Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tersmedens i sista plenum väckta motion har Frih. begärt, alt samma motion måtte till Const.Utsk. remitteras, men, ehuru, i händelse Frilnn fortfar i sitt yrkande af remiss, jag icke ernar motsätta mig densamma, anser jag likväl att hvarje remiss likasom hvarje annan åtgärd bör hafva något förnuftigt resultat. Nu är för1 II. 10 146 Den 14 December. hållandet att Ståndet beslutat, att Const.Utsk:s meni. N:o 2, i anledn. af K. M:s förslag till representationens ombilduing, skall företagas i plenum, som inträffar näst efter d. 14 i denna månad neli således i första plenum i nästa verka, då berörde mein., enl. R. o. Ad:s beslut skall upföras först pä föredragmslistan. Skulle nu Frih. Tersmedens motion i dag remitteras till Const.Ulsk., och Utsk. medhinna att näskommande måndag afgöra frågan, samt j»ä e. m. låta trycka och till RiksStm utdela sitt utlåt, deröfver, så måste detta mern. läggas på bordet efter dess ankomst till Stånden, och således förekomma till afgörande, sedan R. o. Ad. fattat beslut i hufvudfrågan. Enl. min åsigt kan således ifrågavar. motion icke föranleda till någon åtgärd i hufvudsaken och derföre hemställer jag till Ilr Frilen, huruvida han icke linner lämpligt, alt låta motionen i sakens nuvar. skick läggas lill handlingarna. Frih. Cederström, Jakob: I så måtto förenar jag mig med Gr. Hamilton, att jag önskar, det Frih. Tersmedens motion måtte läggas till handlingarne. Deremot mäste jag ogilla den värde talarens premisser ty enl. min åsigt, kan någon remiss af motionen till Coust.Utsk. numera icke ske eller Ståndet lemna samma motion annan åtgärd än att lägga den till handlingarne, enär vid votering i sisla plenum oftanämnda motion ingått såsom contrapropos. och sålunda varit föremål för öfverläggning, utan gfseende å R. o. Adis beslut att efter verkställd votering åtskiljas.
33 beställningar, Rektor inberäknad, detta antal ökas till 5, hvilket antal vore att anse såsom det minsta möjliga, såvida man skulle kunna påräkna duglige lärare i de ämnen, som hos den undervisande kräfde mer än vanligt vidsträckta eller speciela studier; och har Kongl. Maj-.t i följd häraf begärt till löner åt ytterligare en Lektor vid hvartdera af läroverken i Norrköping, Wenersborg, Falun, Malmö, Christianstad, Carlskrona, Östersund och Umeå ett sammanlagdt belopp af 16,000 Riksdaler. Då det hittills varande antalet Lektorer vid berörda läroverk visat sig vara otillräckligt för undervisningens ändamålsenliga ordnande inom de högre klasserna, tillstyrker Utskottet, att omförmälda nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. Härigenom har Utskottet jemväl besvarat Kyrkoherden Ternströms uti en hos Preste-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 36) framställda yrkande om inrättande af en lektorsbeslällning vid Christianstads högre elementarläroverk. 27:o. Under åberopande, hurusom vid högre elementarläroverket i Falun endast 4 Lektorer och 8 Adjunkter vore på ordinarie stad anställda, ehuru lärjungarnes antal redan uppginge till 222 och vore i stark tillvext, har Doktor Ljungdahl, uti en från Preste-Ståndet till Utskottet remitterad motion (N:o 40) hemställt att för nämnde läroverk 4 lektorslöner eller åtminstone 2 sådana måtte beviljas.
Jag hemställer deremot, om icke ConstitutionsUtskottet är lagligen förbundet att motivera sine Utlåtanden; och jag tror ock, att det här gjort det såvida, att Utskottet åberopat de af Kongl. Maj:t anförde motiver, såsom sine egne, dem jag också såsom sådane sökt vederlägga. Hade Utskottet underlåtit att motivera förslaget, så anser jag, att detsamma blott för denna orsak bordt återremitteras. För öfrigt kan jag ej undgå att erindra, att den värde Ledamoten vid ett annat tillfälle häromdagen påstod, att de motiver ConstitutionsUtskottet i ett memorial anfört, kunde anses såsom voro de ett Beslut, hvilket lian tillstyrkte Ridderskapet och Adeln att lägga till grund för sitteget. Då var det ej för honom ovigtigt, att hafva motiver anförda; nu säger han det vara likgiltigt, om sådane finnas eller ej. — Den framställning jag sökt göra om nödvändigheten alt noga definiera ord, och de definitioner jag derjemte gjort, må den värde Talaren gerna anse såsom en föreläsning. Det är dock icke mig sådant tillhör; men äfven om så voro, hade jag i alla fall denna gång blott 233 för afsigt att göra en framställning af rnotiverne för min egen öfvertygelse i förevarande sak. — I anledning af Herr Letrons och Herr Grefve Löwenhjelms åberopande af 81 §. RegeringsFormen, såsom i denna sak tillämplig, får jag blott förklara: att, efter den distinction jag genom definitioner uppgjort mellan lag-förklaring och lag-tolkning, är all förklaring af Grundlagen bär onödig; ock då anser jag nämnde §:s åberopade föreskrift icke kunna hit tillämpas. Den kan endast appliceras, då fråga är om förklaring af någon å ömse sidor medgifven otydlighet i Grundlagen; men ej då den förut redan anses så tydlig, att förklaring ej erfordras. — Jag förenar mig med dem, som yrkat återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial. Dock hemställer jag, om vid en sådan det är möjligt eller lagligt att antaga Herr Hjertås förslag.
Proposition, N:o 92. drifvande oundgängligen erfordras,” <$* 47 (§ 16) erhåller en härmed öfverensstämmande lydelse; att, på grund af hvad vid §§ 2 och 3 redan blifvit anfördt, början af ,$* 49 (§ 18) inskränkes till följande lydelse: ”Jordegaren vare i allmänhet berättigad att till hälften att i ^* 20 (§ 19) sista perioden: ”mot skyldighet att för marken gifva sednare innehafvare af jorden ersättning,” med hänsigt till hvad Justitise-Rådet Alexandersson derom anfört, uteslutes; att, på grund af hvad Justitiae-Rådet Alexandersson yttrat, § 26 i förlsaget uteslutes; att ur § 28 (§ 26) uteslutas delSj med hänsigt till förändringarne vid §§ 2 och 3, orden: "som icke redan vid inmutningen hafva ett af ålder gällande eller särskildt tilldeladt utmål,” och delsi öfverensstämmelse med Bergs-kollegii förslag, sista punkten, att ”i intet fall utmålsläggningen må ega rum förr, än arbetet i sex månader fortgått, der det ej medgifves af den, som rätt till jordegare-andelen har”; att, enär det är af vigt, på sätt Bergslags-deputerade anfört, att icke ovilkorligen föreskrifva, det utmål på djupet skola räknas lodrätt_, början af § 33 (§ 31) omredigeras till följande lydelse: ”Utmål, som hädanefter anvisas, skola på marken utläggas sålunda, att, i mån af gruf-egarens behof, honom tilldelas ett utrymme för metaller och malmer, som i berg eller jordlager blifvit anträffade, äfvensom för Svafvelkis och Blyerts, af högst 100 famnar i längd och bredd, samt för Stenkol, af högst 200 famnar i längd och bredd; kunnande dock —”; hvarjemte, enligt bemälde
Då han i detsamma såg upp, föll hans blick på Gabriella, och må det förlåtas den menskliga svagheten, att han, vid åsynen af hennes lågande kinder, tårade ögon och obeskrifligt uttrycksfulla bifallsleende, glömde, ja för några minuter rent af glömde både sitt ärende och hela fiskläget. Som is föll likväl snart öfver hans varma hjerta gubben Haraldsons försmädliga yttrande: ”På den kommersen tror jag att hvarken varutagare eller borgesman komma att spinna silke! När ska så’na fattiga stackare kunna betala? Det blir stående på kritan, och när lagert är uppslukadt och betalningstiden till ändå, får nog borgesmannen sitta emellan.” ”Gud förbjude att det skulle gå så illa!” svarade Arve. ”Om de också icke ha penningar, ha de åtminstone sin fisk, hvarpå vi åter hafva en liten förtjenst; och blott det går ihop, så att herr Birger Haraldson icke blir lidande för sin tjenstaktighet – och det vågar jag svara för att han icke skall bli – så är det ej mera som behöfs. Mor vill ej handla för vinning, utan för att motarbeta det närvarande eländet. Och jag tror dessutom att vi något hvar ha pligter mot det allmänna, lika väl som mot oss sjelfva. Icke får man räkna så noga, om en ej alltid stryker vinsten i egen pung, då man ser medmenniskor färdiga att förgås; och för min del skall jag alltid tro att det är vår skyldighet att afhjelpa det onda så långt vi förmå.” ”När en är ung och har litet erfarit, är en alltid frikostig,” genmälte Haraldson med en röst, som antydde att han tyckte sig hafva hört en barnsaga; ”men när en har gått ett stycke längre fram i verlden, vet en hvad penningen duger till! Och hvad nu det der onda kommer vid, så är just knuten att det inte låter hjelpa sig, innan hela fiskläget ätit sig mätt. Sådant långvarigt kalas går inte af för hackor; och den, som skall bestå fiolerna, bör inte hicka vid första knäcken!”
Om förslaget att öka Svenska arméens kavalleristyrka endast gått ut på att låta ett afsutet kaval!eri-reg:te uppsitta, kunde regeringen dertill valt hvilket reg:te den behagade, och det hade varit alldeles likgiltigt hvilket svar H. St:r gilvit på en sådan K. Propos. Icke heller skulle jag dristat höja min röst mot ett regeringens förslag att öka vår nuv:de kavalleristyrka, genom att låta ett nytt reg:te sitta upp. Men nu är fråga om att låta ett reg:te sitta af, och jag skall söka framlägga sådana skäl för mitt yrkande på afslag härtill, att jag icke tror någon skall kun na draga dess giltighet i tvifvel. Jag skal! då lörst söka framställa några af de många olägenheter, som skulle följa, om detta förslag ginge igenom. I)å ena bataljonen af Smålands kavalleri satt af, skedde det icke successivt, utan med ens, ty man var af den tanken att detta sätt medförde den minsta olägenheten. Nu deremot har man föreslagit att Smålands Hussarer skulle afsitta successivt. Jag skulle vilja säga härom som en Fransk fältherre sade om en misslyckad rörelse, att den var successivt utförd. Smålands Hussar-reg:te ligger uti 3:ne län. Då vakans inträffar, skall den ju tills vidare fyllas från något annat rusthåll. Jag frågar då, huru sqvadronerna skola uppsättas, huru de skola se ut, då en häst kommer frän ett län och ryttaren från ett annat; och slutligen huru exercisen skall blifva utförd al ryttare, som veta att de inom kort skola förvandlas till infanteri? Och huru skola de hästar, som blifva qvar, skötas, och föras till exercisfältet? Det förmodar jag rusthållaren skall göra. — Har han tid dertill, gör han det väl sjelf, men annars sänder han sin dräng, och det blir sannolikt icke till vinst för hästen. Och slutligen en annan omständighet. Man föreslår att ett dugligt kaval!eri-reg:te skall sitta af, men har ingen aning om hurudan! det regemente skall blifva, som i stället skulle sitta upp. Vi vilja öka vårt kavalleri, men börja med att taga bort ett godt kavalleri-reg:te, som finnes!! 122 Den 24 Oktober e. m.
Riktigheten af den sats, att då en Armée är behöflig och finnes, utvägar jemväl böra beredas för densammas vidmakthållande i tjenstbart skick, torde näp peligen nu mera af någon vilja eller kunna bestridas. Få länder i Europa torde finnas, som ega en slående Armée så egnad, som Sveriges indelta, att utgöra en i alla hänseenden lämplig slam för National-beväring. Men denna Armée, — synnerligen Infanteriet, — saknar ännu beklagligen en stor del af den öfningstid. som stam-trupper oeftergilligen måste ega, för att kunna uppfylla sin vigtiga dubbla bestämmelse, att i fredstid utgöra en bildande härna och skola, — i krigstid en pålitlig vårdare och ledare, — för det unga bevärings-manskap, som med den skall införlifvas, men som alltid måste anses såsom blott half-bildadt, om ock dess vapen-öfningar, — såsom oundvikligt nödvändigt är, — slutligen komma att utvidgas. Jag uppfyller fördenskull en ovilkorlig pligt, då jag nu, i enlighet med min öfvertygelse, förnyar den af mig vid början af sednaste Riksdag gjorda underdåniga anmälan om angelägenheten och behofvet af att tilldela Arméen tillräcklig öfnings tid, på det att denna för dess tjenstbarhet så vigtiga fråga måtte en gång blifva på ett, anspråken motsvarande, sätt bättre ordnad än hittills. En Armées vapenöfningar torde lämpligen kunna åtskiljas i tvänne afdel niugar, nemligen: a) de förberedande öfningarne, eller sådane, som hållas å Regementernes vanliga mötesplatser och b) de allmänna samt gemensamma öfningarne, då trupper af olika vapen sammandragas på dertill särskildt afsedda ställen. På grund af de skäl, som jag utbeder mig alt här nedanföre få utveckla, vägar jag i afseende på de förberedande öfningarne underdanigst föreslå, pä sätt äfven Krigs-kollegium tillstyrkt:
Direetionei», säsom säkerket lör ränteoel» ainorteiings-li^viderne, erkjudit sina nu egande inko»»»ster as reviers-^enningar oel» en elei al 8taelen8 tolagsineelel, lrvilka inkon»ster uneler cle tio 8i8tsörllutna arén i ineeleital utgjort, reviers-i»»edlei» i6,o<)^ Il:dr ^ r:st., oell tolags-medlen ^,113 Il:dr ic) sk. 8 r:st., eller tillsammans 28,210 Il:dr 20 sk. 1l:eo, l» varas, ester asd»ag as 1»vad son» sor nnelerliallet as kogseringen ä Oötlia Illl' emellan (l-ötlieborg oel» 8t»öms eanal erlördrades sor aiketena i Iiiimnen allt lramgent kunele clis^oneias osvanlieräknaele l>eloj»ji al' 20,000 Il.dr oin äret. Neel tästaelt asseenele ä visten al' 6o!i»eI»orgs stael såsom Ilikets lornämsta leanelelsjilats viel smalsjön samt lmsvuel^unkten kor elen l»anelel oelr rörelse, I»vilkas laesorelranele varit egentliga änelamälet tor elen nu sulllrorclaele sordjuj»ningen oel» utvidgningen ak segelleden L 6ötl»a Kls, Irollliätte eanalverks omla^ggnad oel» anläggandet as 6ötl,a eanal, oel» ela sälunela isrägavarande l»amn-anläggning kan ketraktas säsom ett sor l»ela landet gagnelig!. företag, linner Kongl. Naj.t 8ig ega giltig»» skäl att till Ilikets 8tänder göra l» amstallning om nägot ludrag frän det allmännas sida sor laekrämiande as kerörde företag.
Hennes uppträdande påminte om den sedan några år tillbaka här välbekanta Teresina Tua, men hon lade i dagen djupare ton och mera verve i spelet än denna. Hennes utförande af Mendelssohns violinkonsert och Svendsens sångbara romans förtjänar goda loford. Hon har här ock skördat både blommor och bifall. K. dramatiska teatern gifver fortfarande för fulla och goda hus Feuillets komedi » Chamillac », och särskildt är hr Fredriksson som titelrollens innehafvare föremål för liflig och välförtjänt hyllning. Utförandet, om hvilket vi förut yttrat oss, är i sin helhet ock värdt det erkännande, som från alla håll kommer det till del. Stycket torde ej så snart försvinna från dramatiska teaterns spellista. Den i söndags af regissören hr^l. Roos anordnade matinén var talrikt besökt, och det lifiiga bifallet och de muntra skrattsalfvorna i salongen vittnade nogsamt om den belåtenhet, som där var rådande. Fru Flartmans Gurli i » En räddande ängel » är för känd och välkänd att ej genast slå an eller att här vidare behöfva omnämnas. Största intresset fäste sig vid utförandet af Holbergs » Den förvandlade brudgummen », och gaf detta utförande, i hvilket fru Littmarck samt fröknarna Klefberg och Ahlandcr innehade de främsta rollerna, tydligen vid handen, att det ingalunda saknas krafter vid denna scen för att där låta de allbekanta Holbergstyperna på ett värdigt sätt framträda. V i hoppas därför ock, att detta stycke snart måtte på denna scen efterföljas af flere af den odödlige författaren. Vasateatern repeterar flitigt » Mikadon » eller » En dag i Titipu » och torde redan under loppet af nästa vecka blifva färdig med den samma. Filharmoniska sällskapet gifver sin nästa konsert redan i början af mars, och kommer därvid Seb. Bachs storartade Mathäus-passion att utföras, då för för första gången i Sverige. Den 14 januari.
Då således frågan, ur denna synpunkt betraktad, vore af stor vigt, ej blott för provinsen Nerike, utan för hela riket, hafva kommitterade i underdånighet anhållit, det Kongl. Majrt täcktes hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att ifrågavarande jernvägsföretag måtte på det sätt varda af staten understödt, att af kostnadssumman, hvilken, med inbegripande af jordersättning, anskaffande af fullständig forslings-materiel samt anläggning af nödiga stationer, beräknats till omkring 450,000 R:dr b:ko, en tredjedel eller 150,000 R:dr beviljades såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet och t:del såsom lån emot fyra procents ränta samt två procent i årlig afbetalning; hvaremot det skulle Åligga det bolag, som i och för jernvägs-anläggningen blefve bildadt, att sjelf tillskjuta den återstående tredjedelen samt ansvara för arbetets utförande enligt den plan, som komme alt i nåder fastställas. Uti häröfver afgifvet utlåtande har styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, med hufvudsakligt gillande af den uppgjorda arbetsplanen, i underdånighet anfört, att, ehuru en kanal-anläggning emellan Örebro och Järle, upptagen i styrelsens den 19 sistlidne
Emot Utskottets förslag att, till vinnande af redighet i förvaltningen, lättnad vid räkenskapernas granskning och besparing i utgifter, samtlige Kongl. Slotten, jemte det till deras underhåll beviljade anslag, hädanefter måtte ställas under inseende och förvaltning af en enda redan befintlig embets-myndigliet, hafva ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt PrcsteStåndet anmärkt, dels att de Kongl. Slotten redan vore, genom KongL brefven af den 2 Februari 1819 oc^ ^en Februari 1831, ställda under Riks-Marskalks-Embetets inseende, i följd hvaraf någon underdånig framställning derom från Rikets Ständers sida ansågs öfverflödig, dels att in - Stats-Ulskottets V t lutande, Nid 168i 11 dragning af Ståthållare-plalserne ej torde komma alt medföra någon serdeles besparing, då nemligen högst få af desse embetsman hafva löner, och de, som åro dermed försedde, uppbära desamma icke af statsmedel1, utan af Hans Majit Konungens hand-cassa; dels ock slutligen, att högst olämpligt vore, om i afseende på förvaltningen af Rosersbergs slott och kungsgård skulle af Rikets Ständer meddelas enahanda föreskrifter, sorn angående de öfriga Kongl. lustslotten, helst Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag, såsom ett bevis af sin underdåniga tillgifvenhet, erbjudit och upplåtit till Kongl. Maj:t, för dess lifstid, dispositionen af nämnde kungsgård, jemte det för byggningarne underhållande på stat uppförda årliga anslag af 2,000 Ridr,. hvaraf följde, alt Rosersbergs slott blifvit lill Konungen enskildt öfverlemnadt. Deremot hafva flere ledamöter af Bonde-Ståndét yrkat, alt anslagen lill samtliga Kongl, lustslotten måtte till hälften af deras nuvarande belopp nedsättas.
Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående upphäf vande af lagens stadgandenj rörande qvalificeradt dödsstraff. (Lag-Utsk. Utlåt. N:ris 16 och 71.) S. A. K. Vid handläggning af väckt motion, i fråga om olämpligheten deraf, att qvalification af dödsstraff bihehölles, på sätt allmänna lagen derutinnan stadgar, hafva Rikets Ständer ansett, att dödsstraffet icke hör ökas med föregående kroppsplikts lidande, hvarigenom allenast utöfvas en grymhet, stridande emot närvarande tids mildrade seder; hvarjemte och äfven under antagande, att kroppens förbränning eller styckning och utställande till åskådning medföra varnande intryck på allmänhetens sinnen, Rikets Ständer likväl funnit den, efter dödsstraffets verkställande, såmedelst vidare fortsatta bestraffningen emot den döda kroppen innefatta något för menniskans ädlare känslor i hög gfad sårande; i öfverensstämmelse med hvilka åsigter samt enär härvid jemväl förekommit, dels att qvalificationer af dödsstraff blifvit från förslaget till ny Criminal-lag uteslutne, dels ock den omständighet, att, i anseende till melBih. till R. St. Skrijvelse j N.o 62. lankommen benådning, verkställighet af dylika qvalificationer, sedan flere år tillbaka, sällan eller aldrig egt rum, Rikets Ständer få härmedelst i underdånighet anhålla, att, derest ifrågavarande lag-förändring af E. K. M. i Nåder godkännes, en Författning måtte utfärdas, att den i lagen utsatta skärpning af dödsstraff, medelst högra handens afhuggande, samt den döda kroppens styckning och utsättande på stegel eller förbränning, afskaffas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Augusti 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Aug. 1840.
Utlåtandei fråga om hegardt anslag af allmänna medel till en brobyggnad i Carlskoga Härad. (U. A.) Hos Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Anders Ericsson ifrån örebro Län väckt en till Stats-Utskottet remitterad motion, deruti oraförmäles, att, sedan invånarne uti Bjurkärns Socken af Carlskoga Härad och förenämnde Län, under de senare åren, anlagt en ny väg, sträckande sig ifrån stora landsoch häradsvägen emellan Örebro och Philipstad, öfver det så kallade Käxsundet till Christinehamn, samt uppbyggt och vidmagthållit en pråm vid bemälde sund, Rikets Ständer mätte, i anseende till den fara och det uppehåll, som äro förenade med färdandet på en dylik pråm, för byggandet af en flottbro öfver det omkring «oo alnar breda Käxsundet, anslå nödige medel, enär Bjurkärns Sockenboer, som, i och för upptagandet af förrberörde väg, fått vidkännas stora kostnader, icke äro i tillfälle, alt äfven bestrida de för broanläggningen erforderliga utgifter. Enär, jemlikt Lag och Författningar, det åligger jordegare, hvilka skola underhålla allmän väg, alt jemväl, der sådant finnes nödigt, anskaffa och vidmagthålla alla de för vägfartens obehindrade gång erforderliga broar eller färjor, samt den här ofvan föreslagna brobyggnad endast afser enskild fördel för en viss menighet och i öfrigt ej är af den större omfattning, att något allmänt bidrag dertill kan komma i fråga, har Utskottet, på sådan grund, ansett sig icke kunna hos Rikets Ständer tillstyrka bifall å Anders Ericssons ifri< gavarande motion. Stockholm den 16 Maji 1834- fhh. till RSt. Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Maji kl. 2 el ra. Utlåtandej i fråga om hegardt anslag för anläggningen af ert nr väg inom Calmare Län. (U. A.)
Här har blifvit framkastadt, huruvida icke nämnde förslag vore stridande emot innehållet af 37 §. RegeringsFormen, och den deruti Konungen medgifna rättighet att upphöja i Adeligt Stånd och värdighet. Vore det så , visserligen är det då orätt att remittera frågan. Men det står likväl uti 12 § Riksdagsordningen, hvilken är en lika tydlig Grundlag, att Ridderska* pet och Adeln infinner sig till Riksdag och representerar, enligt RiddarhusOrdningen, hvilken lika sorn öfrige Stånds Ordningar bör vara i öfverensstämmelse med Grundbgarne för - 'Ben Ii Junii f, m. S2I fattad. Derigenom är det således glfvit, att alla de egenskaper som tillkomma en Adelsman såsom Representant, bestämmas på sätt RiddarhusOrdningen förtskrifver och att blott de företrädesrättigheter, sorn i öfrigt tillhöra honom, kunna omedelbart af Konungen meddelas. Jag antager således också för gifvet, att det redan förhåller sig med introductionens beviljande såsom Friherre Wrangel yrkat. Ty annars kunde det icke vira lemnat ensamt åt Ridderskapet och Adeln att i den Riddarhusordning bestämma hvilka här skola få representera. För öfrigt hafva någre Ledamöter yttrat, att förslaget innefattade en förändring »f gällande stadganden, andre åter, att så icke vore. Orsaken hvarföre man kan anse en förändring derigenom vara ifrågaställd, ligger allde.! les icke i RiddarhusOrdningen, hvars lydelse i detta fall är klar och tydlig, men i den provisionel» instruction, som senast blifvit RiddarhusDirectionen meddelad, och der det heter: ”att Directionen får emellan Riksdagarne bevilja introduction.” Men som rättigheten, att om denna instruction besluta, tillkommer Ridderskapet och Adeln ensamt, torde det få lemnäs till RiddarhusUtskottets pröfning, huruvida ej den väckta frågan endast rörer RiddarhusDirectionens instruction , och bör vid öfverseende deraf komma i betraktande. Herr van Qvanten, Carl: Jag är till en del förekommen af Herr Hjerta uti hvad jag äm - 522 Den 11.