Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner deri, att R. o. Ad. borde besluta, att samma tull, eller 50 öre, måtte bibehållas vid utförsel af tackjern. Hr Printzensköld: Då Frih. Raab förordade bifall till Utsk:ts ifrågav:de förslag, skedde det på den grund, att hans eget förslag om import-tulls åsättande på tackjern ej vann afseende. För min del måste jag ogilla ett handlingssätt, som går ut derpå att, för det man icke vinner hvad man yrkar, man i harmen skall fordra något annat, sorn är uppenbarligen stridande mot all sannskyldig. nytta. Jag medgifver visserligen att tackjern är en slags förädlad vara, men i sjelfva verket kan den icke betraktas annat än som råämne; ty till dess frambringande behöfves icke den ringaste arbetsskicklighet. Endast masmästare!) behöfver hafva någon praktisk kännedom om saken. 1 följd deraf är äfven ett ganska ringa antal af bergstatstjenstemännen sysselsati med laekjernstillverkningen, då stångjernssmidet deremot fordrar en stor skicklighet och vida större antal arbetare, för att åstadkomma ett lyckligt resultat. Denna sednare handtering har äfven den stora fördelen att den gifven bergning åt ett vida större antal arbetare. Jag frågar då, om det är med statsklokhet öfverensstämmande att så gå tillväga, att detta råämne försvinner ur landet, så att uugergång beredes åt en näring sådan som den ifrågav:de. Man tyckes icke taga i betraktande att det utländska tackjernet är odugligt vid stångjernsverken.
Ridderskapet och Adelns genom Protocolls-Uldrag af den z:d!'e innewarande Junii meddelte Består, att genom Remis till Stats-Utstottet af Herr Lands, höfdingen Friherre Häkanssons motion, akt kill Star för Hans Kongl. Höghet Arf-Fursten, Prins Oscar, mätte ifrån r8n ars början anstäs en Sum - Den 9 Junii. 507 Summa af 16,666 R:dr B:co, anmoda besaade Utffott, att denna Summa för Hans Kongl. Höghet t Stat förestå, lär supra. klx krotocollo, ^s. v. almguist. Utdragas wällofl. Borgare,Ständets prorocoll, haller void Urtima Riksdagen r Orebro den 9 Junii i8r2. (7- S. D. oöredrogs ä nyo Constitutions-Utskottets wid 1810 ars Uttima Riksdag afgifne Betänkande af den 16 October samma ar, angående satter hwar, pa Grundlags-frågor böra upptagas och behandlas; och äterförwistes detta ärende till Utskottet, med de emot Betänkandet nu gjorde anmärkningarvtsupra. Lx krotocollo, s. s. Lci Zström. Utdrag afwällofl. Dorgare-Ständets prstocoll, hållet wid Urtima Riksdagen r Orebro den y Junii r8rr. S. D. anledning af gjorde anmärkningar wid Constumions-Utskotttts under 1810 ars Urtima Riksdag afgifne Betänkande, rörande sörestagne förändringar uti Tryckfrihets-Lagen, bestöt Ståndet, att älerförwisa detta ärende till Ulffottet, som af anmarkningarne skulle erhålla del. vt supra. Lx krotocollo, ). z. Lerström. Utdrag af Wällöf!.
På det likväl icke de delegare, som förut innehade större ego vidd, än deni enligt hemmantal och uppskattning tillkomme, skulle nödgas öfver skotta ulan ersättning afträda, borde dock tillika föreskrifvas, att delegare i skif lesia g, sorn genom hemmantalets antagande lill delningsgrund, erhålla mindre egovidd, än de efter uppskattning förut innehaft, eller mista uppodlad jord, hvars uppodling ännu icke blifvit honom genom a/kastningen godtgjord, skall derföre tillgodonjuta ersättning i penningar, hvilken ersättning af landtmätare och gode män, efter anställd värdering, bestämmes, och utbetalas af de delegare, hvilkas hemman genom hemmantalets antagande lill delningsgrund, vid skifte bekommit större egovidd, än de förut innehaft, i den mån sådan tillökning dem 24 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. Framställningar om hemmantalets antagande till delningsgrund, jemväl Tor egor, hvilka förut undergått storskifte, som blifvit fastsläldt, hafva vid flera föregående riksdagar varit gjorde och blifvit af Rikets Ständer ogillade, på tillstyrkande af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten, som dervid yttrat, att då skifte icke kan anses såsom ett sätt att förvärfva, utan endast såsom ett medel att genom utbyte till förmånligare bruk ordna och sammandraga egor, och den egolott, en delegare fått sig tillagd genom skifte, som vunnit laga kraft, är hans lagliga egendom, hvilken icke utan kränkning af eganderätten kan honom fråntagas, han väl må kunna tvingas att ingå i nytt skifte och utbyta sin jord emot annan, om skäl dertill förekomma, men aldrig, genom minskning deraf, underkastas ingrepp i sin eganderätl. Denna åsigt biträdes äfven nu af de förenade Utskotten, hvilka derföre vördsamt tillstyrka, att motionärens berörde framställning icke må vinna Rikets Ständers bifall. 11 Kap. 1 §. af A. IV.
