Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den votens-propos., som här blifvit af StatsUtsk. framställd, är så mycket mera uppenbart riktig, söm just här på Riddarhuset den förändring, efter en lång diseussion, gjordes, som föranledt en del af nu framställde votens-propos., och då Ståndet med afsigt, och för att kunna använda anslaget, gjort förändring i de föreslagne vilkoren till anslag, är det gifvet, Den 27 Januari. 131 att en viss summa blifvit af R. St:r beslutad, men icke vilkoret! för densammas beviljande. Det var då alldeles riktigt af StatsUtsk. att vid sådant förhållande upställa votens-propos., men emellertid har redan Exped.Utsk. upsatt förslag till underd. skrifvelse. Detta var val något tidigt, men då alla 4 Stånden godkänt densamma och således sanktionerat åtgärden, kan icke någonting, i det skick frågan nu befinner sig, vidare åtgöras. Uppå härefter framställd propos. fann E. o. Ad. för godt att lägga StatsUtsk:s ifrågav:de Mern. till handlingarne. Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 23 dennes på bordet lagde nedannämnde CJtlåtm: N:o 230, i anledn. af K. M:s Nåd. Förslag om förhöjning af det å 9:de Hufvudtiteln upförda anslag till ersättning för mistade löne-innehållningar; N:o 231, i anledn. af väckt motion om ett årligt anslag af 5,298 Itdr Rint åt LiI Be vä rings. Reg: tet; och N:o 232, i anledn. af väckt motion om ett årligt förslagsanslag å 1 50,000 Edr för att användas till ersättning åt Statens embetsoch tjenstemän för ökade utgifter i följd af den förhöjda skjutslega!!. Föredrogs och bifölls StatsUtskis den 23 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 233, angide ifrågastäldt anslag af allmänna medel till anläggande af en vattenledning i Carlskrona.
Beträffande åter den andra kreditiv-summan, hvilken, jemlikt samma grundlagsparagraf, skall anslås och jemväl å Riksgälds-kontoret anvisas, alt, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Flan Stats-Rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat; så har denna summa blifvit fastställd till enahanda belopp, som vill föregående Riksdagar, eller Två millioner R:dr Banko. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 18 November 1854. Expedilions-Utskollels Förslag till underd. Uppläst och ålerremilterndt af Ridd. och Adeln den 8 Nov. 1854. *) godkändt hos Preste-Slåndet den 11 Rorgare-Slåndet den 15 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående utfärdande af ny Skal-ordning m. rn. (Allm. Besv. och Elton.-Utsk:s Bol:de N:o 115 och S. A. K. Vid öfvervägande af åtskilliga hos Rikets Ständer framställda förslag i afseende å Elementar-läroverken, har hos Rikets Ständer i betraktande kommit, hurusom den ännu ofulländade förändring i det svenska undervisnings-väsendet, som på sednare tider inträdt, har en djupt liggande grund i sjelfva den nyare tidens utveckling. Jemte den klassiska bildning, som utgör en hufvudstam till den europeiska kulturen, har uppstått en modern bildning, hufvudsakligen i sammanhang dels med den nya kännedom af naturen, som sednare tiders vetenskap vunnit, dels med den vidsträckta utveckling, som tidehvarfvets industri företer. I alla länder har denna förändring i undervisningen gjort sig gällande, och, jemte den klassiska eller humanistiska, har allt starkare utvecklat sig den bildning, som, till skillnad från den förra, fått namn af modern eller real-bildning.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 25 sistlidne Januari och den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 45, angående beräkningen af Statsverkets inkomster, jemte dervid fogade Bilagor Litt. A, B och C, blefvo Utskottets samtlige tillstyrkanden och beräkningar bifallna och godkände, hvad bilagorna beträffade, på sätt särskilda derom affattade Protokolls-utdrag utvisa; och lades till handling arne Utskottets yttranden uti lista punkten litt. c, i anledning af väckt motion om sågoch tullmjölqvarnars befrielse från grundränta, 18:de punkten rörande krutoch salpeterförsäljningsmedlen, samt sista delen af Utlåtandet, rörande de extra ordinarie inkom - 220 Prot.-Utdrag den i Februari 1860. sterne, totalbeloppet af samtlige statsinkomsterne samt jemförelse emellan dem och de vid nästlidne riksdag beräknade. S. D. Efter föredragning af så väl Stals-Utshottels den 25 sistlidne Januari och den \ dennes bordlagda Utlåtande N:o 45, Litt. A, i anledning af väckt motion om upphörande af landttogsgärden, som ock Hedervärda Bonde-Ståndets den 1 dennes bordlagda 1’rotokolls-utdrag N:o 194, innefattande inbjudning till Med-Stånden att förena sig uti Bonde-Ståndets i ämnet fattade beslut, blef, med afslag å berörde inbjudning, Utskottets Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Efter föredragning af Stats-Utskottels den 25 sistlidne Januari och den 1 dennes bordlagda Utlåtande N:o 45, Litt.
