Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om också, hvilket Utskottet icke kan antaga som tillräckligen bevist, bristen för året skulle blifva efter uppgift 4°.°°o Tunnor, eller till och med stiga till alla de 12o,ooo; så utgör denna qvantitet ej mer än högst en veckas consultation för hela Riket «ch måste ej blifya omöjlig att fylla, om ic - 36 Eesv. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. ke genom besparing, åtminstone genom tillförsel, då förr flera 100,000 Tunor säd blifvit införskrifna, utan att missväxt kunnat sägas vara för handen, och utan att Bränvinsbränningen varit inställd. Huruvida, genom flere sammanstämmande och ifrån förevarande ämne skiljda orsaker, Spannernälspriserne kunna uppjagas till högre belopp än vanligt, hvilken fruktan utgör föremålet för en del anmärkningar, tillhörer ej Utskottet att utreda. Dessa lära till en del vara allmänna och härleda sig dels ifrån nu varande Conjnnetur, dels ifrån Analogien med utländska Spannemålspriser, dels ifrån ett föregående svagare år; till en del åter äro de locala för vissa orter, hvilka till följe af sitt läge och sin hushållning nästan alltid äro i samma belägenhet, i hänseende till pris och tillgångar, ehvad skörd, som öfrigt må inträffa. Södermanland skulle således troligen icke vara i brist detta år, om de 10,000 Tunnor, hvilka kunna anses till salu och årligen derifrån utföras åt Bergslagerna, vid inskränktare skördar bibehöllos inom Provincen, samt em det; ej, emot Naturen af fria husbehofsbränningen, utsträckte både till ämne och qvantitet sin Bränvinstillverkning för granskapet med Hufvudstaden, på ett sätt att denna deraf lider i sin påräknade Spannemålstillförsel, och äfven de öfriga Provincerna i sin lofliga speculation på måttlig afverkning. Likformigt synes förhållandet vara uti Skaraborgs Län, då uti Besv. och Ekon. Utsi:.
Stats-kontoret af under händer varande medel, till dess beloppet kan vid en kommande riksdag varda å stat uppfördt; hemställande i följd häraf Utskottet, att Rikets Ständer måtte medgifva dels att, på sätt och med vilkor, som Kongl. Majit föreslagit, af merberörde medel, utgörande 8,802 R:dr 18 öre R:mt, må till inlösen för kungsgården Noret af det utaf Landshöfdingen af Geijerstam derstädes uppförda boningshus få användas hvad derför kan erfordras, dock ej utöfver 6,802 R:dr, dels att hvad för sådant ändamål af nämnde summa icke åtgår skall till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, äfvensom att sedan berörde inlösen kommit till verkställighet, ett emot fem procent å berörda återstod svarande belopp må af Kongl. Stals-koutoret till Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län årligen utbetalas. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Sept. 1860, k!. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om ersättning af statsmedel till delegarne i laga skifte uti Grimstorps by för förluster i följd af jernvåg s-anläggning. (U. A.)
Ridderskapet och Adelns beslut, vid föredragning af LagUtskottets betänkande N:o 142, angående förrymd makas rättighet att träda i nytt gifte • och godkännes alltså den i berörde ProtocollsUtdrag upptagne Redaction af 4 §. i 13 Cap. GittermalsBalken. S. D. Wid föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets utlåtande N:o 164, i anledning af gjorde anmärkningar vid dess betänkande N o 99, om Directioners inrättande till Cavaileriets beklädnad, m. m. Bifölls sistnämde betänkande, med uteslutande af orden i 8 puncten : ysker ej detta vare ogildt," heldst Ståndet ansåg det beslut, piuraliteten af BeklädnadsDirection fattat, ovillkorligen böra af samtlige närvarande Ledamöter underskrifvas och till efterrättelse tjena j i följd hvaraf senast afgifne utlåtandet N:o 169, afslogs och förföll, i allt hvad som emot det förra fanns stridande ; dock må detta stadgande icke hindra Riksdagsfullmägtige från Ssåne, att, i afseende på förändring i beklädnadssättet för deras ort, till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva den ansökning eller de anbud hvartill de finna sig befogade. S. D. Föredrogs Wällofl. BorgareStåndets Prot. Utdr. d. 2 Septemb, 1825. 883 ProtocollsUtdrag för nasti, gårdag, angående tryckning af Riksdagsbeslutet; och med antagande af Wällöf!. BorgareSråndets inbjudning, fann Bondeståndet för godt att till Committerade för Tryckfrihetens vård,som blifvit anmodade att hålla uppsigten öfver Grunolagarnes felfria tryckning, jemväl uppdraga enahanda befattning med Riksdagsbeslutet. S. D.
