Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogs Borgare-Ståndets den 11 dennes aflåtne Protokolls-Utdrag, innehållande, att sedan Ståndet, i anseende till de 750,000 R:dr Banko, hvilka Stats-Verket årligen till Banken skulle inbetala, funnits ej mera än 500,000 R:dr böra infordras om året, från och med 1819 till oeh med det år, då nästa Riksdag inträffar, utan skillnaden emellan dessa summor eller 5250,000 R:dr om året användas till förekommande af Bevillningens ökande, och att de föreslagne öfverflöds-afgifterne dymedelst må komma att försvinna, Borgare-Ståndet tillika funnit anledning, att härmed beledsaga det förklarande, att de 166,000 R:dr, sorn vid 1815 års Bevillnings utgörande, befunnits vara en brist, skulle genom en tillökning i fyllnads-afgiften ersättas ; uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudne alt sig med Borgare-Ståndet förena; men sorn Ridderskapet och Adeln redan den g:de dennes funnit godt anmoda Bevillnings-Utskottet, att föreslå de Bevillnings - Artiklar, å hvilka, i följd af den utaf Ridderskapet och Adeln likaledes beslutade minskning i Bevillningen, nedsättning kunde äga rum, samt det förstärkta Stats-Utskottet den 9 sistlidne April genom anställd Votering stadgat, det en öfverflöds-afgift skulle utgå genom taxering af vissa Öfverflöds Artiklar, och derest den erforderlige summan icke kunde på annat sätt erhållas, en. Fyllnads-afgift utgöras för .Landf Tullsersättningen; ty ansåg Ridderskapet och Adeln det böra yid förstärkta Stats-Utskottets i denna fråga, en - Prat.
Då, enligt hvad sålunda blifvit upplyst, de inom vissa delar af Riket till boställen ät Kyrkoherdarnes efterlemnade enkor eller till s. k. enke-säten anslagne hemman ursprungligen utgjort en del af den till Kyrkoherdarne npplåtne boställs-jord, och dem genom äldre privilegier vore tillförsäkradt att vid sina rättigheter o qval dt bibehållas, linner Utskottet giltig rättsgrund saknas för tillstyrkande af åtgärder, ledande till inskränkning i de Kyrkoherdarne och deras enkor af ålder tillkommande förmåner, hvadan Utskottet vördsamt hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Maj 1854. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, I8S4. Alim. Best - och Ekon.-UlsUottels Betänkande, N:o 93. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Maj 1854, kl. 1 e. ra. Betänkande, i fråga om åtgärders vidtagande till förekommande af större eldskador inom städerne. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har från högloflige Ridderskapet och Adeln blifvit remitterad en af hr Bergenstråhle, Claes Gabriel, i ofvannämnde fråga väckt motion, föranledd af dc stora förödelser, hvilka under innevarande år genom eldskador inträffat i Jönköping, Warberg och örebro. Då erfarenheten visat, att nästan endast de städer, hvilka äro med trähus bebyggde, träffats af dylika förödelser, som icke blott inom några ögonblick förstöra frukten af enskildes mångåriga mödor och omkostnader, utan äfven medtöra nationela förluster, i anseende till de hinder för städernes industriela förkofran, hvilka af sådane olyckor äro en följd, har motionären trott bästa sättet, att för framtiden förekomma dessa, vara att befordra städernes bebyggande med hus af sten, hvilket, med afseende å trävarornes nu mera stegrade pris, förmodades icke komma att medföra någon betydligt högre kostnad, än den för uppförande af trähus erforderliga och, enligt motionärens mening, kunde befrämjas genom förmånliga byggnadslån.
SKifeDaler fSanco, att utgå för år 1842 od> följanDe år intill flutet af Det, Då nt) fSemtllningöflaDga uoarDer af Svtfets ©tänDer antagen; oä) äro De till ©tatö^erfet tngåenDe SöeroiUningSmeDel af £>jj förflagöroiS uptagna tia följanDe utförDa belopp: ^ullmeDel SK:Dr 2,990,000: ©aluacci&afgift af ©täDerna 11,000; ^oflmeDel 500,000: ^bärtas ©igiBatae«meDel 420,000; S$ränroinS*$8ränning&mei>e( 750,000: ©å att, när bixt oftoan uptagna Siamänna fSerciU* ning$*©umma bitföteö meD 2,000,000: utgöra SöetnillningSmeDlen en ©umma af .. Den SUlmdnita ^ewnUntmjens förbelning ^afvoe *2Bi bibehållit De gritnber, forn t 1835 dtö 33ewillningö §örotDning blifvit följDa, Docf tneD De för# änbrtngar, att <3Bi neDfatt
Det är ötvifvelagtigt, att populationeng tillväxt och utvidgandet af näringsföretag skola medföra utveckling af flere rättsförhållanden och följaktligen förökande af rättegångar, men om denna verkan, som onekeligen existerat, härrört ensamt af en sådan naturlig orsak, hade säkerligen det deraf uppkommande behofvet, af en Öfverdomstol ökade verkningsförmåga, varit afhjelpt med den vidtagne åtgärden, att öka antalet af Ledamöter och Divisioner i Götha HofRätt. Denna orsak har dock varit den minst verkande, utan andra hafva tillkommit, tillfällige och öfvergående, såsom dels nya, dels skärpta polisförfattningar, hvälfningar i Creditförhållanden, och för» brytelsers ökande af hvarjehanda öråker. Åverkan på KronoSkogar, försäljning af Brännvin, Caffe m. m., oloflig Brännvinsbränning, innehafvande af oförseglad Brännvinsred-1 skap, försummad väglagning, Lekstugors fortsättande utöfver en viss tid, och dylika förseelser belädes med ansvar af böter och v ii ten, ojemförligt större, än hvad som förut varit vanligt. Då dessa höga böter å ena SM dan lockade till tätare åtals anställande och Den 2 5 Maji. å den andra till större bemödande att undvika ansvar, samt härtill kommer att Författningar* nes obestämdhet någon gång lämnat rum både för obehöriga åtal och obehöriga undflygter, var det naturligt, att rättegångarne om sådane frågor skulle ökas, och äfven dragas så långt det med måttlig kostnad lät sig göra. Förut, jag vet det af egen erfarenhet, anställdes ofta åtal för åverkan å Kroooskogar och för försummad väglagning, sorn sällan föranledde till egentlig rättegång och nästan aldrig kommo till HofRättens pröfning, emedan man ansåg den ringa plikten för en gärd, som tacksamt borde be-* talas. Sedan nu åter i de flesta fallvitena blifvit upphäfne och ansvaret således minskadt, hvilket äfven i flera fall torde framdeles in-** träffa, skall mängden af så beskaffade rättegångar aftaga.
RiddersUilpes sterbhusdelegares vid Skeppsbron, emellan Slottsbacken och Saltcompagniegränd belägna hus må, emot den derför, äskade köpesumma, 100,000 Riksdaler, af Riksgälds-Contoret inköpas, för att, derest Kongl. Maj:t dertill lemnar Sitt Nådiga samtycke, begagnas för de ändamål, hvartill det hus, Riksgälds-Contoret nu innehar, af Rikets sednast församlade Ständer anvisades, eller, i motsatt fall, upplåtas lill local för RiksgäldsContoret, jemte det eller de allmänna embetsverk, för hvilka Kongl. Maj:t och Rikets Ständer kunna anvisa embetsrum i samma bus: Ståndet beslöt inköp af Friherre G. Ridderstolpes sterbhusdelegares ifrågavarande lius för Statens medel, i ändamål att användas till local för Riksgälds-Contoret; 2:o Utskottets inbjudning till Presteoch Bonde-Stånden, att instämma uti Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, att Riksgälds-Contoret bör inom den 15 April 1846 afträda det af Contoret hittills begagnade hus: Lades till handhngarne; 3:o Utskottets hemställan, alt Utskottet måtte få, å Rikets Ständers vägnar, bemyndiga Fullmägtige i Riksgälds-Contoret att afsluta köpet om förutnämnde hus, med hvad Utskottet, i sammanhang med frågan om bemyndigandet, föreslagit: Bifölls; och 4:o hemställan, att frågan om iståndsättandet och inredandet af det hus, Kongl. Sundhets-Collegium tillförene begagnat, måtte förfalla, samt ätt deremot samma hus, genom Fullmägfiges försorg, mätte få af Rikseälds-Contoret försäljas, på det sätt, Fullmägtige pröfva för det allmänna mest fördelagtigt och ändamålsenligt:
Bifölls. Momentet a. Bifölls. Momentet b. Bifölls, med undantag af hvad det angår Läns-bokhållarnes löner, i hvilken del momentet återremitterades. Momentet c. Bifölls, med undantag af hvad det angår en till 29 Kronofogdar, hvilka ej äro med boställen försedda, utgående ersättning, som för hvar och en bestämdes till 150 R:dr Riksmynt. Näst derefter gjord anmälan, i anledning af Prosten Schrams motion. Dervid lät Ståndet bero. Momenten d och e. Biföllos. Momentet f. Frågan om Härads-skrifvarnes löner återremitterades, hyresersättningen till hvar och en af 30 Härads-skrifvare, som ej äro med boställen för - Prot.-Utdrag den 24>, 26 och 28 September i857. 551 sedde, bestämdes till 150 R:dr Riksmynt, och hvad i öfrigt i momentet f föreslogs, bifölls. Näst derefter gjord anmälan, i anledning af Prosten' Schrams motion. Lades till handlingarne. Momenten g<, h, i, k och l. Biföllos. Anmälan, näst efter momentet h, i anledning af Prosten Schrams och Bengt Nilssons från Kronobergs län motioner. Lades till handlingarne. Momentet m. Återremitterades, i hvad det rörer Häradsskrifvare-löfien', och momentet godkändes i öfrigt. Momenten n, o, p och q. Riföllos. Momentet r. Återremitterades, jemte tabellen N:o 6. Nionde, tionde, elfte, tolfte, trettonde, fjortonde, femtonde och sextonde punkterna. Biföllos. Vid yttranden, näst efter nionde punkten, i anledning af J. P. Wallmarks och Sven Erssons motioner, och näst efter trettonde punkten, i anledning af Friherre Budolf Cederslröms motion, lät Ståndet bero; äfvensom Ståndet till handlingarne lade anmälan näst efter elfte punkten^ i anledning, af Herr B. W. von Printzencreutz’ motion. Sjuttonde punkten.
a. den serie » Bibelbilder », hvarmed hon f. n. är sysselsatt, och hvilka skola utkomma i bokform under årets lopp. * Det återstår att nämna några ord om fröken " Wadsbergs verksamhet som lärarinna. Efter några års vistelse i hemmet kom Augusta W. till Högstads prästgård, där ett litet pensionat för unga flickor inrättats af pastorn på stället och hans hustru. Här var Augusta " Wadsberg medlärarinna och fick på samma gång själf undervisning i modersmålet af pastorn och i tyska och franska af hans fru, som obehindradt talade dessa båda språk. Här vistades Augusta i tre år, då hon reste hem för att vårda sin sjukliga mor — och samtidigt upphörde denna lilla skola. Men något år därefter kommo elever därifrån och bådo att blifva inackorderade i hennes hem, så kommo flere, och rätt som det var blef där en skola. — Efter fadrens död flyttades skolan till en annan egendom i samma pastorat, Heda församling i närheten af Omberg. — Fröken W. hade den lyckan att få snälla flickor, en g o d anda rådde i skolan, lärarinna och elever höllo af hvarandra, och inga ledsamheter förekommo. » Det var en lycklig tid, » sade hon, » barn äro ändå bästa folket. » Rörande fröken " W:s egenskaper som lärarinna känner jag ej mycket, men tydligt är att hennes kärlek till ungdomen, hennes djupa, oskrymtade gudfruktan och fria, vidhjärtade evangelisk lutherska åskådning — vida skild från pietistisk inskränkthet och småsinne — måste ha gjort henne till en mer än vanligt framstående kristendomslära IDUN 1898 rinna och på hennes unga lärjungar utöfvat ett väckande och välsignelserikt inflytande för hela deras lif. Näst kristendomen var modersmålet skolans viktigaste undervisningsämne. En af fröken Wadsbergs mera begåfvade elever har sagt mig — hvad man för öfrigt redan på förhand kunde förstå — att hennes lektioner i detta ämne voro i hög grad intressanta och fängslande. Läsning af god svensk litteratur var här hufvudsak och icke regelpluggning, som i skolan blott bör vara medel för språkets rätta förstående och användning i tal och skrift.
Den y^ttei ligt låga tullen å halfylleväfnader i nu gällande tull-taxa, eller 24 sk. per U., hvilken vid en dryg tull å rudimaterierne icke tillåtit inhemska slöjdfliten att vända sig åt detta håll, och som till Stor skada för inhemska bomullsoch helylleväfnads industrien åstadkommit de sista åren en import af mer än två millioner alnar halfylleväfnad årligen, hade Utskottets Afdelning i någon mohn afhjelpt genom en föreslagen förhöjning af tullafgiften till 36 sk. per U. för halfylleväfnad af sju qvarters bredd och derunder, och lill 1 U:dr S sk. per U. för sådan väfnad af större bredd. Men Utskottet in pleno har sedermera å ullgarn, hvaraf det för halfylleväfnader behöfliga slaget för närvarande, enligt Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga tillstånd, lår förtullas med 6 sk. per £5, föreslagit en ökad tull af 21 sk per U.. Vid en sådan förhöjning af tullen å ullgarnet, hade väl ock lullafgiften å väfnader bordt i samma mohn ökas, men detta är hvad, som icke skedt, och jag kan derföre ej underlåta att yrka, det tullafgiften å halfylleväfnader under rubriken ”alla andra slag” måtte höjas till minst 44 Per ti för sådan väfnad af sju qvarters bredd och derunder och till 1 Rdr 16 sk. per U. för slrörre bredder. Den alltför låga tullen å helylleväfnader under rubriken ”alla andra slag”, hvilken är utan all proportion med tullen å rudimaterierne, ull och garn, måste jag ock ogilla samt yrka densammas förhöjning; 3:o Emot den föreslagna lullbestämmelsen å gröfre släta färgade och ofärgade bomulls-väfnader. Till skydd för inhemska lmsfliten vore alla sådana bomullsväfnader, eller af till och med 88 trådar på tummen i ränningen ända till för några år sedan förbjudne Lill införsel.
Vidkommande slutligen den i andra punkten gjorda anmärkning emot Optiska Telegrafinrättningens hufvudbok för år 1860, har densamma af vederbörande redogörare blifvit till riktigheten erkänd, och kommer det anmärkta beloppet, 51 R:dr 47 öre Riksmynt, att uti näst afgifvande redogörelse för nämnda Inrättning behörigen upptagas. Stockholm den 5 Januari 1863. Herman Uddenberg, Rong], Förvaltningens af sjöärendena underdåniga utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer hemställt och erinrat vid granskning af 5:te hufvudtitelns räkenskaper för år 1860. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Medelst nådig remiss af den 24 sistlidne Oktober, uppå ett transsumt af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1860, har Eders Kongl. Majit anbefallt Förvaltningen af sjöärendena att, efter vederbörandes hörande, öfver de i nämnde transsumt förekommande anmärkningar underdånigt utlåtande till Eders Kongl. Majit afgifva; och har fördenskull, efter det Befälhafvande Amiralens i Carlskrona samt Befälhafvarens vid Flottans härvarande station underdåniga yttranden rörande sagde anmärkningar blifvit infordrade och hit inkommit, Förvaltningen, med öfverlemnande af dessa yttranden samt återställande af den remitterade akten, nu skolat i underdånighet andraga följande: I anledning af Revisorernes förmälan, att de, efter tagen kännedom om hvad såväl Förvaltningen af sjöärendena som Befälhafvande Amiralen anfört, beträffande det i — 295 — sistlidet års
Vid jemförelse mellan de sålunda väckta särskilda förslagen om Banko-vinstens användande, befinnes att det af Herr Lefrén framställda skiljer sig (rån de öfriga bland annat deruti, alt det alser vinstens anvisande till ett bestämdt ändamål, icke blott för tiden intill nästa riksdag, utan äfven under en längre följd af år derefter. Herr Lefréns förslag går nemligen derpå ut, att Bankens vinst, jemte räntan å den årligen sig ökande behållningen, skulle oafbrutet användas 'ill inköp af vexlar; att för den derigenom erhållna metalliska valuta borde anskaffas utländska räntebärande statspapper, af hvilka skulle i Banken bildas en reserv-fond med uteslutande bestämmelse alt i behofvets stund vara att tillgå för att kunna till silfver förvandlas; att en dylik kapitalisering af Banko-vinsten borde fortgå lill en början åtminstone intilldess reserv-fonden stigit til! 30 millioner R:dr eller det belopp, hvartill den del af sedelstocken, som icke eger motsvarighet i metallisk valuta, enligt nu gällande stadgande, får uppgå, samt att Banken på sådant sätt borde inom 15 å 20 år komma att ega en tillgång dels i ädla metaller och dels i valutor, som dertill kunde lätt realiseras, motsvarande Bankens hela sedel-ansvarighet, a Banko-Ulskotlets Utlåtande JW 17. Utskottet medglfver alt hufvudsyftemålet nied Herr Lefréns förslag att genom Banko-vinstens kapitalisering bilda en för betryggande af Bankens vexlings-förmåga tillräcklig reserv-fond, bestående af sådana räntebärande papper, hvilka när som helst kunna i silfver förvandlas, är fullt riktigt; men då motionen, såsom redan blifvit antydt, förutsätter, alt Bankens år efter år hopsamlade vinst skulle under alla förhållanden användas till anskaffande af dylika papper, föranlåtes Utskottet erinra om de hinder och betänkligheter, som deremot mota och som, efter hvad Utskottet tror sig utan svårighet kunna ådagalägga, äro af den beskaffenhet att förslaget, om det, sådant oaktadt, utfördes, icke skulle leda lill Bankens eller landets fördel.
Med iagttagande af det förhållande emellan brott och straff, som från all Lagstiftning bör anses oskiljaktigt, har Utskottet förmodat det närmast blifva förenligt, att den, som beträdes hafva, efter det den nu föreslagne Författning behörigen blifvit kungjord, utfärdat handskrifven, till innehafvaren eller viss man och Ordres, ställd Assignation å annan enskilt person, på mindre belopp, än det här förut nämnde, bör första gången, jemte skyldighet att gälda den sammig innehåll,. tillika i böter erlägga ett lika belopp; att den, som andra resan eller oftare dermed sig förser, skall, utom enahanda åliggande att utgifva assignationens värde, böta dubbelt «å mycket, som assignationen innehåller; men den, hvilken tredje resan sig häruti förbryter, tillika anses hafva förverkat medborgerligt förtroende, och han således hvarken få deltaga eller komma under omröstning vid val till så beskaffade Allmänna förrättningar, som af ett sådant förtroende bero, samt hans brott och straff varda till kännedom uti Allmänna Tidningarne lemnade; Och på det efterlefnaden desto nogare må handhafvas, samt skeende öfverträdelser säkrare beifras, tillstyrker Utskottet, att nämnde böter må blifva angifvarens ensak. Detta allt, tillika med de serskilte yttranden tvenne af Utskottets ledamöter vid Målets 308 Lag-Utskottets Eetänkanden, förehafvande afgifva, varder dock till Riksens. Hög foll. Ständers vidare profning, och. godtfi»"* na<3de Vördsamt understäldc. Stockholm den 35 Februari 1818* Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens liöglofi. Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 25. te Februari 1818. S. D.
Emedan 72 §:n säger detta, anser jag äfven Hr Stråles anmärkn. i dess förra yttrande, ’’att ett stadgande borde inflyta i privatbank-lagen, som tillkännagaf att ingen vore sky Idig att emottaga privatbanks-sedlar,” vara alldeles öfverflödigt, af det skäl, att hvad som står i grundlagen, bör icke åter inryckas i en allmän civil-lag. Det andra molskälet var, om jag ej fattade orätt, ”att Regertn bör utöfva controll öfver privatbankerna:” men jag hoppas att herrarne måtte inse, alt jag, iden sats att privat-banker måtte uppstå under lag, icke vill betaga Reger.m rättighet att utöfva controllör; tvertom, jag anser det just vara hvarje Regerings egentliga föremål att utöfva co niro Iler, och Gud gifve den i möjligaste måtto ville inskränka sig dertill, under det alt lagens föremål får vara att stadga de villkor, hvarunder dessa inrätlnjr få uppstå och röra sig inom samhället. Med triumviratet instämmer jag deruti , att der det sig göra låter bör man söka att skaffa real-säkerhet till grund för privat-banker, i stället för nominal-säkerhet. Jag vill äfven medgifva, att den solidariska ansvarigheten, såsom mera nominel, är blott ett supplement — fastän ganska nyttigt — för hvad man jemförelsevis kan kalla real-säkerhet. Om i landet funnos rörliga bypotheker; om våra inteckningslagar voro sådana, att intccknade reverser kunde med mera lättnad öfverflytias från man lill man; om här redan bildat sig så mycket af det slags papper, som hypolheks-inrältu:r eller ock andra sådana credit-anstalter utgifva, hvilkas papper kunde anses innefatta en tillräcklig basis för en privatbanks realitet: så är det ingen tvifvel att en sådan säkerhet, förlagd inom Reger;ns controllerande vård, vore fullt ut så god, örn icke bättre, än någon annan.
I sådant afse* ende hafva, icke allenast Läns Lazaretterna i Riket blifvit tillökte med ett antal af t 82 sängar, utan ock, der, till hämmande af en allmännare och hastigare utbredd venerisk smitta, sådant anseus af Den S9 MprX af nöden, särskildt© Cnrhus - inrättningar blifvit gjorde. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL saima®! aaaMåaaaiä PROTOKOLL VID Lagtima Riksdagen i stockholm Åren 1850 oell 1851. TREDJE SAMLIN GOM* Konstitutions-111 sko ttets Memorial, Utlåtanden och lietänkanden. i "■ y ' i . V ' L-jjT ■ , ‘ -• ■.• ■> •. ' rctii i ' T Konstitulions-Utskottets Memorial, N:o i. i Ank. till Exp. Utsk. den 6 Dec. 1850, kl. 12 midd. Memorial till Rikets Ständer, om ar frodén för CoustitutionsUtskottets Cancellie. Sedan Constitutions-Utskottet numera tillsatt sitt Cancellie, och dervid, utom den i Riksdags-Ordningen för detsamma bestämda personal af en Secreterare och en Cancellist, funnit för göromålens skyndsammare gång nödigt att, i likhet med hvad vid föregående Riksdagar egt rum, antaga en Notarie och tvänne Cancellister, af hvilka sistnämnda den ene likväl ej förr skulle anställas, än behofvet möjligen framdeles dertill föranledde; får, med anledning af 24 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, Utskottet hos Riks-Stånden vördsamt anhålla, att arfvoden för desse tjenstemän, enligt fastställda grunder, måtte beviljas. Stockholm den 5 December 1850. På Höglofliga Ridderskapets och Adelns På Högvördiga Preste-Ståndets Ledmöters vägnar. G. Lagerbjelke. H. O. Holmström. vagnar.
Det säger sig sjelf att dessa fulländade mästerstycken af komisk framställningskonst, hvilka man blott behöfver draga sig till minnes för att genast ha roligt, näst galaspektaklet utgjort säsongens eflersöktaste nöjen — ty något sublimare än ett galaspektakel existerar icke för Stockholmsbon. » Vermländingarne » har under julen uppförts åtskilliga gånger. Det ur dramatisk synpunkt mycket naiva stycket har ett visst berättigande som en ram kring de vackra folkmelodier och karaktäristiska folkdansar som äro i detsamma inlagda. Den flinkaste af de uppträdande var onekligen herr Sjöblom, som dansade sin Jössehäradspolska med sydländsk eld och glöd och med riktigt markerande af dansens drastiska kynne. I och för herr Baeckströms debut som Per Degn har - Erasmus Montanus », i hvilket stycke Fredrik Deland, den Ur Dagens Krönika. ŸI. * 7framstående skâdespelareveteranen, för ungefar ett ar sedan sade allmänheten sitt farväl, å nyo upptagits till spelning. Att herr Bæckstrôms framträdande i denna roll ej vackt så stor uppmärksamhet, som det på grund af framställningens värde förtjenade, berodde väl närmast derpå, att allmänheten hade sin forne favorit i allt för friskt minne för att kunna fullt sentera en från hans skiljaktig uppfattning af rollen. Herr Bæckstrôm har emellertid genom sin Per Degn ej mindre än genom sin Florentin i » Den hvita halsduken *, Jörgen i » Ambrosius » och Löpare-Nisse i » Vermländingarne » visat sig vara en ypperlig framställare af rustika personnager, framför allt derför att han ej, i likhet med vissa andra skådespelare, afspisar publiken med meningslösa lustigheter, utan, under oaflåtligt markerande af vissa for den framstälda personen utmärkande och från hans lifsvilkor härrörande egenheter, söker tränga till karaktärens karna och göra den person, som han har att framställa, menskligt begriplig, dymedelst skänkande sitt verk den första betingelsen och det enda hållbara underlaget for hvarje äkta konstskapelse: trovärdigheten.