Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru den .undervisning Fr. Bremer fick sdcerligen var biittre an vnnligt den tiden, med dess ofverflod p i liirobocker &gt;) for fruntimmer), klagar hon bfver en okunnighet, som hon tillskrifver nden syndarakning, den. r, Stort iner &amp; n lefvande spriik, historia och geografi 15ir den bokliga undervisningen icke heller ha meddelat. Och den rese, som familjen 1821, dii Fredrika var 20 &amp; .r, foretog genom Tyskland, Schweiz och Frankrike, kunde icke medfora spnerligt resultat, inpackad som man satt i tgckvagn och med en gammal knarrig fars argusogon ofver sig. I ett bref f r h den tiden berattar Fredrika, h w hon vid i s p e n af de miinga bockerna i Gottingens bibliotek ~ g j o r t stora iigon, gapat, ropat k o r s! ~ - ~ H a d e man dristat ijppna en bok, s5 skull0 kanske professorn ha erinrat om, att i denna; samling icke fanns nlgon ' kokb o k ' ~ - Evilken behgllning for v %r litteratur, om den lifliga, vakne unga flickan rcu (n. b. efter en grundlig intellektuell uppfostran) fAtt tillfalle till de rika iakttagelser i frammande lander, som fiirst nam 30 &amp; r senare kommo pb hennes lott! Hennes ungdom skulle nog ha sijjt for, att icke den naiva friskheten, som nn utgiir fiirnimsta behaget i hennes reseskildringar, giitt forlorad p i grund af stiirre kritikformiga. - Men ett s l ypperligt tillfiille bterkom aldrig. h n n titta dystra fangelseir i ett grKkallt f a d j e l i f pb en odslig gammal herrgird, da.r dagarna gingo med snigelfart och de med barnslig otfilighet vantade shiindelserna&gt;) alldeles uteblefro.
Enligt hvad af Krigs-kollegium blifvit anmäldt, är nuvarande anslaget för detta ändamål, 19,000 R:dr B:ko, otillräckligt, dels i anseende till slegradt pris å ved, dels derigenom att ved och Ivsningsämnen för tjensterummen vid Lif-gardes-regementena, Transport R:dr R:mt ,330,958: 99\/%. 107,490: 37 98,000: — 1,536,449: 37. Dil, JM 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM i, om Statsverket 1856. ISO Transport R:dr R:mt 1,536,449: 57. som tillförene ej utgått, mäste af detta anslag bekostas. I följd häraf föresläs en tillökning häruti, med 4,500: — Diverse Anslag. Under denna afdelning af 4:de Hufvud-titelns anslag torde fä uppföras nödiga anslag för Skjutoch Ridskolor, om hvilka skolors organiserande jag uti mitt ofvan intagna anförande hemställt; med åberopande hvaraf jag således i underdånighet föreslår: för Skjutskolor 9,000: för Ridskolor 25,000: — hvarvid tillika torde i nåder begäras rättighet att använda första årets för ridskolorna afsedda anslag, dels till uppförande af en för ridskolan vid Strömsholm behöflig stallbyggnad, dels till anskaffande af de för dessa skolor erforderliga sadlar, betseltyg och öfriga inventarier. Skrifmaterialier och Expenser, samt Ved och Ljus m. m. för Krig s-kollegium m. fl. Verk.
Justitierådet Naumann yttrade: »Det torde blifva nödigt att tillägga en § af innehåll, att hvad allmän strafflag stadgar rörande delaktighet, iteration, straflfbarhetsgrunder, bötesförvandling, skadestånd o. s. v., bör i tillämpliga delar afses jemväl i de fall, som förevarande Afdelning upptager. Likasom i allmänhet, under fasthållande af den grundsats, att skeppare är att öfver sjöfolket anse sora husbonde, nya strafflagen, om den kommer till stånd, bör jemföras, samt, genom hänvisningar till densamma, i ett eller annat stycke möjligen tillvägabringas någon förkortning i denna Afdelning.» §§ 3i0, 311, 312, 313 och 318. Högsta Domstolen yttrade: Till förenklande af de här gifna bestämmelser, och då Förslaget icke innefattar eller torde kunna uppdraga någon lämplig gräns emellan större fartyg, som egentligen afses, och t. ex. små roddbåtar, som ingalunda påkalla någon undantagslag, hvadan föreskrifterne om forum torde böra göras mindre ovilkorliga än de här blifvit, samt enär, efter nu gällande lag, sjörättsmål kunna vid så väl Häradsrätt som Rådstufvurätt förekomma, hemställes, om icke alla dessa §§ kunna utbytas mot en § så lydande: Uppstår tvist om fartygs byggande eller förande, tjenstebefattning derå, sjöfolks aflöning, rätt till fartyg eller till gods, som i fartyget är, eller sådant efter denna Lag utgående skadestånd, hvilket ej tillhörer dispacheurs urskiljande, gånge tvisten till domstol i den ort, der fartyget finnes eller svaranden sitt hemvist häfver. Hufvudr edar ens hemvist vare rederiets. Finnes ej huvudredare, då räknas för rederiets hemvist den ort, hvarest fartygets störste delegare, eller, om flere ega de större men sins emellan lika lotterna, endera af samma delegare har sitt hemvist. Ar, för upptagande af tvist, som skall efter denna>Lag bedömas, öfverenskommelse parterne emellan träffad om viss ort, då må ock domstolen i den ort sökas.
