Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min öfvertygelse är, att pastor ovillkorligen bör vid alla sådana frågor vara narrande; jag har blott fästat mig vid att pastor, sorn icke annars är Ordfide i SockenNämnden, skulle vid dessa särskilda tillfällen undantränga den vanliga Ord f:den. Jag tror att pastor, med den kännedom han har i dessa ämnen, i allmänhet skall, antingen han sitter på Ordfideplatsen eller i ledamotsstolen, kunna lemna sådana uplysningar, som leda till frågans ändamålsenliga behandling, men jag tror, att om man vill gifva åt en SockenNämnd det anseende och den kraft, som denna kommunala institution förtjenar, så får man icke låta den Ordfide, som en gång blifvit vald, undanträngas af en tillkallad person, det må vara pastor eller någon annan. Efter jag har ordet, ber jag att få instämma i den anmärkn., som Gr. Mörner gjort och hvilken jag äfven ämnat afgifva, den nemi., att tillsättandet af fjerdingsman icke måtte uteslutande tillkomma den nya SockenNämnden. Erih. Staél von Holstein: Gr. Björnstjernas åsigt, att pastor i församlingen borde vara Ordf:de i fattigoch skolfrågor, kan jag för min del icke instämma i; jag anser deremot mycket nyttigt, 390 Den 26 November f. m. att pastor icke är ledamot der. Han är nemi. då i tillfälle att vara hvad han i min tanke bör vara, nemi. en målsman för den fattige. Och om icke fattigvårdsstyrelsen skaffar honom det underhåll, som han är berättigad till, så skall pastor skaffa honom denna hans rätt, som blifvit honom förnekad. Det är visserligen sannt, att den fattige kan gå till Landsten och besvära sig, men denne är naturligtvis icke i tillfälle att känna förhållandena så som pastor, och lång tid går åt innan Landshrn inhemtat nödiga uplysningar, hvilket allt gör det svårare för den fattige att utfå sin rätt. I afseende på fjerdingsmännens tillsättande, så tror jag att, sedan R.
Förty all förstföding i Israels barn är min, både af menniskor och af fänad; den tid jag slog all förstföding i Egypti land, helgade jag dem mig; Och tog Leviterna mig till för all förstföding ibland Israels barn; Och gaf dem Aaron och hans söner för en gåfvo utur Israels barn, att de tjena skola i Israels barnas ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, till att försona Israels barn; på det att ibland Israels barn icke skall komma en plåga, om de ville nalkas helgedomen. Och Mose, med Aaron och hela menigheten af Israels barn, gjorde med Leviterna allt såsom Herren Mose budit hade. Och Leviterna renade sig, och tvådde sin kläder; och Aaron veftoffrade dem för Herranom, och försonade dem, att de vordo rene. Sedan gingo de in att göra sitt ämbete uti vittnesbördsens tabernakel, för Aaron och hans söner. Såsom Herren hade budit Mose om Leviterna, så gjorde de med dem. Och Herren talade med Mose, och sade: Detta är det Leviterna bör: Ifrå fem och tjugu år, och derutöfver, doga de till ämbete och tjenst i vittnesbördsens tabernakel. Men ifrå femtionde året skola de vara löse ifrå tjenstenes ämbete, och skola icke mera tjena; Utan taga vara på deras bröders tjenst uti vittnesbördsens tabernakel; men ämbetet skola de icke sköta. Alltså skall du göra med Leviterna, att hvar och en tager vara på sina vakt. Och Herren talade med Mose uti Sinai öken, i andra årena, sedan de voro dragne utur Egypti land, i första månadenom, och sade: Låt Israels barn hålla Passah i sinom tid. På fjortonde dagen i denna månadenom om aftonen, i sinom tid, skola de hållat, efter alla dess stadgar och rätter. Och Mose talade med Israels barn, att de skulle hålla Passah. Och de höllo Passah på fjortonde dagen i första månadenom om aftonen, uti Sinai öken. Allt såsom Herren hade budit Mose, så gjorde Israels barn.
