Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett exemplar upslås dessutom vid hvarje Tingsställe, samt ett förvaras af hvarje SockenNämnd. 342 Den 22 November. 1.2:o. Sedan ofvannämnde ärender blifvit afgjorde, står det hvarje ledamot fritt att väcka förslag af för länet allmännyttig beskaffenhet, hvilket af SockenNämnd förut blifvit tillstyrkt. 13:o. Hvarje beslut förfaller, som icke erhåller Landsh:ns stadfästelse. Landsten åligge dock att till prot. anföra skäl till vägran. Nämnden kan påyrka sakens hänskjutande till K. M. 14:o. Beslutmässig är LänsNämnd då minst halfva antalet ledamöter äro närvar:de. 15:o. Frågor ronde aflöning, köp eller försäljning af jord och lägenheter, afträdande af kommuners rätt, eller nya företag må ej på samma möte afgöras, som det, hvarpå de väckas, såvida ej 2/3:delar af de närvande sig om saken förena. 16:o. Frågor, hvilande sedan sednaste LänsNämnd, afgöras af den följande, om ^/pdelar af de närvande sig i beslutet förena; vinnes ej dylik röstöfvervigt, kan minoritetens flertal fordra frågans hänskjutande till K. M.; yrka3 detta ej, anses frågan afgjord äfven genom enkel majoritet. 17:0. Fråga ronde årlig afgifts erläggande för längre tid än 5 år skall alltid K. M. underställas. 18:o. Afgifter, beslutade af LänsNämnden, upföras i Debetsedlarne, samt uptagas af kronobetjeningen samtidigt med den öfriga upbörden. Begärdes på bordet. Uplästes en af Hr Flach, Joh. Fredr, inlemnad sålydande motion: Då det numera visat sig, att den af K. St:r vid sisth Riksdag beviljade nedsättning i allmänna Bevillningen efter 2:dra Art. icke, åtminstone så vidt handel och näring angår, ledt till det af R.
Ås af skiljaktig höjd från Södra delen af Wadsbo Härad genom Kåkinds, Walle och Gudhems Härader, till nära Wartofta Härads gräns, Kongslena berg och åsar, Hvarfs och Gisseberget i Wartofta Härad samt Högstena berg i Gudhems Härad, hvilka alla genom belägenheten anvisa ett sammanhang med Billingen, men äro så val derifrån, som sinsemellan skiljde genom mellanliggande lägre sträckor; Borgunda berg i Gudhems Härad, Mösseberg i Gudhems och Wilske Härader, Olleberg i Wartofta Härad och Kinnekulle i Kinne och Kiiinefjerflings Härader. De betydligaste af desse bergshöjder äro utom Billingen, hvars sträckning redan är uppgifven, — Kinnekulle, som upptager Öster-Plana, Medeloch Wester-Plana, samt Huseby och en del af Klefva Socknar samt Mösseberg, som innehåller 3,48r Tunneland, men de öfrige äro hvar för sig löga vidsträckte. De betydligaste Strömdragen inom Länet äro Tidan, som utgår från sjön Stråken i Wartofta Härad vid gränsen mot Jönköpings Län samt löper genom Wartofta, Kåkinds och Wadsbo Härad till Mariestad, der den faller ut i Wenern, Lidan, som från Elfsborgs Län utgör gränsen emellan Laske, Barne och Kållands Härader å den ena sidan t 4 samt Wilske, Skånings och Kinnefjerdings Härader å den andra och vid Lidköping laller ut i Wenern, Skofteby eller Lillån, som från Hornborga sjön i Gudhems Härad, gär genom Skånings och Kinnefjerdings Härader samt vid Skofleby, ungefärligen en half mil från Lidköping, förenar sig med Lidan, samt Norsån, som från Elfsborgs Läns gräns genomlöper Barne, Wiste och Åse Härader och nära Nyböle By af Ås Socken faller ut i en vik af Wenern, kallad Dettern. I alla dessa Strömmar finnas flerfaldige fall med dels begagnade dels obegagnade lägenheter för Vattenverk och endast Lidan kan från Lidköping till Torpudden, 28,000 alnar, göras segelbar genom uppränsning.