Revisorernes förklarande, att Militie-Boställs-Kassan ”omöjligen ”kan, med blotta räntevinsten och de årliga reserv-hemmansräntor”na, för framtiden bestrida de till dess egentliga ändamål hörande ”utgifter, nemligen inqvarterings-penningar och underhåll af redan ”uppbyggda boställshus,” samt tillika bära den af Kassan nu utgående aflöningsoch förvaltningskostnad, är med Krigs-Kollegii erfarenhet och derå grundade åsigt fullkomligen öfverensstämmande. KrigsKollegium har ock, uti till Eders Kongl. Maj.-t afgifvet underdånigt Betänkande af den 4 Juli 1844, fullständigt utredt och med vidfogade zifferuppställningar styrkt så väl orsakerna till det sedan år 1833, såsom följd af bekostade nybyggnader å sådana militie-boställen, hvilka genom nya löneregleringen blifvit till bostäder anslagna, småningom ökade missförhållande emellan Kassans inkomster och utgifter, som Kassans, med hvarje nytt år, tilltagande oförmåga att, utan anlitande af hennes ännu ägande, från 417,351 R:dr 46 sk. 6 rst. (som behållningen utgjorde den 1 Januari 1833) till 174,943 R:dr 17 sk. 377 — 3 rst. (som behållningen utgjorde den 1 Januari 1846) förminskade kapitalfond, bestrida de utgifter, hvilka Kassan åligga; och torde Eders Kongl. Maj:t i nåder tillåta Krigs-Kollegium att, i fråga om sättet till denna förlägenhets afhjelpande, antingen genom ett särskildt anslag af statsmedlen för vidmakthållande af redan uppförda karaktershus och till inqvarteringspenningars utgifvande, eller ock genom öfverflyttande på Stats-Verket af de till indragning bestämda löner och pensioner, deraf Militie-Boställs-Kassan för det närvarande betungas, före näst inträffande Riksdag, få till Eders Kongl. Maj:t med särskildt Betänkande i underdånighet inkomma.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets ilen 19 dennes bordlagda Me morial N:o M9, i anledning af Rikets Ständers beslut i de uti Stats—Utskottets Utlåtande N:o 86 behandlade .frågor angående fortsatt utförande af jern vägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, lades lill handlingarna Utskottets å sidorna 1 och 2 förekommande yttrande och hemställan, samt blef det å sidan 3 gjorda förslag af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 och 28 sistlidne April bordlagda Betänkande N:o 7, i anledning af dels Kongl. Majits nådiga Proposition angående förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, dels ock enskilda motioner i samma ämne, äfvensom i sammanhang dermed ett från Hederv. Bonde-Ståndet ankommet Protojmlls-utdrag N:o 281, innefattande dels be mälda Riks-Stånds vid pröfningen af förrberörde Betänkande fattade beslut dels in bjudning till Med-Stånden alt i samma beslut instämma; blef ifrågavarande Betänkande utaf Ridderskapet och Adelg bifallet, endast med nedan omförmälda undantag i afseende å följande §§ uti den af Utskottet föreslagna författning angående den Allmänna Beväringen, nemligen: § -7. Ordet till å 3:dje raden i 2:dra momentet ändrades till ordet i. § H. Ziffran 40 j slutet af 2ulra mon^entgt utbyttes emot ziffran 45. § 16. I stället för ordet Magistratsperson insattes ordet Kronouppbördsman. § 35. Återremitterades. § 37. Af slogs och antogs i stället § 12 i det af Kongl. Majit afgifna författnings-förslaget; Pr oty Utdrag den 23 Maj 1860 Oell ansågs, til! följd af hvad sålunda beslutats, Bonde-Ståndets ofvanomförmälda inbjudning ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handängarna.
