Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bibliothek var äfven det bästa i trakten och icke utan en viss stolthet hörde gubben det berömmas. Hans maka var visserligen äfven som qvinna sin man underlägsen, men hon ägde dock detta ordnande husmoderliga sinne, hvilket gör hemmet ljust, fridsällt och trefligt. Eljest var deras äktenskap grundadt på en ungdomskärlek; hela åtta åren hade de varit förlofvade, innan de kunde gifta sig; numera hade kärleken öfvergått till den ömhet och aktning, som vanligen gift folk emellan efterträder kärleken och genom varaktighet och djup söker ersätta kärlekens förgänglighet och glans. De hade icke flera än tvenne barn, Helena och Clara. Dessa voro nu i blomman af sin ålder, den förra nitton, den sednare sjutton år. Egentligen vackra kunde de ej kallas, men ungdomen i förening med en oförderfvad själ gaf likväl åt deras utseende ett behag och en täckhet, som så ofta är mera än skönheten. Förhållandet emellan föräldrar och barn var sådant man af det närmast föregående kan ana. Ingen onödig stränghet å ena sidan, ingen slafvisk fruktan å den andra. Kors kära Agatha, hvad du blifvit för en passionerad snuserska. Sålänge dina ögon voro sjuka, kunde det vara, men nu äro de friska och du snusar ändå. Ett ondt har blifvit fördrifvet genom ett annat, men detta andra onda stannade qvar; på hvad sätt skall man nu fördrifva det? Genom tid och tålamod genmälte prostinnan. På eftermiddagen, vid den tid familjen drack kaffe, körde en reskärra in på gården och glädjen blef allmän, ty det var Otto. Snabb som vinden hoppade han ned ifrån kärran för att surprenera, såsom han hoppades, sina kära slägtingar; men dessa, som voro lika angelägna om mötet, togo emot honom redan i farstun. Efter de första omfamningarna och kyssarna anställde man reflexioner, huru karlavulen han blifvit på den ena vintern, huru glasögonen klädde honom och mycket annat, hvilket i tryck såge barnsligt ut att relatera, men taladt icke tog sig så illa ut.
Å ena sidan omöjligheten att, utan den hjelp som erbjöds det, sjelft åstadkomma det stora företag, hvarpå hela ortens hopp grundades att ur fattigdom och svårighet för arbetsförtjenster inträda i en, af förbindelser med andra orter understödd, förmåga till välsignelsebringande verksamhet; å andra sidan fullständig säkerhet för att företaget ej blott blefve utfördt utan ock utfördt på större och bättre sätt än någon Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 155. 375 dittills vågat tänka sig. Och styrelsen hade så mycket mindre hesitation vid att påräkna statsmagternas benägna medverkan för att sätta bolaget i stånd att honorera de förbindelser det måste ikläda sig, som Kongl. Maj:t för det stora önskningsmålets, en oafbruten vattenvägs, vinnande, i nåder medgaf att den summa, hvarmed kostnaden för slussar och aqvadukt vid Hofverud enligt kostnadsförslag öfversteg det för jernväg derstädes beräknade belopp, finge af handelsoch sjöfartsfonden, dels såsom anslag, och dels såsom lån, utgå, och Rikets Ständer redan gifvit så stora prof på sin välvilja derför, samt, med angifvet motiv af vigten att skyndsamt bereda resultatets vinnande, beviljat den del af statsbidraget, som vid sista riksdag anslogs, under förutsättning att resten skulle vid nästa riksdag anvisas. Men då emellertid möjligheten af sådana svårigheter i naturförhållanden, att kanalarbetet ej skulle kunna till 1867 års slut fullständigt fullbordas, blifvit af Öfverste N. Ericson och Löjtnant W. Ericson förutsatt, ansåg bolagets styrelse sig i det kontraktet, som med styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader å Kongl.