Höghets Riksföreständarens nädiga llloyosicion om wär Grundlags förändrande innefattar efter min öfwertygelse den tjenlrgasie inscruLtlo» för det redan i rrctivitst satte LonstUutionZ-Utskott, hwars förträffliga sammansättning förwissar mig at de fleste af äfryen de i dag genom sä wäl upläste NemoriLler, som muntelige anförande af hand - 124 Den iZ Maj. handlade ämnen, icke undgäit eller undgä benämnde Mstvtts omtanka och uj?märksamhct; men jag hemställer ödmjukast, om icke alla vesta anföranden kunde til wart nu besiutne Riddarhus eller vxpemuons Utskott Nted anmodan til detsamma, at .aöra-et sammandrag af alt det hufwudsakliga, svin desta muck afhandla, i afsigt at komma til Lou8tltuclon8 Utskottets kunskap, l wilker sammandrag efter debong.su^- rin!; sedan benarnnde Utskott nll noel clain kunde meddelas; öfwer hwilkcn min ödmjukaste hemställan jag dock nu ej begär Högwälborne Herr Uai on^ och Landtmarskalkcns ino^osiclon til öfWerläggning. Grefwe ve v-r 6Lrä;e, f,icoU: At lemna en ln8t,ucc.iori ät wära Ledamöter i doi!5ti> tutions Utskottet, skulle wara at förekomma deras göromäl. Wi ägs för dem et fullt förtroende Deras arbete bör nu utan hinder fortffpndas. Wär rätt at yttra ost är ost bibehällen efteråt. Mig synes at den bästa utwäg nu wore, at alla uplästa Ulemoiialei och vlLtLmin-r, som röra Grundlagsfrägon n-mittkras i hela deras widd til Lonmitutions Utskottet, som derpä mä göra hwad afseende nödigt sinnes.
Han har nemligen påstått, att jag skulle hafva yttrat att främmande religionsbekännare borde kunna blifva religionslärare här i landet. Jag förklarade tvärtom att det enda undantag från en oinskränkt religionsfrihet, som jag ur theoretisk synpunkt kunde gilla, vore det att presterliga befattningar, äfvensom lärareplatser i religion, skulle beklädas endast af bekännare af den rena evangeliska läran. För öfrigt uttryckte den värde talaren en stor fruktan för kristna icke-lutherska trosbekännare och talade om hvilken skada katolicismen kunde åstadkomma, genom sina jesuiter och dominikaner. Jag ville se de der dominikanerna här i Sverige; jag tror icke, att de skulle göra särdeles många proselyter. Samme talare har vidare sagt, att jag skulle önska taga steget fullt ut. och att man kunde se hvad jag vid en kommande riksdag skulle yrka. Omen accipio och jag tackar honom derföre. På hans utllygter under strecket, i tidningsföljetonger m. m. kan jag af aktning för K. o. Ad:ns tid icke följa honom. Denna rädsla för medgifvande af rättigheter åt andra kristna trosbekännare, är blott den vanliga fruktan för täflan, man nu så ofta får höra uttalas. Jag tror dock, att äfven i detta fall fri täflan skall medföra samma lyckliga följder, som annars, och långt ifrån att ett bifall till Utsk:ts förslag skulle bidraga til] försvagande af vår religion, skall det tvärtom stärka densamma och just genom täflan gifva oss en klarare insigt i dess sanningar. Ropen på propos. förnyades. Gr. Mörner: Jag har endast begärt ordet med anledning af hvad en talare yttrat om judarnas varma patriotism. Jag vill visserligen ej förneka, att äfven ibland dem kunna finnas individer mägtiga af denna känsla, men särdeles varm torde Den 18 April e. iu. 307 den dock ej i allmänhet vara ibland judarne, och jag vill exempelvis erinra om deras deltagande i 1848 års händelser i Preussen och den patriotism de dervid visade.