Riddarh.-Direktionen må ega att vidtaga de åtgärder, som deraf kunna påkallas; och dels slutligen afslag å Utlåtit. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos på bifall till Utlåtit, hvarvid svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på antagande af Hr Trolles förslag, då svaren utföllo med många nej blandade med ja, vidare propos. på antagande af Frih. Leuhusens förslag, hvilken propos. besvarades med många nej och åtskiljaga ja, ytterligare propos. på bifall till Hr Ramsays förslag, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, och slutligen propos. på afslag å Utlåtit, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit begärd, yttrade Hr Gr. och Landtm., att R. o. Ad. egde att bestämma kontraproposins innehåll vid den blifvande voteringen; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först hemställde, huruvida R. o. Ad. till kontrapropos. antoge Hr Trolles förslag, hvartill svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera föreslog, att Hr Ramsays förslag skulle intagas i kontraproposin, då svaren utföllo med många ja jemte åtskillga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Votering! om kontraproposins innehåll begärdes; hvarefter och sedan Hr Gr. o. Landtm, hemställt att Hr Trolles förslag skulle utgöra nej-propos:n vid den nu begärda voteringen, samt, då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarat ja haft öfvervigten, en så lydande voteringspropos. uppsattes och justerades: «Den som vill, att vid blifvande votering om afslag å Riddarh.-Utskits fortsatta Utlåt.
Jag kan icke eller inse något hinder i vår grundlag, hvarför dessa frågor icke skulle förfalla; tvertom tror jag, att grundlagens bestämda föreskrift säger, att så skall ske, helst som rubriken på lagförslaget icke, det jag kan erinra mig, varit föremål för någon propos., och det således icke är antaget, att en lag för enskilda banker ovillkorligen skall stiftas, utan frågan blott varit den, om lag skulle stiftas pä sätt Utsk:n hafva föreslagit. Gr. Cronhjelm: En värd motståndare här midtöfver har, såsom skäl för behandlingen af Utsk:ns betänk., anfört, att alla 4 Stånden hafva beslutat, att lag skall stiftas. Så långt är det visserligen rätt; men undersöker man förhållandet litet närmare, så tror jag, att man måste komma till samma resultat som jag. 2 Stånd hafva beslutat, att en lag skall stiftas för sådane banker, som utgifva egna sedlar, och 2 Stånd hafva åter beslutat, alt en lag skall stiftas för sådane banker, som icke utgifva egna sedlar; men lika litet som de 2 Ståndens beslut, kan vara tillräckligt för det ena fallet, lika litet kan de 2 andra Ståndens beslut vara tillräckligt för det andra. Om nemi. 2 Stånd hafva beslutat, alt en ny criminallag skall stiftas, och 2 Stånd hafva beslutat, att en ny civillag skall stiftas, så måste det icke vara tillräckligt för criminallagens antagande, att 2 Stånd äro derom ense, lika litet som det kan vara tillräckligt för civillagens antagande, att de 2 andra Stånden derom hafva varit ense. Då således icke mera än 2 Stånd vilja hafva en lag för banker med egna sedlar, och icke mera än 2 Stånd vilja hafva en lag för banker utan egna sedlar, så måste all fråga om lag för banker för närvarande förfalla och det förblifva vid hvad hittills i detta afseende stadgadt varit. Ilr von Hohenhausen: Discussionen har lidit så långt, att jag blott vill göra en kort observation. Gr.
Såsom nödvändiga controllör borde tillika stadgas: att till hvarje kyrka årligen skulle allemnas en förteckning • på alla de personer inom föi samlingen, som blifvit uppgifne till bevillningens erläggande, hvilken förteckning borde uppläsas fran predikstolen samt för öfrigt vid kyrkan hållas tillgänglig för en hvar; att den som funnes utöfva jagt eller fångst å vildbråd, eller utom rätter farväg eller farled medförde laddadt eller oladdadt skjutgevär, då lian ej erlade den ifrågavar. bevillningen eller jngt-afgiften, skulle hafva förverkat jagtredskapen och geväret, samt gjort sig förfallen till en bot af 10 r:dr b:eo, hälften till angifvaren och hälften lill praemie-fonden, utom det ansvar, som dessutom kunde drabba honom enligt jagtlagarna; att samma ansvar äfven skulle kunna träffa en hvar, som utom den socken eller den stads område, der han har sitt rätta hemvist, funnes i utöfning af vildbrådsjagt och ej genast vid anfordran kunde förete vederbör, uppbördsmans bevis, att iian jagtafgift erlägger eller sig dertill antecknat; börande det åläggas uppbördsmännen, att sådana bevis åt dertill berättigade personer, då de begäras, genast utgifva emot några få skill ingars lösen; alt föräldrar oell målsmän förpligtas, i förekommande fall, erlägga böterna för öfvermagar eller sådana, som ej äro uppförde i mantal; att åtal i dessa mål må kunna göras af en hvar; samt slutligen, att ingen må vara berättigad uppbära premium för dödadt rofdjur, som ej erlagt jagt-afgiften. På detta sätt tror jag de åsyftade nyttiga ändamålen skulle vinnas. Att praemierna i början blefvo mindre, men sedan, i den mån rofdjurens antal förminskades, skulle komma att blifva allt högre, är en naturlig följd af detta förslag, men så bör det ock vara; ty svårigheterna och mödorna vid fångsten tilltaga i samma förhållande, som rofdjuren minskas.