Möjligen må det anses att bokföringsvärdet å Hamburger Bauko och Preussiska Thaler är nog högt, men det bör härvid erinras att denna värdebestämmelse är mera likgiltig, enär vinstoch förlusträkningen, som godtgöres det belopp, hvilket vid köp af vexlar understiger bokföringsvärdet, påföres, såsom förlust, vid försäljning af köpta vexlar den kursskilnad, som utfaller under bokföringsvärdet. 6 Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. Det nu anförda torde förklara orsaken till den uppställning, motsvarigheten till lil § i reglementet ansetts böra erhålla, så lydande: 5:o. Mom. 1. Fullmägtige bemyndigas att, af välkända och solida trassenter eller endossenter, låta i Stockholm, Göteborg och Malmö, efter den kurs, Fullmägtige bestämma, köpa vexlar å Hamburger Banko, Preussiska Tlialer och Pund Sterling dragna på tre månader eller kortare tid och betalbara i Hamburg, Altona, Berlin eller London. Mom. 2. Den fond, som till följd af vexelköp eller andra aftal finnes i Hamburg, Altona, Berlin eller London, för Bankens räkning, stående, ega Fullmägtige att, på tjcnligaste vis, disponera, antingen genom indragning af silfver eller guld eller ock medelst afgifvande af vexlar. Införskrifvet silfver och guld skall alltid mot sjöfara försäkras. Såväl beloppet af de vexlar, hvilka få afgifvas, som kursen å desamma bestämmes af Fullmägtige. Mom. 3. Fullmägtige ega att förordna hos hvilket eller hvilka handelshus eller bank-inrättningar i Hamburg, Altona, Berlin och London Jemf. § lil. Mom. 1. För bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska kassa bemyndigas
Lika med Revisorerne anser val Utskottet, att Svenska Statsverket vid de upplysta förhållandena icke bort för den af vederbörande embetsmyndighet i Norrige i berörda hänseende vidtagna åtgärd vidkännas någon utgift, men får, med afseende å det ringa belopp, hvartill ersättningen uppgått, hemställa det anmärkningen må förfalla. Stals-Utskottets Utlåtande JM 21. s § 81 (1860 och 1861 års Rev.-ber. pag. 12.) Enligt hvad 1860 års Revisorer omförmält, har genom nådigt Bref den 18 Mars 1856 blifvit tillåtet, dels att, lills vidare och så länge förhållandena dertill föranledde, en Svensk prestman skulle årligen af Erkebiskopen utses och förordnas att vid helsobrunnen i Carlsbad tjenstgöra såsom predikant för derstädes under brunnsterminen vistande landsmän, dels ock att, för den händelse de till predikantens vedergällning af brunnsgästerna påräknade bidrag något år icke upginge till 750 Gulden, underdånig anmälan finge göras om det bristande beloppets ersättande af allmänna medel; och hafva Revisorerne, i betraktande deraf, att de i Carlsbad vistande Svenskar icke aro derstädes bosatte utan endast tillfälligtvis uppehålla sig å nämnda ort under en kortare lid af året, ansett anställningen af särskild predikant derstädes ingalunda af behofvet påkallad, helst Statsverket derför fått vidkännas en utgift, uppgående för åren 1856—1858 till icke mindre än 3,407 Rdr 90 öre. Jemte anmälan att ersättningen till predikanten vid Carlsbads helsobrunn för året 1859 utgått med 1,121 R;dr 15 öre, hafva 1861 års Revisorer meddelat, det Kongl. Maj:t den 12 Januari sistnämnde år funnit godt, att, med ändring af den uti ofvan anmärkta nådiga Bref stadgade grund för Statsverkets bidrag till bemälde predikants afiönande, förordna, alt bidraget skulle från och med samma år utgå med eli bestämdt belopp af 600 R:dr R:mt. På grund af de utaf