I detta ögonblick rörde sig ingen muskel i hennes täcka anlete. Kosacken kom närmare; de omkring Adlercreutz varande slöto sig tätare tillsammans, hvar och en beredd att offra ända till sista blodsdroppen för befälhafvarens räddning. Då, just i det kritiska ögonblicket, smälde ett skott från sidan; kosacken släppte lansen; fötterna, med hvilka han, enligt detta steppfolks vana, styrt springaren, släppte sitt fäste; armarne beskrefvo några våglinier i tomma luften, liksom ville de åter gripa efter vapnet; ett svagt stönande hördes från steppsonens läppar, derpå föll han tungt till marken. De öfriga kosackerna studsade, och detta gaf finnarne tid att å nyo samla sig och anfalla med fördubblade krafter. Deras angrepp blef nu oemotståndligt, och de skyndade sig undan så mycket fortare, som Kulneffs ryttarskaror ute på hafvet nu måste jaga tillbaka, medan de finska brigaderna erhållit befallning att vända om. Det var ett egendomligt och tillika fängslande skådespel, att i den lätta skymningen se de ryska kavalleriskarorna spränga öfver isen och det bländhvita snötäcket. Hade ej kanondundret, handgevärssalvorna och de stridandes döfvande larm tryckt sin verklighetsstämpel på taflan, skulle man trott, att allt endast var ett fantasispel. När de ryska massorna allmänt veko tillbaka och segern ansågs med säkerhet vunnen, kom general Adlercreutz fram till Elli, som ännu outtröttligt höll på att egna sårade vänner och fiender sina ömma omsorger. Generalens ögon uttryckte en allt för tydlig beundran, och han sade, i det han vänligt klappade den djupt rodnande Elli, som vid hans ankomst stigit upp: "Du har räddat mitt lif, flicka. Hvad heter du, och hvarifrån är du?" Elli sade sitt namn och boningsort. "Således husvill i detta krigets elände och i denna köld", mumlade Adlercreutz halfhögt för sig sjelf. "Stackars flicka!" Elli hade, utan att hon behöfde anstränga sina hörselorganer, förnummit generalens ord. "Ah, med mig är det alls ingen fara", utbrast hon och såg sig omkring.
S. D. Föredrogos å nyo och biföllos nedanskrifna Utskotts på bordet hvilande Betänkanden, nemligen : StatsUtskottets Om Stats-Verkets tillstånd och behof under Riks-Statens Första och Sjunde Hufvud-Titlar; Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens. I anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottens Utlåtande om Sammandrag af Författningarne , rörande Jordegares rättigheter och skyldigheter, m. m. N:o 87. I frågan om upphäfvande af 3:dje Art.1 i Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfångst, den 13 April 1808* Prot. Utdr. d. <2,1 April 1818- 319 Lag-Utskottets N:o 90. Äng ående foreslagnq ändringar I nu gali lande Stadganden om .Förmyndares tillförordnande. Statsoch Banko-Utskottens N:o 29- Om ett serskildt förskott, för Götha Kanal till hvarjehanda nödiga utgifter under "V in term å nåd er ne. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets N:o 80. Om afskaffande af guld och silfver, så väl å Militaira, som Civila Uniformer, m. m. S. D. Återremitterades StatsUtskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition l om Stats-Regler ingen under 8:de Hufvud-Tituln, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 79 , om medel till Öfverflödets hämmande, samt yrkadt förbud mot yppighetsyarors nyttjande och förbrukning , m. m. Frän Wallo flBorgare-Standet. S. D. Biföllos , vid förnyad föredragning l följande från Utskotten inkomne samt den och 18 uti innevarande månad på bordet lagde Betänkanden, nemligen :
Åldrig är hon nu, och af den forna bländande skönheten ser man intet spår; till och med dessa underbara ögon, hvilkas like, sade smickret, icke fanns i världen, ha förlorat sin glans, själfva deras färg har bleknat och deras uttryck likaså. Gestalten är böjd, gången osäker, så att furstinnan ständigt stödjer sig på en käpp. Endast håret är lika rikt som förr, men det är nu silfverhvitt och bä- res, tätt slutande sig omkring det bleka ansiktet, utan tanke på något koketteri ... Annat var det förr, då Eugénie de Montijo förde spiran ej blott öfver världens skönaste rike, men ock öfver det kvinnliga modets hela universum. Man har mycket förebrått henne, att hon genom sin smak för lyx och flärd gaf alltför mycket näring åt fallenheter, för hvilka franska folket ändock påstås äga för stor böjelse, men det är med den saken som med allting annat här i världen: den kan och bör ses från två sidor. Hvarje nytt mode, som hon skapade genom sitt tycke, sitt infall eller en växling i sin smak, och hvilket därefter gick ut öfver all världen, beredde en inkomst i millioner — sammanlagdt i många milliarder — åt