Dito Omkostnader för Charte-SigiHatEe Hvitstemplingen 1 504. 4. Dito d:o för 1817—1818 Arens Riksdag '4g. 32. Större Utgift än Inkomst .. hvilken skillnad eller Brist blifvit betäckt: Genom Götha Canal Bolags Insättning mot 5 procents Ränta . R:d af Allmänheten upplånte mot 5 procents Ränta R:d 895,600. D:o 4 procents d:o 4,400. — Under loppet af de 4 sista Månaderne af År 1831. pa Creditivet i Banken Assignerade R-d 784,403. 19. 8, Men när härifrån afgå de Behållningar på serskildte Räkningarne N:s 3 och ö‘i Vexel-Banken, hvilka blifvit bildade genom öfverföringar från Riksgälds-Contoirets enskilda Räkning, såsom Förskott till bestridande af de till nämnde serskilde Räk , ningar hörande utgifter 4 477. 29, 1. -Återstå , 779,925. 38. 7» 1,750,370, 14. /> 32 39 11 Summa R:dr 4,099,420' 31 *— U t gift dl\ Utbetaldte Anslag på Allmänna Bevillningen: Till Statsbehofvens fyllande: Den, vid 1830 års slut, på detta Anslag outtagne Summa R:d 500,000. — I afräkning på 1831 års anslag 1,225,000. | qqq. Till FörsvarsVerkets iståndsättande: Försvars-Verket i allmänhet 210,000. — Allmänna Garnizons-Sjukhusets fullbordande Ärliga Räntan till Hans Maj:t Konungen Af betalningar på Skuld-Capital och Räntor: På Riksgälds-Contoirets äldre Lån mot 5 procents ränta . Dito
Då min vän Constantin gick in vid det regemente, som enligt hans och många andras förmenande var det elegantaste i hufvudstaden, gjorde han i tysthet den föresatsen, att ingen af hela officerskåren, ända ifrån chefen till den yngste underlöjtnanten, skulle kunna täfla med honom i elegans, vare sig i toalett eller uppträdande. Han sträfvade också ärligt för att hålla denna föresats. Då det var modernt med vida benkläder, fladdrade hans så ledigt som ett par mamelucker och släpade långt ned på vristen, och då modet gick i motsatt rigtning, måste han merendels vid sin toalett använda samma obeqväma metod, som historien förtäljer att grefven af Artois begagnade. Skräddare och skomakare voro hans mest förtroliga och diskreta vänner, och det inverkade icke det minsta störande på vänskapen, att dessa herrars räkningar i allmänhet hade så höga siffror, att Constantins årliga inkomster icke förslogo att ens till hälften betala dem. Men hvad som beredde honom de allra största triumferna, det var hans hufvud och hans mustascher. Perukmakaren bedyrade, att han aldrig kunde få någon nackbena så prydlig som Constantins, och det var omöjligt att se någonting mera förföriskt, än då han strök öfver de ljusa, släpande mustascherna med sin smala, hvita hand. Och lika utsökt som hans toalett var äfven hans uppträdande. Han gick och dansade som blott den, hvilken tagit lektioner för en balettmästare, kan göra det; han bugade sig långsamt, med hufvudet litet framåtböjdt och axlarne lindrigt höjda; han förde en fin och liflig balkonversation, talade lågt och eldigt om musik och literatur. Mot gamla fruar var han artigheten sjelf, glömde aldrig att tacka för senast och att efterfråga deras helsa, och lät alltid presentera sig för mammorna till de flickor, han kurtiserade.
