Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Kära Karna, börja att klä mig i tid, så får jag åtminstone något att ta mig till.» »Så fort salen blir i ordning.» Och så gick Karna. Sedan Selma slutat sin måltid började hon göra förberedelser till toiletten, för att åtminstone få tiden att gå. Det knackade på dörren. »Hvem der?» »Jag, min älskling», svarade brudgummen. »Du får inte komma!» »Nej, jag skall inte. Jag vill bara säga dig något.» Hon sprang till dörren och höll i låset för en säkerhets skull. »Hvad ville du säga?» »Jag lemnar Karna en liten ask och önskar att du bär dess innehåll i dag. Det är min brudgåfva.» »Tack, tack. Undras hvad det är.» »Vill du se?» »O ja! – lemna den in om dörren.» Det var som ett nödankare: något att fästa tanken vid. Hon gläntade på dörren så mycket hon ansåg nödigt och stälde sig sjelf vid sidan, för att icke synas. Han lemnade in ett litet etui, och så stängde han dörren. Med en tryckning af fingret öppnade hon locket. »Men, Pål, hvad är det?» ropade hon genom den stängda dörren. »En brosch», svarade han skrattande. »Nej, jag menar stenarne?» »Diamanter.» Det var det hon misstänkt, när hon såg dem gnistra emot sammetsbottnen. Det var derför hon fått sådan hjertklappning. »Riktiga diamanter?» »Ja; riktiga.» »Å–h!» Hon sade intet mer än det samma, men det låg så mycket i det, att han kände sig fullt belönad. Hon satte sig borta vid fönstret och betraktade sin skatt. Än höll hon den i skuggan och än i dagern, för att se hvar den blixtrade mest. Och så profvade hon den framför spegeln, än mot peignoirens linne, än bland papiljotterna i håret. Åh, det var förtjusande! Innan hon visste ordet af, var sömmerskan der för att kläda henne. »Se Karna!» ropade hon och sträckte smycket emot henne, »den skall jag ha på.» »Men fröken», invände Karna med allvar, »sådant ska man aldrig bära på sin bröllopsdag, för det bådar intet godt.
Utskotten enahanda förhållande ega rum i afseende på Preste-Ståndets beslut, att ali bränvinsminulering i städerne bör under Sönoch Helge-dagar vara förbjuden, i hvilken omständighet det af Utskotten föreslagne stadgande blifvit af de andre trenne Stånden bifallet; och som de öfrige förändringarne icke i bufvudsaken skilja sig ifrån Utskottens förslag, utan endast åsyfta dels ett förtydligande deraf och dels att på ett ställe sammanföra de stadgande!), som med hvarandra närmast stå i sammanhang; alltså tillstyrka Utskotten., alt 48 §. må erhålla denna lydelse: "under Sönoch Helgedagar må på landet bränvin ej försäljas, hvarken i parti, af hvem det vara må, eller i minut på gästgifvaregårdar och andra minuteringsställen, utom vid måltider lill resande och vägfarande. Bryter någon häremot, plikte första gången 20 R:dr; sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare, böle förbrytaren 4Ö hvarje gång; Bevilln.- Lagsamt Allni. Besil.- och Oecon.-Vtsk. Memorial N.o 13. och vare, med undantag af Gästgifvare, hvar och en annan, som tredje gången återkommer, näringsrättigheten för alltid förlustig.” ”Vid enahanda ansvar vare i släderne all bränvinsförsäljning i parti å Sönoch Helgedagar, samt utminutering under Gudstjensterne förbjuden;” samt att näst efter a momentet i 44 §• intagas följande nya moment: ”Vid kyrkor på landet, och inom en fjerdedels mil deromkring, må krogar ej få anläggas, så vida ej serskilde omständigheter föranleda Konungens Befallningshafvande att, efter Pastors och Socknemännens hörande, från detta stadgande göra undantag.” 5o §. Högv. Preste-Ståndet har näst efter orden:
Till häfvande af della missförhållande, hvilket, om det utan rättelse finge fortfara, snart skulle ifrån Revisions-Sekreterare-platserna aflägsna personer med för desamma erlorderlige egenskaper, är således nödvändigt, att samma embeten, hvilkas innehafvare jemväl måste umbära den Ilof-Rätternas Ledamöter tillkommande förmån all under större delen af sommarmånaderna åtnjuta tjenstfrihet, varda försedda med löneinkomster, icke understigande, ulan snarare, på sätt före sednasle Riksdag, innan Hof-Rälts-Ledamölernas löner förhöjdes, varit fallet, något högre, än de, som äro bestämda för åtminstone flertalet af de bland Hof-Rätternas Ledamöter, hvilka i värdighet äro med Revisions-Sekreterarne närmast jemförlige. l*å dessa grunder och då det synes lämpligt, att lönerna så bestämmas, att ifrågavarande tjenstemän, hädanefter, som hittills, ega hoppet alt efter en längre tids tjenstgöring kunna påräkna förbättring i deras inkomster, anser jag mig böra till Eders Kongl. Majlis Nådiga bepröfvande hemställa, alt Revisions-Sekreterarne, icke allenast de ålla, hvilka äro på Justilia}-Revisions-Expeditionens Stat uppförde, ulan äfven den, som, i egenskap af ByråChef inom Justitiffi-Slals-Expedilionen, har alt bereda och i Högsta Domstolen föredraga der förekommande frågor om stiftande, ändring, upphäfvande eller förklaring af lagar och författningar, hvilken sistnämnde Revisions-Sekrelerare beräknar tour till högre lön med de öfrige efter ulnämningsdagcn, hvadan hans lön lämpligen torde kunna å Jusliliaj-Revisionens Stat uppföras, måtte tilläggas löner till följande belopp, nemligen: de 2 äldste ä 2,800 R:dr , 3,000. de 4 dernäst i ålder å 2,600 R:dr 10,400. och de 3 yngste å 2,400 R:dr 7,200.
Jag skall åtminstone anstränga mig för att blifva det. Jag skall begynna att arbeta på nytt och att intressera mig för praktiska saker, och naturligtvis skall jag då helt och hållet låta leda mig af edra råd och göra allt hvad ni vill. För ögonblicket är allt hvad jag kan göra att bevara mina sorger för mig själf, akta mig för att begå några misstag i sällskapslifvet och undvika att man talar om mig. Jag har varit mycket bortbjuden denna vecka: hos Bertrand, hos Menabrea, sedan hos grefve Lewenhaupt i sällskap med prins Eugèn etc. men jag är allt för nedslagen i dag för att beskrifva alla dessa middagar för er. Jag skall försöka göra det en annan dag. När jag kommer åter till min bostad gör jag icke annat än går af och an i mitt rum. Jag har hvarken aptit eller sömn, och hela mitt nervsystem är i ett bedröfligt tillstånd. För ögonblicket vet jag icke ens om jag skall bry mig om att begära tjänstledighet. Jag bestämmer mig sannolikt i nästa vecka. Adjö för i dag, min käraste Gösta. Bevara mig er vänskap, jag är i stort behof däraf, det försäkrar jag er. Omfamna Foufi från mig och tacka S. för all hennes vård om henne. Er varmt tillgifna Sonja.» Hon beslöt sig för att begära tjänstledighet för vårterminen och stannade i Paris, därifrån hon i april skrifver till mig (på franska): »Låt mig först och främst lyckönska dig till den stora lycka som kommit på din lott. Hvilket lyckligt solbarn du är. (»Heureuse fille du soleil que tu es.») Att hafva funnit en så stor, djup och ömsesidig kärlek vid din ålder, det är verkligen ett öde värdigt ett sådant Glückskind som du. Men det var redan afgjordt att af oss två var det du, som var Lyckan, under det jag är och troligen alltid skall förblifva blott och bart Kampen. Det är egendomligt, ju längre jag lefver, ju mer behärskas jag af känslan af fataliteten eller rättare sagdt, af determinismen. Känslan af den fria viljan, som man påstår vara människan medfödd, sviker mig mer och mer.