BorgareStiindets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Stån dets Ledamöters vägnar Cv. Rosenstein. på Hederv. BondeStandets Ledamöters vägnar Ani, Sandstén. C. Den 17 Juli. Uppläst hos Hög!. Ridd. och Ad. den 17 Juli, Högvörd, irest-Ståndet dén 16 Vällofl. Borgare-Ståndet den 17 Hederv. Bonde-Stånclet den i6 Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående understöd for Hjelmare Slussverk. Riksens Höglofl. Ständer hafva till deras Stats och Banco-Utskotts åtgärd remitterat Kgl.
Provision tillika er» lägges af dem som köpa Chartan. Uppläst hos Samteliga Riks-Ständen den 5 Juli, Vördsamt Memorial! Höglofl. Ridderskapet och Adeln har behagat till Särskildta Utskottet remittera ett af Herr Friherre Koskull ingifvet Memorial, innehållande det förslag att intill dess Vexel Goursen hunnit falla till al pari och Rikets importer och exporter blifvit återställde uti jemnvigt, all Sjöhandel må upphöra, samt emedlertid Salt äfvensom andra oundgängeliga varor med Kronans Fartyg»införskaffas , och för öfrigt tillfällen till Uurendrägerier på det sätt förekommas, att ali Handel äfven med utländska Manufactur-tillverk» ningar lemaades fri och obehindrad. Enligt 5io Den 5 JulL Enligt den öfvertygelse Utskottet redan yttrat uti Dess, under den 17 i denna månad tilt Riksens Högloft. Ständer, afgifne Betänkande, måste én önskad förändring uti Rikets närvarande ofördelaktiga ställning sökas genom sådana medel, som i naturlig väg bidraga till en förökad verksamhet i alla gagneliga industriegrenar, till den inhemska productionens och konstflitens befrämjande och till indragning i våra oundvikeliga utgifter till Utlänningen. Utskottet är deremot förvissadt, att ändamålet förgäfves skall befordras genom artificiella anstalter, och allramindst genom sådana, som, med förlusten af vår National-Sjöfart och all active Handel , samt med Manufacturernas och Slöjdernas förfall , skulle sätta Riket hos främmande Nationer i ett vådligt beroende ej allenast i frågan om dess förseende med oumbärliga förnödenhets-varor, utan äfven i afseende på afsättningen på sådana producter och förädlingar, som utgöra föremål för våra exporter till utrikes orter; och det är på dessa skäl Utskottet anser sig ej kunna instämma i det Förslag, som Her* Friherre Koskull i dess ofvannämnde Memorial uppgifvit. Stockholm den 30 Juni 1815. På Särskildta Utskottets vägnar JEr. Ruuth. Ludv!c Mörner. Jac. Linström.