För de flesta torde ett dylikt tilloch hängde sedan upp kjolen så långt bort som fälle aldrig återkomma. Att klaga öfver för höga danska krafter, fyllde programmet. biljettpris lönar sig ej. De äro ingalunda höga möjligt. Det blef en stund af uppriktig och varm entui förhållande till de kostnader, denna musikfest Nu — gode Gud hjälp! siasm. Inledningsnumret, Carl Nielsens stråkoch anordningarna för densamma betinga. Gärda fick platsen. kvartett i f-moll, slog kanske minst an, på grund Först kände hon sig så innerligt glad och lyckKonungen och den öfriga kungliga familjen af sin svårförståeliga och ungdomliga obändiglig — lilla slarfvan, hon hade aldrig varit ute het, men röjde ovedersäglig talang och fick ett hafva naturligtvis visat sitt synnerliga intresse förr och var bara 18 år — och jublade som en nobelt utförande af hrr A. Svendsen, H. Möller, för den stora nordiska musikfesten. För den sista stora konserten och dé båda silärka, under det hon sydde » en förtjusande kamC. Petersen och F. Neruda. kofta », » små nätta förkläden att ha, när det kom Men redan det andra numret, fröken Johanna sta mindre, hvilka alla hållas efter detta numfrämmande » och » en stilfull underkjol » (af sin mers pressläggande, få vi nästa gång redogöra. Krarup-Hansens friska tolkning af tre förtjusande gamla regnkappa). sånger af L. B.osenfeld, slog stormande igenom. Men om kvällarna — sen lampan blifvit släckt Följde så idel framgångar för den intagande danDramatiska teaterns elevskola hade i löri flickornas rum och allt var tyst och stilla — ska tonkonsten. Fru Elma Hornemann och hr dags middag sin uppvisning för spelåret 1896 — kunde det hända, att Gärda borrade ner sitt hufV. Bieleféldt framförde solo och i duett ryska 97. Programmet var sammansatt af ett par scevud i kudden och grät och snyftade, för att hon folkvisor af Chr. Barnékow samt sånger af J. ner ur » Orléanska jungfrun », några monologer, skulle lämna pappa och mamma och syskonen Bechgaard och Peter Heise.
B et än k an den. missförstånd och att bidraga till sämja, om, vid uppstående tvister emellan enskildte och därom uttagande stämningar till Domstolen, Parterne uti de samma ålades, att, före inställelsen derstädes, med hvarannan å viss tid och ställe sammanträda, hvardera åtföljde af tvänne gode män, hvilka borde söka att uppkomne stridigheten emellan de (vistande bilägga, hvarefter, om dervid förening träffades, den samma skulle fastställas af Domstolen, som åter, i annat fall, borde tvisten upptaga och afgöra; äfvensom ock Herr Bergencreutz vidaré föreslagit, att, sedan Dom eller Utslag uti anhängigt gjordt mål vid Domstol fallit, vad deremot icke borde få fullföljas, eller rättelse deruti sökas, innan på enahanda sätt som nyssberört är blifvit förfarit. Den sednare eller Herr Lundh har åter anmärkt, att kostnaden för Staten till aflöning för ett större antal Embets - och Tjenstemän, i ändamål af rät.tegångs-ärendernes behandlande och afgörande, skall vara betungande, och böra undvikas genom desses förminskning, hvil-t Jtet Herr Lundh förment skulle kunna på det sätt värkställas, om behofvet af så många Domstolar undanröjdes derigenom, att Freds-Doma. xe och Förlikningsman blefvo antagne, för att uppstådde tvister emellan enskildte parter bilägga; Och då Herr Lundh satt det utom tvifvel, att ju i hvarje Eandsort tillgäng finnes på erfarne personer, som, utan annan belöning än. tillfredsställelsen att på ädelt sätt vara sine. Medborgare nyttige, skulle vilja åtaga sig berörde förtroende, samt han tillika ansett, det», genom FörlikningsBätter, de kostnader skola.- 9C Lag-Utskottets Betänk anderia förringas, som tvistande parter nu tillskyndas af Rättegångarnes fullföljande vid flere instantier, har han deraf trodt sig äga skäl till omförmäldte [framställning.
229 attbereda tillräckligt utrymme för vansinniga personers intagande och nödiga anstalter för deras ändamålsenliga behandling enligt de fordringar, mensklighet och en större erfarenhet om lämpligaste sättet för dylika sjukes vård i lika hög grad kräfde, samt att de, vid hvilka dylika byggnader för närvarande häst behöfdes, voro hospitalerne i Wadstena, Götheborg och Hernösand; att, af dessa, Wadstena hospital, hvilket, enligt vederhörandes vitsord, numera måste anses såsom den bästa inrättning i sitt slag inom riket, dock ännu, med hänsyn till de sjukes fördelning efter kön och sjukdomsart, företedde flera svårigheter, för hvilkas undanrödjande vore nödvändigt att 2:ne stora, från hvarandra fullkomligt skiljda afdelningar, en för hvartdcra könet, bildades, och skulle för denna af behofvet i allt fall påkallade utvidgning, i enlighet med förrbemälde kommilterades derför uppgjorda plan och kostnadsförslag, erfordras en summa af 50,000 R:dr; att, för vinnande af en högst behöflig utvidgning och förbättring af Götheborgs hospital, hvars närvarande stenhusbyggnad dels vore för inskränkt, att det beräknade antalet sinnessjuke der skulle kunna inrymmas, och dels icke medgåfve deras behöriga klassifikation och afskiljande från hvarandra, 2:ne flygelbyggnader, enligt den af kommitterade uppgjorda plan, borde uppföras, hvartill, i öfverensstämmelse med upprättad ritning jemte kostnadsförslag, ett belopp af 100,000 R:dr vore nödigt; samt att, vidkommande Hernösands hospital och enär den derstädes på hospitals-fondens bekostnad uppförde träbyggnad numera, till följd af det alltmera tillväxande antalet sinnessjuke inom de nordligare länen, visat sig vara för ändamålet otillräcklig, plan och ritning å en byggnad af sten vid detta hospital blifvit uppgjord, hvarför den erforderliga kostnaden uppginge till 50,000 R:dr; och anhöll Serafimer-ordeqs-gillet att, enär hospitals-fondens tillgångar icke medgåfve gäldandet af större eller mindre del utaf de för nybyggnader vid nu ifrågavarande trenne hospitaler erforderliga belopp, tillsammans utgörande 200,000 R:dr, men behofven ovilkorligen fordrade att dessa Statens sjukvårds-anstalter försattes i förbättradt skick, E. K. M:t måtte täckas hos Rikets
Tvisterna mellan de gamla Stånden om sättet och proportionen för nykomlingarnes emottagande hade då förmodligen blifvit så långvariga och svåra att bilägga, alt det största skälet för representationens ombildning, eller inrymmandet deri af de orepresenterade medlemmar i samhället, hvilka genom sin bildning, sin fosterlandskärlek och sin förmögenhet såvål förtjenar att såsom riksdagsmän verka på fäderneslandets öden, skulle hafva blifvit i högsta måtto motverkadt. Jag anser följaktligen det hafva ur denna synpunkt varit väl betänkt af Consl.Utsk. att icke vilja upplösa eller hufvudsakligen rubba de gamla Stånden, utan låta dem beslå, under det man gifvit rum för ett nytt 5:te Stånd. För riktigheten att så göra, talar äfven ett annat förhållande. Om nykomlingarne skolat inympas pä något, eller några af de gamla Stånden; så skulle de hafva dilkommil antingen lill större, lika eller mindre antal, än de gamla ledamöterne utgjorde. I Irsta händelsen skulle nykomlingarnes bestämda öfvervigt hafva, medfört en gifven vägran till deras mottagande. Detsamma skulle utan tvifvel blifvit händelsen, om man velat gifva nykomlingarne ett lika antal; ty hvarje ny kraft vill göra sig gällande, och uppträder derföre med ett eftertryck, som vanligen gifver öfvervigt, när antalet är lika å ömse sider. Men antagom, alt man 8 H. 23 178 Den 12 Mars f. ra. vöre å dem begge lika ifrig att visa eller begagna sin makt; så skulle ett så lika söndradt Stånd förlama sitt inflytande, emedan dess beslut komme att strida mot hvarandra, alltefter som den atlagde sedeln minskade rösternas antal på den ena sidan oell lcmnade öfvervigten åt den motsatta. Blefve nykomlingarne så spridda på de gamla Stånden, att de, inom livarldera, befunnes till antalet underlägsna; så skulle de, utan tvifvel, blifva missnöjda öfver sin obetydlighet, och af denna känsla uppmanas att, inom h vartdera Ståndet för sig, uppträda såsom opposition både mot dess gamla beståndsdelar, och det bestående i allmänhet.
Den Inrikes handeln, sorn på Stockholm sysselsätter en del al stadens fartyg, är äfven i märkbart tilltagande och störes icke deruti af någon så. 68 Le.sk häraf, sorn i anseende till de tillfällen lill arbetsförtjenst, som den vidsträckta exporthandeln och skeppsbyggerierne lemna åt ortens arbetsklass, måste denna stad antagas utöfva ett välgörande inflytande å kringliggande landsort. Om Hand lier l;er terne gälla enahanda anmärkningar, som derom blifvit för Hernösand gjorde. Strömmingsfisket har under förlidet år varit gifvande, men i allmänhet mindre förmånligt än fordom. Idkarne af denna näring härstädes äro i allmänhet i bättre vilkor än Hernösands fiskare, der burskap på delta yrke lättare erhålles än i Sundsvall. Stadens Jord är i cirkulationsbruk för odling af råg, korn och hafre samt hufvudsakligast foderväxter för ladugårdarnes behof. Vid 1 Repslageri, 4 Färgerier och 1 Garfverifabrik utgjorde år 1842, sammanlagda tillverkningsvärdet 9,270 R:dr Banko. En Stads-Läkare aflönas för hälsovårdens bestridande. För de fattiges försörjande äro enahanda anstalter här, sorn i Hernösand. Hvarken Sundsvall eiler Hernösand äro gynnade med några särskilda prohibiti va författningar. Då jag härmed slutar denna underdåniga berättelse, mäste jag beklaga, att min af mångahanda emhelsbestyr upptagna tid icke tillåtit mia, att, såsom jag önskat, gifva densamma den fulländning, som en lill ledning för Eders Kongl. Majrts regeringsåtgärder, hvad detta Län angår, emad framställning om Länets tillstånd och behof bordt ega. Eders Koiml. Maj:ts landsfaderliga hjerta skall deremot otvifvelaktig! dela den tillfredsställelse, jag eger af alt sanningsenligt kunna i underdånighet försäkra, det Eders Kongl. Majrts trogna undersåtare i delta Län vid innevarande tidpunkt äro, i följd af flera genom Försynens JNäd sammanträffade lyckliga förhållanden, i åtnjutande af ett allmännare välstånd, än någon kan minnas före denna tid hafva egt rum.
Pro Den 8 Mars Trotocotl hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorer i Kongl. Allmänna MagazlnsDir edion den 2 November 1813. Tm följe af Riksdags Ordningens 3ooch68§.§. och Riksens Ständers hos Kongl. Maj:t den 17 October 1810 underdånigst gjorda och af Kongl. Maj:t i Nåder bifailne förbehåll, att Allmänna Ma gazins - Directionens Räkenskaper, Protocoll och öfrige Handlingar, borde, lika med Stats-Verkets, af Riksens Ständer och deras Revisorer undergå en sådan allmän granskning, hvarigenom Riksens Ständer, af dessan berättelse vid nästa Riksdag, må kunna hämta tillförlitliga anledningar att om Magazins-Inrättningftns skick eller bestånd vidtaga de beslut, sorn en då vunnen erfarenhet gillade och då varande omständigheter fordrade, hade nedannämnde till öfverseende af Stats-, Banco» och Riksgälds-Verken tillförordnade Herrar Revisorer, efter skedt anslag, i Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen denna dag sarnmanträdt; nemligen: Af Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Lagmannen, Grefve Joli. Henning Gyllenborg. Rvttmästaren, Friherre Carl Da Geér. Hof-Marskalken och Riddaren af Kongl. Nordstjerna Orden, Friherre P. A. Fock. Majoren oell Riddaren af Kongl. Svärds-Orden, Göran Gyllenkrook. Lands - Den 8 Mars> 349 landshöfdingen, och Riddaren af Kongl, Svärdsorden, Elias von Echstedt. Diiecteuren Lars von Stochenström. Af Högvördiga Prest-Ståndet: Arke-Biskopen och Commendeuren, Doctor J. A. Lindblom. Biskopen och Commendeuren J. A. Tingstadius. Kongl. Hof-Predikanten och Kyrkoherden Magister -P. Ruus. Prosteri, Doctor M, Stenhammar. Prosten, Magister M. Hasselrot. Prosten, Doctor J. Mellgren.
Jag befarar likväl, alt de herrarne, som tala så mycket om härmning af utländningen, äro de, som hemta sina begrepp och sitt föreställningssätt jost från utländska och icke från Svenska förhållanden. På annat sätt kan jag icke förklara huru man, med kännedom af Svenska historien och Svenska folkets lynne, kan den ena gången efter den andra förespegla oss revolutioner, mord, plundring, egendoms förstörelse och mera dylikt. Jag kan på annat sätt icke begripa luiru man kan jemföra Sveriges kraftiga, frisinnade och frihetsälskande allmoge med pöbeln i Paris och London, med de af aristocralerne beroende torparne uti England, eller med fabriksbefolkningen i Frankrike och England. Jag ti or icke att någon jemförelse emellan dessa menniskoclasser kan aga rum, och jag vill hoppas att den aldrig skall kunna äga ruinOm vi genomgå vår historia, hvad finna vi då? Jo! att Svenska allmogen blott vid sådana tillfallen rest sig, då fråga varit att rädda fäderneslandet. Vi minnas ännu hvad vi läst om Engelbrecht och Gustaf I. De revolutioner, som under de sednare i5o åren ägt rum, hafva icke varit föranledda af Sveriges allmo.ge. De hafva också föga eller intet gagnat fäderneslandet med undantag af 180g års revolution; och hvarföre gagnade den fäderneslandet, om icke till större delen derföre att Svenska allmogen visste hvad dess frid tillhörde; och jag tror icke att fäderneslandet skulle hafva rönt annat än välgörande frukter, om de öfriga Stånden gått något närmare till mötes de önskningar och anspråk, som framställdes af representanterne utaf Svenska allmogen. När man då talar om den råa massan, dess böjelse för revolutioner och plundring, så glömmer man vår historia och frukterna af revolutioner, som blifvit verkställda af den raffinerade massan. Vi minnas den så kallade pöbelregeringen under frihetstiden; men hvem stod i spetsen för den? Man fann väl ett eller annat bondenamn bland aristocraternes, men de som buro dessa namn voro ledde af de sistnämnda. Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad:s lid med utvecklingen af detta ämne, hvilket redan från sä mångå sidor blifvit skärskådadt.