Den ig Maj. S. D. Vid justeringen af Utskottets Memorial till Riksens Ständer, med betänkande och förslag i frågan om en förbättrad Representation, reservarade sig Herr Öfversten Friherre Åkerhjelm, Herr Directören af Uhr samt Herr Professoren Doctor Munck af Rosensköld mot det i Expeditionen förekommande uttryck, att Utskottet antagit för sitt project de allmänna principer, att Svenska Statsförfattningen, lika stark genom sin grund, sorn vördnadsbjudande genom sin ålder, endast fordrar nya stöd för en säkrare varagtighet; .hvarefter Herr Munck af Rosensköld anförde skriftligen: Annat är ett förslag till en förändrad Representation, bygdt på de bästa grunder: annat ett sådant förslag, som skall vara bygdt på sådana grunder, som man möjligen kan vänta skola af de 4 Riks-Stånden enhälligt antagas. Jag för min del anser vårt nuvarande Representationssätt ej äga alla de företräden, som detsamma i betänkande storien af dess tillkomst i vårt Land berättigar mig till detta omdöme; och, läser man Spaniens äldre Historia, finner man vårt Representationssätt och vår inrättning med Riksdagar vara en Spansk efterapning. Då man antager den princip, att hufvudgrunderna för vårt Representationssätt skola bibehållas, anser - Coust. Ut sk. Betänkanden. ser jag det af Constitutions-Utskottets pluralitet afgifna förslag till förändring i vissa delar, så godt som något annat och bättre än flera på samma inskränkta väg framstäldta förslag, när jag undantager att Ofrälse Säterioch Frälse-jordägare blifvit uteslutne. Jag för min del anser vårt nuvarande Representationssätt af flera skäl bristfälligt, men i synnerhet derföre att det förhindrar den nödigaste af alla förändringar i afseende f)å vår Lagstiftande Corps, nemligen dess åriga sammankomst. Utom denna årliga sammankomst skola den Lagstiftande och beskattande maktens åtgärder sakna det sammanhang och den mognad, som endast afen jemn handläggning och erfarenhet beredas. Utom den skola äfven få för inträde i Lagstiftande Corpsen qvaljficerade personer göi-a de för en god Lagstiftare nödiga kunskaper och talanger till sitt hufvudstudium.
Detta har den gemensamt med den andra inrättning, som våra grundlagar infört till motvigt mot domaremaktens laglöshet, Opinionsnämnden, hvilken, ehuru den ännu lättare kan låna sig åt förföljelsen, likväl derjemte innehar den egenskap, som Riksrätten saknar, att kunna, väl använd, något uträtta emot lagskipningens brister. Huruvida denna inrättning är genom sin organisation så beskaffad, att den någonsin kan rätt och ändamålsenligt användas, är imedlertid en fråga, hvari lagstiftarne tyckas icke hafva nog fördjupat sig. Det är grundtankan allena, som förefallit mig sådan, att man borde af dess utvickling kunna något hoppas. Orätt dom, äfven då den strider mot bestämd lag och utred t sakförhållande, härrörer icke alltid från uppenbar försumlighet eller bevislig egennytta och vrångvisa, såsom regeringsformen uttrycker sig, eller från uppenbar vårdslöshet eller oförstånd eller bevisad illvilja, vänskap, inuto, vinning, såsom allmänna lagen säger. Men om orätt dorn dock alltför ofta gifves af samma domare; kan man icke förnuftigtvis antaga, att desse domare försvarligen sköta sitt kall, förstå lagen och sorgfälligt bemöda sig att rätt tillämpa den. Sådane domare förtjena då icke att, såsom ledamöter af Konungens Högsta Domstol, i sitt vigtiga kall bibehållas, änskönt de icke skulle kunna lagligen dömas att förlora det. En allmän öfvertygelse, att de härtill icke äro förtjente, bör kunna uttala sig med den verkan, att någre de för bristande förtjenst mest utmärkte blifva från befattningen skilde, utan straff eller förnedring och med bibehållande af half lön, såsom billig ersättning för hvad de förlorat genom misslyckad befordran från en lägre plats, den de skulle kunnat bibehålla. Sådan var grundtankan; och dess värde lärer bero af frågan, huruvida dess realiserande lyckats eller kan lyckas. I någon särskild pröfning af Högsta Domstolens beslut få Rikets Ständer icke ingå (R. F. §. 104), och ingen allmän öfverläggning derom förefalla uti den Nämnd, som enligt R. F. §. 103 äger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter ”gjort sig förtjente att i deras vigtiga ”kall bibehållas”.