Hvad det af StatsUtskollet tillstyrkte anslag för Strömsholm beträffar, så är det ämnadt blott för en gång lill bestämde behof, och lärer således ej kunna anvisas annorlunda, än på öfverskotten af StatsVerkets inkomster. Herr Tham: Då det icke låter förena sig med mitt tänkesätt att söka hvarken Hofgunst, Furstegunst eller Folkgunst, öfverlemnar jag åt hvar och en alt bedömma Motiverne för min Motion om Appanage Det) 19 Maji f. in. ät ArfFurstarne, lugn i medvetandet att i mitt handlingssätt aldrig öfverträda, hvad jag anser rättvisan, billigheten och Fäderneslandets väl fordra. Om jag ägt, eller huru jag ärhållit anledning till Motionen, derom tror jag mig icke här vara någon redo skyldig, enär det måtte hafva varit min obestridliga rätt, att i hvad fall som helst väcka frågan. Huruvida åter denna del af StatsUtskottets Utlåtande kan lösryckas från det öfriga för att serskildt nu afgöras, derom anser jag mig icke behöfva yttra ett ord. Jag tror, att Herr Grefven och LandtMarskalken ej lärer kunna tillåta ett sådant förfarande, då Utlåtandet första gången är under öfverläggning, Man har yttrat sitt hopp om återgång från förra tiders oförståndiga uppfostringssätt för Furstar. Ja, jag hoppas äfven, att Arfvingarne till Sveriges Thron skola blifva uppfostrade till Svenske, starke, redlige ocb upplyste män; men då man satt i tvifvel bebofvet af ökade kostnader för detta ändamål, hemställes om någon anledning dertill kunnat hämtas från det enskildta lifvet, der vi se luxen i uppfostran dagligen stiga. Jag tror icke, alt satsen vid en sådan jemförelse skall hålla profvet, så vida man ej vill yrka inskränkning ensamt i afseende på Furstars uppfostran. Man har sagt, att BevillningsSumman aldrig blifvit minskad.
R:dr med någon tillökning för de större och nedsättning för do mindre befolkade länen. Dora! att flora löner bestämdes att utgöras dels af spannmål, dels af boställen eller annan löningsjord, har emellertid blifvit en följd, att de kunnat småningom stiga, så att en dol uppgå till omkring 12,000 R:dr, och i alla händelser Kongl. Majds Nåd. Proposition N:o 63. 13 vågar jag på grund af egon erfarenhet underdånigst yttra den öfvertygelse, att den Landshöfding i ett af de större och folkrikare länen, hvars lön icke stiger till nämnde belopp, måste uppoffra sina enskilda tillgångar eller underkasta sig personligen ganska stora försakelser, för att kunna föra ett efter hans ställning någorlunda lämpadt lefnadssätt. Det hör dessutom icke förbises, dels att de fleste stift omfatta två eller flera län, således ett ganska vidsträckt område, hvars särskilda delar Biskopen tid efter annan måste besöka, om lian öfver religionsvård, folkundervisning m. m. skall kunna utöfva vederbörlig tillsyn, och hvilka resor numera ej aflöpa utan temligen betydliga utgifter; dels att lefnadskostnaden så betydligt tillväxt sedan år 1837, då Landsliöfdingarnes löner reglerades, att, hvad som då ansågs för deni tillräckligt, visserligen icke skulle blifva så betraktadt, om en lönereglering nu borde verkställas. Med något skäl hafva Rikets Ständer antagit Biskoparnes löner vara ojemnt fördelade och häri önskat rättelse. Anmärkningen gäller dock hufvudsakligen Lunds stift, der Biskopslönen icke står i ett med de öfriga jcmförligt förhållande. Att tilldela alla Biskopar fullkomligt lika löner vore emellertid icke heller med billighet öfverensstämmande, vare sig att man afser vidden af deras verkningskrets oller de kostnader, de till följd af åtskilliga omständigheter äro underkastade.
