Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men på det att dessa skolor, i hela den vidd de verkligen kunna medföra gagn, skola uppfylla sitt syftemål, måste vid dem undervisning äfven meddelas åt elever af det qvinliga könet. Vigten af detta slägtes fysiska utbildning och helsa är lika väl och högt erkänd, som att simkonsten derpå utöfvar ett högst välgörande och kraftigt in flytande, och då den fördom, som för icke lång tid tillbaka afhöll qvinnan från badet i fria naturen, numera synes vara nära fullkomligen öfvervunnen, bör hon ock sättas i tillfälle att utöfva en korist, hvars verkningar i sanitärt hänseende äro, med afseende på qvinnans i allmänhet mera innestängda lif, af största gagnelighet. Af dessa skäl vågar jag vördsamt föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer ville anvisa ett årligt anslag af Tre Tusen Riksdaler Riksmynt till inrättandet af trenne normal-undervisningsanstalter i simkonst för elever af båda könen, och hvilka anstalter borde förläggas till Upsala, Stockholm och Jönköping, samt ordnas på^det sätt Kongl. 364 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. Gymnastiska Central-institutet, under hvars Styrelse de böra ställas, närmare bestämmer. I sammanhang härmed och då simkonsten i Sverige genom tvänne enskilda personers utmärkta nit, osparda möda och uppoffringar i så högst betydlig grad tillvunnit sig uppmärksamhet och dyrkare, anser jag att Staten bör erkänna dessa personers stora förtjenster i nämnda afseenden och sålunda ej allenast egna dem en välförtjent belöning, utan älven uppmuntra andra att lika oegennyttigt offra tid och krafter åt allmänt nyttiga företag. Tidningarne hafva så ofta och så fullständigt meddelat underrättelser om dessa personers lyckade bemödanden att sprida insigt och väcka intresse för simkonsten, att något återupprepande deraf visserligen icke är nödigt och deras förtjenster i denna väg äro af allmänheten så erkända och så uppburna, att alla vidare vitsord deröfver torde vara alldeles öfverflödiga.
Den förste, som underkastades detta våld, kände sina läppar knappt befriade från det ohyggliga verktyget, förrän han försökte utspotta hostian. Men när det icke lyckades, slog han sitt huvud mot stengolvet och utbrast i jämmerrop. Under detta skådespel tonade genom valven alltjämt sången om Guds lamm, som borttager världens synder. Bland prästerna, som stodo i koret, visade sig en orolig rörelse. Man såg i deras grupp en man, vars ankomst överraskat dem, och som nu, i trots av försöken att kvarhålla honom, skyndade fram till altaret. Mannen var Teodoros. Hans ansikte var översköljt av tårar, men då han nu höjde sin röst, ljöd den kraftig av harm och smärta. Kommunionen avstannade. Innan Petros hunnit sansa sig, hade Teodoros talat. I namn av Jesus Kristus och i namn av en lära, som vill helga människan, men ej döda det oförytterligaste i hennes väsen, bjöd han Petros att lossa de fångnes band, befallde han biskop och församling att nedkasta sig i stoftet och åkalla om förbarmande den Gud, vars vrede de samkade över sig, eller ville han, Teodoros, väpna sig med Elias' ande och kraft till att nedkalla eld från himmelen över deras huvuden. Medan han utsände dessa vingade ord hördes vapenskrammel från kyrkans tvärskepp, och innan Petros hunnit giva tecken att gripa den oförvägne talaren, voro den häpna, uppskakade församlingens ögon fästa på en hjälmklädd, spjutbärande skara, som inträngde i koret och omringade altaret. I spetsen för soldaterna sågs prokonsuln av Akaja. Petros vart högeligen överraskad vid denna anblick. Han avbröt förrättningen vid altarringen och gick Annжus Domitius till möte. - Du här, min son? Vad har föranlett din så oväntade återkomst? frågade biskopen bleknande, men utan att förlora fattningen. - Jag har återkallats hit av det förfärliga upplopp, som började här efter min avresa. Jag frågar dig, Petros, vem har anstiftat det? - Jag vet ej av något upplopp, endast av en straffdom, som mordlystna kättare själva nedkallat över sina huvuden. Men här är det icke i sin ordning, att du frågar och jag svarar.
Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr R osen blad: I afseende på sjelfva saken helt och hållet instämmande med Hr Lefre'n, anhåller jag att i fråga om återremiss få yttra, att en sådan har den förmån med sig att lugna deras föreställning, lill hvilkas antal jag bekänner alt jag hörer, som anse denna fråga första gången nu vara före; ty jag anser att nu, icke såsom vid föreg:de tillfällen, är fråga om att bevilja 690,000 r:dr eller 666,666 r:dr 32 sk., utan att nu enda föremålet för Ståndets öfverläggning är, alt gilla eller icke gilla det förslag till voterrspropos. , som StatsUtsk. i denna punkt afgifvit. Skulle vi nu på egen hand besluta en annan voter:s-propos., så kom man i ett nytt dilemma, d. v. s. att i händelse denna förändring ogillades af de andra Stånden, eller Utsk. icke delade samina tanke, så råkade man i en ytterligare sirid, för att komma ifrån frågan om de olika meningar, som uppstått, och derföre tror jag att äfven för deras mening, som anse alt man nu kan afgöra frågan, det vore bäst att återremiss ägde rum. Likväl, innan jag anhåller om att propos. dertill må ske, får jag begära, att. om prot.utdr. i ämnet äro ankomna från Borgareoqh BondeSttn, de måtte uppläsas; ty ehuru jag, såsom jag förut yttrat, i allo instämmer med Hr Lefre'n derom, att StatsUtsk. misstagit sig i sitt sätt att uppgöra denna voter:s-propos., eller att tolka RiksSt.-ns beslut; så då likväl Ulsk:s förslag kan anses vara en art af inbjudning, synes mig att, i händelse de 2 Stånd, som fattat de omtvistade besluten, skulle hafva instämt i hvad Utsk. föreslagit, kunde kanske skälet till återremiss förfalla. Jag anhåller att få veta om några prot.utdr. ankommit, och att de i sådan händelse måtte uppläsas. Un. Den 16 September c. ra. 433 Undert.
' (Ingialds gillestnga, praktigt smyclrad med skoldar och bonader. Till venster hogsatet for hnsfadren, till hoger ett liknande for heders4Lsten. Midt p i golfvet brinner stockelden. Narmast dorren st&amp; biinkar ?or husets kvinnor och f r i n b&amp;da hogsiitena, langs stugvaggarne upp mot bakgrunden, stracka sig tvenne lhngbord, besatta med dryckeshorn. NBgra tWnor lagga sista handen vid salens pylrtning.) Forsla taman. Har du lagt marke till, att Ingialds husfru g h med roda ogon och att fostersonen ej aktar pryda sig for gillet. AncZra taman. Lagt marke till - vid Orvars och Alofs ordskifte horde jag tydligt hur han sade: ((manar hon fram mig, sB satter jag skolden mellan h e m e och mig och hamra pB den skall jag tills orden stappln p % den ledas t u n g a. ~ Forsta tamzan. Dn tror att han skulle vBga sB srniida volvan? ' Hvad vggar ej han? Du skulle sett honom i g h, d % han sprangde ofver brsddjupet, hiisten reste sig p 8 ' t v l ben, manen flog som en sky och ogonen sprutade eld. Alof ropade: &gt;) rid omkring, ej mB du viga lifvet for ingenting)), men han sade pB sitt stolta sZitt: whvad man vlgar lifvet for blir alltid digon tingw. Porsta tlimzan. Sfidant tycke ha11 f i t vid den hasten! Nar han tror sig obem&amp;kt jollrar hnn med honom som med ett barn, kallande honom: guldfase, blixtfot, vindlatt och jag vet inte hvad. Det likar knappast en man af hans art. Men tyst, jag hor fotsteg och roster! Sannt iir ordstafvet: ~ n a r man talar om trollen, sB Go de i tunet.))
Till och med det att unga kvinnor ägna sig åt sjukvård, och hvilket ju af de flesta anses som en vacker och religiös handling, betraktas af somliga — ej insändaren — med baktanken att det sker för — läkarens skull. På detta sätt kunde man framdraga en hel del exempel och dock blott finna, att det är bäst taga seden dit man komjjier. Franska seder och bruk i all ära, men hvarmed har artikelförfattaren egentligen bevisat, att » franskt lättsinne och ytlighet » öfverträffas af svenskt. Att den ogifta franska öfverklass-kvinnan är så strängt vaktad, bevisar i bästa fall endast tillvaron af en påtrugad dygd, men möjligen också medvetandet af något farligt national-lyte, som endast kan bekämpas genom en bevakning, hvilken i grundligEtt tal som ofta skrifves. Ett namn med klang från forna dar. För vatten just ej bra förvar. Hvad öfvas ej af skolbarn snälla? Ett kreatur med lugnt humör. Hvad hvarje män ' ska vara bör. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR A R: IDUN KR. 5: — IDUNS MODETIDN .. MED PLANSCHER OCH HANDARB. &gt; 5: — IDUNS MODETIDN. UTAN PL. REDAKTIONSSEKR. OLDFRU Ä R EN från gamla tider känd benämning, som troligen härleder sig från Tyskland, men hvars innebörd icke torde vara så allmänt bekant. Oldfru kallas nämligen den dam, som har inre vården och tillsynen af ett kungligt slott sig anförtrodd Hennes göromål äro af mångfaldig art och därigenom icke så lätta att specificera. Slottets alla inventarier, möbler, linneförråd o c h dyrbarheter af alla slag stå under hennes uppsikt och ansvar. Med tillhjälp af s. k. fatbursjungfrur o c h äfven manlig betjä- ning, åligger det henne att tillse det slottsrummen städse äro i ordentligt skick, att ingenting förfares o c h att utslitna öfverdrag, gardiner och linneförräd ersättas af nya.
I vindar susen, susen vänligt sakta; I gröna kronor, tröttncn ej att vakta det skönaste som finns i minnets haf: en kärlek, som ej kräfde, endast gaf! Och det vardt natt, fast dagens sjette timma helt nyss i middagsklarhet syntes glimnia i guldgult vid oliveskogens bryn. Men dagen flydde, då den gudasände i dödens bönesuck ånyo vände från jorden upp till hemmet ofvan skyn. Hans värf var fylldt ... försoningen bröt fram som nådens frihetsbud till Adams stam, och synagogans förlåt sönderrifves, i det att världen all en frälsning gifves. Hvad var Messie lif? Ett nit att ena fragmenten uti människans natur af Gudens bild — och bärga den utur det tomma intet, hon var dömd att tjäna, och så i stela fibrer gjuta glöd vid lydig kärlek, offervillig död. då julbebådelsen klang öfver jorden. O HAN VORDEN! CH DET VAR NATT. I samlad krets, den sista, förräderiet står beredt att rista det mörkaste bland skriftens många blad. Men fridens röst ej tystnat. Låt oss vandra i nattens stillhet genom Zions stad, där torn och spiror vimla om hvarandra, kolonner löpa sirligt rad i rad. Denna hemkärlek är icke en själfvisk känsla. Nej, den vidgar i stället vårt hjärta. I den mån, vi själfva erfarit hemmets ljufva lycka, måste vi j u känna djupare för dessa, hvilka stå utanför, hvilka aldrig haft hemortsrätt i en sådan solig boning. Vi skulle vilja sträcka dem alla vår famn, vi skulle vilja gifva dem något med af vår rikedom. Och själf va värmda af sol och vår, kunna vi äfven värma andra. Med ljus blick och trofast hand skola vi kunna gå dem till mötes — och det skall förvisso varda välsignadt! Men jag vet, det kan komma tider, när äfven vi stå hemlösa, när porten stängs för oss till paradiset, när vi ej längre få vandra den kända, kära vägen till vår tankes underland. Då skall dock minnet glädja det sorgsna hjärtat och lifva den trötta blicken. Tacksamheten för hvad som varit skall förgylla upp de mörka stunderna.
Sedan de blifvit erkända, så kommer orri ningen Statsoch Banho-Utsk. Betänkanden389 39Ö att liqvidera dem; och då förmodar jag, att dé alla få, åtminstone böra, njuta lika del af den lill liqvidation öfrig blifna Massan. Ett annat förhållande kan icke förklaras annorlunda, än med rent välbehag; Och én sådan händlingsgrund anser jag icke det allmänna hora följa, då det äger analogie med gifven lag, då det ari ger en vida högre ledning, billighet och rättvis sa. Jag yrkar fördenskuld, icke att alla Fordringsägare må erhålla full betalning, så vida det ej kan ske, men att deras lagliga fordringar i den stund, då Disconternes obestånd yppades, må erkändas fullt ut för hvad dé äro. Dertill hörer, att den uplupna stipulerade Räntan å 3 Procent beräknas intill den 1 sisth Odtober, ifrån hvilken dag all ränta försvinner. Ranken kan väl säga, att hvar och en Fordringsägare ändå får mera, än han eljest fått i utdelning: Men orri det berör af Ranken; ätt genom eftergift ä sin sida, göra Massan större; så beror det likväl icke af den samma, att afpruta fordi ingarne i en så ojemn proportion. Och hvad annat skulle ske, örn, enligt det nu tagne beslutet, ingen ränta före Cessionsdagen beräknades? Efter Calcul skulle nu Fordringsägare på det inom 5 år bestämda liqvidatiöns - sättet förlora g Procent af siné fordringar. Meri detta skulle då gälla blott för sådane, sorn insatt sine Capitaler i Discoritérné kort före eller i sjelfvä ålunden af deras obestånd. De öfrige skulle förlora mera, i mån af den tid deras CapitaIfer inneståtf; Nemi., för fett halft år ioj procent för ett helt år 12 pröcerit, för säne af 15 p'ri/- éent ocli så vidare. Staisoch Banco-Utsk. BetäniartdeH.
i enlighet med den i 3 §. af j83o års förordning om bränvins-bränningen intagne tariff, hvilken under I^:o i härjemte bifogas. Eev.- och Oecon.-Ulsk. Betänkande N-o 3. 7 §• IO’ Med afseende på den hastighet i averkningen, som kan åstadkommas genom begagnande af mäskvärmare, anse Utskotten, att den nu föreslagne pannerymden bör, då mäskvärmare" nyttjas, med en tredjedel förminskas. §. ir. Då Utskotten antagit, att bränvrnsbrä»nings-rättigheten bör åtfölja jorden, finna Utskotten skäligt tillstyrka, alt i det egendomsvärde, hvarföre bränvinstillverkning får ntöfvas, ej må inbegripas någon öfverflöds-åbyggnad eller sådan, sorn öfverstiger en femtedel afjordens taxeringsvärde, med afseende hvarpå skillnad bör af Taxerings-Comiteerne uppdragas emellan nödig och öfverflödig byggnad, der den finnes. §. 12, För att med rättvisa och billighet tillämpa grundcrne för bränvinsbrännings-rättigheten, hafva Utskotten funnit sig för större egendomar, hvilka, med en större tillgång af jordproducter, kunna vara i behof af en mera utvidgad bränvinsbränning, böra bereda tillfälle dertill; och få Utskotten derföre föreslå, att, för egendomsvärde af 22,5oo
Myntverket utgifne förskott; N:o 33, i anledn. af väckt motion, alt den utaf Dircctionen öfver Malmö lånecontor tjenstemännen derstädes medgifna företrädesrättighet till ombesörjande af commissioner vid låneconloret matte upphöra; Lag-Utskottet: N:o 45, i anledn. af väckt fråga om förändring i Högsta Domstolens organisation; N:o 46, i anledn. af väckte motioner om förändring af 24 cap. 8 § Missgern.bm, i afseende på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen; N:o 47, i anledn. af väckt motion om förändring af 9 § 20 cap. Missgern.bm, ang:de ansvar för rån; N:o 48, i anledn. af gjorde anmärkn:r vid Ulsk:s betänk. Den 14 December e. m. 381 N:o 11 öfver K. M:s nåd. propos. om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning; N:o 49, i anledn. af äterreraiss utaf betänk. N:o 19, öfver väckt fråga, om dels den uppenbara kyrkopliktens afskaffunde, och dels ändring i straffet för första och andra resan stöld; N:o 50, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
„ „ Krigs-Ko llegium. Förvaltningen af Sjö-Arenderna. Sundliets-Kollcgium. „ „ General-Tull-Styrelsen. Öfver-Post-Direktörs-Embetel. ()fver-Direkturs-Embetet för Myntoch Kontroll-Verken. „ Styrelsen öfver Fängelser m. m. „ Iliks-Marskalks-Ernbetel. „ T. f Kansleren vid Kongl. Krigs-Akademien. „ Direktionen öfver Allmänna Garnisons-Sjukhuset. „ „ „ Civil-Slatens Pensions-Inrättning. „ „ „ Arméens Dito. Kongl. Komoj-Kommissariatet. \ af Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader. n „ „ Ekeplantering arne. „ Kommitteen för Salpeter-Äretulerna. „ Kongl. Öfver-Intendents-Embetet. Stuteri-Öfver-Sty reisen. „ Direktionen öfver Invalid-Inrättningen. „ Kongl. Seraflmer-Ordens-Gillet. „ Direktionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus. „ Chefen för Topografiska Corpsen. „ Kongl. Landtbruks-Akademien. „ Direktionen för Kongl. Hof-Kapellet och Spektaklerna. Teknologiska Institutet; hvarjemte Revisorerne fått emottaga de Berättelser, som särskilt i nåder förordnade Revisorer afgifvit, angående Ulloch Manufaktur-Diskonternas förvaltning åren 1844 och 1845. Såsom vid föregående Stats-revisioner tillgått, upptages det vid granskningen befunna förhållandet särskilt för hvarje Verk. Kongl. Stats-Kontoret. Med hänvisande till hvad 1845 års Revisions-berältelse innehåller, angående de grunder, på hvilka detta Verks embets-förvaltning sig stöder m. m., få Revisorerne öfver Stats-Verkets tillstånd på det hela härjemte bifoga 2:ne Sammandrag af Rikshufvudböckernas kapital-räkningar för åren 1844 och 1845, (N:is 1 och 2), samt, i anledning deraf, anföra följande :
Då emellertid behofvet påkallade, att, intilldess så beskaffad förändring, utan förnärmande af någons rätt, kunde tillvägabringas, en närmare bestämmelse af arbetsoch dagsverksskyldigheten, der sådan saknades, blefve, så vidt ske kunde, åstadkommen, anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen måtte undfå nådig befallning att anställa fullständig och noggrann undersökning, angående sådane uti hemmanens ränta och skattläggning icke inbegripna dagsverksoch arbetsskyldigheter, som in natura utgjordes till kronans hemman och lägenheter, hvilka såsom boställen m. m. voro at embetsoch tjenstemän anslagne eller till inrättningar upplåtna, hvarvid borde utredas, huru dessa skyldigheter tillkommit och hvarpå desamma sig grundade, äfvensom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i de fall, då nämnde skyldigheter icke funnos närmare bestämda, borde söka tillvägabringa sådane öfverenskommelser, hvarigenom åtminstone för tiden efler nuvarande boställshafvares afgång, visst antal dagsverken blefve bestämdt; hvaremot det, efter Rikets Ständers åsigt, lämpligast kunde få ankomma på