Frankrikes industri och skänkte härigenom också ökad arbetsförtjänst och inkomst åt hundratusentals kvinnliga och manliga arbetare. Och för öfrigt, hon hade så många goda sidor (bland annat en välgörenhet, som aldrig förtröttades), att det månde vara henne förlåtet, om hon ej kunde frigöra sig ifrån en smula kvinnlig fåfänga. Förtalet har sökt att med sitt gift ännu värre besmutsa henne, men dessa bemödanden ha varit förgäfves, ty nu efteråt, när hon icke längre kan spela någon politisk rol, erkänna äfven hennes gamla fiender, att hennes uppförande såsom maka och moder är utan fläck. Men hon hade den olyckan att själf ha en mor, den gamla grefvinnan de Montijo, hvilken alltid varit en smula äfventyrlig af sig, och detta återföll till en del på döttrarna, den äldre hertiginnan af Alba och den yngre kejsarinnan. — Gumman de Montijo var alltid en mycket frispråkig dam och i Tuileriernas hof tämligen omöjlig.
Utan tvifvel eger BondeStåndet numera full rättighet, att med lagliga förändringar antaga StatsUtskottets förslå g j men jäg förmodar att, om BondeStåndet nu formeligin beslutar, hvad det yttrat sig önska, Ridderskapet och Adeln skall besinna huruvida Ståndet deruti kan in-r stämmaoch i hvilket fall sora helst försvinner all tvist i ämnet om Ridderskapet och Adeln iörblifver vid sitt beslut. io8 D?n 6 Junii f. m. Grefve von Schwerin: Om vi skola anse BondeStåndets åberopade beslut icke vara i behörig ordning tillkommit och sålunda mojeligen kunna undergå förändring; så hemställer jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, huruvida icke frågan finge hvila till nästa Plenum, då man dessförinnan kunde inhemta det beslut, BondeStåndet i sakens närvarande skick fattar. Friherre of Nordin, Carl Johan: och Herr Coijet, Carl Fredric, förenade sig med Grefve von Schwerin. Herr Grejven och Landt-Marskalken förklarade att då flere Ledamöter anhållit att Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum , detsamma ock enligt 49 § Riksdagsordningen, komme att derstädes förblifva hvilande. 'Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 16 sistledne Maj under N o 9 afgifne samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande i anledning af väckt fråga om ett föräodradt Uppbörds och Controllsätt å de Staten från PostVerket tillflytande inkomster. Herr Treffenberg, Cura] Gabriel: Jag anhåller att Bevillningsutskottets ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare tå hvila på bordet, intill dess Utskottets Betänkande rörande Post - Den 6 Junii f. tn, 109 bévillningen i allmänhet inkommer, då båda dessa frågor lämpligen synas böra i ett sammanhang afgöras Herr Ankarfparre, Ingemar Augujl, föranade 6ig med Herr Treffenberg.
Enligt nu gällande Författning löpa ej resande fara alt underkastas visitation, sedan de undergått densamma vid den Tullplats, der de stigit i land, förr än vid stadsbom marne i Stockholm, Götheborg eller Norrköping, och således i alla fall endast vid Tullplats, der det är nödvändigt att hvar och en underkastas, visitation. Punkten åsyftar alltså endast en Instruction för Tulltjenstemännen, att efter egen urskillning låta personer, hvilkas lätta equipage och medhafda pass borttaga all anledning lill misstanka, passera utan onödigt uppehåll, och att hufvudsakligen anhålla dem, som färdas med Den 22 Januarii e. m. lass eller foror, der full anledning är att tillse den lagliga åtkomsten. Jag tror i anledning häraf, att punkten ganska väl kan hifallas. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef 6:te punkten af Ridderskapet och Adeln bifallen. y:o Attj om obehörig Person gör undersökning efter olof igen infördt godSj och anträffar sådantj detsamma må vara Jörbr utet j sä vidt dess egenskap j af förbuden eller tullförsnillad varakan bevisas _, och dess värde uppgår till minst 100 R:dr B:co, men utan vidare påföljd för Innehafvarén; samt att, om intetdera af dessa förhållanden inträffars Undersökaren bör pligta för olaglig visitation. Herr Crusenstolpe: Det i denna ^:de punkt förekommande uttryck: obehörig person j synes mig tillräckligt, för alt constatera, att en sådan person ej hör äga att göra beslag; och jag tror på grund häraf, alt punkten bör afslås. Grefve von Fersen: För min del skall jag ej motsätta mig hvarken bifall eller afslag till den ifrågavarande 7:de punkten; men, om Riddersknpet och Adeln skulle bifalla densamma, anhåller jag blott, alt det tillägg jag föreslagit äfven måtte inflyta, det i84 Den 22 Januari i e. m. vill säga, alt godset, för att anses förbrutet, bevisligen skall i buset hafva inkommit inom de beslagsförrättningen nästföregående 48 timmar.