Emedlertid är jtg glad öfver att i allmänhet bättre tänkesätt räder hos det Prästerskap och den Biskop åt hvilka Religionsvirden är anförtrodd i den ort jag bebor; då de med den öppenhet dem ägnar, icke nöja sig med att undangömma och öfversmeta den mensklig» skröpligheten, utan inom sitt stånd söka, att med rötterne borttränga ogräset. Vid sista Prestmöte i Linköping beslöts nemligen en underdånig anhållan hos Kongl. Majt, det de herdar, hvilka på sådane smygvägar ville Församlingen åtkomma, måtte förklaras ovårdige Embetet. Detta skedde under Ordförande af vår nu varande Ärkebiskop och det är ej mindre med hans, än Biskopens i Linko, ping vettskap, sora j»g ingifvit den motion hvarom nu är fråga. Med ali den agtning man är skyldig andras motsatta mening tror jag dock, att hvad, som mot mitt Förslag blifvit anfört, är tillräckligen vederlagdt, ej mindre i Utskottets Betänkande, än uti de yttranden PresteStåndets egne fleste Ledamöter afgifvit. Det skäl, att, Bil. tiU Ridd, o. Ad. Fr. VIII Band. 6 8s Den 9 September e. tit. genom upprättande conventioner det ömsesidiga beroendet hvaruti Församlingen och deras Kyrkoherde *tå till hvarannan upphäfves och, med detsamma, tillfället att vid de obestämda rättigheternes aflemnande och emottagande visa sin välvilja å ena och eftergifvenhet å den andra sidan saknar visserligen icke sitt värde; men härför är tillfället öppet vid erläggandet af de eventuela utskylderne, som sällan kunna upptagas, ej heller vanligen blifva upptagne i föreningar om Prästerättigheter. Dä jag sluteligen, ehuru oförväntadt, likväl finner, att Herr Biskop af Wingård jemte a:ne af hana stånd gagna t deras plats såsom Ledamöter af ett Utskott, att inför Rikets Höglofiige
523 pire med flere, utan egande rätt till grun» den, å Landet bosatte personer , hvilka icke annorledes än genom dagsverken äro i tillfälle att uti Byggnads-skyldigheten deltaga , blefvo från denna skyldighet helt och hållet befriade; hvilket åter verkade till Församlingens hemmansegares så mycket kännbarare betungande , aom de«se särskildt skola, efter hemmantalen, ansksfFa byggnadsvirke, utgöra körslor samt alla öfrige kostnader vid dylika Byggnader; och hafva Utskotten alltså saknat anledning , att tillstyrka den med motionen åsyftade Lagförändring; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsamligen hem* ställes. Stockholm den 10 Maji 1023. Ankom d. 27 Maji 1823. Riksens Höglofl. Ständers Lag. samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Betänkande, i anledning af yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda Krono Betjeningen vid allmänna Syner och Bcsigtningar.
Då bruksidkare har tillfälle till begagnande af egen eller i hans grannskap belägen lastageplats, måste alltid en onödig kostnad komma att tillskyndas honom genom åliggandet att föra sitt jern till ut skeppningsortens metallvåg. I sådant fall skola säkert alla utan tvekan underkasta sig den med mindre utgift förenade förbindelsen att, såsom vid utskeppning af skogsprodukter från enskildes lastningsställen eger rum, på egen bekostnad å lastningsorten underhålla en tulltjensteman, hvilken äfven kunde åligga uppsigt öfver jernets vägning och stämpling. En dylik frihet, medgifven de bruksidkare, hvilka lokalförhållandena erbjuda tillfälle till dess begagnande, skall äfven i alla händelser lemna hvar och en obetaget att vågföra sina effekter, derest afsigten är att belåna desamma. Då, med afseende å de invändningar, som för öfrigt kunna mot förslaget framställas, motionären inskränkt sig att yrka dess bifallande endast under de vilkor, Kongl. Majit kan finna erforderliga och lämpliga, och Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, icke lärer underlåta att tillse, det de för ändamålets vin nande mest tjenliga föreskrifter varda meddelade, hyser Utskottet icke någon betänklighet att understödja motionärens framställning, i följd hvaraf hemställes, att Rikets Ständer mätte, i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, anhålla, att den nu stadgade skyldighet för en hvar att, vid jernoch ståleffekters utförsel sjöledes ur riket, låta upp lägga och väga desamma å metallvågarne i rikets stapelstäder mätte upphöra, samt hvar och en berättigas att från hvad hamn eller plats som helst ur riket utföra dessa effekter, under den kontroll och de vilkor i öfrigt, sorn Kongl. Majit kan finna er forderliga och lämpliga. Stockholm den 30 Januari 1863. Allmänna Besvär»- och Ekonomi-Utskottets Betänkande JVP 69. 13 ,\r 6» Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Febr. 1863. kl. II f. m. Memorial. i anledning af ålerremiss af Utskottets Betänkande 19.
Till Stats-Utskottet hafva blifvit remitterade följande motioner i omförmälde ämnen: nemligen från högloflige Ridderskapet och Adeln af herr friherre Hermelin, som, jemte en framställning om grunderna för roteringens utgörande vid Uplands regemente, och om dess beräknande dels efter öresland och dels efter mantalet, samt om de olika tolkningar, som i fråga härom gjort sig hos vederbörande auktoriteter gällande, hemställt, att ett allmänt lagbud måtte derom meddelas, deruti stadgades, att soldathållet vid Uplands regemente måtte utgöras efter öreslandstalet för hvarje rote, hvilket ock skulle öfverensstämma med 52 § af 1734 års Kongl, resolution på allmogens besvär; samt från hederv. Bonde-ståndet af Erik Hallmén från Westerås län, som anfört, att genom reglementet af den 20 November 1685 emellan »allmogen och soldaten uti Salbergs och Wäsby län», som nu utgöra fögderier af samma namn Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltens Utlåtande, N:o 2i. 7 inom Westmanlands län, det blifvit förordnadt, att »knektens lön skall betalas efter örtalet och som hemmanen ät o stora till»; att, ehuru detta beräkningssätt nämnde tid tilläfventyrs varit den rättaste måttstocken för rotarnes inbördes förhållanden, det likväl numera vore mindre lämpligt och rättvist, i afseende på rotar, som ej vore belägna inom samma byeller skifteslag, helst öreslanden voro lika endast uti samma by och utgjorde der måttstocken och grunden för skatten och ego-området, men vore i olika byar så skiljaktiga, att de ofta i den ena byn vore dubbelt större än i den andra; på grund hvaraf motionären, som ansett att en jemnare fördelning af soldat-roteringen skulle uppkomma, om den beräknades efter hemmantalet, föreslagit, att soldat-roteringen i Salbergs och Wäsby fögderier af Westmanlands län mätte fördelas efter förmedladt mantal och icke efter örestal, då roten vore förlagd inom tvenne eller Hera byar, men att öreslands-beräkningen bibehåiles för rotar inom samma byelag.
Lagtima Riksdag kan ej utan egen begäran upplösas förr än den warit fyra månader tillsammans, derest icke Konungen, såsom i Riksdags-Ordningen sägs, förordnar om nya wal till båda Kamrarne eller den ena af dem, i hwilka fall Riksdagen skall, med bibehållande af sin egenskap utaf Lagtima, sammanträda å den tid inom tre månader från det Riksdagen blef upplöst, som Konungen bestämmer, samt må ej widare af Konungen upplösas förr än efter fyra månader från det sednare sammanträdets början. Urtima Riksdag äger Konungen, när Han för godt finner, åtskilja, och ware Urtima Riksdag alltid upplöst innan tid för Lagtima Riksdags sammanträde infaller. Der så oförmodadt skulle hända, att Riksdag, när den afslutas, icke hade Staten reglerat eller någon ny Bewillning till bestämdt belopp sig åtagit, fortfare den förra Statsregeringen och Bewillningen intill nästa Riksdag. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk Författningssamling 1821 Låssa kyrkas arkiv Universal angående förvandling av böter och viten i de fall målsägaren eller åklagaren eftergivit sin andel däri. Stockholm den 8 januari 1821 Befallningshavanden i Skaraborgs län har anmält att personer som kommit till länshäktet för att i brist på tillgångar få sitt straff omvandlat till fängelse med eller utan vatten och bröd, ofta haft åklagarens bevis att han erhållit eller eftergivet en del av böterna och på denna grund yrkar fängelsestraff endast för det återstående beloppet. Nu kan man inte enligt författningarna tolka hur beslutet skall vara. Då Kongl Maj: t infordrat Göta Hovrätts och justitieämbetets utlåtande visade det sig att de bedömde saken olika. Målsägare har rätt att efterskänka böterna. Förordningen bör tolkas så att straffet minskar om delar av böterna blivit erlagda. Går kroppsstraffet inte jämt upp med böterna så att 16 dagars fängelse vid vatten och bröd minskas med 1 / 3 blir straffet 11 dagar och inte 10 och 2 / 3 dag. Stockholm den 8 januari 1821 H A v STROKIRCH Cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande, angående befrielse från mantalspengarnas erläggande för dem, som uppföra stenhusbyggnader på landet.
Enheten i princip fordrar samma rättighets medgifvande för Städerne, som för JB l■ t.BevillnLägoch Oec.-Utsk. Bet. N:o 6. 85 Eander, till husbehofs bränning, samt ena» handa regel för qvamiteternes bestämmande. Hvad, som, i afseende på sättet till denna bränvinsbrännings utöfvande, planen medgifvit att bibehållas af stadgandet derom i nu varande Författnings 1 Art. 8 §, är i det föreslagna stadgandet tillämpade Om Städerne vilja utarrendera bränvinstill verkningen och arrende - beloppet ingår till Stads-Cassan; så är följden deraf densamma, som inträffat hittills, att samtlige invånare må köpa bränvin för deras behof. Husegarne kunna likväl då hafva att påräkna någon minskning i deras eljest större onera till Staden; så att innevånarne i sjelfva verket ej förlora något på föreslagne stadgandet. De bora tvärtom, med afseende å billigheten i princip, finna sig mer nöjde, än med förra concess ionen. Tredje Artikeln. Orri briinvinsbränning till afsalu, 1 §• Endast på landet vare bränvinsbrä'nning till afsalu tillåten, och må ej rättigheten dertill åtfölja andre af de i a:dra Art. 1 §, nämnde egendomar, hemman och hemmans - 86 Bil t,Bevilln.- Lågoch OeG.~Utsk,Btt. N:o 6. lotter m. fl. lägenheter, än dem, som uppgå till ett Taxeringsvärde af 1000 R:dr och derutöfver, åsatt sjelfva jordegendomen med dertill nödig åbyggnad, så att ej i beräkning ingå värden af större eller kostbare bygg* nader, eller serskilde till jordbruket ej höjande inrättningar; blifvande det sålunda vid hvarje års Bevillmngs-TaXering utsatte egendorns-värdet gällande för näst derefter infallande brännjngstid
M. e. o.: stödjande mig på de uplysningar IIr von Ehrenheim afgifvit, yrkar jag bifall till Betänk. Hr von Ehrenheim: Det var mig visserligen förut bekant att InterimsRegeringen, på sätt Hr Fåhiatus upiyst, hade afslagit frågan om dessa hemmans försäljning; men jag föreställde mig likväl att detta icke borde utgöra något hinder för R. St:r att ånyo uptaga densamma. Det är utan tvifvel eo väsendtlig skillnad emel - Den lJ Maj. lan att ett RiksStånd hos K. M. begär en åtgärd oeh att R. St:r begära den, och det torde derföre vara ariledn. att förvänta det möjligen ett annat beslut kan fattas vid frågans förnyade pröfning i anledn. af Ständernes hemställan. Då Hr Fåhraeus, som utan tvifvel är den mest kompetente att yttra sig i denna sak, äfven ansett försäljning vara den enda åtgärd som skulle afhjelpa det öfverklagade onda och bota detsamma i roten, synes det mig att R. o. Ad. icke borde tveka att genom bifall till Betänk, öpna väg till en lösning af frågan, som eljest utan tvifvel Riksdag efter Riksdag skall återkomma i samma otillfredsställande skick. Hr Printzensköld: Det synes mig hafva varit en väl långt drifven grannlagenhet af Hr Fåhraeus, hvilken varit ordf:de i styrelsen, att vilja endast berättelsevis yttra sig om det som han i denna sin egenskap i afseende på hemmanens förvaltning kan hafva sig bekant, men deremot icke alls lenina något meddelande om, huruvida någon förändring i denna förvaltning vore alt önska och borde äga rum. Jag tror att Hr Fåhraei yttrande i denna väg skulle måhända kunnat tjena R. o. Ad. till ledning för fattande af beslut i frågan.