Uppå den fond, hvilken till accords ersättningars meddelande åt de vid Regementerna placerade Officerare blifvit anslagen , har val hitintills icke någon brist sig yppat; men den utaf StatsContoiret öfver detta ämne gjorde utredning utvisar, att samma fond icke blifver tillräcklig till inlösande af de accords-ersättnings obligationer, som ifrån och med innevarande år varda till betalning förfallne, och hvartill några andra medel icke blifvit af Rikets Ständer utsedde. Det blifver derföre nödigt, att anslaget ökas, eller att en viss summa härtill afsättes,att successive, och i dön män obligationerna varda till inlösen, förfallne, utgå. De för Eakarevårdens utvidgande och förbättring samt för Medicamenter till fattiga sjuka i Hufvudstaden och till Vaccinationens befordran anslagne medel, som det varit oundgängligt att för det närvarande anvisa, dels uppå Indragnings Statens, dels uppå sjette Hufvudtitelns besparingar, böra hädanefter på ordinarie Stat uppföras. En del af dessa utgifter grundar sig på Rikets Ständers egna beslut och önskningar , en del på mensklighetens och välgörenhetens billigaste fordringar. De kunna således i intet fall lemnäs utan afseende Det på Stat uppförde anslaget för Spinnhusens i T.andsorterna underhåll ar nara af samma beskaffenhet, och af stor vigt for allmanna ordningens - t) en 14 Julié 1299. frirrgens vidniagtliållande och Strafflagarnas verkställighet. Detta anslag har likväl visat sig sa otillräckligt, att ej allenast skulder måst för de föregående åren betalas, men sedan 18I3» en bestämd tillökning af 5,000 R:dr for detta ändamål anslås. Spinnhuset i Stockholm har väL ännu icke fått något understöd, roen är icke mindre i behof deraf. Kongl. Maj t vill om förhållandet dermed) äfvensom angående hvad till försvarslösa hafvande Qvinn-ors intagande på Lazaretten erfordras, låta meddela Rikets Ständer en särskild omständlig utredning. Kongl.
Utffottct ivar dä redan satt i werksambet innan öfwerläggnrnq härom >u p-leuo företogs, — man ansäg betänkligt, at genom en-nstruLrion lägga hinder i wägen för Utskottets redan längt avanLLraUe arbete, och Riksens Stander ätnöjde sig med at lemna Bewillnings-Utffottct den föreskrift, at någon rsp-uciciou af Bewillningen ej finge företagas, utan blott desi grunder, intil desi Hemliga Utskottet upgifwit och Riksens Ständers ^lena fastställt en bestämd Bewillnings-Summa. Jag tror at 1800 ärs Bewillnings-Förordying blifwit fullkomligare, at man haft mindre skät at klaga öfwer obillighet i grunderne för beskattningen och deraf följande ojämnhet i fördelningen af Bewillningssumman, om desie grunder blifwit granffade och fastställde, innan fördelningen företogs. De olägenheter, som eljest ofelbart upkommo deraf, at Bewillnings-Utskottets Ledamöter i flere fall kunna wara af olika ofwertpgelse och icke ens med säkerhet arbeta efter de fleste deras principalers önskan, förekommas genom en Instruction. Den blir ej nägot binder för Utskottets arbete, utan desi ledare; Riksens Ständer blifwa genom den bibehällne wid deras rätt, at sjelfwe förordna om grunderne för beskattningen, och en stor del af de stridigheter, som eljest skulle kunna upstä dä Utskottets utarbetade bro^ecter lu plena ventileras. Den 18 Maj. 17L forekommas. Af drsta len blifwit anförde och, efter min tanke, icke wederlagdc da frägan härom förra Riksdagen hos Ridderffapet och Adeln förewar, får jag ödmjukast hemställa om icke Bewillnings Utffottet kunde förses nred en rn8nmcllou af den beffaffenhet jag redan nämnt.