Då för öfrigt kronan, genom ifrågav:de vederlag, skulle erhålla full ersättning för den afgäld, som genom arrendena utgöres, medförde öfverlåtelsen, med hänsigt till nu befintliga förhållanden, icke den ringaste uppoffring för Staten; å andra sidan kunde staden icke hafva någon ekonomisk fördel af Carl Johans församlings tomtlegor, emedan de vid skatteköpet en gångför alla äro bestämda. Arrendena för de s. k. Slottslcogslägenheterna skulle tilläfventyrs kunna blifva något högre; likväl äro 2:ne omständigheter hinderliga derför, den ena nemi. den, att lägenheternas åbyggnader äro arrendatorernas enskilda, — den andra att skogen enligt upplåtelsevilkoren skulle framgent vårdas såsom en för allmänheten tillgänglig park. Det vore således endast den del af kungsgården, som utgöres af den s. k. hufvudgården, hvars friare disposition skulle kunna för framtiden bereda någon större reveny. Men om den förhöjda inkomsten ock kunde beräknas flerfaldigt högre än den nuv:de, så är det uppenbart, att vinsten ändock blefve en obetydlighet emot de uppoffringar, som föreningen komme att tillskynda staden. På alla dessa skäl yrkar jag bifall till Utskits förslag. Gr. Mörner: Då j ag förra gången yttrade mig, hade jag alldeles icke förbisitt, att Göteborgs stad till en början framställt påstående, att det ifrågav:de området skulle utan någon afgift öfverlemnas till staden, med rättighet för denna att uppbära den Staten derför tillkommande inkomst; men jag kan icke finna, att den omständigheten att hvarken K. M:t eller Stats-Utsk:t funnit skäl att till en sådan framställning lemna obetingadt bifall, bör utgöra hinder för mig att ingå i en granskning af förhållanderna. På den tid, då handlande och handtverkare icke fingo slå sig ned annorstädes än inom stadens egentliga område, hade måhända en förening af Carl Johans församling med Göteborgs stad icke för den sednare varit förmånlig, men numera är förhållandet helt och hållet förändradt, sedan de handlande lika väl kunna etablera sig i Majorna som i staden och derigenom undgå att erlägga en del af de dryga afgifter, som staden pålägger dem, som äro inom dess område bosatta.