S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifnings-sättet och inrättningen af Allmänna Bevärings-manskapet; Gifven Stockholms Slott den 28 nästlidne Oktober. S. I). Remitterades till Stats-Ulskottet Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Propositioner: l:o Angående upphörande af det från rotehållarne eller soldaterna vid Indelta Infanteriet nu utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll; 2:o Om upphörande af Furage-passevolans-afgiften vid beridna rusthållsrege mentena; 3:o I fråga om beräknings-grunden för Salpeter-hjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län; 4:o I fråga om disposition af sex stycken holmar i Götheborgs och Bohus läns skärgård; 5:o Angående utbyte af Kronolänsmans-bostäliena Melby och Näsby emot Krono-skattehemmanet Bredinge på Öland; 6:o Angående upplåtande af mark å Krono-parken Råda-ås i Skaraborgs län för en vattenledning till staden Lidköping; och 7:o Angående försäljning af f. d. Landshöfdinge-residens-tomterna i staden Piteå, med å dem befintliga byggnader; äfvensom Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af förre Myntmästaren, Assessoren J. A. Grandinsons underdåniga ansökning om ersättning för förlorade boställs-rum. > S. I). Föredrogs ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet en af Doktor Sandberg den 5 dennes väckt motion om förändrig uti 4 § 2 mom. i Sockenstämmo-förordningen af den 29 Augusti 1843, beträffande grunden för fattigvårds-afgifternas utgörande af dem, som icke innehafva jord med åsatt mantal. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Jag måste bekänna, att det för mig varit vidrigt att från K. M:t se utgången en begäran af en så obetydlig summa som 6000 Rdr, och det är för mig lika obehagligt att, till följe af min pligt som representant, vara nödsakad att afslå densamma, och yrka bifall till Utsk:ts Utlåt. Hr Printzenskjöld: Just i ani. af den af Gr. Anckar svärd anmärkta omständighet, att det föreföll honom besynnerligt, att man så snart efter Konung Oscars död vore nödsakad, att åt en af hans söner, H. K. H. Hertigen af Östergöthland, begära anslag till underhåll af hans stall, isynnerhet som anslagssumman till nämnde person så nyligen bestämdes, har jag åter tagit mig friheten begära ordet. Jag för min del anser, att denna åtgärd vittnar än ytterligare om deri, om jag så får säga, allt för långt drifna grannlagenhet, som å K. M:t.s sida gjorde sig gällande vid upgiften af de behof, som, till följe af H. K. H:s förmälning, för framtiden borde fyllas. Jag antager nemi., att vid dessa upgifters bestämmande, den beräkning egde rum, att H. K. II. under fadrens lifstid ej skulle behöfva något särskildt underhåll för sitt stall och detta tror jag var riktigt, emedan Konung Oscar var vid den alder, att man med visshet kunde antaga, att hans lifstid skulle blifva betydligt längre, än den beklagligtvis blef, och att således ett sa beskaffadt anslag, som det nu äskade, icke behöfde, åtminstone under den närmaste framtiden, ifrågakomma. Således tror jag, att just i denna omständighet ligger ett ytterligare skäl till att bifalla den begärda Ben II F e b r n » r i f. ra. anslagssumman, hvilken för öfrigt Sr så måttligt tilltagen, att jag måste förundra mig öfver att 8tatsUtsk:t ej tillstyrkt densamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under densamma yrkats, af Gr.
Att begära äterremiss på betänk., är icke mödan värdi, dä Utsk. icke kunnat uppfatta rättvisan utaf en beskatlningsgrund med förhöjda afgifler i mån af högre inkomst, hvarföre jag endast velat reservera mig emot Ulsk:s förfarande. Hvad åter angår 1 §, som snart blir föremål för öfverläggning, anhåller jag att få yttra mig öfver densamma. R. o. Ad. biföll Utsk:s, i afseende på Frih. Cederströms ifrägavar. motion, afgifna yttrande. 3:0 Ang:de Hr Kröningssvärds och Frih. Duvalls motioner om särskild beskattning för bruk och begagnande af vissa effekter och djur. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på dessa motioner yttrat. 4:de An g: de Hr doktor Sandbergs motioner om den personela skydds-afgiftens upphörande och ett deremot svarande belopps utgörande till fattigvården. Frih. Cederström, Jakob: Mig synes, som Utsk. ganska väl kunnat borttaga ifrågavar. skyddsafgift utan afseende på den afgift, som för fattigvården kommer att bestämmas. Frågan om fattigvården och afgiflen till den, har icke blifvit ensamt väckt af doktor Sandberg, ulan äfven af mig genom ett till Ekon.Utsk. remitteradt förslag till faltigvårds-förordn., enligt hvilket förslag beskattningen till fattigvården kommer ali fördelas uti 2:ne slag, nemi. direkta och indirekta, d. v. s. alt direkta bidrag utgöras af alla, sorn icke åtnjuta underhåll af andra, eller af sådana, som kunna sig sjelfve försvara, och indirekta af dem, som äro i hellof af andras försvar. Utsk, har uppfattat frågan endast med afseende på doktor Sandbergs motion; men jag tror, alt den äger ett oskiljaktigt sammanhang med alla frågor om fattigvården, vare sig af doktor Sandberg eller andra väckta, och att de icke böra hindra, att skyddsafgiften såsom bevilln. må från bevillntsförordmn utgå, på det att icke må qvarstå den orimliga fördelningen, som är en skamfläck för den Svenska beskattningen, att Gr. De Geer och hans dräng betala lika med hvarandra. Gr.
Kammar-kollegium blifvit i ärendet bordt, företagit detsamma till pröfning, väl funnit arbets-skyldighelen till Uranienborgs kungsgård utgöra ett ifrågavarande hemman och lägenheter på ön Hven från uråldriga tider utöfver grundräntan åliggande besvär, hvarifrån befrielse, emot upphörande af den nedsättning i berörda grundränta, som uti 1688 års kontrakt om arbets-skyldighetens fördelning och fullgörande blifvit fastställd, icke kunde obetingadt eller utan serskilda skäl medgifvas, men derjemte ansett en närmare undersökning böra anställas i och för beredande af rättvis jemkning uti omförmälda besvär, med , hänsigt bland annat till de af närmast belägna hemman och lägenheter å fasta landet utgående skatter och onera, samt i följd deraf anbefallt Konungens befallningshafvande i länet att om verkställighet af en så beskaffad undersökning, i närvaro af krono-ombud, en i jordbruk kunnig ståndsperson och vederbörande skattskyldige, föranstalta; hvarefter och sedan den anbefallde undersökningen, under loppet af nästlidne år 1847, försiggått samt protokollet deröfver jemte förrättningsmännens yttrande och Konungens befallningshafvandes utlåtande i ämnet till Kongl. Maj:t inkommit, Kongl. Maj:t täckts, uti till Rikets uu församlade Ständer aflåten och af samtlige Riksstånden lill Stats-utskottet remitterad proposition, i nåder tillkännagifva, att af den hällne undersökningen vore ådagalagdt, ej mindre att meranämnde af hemmanen N:o 1 med 25, hvardera §, samt N:o 26 med 34, hvardera eller tillsammans iitV mantal Tuna i S:t
Minna» och likförbränningsugnen i Gotha inberäknade, drucko ett par seidlar öl på en bierhalle, rådfrågade under ömsesidigt fnitter »lyckans stjerna» och togo sig till sist en sväng på Tivolis dansbana. Men när de sedan kommo gående framåt »Friesens park», ville Hanna ovilkorligen sätta sig i gröngräset och binda en bukett af blå sippor och vifvor, som hon ämnade taga hem, ställa i sitt fönster och skänka den enda lilla njugga solstråle, som kunde leta sig in i den mörka jungfrukammaren åt gården. De satte sig. Hon band. Han pratade först en stund ifrigt, nervöst med en något darrande osäker stämma, tog så af sig hatten och började snurra den rundt mellan fingrarne så häftigt, att det blef märken i den mjuka luggen, under det han oafbrutet mumlade hackiga, stötvis framsagda försäkringar om, att han höll så fasligt mycket af henne. »Inte behöfver du väl förstöra din nya hatt för de’», sa hon, drog honom lugnt närmare sig och sade, i det hon gaf honom en mera välmenad än fin dunk i ryggen. »Det gör jag med gamla, hederliga Larson.» Då vände han sig om med en rapp sväng, kyste henne ett tag, och så var den saken helt och hållet klarerad. Hanna flyttade till hösten, gick och lärde sig sy linnesöm hos en syhäst, som hon kände, och på våren stod bröllopet. Nu hade de redan varit gifta i sex hela år, och bekymmersamt hade det varit mången gång, alt efter som barnen kommit med åren, frysa hade de fått, svälta också, men hur det var, hade de ändock bestått det, om också Hanna då och då måst sy för brinnande lifvet för att skaffa de fattiga styfrarne, som behöfdes till hyra, ved och mat. »Men herre Gud», brukade hon säga, »det ä många, som ha det värre, och nu sedan vår Herre i sin nåd tog de yngsta småttingarne från oss i höstas, går det skapligt nog i hop, om det också stundom icke är mera än det vill sig.»
Mig synes derföre, att enär R. St., lika med K.M.,vid flera föregrde riksdagar, erkänt nyttan och nödvändigheten af en förbättrad lönereglering för landtstaten , lämpad efter dess ansvarsfulla och mödosamma befattningar, och K. M., som uti Dess nu afgifna nåd. skrifvelse i ämnet, godkänt Kammar-collegii och Stats-contorets gemensamma förslag, deraf lemnat R. St. del, berörde förslag nu kunnat och bort af StatsUtsk. tagas uti närmare öfvervägande. Då emedlertid Utsk., som likväl, enl. dess und. yttrande, ansett förslaget i flera hänseenden lämpligt, icke kunnat tillstyrka Ständerna att vidtaga någon åtgärd i anledn. af K. M:s förenämnda nåd. skrifvelse, med undantag för de fall, hvarom Utsk. meddelat särskildt yttrande; så vägar jag ej hoppas, att StatsUtsk., genom återremiss af ifrågavar. betänk., förändrar mening, så vidt den har afseende på lönereglerings-förslaget i sin helhet: men jag anser mig pligtig att fästa så väl R. o. Ad:s, som Utsk:s synnerliga uppmärksamhet på vigten och behofvet af löneanslag för länsnotarien i Rikets alla län. Vid föregrde riksdagar har både K. M. och vederbör, embetsverk i de afgifna iöningsförslagen utvecklat skälen till nödvändigheten af dessa tjenstemäns tillvaro, samt för dem tillstyrkt bestämda löner på stat; och jag anhåller nu att närmare få redogöra för skälen till min vördsamma framställning om deras uppförande på stat, med löner af Staten. Uti alla Ian finnas länsbokhållare med bestämda tjensteåligganden och skyldighet att tjenstgöra i landskamererarens ställe, när denne har laga förfall.
Dör Konung i Sverige utan att på sätt och med vilkor 41 och 85 §§ af Regerings-formen förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 86 % af Regerings-formen till Regeringen. öfriga §§ oförändrade. Tryckfrihets-FÖrordningen. Ingressen : Vi CARL med håfve Vi, i kraft af den, enligt 77 § i Regeringsformen härefter följer: Vi efterskrifne berörda Grundlags 78 §: att med förordna följande: § 2, mom. 4, stycket 2. Vid föregående tillåtelse skola följande protokoll och handlingar, eller Riks-Ståndens, eller Riksens Ständers Nämnders> eller Bankooch Riksgälds-verkens, eller Revisorers öfver Bankooch Riksgälds-verken icke uppenbara. § 5, mom. 14. Skulle den i anledning af 100 § Regeringsformen Högsta Domstolen. För öfrigt oförändrad. Konstilutions-Utskottets Memorial, liw 7. 31 Jemnförande Den föreslagna Riksdagsordningen. | §§ 1—10. § 11. § 12. § 13. Regerings - Konstitutions-Uti koltets Memorial, K:o T. Regerings-För men. Bi/i. lill H. St. Rättelse: Ingressen till Riksdags-Ordningen: Orden: “till följe af 85 § i Regeringsformen* ändras till: — till följe af 77 § i Regeringsformen; och orden: “jemte öfriga i dess 85 § uppnämnda Gsundlagar“y till: jemte Öfriga i dess 77 § uppnämnda Grundlagar. STOCKHOLM, f. d. Schultzén Boktryckeri, 1851. Rättelser. KonstitutionsUtskottets MemorialN:o 7. (Haft. 6). Sid. 17, r. 2 nedifr. st. Riks-Ståndens, läs: Riksens Ständers; — 27, mellan § 95 (§ 103 R. F.) och § 97 (§ 105 R. F.), insattes: § 96, likalydande med § 104 uti nu gällande R.
GERNANDTS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG, 1886.Spionminnen från Norge Hittills otryckta bref, mystifikationer rörande Karl Johan m. m. Allt hvad som rör föreningen mellan Sverige och Norge har för. närvarande aktualitetens intresse. Vi anse derför att allmänheten på båda sidor om Kölen skall, visserligen med blandade känslor, men med odelad uppmärksamhet taga kännedom om några i hög grad egendomliga aktstycken, hvilka af en literaturvän * blifvit stälda till redaktionens förfogande. Papperen utgöras hufvudsakligen af bref och rapporter från d. v. majoren öedermera general J. P. Lefrén till general J. L. Belfrage, vidare af en högst märklig » nyckel » till den korrespondens, som fördes af kunskaparne samt profbitar på spionrapporterna m. m. I förbigående må anmärkas, att redan Gustaf III höll, enligt hvad bekant är, under en stor del af sin regeringstid spioner i Norge, i och för landets tilltänkta eröfring; en sådan var äfven-tyraren Manderfeldt, hvilken för denna sak skall hafva stått i relationer till G. Vi öfvergå emellertid riu till de hittills okända aktstyckena från 1813. * Herr konsthandlaren H. Bukowski i Stockholm. Ur Dagens Krönika. Välborne herr géneral och riddare af kongl. svärdsorden! På h. exc. m. m. herr grefve von Essens befallning har jag tagit mig friheten, genom generalen grefve Leijon-stedt ödmjukast anhålla om att få öppna med hr generalen en brefvexling, rörande möjligheterna att arrangera en espio-nage på Norge. Grefve Leijonstedt har med sista post lemnat det svar att hr generalen tillåtit mig hafva äran korrespondera i detta ämne, som utom dess nyttighet för det allmänna, skall gifva mig enskildt såsom ung officer tillfälle att in-hemta någon del af den kännedom om gränsorterna i vester jemte vårt granrike, som hr generalen under en lång tjen-stetid i dessa trakter varit i tillfälle att inhemta. H.
– Och därmed vore jag besegrad, hade han inte en natt vid bordet, då vi voro druckna, slagit mig på örat. Jag skattar mitt öra lika heligt som hans, och en skymf kan jag aldrig förlåta. Den sitter kvar i själen och fräter och gnager. Är jag inte en konung af börd, så är jag det af sinne. Och hvad vill han med sina tyska rockar på mina präktiga kosackmän! Nu till saken! Berätta dina äfventyr, du lögnare! – Herre, klädd som tiggarmunk gick jag vägarna framåt mot de svenskes högkvarter, men ibland satte jag krögartösen på knät och kannan på bordshörnet, och när jag då tittade ned och såg tån sticka fram ur min trasiga sko, tänkte jag för mig själf: Det här är Mazepas ambassadör! – Nåväl, hur fann du sprätthöken? – Sprätthöken? – Naturligtvis! De svenskes majestät! Kung Carol! Tror du inte, att han sprättar lika mycket med sina nedsotade paltor som någon fransysk luktvattensprins med sina silkesstrumpor! Och han besitter det där underliga nordiska lättsinnet, som ideligen klatschar med ridpiskan och ropar: Strunt, det här är ingenting! Schadet nichts! – Han har aldrig kunnat sörja en olycka längre än öfver natten. Det har varit hemligheten med hans kraft. Ve honom och hans öde den gång, då han sitter sömnlös natt efter natt! Jag är nyfiken att se honom. Jag längtar. Men så tala då! – Först fann jag honom i peruk och rustning på krögartösens nackduk eller förkläde och på glaset, som jag drack ur, och på sockerverket, som jag åt af, och på borddukar och kistlock och tobaksbössor och marknadsstånd. Ingen talade om annat än om honom, och barnen ställde upp sig och lekte svensk gudstjänst. Bondgubbarna kallade honom protestanternas af Gud själf utkorade svärdspåfve och lyfte därvid på hatten. – Nåja, men hur fann du honom själf när du kom till högkvarteret? – Jag varnar dig. Jag förutsäger olyckor. Jag såg järtecknet. Jag fann honom uppblåst och högmodig ... – som en stor karakter, hvilken världen begynner underkänna.
De svårigheter, som Utsk. haft att bekämpa för uppgörandet af ett förslag, då Ulskts innerliga önskan hade varit att kunna frambringa ett sådant, som hade tillfredsställt Ståndens åsigter, visa sig tydligen i den skiljaktighet deruti , som redan yttrat sig inom delta Stånd; men en förebråelse, som tillfallit Utsk., anser jag mig i egenskap af en dess medlem höra upptaga, såsom varande af en förnärmande art, såsom sårande och för mig särdeles smältande, nemi. att Utsk.-s betänk, vore ett foster af partisinne, — ett foster af det sätt, på hvilket Utsk. vid riksdagens början blef sammansatt. Då yttrandet utgått från en ledamot af detta Stånd och inom detta Stånd, så målte det icke sträcka sig längre än att blott hafva afseende på Coust.Utskts ledamöter af R. o. Ad.; ty hvad delta Utsk:s sammansättning i afseende på ledamöter af de öfriga Stånden beträffar, och huruvida den vunnit den värde ledamotens större eller mindre välbehag , så lärer han icke kunnat verka derpå. Hvad partisinne beträffar, så frånhvälfver jag beskyllningen derför , icke allenast ifrån mig sjelf, utan ifrån hela Const.Ulskrs personal, af hvilken icke en enda gjort sig förtjent af detta tillmäle, och hvaröfver jag icke har ord nog att kunna uttrycka min innerliga ledsnad, att det någonsin blifvit gjordt , särdeles med afseende på den verkan detsamma måste hafva på mig sjelf, med hänsigt till den person, som tillmålet framställt.