Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dertill väljas, åtmindstone böra väljas, bofaste Bönder af anseende och bepröfvad redlighet. Merendels ernå de, genom längre tids öfvervarande af speculativa Ärender, en viss odling och Lagkunskap, som, jemte tillvunnen aktning och förtroende hos Menigheten, bereder dem tillfällen, att förrätta Auctioner, Utredningar, Besigtningar, Bouppteckningar och Arfskiften, och att författa Allmogens Afhandlingar, samt leda sina likar i deras enskilda angelägenheter, och sådant allt, utan betydliga kostnader för dem, som behöfva detta biträde. När stridigheter uppstå mellan grannar, är Nämndemannen i trakten den, som i första rummet tillfrågas. Ofta bereder han en förlikning, sorn. 264 Den 5 Juli, e. m. Personer af annat Stånd, med högre upp3y^r»ir g, fåfängt skulle försöka att tillväga Ininga. Om nu HäradsRätten, på föreslagna sättet, idi ver permanent, så må te ständiga ombyten ske bland Nämnden; ty förgäfves skall man öfvertala Bonden att lemna sin Jord , för att under 9 månader af året bivista Tingen. Härigenom förlorar Nämnden tillfälle, alt vinna nödig förstånds-odling, och dermed vara både sig och Menigheten nyttig. Manga Socknar finnas, dei man icke igenfinner 2 å 5 Personer , tjenliga till Nämndemän. Hvar skall det Mistande stora antalet tagas? Månne i öfiigt, ge nom FhuadsRätternas permanence, d». t skulle blifva uppmuntrande för en Don.are, som oltast vid denna Syssla uppoffrar hela sin verksamma tid , att. under ålinindstone 9 månader af året, begagna en utsedd bonings-plats, der han , ehuru ej alltid sysselsatt med Embetsgöromål , likväl måste, med för honom och dess Tj-nst nödiga Personer, tillbringa sin lid, och således, mer än förr, blifva skild från dess hem och oftast varande eget Jordbruk, hvarigenom han, utom enskild förlust, saknar tillfälle att förvärfva de säkra ceconomiska insigter, som äro oundgängeliga vid liera af hans Embets» göromål.
De få väninnor åter, som kommo henne närmare under promenader i skogen eller pratstunder i hennes vackra arbetsrum – där ett stort skrifbord och fulla bokhyllor talade om dess allvarliga ändamål, medan en divan, några konstsaker, bladväxter och andra prydnader gåfvo en hemtreflig prägel åt det hela – dessa visste, att hon ej var i främsta rummet en intelligens, utan en äkta kvinlig natur, hvars problem voro långt ifrån lösta. Under en vandring i Lilljansskogen en rimfrostskimrande vinterdag, utbrast Anne Charlotte Leffler i en lofsång till vinterns skönhet, som hon sade sig älska högre än sommarens. Som hon stod där, med kraft och spänstighet i hvar linie af den högresta gestalten, det mörkblonda, redan lätt snöstänkta, krusiga håret trängande sig fram under pälsmössan, hufvudet böjdt bakåt med ett käckt kast och de fylliga, friska, röda läpparna öppnade för att fullt inandas luften, de klarblå ögonen strålande af naturglädje, utbrast hennes sällskap, med anknytning till det nyss afbrutna samtalet: »Du är själf – och din diktning äfven – just en sådan här klar, litet kall vinterdag. Men kanske kommer en tid, då Eros, som du nyss sade dig frukta, skall smälta snön». »Kanske», blef svaret. »Sitt öde kan ingen förutse. Blott det vet jag, att jag fruktar kärleken endast därför, att jag anar att, om den bryter in i mitt lif, blir det som en allt behärskande, kanske allt ödeläggande makt.» Resor. Socialt författarskap. Det har någonstädes blifvit citeradt efter A. Ch. Leffler, att hon skulle sagt sig vara mycket okunnig om allt svenskt, som icke rörde Stockholm, okunnig såväl angående själfva landet somfolket. Och man drog därur slutsatsen att A. Ch. Leffler var endast en stockholmsk, icke en svensk författare – som om icke det, att vara äkta stockholmsk, just utgjort det kännetecknande för några af de diktare, vi med skäl anse som mest svenska! Det ofvan anförda yttrandet är dessutom riktigt endast i den mening, att A. Ch. Leffler föga kände till det egentliga folklifvet.