Commerce-Collegium ådagalägga något, som aldrig blifvit anfördt, eller att Allmogen eger en obegränsad frihet för minutering af bröd, kött och dricka i Rikets Städer. Allmogens frihet i denna del är visserligen föga begränsad; men blifver den alldeles oinskränkt, så lära väl ock Bryggare, Bagare och Slagtare nödgas öfvergifva Städerna, som säkert vid vissa tider afåret icke komma att sakna hvad de behöfva af kött, bröd och dricka; men vid andra tillfällen åter, då Landtmannen sysselsättes med sina egentliga yrken, få försöka hvad credit en tom mage vill medgifva.” ”Jag reserverar mig derföre emot Högloft. Utskottets Betänkande; och vågar vördsammast föreslå, att Salu-accisen till dess fastställda belopp, 7,500 R:dr, må anses böra utgå, antingen endast af Stockholms Stad, som, genom serskildt tillkommen Resolution, lärer ega några prarogativer i denna del, hvarom en närmare undersökning anses erforderlig; eller ock pro rata parte minskas för Rikets alla Städer, jemförelsevis tillden är 1809 antagna delningsgrund.” Häruti instämde Herrar Donner Peterson m. fl. af Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamö tei’. Bil. till Bevillnings-Utsk. Bet. N.o 51. ii Af Herr A. Westerstrand: ”Jag förena)' mig till alla delar i Herr Crons reservation, men anser mig böra tillägga, att, sedan de af Städernas in i Landet förr" varande idkare af Slagtare-, Bryggareoch Bagarenäringarna, förgäfves sökt hämma landets invånare, att utan något uteslutande, ingå i utöfningen af besagda Stadsmanna-yrken, hafva de flesta Borgarne i förenämnde handteringar afsagt sig Borgare-rätt deri, samt en och annan ändock, lika med Landtmannen, gagnat rörelsen, hvarmedelst i de flesta smärre . Städenje Saju,-accisen måst af hela Borgerskapet utgöras/’ STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet, 1823.
Ridderskapet och Adeln den 2g:deMaji, Högvördige Preste-Ståndet den 2 7:de dito och Vallöf!. Borgare Ståndet den 3:dje i denne Månad, bifallit Utskottets yttrande har Stats-Utskot tet ansedt sig icke kunna till vidare handläggning upptaga detta sålunda, likmätigt 6g §. i Regerings-Formeri, afgjorda ärende: Hvilket Ptskottet får vördsamligen anmäla. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utksotts Utlåtande , öfver Anmärkningar vid dess yttrande, angående Öfver ste-Indelningens vid f. d. Östgötha Lavalleri-Regemente upplåtande, till Kongl. Maj:ts Kådiga Disposition. Vitl Stats-Utskottets Utlåtande den 12 sistledr»e Maji, i anledning af Kongl. Majits Nådiga skrifvelse rörande Öfverste Indelningens vid f. d. Östgötha Ca valleri-Regemente upplå- bitande till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för att användas till lön åt någon Fält-Marskalk eller General, hafva hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln Herr Grefve A. G. Mörner och Herr Friherre Ludvig Bojie samt hos Hedervärda Bonde-Standet Riksdags-Fullmägtigen C. Fr. Berg gjort (anmärkningar, hvilka föranledt lill frågans återremitterande. Herr Grefve Mörner har anmärkt, att, då Kongl. Maj:t aflåtit Nådig Proposition om nödvändigheten af ifrågavarande Boställes anslående till lön 'ät en Fält-Marskalk eller General, för att derigenom belöna en pröfvad Militaires förtjenster: då Kongl. Maj: t ansett denna anstalt vara af högsta nytta för Arméen; och då Kongl. Maj:t sjelf gjort så stora uppoffringar af egne medel till befrämjande af Militairens bättre organisation, hade Stats-Utskottet likväl icke i denne sak gatt Kongl. Majsis
”Eljest svare de fcir förvaltningen alla ”för en och en för alla: utan så är, att förseelse eller vårdslöshet blifvit begången, ”sora . endera ej förekomma kunnat. I thy ”fall vare denne ej skyldig att umgälla, ”hvad annan felat.” Härmed borde lag-texten ersättas frän pch med orden: ”hafva de barna-godset un ”der samma hand hos den andra kan ”brista;” hvarigenom äfven det obestämda uttrycket samma hand blefve afskaffadt. Om återremiss anhålles alltså. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Då jag anser det vara af så mycken vigt, att bidraga till allt hvad som kan öfvertyga Ridderskapet och Adeln, att den tysta förmånsrätten i afseende på omyndiges arfsmedel bör och kan afskaffas, finner jag mig pligtig understödja dem, som i stället önska bereda andra garantier för omyndiges gods, helst jag tror det vara deras rätt, sora anse sådane garantier kunna åstadkommas, att få sina förslag i detta afseende behörigen pröfvade. Af denna anledning, och ehuru Herr von Hartmansdorffs förslag nu mera icke behöfver behandlas i sammanhang med förevarande fråga, sedan Herr Tham framställt en ny Motion, vid hvilken Herr von Hartmansdorff fogat sin framställning i ämnet, anser jag saken vara af en så ömtålig beskaffenhet, att jag ej vill Den 7 Maji e. m. a3r bestrida återremiss af detta Betänkande, utan förenar mig med dem, hvilka önska den, för att, om möjligt är, bereda det resultat, sorn önskas. Herr Tham, Wolrath: Då jag förmodar, att återremiss af detta Betänkande beviljas, utbeder jag mig att få fästa uppmärksamheten på Friherre Hermelins Motion, om böter för förmyndares underlåtenhet, att på vissa tider afgifva räkning och redogörelse för förvaltningen af sin myndlings gods. Jag hoppas, attUtskottet, vid pröfningaf detta förslag, ihågkommer, att kanske största mängden förmyndare finnas bland den folkclass, som ej kan skrifva, och som saknar tillräcklig kunskap om Författningarne.
