Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåningen bör nemligen kunna bättre och ändamålsenligare utföras genom hypoteksbanken och hypotheksföreningarno än genom Riksbanken. Den försträckning, till hvars lemnande Riksbanken kon finna tillfälle, bör, då den meddelas emot obligationer, inrättade på ett sådant sätt, att de lämpa sig efter här i landet gängse fordringar vid kapitalplacering, komma att befordra afsättningen af och handeln med så beskaffade kreditpapper; och i samma mån delta vinnes, blifva de obligationer, Riks banken innehar, äfven användbarare för dennas eget ändamål, i det att de, vid behof, kunna förmedelst försäljning tjena till förstärkning af bankens kontanta tillgångar. Ett ytterligare skäl har Utskottet funnit i svårigheten att för närvarande disponera några medel för alsättande af fond till visst belopp. Ehuru den del af bankovinsten, som ansetts vid denna riksdag böra disponeras, blifvit anvisad i och för Statens allmänna behof och således icke kunnat för nu ifrågavarande ändamål påräknas, hade Utskottet dock trott, att reservfonden, det oaktadt, skulle kunnat lemna en genast användbar tillgång härtill; men detta lärer icke låta sig göra, då Banko-fullmägtigc helt nyligen tagit en betydlig del af lillgångarne i anspråk för inköpande af statsobligationer.
Fleste ledamöterne inom de 3:ne Riks-Slånden hafva dock, under åberopande af Herr HallingSj Utskottets Betänkande bifogade, reservation., yttrat den åsigt, att, då icke blott Bankens och Riksgälds-Contorets fördel, utan äfven den svarande partens billiga anspråk borde afses, nämnde Verks egna käromål, likasom brottmål, de der röra Banken och RiksgäldsContoret, utan att likväl innefatta åtal emot någon af dessa Verks tjenstemän eller betjente, borde behandlas och afgöras vid de Domstolar, till hvilka sådane efter Lag hörde, samt hvad om pröfning af Rikets Ständers Banks och Riksgälds-Contors fordrings-anspråk i concurs-mål serskildt funnes föreskrifvet till all vidare kraft och verkan upphöra; men att, som det vore vådligt att rubba Författningar rörande penningeväsendet, serdeles i ett land, der credit-förhållandet längre tid varit stördt och först nyligen blifvit ordnadt och derest Utskottens tillstyrkan bifölles., samt §• 2 i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o i enlighet dermed förändrades, den för behandling af de i samma §. omförmäldte mål erforderliga skyndsamhet icke vidare kunde påräknas, utan deremot omgångar, ledande till ett med sakens natur oförenligt uppskof, skulle inträffa, ett undantag från vanlig rättegångs-ordning måste för Banken, såsom svarande., tillåtas, i följd af Rikets Ständers åliggande att företrädesvis vårda de angelägenheter, som röra Banken och att bibehålla förtroendet till den samma, hvarpå hela landets välfärd ytterst berodde; hvilket vore desto billigare, som dylika undantag ännu egde rum för Höglofl.
Oktober nästberörda år förständigats att inom 6 månader derefter till Banken återgälda då erhållna 300,000 R:dr, undfått anstånd med all återbetalning först från September till November och sedermera 57 från Mars till Maj månad, att verkställas med 100,000 R:dr månadtligen före utgången af berörde och nästföljande månader, och att tiden för Låne-Kontorets i Malmö återbetalnings-skyldighet framflyttats till en början från September till November och sedermera från April till Juni månad detta år, hvarefter densamma borde i förut stadgad ordning fortgå. I fråga om återbetalning af de till Låne-Kontoret i Wisby öfverlemnade förstärkningsmedel är den föreskrift, under den 14 nästlidne Augusti, meddelad, att Låne-Kontoret före slutet af nämnde och nästföljande månader borde inlefverera 20,000 R:dr månadtligen. § 55. Till förstärkning af Diskont-Verkens kassa vid inträffade a,Omringar uttag af uppoch afskrifningsmedel till större belopp, än hvartill" Reseri'-f°nkassan för tillfället lemnat tillgång, äro, med stöd af föreskriften i Reglementets 152 §, anvisningar verkställda å Reserv-fonden, för Banko-Diskont-Verket å 1,000,000 R:dr och för Låne-Kontoret i Götheborg å 400,000 R:dr, hvilka anvisningar sedermera blifvit Reserv-fonden ersatta. Vid Låne-Kontoren i Malmö och Wisby har så beskaffad anvisning icke erfordrats. § 56. Den genom 153 § 2 moni. i reglementet föreskrifna årjnnehåiinmg å liga innehållning af Allmänna Diskontfonden är för detta år på Allm^« de serskilda