Mitt förra yttrande hade verkeligen, såsom Herr Tham anfört, endast afseende på den tid, hvilken är nödig för återremissers expedierande till vederbörande Utskott, och hvilken jag trodde lämpligen kunna bestämmas till 14 dagar. I frågan åter, inom hvilken tid Ridderskapets och Adelns Pleni-protocoller skulle kunna uppsättas, för att justeras, bekänner jag, att jag är villrådig. Jag sknlle dock tro, att om man började en ny tideräkning, och ej hade något för den förflutna tiden ouppsatt tili last, samt Den 7 Augusti e. in. framför allt ägde tillräckligt antal medarbetare, som kunde med fördel begagnas vid uppsättning, man skulle kunna inom loppet af 14 dagar få Protocollen uppsatte, så att de kunde, efter den nu brukliga justeringsinethoden, justeras. Likväl bör jag förklara, att jag förutsätter, att under loppet af berörde i4 dagar Plenum ej må oftare inträffa än hvarannan dag, ty annars blir det omöjligt. Har man en dag Plenum, och sedan en dag fri, skulle jag kanske tro, att det vore möjligt att justera inom i4 dagar; likväl endast på det sätt vid justeringarné nu tillgår, ty en ordentlig justering, det vill säga, att allt, af RiddarhusSecreteraren behörigen öfversedt och granskadt, inför Ståndet uppläses, kan, af brist på nödig tid dertill, ingalunda medhinnas. Att utsätta serskildta Justerings-plena, låter sig ej eller göra, emedan de dagar, som ej till vanliga Plena användas, ovilkorligen borde få af RiddarhusSecreteraren och Canzliet till arbetsdagar begagnas. Den minsta rubbning i ett eller annat afseende uti ofvanberörde förhållande skulle föranleda dertill, att justeringen ej kunde inom den bestämda tiden verkställas, Friherre Cederström: Sedan RiddarhusSecreteraren förklarat, att saken är verkställbar, enär man ej har Plenum oftare än hvarannan dag, och vi vanligen icke hafva Plena oftare, än två gånger i veckan; lärer ■j62 Den 7 Augusti e. m. titan all fråga verkställigheten kunna äga rum.
M:ts Nåd. gillande anbefalla de tullnedsättningar, som jag insåg skulle komma att från Frankrikes sida yrkas. Mitt språk var derföre detta: jag är färdig att begynna underhandlingen och hoppas äfven, under förhandenvarande gynnsamma förhållanden, kunna föra den till ett godt och lyckligt slut; men jag måste på det högsta afråda att begynna underhandlingen, derest vi icke äro ullt beslutade att göra hvad som blir erforderligt för att äfven fullborda densamma. Att åter efter så många misslyckade försök i denna rigtning öppna en underhandling, endast för att bereda ett afbrott deraf, vore, i mina ögon, icke allenast poli - Den 7 Februari f. m. 320 tiskt oklokt, utan äfven praktiskt vådligt. Här gällde mer än någonsin den gamla regeln: »Aut nunquam tentes, ant perfice!» En afbruten underhandling lemnar alltid ett missgynnsamt intryck, och skulle i förevarande fall göra det så mycket mera, som vi nu skulle undandraga oss att afsluta på samma grunder som af andra handlande och sjöfarande makter blifvit antagna. Vi kunde ej hoppas att röna en annan behandling än dessa, som till omfånget och värdet af deras handelsförbindelser äro oss vida öfverlägsna; vi kunde icke vänta oss möjligheten att i hufvudsak betinga oss större förmåner eller göra ringare medgifvanden än dessa Hvad nu beträlTade dessa medgifvanden,— hvilka hufvudsakligen skulle komma att bestå i nedsättningar uti införselstariffen, — så berodde allt på, huruvida man ansåge hvarje nedsättning som en uppoffring: ur denna synpunkt vore — med kännedom af de vid traktaterna med öfriga länder fogade tariffer — ofelbart att man skulle komma att anse upp offringarne alltför stora.