Om ConstitutionsUtskottet hade tillkännagifva att desse tullmedel, enär de utgjorts, alldrig blifvit upptagne bland Rikets Ordinarie eller extra ordinarie inkomster, hvilket ofvannämnde uppgift att attesterna på skedd insättning i Banken aflemnas i Räntekammaren icke nöjagtigt upplyser, så kunde visserligen ingen tveka att med Utskottet instämma i den öfvertygelse att den väckta anmärkningsfrågan bör förfalla. Den af StätsUtskottet i dess 4:de AnmärkningsMemorial framställd* öfvertygelse, att de medel som influtit för till Utrikes orter från Kronans förråder försåldt Krut, lika med de medel sorn influtit för inrikes försåldt Krut, hade bordt Staten tillhandahållas, och lika med andra intrader behörigen redovisas , förklaras af ConstitutionsUtskottet vara grundad. Men någon anmärkning anger ConstitutionUtskottet icke böra äga rum; emedan Ständerne icke meddelat eller ens kunnat meddela något uttryckligt stadgande om disposition och redovisning af medel, inflytande för utomlands försåldt Krut; emedan således ej heller någon bestämd föreskrift kunnat öfverträdas; i45 Den iö Julli j. m. emedan den genom Krutförsäljning härflytande inkomsten, uppkommen inom 3:dje HufvudTiteln, blifvit till dess förstärkande använd. Få torde de vara som anse underlåtenheten att uppräkna de orter, der försäljning möj-i ligen kunnat ske, såsom gällande skäl att icke behöfva redovisa hvad som försåldt blifvit.
N:o 1 uppgjorda förslag till ny författning ang:de villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag anhåller, alt Ridd.- secrct. måtte få upplysa, huruvida del icke redan finnes ett R. St:s beslut i detta fall, för hvilken händelse jag skulle anse oriktigt att R. o. Ad. bröte något sådant. Undertecknad I. f. Ridd.secret., hade äran upplysa, alt, enligt ankomne prot.utdr., PresleSt. antagit en särskildt lill nämnde Stånd från BorgareSt. aflåten inbjudning om antagande af ifrägavar. §, samt att samma § vid pröfningen af Bevilln.-, Lagsaml Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 1 hos BoudeSl. likasom hos BorgareSt. blifvit antagen. Hr von Hartmansdorff: Som jag icke har betänk, till hands, sä anhåller jag, att Ridd.secret. mätte uppläsa ordalydelsen af den §, hvars antagande BorgareSt. önskar. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade härvid upplysa, alt BorgareSlis beslut afsåg ett npphäfvande af det stadgande, att den borgare, som i öppna salubodar, bodkamrar och på contor eller apothek utminuterar bränvin, skall, då han för 3:dje gången dermed heträdes, vara sitt burskap förlustig, hvilket stadgande ur den nu ifrägavar. af BorgareSt. godkända § var uteslutet. Hr von Hartmansdorff: Enär den gjorda inbjudningen åsyftar att borttaga ett ansvarsbestämmande, hvilket är så strängt, att det icke blifver användt; så skulle det, efter mitt förmenande, verkligen vara en förbättring af ifrägavar. § alt antaga BorgareSt:s inbjudning, emedan man då kunde hoppas, att på den ifrågavarande förbrytelsen verkligen följde något ansvar, oell ett, som kunde blifva temligen kännbart. O Hr Akerman, Fredr.: