Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Doktor Säve och Herr Rydin hafva mot Betänkandet sig reserverat, den sednare med tillkännagifvande, att han ansåge det icke hafva tillkommit Utskottet att med ämnet sig befatta och öi-försäljnings-ställena desto mindre böra gynnäs, sorn af dem lön-kregar sannolikt komme att upstå. k Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 4$. Prosten Carlander, A. Medin från Kronobergs Län och Magnus Månsson från Östergöthlands Län hafva begärt få antecknadt, att de ansåge Utskottet icke hafva varit behörigt att handlägga de i Betänkandet omförmälda frågor. Herr Hjärne, Prosten Lagergren, Lektoren Sondén och Herr Ekenman hafva låtit anteckna, att de icke voro närvarande då Betänkandet beslöts, och Georg Nyqvist från Wermlands Län, att han icke deltagit i alla de beslut, hvarå Betänkandet sig grundade. STOCKHOLM, J. A. Walldén 1854. Särskilda Utskottets Memorial, N:o 19. 1 Wto 19. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Sept. 18S4, kl. 11 f. m. Memorial, med förslag till voterings-propositioner i anledning af Riks-Slåndens olika beslut om beskattning å bränvins tillverkning och destillering. > Sedan samtlige Riks-Stånden numera definitift yttrat sig om de i Utskottets Memorial N:o 11 framställda, omarbetade förslag angående vilkoren för bränvins tillverkning, och då ett af Stånden stadnat uti ett från de tre öfrigas så hufvudsakligen afvikande beslut, att, i läll detsamma skulle blifva Rikets Ständers i fråga om beskattningen å bränvins tillverkning och destillering, flera af de lag-bestämmelser, dem de tre Stånden antagit i de delar af frågan, hvilka af tre Stånd afgöras, skulle blifva otillämpliga; har Utskottet ansett nödvändigt, att beskattnmgs-frågan först bhfver afgjord, innan slutlig pröfning och sammanjemkning af besluten i frågans ekonomiska delar företages.
Den skulle värda haf, som bringat henne så mycken som i går torsdag för första gången gå öfver sorg. Men i lockande toner sjöng det sin scenen. Vi återkomma alltså i nästa nummer sång för gossens öra, och han följde dess till densamma. Hufvudpartierna utföras af fru Frödin-Lindmaning och for. Hvilken ängslan för moberg, fröknarna Lindegren och Edström, hrr Öddern, när hon sökte honom rundt skäret, mann, Forsell och Brag. Operan är iscensatt af när hon med honom i tankarna pejlade djuhr Söderman under hr Elmblads bortavaro. pen med sin blick. Omsider kom brefvet Två afskedsrecetter. Dramatiska teatern, som från konsulatet; han hade rymt. Det var i dessa tider genomgår så kritiska öden, har därdet sista hon visste om honom, därpå följde vid ock fått underkasta sig den vemodiga plikden långa, långa tystnaden, där växlande ten att med två afskedsrecetter för alltid skiljas från tvänne af sina mest lysande kvinnliga prydhopp och fruktan omsider byttes i stilla nader. I dag tar fru Ellen Hartmann som Maresignation. Låt vara, att det är en vanlig dame Sans Géne farväl af publiken, och nästa lott för hustrurna och mödrarna till hafvets onsdag uppträder fru Helga Hoving för sista gånarbetare; dock, modershjärtat glömmer icke gen på dessa tiljor, som bevittnat så många af hennes triumfer. Hon kommer därvid att spela barnet, ej heller dör, innan hon fått full Toinette i » Den inbillade sjuke » och 4:e akten visshet om motsatsen, hennes hopp om att af - » Vasantasena » samt dessutom föredraga någden bortavarande sonen kan vara vid lif. ra af sina förtjusande danska sago". Vi återVäggohyra, Mal och Bakterier utrotas af Aktiebolaget Desiniectioxi i rum, fartyg o. bostäder, allt på stället — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: 11 A. Vestra Trädflårdsa. — Allm.Tel. IDUN Snabbt hade dessa tankar ilat genom min hjärna, hastigt fattade jag ett beslut.
Under det jag var i Paris inträffade, att der en Engelsk societe' var samlad till bal, och midt under dansen ramlade trossbotten och den befann sig i ett ögonblick nere uti källaren; några bröto af sig benen, men ingen förlorade lifvet, hvilket dock icke var byggmästarens förtjenst. Det kan således hända, att sådant inträffar äfven der den största näringsfrihet finnes. Jag vill visserligen icke utesluta täflan, men anser nödigt och nödvändigt att bibehålla personer, goin äro skickliga att bedöma det verkställda arbetet; och det är detta, sorn jag tror att Utsk. borde yttra och icke begära skråordningarnas upphäfvande, utan att sätta något annat i stället. Gr. Cronhjelm: Då jag nu tyckt mig finna, att Hr v. Hohenhausen endast åsyftar, att något slags besigtningsmän skola finnas för att granska arhetet, isynnerhet i de stora städerna, får jag upplysa, att i Stockholm finnas en s. k. mechanisk aflönad stat, som har byggmästare med militärisk grad och kan lemna besigtningsmän. Af denna mechaniska corps finnes äfven en afdelning i Carlskrona och en 94 Den 2 Juni e. m. i Götheborg. Således finnas på flera ställen examinerade personer af flera grader, sorn kunna utöfva den surveillance, som kan vara nödig. Jag vill dessutom påminna Hr v. Hartmansdorff oin hvad han säkert sjelf minnes, att detta hus är repareradt för omkring hälften af den summa, Stockholms mästare derför begärde, och att det verkställdes under ledning af en gesäll från Gefle och enskild uppsigt af en Ridd.directör. Denna reparation bevisar, att då man ej behöfver anlita stadens mästare, kan man få godt arbete och vida bättre pris. Jag får slutligen i afseende på Hr v. Hartmansdorfls förklarande, att mitt yttrande vore obetänkt derföre, att jag önskat till K. M. öfverlemna verkställigheten, erinra, att det är olika att yrka en princip och att bestämma de åtgärder, som blifva nödiga vid verkställigheten. Jag skulle visserligen ådraga mig denne värde ledamots skarpa klander, om.jag sade, att de och de försigtighetsmått måste tagas och att K.
Det ar ej ntil l-ystpstx, ej för att skryt? med en, mer euer mindre slagfärdig kvickhet som den sanne lqitikern öfvar sittn bestraffande kall, utan med det d l - var, hvarmed domaren faller den brottslige. - Men har Initikerii icke först ' &amp; tt sin uppgift, lainnar han de aya plantorna pk diktningens mark utasii ~ k r d och hägn; misstyder ' h m och hånler, där haii bort förklara och leda; töjer han en skymt af skadegladje när haii klandrar eller straffar, då, 51- hans sak förlomd. Hans oiidla vapen viindas mot hongm sjalf, folket t ' ror, honom icke mera, hans ord förklinga i.. tomma rymden och, ehuru k ?nske i ' mhnga anfseeiideii högt beghfvad, står han ensam och maktlös afveii i siim 2dlai.e sträfvanden; ' och detta emedan han brustit i sanii humanitet ' eller, &amp; vilket iir det samma, i kristligt iin.ne~a.~, och så,lunda .beröfvat sig själf aollt djupare inflytande. ' t: I ' Vart kära fädernesland har blott allt. för lange lidit af bristen p&amp; en uppfostrande litterar kritik. E11 gammal man, p&amp; sin ' tid. en ansedd och fruktad hitiker. - yttrade en gång i sin höga blder till den, som tecknar dessa rader:? ) jag vm för ~triipg, jag var elak och utriittade darför icke ' hvad jag k u m nat uträtta D .. Senare, under. perioden 18 6 0 - 8 0 iii det viil bekant, ' hurusom det var hos en Jilzsk, man, icke hos en svensk, som våra. unga skalder och författare hiimtade och erhöll0 r i d f ör sin iitveck1iil.g. '. Ä m. i dag äro vi i fullkomlig saknad %f den ädelt uppfostrande.
Ärendena att träda i underhandling om och afsluta den handelsoch sjöfarts-traktat, som i utbyte emot deltagandet i Schelde-tullens aflösning, borde med Belgien uppgöras, hvarjemte Kongl. Majit anbefallt sin Minister-resident i Brusse! att, såsom Sveriges fullmägtig, deltaga i de konferenser derstädes, hvarvid Schelde-lullen komme att af de respektive magterna förklaras för alltid upphäfd; och hade i följd hära! oell efter förutgångna ytterligare underhandlingar, dels den 26 sistlidne Juni en på fullkomlig reciprocitet grundad handelsoch sjöfarts-traktat blifvit emellan de förenade rikena och Belgien afslutad, dels ock den 16 derpåföljande Juli emellan Belgien, å ena sidan, samt Sverige och Norrige jemte flera stater, å den andra, blifvit afslulad en allmän traktat rörande Schelde-tullens upphörande. Genom förstnämnda traktat, egnad att öka och underlätta de redan icke obetydliga handelsoch sjöfartsförbindelserna emellan Sverige och Belgien, hade Sverige, med afseende å tullsatser, ej allenast kommit i åtnjutande af alla de förmåner, som i Belgien åt andra nationer beviljats, utan ock derutöfver erhållit en icke obetydlig nedsättning i tullen å stångjern, tackjern och gjutgods äfvensom trävaror. Vidkommande sjöfartsafgifterna vore genom samma traktat stadgadt, att från och med den dag, då genom en allmän öfverenskommelse Schelde-tullens kapitalisation blifvit försäkrad, tonnage-afgifterna i Belgien skola upphöra, lotsafgifterna i hamnar uti Belgien och vid Schelde-floden nedsättas med 20 procent för segelfartyg, 25 procent för bogserade fartyg och 30 procent för ångfartyg samt beloppet af de lokala sjöfartsafgifterna i Antwerpen i sin helhet nedsättas.
"Uppskjuter landtmätare börjad förrättning, och haf"ver densamma icke inom högst 1^ års förlopp — så vida "sådant utan laga hinder ske kan — fullbordad; anmä"ie då delägarne detta hos Konungens Bef:h:de, sorn ålig - 344 Den 22 Februari e. m. ”ger alt annan landtmätare förordna; och ansvare den ”förrättningsmnn , som skiftet härjat, såsom för tjrnsteför”seelse särskildt stadgadt är, samt åge ej rätt att något arf”vode af deläga i ne erhålla för de delar af skiftet, ”sorn, vid annan landtmätares förordnande, möjligen verkställda äro.” 12 cap. i §:n skiftesstadgan innehåller: ”Finnes å ”skogsmark förut f a s t s t ä I d t storskifte, hvarmed ”alla deläga me åt nöjas, må det skifte förblifva ”orubbad I, dock med iakttagande af hvad i io ”c a p. 3 §: n s a g d t är. Yrkar någon delägare att ’’ fö r r skiftad skog s m ark j e m väl m å s k i f t a s, d å b ö r ”skiftesmannen och gode männen unders ö k a, o m ”sådant till gemensam nytta för del äga me utan ”någons lidande ske kan; i t li y f a 11, äfvensom då ”alla deläga r ne sig dero m fnrena, må skogs m årke n ”jemväl skiftas; vare dock den, som sin skog spart ”och vårdat, berättigad att den bättre delen, så ”vidt möjligt är, på sin lott behålla; kau det ej ”ske, gånge med ersättning till den, som något af ”sin spar da skog förlorar, på sätt i i3 cap. 7 §:n ”sägs.” Stadgandet i denna § afser möjligen skogarnes orubbade tillstånd, då storskifte förut blifvit faststäldt, och alla delägarue sig derom förena.
Synnerligast gäller detta det utländska kram af alla tänkbara och otänkbara slag, som i långa banor införes i landet, glittrar i oräkneliga butikfönster och förleder till användandet af penningar, för hvilka kunde finnas vida bättre bruk. När man ser utbredt inom väldiga spegelrutor dyrbarheter och grannlåter af alla tänkbara slag, afpassade för alla stånd och åldrar, och betänker, hvilka oerhörda summor allt detta representerar, hvaraf naturligtvis största delen måste gå tillbaka till produktionsorten, så blir man nästan förfärad. Hvad har väl vårt fattiga land att i utbyte mot allt detta gifva dessa stora kulturländer, hvilkas lysande glitter ordentligt öfversvämmar oss? Denna fråga må- ste man göra sig, och man måste få ett ganska nedslående svar. Ännu värre blir det, om vi fråga vidare: Hvad nytta har vårt folk af denna lyx? Är den förädlande, bildande, gagnelig på ett eller annat sätt? Svaret på denna fråga gifver sig själft, men det är icke angenämt att höra. Skulle det ej kunna gå an att organisera en liten strejkrörelse i denna riktning? Skulle icke förståndigt folk och folk, som vill anses förståndigt, kunna komma öfverens om, att i dessa tider, då så mycket nöd stirrar emot oss, då allt är tryckt och stillastående — inskränka antalet af de köpta julklapparne, framför allt af det utländska kram, som visserligen blänker och uppväcker ögonens begärelse, men hvars verkliga värde dock så föga motsvarar hvad man betalar därför, under det den skada, som däraf i det stora hela anstiftas, sannerligen är oberäknelig? J a g tror bestämdt, att det går an, och att ingen förlorar därpå, utom importörerna, och de måste ju stå sitt kast och lära sig, att af skadan blir man vis. Någon utropar nu kanhända: » Sist skref en knarrig misantrop mot julgranarna • — nu kommer en ännu värre och vill taga ifrån oss julklapparne! Skola vi då förlora all vår julglädje! » Värdaste! Missförstå mig ej! J a g vill ej taga bort julgåfvorna — jag vill blott inskränka dem inom rimliga gränser och rimliga kostnader.
Om nu i dessa förhållanden igenkännes en oförneklig sanningsenlighet; och om deri ligger ett ondt, ett verkligt återhåll i en annars icke omöjlig Nationalkraft, så måste också Svenska Folket äga en rätt att vänta, det detta onda afskaffas; hvartill, som mig synes, icke fordras mera, än att vi, öfvergående tili en fullkomligare vårdnad för Staten, vidtaga de utvägar dertill, som ligga oss, så till sägandes, för handen; d. v. s. att vi, icke slösaktigt, men icke eller småaktigt, pröfva Statsbehofven, och, för dem vi god - Den 3o Mars f. m. 221 länna, utöfver hittills utgjorde bevillningsbelopp, öka denna beskattning, men endast på de Classer, sorn höra och kunna hära den. Jag föreslår nu detta, icke blott derföre, att det är i allo rättvist, utan äfven derföre, att det, i alla fall, snart blir en absolut nödvändighet, såframt man vill undvika den aldrig försvarliga utväg, att bestrida Statens ordinarie behof med Statsobligationer, som vill säga, att lefva på efterkommandernes bekostnad. Då Staten träffas af utomordentliga behof, hvartill inga utvägar finnas, både kan och bör skuldsättning vidtagas; men att till somlige Classers fördel, genom för låg bevillning på dem, samla på Folket ouppfyllda ordinarie behof, och sedan kalla dem utomordentliga, för att få lägga dem på skuldsättningen, det är icke att handla rätt, hvarken med denna generation, eller med de generationer, som skola deraf tryckas dubbelt, i både Capital och sig ständigt ökande räntor. Då, vid tillämpningen af desse grundsattser, jag påminner mig, att SlatsUtskottet i sitt InkomstBetänkande, endast med afseende å tillgångarnes otillräcklighet, föreslagit NummerLotteriets qvarblifvande, man kan väl säga, emot både Regeringens begäran och Nationens väntan; och jag jemväl tror mig känna, att StatsUtskottel blott för samma orsak, anser sig pligtigt att väg - 322 Sen 3o Mars f. m. ra behof, som äro angelägne; så kan jag ej finna annat, än att orsaken bör undanrödjas, derigenom att bevillningssumman göres tillräcklig.
(Fortsättning.) ; Angående Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar. A.) Återstående utgifter till följd af extra Stats-regleringen vid 1840 och . 184) års Riksdag.. § ■ 5l Återstoden, trehundra åttatusen femhundra riksdaler, utaf det för fängelsernas ombyggnad och förändrade inrednings under ofvannämnde riksdag, beviljade anslag af i,3oo,ooo r:dr, hvilken återstod, utan hinder af den då stadgade fördelningen mellan läns-, . häradsoch stads-fängelser, efter Kongl. Majtts pröfning af behofvet, får användas till redan påbörjade fängelsebyggnaders fortsättande, bör af Riksgälds-kontoret, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, utbetalas i den mån bär nedan uppgifne anslagssummor varda för dermed afsedda ändamål eller för fortsättandet af andra cellfängelse-byggnader disponerade och requirerade, nemligen: 1:0 den återstående anslagssumman, nittioåltatusen femhundra riksdaler. för härads-häktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal ©eller i den ordning, Kongl. Majrt, efter menigheternas hörande, pröfvar sådant kunna och böra verkställas, enligt en för härads-fängelsernas ordnande inom hela riket .uppgjord fullständig plan;, a;o återstoden, nittiotusen riksdaler, utaf. den för en ny f ängelsebyggnad i Stockholm, vid ifrågavarande anslags beviljande, . afsedda summa af Ssögst 170,000 r:dr; och 'Stats-Utskotlits Memorial, N:o 280. 11 3:o den till liela sitt belopp ännu innestående anslagssumman, etthundrade tretiotusen riksdaler, som beviljades för att användas till fängelsebyggnader i rikets öfriga städer efter en förut uppgjord allmän plan och i den män Kongl. Maj:t funné sådane byggnader af behofvet påkallade. § 5a, Nedan omförmälda, för befrämjandet af vattenkommunikationer, väg~ förbättringar och odlingsföretag, vid 1840 och 1841 års riksdag anvisade, fastän hittills icke lyftade anslagsoch lånesummor skola, sedan de i afseende på desammas utbekommande, enligt nästföljande §, föreskrifne vilkor och åligganden blifvit behörigen iakttagna, till vederbörande af Riksgäldskontoret utbetalas på sätt, samma § stadgar; dock bör från dessa summors här upptagna belopp afdragas hvad sorn, efter sistförlidne Juni månads slut, redan kan vara deraf utanordnadt; 1:0
Ändamålet vinnes ej annorlunda, än att Rikets Ständer tillåta det blifvande Bolaget, att på 10 års tid låna utaf Staten en Samma af 3o,ooo R:dr Banco mot li e procents årlig ränta. Örn denna Summa blifver beviljad, går man genast i författning om bildande af Bolag, hvilket ställer nöjagtig säkerhet för Låne-Summan, äfvensom för verkställigheten. Bland alla Städer längs Sveriges Nordligt Östra kust., äger Gefle ostridigt den största trafuque och den betydligaste förmögenhet. Böjelse och tänkesätt äro gynsarnrae för planen. Commerce-Rådet Elfbrink, hvilken derstädes tillvunnit sig ett allmänt och oinskränkt förtroende, hoppas man blifver Ordförande uti den blifvande Directionen, samt ledare af företaget. Beräkningen härvid är till en början mindre rigtad på vinst, än på den nytta Den 4 £>«cernber f. in. 245 och det gagn Stuten, och i synnerhet Slutens Norra Provincer, deraf torde komma att draga. Vördsamt anhåller jag, att Rikets Ständer omfatta detta project, hvilket, sedan Ångbåls-farten emellan Bergen och Trondhjem snart torde inrättas, äfven ståa' i samband, så väl med arrengemcnteine öfver Ångbåls-färderne i Norrige, som med. de, hvilka uti Sverige äro etablerade, och hvarunder vägen emellan Levanger och Jämtland icke blir af minsta, betydenhet. Grefve Sparre, Erik: Då Herr Boy vidrört ett ämne, som så nära rörer flere vigtige förhållanden inom det mig Nådigst anförtrodda Län, anser jag min röst äfven påkallad för att lämna några facla lill upplysning i saken.
Dock allt detta är längesedan glömdt, dödt, begrafvet i det förflutnas grift. Hans minne är hos mig blott en blek grafblomma, uppvuxen från den trettioåriga mullen. Icke sannt, äfven Dom Ignazio hade från sig aflägsnat dessa hågkomster från en tid, som det både för honom och mig är en pligt och en lycka att glömma? Han talade om er, såsom hade ni alltid varit hans enda kärlek, fastän han sedan knutit andra band, såsom hade alltid er bild följt honom genom hela lifvet. När män älska eller hata djupt och allvarligt, så glömma de aldrig. Ni är Portugisiska, hertiginna; har ni då icke hört, icke sjelf erfarit detta ord: quem bem ama, tarde esquece14? Nämn mig icke med denna titel, unge man; ni ser i mig endast föreståndarinnan för det fattiga nunneklostret Santa Clara, hvilken endast lefver för sina pligter mot Gud och sina medsystrar. Men det är ju också icke med mig ni ville tala? Jag söker Clementina Andrada; jag måste tala med henne: jag vill höra af hennes egen mun om hon fortfarande vägrar att se mig. Det är icke systern Maria, som vägrat det, vizconde; det är till mig, som den tjenande systern framburit er begäran; och det var jag, som i hennes namn afslagit det. Obarmhertiga Abbedissa! Ni anar då icke, hvilken sällhet det skulle vara för mig, att än en gång se henne, hvilken tröst, att af henne sjelf höra afskedets ord! Ni bedrager er sjelf, senhor. Ni vill köpa ett ögonblicks njutning med en half lifstids lidande; ty var viss, yngling, att er saknad skulle efter detta möte blifva ännu bittrare, försakelsen ännu svårare. Tänk också på henne! Edert återseende skulle blott åter till en syndig låga uppblossa den eld, som jag, som hon sjelf haft så mycken möda att qväfva, men som ännu kanhända icke fullkomligt är utbrunnen. Skulle ni vara grym nog att i ett bröst, som ni älskar, åter uppväcka lidelsens storm, åter bortrifva den balsam, som betäcker ett ännu halfläkt sår?