I det samtal, som eger rum, bestlmmes imellertid ingenting alls. Han f&amp; veta, att de nu tillhöra hvarandra helt - .men det visste man ju förut. Dock en sak till falr man veta, nämligen att det ar denna hela hangifvenhet, som framför allt behagar markisen. Man anar ocksh dunkelt, att han vill ha den annu helare tills vidare obekant p&amp; hvad sätt, ty det ar galtani, som först löses p&amp; slutet, Han ger tillkänna, att hans framtidsutsigter äro förstörda, om han gifter sig fattigt, men tillika att han icke amnar öfvergifva Alie, och vidare 6fverenskomma de bada, att de icke kunna lefva i fri karlek. $ %ledes icke aktenskap, icke fri karlek, ic&amp;e skilsmessa - virt logisks förs t h d star alldeles stilla och det tycks ocksik deras g6ra och förfsttarinnans ocksil, ty nu anvander hon en s&amp; kallad gudamaskin, namligen Rikard för att föra handlingen vidare. Sedan markisen försakret Alie om sin fortfarande högaktning och sedan Rikard fatt tillf~lle att dumma sig med markisen, med Alie och med sin hustru - det ar hans specialitet fbr öfrigt - s i far hvar och en till sitt ock de 81- skande skiljas ht. Hvad gör nu markisen? Ingenting, men det ar hans specialitet. Jo, i bref forsakrar han om sin fortfarande karlek. Det ar icke mycket, men det foranleder Alie att Bita, sig anställa hos hans tant som förelsserska. Man skulle kunna tro, att detta hos den kloka Alie betydde ett försök att f&amp; ett giftermil till stind, ett försök, hvars medel man kunde ogilla, men hvars syfte itminstone vore högst lofvärdt. Men nej, Alie ar höjd öfver s&amp;dana, egoistiska berakningar, försäkrar oss författarinnan. Bi &amp; ro af annan tanke, och det fastln det ar bra djarft att säga, att en f0rfattare icke förstlic sin egen modell. Men latom oss fortsatta.
Contoiret, hwilka med underpant af till införsel lofgifne Utländska Rudimaterie, meddelas; och z:o. I anledning af Herrar Fullmägtiges t Riksgälds, Contoiret hemställan i afseende pä de uti Revisions. Conloiret inom Riksgälds, Merkel gjorde anmärkningar wid Secreterarens uti Tryckfrihets-Commitlecn afgifne Redogörelse-räkning för 18 n ärs Expenser. Ut supra. krotocollo O. Brinkman. Utdrag af protokollet, hällit hos Hederwärda Bonde Ständer, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 5 Aug. igrs. SD. 2)ewillnings, Utskottets den 2 Augusti afgifne och dagen derefter pä bordet lagde Memorial, i an - ,zy6 Den 5 Augusti. anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifwelse den r8 ststlednc April, angående den wid hällne Taxeringar och Compromisier gjorde stridiga tillämpning af Bewillnings-Författningens Andra Art. 2 Mom. i afseende pa den deri stadgade Rotefrihets-afgiftens erläggande, med 8 R:dlr af hwarje helt Hemman, som ej wore RoteringS-skyldighet underkastadt, föredrogs a nyo och af Bonde, Ståndet gillades. Ut supra. Lx krotocollo, 6. Lrinkman. Utdrag af prstscollet, hältet hos Hederwärda Bonde-Srändet wid Urtima Riksdagen i (örebro den z Aug. 1812- S. D. -^a nu ater föredrogs Allmänna BeswärSoch Economie, Utskottets ben z i denna månad pa bordet lagde Betänkande af den 22 Julii, angäende jemkning i Extra Noteringen; fann Bonde, Ståndet skäligt dertill bifalla. Ut supra. Lx krotocollo, O. Lrinkmsn. Utdrag af prstscollet, hältet hos Hederwärda Bonde-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den s Aug. 1312.