Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven den sämste har helt visst varit älskad åtminstone af en människa — af sin moder. Hur föga älskvärd, ja, frånstötande han ännu kan förefalla dig, så är han likväl annorlunda i sin moders ögon, ty hon älskar honom. Blott i sällsynta fall finna vi häri ett skenbart undantag. Jag säger skenbart, ty jag är öfvertygad om, att hvarje normal moder L grund och botten älskar sitt barn. Ja, ofta älsk-ar hon det för mycket, och hvad som gäller om all kärlek, gäller i första rummet om moderskärleken — nämligen att den gör blind. » Ä r han inte söt? — Är han inte förtjusande? — - Har du någonsin sett ett vackrare barn? » frågar den UDga modern och räcker med ett af lycka strålande leende fram sin förstfödde mot sin väninna. Men förtjusande eller vacker är inte alls den lille, som ligger där på spetskudden med det rynkiga lilla ansiktet, de hopknipta små ögonen och det kala hufvudet, så vida man ej finner något förtjusande i dess hjälplöshet och litenhet, som alltid har något rörande och tilldragande. Men modern finner i alla fall sitt barn förtjusande och alldeles olikt alla andra. Och hennes högljudda eller tysta beundran för den lille skrikhalsen gör ju tills vidare ingen skada. Men barnet blir större. Det utvecklar sig som alla andra barn, endast i moderns ögon är det något helt annat, mycket klokare och älskligare än alla hon förut sett. — » Han är så märkvärdigt förståndig för sin ålder! » — » Han utvecklar sig mycket fortare än andra barn! » — » Se, hur han redan förstår sätta de små fötterna! » — » Har du någonsin sett nå- gon så klar panna, tro mig, han förstår redan allt! » — Ocb barnet börjar med tiden verkligen förstå, det är ingen baby längre, det kan springa och prata och börjar tänka själft. Modern är liksom förut förtjust öfver hvarje ord från den lilles mun, och endast alltför snart märker han det och tycker det är roligt att behaga henne. Den lille i sin nya söndagskolt figurerar redan gärna framför spegeln och hör gärna, att man talar om honom, ja, han blir snart bråkig eller näsvis, om man ej ger akt till honom. Nu borde uppfostran börja, men ofta börjar den icke, åtminstone ej från moderns sida.
Då ej nöDmänöigt måfJe mara förfallen inom förfallotiDen af Det föfta lånet, eller ocf allenaft en reoerö meD 3:ne namn; f) ©ifcont*©tprelfen ålägget att noggrant tillfe, Det lånen mc rf* ligen blifma inbetalDa od) ej genom ommägar af ett eller annat (Jag omfatta; g) $ör £anöelö< od> 9Järingö*©ifconten befJämmet ett €reDttio å £åne Då £anDelö* ©ifconten nöDgat återbetala uppfagDa lån, innan Den, genom uppta* ganDe af npa, eller inDragning af egna forörtngar, gunnit Dertill an* ffaffa tillräcfliga meDel. g) (Crcbitto för Kifsgålb0*£ontoret att till ftotre eller minöre Del funna begagnao från öen 1 ©eptcmber l)rvatje år till öen 1 jiulti öct uåfJpåfoljanöe. 23:o ©en miD feDnafle SviftDag 9liftgälDt*€ontoret meDgifna €reDitio*rätttgfjet, l)milfen i få måtto ffiljer ftg ifrån
Prof. 1840 och 1841. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 18 Häftet. 5 34 Stats-Utskottets Memorial, N:o égo. 6:te puncten om anslag till brobyggnad vid Fjöhls Färjsund; 8:de — om dito lill rensning af Ljunga eif; egde — om dito till dito af Ljusna eif; io:de — om dito till dito af Söderhamns skärgård; I2:te — om dito till dito af Kodjupet; i3:de — om dito till dito af farleden vid södra Stäket. i4:de — om dito lill dito af dito vid Almare Stäk. t6:de — i hvad den rörer ifrågastäldt anslag till Barkens och Siljans canaler, samt hemställan till Kongl. Maj:t, angående undersökning — rörande olägenheter genom uppdämning för Gråda canal; i^tde —, angående ifrågasatt anslag för canal emellan Philipstad och Sjöändans lastage-plats; i8:de — angående dito dito från sjön Yngaren; iptde — angående dito för slussbyggnad öfver Qvicksund; 22:draangående anslag till canal emellan Wenern och Erren; a3:djeangående dito till upprensning af Ålbrechts sund; s4:de — örn ifrågasatt anslag till muddrings-arbelen i Götha eif; W? 26:te — om dito till upprensning af Nordre eif; n^rde — om anslag till amortering af ett lån för Linköpings hamnbyggnad, sepde — om dito till hamn-anläggning vid Lidköping; 3o:de — om dito dito vid Iljo; 3r:sta — om dito till utvidgning af Warbergs hamn; 32:draom dito lill flygsandens hämmande vid Laga å; 34:de — om dito till iståndsättande af Landskrona hamn; 35:te — om serskild behandling af frågan, angående lån till Malmö hamn; 36:te — om lån till iståndsättande af Ystads hamn; 3^:de — om anslag och lån lill hamnbyggnader vid Åhus och Cimbritshamn, samt undersökning, rörande upprensning af Helje å; 38:de — i fråga om upprensning af Höje och Lödde åar; 4o:de — dito om undersökning, rörande en canal genom Skåne; Stats-TJtshottets Memorial, N:o 4 90; 35 4i:sta punclen om anslag till hamnbyggnad vid Wisby; b') utdikningar och aflappningar: i:sta puncten, i hvad den angår tillstyrkan, att låne-understöden för Emmåns, Stångåns, Himble och Tollareds åars upprensning, samt uttappuing af myror å Gottland, till den del, de ej för dessa behof utgå, få disponeras lill andra odlings-företag; 2:draom anslag till upprensning af Wåbäcks-forssen;
ME/rs anmälde sedermera i uiilierdäniglret köl jamie, med 8tat8-r6glering6n gemerrskap egande krägor, rörande dels an8lr»g dels utgift8-trtiarne8 förändring. Hof-Lanrders-Iamketet kade, i underdänig 8liiifvel8e ak den 9 I>Iar8 1838, i4 till Kullig bifall okverlemnat Dibliotbekarien vid Kongl. Allmänna Dibliotlieket, (iauLli-Dädet till Kongl. lVlaj:t ställda underdäniga me morial, innefattande anbällan, att, da törsts neli Vncl ro Vmanuenserne vid nämnde Dililiotliek, /. >i//udOvko/r oell ^ vid sista Deglerin gen ak Kongl. Lan/diets 8tat, blifvit i sa mätto vanlottade, att do, — eburu vid »lia föregäende regleringar l^etraktade, den förre säsom innellakvande en grad emellan Lanxlist oeb Drotoeolls^eereterare, oeb den senare säsom innebakvande (iailxlistgrad, doek erbällit; endast (iauxlistlöu, 800 D:dr, eller nägot ringare löneförbättring, än i allmänbet för Lanv.liets djeus temän beviljats, oeb endast (lopistlön, 400 Il:dr, eller mindre än lian förut, sportel-andelen inberäknad, pä 8tat uppburit, i 8tället för 800 D:dr, sorn utgör (ian/distlön; — Kongl. Naj:t, af sädan anledning oek med »leende ä de ökade göromål, k villi» tillhörde Kongl.
Denna fråga behandlades sedermera vid 1823 års riksdag i sammansatt statsoch banko-utskott, till hvars handläggning Finans-Kornilens betänkande öfverlemnades. Uti deröfver afgifvet utlåtande förklarade utskotten så stora hinder möta, icke blott mot antagandet af det förslag Finans-Komilén framställt, utan ock mot införandet af alla slags allmänna inrättningar till upplåning af enskildas kapital, och deras utlåning mot fastighetspant under allmän ansvarighet antingen endast för räntornas behöriga erläggande eller 3 18 för återbetalning af kapitalen efter viss stadgad ordning, att utskottet ej kunde annat än alldeles afstyrka Rikets Ständer fastställandet af ett dylikt hypotheks-system. Vid detta utlåtande voro dock fogade flera reservationer, och det blef af alla stånden, utom borgare-ståndet, återremitteradt; men vid afgifvandet af förnyadt yttrande i ämnet vidblef utskottet sina förut yttrade åsigter, och saken förföll äfven för denna gång. Under den 8 December 1829 aflat Kongl. Maj:t nådig skrifvelse till Rikets då församlade Ständer, deri Kongl. Maj:t tillkännagaf, att, sedan fråga hos Rikets Ständer blifvit väckt att använda statens kredit för att meddela fastighetsegare det lånebiträde, hvaraf de voro i behof, Kongl. Majit icke tvekat att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet både på den lätthet rikets finansiela tillstånd lemnade för antagande af ett sådant förslag, och på de fördelar, som deraf skulle härflyta. Då statens finanser voro i det bästa tillstånd, och staten icke hade behof af lån för egen räkning, kunde den allmänna krediten utan minsta olägenhet begagnas, för att understödja de jordegare, som behöfde omsätta äldre skuldförbindelser och voro i tillfälle att gifva tillräckliga säkerheter. Kongl. Majit öfverleinnade derför till Rikets Ständer att vidtaga de åtgärder, som kunde leda till detta mål, medelst utgifning af obligationer, dem statens finansieia ställning borde lätteligen göra användbara på förmånliga vilkor, särdeles om Rikets Ständer till deras amortering anvisade något bidrag af disponibla tillgångar.
För att bringa detta Rikets Ständers beslut till verkställighet, hafva Fullmäktige, efter det vederbörande Styrelser blifvit hörda, den 9 Januari innevarande år för postvexel-röreisen inom Banken samt vid Låne-Kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby meddelat erforderliga bestämmelser-, att tills vidare tjena till efterrättelse, 37 Och ehuru Fullmäktige vid anordnande af denna nya rörelse sökt bereda allmänheten åtskilliga lättnader, så att postremissvexlar icke allenast omedelbart infrias i Bankens expeditions-kassor, utan äfven kunna i samma kassor utan vidare omgång genast erhållas mot aflemnande af kontanta penningar, ha,r likväl, enligt hvad det här nedan meddelade räkenskaps-sammandrag gifver vid handen, postvexelrörelsen hitintills, likasom den förra anvisningsrörelsen, visat ojemnhet, i det att vid Låne-Kontoren, serdeles i Götheborg, kassa-beliållningarne ständigt stigit,- dock hafva Fullmägtige uttalat den förhoppning, att, sedan allmänheten lärt sig inse fördelen af att vid remisser begagna Bankens postvexlar, mera jemnhet skall inträda, så att Fullmäktige må kunna befrias från nödvändigheten att från Låne-Kontoren i kontant infordra dervarande behållningar. Emedlertid och intilldess närmare erfarenhet kunnat vinnas i hvad mån postvexelrörelsen kommer att uppfylla det dermed afsedda ändamål, hafva Fullmäktige den 18 nästlidne April ansett den dittills begagnade utväg att bevilja Stockholms Enskilda Bank dragningsrätt på Låne-Kontoren ej vidare böra ifrågakomma. Under innevarande år 1861 äro utfärdade: från årets början till den 20 Mars: Post-anvisningar af Ilikets Ständers Bank . R:dr 893,491: 25. d:o „ Götheborgs Låne-Kontor . „ 2,662,974: 54. d:o „ Malmö d:o . „ 1,792,447: 13. d:o „ Wisby d:o . „ 89,855: 56. d:o „ Stockholms Enskilda Bank „ 1,536,047: 84.
Han må gerna behålla sin mening, 0111 blott förklaranderne tillåtas vidblifva deras, som är, att nied Rikets lagar icke 307 rimligen kan förstås andra än sådane, som tillkommit genom Konungs och Ständers samverkan, men icke rent ekonomiska Författningar, som Konungen ensam utfärdar, förändrar och upphäfver. Men vare härmed huru som helst, så qvarstår alltid Konungens höga rätt att göra nådbevisningar, derifrån pekuniära icke äro undantagne, och om Konungen har denna rätt, måtte det ock vara Dess Rådgifvares alt tillstyrka utöfningen deraf, då gilltiga skäl dertill för dem sig framställa. Anmärkningen lärer således i denna del förfalla, hvilken föreställning man än må göra sig om Författningens natur af att vara, eller icke vara en Rikets lag. Vidkommande åter det formela af dispositionen, eller utgiftens anvisning på fjerde Hufvudtiteln, så bestrida förklaranderne, hvad Justitieombudsmannen behagat antaga, eller att den ifrågavarande serskilda aflöningen skulle hafva afsett endast det af Friherre Lagerbjelke tillträdda StatsRådsEmbete; detta tillträdande var väl en anledning till utgiften, men sjelfva utgiften var dock endast en fortsättning af det arfvode på fjerde Hufvudtiteln, sorn lian tillgodonjutit på samma gång med den lön, som han ännu bibehöll på nämnde titel; och de vigtiga tjensler, han gjort såsom Befälhafvande Amiral i Carlskrona, i och för hvilken beställning arfvodet utgått, utgjorde hufvudsakliga bevekelsegrunden för svaranderne att tillstyrka, såsom en nådebevisning, det fortfarande åtnjutandet af detta arfvode, under den korta tiden för begrafningshjelpens aftjenande å StatsRådslönen.
Utskottet, på det frågans pröfning öch slutliga afgörande samt derefter företagandet af tryckningen utaf för enäm iida handlingar icke må ytterligare fördröjas, funnit sig, utan afvaktan af sistberörde remiss, böra det nu afgifna vördsamma Utlåtande meddela, helst Utskottet, efter remissens erhållande, blir i tillfälle att deröfver med serskildt yttrande till Rikets Höglofl, Ständer inkomma. Stockholm den 19 December 1828. JV:o g, Eocpeditions-UtskottetS Memorial till Rikets Ständer j angående ökadt Cancellie-biträde för Correctur-läsningi Sedan Rikets Uöglofl. Ständer, Uppå väckt fråga, funnit godt förordna, så väl, att alla Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelse!’ samt från Utskotten, under loppet af Riksdagen, till Rikets Ständer afgifvande handlingar skola genast tryckas och bland de Respeclive Riks-Stånden utdelas, för att, vid förekommande frågdrs afgörande, vara för hvarje Ledamot att tillgå, som äfven, att uppsigten och omsorgen utaf behörig verkställighet häraf bör, enligt 5p §:n i Riksdags-Ordningen, åligga Expeditions-Utskottet; så har Utskottet, för ändamålsenligt tillvägabringande deraf, redan vidtagit nödige förbe - Expeditions-Etsk. Memorial, N:o 9- 25 beredande åtgärder; och kommer tryckningen af Tö renämnde handlingar att, uppå föreskrifvet sätt, ofördröjligen i verket sättas.
Stänocr pröfwas nödig, rörande controllerande Em. betsmäns answar , torde det tillätas mig, ait wördsammast anföra, det jag för min ringa del anser för högst nödig!, att desiförinnan tydeliga och be stämda Jnstructioner ntfärdas, sä wal för alla till redowisning styldige personer, som ock för dem, hwilka i kraft af sine innehafwande Embeten, arv förbundne att gransta och kontrollera UpbördsmanS räkenstaper,. Efter min tanka är det icke nog dermed, alt den wise Lagstiftaren anbefaller en noggran conlroll, och Utstakar alfwarlig näpst för densammas uraktläkande; utan han bör afwcn, sä wida ändamälet ej stall förfelas, utstaka sätt, ordning och rid för samma cvnkrolls anställande. Hwarje uplyst man inser nogstrmr, att ingen ling är wädligare än obestämde Lagar, i synnerhet dä fragan blir om sädane bestraffningar, som gä ut pä Embeleks förlust, för allid suspensionkr eller betydeliga böter och ersättningar. Sä wal redowisande Uppbördsman som Contrvllerande" Embetsman lära kunna hänföras till 3 sarstildte Closter. De utgöras af Personer, som höra antingen till Militaire, Eclesiastique eller CivibStaterne. Älla desta hafwa wal Jnstructioner och 94 Den 14 November och gifna föreskrifter att efterlefwa; men wid granskningen af de samina torde det lätteligen updagas, att de i anseende till deras alder dels arv mindre wäl afpaflade för närwarande tid, dels ock obestämda, hwartili afwen kommer den märkeliga omständigher, att en dek uppbördsmän och Controlleurer hafwa 40 till 50 om ej flere särskildte Resolutioner. circulaire-Bref och Ordres att efterlefwa. hwilka alla synes böra sammandragas till en enda allmänt gällande Instruktion.
Jag vill blott, jem te erkännande af rigtigheten utaf hvad Herr Rid. dårhus-Secreteraren upplyst, påminna om innehållet af 58 §• Riksdagsordningen: Vid justering af Protocoll eller Protocolls-Utdrag, kan ett Beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer. Jag förmodar således, att ingenting kan hindra detta tillägg, äfvensom alla öfriga, hvilka icke äro i strid med Ridderskapets och Adelns fattade Beslut. Den 8 December f. m. Hen' Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att sedan Riddarhus-Secreteraren upplyst, att Ridderskapet och Adeln godkänt den af Constitutions-Utskottet föreslagne Redaction af 8 §. i Regerings-Formen, under förmodan, att berörde Redaction innehöll orden: icke Föredragande Ledamöter j ansåg Herr Landt Marskalken, vid det nu mera utrönte förehållande, att berörde ord icke finnas uti nämnde Redaction, sig böra hemställa, om icke Ridderskapets och Alein, i afseende å dessa ord, fattade beslut finge , såsom en Ståndets anmärkning mot Constitutions.Utskottets Redaction , åtfölja den till Utskottet redan beslutade återremissen , i hvilket fall 8 §. skulle komma att erhålla följande lydelse: ’’Ej ma Konungen fatta något beslut i de mål, hvaröfver Stats-Rådet höras bör , derest icke minst Tre af Dess icke Föredragande Ledamöter jemte Vederbörande Föredragande tillstädes äro/’ Bifölls. Herr Cederschjöld: Dernäst vågar jag, enligt hvad jag förut haft äran nämna, vördsamt hemställa, om det icke vore billigt/att senare punkten af denna § finge följande lydelse: Stats-Ministrarne och Stuts Rådets Samtlige Ledamöter j der de icke laga förfall äga , skola * - med flem af dylik beskaffenhet. Herr von Hartmansdorff: Jag instämmer Den 8 December f m. 423 alldeles med Herr Cederschjöld deruti, att §. måtte i denria del oförändrad förblifva sådan som hitintills.
St. vin na med en sådan skrifvelse, som den StalsUtsk. föreslagit? Skulle R. St. genom densamma kunna lemna Regeringen någon underrättelse, säga henne något nytt, som hon icke visste förut? Ingalunda. Regeringen vet allt hvarom den und. skrifvelsen handlar, likaväl som R. St., och de embelsmän, som Regeringen använder, veta det utan tvifvel bättre än måhända någon af oss. Jag anser följaktligen den ifrågavar. skrifvelsen icke vara något annat, än en af de und. framställningar, hvilka äro alldeles onödiga, men temligen närgångna mot K. M. Jag anhåller således om afslag å denna punkt. Hr Westerstrand: Det är medgifvet, alt i Finland produceras saltpetern för hästa priset inom de Nordiska rikena, och det är från Finland, sorn kunskapen om dess tillverkning kommit till Sverige. Då nu de saltpetersjudare, som från Finland införskrefvos och sedermera i Sveriges provinser utplanterades, derstädes undervisat de andra, hvilka sedan antogos till sjuderiverkmästare, och hvilka åter i sin tur hade lärlingar, så hafva på detta sätt ett betydligt antal af verkmästare blifvit anställde med lön uti de län, der saltpeter produceras, och det är icke rimligt, alt konsten skulle hafva sä dött ut, att detta hade föranledt den uppkomna minskningen i producliouen af Den 27 Norembcr e. m. 527 denna vara. Dessutom får jag upplysa, att under de 2:ne sista åren productionen af saltpeter åter börjat stiga, så att, enligt de underrättelser man nu äger, tillverkningen under detta är varit större än under år 1S43, och under år 1843 större än under år 1842. Ropen på propos. förnyades. Frih. Ridderstolpe: Då vi nu äro på väg att komma från denna fråga, vill jag blott erinra Ilrr:ne, att orsaken till den starka production af saltpeter, som genast efter denna närings införande i Sverige ägde rum, egentligen var den, att R. St. såsom bevillning sig åtogo, att från hvarje hemman levere5 U saltpeter.
Fröt. 1 död & 1666. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 lldft. 17 130 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. hållit en större utvecklingvara någorlunda tillfredsställande, oell derföre icke gjort framställning om större löneförhöjning för desse lärare. Då Utskottet af hvad sålunda och i öfrigt förekommit funnit sig öfverty gadt, att den af Kongl. Maj:t föreslagna förhöjning i lönerna för Professor erne och adjunkten vid Yeterinär-inrättningen i Stockholm är af verkligt behof likasom jemväl af billigheten påkallad, och då äfven öfriga af Kongl. Majit ifrågaställda dels förhöjningar i redan beviljade, dels nya anslag — såsom af Stats-Råds-protokollct kan närmare inhemta», — samtlige synas vara för inrättningen och dess särskilda förhållanden af angelägen beskaffenhet, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, med bifall till ifrågavarande nådiga framställning, måtte för berörda inrättning bevilja en anslagstillökning af tillhopa 6,580 R:dr årligen, att användas till de i den nådiga Propositionen uppgifna, här ofvan omförmälda föremål. 78:o.
Hvad nu desse arne §§. angår, och de deruti nämnde HandelsSocieteter, så har Herr Lefrén framställt en sats, som år ganska låmpelig, men målet kan ej vinnas, om ej sjelfva grundvalen ändras. Man har nemligen byggt på, att val endast skut. le ske af HandtverksClassen; då kan man ej begära, att andra ån Handtverkare skola väljas. Vill man annat, får man ändra om stadgandet, så att hela Borgerskapet generelt får välja sin HandtverksSocietet. Naturligtvis skulle då endast de väljas, som ägde kunskap och skicklighet. D essa Societeter skulle ej få några löner, således skulle ej personer eftersträfva, att deruti - Den 30 Augusti f. m, •89 uti inkomma för Iönernes skull. Det medförde endast besvär och fordrade skicklighet. Ändamålet skulle ändå vinnas, helst uti våra Städer, der pluraliteten af Borgerskapet består af Handtverkare, och hafva en bestämd öfvervigt. Om denna princip antoges, kunde man komma så långt, att äfven andre valdes, men står grundvalen qvar, att blott Handtverkare skola välja, så år det en fåfäng tanka, att de skola välja andre, ån Handtverkare. Herr Ehrenborg, Casperi I anledning af några af Herr von Hartmansdoi ffs anmärkningar, anhåller jag få yttra några ord. Han har gjort en anmärkning angående personalen af H andelsSocieteterne, att den vöre blott 9. Det står likväl, att den skall vara niirrjt 9 Det beror således af det Handtvt-rkande Borgerskapet, att invälja ett större antal. Herr von Hartmansdorff' har ock anmärkt, att det år förbigånget uti Utskottens förslag, att upptaga något om gesällvandringen. Jag tror ej, ad detta år en glömska. Utskotten hafva ej trott sig böra upptaga såsom en rättighet lör någon viss dass, att vandra. Utskotten hafva ställt Gesållerne under tjenstehjons-stadgan.
Stäldt på den upphöjda, och vigtiga post, och depositaire af Ständernas förtroende, att, i alla tvifvelsmål om Constitutionens mening och förstånd, gifva Utslag, är ConstitutionsUtskottets pligt till Nationen att sjelf noga iakttaga Constitutionen. Misstag kunna visserligen förefalla; men de höra icke undgå Nationens uppmärksamhet. Med all personlig aktning för Ledamöterna af ConstitutionsUtskottet, är jag likväl af den öfvertygelse, att Utskottet här begått 2:ne uppenbara misstag. Denna gången hafva de icke varit af den natur, att någon skadlig påföljd kunnat inträffa; men om man antager den princip, som synes hafva legat till grund för dem; eller om man godkänner dem, så kan det härnäst angå frågor Den 20 Juli e. ro. af al ira störs ta vigt. Det kan gälla I ena sidan Nationens frihet, eller å den andra en grym orättvisa emot Ministerens Ledamöter: och då, för första gången, vägen öppnas till så vådliga misstag, är det Riksda gsmannen* pligt, att sådant motverka. I grund af allt hvad jag nu anfort, protesterar jaj* emot ConstitutionsUtskottets ifrågavarande beslut; och anhåller att denna protest och reservation må i Protocollet intagas. Herr Påhlman: Förmodligen har jag allt för otydligt uttryckt mina tankar, emedan en värd Talare bestämdt yttrat, att jag icke känner Lagen. Jag bekänner gerna, att min kännedom af dess föreskrifter är vida under många andras. Men om sättet alt förstå våra grundlagar kan bestå deruti, att kunna gifva dem en annan tolkning än hvad de uttryckligen dictera, sä önskar jag ej heller att deruti göra stora framsteg.. J g kan icke heller lemna alldeles obemärkt, huru besynnerligt det förefaller mig, att man på en gårig beklagar sig öfver vägran att till RiksStånden afgifva sitt särskildta votum, och tillika försvarar att ConstitutionsUtskottet till en sådan vägran haft laglig rättighet. Det är ju nästan som att säga sig missnöjd med att icke hafva fått hega en olaglighet.