Der stadgas nemligen: att Konungens Beslut icke Den 10 September f. m. 87 få blifva föremål för öfverläggningar bos Rikets Ständer i något annat fall eller pä något annat sätt j än denna RegeringsForm bokstafligen föreskrifver. Således får likväl en sådan öfverläggning äga rum, när det sker i de fall och på det sätt Grundlagen föreskrifver; och jag hemställer om det icke finnes en 87 och en 89 §., som säga, huru Lagar och Författningar kunna stiftas, ändras, förklaras och upphäfvas. När nu denna öfverläggning åsyftar, att vinna förklaring öfver en utfärdad Författning, hemställer jag, om 90 §. bör lägga något hinder i vägen för en sådan målets behandling. Slutligen har samme Talare anfört såsom bevis, huru litet skadligt det vore, att dessa hemman kommo under Kyrkan, att en man budit nära dubbelt i arrende emot hvad som blifvit antaget_, och vida öfver det stadgade maximi-beloppet. Jag får likväl erinra, att härvid var äfven en annan hake, nemligen bristande caution; och det är icke otänkbart, i synnerhet på en tid, då denna sak varit så mycket omtvistad, att man kunnat öfvertala en man, att bjuda hvad som helst, öfvertygad, att, när praestanda fattades, anbudet i alla fall icke kunde gälla. Efter dessa prasliminär-frågor skall jag utbedja mig att få öfvergå till sjelfva hufvudsaken; men jag vill dervid blifva korrt, emedan saken redan är så utredd, att jag 88 Den 10 September f. m. förmodar något livar stadgat sin öfvertygelse derom. Jag vill då blott erinra, att Lunds Landabok bestämdt upptar, alt Kronan äger städselrätt till dessa hemman. Men detta document, hvars trovärdighet man i allmänhet nu velat jäfva, på i mitt tycke ganska svaga skäl, har man i detta fall velat vederlägga med 1646 års Jordebok, hvarest hemmanen upptagas iden såkallade Geistliche Linie. Att de der kallats Kyrkohemman j bevisar likväl ingenting, helst en af Justitias-Ombudsmannen åberopad Kongl, Resolution nemi. Christian
Lika med flera talare finner jag nödigt, att innan valet sker, Just.ombudsmannens berättelse må vara hos R. o. Ad. föredragen jemte LagUtskts betänk, deröfver. Detta kan ske i nästa plenum, om Hr Frih. o. Landtm, derom behagade göra propos. till Ståndet. Jag har förnummit, att Hr Frih. o. Landtm, ämnar hålla plenum om Lördag, således kunde beslut örn opinionsnämudens väljande fattas samma dag, och valet ske nästkommande Måndag. Förr anser jag det icke lämpligt; men jag skulle hafva önskat, att de öfriga Stånden, nu såsom tillförene, gifvit sig mera tid, på det att opinionsnämndens ledamöter måtte hunnit förskaffa sig tillräckliga grunder för sitt bedömmande, äfven genom de underrättelser som kunnat hemtas från läsningen af Statsrådets prot. i just.ärenden, hvaröfver 2!ne Just.råd alltid sitta. Jag vet icke, huruvida denna läsning redan är inom Const.Utsk. fulländad. Men vanligen hafva någre ledamöter af Const.Utsk. äfven varit invalde i opinionsnäinnden, och jag anser, att det alltid bör så vara, på det att de med sin sakkännedom må kunna icke allenast rösta för egen del, utan äfven meddela upplysningar åt öfriga ledamöter, som dem behöfva. För att icke behöfva fortsätta denna öfverläggning längre, och sedan jag lillkännagifvit min mening, anhåller jag, att frågan må hvila på bordet till nästa plenum. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Ledd af den enkla öfvertygelse, att ransakning och undersökning böra föregå hvarje dom, tror jag att man bör afvakta läsningen och utdelningen af LagUtsk:s omdöme öfver Just.ombudsmannens berättelse. Om nu de 3 andra Stånden besluta en ståndrätt, tillåter icke mig mitt samvete att deltaga i en åtgärd, som skulle tillvägabringa ett domslut, hvilket, om det blef förhastadt, jag icke ville, att det skulle belasta milt samvete. Jag anhåller, att Hr Frih. o.