De må förlåta mig, att jag nödgas tvifla derpå; emedan det skulle högeligen förundra mig, om ett ämne af sådan vigt blifvit af de öfrige Stånden afgjordt, innan Ridderskapet och Adeln kommit att derom öfverlägga. Jag anhåller om proposition till återremiss. Herr Lefrén, Johan Pehr: Det är anmärkt af Grefve Horn, som öppnade öfverläggningen, att den lagstiftning, som nu är i fråga, tillkomme Rikets Ständer ensamt att utöfva. Jag instämmer häri med Grefve Horn, men Rikets Ständers lagstiftningsrätt i de mål, der de ensamme besluta, är likväl inskränkt till hvad Grundlagen i allmänhet medgifver, och Konungen är pligtig att i händelse emot förmodan Rikets Ständer skulle öfverskrida denna gräns, neka verkställighet af besluten så vidt de äro stridande emot Grundlagarne, ty Konungen är deras 168 Den i5 Januarii f. m. högsta vårdare. Genom dessa ömsesidiga rättigheter och pligter framträder i samhället den innerliga samdrägt, som måste äga rum. emellan Statsmagternes åsigter öfver lagar, ehuru de ej deltaga gemensamt i deras stiftning. Den Statsmagt, som i vissa fall har sig förbehållit att vara ensam lagstiftare, mäste dervid hära aktning för allmän rätt och ömsesidiga rättigheter. Jag har dessutom varit i tillfälle att, så väl vid denna Riksdag, sorn flere gånger vid den förra, höra från samma sida, alltid med värma, oftast med bitterhet, framställas, att Rikets Ständer vanligen äro lemnade handlöst af Regeringen, och att icke Rikets Ständer få emottaga förslager, som kunna läggas till grund för Öfverläggningarne. Det förundrar mig således att man nu, då Konungen låtit till Rikets Ständer lemna ett förslag till lagstadgande, under förklarande att Konungen icke anser det vara annat än ett förslag, hvaröfver Rikets Ständer äga att besluta, är ledsen öfver den ledning man erhållit.
Hon utförde orubbligt sin en gång fattade föresats att skaffa sig ett mildare bemötande, genom list och förställd ödmjukhet, då hon ej lyckats behaga honom genom sitt ärliga, om än något sträfva och kantiga, sätt. Till sin förvåning märkte hon nu, att hon inom kort vann frihet och makt, i stället för det fordna tvånget, och dock led hon deraf, ty hon föraktade sig sjelf för sin falskhet. Stundom blef den rol, hon antagit, ganska svår att spela. Så hvarje gång hennes man började tala om sin unge stjufson och med harm utfara emot honom och klandra honom för det han icke syntes i föräldrahuset. Att höra Welam beskyllas för att söka dåliga sällskaper och dylika förebråelser, var en svår pröfning, men fru Margaretha åtminstone teg, om än hon ej presist kunde förmå sig att jaka med. ”Det är endast din vanliga sjelfvillighet, som gör honom omedgörlig. Är han icke mot dig mjuk som vax? Men du låter honom fortfara i sin uppstudsighet, bara för att förarga mig. Eller vågar du påstå, att han icke på din befallning skulle besöka sitt föräldrahem?” ”Jag skall bjuda till, min herre och man, att få honom hit. Behagar du tillåta mig att resa ut, för att vidtala honom, så skall jag föreställa honom att han har orätt.” Med tungt hjerta begaf sig fru Margaretha på väg. ”Min son, min son, skall jag inför honom bruka list och lögn! Aldrig – Welam, min Welam. Skall din moder hyckla inför dig. – Aldrig! Må mig hellre drabba hvad som helst! Och dock måste jag ju säga honom, att jag kommer till honom af längtan att se honom blott, jag måste ju be honom för min längtans skull komma till hemmet på några dagar; och det är ju dock icke sannt, att det är derföre jag ber honom komma, utan för att Jörgen så vill. Men säger jag honom detta, så kommer han icke, och min herre har ju ålagt mig att skaffa honom hem. Han tål icke att Welam visar honom motvilja. Men är det då falskhet af mig att bedja honom komma? Jo – jo – det är så, huru mycket jag än längtar, men för min skull hade jag aldrig velat tvinga honom.
äfwenspm att den, hwilken i gifte räder, ej mä tillätas att begagna sig af denne således medgifne Näringsfrihet, hvilken wid nästinfallattde Lagtima Riksdag sedan Qwinnoköner tilläfwen. tyrs hunnit förwärfwa sig widsträktate insigter Uti wista siöjder kunde genom en mera fullständig författning närmare bestämmas» SlttteligeN, och för att ytterligare befrämja de! härmed äsyftade änvamäl, anhälla Riksens Ständer i underdånighet, det uti deri författning, forn i händelse af Nådigt bifall härtill, lärer Utfärdas, Eder Kongl. Masit Nädigst täckes förklara sig wilja med wälbehag anse, om sa wäl Kram» och VictualieHandlande som de förut upräkttade Handtwerkericns idkare, hädanefter till sitt biträde antaga Qwimror i stället för Karlar hwilkas arbete synes häldre böra egnas ät sädane yrken, sorn fordra mera Kunffapek eller större Kroppskrafter» Riksens Ständer framhärda eko. Företogs till afgörande Stats. Utskottets den Zz pä bordet lagda Memorial, rörande Mademoiselle Kicttar6^'s, pä sin Egendom Tolarp wid Halmstad anlagde Fabriksanläggningar, till hwilkas understödjande Stats-Utstotter icke ansett sig kuunä nägra ytterligare medels anfläende, tillstyrka. Herr 374 Den 26 Zsbruartt. äerr Grefwen och sLandtmarstalken. gjorde Proposition'pä Stats - Utskottets uttalande, hwilken för öfrigt med Ja beswarades, mert Friherre Ltael von kiolstein yttrade sig, att som Stats-Utskottet nämnt, att de klåben Madc moiselle Kicbarci^ lewererat icke skulle wara pä hennes Fabrik tillwerkade; sä torde sädant fordra närmare undersökning.
Utur 4 §:s sista moment har förbudet, att i Riddarhussalen låta uppföra Concérler, blifvit uteslutet, i enlighet med Högloflige Ridderskapets och Adelns den i6Mars 1829 derom fattade beslut, till hvilket §:n i detta afseende lemnar hänvisning. Uti i3 § är, till följd af Ridderskapets och Adelns den 18 Julii 1829 förmiddagen meddeldta beslut, ett nytt moment tillagdt af innehåll, att de af Ridderskapets och Adelns döttrar, hvilka icke finnas i Genealogierne uppförde, ej må i Wadstena Adliga JungfruStiftet inskrifvas, förr än-deras Genealogier blifvit behörigen completterade. Om Riddarhusets Tjenstemcins skyldigheter. Bland RiddarhusSecreterarens åligganden är i 2 § anmärkt, att han bör vara närvarande vid de i 1823 års RiddarhusOrdnings 12 § omförmälde anteckningar, hvarom stadgandet är utur den under nuvarande Riksdag sanctionerade Riddarhusordning uteslutet. Efter 4 § kia*’ Utskottet tillagt en ny, hvilken beskrifver, huru det i 28 § af den Den ii Mars e. m. 345 nya RiddarhusOrdningen omtalade Diarium bör vara inrättadt. Och får TJtskottet, lill närmare upplysning härom, bifoga elt, i enlighet med §:ns redaction uppgjordt formulair till nämnde Diarium. Uti 8 §, nu den cpde, har Utskottet låtit, under ett nytt moment, inflyta Högloflige Ridderskapets och Adelns den 17 sistlidne September fattade beslut, angående RiddarhusSecreterarens åliggande att, inom viss tid efter Riksdags slut, till vederbörande aflemna de till Riksdagskostnadsräkningen hörande räkenskaper.
Bonde-Ståndet väckt, till sammansatta Utskotten remitterad, motion har Riksdagsfullmäktigen Anders Persson från Örebro Län anfört: att jordbruket inom landet ^ännu vore i saknad af den ”styrka och det stöd, genom hvilka det icke allenast skulle kunna, utan för ”mycken känning, hära sina bördor och gifva näring åt Statens alla medlemmar, utan ock blifva en källa till en allmännare välmåga;” att mångenstädes hvilade jord ofruktbar, endast derföre, att nödige medel saknades för dess odlande och att, genom anstälde laga skiften, egare af hemman ofta finge vidkännas kostnader, som de knappast kunde betala; att det visserligen funnes tillfällen att erhålla lån, men att dessa vore otillräcklige för ändamålet, och att hvad beträffade den utväg i nämnde hänseende, som blifvit beredd genom inrättningen af Privat-Bankerne, de vilkor, som voro förenade med låns erhållande derstädes, betogo den torftige jordbrukaren möjligheten att deraf begagna sig. J anseende härtill samt flera andra uppgifna skäl, har motionären föreslagit: att en fond måtte bildas till lån för jordbrukets förkofran i allmänhet, så att hvarje odlare, hans egendom må vara enstaka eller utskiftad i by, kunde, i mon af behofvet och den säkerhet, han egde att erbjuda, ”erhålla medel till arbetsförmåga för så lång tid, han för sin jords nyodling 'behöfde dem, eller till några bestämda tidpunkter emellan det femte och tionde året efter lånets emottagande;” och ansåge motionären, att såsom vil - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtsk.-Utlåtande. 2V.-0 8. kor för bildande af en dylik låne-fond, dertill anslag kunde tagas af BancoDiscontens räntevinst, Rikets Ständers Banks Sedelstock borde ökas.
Min herskarinnas skål! Bravo! Nu skall ni kyssa min sko också, så FRÖKEN. är det riktigt träffadt. JEAN tvekande, men derpå djerft fattande hennes fot, som han kysser lätt. FRÖKEN. Utmärkt! Ni skulle ha blifvit aktör. JEAN stiger upp. kunna komma och se oss. Detta går inte an längre! fröken; någon skulle Hvad skulle det göra? FRÖKEN. Fröken Julie. JEAN. visste hur deras tungor gick deroppe nyss, så... FRÖKEN. Att folket pratade, helt enkelt! Och om fröken Sitt ner nu! Hvad sade de för slag då? Tala om för mig! JEAN sätter sig. som kastade misstankar af den art, att... ja det kan Jag vill inte såra er, men de begagnade uttryck ni fatta sjelf! Ni är ju inte något barn, och när man en domestik om natten så... FRÖKEN. ser en dam ensam drickande med en man låt vara Kristin är ju här. Så hvad? Och för öfrigt äro vi icke ensamma. Sofvande, ja! JEAN. FRÖKEN. Sofver du? Då skall jag väcka henne. reser sig. Kristin! KRISTIN i sömnen. Blablablabla! Kristin! Den kan sofva! FRÖKEN. KRISTIN i sömnen. straxt, straxt, straxt. hå hå puh! Vill du vakna opp! Grefvens stöflar är borstade sätta på kaffet FRÖKEN tar henne i näsan. JEAN strängt. Inte störa den som sofver! FRÖKEN skarpt. Hva! Den som har stått vid spisen hela dan kan vara JEAN. trött, när natten kommer. Och sömnen skall man respektera... FRÖKEN turnerar. tack för det! räcker Jean handen. Kom nu ut och plocka lite syrener åt mig! åt höger att lägga sig. JEAN. Det är vackert tänkt, och det hedrar honom Under det följande vaknar Kristin, går sömndrucken Med fröken? FRÖKEN. Med mig! Det går inte an! Absolut inte! JEAN. FRÖKEN. möjligt att ni inbillade er något? Nej inte jag, men folket. FRÖKEN. JEAN. Jag kan inte fatta era tankar. Skulle det vara Hvad?