Ehuru jag är hufvudsakligen förekommen af Friherre af Nordin, kan jag dock ej erkänna, att Utskottet sammanblandat i8aöårs Statsreglering och Krultillverknings-kostnaden med hvad Kongl. Maj:t i Dess proposition vid denna Riksdag begärt. Utskottet har tillstyrkt ett sammanlagdt anslag af 592,000 R:dr, hvarigenom en brist i hvad Kongl. Maj:t begärt, uppkommit af 70,000 R:dr.— Då Utskottet upptagit 1823 års Statsreglering, har sådant skett, endast för att genom jemförelsen visa, hvad förut varit, och hvad nu föreslagits. Jag får dock, enär hvarje minskning uti hvad Kongl. Majit begärt, har till följd, att förråden måste anlitas, yrka, att anslaget må beviljas till det belopp Kongl. Maj:ts proposition innehåller. Friherre Anckarsvärd: Man har ådagalagt, att ett missförstånd af mig blifvit begånget, då jag ansett bristen endast utgöra 36,ooo R:dr, ehuru den rätteligen är 70,000 R:dr; men jag ber få fästa uppmärksamheten derpå, att man ej kunnat komma till annat resultat af Utskottets Utlåtande, och felet var sålunda icke mitt. Hvad åter angår min anmärkning, att i admini - Den 8 Octo ber f. m. 3og strationens felaktighet ligger omöjligheten alt åstadkomma besparingar, så kan jag ej frångå densamma. Man har sagt, att frågan om kruttillverkningen ej hör hit; jag tror dock, att, enär anslaget här blifvit upptagit, frågan derom nu är på sitt rätta ställe. — Friherre af Nordin har erinrat, det jag skall glömt, att krulförsäljningsmedel nästan till lika belopp med utgiften för tillverkningen ingått till StatsCassan. Jag •vet det, men erinrar mig också, att hvarje Centner kostat 277 R:dr B:co. Att ett Centner krut kan kosta 277 R:dr torde Friherre Cederström finna ej är någon löjlig uppgift om en misshushållande administration; och då sådant kan äga rum i ett fall, kan det äfven hända i andra fall.
Hr von Hohenhausen: Jag förenar mig helt och hållet i hvad Hr Akerman anfört, och fäster de Hrr:s uppmärksamhet, som yttrat sitt hopp att denna kreditiv-rörelse skulle komma all ersätta den allmänna diskontrörelsen och småningom indragas, derpå, alt om de sådant vilja göra (hvilket jag dock ej kan inse alt det går för sig), så böra de vara angelägne om alt den ställes så beqväm som möjligt, och detta beqvämaste sätt är det som Utsk. föreslagit; och det är af sådant skäl, som jag tillstyrker bifall till förslaget, ehuruväl jag medgifver att det för bankens tjenstemän vore beqvämligare ali blott räkna med jemna 100-tal. Frih. Raab: Det förundrar mig synnerligen att Gr. Gyldenstolpe kunnat tänka sig, att kreditiver kunna begagnas för andra ändamål än att få göra sina liqvider dermed. Jag tror det vara kreditivernas rätta, bästa och vackraste ändamål, att göra större inneslående kassor öfverflödiga, så alt man kan göra upp sine Ii - Deri 19 A pi il e. m. qvider blott genom invisning på den bank, som leinnal mig kreditiv; men detta ändamål förfelas betydligt om, såsom Gr. Gyldenstolpe föreslagit, endast jemna 100-tal få anvisas, ty jag beböfver endast hafva 3 1 ic|väder för mig på 170, 180 och 190 r:dr och törhäuda några liera, för att jag genast skall behöfva alt bålla en kassa af 200 till 300 r:dr för att kunna göra dessa liqvider. Hvad äter räkningsbestyret beträffar, så innebär det icke något särdeles besvär, om summorna tagas blott på jemna 10-tal såsom 120, 130, 130 etc. etc. Vi hafva sett huru lätt del är till att räkna sä i privatbankerna utan något besvär; och värre kan jag ej inse blir fallet bär. Då jag ej vill skilja mig från de Hrr, som yrkat bifall lill 50 r:dr såsom minimum; sä yrkar äfven jag bifall på punkten sådan den är. Frih.
VppILii ock goäkloä äea s November i8io. Stormägtigfte Allernädigste Konung. i sölje af Riksens Ständerwid sista Riksdag fattade Beslut, att gamla, sjukliga, orklösa cch tilt tjenstgöring oförmögna Embetsoch Tjenstemän, hwilka undfätt afsked eller tjenstfrihet med Lönens bibehällande, borde flyttas pä Allmänna Indragnings. Staten, till lika stor Pension med Lönen, vä det Lönen mätte äter. komma till Werket, och hmar och en komma i Åtnjutande af den Lön. till hans Embete eller Systia hörer, och Riksens Ständer nu, i enlighet dermed, bestulit, att Bokhällaren i Kongl. Räntekammaren Fabian Norberg, hwilken, genom sin älderdom till tjenstgöring oförmögen, erhällit afsked, mätte till erhällande af sine med den förra Systlan ätföljande inkomster till ett belopp af 18Z: R:dr. 16. H. pä Allmänna Indragnings. Staten öfwerflyttad, och den Ordi. narie-Lönen hans efterträdare till godo komma, fä Riksens Ständer hos Eder Maj.t i underdä. »ighet anställa, det täcktes Eder Maj:t om denna flyttning, nödige Ordres till Stats-Contoiret i Räder afgifwa. Riksens Ständer framhärda rc. Kilk5-8t1i>^en »jen 18 ONsb. rZro. Stormägtigste Allernädigste Konung. ^^cdan Riksens Ständer besiutit att pä allmän bekostnad läta trycka sä wäl
Ian utgående tjenstbarheter af Axbergs, Kihls och Hofsta socknar, ännu icke kunnat blifva slutligen afgjord, har Kongl, Majit, som i Skrifvelse af den 27 Oktober 1859 meddelat Rikets Ständer en fullständig utredning af detta ärende, jemte underrättelse om hvad dittills blifvit derutinnan tillgjordt, nu, med afseende på de hinder, hvilka för frågans lösning mött, funnit Sig föranlåten att till Rikets Ständer göra förnyad framställning i ämnet (Propositionen är införd under JV° 66 uti 1 ista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoller), dervid Kongl, Majit til! en början, med åberopande af berörda Skrifvelses innehåll, erinrat: att Kongl. Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegierna uti ett till följd af nådig föreskrift den 5 April 1857 afgifvet gemensamt underdånigt utlåtande beräknat den ersättning, som borde tillkomma egaren af Dylta svafvelbruk, i händelse nämnda socknars tjenstbarheter till svafvelbruket komme att upphöra och den i sammanhang dermed ifrågasatta reglering af brukets förhållanden verkställdes, till 59,058 Riksdaler 25 skillmgar 7$ rst. Banko, och derjemte ansett bruksegaren böra, med tillämpning af Kongl. Kungörelsen den 4 Februari 1811, få till skatte lösa de till svafvelbrukets drift anslagna två allmänningarne, benämnda Östra allmänningen och Hålahults allmänning, sedan desamma förut blifvit behörigen skattlagda; att Dylta bruks egare, Friherre Wilhelm Åkerhjelm, förklarat sig icke vilja på den sålunda föreslagna regleringen ingå, så vida icke nämnda ersättmngsanslag förhöjdes med 21,355 Riksdaler 16 skillingar 4$ r:st Banko; Bih. till R. St.
Det är edra behag, er skönhet, er godhet, er älskvärdhet, som i kärlekens namn beherrska allt. Kärleken är det, hvars finger leder verldarnes gång, menniskornas öden. Kärleken väcker oss i vaggan till detta lif och bereder oss vid grafven till ett annat. Må vulkaniska utbrott skaka jorden, stormar bryta naturens lugn, uppror förändra samhällens bestånd; evigt skall dock menB. LÖFVENSTRÅLE. AUGUSTI. 103 niskoslägtets stamträd kläda sig i vårlig prakt, ty kärleken är dess krona och kärleken är dess rot. (Han stiger upp och betraktar henne.) Marken brinner under mina fötter. Luften trycker med glödhet hand på mina tinningar. Jag vill tala ... ja ... ja ... jag vill ... ah, jag fruktar för mitt förstånd. Ack, ja! jag tror hvad du säger. (De betrakta hvarandra.) Jag har också något, som jag måste bekänna för dig ... äfven jag älskar ... jag... Georgette! B. LÖFVENSTRÅLE. CONSTANS (hastar förtviflad fram, liksom för att med ett ord af sträng förebråelse nedslå dem). AUGUSTI (fattar hans hand). CONSTANS. Måtte Gud ... (B. Löfvenstråle vänder sig hastigt om. Vid åsynen af hans blick, hejdar Constans sig. Hennes öga sänkes till jorden och hon sammanknäpper, med bedjande rörelse, sina händer.) Måtte Gud ... beskydda er! Hvilken öfverraskande glädje, hvilken oförmodad sällhet! Du här, Constans! Men du blickar icke upp ... du mår icke bra ... du är blek... Mitt öga vågar ej möta hans. Denna blick, som kastade eld in i min själ, då flammande förderf omgaf oss på alla sidor, beherrskar mig med ett underbart välde. Jag är intet ... intet... Stöd dig vid min arm. AUGUSTI (deltagande). CONSTANS. CONSTANS (svärmiskt). B. LÖFVENSTRÅLE. Rör mig icke!
Maj:ts Proposition, en summa af 3,070,000 R:dr.” Preste-Ståndet har deremot antagit det i Friherre af Ugglas’ reservation, sid. 82, framställda förslag, med den ändring likväl, dels att de å femte raden förekommande orden: ”anlägga en 6 Stats-Vtskottets Memorial J\f 117. gemensam större bangård” blifvit utbytta mot orden: ”anlägga nödiga bangårdar”, dels att anslagssumman blifvit nedsatt med det för expropriationen af jord utaf PresteStåndet beräknade belopp 333,000 R:dr, eller till 2,737,000 R:dr. Preste-Ständet har alltså beslutat, ”att ett belopp af 2,737,000 R:dr ställes till Kongl. Maj:ts disposition, för att inom Stockholms stad tillvägabringa en förening emellan den vestra och den norrut gående stambanan, samt, i sammanhang dermed, anlägga nödiga bangårdar och i öfrigt ordna de stationer inom staden, hvilka för trafiken kunna anses erforderliga, allt efter den plan, som Kongl. Majit, sedan stadens myndigheter lemnats tillfälle att sig i äinnet yttra, eger bestämma.” Slutligen har Utskottets i denna punkt meddelade förklarande, ”att Utskottet icke kunde tillstyrka bifall till hvad Kongl. Maj:t, i fräga om anvisande af medel till anläggning af en semmanbindningsbana genom Stockholm med stationsgård vid Röda Bodarne, invid Clara sjö, i nåder föreslagit”, blifvit af Bonde-Ståndet bifallet, ”såvidt detsamma innefattade afstyrkande af bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af medel till anläggning af en sammanbindningsbana genom Stockholm.” Af hvad sålunda blifvit anfördt visar sig. att tre Riks-Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln saint Presteoch Borgare-Stånden beviljat anslag för den af Kongl. Maj:t föreslagna sammanbindningsbanan genom Stockholm samt för anläggande derstädes af minst en bangård.
Rätt eller Collegium gjord anmälan; Fattigvår dsinrättningar; Folkpass vid inrikes sjöfart; Fångskjuts, ansökningar m. m. derom; Förklaringar till Kongl. Maj:t af Allmogen m. fl., se Ansökningar; Förklaringar, som angå Kronans räntor, eller härröra från redogörelse för disponerade medel, brottmål m. m.; Förmyndare-Kammares uträkningar ä omyndige barns medel, och i allmänhet förmyndare-redogörelse med dertill hörande bilagor; Gymnasier; Gästg if ver i-sk ju ts, fråga derom; Hospitaler; IIushålls-Säll skaper; J ust i t i ae-Ca nzler s-Em be t e t, och J ustiti ae-0 mbudsman nen, Rikets Ständers, alla skrifter oell handlingar, som antingen dit ingifvas eller ock derifrån utgå i ärenden, som tillhöra desse Embetens åtgärder; Klagomål öfver tillfogadt våld och oförrätt af Kronobeljente eller andre Embetsman; Knek te-sky ldigheters utgörande, i frågor derom; 22 Kronan, i all dess rätt, då derom skriftvexlas hos Kongl. Maj:t i Justitia;- oell öfrige Departementen af Kongl. Maj:ts Canzli, eller hvilken annan Publik Auctoritet som helst; Krono-le vera ncer, Contracter derom; Kronooch Kyrko-Tion de, frågor derom; Kyrkor; Lappar, då afhandlingen är emellan dem och Utländsk Lapp; Lotsar, anses i tjenste-ärenden lika med Kronans manskap; Manskap, Kronans, se Ansökningar; Milit iae-boställen, se Caracters-byggnader; Missiver för Adjuncter att biträda Pastorer i Embetet; Nybyggen, ansökning till utsyning och anläggande deraf, BesiglningsInstrumenter, Geometriska Chartor, Resolutioner, med hvad mera, sorn för Nybyggens anläggande fordras; Observationer, som angå Kronans räntor eller härröra från redogörelse för disponerade medel; 011 era, allmänna, se Ansökningar; Orlofs-sedla r för enskildes Tjenstehjon; Pensioner, se Fattige; Pen sions-Cassör; Permissions-sedlar, som af Officerare utgifvas för Corporaler vid Infanteri-Regementerne samt Ryttare, Dragoner, Soldater och Båtsmän, enär de i sine angelägenheter ej resa utom Länet; börande de i annat fall vara försedde med vederbörligt Resepass, charteradt på sätt 4 §. 2 mom. utvisar; Politie-ärenden, se Ansökningar; Prest-Attester, då de icke såsom bilagor användas; Prest-rättigheter, frågor derom; Prestval, Fullmakter och voterings-sedlar dervid; inen i mål angående öfveiklagade olagliglieter vid Prestval, då desamma icke innefatta någon förbrytelse, ulan mera för civile än criminelle äro att anse,
Jag anser denna anmärkning vara af den beskaffenhet, att den icke erfordrar något särskildt åtgörande. Ar det fråga om att för framtiden förekomma eldfara, så lärer väl det säkraste sättet vara att Staten lägger sig till tomter omkring sina byggnader och på så sätt bringar dem i säkerhet. Men som nu Staten sannolikt icke har medel att inlösa alla de byggnader, som derför skulle behöfva rifvas, så torde åtskilliga oöfvervinnerliga svårigheter dervid uppstå. Om åter det. åsyftade ändamålet skulle vinnas genom reservantens förslag, lemnar jag derhän, men kan dock icke instämma i hans åsigt om det besynnerliga i Öfverintendents-embetets åtgörande. Och som jag anser saken vara af den beskaffenhet att Regeringen utan påstötning tillser att densamma på bästa sätt ordnas, så får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Francken: Som Hr Skogman betraktar saken från samma inskränkta synpunkt som Öfverintendents-embetet, oller att frågan blott berör Stockholms stad, så vill jag ännu en gång fästa hans uppmärksamhet vid att revisorerne icke blott afsett Kronans byggnader i liufvudstaden, utan i hela landet. Hr Skogman: Det kunde visserligen synas öfver flödigt att svara Hr von Francken, men jag vill dock göra honom uppmärksam på slutorden i mitt yttrande, nemi. att Regeringen i allmänhet tillser hvad som fordras för byggnaders säkerhet, utan att man gör några påminnelser derom. Frih. Cederström, Rudolf: Det är visserligen en vacker tillförsigt till Regeringen sorn Hr Skogman hyser, och jag delar den af hela mitt hjerta, men hvartill skulle väl revisionens anmärkningar tjena, om man en gång för alla antager som princip, att de icke böra föranleda till något åtgörande. Det är visserlgen sannt, att endast en stor eldsvåda inträffat i närheten af Statens byggnader; men denna lyckliga omständighet bör väl icke föranleda att vi insöfva oss i säkerhet, ty flera olyckshändelser kunna när som helst inträffa. 604 Den 8 Juni. Slutligen liar Stats-ITtsk:t för sitt afslag endast åberopat
Anvisningar ä mindre kredilivet: Bvggnadslån för staden Amål Tomtereglerings-understöd för staden Kungsbacka Minskade reservationer Depositioner LelVereringar . 20,000: 5,000: Öfverlefvereringar QenerAl-sainiiiamlrag af ftongi. J^<ii*valtiiiiigens af sjoaa*eiidei*iaa liufvudhok fila* år 1840. Dank». Utgifts-summan för året, enligt liufvudboken. Utgått af föregående års besparingar samt upptagas i omstående novo conto. • Anordnade enligt staten. Reserverade och besparade. Banko. Uebel. Credll. För materielen, a) till Kongl. Flottans nybyggnad och underhåll b) af anslaget till båtsmännens förseende med kojer och täcken 3:o Till skrifmaterialier och expenser för Kongl. Sjöförsvars-departementets Kansli-expedition „ Kongl. Förvaltningen af sjöärenderna 4:o „ Reseoch traktaments-penningar . 5:o „ Exercis med Flottans bemanning 6:0 „ Spanmåls-upphandlingsoch bagerikostnader 7:o „ Oförutsedda utgifter 8:0 „ Skrifmaterialier och expenser . 4:o .. Reseoch traktaments-penningar . Omstående reserverade och besparade medel 87,779: 43. 7. Tillkommer: för 1845 och föregående åren: å 5:te hufvudliteln: Diverse medel 29,420:24. 2. för ur 1846, å Xr.le hufr tulliteln: Diverse medel 89,474: 32. 10. å k:de hufmidtileln: Af anslaget till försvarsverket till lands 105: å G:le hufvudliteln: Af anslaget till åkerbruket, handeln och näringarne 2,000: „ Kongl. Anticipation lill år 1847: