Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hf Den a December f. ra. 81 Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja. lii Lagerheim begärde votering. Efter någon kort discussion, rör:de voter:s-propos:ns lydelse, upplästes till justering och godkändes följande voter:s proposition : Den som antager såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke Hr von I larlmansdorlfs anmäikn., att Gonst.Utskis i mein. JNT:o 61 framställda förslag i sitt närvar, skick är olämpligt, voterar den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 5g. Nej — 2g. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 2 December i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 pröt.utdr. för denna dag f. m. Ånyo föredrogs Const.Ulskts den i4 och 18 sisth Nov. på bordet lagda mein. N:o 62, med förslag tili ändring i Reg.Fms 5o § oell Puksd.Ordnts 3 §. Frih. Cederström, Jacob: Det hör till egenheterna hos denna riksdagens Const.Utsk., att det tror sig hafva uppfattat 1809 års lagstiftares syftemål, då det framkommer med förslag i en riktning, uti hvilken 1809 års lagstiftare aldrig tänkt. Sålunda förekommer bär följande mening: "Etsk., som icke kunnat föreställa sig, att grundlags stiftarnes mening varit, att Konungen, utan att inhemta nämnde fullmäktiges tankar, skulle kunna fatta det egentligen vigtiga beslutet; men alt desse fullmäktige derefter, i en jemförelsevis föga maktpåliggande fråga, skulle öfvertaga 18 H. 11 D c n i December c. m. ett slags extra-rådgifvarebefaltning med thy åtföljande ansvar etc.’'
en Jag i så har många v a r a h e n n e till l a g s, u t a n att hemfrån fram däremot med Paris. D e äro natur, s o m helst ensam o c h glad, när studenthar en c c h slugår kan » nej ». och ej så är ombytlig varelse, s o m Men Mia, ja, hon examen har farbror affärer. hon ten ria en få ju m e s t ä r o u p p t a g n a af folkskotet sedan för Mias guvernant. han ord. » väg, och hvars tankar k o m m i t härifrån! M e n jag då säger annat måltiderna, ovanligt tyst som jag och orätt; förtjänat blott vid Ja, jag plats än i c k e ett mitt eget bröd — ack, på surmulet. oss fruntimmer mig alltid öfverflödig. Jag voro innan ålderstigen den och vis börjar. Snart blir j a g vördnadsbjudande som lika du. undrar, mannen, ty DEN NYINVIGDA NATIONALTEATERN I KRISTIANIA. » Man någonsin har detta att vetat, var » Skrif i sand välgärningar i k a n h v a r e n d a d a g utantill, sagt: oförrätter Det och i sten. » om den naturligtdet en man, h v a d en oförrätt vill säga, kuschas som en hund — » derriére! IDUN — 6 — 1899. sådana, ras i s o m skulle g ö - sista innan stund, maten just sattes lande, in Teaterns p å bordet, o c h slutligen min kens och mest tillfredsställande Jag blef om mörkröd och men det behöfdes O n i, s o m j a g h a r att t a c k a f ö r m i n t i l l v a r o, I, som blott skickaden mig på och fick numera. att gick. barnhuset I? du moder, en gång, hvilka ären A l l a spår äro utplånade. du fader, I lefven kanske fått en synd! Finnes barn? sista har Jag har dagarne.
Den af Hr v. Koch omnämnda förseelsen, som inom rättsvetenskapen här namnet brukstjufveri, på latin furtum usus, är uptagen uti författnm om stöld och rån, hvars 19 § lyder sålunda: »Tager någon och brukar, ulan lån eller lega, annan mons båt eller fartyg eller häst» etc. Då denna förseelse, med den karakter som den af fordom haft, blifvit intagen i en så nyligen utfärdad författn. som den sistnämnda, har Utsk. icke ansett lämpligt att uttaga den derifrån för att insätta den uti den nu ifrågav:de lagen. Jag erkänner, att man genom en idé-association kan sammanföra denna förseelse med den som uti nu föredragne g omförmäles, men skilnaden är dock, att man i det ena fallet brukar utan egarens lof hans egendom som man har i besittning, men i det andra fallet bemäktigar sig och begagnar annans egendom sorn man ej har i besittning. Jag anser således, att den begreppsskillnsd, som hittills blifvit updragen och af Utsk. jemväl följd, är riktig, och anhåller derföre om bifall till §:n. Hr von Koch: Det är ganska sannt, att den förseelse jag omnämnt till en del finnes uptagen i 1855 års författn., men jag får erinra, att detta skett blott lill cn del, så alt i den citerade ICO Den 31 Augusti. §:n endast nämnes en art af brukstjufveri, nemi. då man utan lof brukar annans häst eller båt. I K. M:s Propos. är deremot stadgandet generelt och omfattar således alla slag af olofligt brukande af annans egendom. Då vi nu salina ett sådant allmänt stadgande, förekommer det mig såsom vore det skäl alt antaga K. M:s förslag dertill, hvarföre jag för min del ej kan finna annat' än att §:n bör återremitteras, på det att Utsk. må blifva i tillfälle att taga frågan i förnyadt öfvervägande. Förev:de § blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallen. § 36. Denna § bifölls.» S 37. Hr von Koch:
Att nu statsmakterna skulle göra uppoffringar till förmån för de förmögnare och rikare classerna, hvilka sjelfva genom någon omtanka kunna bereda sig samma fördelar, anser jag icke vara något skäl uti. Den moraliska syftningen af dessa inrättningar synes mig derföre ingalunda vara god, emedan de icke kunna bygga sin fortkomst på allas väl och framgång. På dessa skäl grundas min tanka derom, att R. St. icke böra till K. M. ingå med ifrågavar. skrifvelse, ulan att R. o. Ad. fattar det visaste beslutet, om R. o. Ad. bifaller Ekon.Utsk:s betänk. N.o 89, och afslår det nu föredragna, hvilket jag således får vördsamligen tillstyrka. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Emot Ekon.Utsk:s tillstyrkande, att R. St. måtte i und. anhålla, att K. M. täckte genom sakkunnige män låta utarbeta ett, efter Svenska förhållanden lämpadt förslag till ränteförsäkrings-, lifränteoch lifförsäkringsanstalter, har man inväudt, att sådant skulle ådraga statscassan onödiga utgifter. Jag hemställer huru sådant kan kallas för onödigt, som bidrager till befrämjande af den sparsamhet, hvilken tyvärr på sednare tid med mycket skäl anses hafva lemnat detta 7 H. 47 370 Ken 22 Februari. land. Det synes mig tydligt, att sparsamhelen genom dessa inrättningar särdeles befrämjas, derigenom att så väl föräldrar, hvilka önska att för sina barn bereda en lugnare framtid, som äfven de personer sjelfva, som önska sådant, nödgas försaka en del onödiga njutningar, för att samla de capitaler och insättningar, som för begagnande af dessa anstalter äro nödvändiga. Ora man kunde antaga, att hågen för capitalers samlande alltid vore lika stor, utan några yttre impulser, och alt dessa capitaler alltid komme att användas på ett productivt sätt, och icke egnades åt njutningar, hvilka icke medföra någon statsekonomisk nytta, sä skulle måhända en del af de invändningar, man anfört emot detta Ekon.- Utsk:s betänk., vara grundade.
I denna fråga är för öfrigt tillräckligt ordadt vid föregående riksdag, och jag inskränker mig derföre endast, till yrkandet om bifall till Utsk:ts förslag, och då, på sätt den siste värde talaren antydt, det nu blott är fråga om uphörande af R. o. Ad:s forum privilegiatum i konkursmål, torde någon tvekan att bifalla förslaget icke kunna upstå. Frih. Rehbinder, Fredrik Wilhelm: Jag är till största delen förekommen af Gr. Sparre, hvad angår hans yrkande om borttagande af R. o. Ad:s forum i konkursmål. Men jag går ännu längre, då jag önskar denna rättighets fullkomliga upphörande. Jag har vid en föregående riksdag varit af samma mening, ehuru förslaget då föll med 2 rösters öfvervigt; men orsaken dertill varatt tre ledamöter gingo bort, och dessa trenne, af hvilka jag ser en här närv:de, voro af den åsigt, som stannade i minoriteten. Hade de förblifvit på sina platser, skulle förslaget redan varit lag. Jag kan icke heller inse, att denna rättighets borttagande kan på minsta sätt göra R. o. Ad. skada; tvertom är det min öfvertygelse. I) o ii 11 Juli f. m. 25 att rättighetens bibehållande länder till ganska många svårigheter vid åtskilliga fall. Det är öfverflödigt att vidare orda om saken, då Gr. Sparre så tillräckligt utvecklat skälen för borttagande af ifrågavarande forum i kcnkursmål; hvadan jag blott anhåller att få instämma i hans yrkande. Frih. Raab, Adam Christian: Det var under Hr Print zenskölds anförande som jag begärde ordet. Jag har många gånger kunnat fatta, hvarföre Hr Printzensköld ifrigt motsatt sig reformer i afseende på R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet, dess rättigheter och privilegier; men jag förstår sannerligen icke, hvarföre han skall motsätta sig det nu ifrågavide förslaget. Då emellertid den värde talarens mening blifvit så fullständigt vederlagd, vore det blott att borttaga R. o. Adis dyrbara tid, om jag vidare yttrade mig.
Då likväl detta sätt att anspänna kanonerna vore mindre lämpligt, dels derföre att de härtill använda hästarna, som på ön vanligen voro särdeles små, blefvo för mycket ansträngda och lätt skadade, dels derföre att manskapets öfning ej blef densamma som afsetts; så borde det beräknade antalet hästar rätteligen användas. Behof af ökadt antal hästar uppkomme vidare deraf, att större styrka hädanefter komme att exerceras vid batterierna, sedan alla de artillerister, som tillhöra landstormsklassen, numera blifva från batterierna till denna klass öfverförda, hvarigenom artilleriets styrka komme att i allmänhet öfvas efter den för vapnet fastställda effektiva numerär. Af dessa skäl, och efter skedda noggranna beräkningar, ansåge Militärbefälhafvaren anslaget till exercishästar vid beväringsartilieriet böra ökas från 750 till 1,000 rdr. Derjemte, och som artilleriets stamtrupp borde blifva ett mönster för beväringsbatterierna, ansåge Militärbefälhafvaren denna stamtrupp böra öfvas i sex dagars exercis med anspända pieser, utöfver den öfning den tillsammans med beväringsmanskapet erhåller. Legan för nödiga hästar härtill skulle, enligt uppgjorda beräkningar, uppgå till 500 rdr. På grund häraf, och då denna stamtrupp härigenom skulle kunna utföra fältmanöver och praktiska öfningar, har Militärbefälhafvaren i underdånighet anhållit: Bil. N:o 3 a, till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 69 att Kongl. Maj:t täcktes bereda förhöjning i legan för exercishästar vid Nationalbeväringens artilleri från 780 till 1,800 rdr.
Rdr komma att utgöra den åsätta afgiften för 60 kannors panna, under fördelning i successiv nedsättning, dock med hela Riksdalersoch skilling-tal, sålunda utförda, att 3o kannors panna erhåller dess nu påförda belopp af Tre Riksdaler trettiosex skillingar, samt fortsattes i enahanda proportion uppföre å de större pannorna, så att summan af Nittio Rdr belöper å nittio kannors panna; att beskattningen å den andra go kannors pannan, der den, efter nu gällande Författning, får begagnas, blifver i enlighet med hvad 18^4 års Författning derom stadgar; och att beskattningen för Pistoriska eller andra, medelst tvänne pannors förening till gemensam afverkning af uti dem båda innefattadt »näske, sammansatta verk, måtte blifva åsatt efter samma grun ler, som för begagnandet af tvänne pannor i allmänhet är stadgadt. Trot, X]t drag den i4 Sept. 182g. 2g S. D. Remitterades till Stats-UtsAottet: Herr Rosenblads, Bernhard, den 10 dennes f, m., på bordet lagda motion, att Stats-Utskottet måtte anmodas inkomma till Rikets Ständer med förslag till bestridande af de vid Hennes Maj:t Drottningens Kröning uppkomna kostnader. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Återremitterades, på grund af deremot gjorda anmärkningar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 58, i anledning af väckta frågor, rörande Fattigförsörjningsanstalterna, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 218, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 101, den 8 sistlidne April, afgifna Betänkande, angående försäljningen af 5 stycken Kronan tillhörige KrigsSkepp, och redogörelse för derför influtna medel. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Hr von Hartmansdorff: Enl. de underrättelser jag inhemtat, har Utsk:s Belänk. blifvit af BondeSt. bifallet. PresteSt. har deröfver fattat ett serskildt beslut, och BorgareSt. aflåtit en inbjudning till de öfriga Stånden att instämma i dess skiljagtiga mening. R. o. Ad. har bifallit Utsk:s Betänk. Således finnes å ena sidan 2:ne Stånds sammanstämmande beslut, och å den andra 2 skiljaktiga meningar, hvadan frågan ännu är öppen. Hvad som, förra gången, denna fråga här förevar, hindrade R. o. Ad. att godkänna en sådan redaktion, som den BorgareSt. antagit, var just bristen på någon hemställan om rättelse i de felaktiga ordalagen. Men då nu inbjudning dertill ankommit, hemställer jag att R. o. Ad. mätte antaga den föreslagna bättre ordalydelsen. Den IV Juli f. m. 191 Frih. Rebinder, Fredr. Vilh.: Denna fråga är icke af så ringa vigt, enär den icke allenast innebär en redaktions-förändring, utan äfven en ändring i sak, hvarföre jag anhåller att den måtte få hvila på bordet. Hr Gr. o. Land tm. förklarade att ifrågavande inbjudning, enl. derom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Mern. N:o 11, med förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Reg:s-Form. och Riksd.-Ordn., i afseende på behandlingen af en del regerings-ärenden. Hr Stjerngranat, Georg Gust. Henr.: Förevar:de ämne har blifvit uti Coust.Utsk. behandladt pä en tid då jag var under permission fränvande, och detta har varit anlednm hvarföre jag icke antecknat min reservation emot ett Betänk., som jag icke kan gilla på de skäl jag anhåller att i korthet få för R, o. Ad. framlägga.
R:dr, som ungefär utgöra, hvad dertill varit anslaget*), och räntan af boställena 16,000 R:dr, tillsammans 216,000 R:dr, utom den genom nedsättning i vissa handlingars kartering uppkom *) Hvaremot, i händelse af ingen annan förändring, än den lagförslaget åsyftar, detta anslag, genom hofrätternes oundvikliga förstärkning, måste komma att ökas med ett belopp, som här ofvan är beräknadt lill 111,000 R:dr. 43 mande brist i stämpladt papper, hvars belopp jag ej kail i förväg beräkna. Sedan häraf blifvit använda 100,000 R:dr tili domstolarnes betjening; återstode i kontant lön lill hvarje ledamot ej mer än 532 R:dr. — Blir åter sportelsystemet afskafladt; så måste, utöfver nämnde 216,000 R:dr, på stat uppföras 561,685 R:dr, för hvilka ersättning lärer komma att beräknas i sportler, uppburna genom stämpladt papper eller annorledes. Med anskaffande af residentshus åt de nya domstolarna skulle staten belastas. Så vida två af dem komma att sitta i Stockholm, en för staden och en för Stockholms län; blir det tillsammans fyra, som dels der och dels i Jönköping och Christianstad kunna begagna de nu varande hofrättshusen. Åt de öfriga 21 skulle byggnader troligen behöfva a liska Ifås eller åtminstone inredas*); och dertill kunna endast användas de tillgångar, som ligga i det minskade behofvet af häradstingshus, hvilkas antal torde öfverstiga 300, hvaraf endast så många behöfva bibehållas, som tingsställen blifva flera än städerna, enär alla städer äro sjelfskrifua tingsställen, och deras rådstufvubyggnader, så vida sladsdomstolarne afskalfas, blifva användbara till tingshus. Om statens rätt att så använda både rådstufvorna och tingshusen bör tvist, ej uppstå, då dessa byggnader ej mer behöfvas för de ändamål, som med dem varit afsedda och för hvilket staten kan fordra deras bibehållande på menigheternes bekostnad.
Utförandet är också, såväl vokalt som dramatiskt, j ä m n a r e än h v a d Södra teatern hittills presterat i operettväg. F r ä m s t glänser fru Emma Berg i titelrollen, den c h a r m a n t a baronessan de la Hoguette, som iför sig den mystiska » Blåa fruns » spökskepelse för att b e k v ä m t därunder k u n n a bedrif va sina galanta små snedsprång. H r Barcklind som en ung förälskad fiskare röjer goda röstanlag och äfven ansatser i spelet,; som k u n n a lofvas, då de komma från en debutant. Täck och liflig som alltid, sköter den lilla fröken Nilsson sin lika lilla röst m e d smak och förstånd, och h r R. Wagner gör en riktigt präktig operettyp af den narraktige, arkeologiserande gamle baronen. Än flere k u n d e väl vara att nämna, m e n vi förmena att det sagda k a n vara nog för att förmå enhvar amatör af Ottenbachs och Suppés m u n t r a konstart n u snarast besöka Södra teatern. — I d u n s tidsfördrifstäfling. — Systrar; af Kafferep; at Isa. — Valtrassel; af Onkel John. 8 I D U 1897 N Idans tidsfördiufstäfling. Lotter prisen: till Utställningslotteriets dragning I juni f ö r 2 personer jämte v i v r e under en v e c k a. En nyårsberättelse. ständig brytning. Ty af det i början harmlösa gnabbet blef tvist, gång kände, u t a n en ung flicka, som för tre år sedan förlorade sin lade hufvudet på h a n s knä. Därefter gick h a n till Frida och gaf genom ett gladt viftande med svansen till känna, att äfven h a n i H o n öppnade dörren. ligen kring julgranen, som j u skall plundras i afton.
Denna visa, n:o 55 i Arvidssons samling af ringdansar, bör troligen afslutas med 7:de versen, hvilket en jemförelse med ringdansen n:o 21 i samma samling tyckes styrka; 8:de och 9:de versarna höra troligen till en annan visa och ett annat sammanhang, hvaremot 10:de och 11:te versarna förmodligen äro lånade ur en sjömansvisa. Talvj, ”Charakteristik der Volkslieder germanischer Nationen. s. 332. Att skälmaktighet utgör hufvudmotivet till bortspringandet synes af den skånska artförändringen. Det är nemligen då gossen, som springer bort, och som kallas i visan ”den argaste skälm.” Arvidsson s. o. Runa, IV. s. 72. C. A. Hagberg, i en anmälan af Arvidssons Fornsånger uti ”Studier, Kritiker och Notiser.” 1843 n:o 66. Rydquist s. o. s. 244. Det finnes äfven friarelekar, der de dansande äro ordnade i ring, såsom ”Gud nåd’ mig fattig enka” (Arv. s. 199), eller på en rad, såsom ”Fattig enka” (Arv. s. 172); men det vanligaste är dock att de uppställas på två rader. Keyser, s. o. s. 240. Knut Liljebjörn, ”Hågkomster af fordna dagars tänkesätt, seder och bruk i min födelseort” (Örebro 1862), s. 11—12. Nicolovius, s. o. s. 81—83. Yttranden af Rydquist i den oftanämnda uppsatsen, s. 251. I sammanhang härmed förklaras lätt den af Rydquist anmärkta omständigheten, att i Sverige icke någon originell folkmask utbildats; ingenstädes har nemligen en sådan uppstått utan i samband med ett i någon mån teatraliskt utbildadt nationellt lustspel. Dietrichson, i en uppsats om ”Det svenske Drama og det svenske Theater for og nu” i Nordisk Tidskrift for Literatur og Kunst. I. Bind. s. 232.
I afseende å provinsen Helsingland har ock nyssnämnda grundsats blifvit uti 1855 ars Kongl. Kungörelse undantagsvis antagen och fastställd, derigenom att icke allenast, såsom i alla öfriga orter, hufvudpersedlarnes antal och beskaffenhet blifvit bestämde, utan jemväl beloppet af hvarje persedel för hell mantal, med tillägg att de skola utgöras i förhållande derefter af mindre hemmantal; hvilket, enligt hvad Rikets Ständer inhemtal, lärer härleda sig deraf, att vid det, före sistlidna Riksmöte, med deputerade af räntcgifvarne uti Helsinglands fögderi inför E. K. M:ts Befallningshafvande hållna sammanträde, ombuden föreslagit denna grund lör ränteförenklingens genomförande derstädes, då deremot, räntegifvarne inom de öfriga norra länen underlåtit alt i detta afseende föreslå någon särskild föreskrift. Dä emellertid ett undantag från del. allmänna stadgandet redan är uti sjelfva författningen medgilvet och ofvan anförda omständigheter gifva vid handen alt en utsträckning deraf äfven till öfriga delar* af Norrland, med undantag af Gestrikland, vöre lämplig och ändamålsenlig, få Rikets Ständer hos R. K. M:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af den Nådiga Förklaring, att det uti 5 § af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, meddelta stadgande, rörande den minsta enheten för ränte-persedlarne, må i alla de orter, hvarest den gamla räntan varit fastställd till visst belopp för helt mantal och i förhållande dertill för mindre hemmansdelar, sålunda tillämpas, att äfven den nya räntan må på enahanda sätt derstädes uträknas och bestämmas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Augusti 1857. 244 Eccpeditions-UlskoHels Förslag till underd. Skrifvelse N:o /00. H:» lOH. IJppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den lä Äng. 1887.
Reservation af Herr Erpeditions-Secreterarcn af Zellén. ’’Då tre Riks-Stånd bifallit irsta puacten i Banco-Utskottets Betänkande N.‘o 21 och Rikets Ständer således beslutat, att Bank ens sedlar å 16, ra och 8 sk. fortfarande skola till nästa Riksdag utgifvas, anser jag Banco-Utskottet hafva bordt, såsom en följd af detta Rikets Ständers beslut, nu hemställa, att jemväl det i Banken nu varande förråd af färdiga sedlar å 14 celi 10 sk. kopparmynt må uuder ofvannämnde tid få i allmänna rörelsen utlemnas.'” Uti denna reservation hafva instämt : Herr Lector Bråkenhjelm, Herr Cobtraots-Prosten Tunelius, Herrar Prostarne Berlin, Thudén och Ljth, Herr Rådman JJarnmar samt vice Talmannen Pehr Ericsson. Banco-Vlskottea Memorial, N:e 66, N:o 66. Atik, till Exp. Utsk. den 22 Aug., kl. 12 m. Memorial, i anledning af gjord hemställan i afseende på tiden för Discont-vinstens öfverftpltning till Bunkens disposition under innevarande år. Slirectionen Öfver Rikels Sländers Banco-Discontverk liar, uti Memorial af den a3 näsllidne Juli, fästat uppmärksamheten dera. alt uti §. g/[ inom. i. af nu gällande Banco-Reglemenle är, i afseende på Discont-vinstens anordnande till Banken, föreskrifvel, ’’att sedan årets omkostnader, jemte de för osäkre ansedde fordringar afdragits, halfva beloppet af återstoden, i enlighet med hvart års bokslut, genast efter fulländad Revision och andra hälften inom påföljande September månad från hvartdera Discont-Verkets Vexel-Banko-räkning öfverflyttas och till Bankens disposition ingår;” men att, då under Riksdagar Revisionen af Banco-Discont-Verkets räkenskaper och förvaltning ombesörjts af Banco-Utskotlet, hvars göromål vanligen icke medgifvit
Besvärsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 41. sedda ändamål, som vore hemmanets bibehållande inom slägten, motverkades; att författningen äfven i andra afseenden vore olämplig, såsom hinderlig för landets uppodling; samt att den lemnade ingen säkerhet åt nybyggaren för det arbete och den kostnad, han nedlagt på ett ur vilda skogen uppbrutet nyhemman*; och har motionären, efter anförande häraf, föreslagit, att Rikets Ständer matte hos Kongl. Maj:t anhålla om den ändring i meranämnde Kongl, bref, att, i fråga om kron o-nybyggen, besittningsrätten må kunna öfverlåtas till skyld eller oskyld och att, om åboens barn vilja börda, den summa, för hvilken nybygget blifvit såldt, likasom vid ali annan börd, skall till köparen af bördemannen återställas, äfvensom den sistnämnde fullgöra öfrige öfverenskomne vilkor. För behandlingen af denna motion har allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet sammanträdt med Lag-utskottet; och få de förenade Utskotten nu öfver densamma meddela sitt yttrande; dervid Utskotten, i anseende till beskaffenheten af det framställda förslaget, tro sig böra erinra: att jordeganderätten till hemman och lägenheter af krono-natur är Kongl. Maj:t och Krouan förbehållen; att med denna jordeganderätt, liksom med all annan eganderätt, dispositionsrätten är förenad samt att, enligt Kongl, brefvet den 5 Febr. 1808, denna dispositionsrätt, i fråga om åbos inrymmande ä sådant, hemman eller lägenhet: om bestämmande af företräde till besittningsrätten dertill, då flere på densamma gjort anspråk, samt om pröfningen utaf de angående sådan besittningsrätt upprättade afhandlingar m. m. af landshöfding utöfvas. Uti denna Kongl.