Med afseende på denna, såsom undervisningsverk och välgörenhetsanstalt, allmänt gagneliga Inrättning, äfvensom att densamma ej genom Stats-Utskottets Utlåtande N;0 22. <55 Statens medel tillkommit eller derifrån njuter något bidrag, får Utskottejt tillstyrka, att Allmänna Barnbördshusets ifrågavarande skuld, 5oo R:dr, inå afskrifvas. Kongl. Seraphimer-Ordens Gillet, Hospitalsoch Barnhus-Fonder.1. §• Förkl. p. 38.} Såsom dels nöjaktigt upplyst och förklaradt, dels på handläggning beroende, har Utskottet ej funnit några åtgärder föranledas af hvad Revisorerne vid nämnde fonds förvaltning och räkenskaper anmält. Lazarettsoch Curhus-Fonden. §• 9»• (Pag. 119. Förkl. p. 4o.} I afseende på denna fonds räkenskaper, hafva Revisorerne anmält, att, sedan Kongl. Maj:t, med Nådigt afseende på Rikets senast församlade Ständers underdåniga skrifvelse, om Curhus-afgiftens fortfarande, genom utfärdad Kungörelse den 9 Julii i83o, i Nåder stadgat, att denna afgift skall utgå, användas och redovisas inom hvarje Län serskildt, så alt den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens och Lazarettens fonder; så har väl detta stadgande i de flesta Län blifvit till efterlefnad iakttaget för år i83o; dock hafva Lazarettsoch Curhus-medlen i åtskilliga Läns räkenskaper ännu befunnits sammanförde. Då det synes Utskottet, att högstberörde stadgande af den 9 Julii j83o icke egentligen kunnat tillämpas förrän med år 1831; så skall Utskottet, vid revisionens företagande af detta Verks räkenskaper för sistnämnde år, göra anmälan, huruvida någon ytterligare sammanblandning af ifrågavarande medel egt rum, och i sådant fall föreslå den åtgärd, som för den serskilda redovisningens ernående kan finnas erforderlig. Salpeter-Fonden.
Brännvinsbränning med detta slags pannor icke kan med fog anses lemna annan afkomst, än den sorn uppkommer genom förädlingen af egna producter till eget behof och underhållandet af de för Landtbruket nödige kreatur. Samma förhållande hai; Utskottet ej trott ega rum med Bränvinspantior derutöfver, hvilka redan kunna begagnas, till afverkrting i stort och således närma sig egenskapen ef fabrication; afgiften för dessa har således blifvit jemnkad i samma mån sorn denna slags Brännvinsbränneri - handtering karr skäligen förmodas medföra en större afkastning. Likväl har Utskottet trott sig vid bestämmandet af den högsta afgiften böra stanna -vid samma summa, som efter nuvarande Börfattning utgår för deri största tillåtna panna. §ller den af 9Q kannor, antingen en egda 460 Bevillnings-Utskottets Betänkandem af nyttjas, eller oek aine i ett och samma verk Alen då den härvid underJLitt. A bifogade Tariffen öfver kannerymds-afgiften närmare utreder detta, får Utskottet densamma vördsamt åberopa; med hänvisning till Tariffen i/itt. B, hvilken innehåller en jemförelse emellan den förutvarande o<ih nu föreslague afgiften för Brännvinsbränningen. Vid en jemnförelse af desse bägge handlingar, lärer det ej undfalla Riksens Höglo!!. Ständers upplysta uppmärksamhet, att Utskottet ej kunnat föreslå den äskade lindringen för j:ne Brännvinspannor, begagnade i samma verk, eller för en enda, hvarmed Brännvinsbränning för särskilda Hemman eller Hemmansdelar verkställes. Orsakerne härtill igenfinnas dels i den förr omförmälde grundsatsen, att ju mera Brännvinsbränningen öfvergår från en hushålls-handtering till en Fabriks-anstalf, och bildar, snart sagdt, en näringsgren, ju drygare afgifter kan den äfven vidkännas till Staten, dels ock i den nödvändighet, hvari Utskottet befinner sig, att tillse det den påräknade summan af denna Bevillnings Artikel icke undergår någon minskning. Huruvida Utskottet häruti lyckats, kan inhemtas af dea under Titt.
För naturhistoriska Riksmuseum. att den för denna statsregleringsperiod uppförda förhöjning uti anslaget till materiel m. m. 9,000 R:dr på ordinarie stat upptages. Transport Rant R:dr . 297,483: 64. 6 i Kongl. Maj:ta Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. För Fria Konsternas akademi. att anslaget 6,000 R:dr till inköp för Statens räkning af inhemska konstnärers arbeten såsom reservationsanslag i staten uppföres. 15:o. För kyrkors underhåll. att såsom vinoch byggnadssäd till Fölinge församlings i Jemtlands län kyrka årligen anslås 7 tunnor säd eller 44 kubikfot 1 kanna. 16:o. För resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande. att det derför uppförda anslag 15,600 R:dr förhöjes med 4,400: — hvaremot Kongl. Maj:t vill till Riksgäldskontoret öfverlemna f. d. Kanslistyrelsens handkassas kapital 13,500 R:dr jemte derå upplupna odisponerade räntemedel. De för Åttonde hufvudtiteln föreslagna kontanta anslagstillöknin gar utgöra således 301,883: 64. Och då härtill läggas de uti nu gällande riksstat upptagna anslag 3,276,400: — skulle denna hufvudtitels slutsumma för ständiga behof blifva 3,624,516: 64. deraf förslagsanslag 135,530 R:dr 95 öre. Härförutan erfordras för tillfälliga behof: dels att utgå för en gång: 1:o) för reparation och inredning af Vetenskapsakademiens äldre hus 98,681: 30.
Järt as, sällsynta Stats-» manna egenskaper, ådagalagde under in» förandet och stadgandet af nit varande Constitutionella förhållanden; hans befatt-* ning med uppställningen af redactionen af Riksens förnämste Fundamental Lag; hans till flere föremål utsträckta delta-i gande i Regeringsärendernas första ledning efter de bestämde nya formerne; hans nitiska, trogna och redliga förvaltning af de honom tid efter annan an» förtrodde Beställningar: desse samman» lagde omständigheter förvissa Kongl. Maj:t att Riksens Ständer gerna skola genom särskildt anslag för framtiden bekräfta en Pensions-Utgift, den Kongl. Majrst beviljat såsom rättvis belöning för de tjenSter Landshöfdingen Järta vid flere vigti-» ge tillfällen gjordt Fäderneslandet. Kongl, Maja blifver Riksens Ständers Stats-Utskott med Kongl. Nåd och ynnest välbe» vågen Datum ut Supra. CARL JOHAN. S. D. Skogman''. Stats-Utkottet tviflar ej att den rättvisa skall lemnäs Herr Landshöfdingen 1678 Stats-Ut skottets B et änkan den. och Commendeuren Järta , att han med sällsynta Statsmanna-egenskaper och redbart väsende verksamt gagnat Fäderneslandet vid flere vigtiga och brydsamma tillfällen, hvaribland det, att i icke ringa man hafva bidragit till nu varande Regeringsform och deri sammanfattat, ensamt berättigar honom till Svenska Nationens odelade erkänsla; Men enär Utskottet funnit, att Herr Landshöfdingen Järta hvarken uppnått den ålder eller Tjenstetid, som författningarne bestämma för åtnjutande vid alskedstagandet till större eller mindre del af Lönen såsom Pension, äfven som ej eller något sådant Sjukdoms-tillstånd blifvit uppgifvit, sorn hindrat honom att fortsätta utöfningen af det innehafde Åmbetet och med sina insigter och verkningsförmåga än vidare gagna den Ort hvilken af hans kloka och omsorgsfulle styrelse dragit fördel; har Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka Riksens Högloft.
Brot. 1859 åf 1860. 8 Sami. 10 Haft. 2 10 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. »händelse omständigheterna skulle göra det nödvändigt, tillstyrka alla de eftergifter, som »emot del stora syftemålet ej vore stridande, gåfvos likväl några punkter, som de ansågo »af den nödvändighet, att någon eftergift i anseende till dera, ej kunde ega rum utan att »underhandlingarne i sådant fall heldre borde afbrytas.» Till dessa hörde, utom den första punkten, angående båda rikenas förening, nvilken utgjorde grunden för all underhandling, alla de »som angå throntöljden, Konungens rättigheter att pä föreslaget sätt styra Riket, att kunna nämna en Svensk till General-guvernör och att hafva högsta militär befälet. Till slut uttalades den mening, att ärendets ledning, ställd, utan inskränkande föreskrifter, under Kronprinsens inseende, skulle, efter de af Honom till Kommissarierna gifvande anvisningar, erhålla den riktning, hvilken, i öfverensstämmelse med inträffande möjligheter, för ändamålets vinnande och för båda folkens väl kunde blifva tjenligast. Ledningen af underhandlingarne med Storthinget blef också öfverlemnad ät Kronprinsen, hvilken, under det desamma pägingo, vistades vid Arméens hufvudqvarter i Norge. Till Kommissarier utnämndes: Stats rådet, Friherre Rosenblad, Hof kansleren Gaf Wetterstedt, Stats-sekreterarne Wirsén och Grefve Mörner samt Biskopen von Rosenstein, medelst fullmakter, utfärdade den 19 September 1814 i Göteborg, undertecknade af Konung Carl XIII och kontrasgnerade af t. f Hof-kansleren von Brinckman. Dessutom blef Stats rådet Friherre B. von Platen, hvilken haft sig uppdragen en beskickning till Prins Christian Fredrik, efter fullgörandet af detta uppdrag, den 12 Oktober jemväl utnämnd till Kommissarie, medelst fullmakt, utfärdad i Fredrikshall, efter Konungens befallning, af Kronprinsen Carl Johan och kontrasignerad af Legations rådet C.