Men jag tror icke att alla fyra, ännu mindre tre Stånd, någonsin äga rätt att med gällande kraft besluta en sak, som är stridande mot Grundlagen; och jag får påminna, att vid de tillfällen, då Rikets Ständer fattat något beslut, som varit af sådan beskaffenhet, till exempel, dä frågan var om annan organisation af Den ti Februarii f. m. Regeringen under Konungs sjukdom eller frånvaro, fordrades åtminstone alla fyraRiksSlåndens sammanstämmande beslut. Medgifver man tre Stånd rättigheten alt med gällande kraft besluta en sak, som Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat icke öfverensstämmande med Grundlagen, så skulle det icke gifvas någon gräns för tre Stånds rättighet alt vidtaga beslut, som suspenderade Grundlagen belt och hållet. Det är derföre högst vigligt och angeläget, all Ridderskapet och Adelil vid detta tillfälle protesterar emot ett dylikt beslut, och delta är, enligt min tanka, mycket vigtigare för framtiden, än för ifrågavarande fall. Herr Lefrén: Öfversle-Lieutenanlen oell BancoFuilmägtigen liar så vida tagit vilse, alt med orden: Rikets Ständer, i 4<) § RegeringsFormen, ej förstås annat än så många RiksSlånd, sorn frrdras för att tillvägabringa Rikets Ständers beslut. Der tre Stånd äga beslutande ratt, der utgöra de ock Rikets Ständer, och der alla fyra RiksStåndens bifall erfordras, der finnes sådant serskildt uttryckt, antingen mod Rikets Ständers sammanstämmande beslut, eller med samt e/ige Rikets Ständer; eller ock finnas sådane frågor serskildt uudantagne i 75 § Riksdagsordningen. Oi H. Den it Februarii f. m. Friherre Åkerhjelm: Herr Ceder* schjöld har yttrat, att jag skulle hafva förklarat de tre öfrige Ståndens beslut Grund»' lagsvidrigt. Men jag har icke fällt ett sådant omdöme; jag har endast sagt, att beslutet icke ät öfverensstämmande med milt sätt att förstå Grundlagen, och jag har tillika medgifvit, alt Grundlags-§:n icke är nog tydlig, för att ej gifva anledning till tvänne tydningar.
R:br unbcr pmartbera af åren 1861 od) 1862 . 300,000: — 6:o fyör inrebanbe af tretio celler mtb SanbSlroua fäftniug§ Strt{ffcri Sitt fortfättanbe af topografi ffa forpfenä arbeten ocp tift fartor3 graoertttg, 30,000 9t:br bito bito . 130,000: 22:o Sitt aflöning åt ben för militära farteatoerfetö ffpnba famtnarc ntföraubc erforberltga öfabc aröctöpcrfonat, 3,200 9t:br bito btto 9,600: 23:o Sitt nnberftöb åt officerare, font tnträba i åttio frigga tjenft f08 någon i toänffåpltgt förtjåftanbe nteb Sverige ftåenbc magt, 9,000 9t:br bito bito .. 27,000: 24:o fyör fammanfattntng af fia tift ifla uppgifter öftoer tofta nahema för Ärtg8 400,000: 20:o 0rör ångforOctten S£por3 reparation . 96,000: 27:o ft-or nttoibganbc af ffcppSbocfatt 9t:o 2 ocp gamla rea parationöabocfan toib flottans ftation t (Sarlåfrotta 81,800: 28:o g-ör en ångqtoarnäa ocp fiagcri Bhbr årligen imber åren 1861, 1862 od) 1863 90,000: 40:o gör gradering od) trädning af färbfga blab af gcolo
Ridderkapets och Adelns ölverläggning har till föremål, att bestämma det sätt, de uttryck, hvarmed Riksens Ständer önska att till Thronen frambära Svenska Folkets lifliga, vördnadsfulla tacksamhet för så väl Konungens som Hans Kongl. Höghet Kronprinsens, af Försynen med lysande framgång krönta bemödanden under sist förflutne tider. Rikets säkerhet bevarad, dess vapenära ökad, dess framtida öden stadgade genom föreningen med Norrige, sådana äro detta tidlopps evigt beståndande minnesmärken. Hvilken af oss, mine Herrar, skulle hafva förmodat, att just denna epok blifvit vald till rigtande af förmätna, fast magtlösa anfall mot rättigheter, grundlagde af Riksens Ständers enstämmiga beslut, styrkta af Nationens ej mindre enstämmiga bifal 1, bekräftade af oryggliga grundlagar, och ytterligare förvärfvare af valgerjiingar, segrar och ära? Detta har likväl ny. Den 7 Mari. 33 ligen inträffat. Man har hört omtalas e-n sort protestation af f. d. Konungen, s®m nied åberopande af sin afsägelse, och på den grund, att han ej ägt rätt att frånsäga sin son dess förmenta anspråk, söker göra detta i en framtid gällande; likasom Riksens Ständers förutseende vishet icke hade åtnöjt sig att blote mottaga denna afsagelseskrift; men (så lyda orden i RiksActen af den lo Maj 1809); ingalunda ansett den för deras åtgärd nödvändig! Man har derjemte kunskap om en Artikel, som ÖfverPostAmtet i Carlsruhe, på högre befallning detta är uttrycket låtit i flera utländska tidningar införa , och hvars innehåll äfven har afseende på samma sjelf* gjorda anspråk; likasom det någonsin kunde tillkomma en främmande Regering att rösta i ett fritt, och sjelfständigt folks vigtigastc inhemska angelägenhet.
Likaså och då Konungens Befallningshafvande i Provinserne , vid insändande af medel för Diskont-Verkets utsökte fordringar, hitintills efter Verkets stoppning, endast inkommit med Verkets ASsignationer och .3 procents Sedlar i betalning, hvilkas emottagande éj kunnat vägras, och hvarå återsändande af såmedelst infriade förskrifningar hittills följt, skall ett sådant liqvidationssätt troligen äfven hädanefter inträffa, utan att besvär deremot, om de än anföras , lära verka till något ändamål, och utan att den anstalU Ombudsmannen nu vidtages medelst Kommunication af Herrar Banko-Fullmägtiges föreskrift troligen föranleder till någon förändring. Dessa skäl, sorn vinna ökad betyddenhet vid tillika fästadt afseende till den ändock nog tryckande penningebristen inom Landet, då allmänheten, redan i anledning deraf, torde skäligen vänta sig möjligast lindriga fordringar vid Diskont-Sknldernes betalning, samt troligen icke med lungt sinne skall erfara, att ett Diskont-Verk som ej äger företrädesrättigheter framför hvarje enskild man i fardringsväg' men säkerligen skall tilläggas skyldigheter af en allmännare konsideration, utaf penninge-förlägenheten, söker att undandraga sig ett qvittnings-åliggande , som Lagen, utan undantag , föreskrifver, göra, att Direktionen på det högsta längtar att ofördröjeligen från Tit. få emottaga den tröstande underrättelsen, att det lyckats - Banko-Utskottets Be länk an den' 57 .kats Tit. äfvert af Herrar Fullmägtige tillvinna dem det afseende, hvarmed verkställigheten af ifrågavarande Beslut - äterkallas eller inhiberas ; liten , i händelse af oförmodat afslag, utbeder sig Direktionen Herrar Banko-Eullrnägtiges snara bestämda förordnande. i:o Om i händele, som säkerligen inträffar, Executorer eller domstolar förordna att
Banken i stället borde vara innehafvare af lätt realisabla förbindelser. — Hvarje väl ordnad Bank-inrättning, åtminstone en sedelutgifvande, som icke kunde påräkna att dess silfver-valuta ständigt bibehölle sig vid oförändradt belopp, måste nödvändigt ega en grundfond af andra handlingar, som under alla förhållanden vore säkra och jemväl i behofvets stund kunde realiseras, och någon större säkerhet kunde väl icke erbjudas, än första inteckningarne inom halfva taxeringsvärdet uti fastigheter å landet, särdeles de mindre, hvarå uppdrifna och fingerade taxeringsvärden icke ifrågakomme. Föreställningen att dessa förbindelser icke, när helst så påfordrades, kunde realiseras, vore helt och hållet grundad på ett misstag, enär hvarje skuldebref, som för dylika lån utfärdades, innefattade skyldighet för låntagaren att, om Banken det fordrade, efter ett halft års förlopp återbetala hela skulden, samt Banken dessutom egde rätt öfverlåta och transportera skuldebrefvet på annor man. Säkerheten för de så kallade värdepapper, man nu ville förskaffa Banken i stället för fastighetslånen, hvilade äfven ytterst på inteckningar, men alldeles icke på så goda inteckningar, som för nyssnämndelån erfordrades, och hvad räntevinsten beträlfade, så måste erinras, att Riksbanken å de medel, hvilka åt Filial-bankerne lemnades såsom försträckning, icke åtnjöte ens 3 samt å största delen af inköpta Hypotheksföreningsm. fl. obligationer icke mera än 4 proc. ränta. Då, efter hvad motionären sålunda sökt visa, — och hvartill, enligt Utskottet tillhandakommet Protokolls-utdrag, vid motionens föredragning inom Hedervärda Bonde-Ståndet ytterligare blifvit, i ändamål att ådagalägga nödvändigheten af fastighets-belåningens bibehållande i Banken, af motionären mundtligen uppgifvet, att i Smålands m. fl. provinsers Hypotheks-förening icke kunde vinnas inträde för mindre fastighetsvärde, än 6,000 R:dr, och att följaktligen snart sagdt hela allmogen inom den trakt, motionären tillhörde, med sina små gårdar till värde af 2 a 3,000 R:dr Banko-Utskottets Betänkande JYl 25.
Schram förmält, dels att, genom ofvan åberopade Kongl. Förordning stadgadt vore, att aila rikets undersåter skulle sommartiden årligen, så väl å kronans, sorn å enskildes egor upprensa och vid deras naturliaa aflopp vidmakthålla alla större och mindre strömfall, bäckar och åar, hvilken allmänna skyldighet dock, lika med åliggandet att utgöra skallgång, på de flesta ställen ansetts tillkomma blott de matlag, sorn hafva ko; dels att Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 17 Februari 1786, ej mindre förordnat, att soldater ej kunde befrias från deltagande i strömrensningar annorledes, än det året, dä de blefvo eller hade varit^ antingen på kronoarbete eller eljest kommenderade, än äfven ålagt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i hvarje län, att så>jemka detta onus emellan dem af länets invånare, som hade matlag, att soldaterna endast Hvart tredje eller högst hvartannat år kornmo att dervid utgöra ett dagsverke, hvartill de alltid, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes föranstaltande, borde af vederbörande officerare uppbådas; dels ock att, efter det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Upsala län, i anseende till uppkommen tvekan, huruvida nyssnämnde Kongl. Bref kunde vara på manskap vid Lif-regementets dragon-corps tillämpligt, hos Kongl! Majit i underdånighet hemställt om den förklaring eller utsträckning af samma nådiga Bref, att krigsmanskap utan undantag, eller åtminstone det som tillhör de indelta kavallerioch infanteri-regementerna, kunde anses skyldigt att i strömrensnings-arbetenä Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltets Betänkande, J\° 9. 7 deltaga, Kongl. Majit, genom nådigt Bref den 6 April 1832, meddelat, att, som de åberopade författningarne icke kunde annorlunda förstås, än att allt indeldt krigsmanskap både till häst och fot, vore i stadgad ordning förbundet till deltagande i strömrensningsarbetena, Kongl.
Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond Volontärvakans-medels-fonden • • Wadstena krigsmanshus-kassa . • • 5 Skulder Credit. Utgifter: Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag till försvarsverket Krutoch salpeter-försäljnings-medel Malmö ridhusbyggnads-fond En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonderna Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond Volontärvakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa . .. — Afföres till redovisning inom linien: Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställs-kassan Balans till påföljande år: Tillgångar: Extra stats-anslag till försvars-verket Krutoch salpeter-försäljnings-medel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonderna . Revisorerne, som följaktligen icke kunnat af Kollega hufvudböcker vinna upplysning om kostnaden i sin helhet för något af de föremål, som tillhöra Kollegii redovisning, hafva föreställt sig, att denna olägenhet kunde afhjelpas derigenom, att hufvudboken, förutom den redovisning, densamma nu innehåller, jemväl på ett ställe redogjorde för samtliga kostnaderna för de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning, med uppgift derjemte till huru stor del utgifterna för hvarje föremål från det ena eller andra anslaget utgått. § 3. I räkenskaperna förekomma »behållningar» af 2:ne olika slag, nemligen: »Stats-verkets tillfälliga besparing», samt under balans-titel: »kontant behållning, reserverad till vidare anordnande». Behållningarne af det sednare slaget äro afsedda för bestridande af sådana utgifter, som för räkenskaps-året äro bestämdt påräknade, ehuru de icke behöft utanordnas förr, än under ett följande år.
Då emellertid donationen blifvit anslagen alill inrättande af ett nytt kollegat för att bereda ungdomen tillfälle till undervisning i skrif-och räknekonsten, äfvensom i de mest nödiga lefvande europeiska språk, tyskan, franskan och engelskan samt, om tiden sådant medgåfve, i de lörsta grunderna i kemien», men vid nuvarande 5-klassiga läroverket i nämnde stad, enligt gällande stadga, någon undervisning hvarken i franska språket eller i kemi förekommer, hvarförutan det icke heller torde kunna ifrågasättas, att ju donationen alselt en vidsträcktare undervisning jemväl i afseende å de öfriga lefvande språken samt räknekonsten, än som vid 3-klassiga läroverk meddelas, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, alt ej mindre de nu i statens anslag till meranämnda skola inberäknade 226 R:dr 80 öre, än äfven öfriga lill denna donation hörande tillgångar, må från och med nästinstundande statsregleringsperiod få användas till bekostande af sådan undervisning i förenämnde ämnen, som vid läroverket icke för närvarande meddelas; och torde Eders Kongl. Maj:t i afseende å ordnandet af denna undervisning, det arfvode, som för densammas bestridande bör utgå, m. m., infordra underdånigt yttrande och förslag af vederbörande Konsistorium. Då, enligt hvad upplyst blifvit, det icke lyckats att, rörande den vid Lidköpings skola varande Licdrotska donationen å 1000 daler silfvermynt, hvaraf årliga räntan lika fördelas emellan Rektor och Kollega, erhålla några vidare upplysningar, emedan donationsbrefvet icke kunnat tillröttaskafifas eller någon kännedom om dess innehåll vinnas, får jag, vid sådant förhållande, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer yttrat, tillstyrka, att ifrågavarande räntemcdel må från skolans statsanslag afriiknas. Vidkommande derefter de till Örebro läroverk gifna donationerna hafva några närmare upplysningar, utöfver de redan meddelade, icke erhållits. Läroverks-kollegium, med hvilket
Detta Beslut, som äfven å sjelfva Valdagen kungjordes de af Borgerskapet utsedde 50 Electorer, har en del ibland Grosshandlarne, efter deremot vid Valförrättningen anmäldt missnöje, genom besvär dragit under tillförordnade Öfver-Ståthållärens, General-Majorens och Commendeurens, Välborne Herr Anders Fredric Sköldebrands pröfning, likväl endast ur det skäl, att den Magistratsperson, hvilken förut varit Borgare och i denna egenskap Riksdagsmässig inkommit ibland Magistraten, efter Besväranderues förmenande, icke kunde eller borde anses hafva förlorat en förut ägd laglig rätt, derföre, att han blifvit Magistrats(person), men icke varit det 3:ne år. Och som tillförordnade Herr Öfver-Ståthållaren och General-Majoren, med fästadt afseende å desse be - 116 Riksdagen 1810. svar, i så måtto upphäfvit Magistratens förrberörde Beslut, att Högbemälte Herre, genom Utslag af den 7 derpå följde Julii, som barbos bilägges, faststält rättighet för dem ibland Magistratens Ledamöter, hvilka, från Borgerskapet inkomne, varit o år Borgare, ehuru icke 3 år Magistratspersoner, att kunna till Riksdagsmän väljas; så har i anledning deraf Magistraten, till den 11 uti sistnämnde månad, låtit förekalla de af Borgerskapet, för det redan den 27 förutgångne Junii hällne Riksdagsmannaval utsedde Electorer att dels höra innehållet af Herr Öfver-Ståthållaren Sköldebrands förut omnämnde Utslag, dels ock förklara, om de, efter den i samma Utslag lagde grund, åstundade nytt val, så vida den händelse inträffat, att Herr Rådmannen Fredin, den ende af Magistratens Ledamöter på illiterata Classen från valet utesluten derföre, att han icke varit Rådman i 3 år, vore, efter Herr Öfver-Ståthållarens Utslag, som icke blifvit öfverklagadt, berättigad att komma under omröstning till Riksdagsman. Då nu Electorerne, i sammanhang med deras inför Magistratens jemväl bilagde protocoll gjorde förklarande, att de icke äskade nytt