Förhållandet härmed är sådant, att Konungen under d. 11 Sept. 1829 först afgaf en nåd. propos., innehållande alla delar af det nu sedan sisla riksdag livdande förslaget, med undanlag 398 Den 24 Mars f. m. af sista tillägget i 885*; men då Constit.Utskrs första betänk, härom med tillstyrkande af den K. propos. i RiksSt. förekom, blef detsamma återremitteradt med den anmärkning, som af de flesta RiksSt. förklarades vara deras gemensamma tanka, att ett stadgande borde införas om sättet, hvarpå R. St. vid hvarje riksdag skulle få kännedom om de sedan föregående riksdagen utfärdade lagförklaringar. I anledn. häraf afgaf K. M. under d. 5 Dec. 1829 en ny nåd. propos. med förslag till det sista tillägget i 88 §., hvilken sednare propos. sålunda endast utgjorde ett supplement till den förra; och detta är orsaken, hvarför Constit.Utsk. hopfogat desse 2,‘ne K. proposlr till ett enda förslag. — Jag hade äfven ämnat att till besvarande upptaga Hr v. Heij nes framställning, men har i den delen blifvit förekommen af Hr v. Hohenhausen, och afstår således från denna min föresats. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å de af K. M. föreslagna och sedan sista riksdag livilande nya redactioner af 19, 21 och 88 §§. Reg.formen. Ropades starka nej, blandade med ja. H. E x. framställde derefter propos. till afslag å samma redactionsförslag. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte votering begärdes af Frih. Cederström. Justerades följande voteringsproposition: Den, som bifaller de af K. M. föreslagna och sedan sista riksdag hvilande nya redactioner af 19, 21 och 88 §§. Reg.formen, voterar j a 7 den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå de af K.
Sin del i nåder gillat ofvannämnda underdåniga förslag, rörande en artilleri-trupps bildande i Norrland, af sådan anledning nu i nåder begärt, att Rikets Ständer måtte dertill lemna bifall och således medgifva, att ej mindre kostnaden för truppens första uppsättning, än ock de för densamma behöfliga årliga utgifter måtte på det af departements-chefen föreslagna sätt bestridas. Rikets Ständer, som tagit denna nådiga framställning i öfvervägande, instämma fullkomligt i den uti E. K. M:s nådiga proposition yttrade och jemväl af Rikets Ständers vid 1840—1841 årens riksmöte hyllade åsigt, rörande angelägenheten af något artilleries förläggande i de Norrländska provinserna, hvilkas aflägsenhet från artilleriets hufvudstationer gör det omöjligt att från dessa, i händelse af oförmodadt fiendtligt anfall från norra sidan, skyndsamt an - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N; 3j. S7 anskaffa erforderligt understödj hvadan och då Rikets Ständer inhemtat, att ofvan omförmälda vakansafgifter samt Norrbottens hästjägare-sqvadronsfond, hvaraf påräknats bidrag för bekostande af den ifrågaställda nya artilleri-truppens första uppsättning och en del af dermed förenade årliga utgifter, dertill lemna tillgång, äfvensom att, vidkommande de serskilda å riks-staten uppförda anslag, af hvilka, utan att förhöjning deri nu blifvit ifrågaställd, en del utaf de för det blifvande artilleri-batteriet erforderliga årliga kostnader ansetts kunna bestridas, samtlige dessa anslag äro till beloppet begränsade, med undantag allenast af anslaget till inqvarteringskostnader i landsorten, hvilket innebar egenskap af förslags-anslag, men efter hvad räkenskaperne utvisa, under flera af de senare åren icke varit till sitt hela belopp för dermed afsedda utgifter behöflig!, så att det för artilleritruppen deraf påräknade mindre betydliga årliga bidrag af 565 r:dr 24 sk. ingalunda synes kunna föranleda öfverskridande af detta anslags i riks-staten upptagna summa, Rikets Ständer, med bifall till E. K.
Vid förnyad föredragning af Statsutskott tets d. 10 dennes afgifne, samt d. [4 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande N;o ioo, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde, anmärkningar vid Utskottets den 6 sistlidne Mars meddelte Betänkande, rörande löneförhöjning åt Bataillons-Läkare efter 8 års tjenstgöring; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades föl - Den 17 April e. m. 445 jande från Stats-Utskottet inkomne, samt don i4 dennes på bordet lagde Utlåtanden; Af den 10 dennes: N:o 102, angående medels anslående till befordrande af Växel-undervisningen. N:o io3, om användandet af Djeknepenningar i Hernösands Stift. N:o io4, angående inlösen vid RiksgäldsContoiret af u stycken skadade Creditsedlar. Af den 12 dennes: N:o io5, i anledning af våckt fråga om förskotts anvisning å den summa, Riksens Ständer komma att anslå till kostnadernes godtgörande vid Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning och verkställde Utrikes resa. N;o 106, om inköp för StatsVerkets räkning af åtskilige trähus i Götheborg. Ut supra. S. D.
Att jag skulle ta dig; Mins du hvad jag svarte dig: Jag vill inte ha dig För tusende dukater?” — ”Hvarföre?” — ”Jo derföre, Du är så långer och så later.” (Arv. III. Stundom visar sig jungfrun något gensträfvig och gäckas först med friaren, innan hon räcker honom sin hand: ”Och får jag ingen annan, hvad skall jag med dig?” Mera humoristiska äro de stycken, der hela kärleksförhållandet ironiseras och hvilkas grundtanke uttalas i orden: ”Vill du intet ha mig, Kan en annan ta mig, Se, så blir jag qvitt från dig.” (Arv. III. Här är den romantiska kärleken slut och det nyktra förståndet har trädt i dess ställe. Och detta vet mycket väl, att om man icke lyckas här, så kan man lyckas der. De dansande skiljas med största lugn, och ingen blir den andra något skyldig. ”Liten är du, Så stor är jag, Små äro vi båda. Fria nu, hvart du fria vill, Mig får du aldrig.” (Arv. III. Uttryck af samma stämning finner man i åtskilliga löjliga bröllops-lyckönskningar, hvilka i dansvisorna förekomma, t. ex. i visan ”De stolta Nunnor.” Men tydligare framträder humorn, när midt uti en skildring af romantisk färgton med högtspända känslor plötsligen inkastas ett stycke bastant prosa; så bland andra i ”Ungersven spände sin båge.” Denna visa är hållen i romansens tonart och är en bland de mest mimiska af detta slag. Ungersven går ut att skjuta foglar, men pilen träffar hans kärestas lif; i förskräckelsen dånar han och på två timmar talar han ej ett ord. Jungfrun är otröstlig, men slutligen kommer ungersvennen till sans, stiger upp och dansar med sin käresta, och ofvanpå denna rörande tilldragelse sjunges: ”Det går väl an att leka, så länge vi är två, Men annat kommer efter, när vaggan börjar gå. Det går väl an att leka, så länge barn ej gråt’, Då få vi intet sofva för sådan olåt.” (Arv.
Här har ju Utskottets pluralitet i klara ord yttrat sin öfvertygelse vara, att Generalintendenten dorchimont ej är berättigad till Polletts erhållande, och att han ej är Adelsman. Jag förmodar således, att man ej kan neka, det ju Utskottet yttrat sig i hufvudsaken. Jag lemnar derhän, huruvida Utskottet deruti gjort rätt; men jag tror, att det haft svårt att motivera sitt beslut, utan en sådan framställning. Det tyckes mig äfven, att Utskottet gjort väl, att i förväg besvara en fråga, som nu annars skulle blifvit framstäld. Jag anhåller derföre att de, som yrkat återremiss, ville göra sig reda, för hvilken fråga de vilja hafva besvarad, innan de ytterligare förnya denna begäran. Grefve Posse: De Herrar, som trott sig finna, att jag yrkat återremiss eller remiss till ConstitutionsUtskottet, för att få sjelfva hufvudsaken afgjord, hafva misstagit Den 5 Januarii. 21 sig. Jag har tvärtom bestridt all remiss till ConstitutionsUtskottet, emedan jag ansett den ej laglig; men jag har trott, att de, hvilka önska ytterligare pröfning af målet, ej kunna vinna den på annat sätt, än att, då Ordföranden gifvit sina tankar tillkänna, de yrka motsatsen. Proposition derå vägrar han tvifvelsutan, och i följd af en sådan vägran går saken till ConstitutionsUtskottet. För min del får jag dock förklara, att om Herr Grefven och Ordföranden framställer proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i hans åsigter, ämnar jag dertill svara: Ja. Herr von Hartmansdorff^ Angust: Man har klandrat ConstitutionsUtskottets åtgärd, emedan det svarat på mera än det bordt, emedan det ingått i hufvudsaken, då det blott bort behandla den föregående formfrågan. Men 55 §. Riksdagsordningen säger, att målet förvises till ConstitutionsUtskottet j hvilket åligger j att j inom korrt förelagd tidj inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grundlagen.
Utskottet, som genom dertill inom sig utsedde Ledamöter, vederbörligen granskat Banco-Discont-Verkels förvaltning och räkenskaper för nästlidet år iBJo, får härmedelst, till fortsättning af den redovisning för hufvud - Bih. till R. St. Prot. 184-0 och 1841. 6 Sami. i A/d. 6i:sta Haft. 1 2 'Banco-TJtskoltcts Betänkande, N.o 202, resultaten af Discont-rörelsen, sora, genom Utskottets Betänkande ]NT:o 80, förut blifvit till Rikets Ständer afgifven, meddela följande, efter enahanda grunder uppstälde öfversigt af Banco-Discont-Verkets rörelse för år 1840. Jåiscont-Verkets skuld till Banken för begagnadt Creditiv , utgjorde Renligt Discont-Räkenskaperne och således med inberäkniwg jemväl af utelöpande Assignationerj) den 3i December 1840: a) På allmänna fonden, eller för lån emot namn och reverser. 5,41 r ,153: 28. 10. hvaraf visar sig, att en behållning af 48-846: 19. 2. vid revisions-årets slut förefanns å de, för denna Discontrörelses bedrifvande, från Banken anvisade fonder, utgörande afsatt Creditiv R:dr 5,000,000: förstärkning deraf, med 200,000 Rdr från fonden för belåning af actier och publika papper, och 260,000 Rdr från fonden för Handelsoch Nä rings-Disconten 460,000: „ 0 - _ 5460,000: b') På fonden för lån å publika papper iö4>o55: 36.
Afdelningen för stämpling icke underkastade tillverkningar har, i afseende å de uppgifna tillverkningsvärdena, erinrat, att dessa i allmänhet och företrädesvis af t. ex. Bildhuggare, Kirurgiske instrumentmakare, Filhuggare, Gipsgjutare, Glasslipare, Nålmakare, Repslagerier, Urmakare, m. fl. blifvit alltför lågt uppgifne, hvadan ock fabriksberättelserna, under sådana förhållanden och så länge farhågan för ökad taxering förledde till mindre fullständiga uppgifters aflemnande, torde vara af endast relativt värde vid bedömande af hufvudstadens fabriksrörelse, dess omfång och belopp; att Mekaniska fabrikernas antal väl ökats från 14 till 44, men att, då de flesta af dessa drifvas i mindre betydligt omfång, tillverkningen uti desamma icke i enahanda proportion framgått; att tillverkningen så väl vid de Kemiska fabrikerne, som vid Oljeslagerierna, betydligen nedgått, hvartill orsaken igenfunnes deruti, att genom nedsatta tullsatser importen af de varor, som vid dylika fabriker tillverkas, mycket tilltagit; samt att tillverkningen af så väl Stearinsom Talgljus fortgått i jemnt och betydligt stigande, hvilket förhållande närmast ägde sin grund i ökad förbrukning, men äfven, så vidt talgljusfabrikationen beträffade, deruti att densamma, från hus-syssla, öfvergått till fabriksrörelse; hvarförutom, vid en öfverblick å den industriela verksamheten och utvecklingen inom Stockholm under senast förflutne fem år, Afdelningen uttalat det omdöme, att, om äfven de ögonblickliga följderna af den i slutet af år 1857 inträffade handelskris ej blefv.o så förderfliga, som man då ägde anledning att befara, nämnde kris likväl i viss mån och synnerligast under året 1858 förorsakat en för industrien menlig fluktuation i afsättningen och ännu verkade hämmande å fabriksrörelsen inom hufvudstaden, samt att den frisinnade tull-lagstiftning, som under dessa fem år jemväl gjort sig gällande, tvifvelsutan äfven, åtminstone till en början, verkat återhållande å industriens utveckling, men att grundadt hopp funnes, att landets allmänna materiela framåtskridande innan kort skulle återgifva industrien ökad liflighet.
Betänkande, N:o 7. 45 pågående eller förestående storskifte inom Appelbo och Malungs socknar uti StoraKopparbergs län, alla inom dessa socknars rå belägna skogar måtte fördelas emellan samtlige jordegare inom socknarne, i mån af deras besutenhet, och att Kongl. Majrt och Kronan således måtte afstå ifrån sin rätt i samma skogar; till stöd för hvilket förslag motionären anfört, att nämnde jordegare dels voro fattige och dels saknade andra inkomstkällor än den som ortens skogar erbjöde; att skogsmarken vore af dålig beskaffenhet och föga tjenlig till odling, samt att den skog, som uti vissa socknar redan blifvit Kronan tillskiftad, och hvaraf endast en ytterst ringa inkomst erhölles, icke i värde uppginge ens till det belopp, som kostnaden för dess afskiljande utgjort. Sedan Stats—utskottet, för denna frågas behandling sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma i öfvervägande; och som genom Kongl. Brefvet den 17 Augusti 1804, jemfört med Skiftesstadgan den 4 Maj 1827 och Kongl. Brefvet den 13 Juli 1836, de grunder äro utstakade, efter hvilka storskiften och afvittringar inom Stora Kopparbergs län böra verkställas; alltså och då invånarne inom Malungs och Appelbo socknar icke lagligen äro berättigade att af de i samma socknar belägna skogar vid desammas fördelning erhålla mera, än som enligt nämnde författningar bör dem tillkomma, och några skäl, enligt Utskottens tanka, icke förefinnas att för dessa socknar bevilja särskilda undantag från författningarnes allmänna föreskrifter, få Utskotten tillstyrka att ofvanberörde motion må förfalla. Arik. till Exp.-Utsk. d. 15 Maj 1851, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt fråga om ny organisation af Läns-styrelserne. Uti en af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Orebro län inom Hedervärda Bondeståndet väckt, till Stats-utskottet remitterad motion, har blifvit anfördt: att, ehuru 16 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon-Utsk.
Riket och faster wär ^valrättighet med den stora Magt, hwilken det naturliga läget och Secler erfarenhet wist wara nyttigt förcgär innan wi strida til ett wal af en Thronföljare. Hwarefter Herr liZerbjsim mundteligen tilläde, at han för öfrigt förenade sig med den wärda Ledamoten Herr Grefwe Os O Oarclie, som i detta ämne sä insigtsfullt hade yttrat sina tankar. ^ Friherre Losse, c-iri Oenrlc, (Major) anförde til Protocollet följande: Dä jag i detta förewarande wigtiga ämne stall taga mitt Beslut, finner jag med flera, at det innehäller twänne saker: 1:0) Om Prinsen af Augustenburg är den Person wi böra antaga Lil Thronföljare? 2:0) Om nu är rälta Den 13 Julik. 311 rätta tiden at bestämma Thronföljdcn? Wid sörsta frägan är min öfwertpgelse, at wär älskade Konung, som alltid welat Swensta Folkets wälfärd och nu för detsamma upoffrar aterstäende dagars lugn, säkerligen föreslagit ost en Person med egenskaper, som gifwa anledning hoppas upfpllandpt af denna hans listiga önskan för Fosterlandets sällhet. När til mitt eget omdöme, som stprkes af en Historisk erfarenhet, at alltid det blifwit stora Regenter af sädana, som ej frän Waggan hafwa en Krona i perspectiv och practistt lärt sig umgänget med mennistor, kommer, at den föreslagne Fursten sin mesta tid lefwat under en Styrelse, (som ehuru Souve-raine) likwäl af wishet tillätit undersatarne frihet, och i senare ären tilwunnit sig ett Folkslags kärlek, til lynne och seder sä nära beflägtadt med Swcnstarne — uphörer all min twekan at icke denne Furste stall wäl regera ett fritt Folk.