Det kunde vara till nöjes; men möjligtvis kan ett memor. vara så skrifvet, att, äfven med den åsigt Landtm, förklarat för sin, detsamma kunde förtjena att ogillas; och som detta är förhållandet med förevar, memor., måste jag reservera mig emot Hr Gr. o. Landtnäs förklaring att vägra propos., utan att jag dock yrkar, att propos. skall framställas. Frih. Cederström: Det är redan under förmiddagsdiscussionen fullständigt utredt, att Constit.TJtsk:s memor. i ämnen, sådana som det förevar., icke kunna hvarken afslås eller bifallas, emedan de blott innehålla en anmälan till Stånden, på hvilkas särskilda pröfning det beror, om Rikets väl klafver någon underd. skrifvelse till K. M. i det ändamål, 107 § Reg.F. förutsätter, så att, om Constit.Utsk. framlägger ett memor., hvilket Stånden ogilla, Stånden följaktligen är obetaget att med memor:s läggande till handlingarna förklara sitt ogillande deraf. Hr Dalman: Då det icke är mig möjligt att med mitt begrepp om grundlagens tydliga ordalydelse förena de skäl, Hr Gr o. Landtm, framställt för sin vägran af propos., nödgas jag reservera mig deremot, under tillkännagifvande, alt jag i grundlagarna icke kan finna något det ringaste hinder hvarken för att afslå eller ogilla ett Constit.Utsk:s memor. och att jag anser detta memor. böra ogillas. Gr. Cronhjelm: Sedan Hr Gr. och Landtm, bestämdt förklarat sig icke kunna framställa propos. lill ogillande af memor., vågar jag begära en annan propos. af Hr Gr. o. Landtm., hvilken jag tror skall ådagalägga å ena sidan, att den icke är stridande mot grundlagarna, enär den sjutas med memocs läggande till handlingarna, och å andra sidan, att den innefattar de här uttalade skiljaktiga opinionerna. Jag anhåller nemi., att R. o Ad. måtte besluta, att, med memor:s ogillande , detsamma må blifva lagdt till handlingarne.
Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den fråga, hvarom BondeSt:ts nu föredragne inbjudning handlar, var hos B. o. Ad. föremål för en långvarig öfverläggning och afgjordes genom votering. Ståndet återremitterade endast frågan om lindring i utgörande af bevilln. för innebyggarne i Näsgårds och Westerbergslags fögderi af St. Kopparbergs län, så länge de utgöra den s. k. kungsgårdshjelpen vid Näs kungsgård, men afslog alla öfriga förslag om de nu gällande lindringarnes bibehållande. Då något skäl att frånträda detta B. o. Ad:s beslut, i D e n 30 M aj. min tanke, icke förefinnes, får jag vördsamt anhålla om afslag å den ifrågav:de inbjudningen. Häruti instämde Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef ifrågav:de inbjudningen af K. o. Ad. afslagen. Eöredrogs, men begärdes af flere ledamöter på bordet, Exp.TJtsk:ts under N:o 64 afgifne förslag till 11. St:s underd. skrifvelse till K. M:t, ang:de fortsatt utförande af jern vägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderlige medel. Anmäldes och bordlädes: StatsTJtsk:ts Utlåfcde N:o lil, ang:de det afslutade nya lånet för Statens jern' ägsbyggnader och det för samma län erforderliga ränteoch amorteringsanslag; äfvensom Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.TJtsk:ts Betänkm: N:o 12, i anledn. af väckta motioner om nedsättning i expeditionslösen; och N:o 13, i anledn. af väckt förslag om åläggande för domare på landet, att kostnadsfritt tillställa rättssökande de expeditioner, som ej i behörig tid varit tillgängliga att lösas. Eöredrogs Bev.IJtskds den 25:te och 28:de sistl. April på bordet lagde Bet:de N:o 23, ang:de tullbevillningen. H.