Hr von Hartmansdorff: Jag har icke det ringaste, att invända deremot, att Frih. Tersmeden yttrar sina tänkesätt, om det ena eller andra ämnet. Men hvad hotelsen vid della lillfälle beträffar, så lärer Ståndet erinra sig hurusom Frilen förklarat det vara förgäfves, att Ståndet befattade sig nied dylika små förändringar, sora de ifrågavar., emedan dödsdomen öfver R. o. Ad., såsom Stånd vore fälld. Kan ett sådant uttryck betraktas annorlunda än såsom en hotelse, enär Ståndet icke kan tillintetgöras ulan väld, med mindre det sjclft samtycker lill sin upplösning. Jag öfverlemna!- för öfrigt åt Eder mine Hrr att bedöma huru ett sådant uttryck bör förslås. Hr Lagerheim: Af tvenne anledningar har jag begärt ordet först för att genmäla ett yttrande af en värd ledamot som påstått, R. o. Ad. vara förhindrad, att oberoende af de öfriga Stånden besluta en förändrad sammansättning af Riddarhuset. Då grundlagen är tydlig derutinnan, att R. o. Ad. representeras enligt Ridd.-Ordn., och det tillika är grundlagsenlig!, alt Ridd.-Ordn. kan med Konungens sanction af R. o. Ad. förändras, synes den värde talaren hafva saknat allt skäl för detta sitt påstående. Det tillhör R. o. Ad., alt föreslå de förändringar i Ridd.-Ordn. i afseende på sättet, hvarpå Ståndet skall representeras, som de anse lämpliga, hvarå Konungens sanction sedermera för verkställigheten skall begäras, och så beskaffade förändringar blifva sedermera redan vid näst påföl jande riksdagen gällande. Så stadga vära Svenska grundlagar, som vi icke annorlunda än efter deras ordalydelse få tolka. Den andra anledmn till mitt uppträdande var Frih. Tersmedens yttrande, att personliga sjelfskrifvenhelen skulle utgöra grunden för R. o. Ad:s representationsrätt.
2 Punkten bör försvinna. I 1 § 5 Mom. böra orden »Svenske och inom Sverige boende» förändras till: Svenske medborgare, som lo och vistas inom Sverige; samt tillägget »eller ock Författaren ej kunde till svaromål inför Domstol inställas» alldeles försvinna. I 3 § bör sista föreslagna ordet »Nämnden» utgå, enligt anmärkningarne vid 5 §. Förändringen af 4 § 2 Morn. öfverflödig. Böterna för Boktryckares eller Utgifvares uraktlåtenhet minskas till 100 R:dr och böra ej bero af Domarens pröfning. Förändringen af 4 §:s 3 Mom. antaglig, allenast att Dagblad och Veckoskrifter icke särskildt omnämnas. Den i 5 § föreslagne Nämnd eller Jury afstyrkes, såsom ej uppfyllande ändamålet under närvarande Samhällsinrättning. Tillstyrkes, att Namnsedeln alltid finge öppnas, så snart ett instämdt mål befunnes af den minsta brottsliga beskaffenhet. Grefve Löwenhjelm, Gustaf, föreslår jemte de ändringar, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition finnas upptagna, ännu följande: 330 » Riksdagen 1812. l:o Grunden för Tryckfrihets-Lagen förblifver Constitutionens ordalydelse. 2:o Rättas »klart uttryck» i 3 §:s 1, 2 och o Morn., och straffen skärpas. 3:o Sättes en Jury på Engelska sättet att, då en skrift icke uttryckeligen utmärker en person, med Ja eller Nej besvara 2:ne frågor: Är käranden i den åklagade skriften utpekad? Är han anfallen till sitt goda namn och rykte? Den Nämnd Utskottet föreslagit förkastas, emedan Parterna ej böra känna sina Domare, förr än målet är instämdt. 4:o Att, då den åklagade skriftens innehåll hör under Lagens åtgärd, anses Författaren alltid som smädare, så framt han ej före skriftens publicerande gjort målet anhängigt vid vederbörlig domstol. 5:o Att böter efter denna Lag afpassas efter förbrytarens förmögenhet och förvandlas efter allmän Lag. Friherre Stael von Holstein, Corf. Ludv.: Att då en förfördelad vill anställa laga tilltal, namngifver sig Författaren eller öppnas Namnsedeln genast.