Skilnaden emellan K. Mits Propos. och Utskits förslag, ligger således endast deruti, att K. M:t begärt ett arfvode pä ordinarie stat och alt Utskit anvisat detta arfvode på Riksgäldskontoret. Vid sådant förhållande anser jag det icke vara skäl att frångå Utskits hemställan, utan anhåller jag derföre orri bifall dertill, Gr. Posse: Den ifrågavarande befattningen har under så kort tid varit beklädd, att man icke kan hafva någon erfaren het, huruvida dess innehafvare verkligen kunna göra något gagn. Utskits tankegång har varit, att man borde se tiden an, om och i hvad mån antiqvitetsintendenten kari gagna fäderneslandet, och att, om det visade sig vara förhållandet, det berodde på kommande riksdag att besluta, huruvida befattningen borde bibehållas. Jag tror, att försigtigheten bjuder att ännu bibehålla ifrågavarande anslag på extra stat. Hr Olivecrona: Med anledning af den siste aktade talarens yttrande får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det i Stats-Utskits Utlåt, står att »K. M:t, lika med Vitterh.-, Hist,- oeh Antiqvitets-Akademien, ansett det önskvärdt, att den för lornforskningen gagnande verksamhet, som R. Stir framkallat, genom anslag till en antiqvitetsintendent, måtte kunna fortgå,» samt att »erfarenheten allt mera ådagalagt det fortfarande behofvet af denna befattning» När således så väl vederbörande auktoritet sorn K. Mit pröfvat denna befattning medföra ganska mycken nytta, synes det mig icke vara med rättvisa öfverensstämmande, att påstå, att man af tjenston ännu icke haft sådant gagn, att det vore skäl uppföra den på ordinarie stat. Jag fortfar i min anhållan om bifall till K. M:ts Propos. Gr. Mörner, Carl Göran: För min del är jag af den åsigl, att ifrågavarande anslag gerna kan qvarstå på extra stat, till dess man får se att embetet anförtros åt en person, som deråt vill egna hela sin omtanka och tid. Gr. Sparre, Frik:
Du har genom ditt uppförande lyckats väcka och som kan komma när som helst. Nu uppstår jag förblir frisk än icke frisk! Tänk efter! Faller jag ihop så mister jag tjensten, och då står Ni der. Dör jag så utfaller min lifförsäkring till Er. Men, har sålunda intresse af att jag lefver mitt lif ut. LAURA. skulle jag afhända mig lifvet får Ni ingenting. Du Skall detta vara en snara? RYTTMÄSTARN. eller sticka in hufv'et. Ja visst! Beror på dig att gå omkring den Du säger att du dödar dig! Det gör du inte! RYTTMÄSTARN. LAURA. när han ingenting och ingen har att lefva för? LAURA. Är du säker! Tror du att en man kan lefva Du kapitulerar alltså? Fadren FADREN. RYTTMÄSTARN. Nej jag föreslår fred. Vilkoren? LAURA. RYTTMÄSTARN. från mina misstankar och jag ger upp striden. Hvilka misstankar? Om Berthas börd? LAURA. LAURA. Ätt jag får behålla mitt förnuft. Befria mig RYTTMÄSTARN. Fins det några misstankar om den saken? Ja hos mig fins det sådana; och dem har du RYTTMÄSTARN. väckt. LAURA. Jag? RYTTMÄSTARN. mitt öra, och omständigheterna ha gifvit vext åt så är det, och jag förlåter dig i förväg. LAURA. Ja du har drupit dem som bolmörtsdroppar i dem. Befria mig från ovissheten, säg mig rent ut: Jag kan väl inte påtaga mig en skuld som jag ej har. ANDRA AKTEN. RYTTMÄSTARN. ej yppar det. Tror du att en man skulle gå och basuna ut sin skam? Hvad gör det dig, då du har säkerhet att jag LAURA. visshet, men om jag säger att så är, då får du visshet. Du önskar således att så vore. RYTTMÄSTARN. Om jag säger att så inte är, så får du icke det förra fallet ej kan bevisas, endast det senare. Har du några anledningar till dina misstankar?
Skulle Juslitie-Ombudsmannens utsedde efterträdare, under påslående Riksdag, afsäga sig del erhållna förtroendet, eller i Juslitie-Ömbudsmans-Embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. mom. 4. 4:o Elektorerne höra, vid samma tillfälle, då Justitie-Ombudsmannen nises, och på enahanda säll, välja en man af de egenskaper, som hos denna Embetsman erfordras, för att honom efterträda, i läll han, innan nästföljande Riksdag, skulle med döden afgå, samt alt utöfva embetet under den tid Justitie-Ombudsmannen kan vara af svår sjukdom eller unnat laga förfall derifrån hindrad. I händelse utöfvas Förslag till ändringar i Grundlagarne. 11 Inträffar något af dessa fall emellan Riksdagarne, skall Riksens Ständers rätt härutinnan genom deras Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Konloret utöfvas. Hänvisning: Bihang till Riks-St:s Prot. III Sami. Konstitutions-Utskottets Mern. Biddersk. och Ad:s Prot. den 10 Juni 1854. Preste-St:s Prot. den 10 Juni 1854. Förslag till ändringar i 56 och 81 §§ Regeringsformen samt 29 § / mom. Riksdags-Ordningen, angående behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne. KegerlMg-s-Foriiieia. § 56. (Kursiv* stilén utmärker de delar af 56 §, hvilka icke äro oförändrade införde i den föreslagna lydelsen af § 81.) Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlämnäs till behörigt Utskott, som ege, att dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksdags-Ordningen föreskrifves.
Detta Beslut i Nåder forständigadt KarnmarCollegium och StatsContoiret, samt Konungens Befallningshafvande i Fahlu Dan till behörig efterrättelse. 2:0. Angående omkostnaderna i och för då påstående Riksdag. StatsContoiret i Nåder anbefalldt, att, så länge Riksdagen komme att fortfara, månadtligen i RiksgäldsConloiret requirera den af Rikets Ständer för ändamålet anslagna Summa af 30,000 R:dr. 3:0. Om Arfvoden och Tractamenten åt RiksStåndens och Utskoitens Secreterare och Cancellister. 4:0. Rörande tryckningen af RiksStåndens Protocoll, med dertill hörande Bihang. UtbetalningsOrdres vederbörande i Nåder meddelade. Om erkännande af Ministrarne JP«y. rons och Lagerswårds samt Sederholmska Arfvingarnes fordringa* hos Kongl. Maj:t och Kronan. Rikets Ständers Förslag i Nåder gilladt och den för bestämmande af Sederholrnska Arfvingarnes fordran nödiga granskning , uppdragen åt en, till behandling af dessa ärenden, förut i Nåder nedsatt Cornmittee j Dess afgifne Bdtänkande föredraget den 19 Februarii 1817, och i Nåder gilladt. SfustiticeOmhiasm. Om eftergift af den i PostDirec teuren Lidiins Sterhus yppade Balance af 1000 R:dr Banco. Beslutet vederbörande till efterrättelse förständigadt. 7:0. Om användande af den till in dragning ställda behaglig Tidsoch Förlänings. Spannmålen. Bemitterad till StatsBeredningen och med dess yttrande den 18 September öfverlemnaad till Ecclesiastique-Expeditionen. 8‘o, Om anläggande af en ny Lands väg från ElfveDahls Socken i ÖsterDalarne, förbi Särna, till Rörås Kopparverk.