Prat. 1840. 5 Sami. 1 Afd. 12 Häftet. 2 io BevillningsUtskottets Betänkande, N:o 2 1. gj af Herr Wijk, som, jemte det lian ansåg öfvergången från de proliibitiva lill friare handels-gi undsalser böra ske med mycken varsamhet pch för närvarande en medelväg emellan de bägge systemerna vara den lämpligaste, yrkat fortfarandet i vissa fall af förbud, serdeles å raffinerad t socker, hvarå i England och Belgien vore medgifven en så hög drawback, att våra inhemska raffinaderier ej, den höga tullen oagtadt, dermed kunde uthålla täflan; att Tågvirke borde medgifvas högre skydd, än det Commillerade föreslagit; att vid förtullning af Wäfnaders ej blott vigten, utan äfven alntalet måtte Lagas till grund; samt att hvad Herr Lagerquist föreslagit örn inskränkning af införselsrättigheten endast till vissa städer och i fartyg af viss storlek, äfvensom i vissa bestämda partier, vore af bebofvet påkalladl och öfverensstämmande med hvad i andra länder egde rum; hj af Herr Morsing, som, instämmande i Commilterades principer i allmänhet, dock ansett i5 procent vara det maximum, hvarutöfver införselstullen icke borde bestämmas och alt, serdeles den å socker föreslagna, borde betydligt nedsättas, samt exporttull å landels produeter icke ega rum, äfvensom alla bestämmelser, att med Commerce-Collegii tillstånd få mot nedsatte afgifter införa vissa varuartiklar, borttagas; samt specielt: att export-tullen å bräd-ändar, dervid förhållandet emellan dem och bräder ej blifvit rättligen iagttaget, borde nedsättas; iQ af Herr Waern, hvilken, med godkännande af hvad Herr Ekholm anfört, yttrade sig i strid med Herrar Lagergren, Grapengiesser, Lagerquist, Helsingius och Wijk. kj Herr Hallström instämde i hvad Herr Lagergren anmärkt rörande jern-manufactur-varor ; f) af Herr Brinck, att Commerce-Collegium ej, på sätt föreslaget blifvit, måtte medgifvas rättighet att tillåta Skepps-inventariers och verktygs införande mot nedsatt tull; att vid Tobak, tullen å stänger och karotter borde minskas till 10 sk. och å snus i stället ökas till 16 sk. samt all spunnen tobak beläggas med 12 sk tull U.\ att ej något lullbelopp borde utsättas i udda, utan i jemna runstycken; samt Bevillnirigs-Utskoltets Betänkande, IV.o 21. alt, för vinnande af tillförlilliga controller, Tull-tjenstémännen borde bättre a (lönas, och, vid beslag, få behålla bela den dem tillkommande beslagsandelen,
Tunga vägar vandra människors barn, och de små blomsterplockerskorna digna stundom bredvid sin korg, just då de hunnit dens väg, som de ville blomsterströ. Denna unga, förnäma dam var dock en älsklig, liten hjältinna. Inte hade hon gått sådana vägar i sitt ljusa hemland. Väl må hon sitta vid kanten af denna hemska, förfärliga sjö, våt, trött, olycklig, som hon är, och tänka på sitt sydliga fäderneslands blida, blomsterkantade stigar. Ah, för henne är det ej mer fråga om söder och nord. Hon står midt inne i lifvet. Hon gråter ej af hemlängtan. Hon gråter, den lilla blomsterplockerskan, den lilla hjältinnan, därför att hon är så trött, att hon ej skall hinna dens väg, som hon ville blomsterströ. Hon gråter, därför att hon tror, att hon kommit för sent. Då komma människor springande längs stranden. De skynda förbi henne utan att se henne, men hon hör deras ord: »Störtar dammen, då reser smedjan,» säger en. »Och kvarnen och verkstäderna och smedernas bostäder,» ifyller en annan. Då får hon nytt mod, stiger upp och följer dem. Ekeby kvarn och smedja lågo på ett smalt näs, omkring hvilket Björksjöälfven brusade fram. Den kom susande ned mot näset, piskad hvit i det väldiga fallet därofvan, och för att skydda den bebyggda grunden för vattnet låg där på den tiden en väldig vågbrytare framför näset. Men dammen hade blifvit gammal, och kavaljererna regerade. På deras tid gick dansen öfver bruksbackarna, men ingen gaf sig tid att se efter, hur strömmen och kölden och tiden arbetade på den gamla stendammen. Så kommer vårfloden, och dammen börjar svikta. Fallet vid Ekeby är en väldig gråstenstrappa, utför hvilken Björksjöälfvens vågor komma rusande. Yra bli de af farten, tumla öfver ända och törna samman. De fara upp i vredesmod och spruta skum öfver hvarandra, ramla åter omkull öfver en sten, öfver en timmerstock och så upp igen för att åter falla, åter och åter under skummande, hväsande, rytande.