På dessa skäl, anse sig Utskotten böra tillstyrka: att ett extra Stats-anslag af 250,000 R:dr må ställas under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, alt, under loppet af nästföljande fyra år, successivt utgå till uppbyggande af ett straff-fängelse, efter Pensylvania-iriethoden med celler för 300 å 400 personer samt att Rikets Ständer åt Kongl. Maj:t öfverlemna att utse den ort, hvarest ett sådant fängelse bör uppföras; dock att detsamma förbi ifver till byggnad och inredning afskiljdt från redan befintlige fängelser eller correo tions-in rättningar» Såsom allmänna iagttagelser vid dispositionen af de till fängelsebyggnader sålunda tillstyrkte anslag, hemställa Utskotten:: att Rikets Ständer dels besluta, att expenser och förvaltnings-kostnader utgå af total-summan och att, då de af Ri - 14 Stats-j Lagsaint Allm, Besv.- ock Ekon.-Utskottens Betänkande^ N.-o 89. w tets Sländer vid denna Riksdag anvisade anslag icke kunna blifva tillräckliga att åstadkomma en nödvändig förbättring af alla ransakningsoch stralf-fängelser, arbetet må företagas först å de orter, der behofvet är störst, och ej utsträekas till flere häkten på en gång, än att det arbete, sorn beslutas, må kunna fulländas med de tillgångar, sorn äro anvisade; dels hos Kongl. Maj:t i underdånighet'anhålla, att, vid arbetets verkställande, ändamålsenlighet, fasthet och varagtighet i förening med skyndsamhet må afses, samt Kongl. Maj:t i detta ändamål täckas meddela nödige föreskrifter, och sålunda bestämma, i hvad större eller mindre nion arbetet må utföras genom entreprenad, och att fångar vid arbetet användas, så vidt det lämpligen ske kan, äfvensom att, till vinnande af nödig ledning och erfarenhet, början må göras med ombyggnad af ett bland Länshäktena.
NÅGRA DAGAR OCH PÅPEKA VI DE FÖRej använda ett mer behagligt, friskt och N BILDAD, anspråkslös, arbetsam och DELAR, S O M ERBJUDAS VÄXTVÄNNERNA, mot smitta skyddande munvatten än F. duglig flicka, kunnig i matl., bakn., väfATT AF SÅ STORT FÖRRÅD, SOM DÄR FINPauWs Åzymol. Se åtföljande intyg af pronad och i Öfrigt alla andra landtiiga syssNES EXPONERADT, UTVÄLJA LÄMPLIGA fessor E. Almqvist, Stockholm, Professor lor, erhåller plats som husmoders hjälpreda och sällskap, den lista november, om snart OCH VACKRA EXEMPLAR FÖR SINA VÅ- E. Chr. Hansen, Köpenhamn, m. fl. framsvar sändes till Fru Anna Hammar, AlleNINGAR. rums prästgärd. (649) stående läkare. Till dagligt bruk E vid härvarande epedemisjukhus kungöres härmed till ansökan ledig att tillträdas den 1 dec. d. å. Lönevillkor: 600 kronor om året jämte fri bostad och vedbrand. Ansökningar, åtföljda af betyg, insändas till Hälsovårdsnämnden i Oskarshamn inom 30 dagar efter den 15 september. OBS.! Sjuksköterskan, som skall vara examinerad, åligger dessutom att de tider, å hvilka inga sjuka vårdas å sjukhuset, biträda stadsläkaren i sjukvård-n ute i staden. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN _ KR. 5: — IDUNSMODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARH. &gt; 5: — IDUNS MODETID. UTAN PL. &gt; 3: — UTGIFNINGSDÅGAR: HVARJE ONSDAG OCH LÖRDAG. LOSNDMMERPRIS: 8 ÖRE. D E N 29 MARS 1899. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN NORDLING, 12:TE Å R G. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S.