hemmet sprida trefnad, om bon, jemte god B r e f l å d a. vilja, eger förmåga att förena det billiga, enkla och smakfulla. Skulle derför en äldre Alex. Uppgif eder adress, skola vi öfverqvinna, som vunnit sin erfarenhet i ett tarfsända ett insändt mönster jemte beskrifning L i l l a Viittusratan 34. ligt hem och der verkat för sin man och sina på lapptäcke. Dessutom liar II. L — m, Karlsbarns lycka, vilja gifva en yngre medsyster krona p. T. erbjudit sig slå eder till tjenst, Företrädesvis magoch hudsjukdomar.
Personer med däliga ögon äro endast till hälften dugliga till arbete. Detta borde vara orsak nog för alla att från spädaste barndomen skänka den allra största uppmärksamhet åt ögonens vård o c h skonande, o c h borde man aldrig glömma, att dålig syn kan R k ^ a S 5 5 e? Med anledning af en uppsats i Idun: » Om kvinnogymnastiken i Finland » där signaturen Fack så- som utgångspunkt omnämner Helsingfors gymnastikförenings för fruntimmer uppvisning vid internationella gymnastikfesten i Stockholm, anser jag mig i sanningens intresse skyldig afgifva följande rättelse. Inom Gymnastikföreningen för fruntimmer i Helsingfors bedrifvas öfningarna ej enligt Spiess ' metod. På dess lägre afdelning idkas ren svensk gymnastik, på den högre äro de svenska grundprinciperna altl fortfarande rättesnöret, men ur tysk gymnastik upptagas öfningar, som icke strida emot dessa grundprinciper. Vårt uppvisningsprogram anslöt sig därför också ganska nära till i Sverige använda dagschemata, hvilket jag trodde hvar och en i gymnastik hemmastadd person skulle ha varseblifvit. Och är det min lifliga öfvertygelse, att » öfverklassens kvinnor » icke kunnat » uppnå denna ståndpunkt af kraft och uthållighet », som öfverraskat signaturen Fack, därest Spiess ' metod i stället för den svenska utgjort rättesnöret för vårt gymnastiska arbete. De personer, som utbildat lärarinnor och lärare i gymnastik för statens skolor i Finland, hafva så upprepade gånger i ord och handling visat sitt ogillande af gymnastikföreningen för fruntimmer och dess gymnastiköfningar, att det icke kan blifva nå- got tal om » ett harmoniskt helt » eller » en enhetlig utbildning af systemet ». Tvärtom, gymnastikföreningen för fruntimmer i Helsingfors har stått och står fortfarande i opposition mot den förmyndareroll ofvan antydda personer hos oss velat intaga. Elin Kallio, Ledarinna vid Gymn. fören:s för frunt.uppvisning i Stockholm / s 91. l6 Smånotiser från kvinnovärlden. Handarbetets vänners årsfest firades förtiden lördag kl. 7 e. m. Inbjudna voro alla i föreningens tjänst arbetande. Sedan kaffe serverats, vidtog en rad af tablåer, utmärkt väl arrangerade af fröken Kerstin Kardon.