Föredrogs å nyo och Bifölls Statssamt A,M" manna Besvärs och Oeconomie-Uiskotteris den 6, dennes under hJfo 528 afgiine, samt deri 15 derpå följde eftermiddagen på-bordet lagde, Utlåtande öfver åtskilliga motioner, dels örn ali Jords lika beskattning dels om förändring i sättet för Skatternas utgörande. 3Den 20 October e. m. 13S Företogs till pröfning UagUtskottets den a9 sistledne September under N.'o 194 afgifne, samt den 15 dennes eftermiddagen på bordet (agde, Utlåtande, i anledniug af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om upphäfvande af de Författningar, som hindra Sakägares fria val af Rättegångs Ombud. Herr von Hartmansdorff, Auguft: LagUtskottets nu upplästa Betänkande åsyftar, att en Förklaring skulle utfärdas af innehåll, att Författningen den 27 Marti» 1807 »eko upphäfver Ungens Stadgande i RättegångsBalken angående Ombud. Denna omväg synes mig vara mindre lämplig; ty det rätta vore val, att upphäfva Författningen och derigenom återställa Allmänna Fägen i sin fulla kraft. Men då en förändring af denna Lag i allmänhet är under utarbetning, och förmodligen varder Riksens Ständer vid nästkommande Riksdag till pröfning förelagd; vågar jag tillstyrka, att det stadgande, som för närvarande gäller rörande ombud, må fortfara intill dess nya Uagen Varder antagen , emedan detta ej medlör någon olägenhet, men väl Ieranar vederbörande Domare öppet, att hindra mindre (jeni i ga personer från att vara sakdrifvare. lag tillstyrker derföre, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln ej måtte bifalla Betänkandet, utan låta saken förblifva sådan den för närvarande är.. Herr Grefven och LandtMarJkalken gjorde Proposition till bifall af LagUtskoUets före - varande Utlåtande. Ropades .Nej.
Committé dels anmärkt olämpligheten 1 flere delar af de straffbestämmelser, sorn i 45 Cap. 2 §. Missgernings Balken blifvit utstakade for Uppbördsman, hvilka förskingra allmänna medel, dels o-ck framställt, att, då 8 §. 1. Cap. Utsölcnings-Balken endast stadgar ett mindre ansvar för de fall, när den, som utsökning bjuder eller i verket ställa bör, siar under sig någon del af det som utmätt är, men andre Ämbetsoch Tjenstemän äfven kunna, i och för deras Ämbeten och Tjänster, vara berättigade eiler pligtige, att emottaga eller vårda allmänna eller enskilde tillhörige me5 Underdåniga Skrifvelter'. del, hvarföre ansvaras bör, det alltså vöre nödige att desse brister i Allmänna Lagen måtte afhjelpas genom nya stadganden, hvartill bemälde Committé jemnväl afgifvit underdånigt förslag, E. K. M., vid öfvervägande häraf, likaledes funnit förrberörde Lagrum fordra rättelse; samt att , alldenstund Ämbetsoch Tjenstemäns tillgrepp och förskingring af medel , satte under deras vård, otvifvelaktig! borde hänföras till antalet af förbrytelser , sorn icke endast yttra de mest menliga verkningar, utan äfven till deras natur innefatta de grofsta missbruk, samt förbrytelsens beskaffenhet icke förändrades , antingen den brottslige vöre Uppbördsman eller icke, antingen medlen tillhört Kronan eller enskilde, E. K. M. fördenskuld ansåg sådane förordnanden i ämnet böra meddelas, som, å ena sidan, genom alfvarlig och skyndsam bestraffning , bidraga till betryggande af allmän och enskild säkerhet, men, å den andra, lämpa straffet efter sig företeende större eller mindre grad af brottslighet; och har E. K, M. med anledning af 87 §• uti Regeringsformen i Nåder föreslagit,- så väl att 8 §. i 1 Gap. Utsöknings-Balken måtte upphäfvas, som att 45 Cap.