vederbörande sjelfve att, i de fall, då de icke åsämjdes om den dagsverkseller arbetsskyldighet, som skulle utgöras, sin talan derom i laga ordning utföra; tillkännagifvande, i sammanhang härmed, Rikets Ständer i underdånighet, det de, för deras del, beslutat, att åliggandet, att, in natura utgöra ofvanomförmälde arbetsoch dagsverksskyldigheter, skulle för framtiden upphöra, likväl så, att ineranämnde innehafvare af de hemman och lägenheter, som deraf voro i åtnjutande, under deras besinningstid vid nu gällande lagliga rättigheter bibehöllos, samt att, i stället för dagsverksoch arbetsskyldigheten till vederbörande, erlades kontant ersättning för de dagsverken, som på nyssberörde sätt blefvo bestämda, hvilken ersättning borde efter årets markegångspris beräknas; och anhöllo Rikets Ständer slutligen i underdånighet att, sedan den af dem i ofvanberörde afseende föreslagne Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. 3 undersökning försiggått och vederbörande hörde blifvit, samt derefter i betraktande kommit, huruvida antingen den lösen, som för ifrågavarande dagsverksskyldighet skulle erläggas, lämpligen kunde till Statsverket indragas, emot anvisande af statsanslag till dem, som vore till dagsverkenas åtnjutande berättigade, eller på hvad sätt eljest lämpligast skulle kunna dermed förfaras, Kongl. Maj:t måtte Nådig Proposition i ämnet till Piikets Ständer aflåta.
M:t inkomma med underdånigt yttrande i hvad mån den sålunda vidtagna ålgården befunnits leda till det dermed afsedda ändamål; men då berörde anslag alltså blifvit bestämdt att utbetalas endast för 3 år, samt Lapp-befolkningens nödställda belägenhet obestridligen fortfarande påkallar hjelp från Statens sida, fä Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det E. K: M:t täcktes af förslagsanslaget för fattigvården i allmänhet fortfarande under nästa stats-regleriugs-period till utfattige Lappars försörjning meddela det understöd, som af E. K. M:t i Nåder pröfvas skäligt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 11 Oktober 1854. Expadiliom-Oukottels Förslag lill anderd. ' Uppläst och godkändt hos Ridd. och Addri deri 7 Okt. 1884. Preste-Stå lidet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bondc-Ståndet den 14 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om förbättrad lagstiftning rörande sinnessjukes vård och behandling. (Allra. Besvärsoch Ekon. Utsk:s Bet:de N:o 124.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning skett om nödvändigheten, att afhjelpa nu befintliga brister i lagstiftningen angående hospitalerne i Riket, för att sätta dessa bättre än hittills i tillfälle att kunna uppfylla silt ändamål.
Motionairen böra sökas i Nationens uteslutande böjelse för bruket af utländska varor, hvarföre ock, då tillgångar torde fela att , genom tillverkningsoch export-premier, upphjelpa Fabrikerne samt omöjligt vore , att genom Förbud hindra lurendrägeri och utländska varors införande , Herr Rosenqvist, för att upprycka Jet onda med roten och med ett enda hugg görn slut pä den kräfta, som fräter välmågan, föreslagit , ’’att allt bruk och nyttjande af ut-' ländska Fabriksvaror helt och hållet skulle förbjudas, vid ett så svårt och oföränderligt straff, att blotta tankan derpå borde afskräcka hvarje om sin heder, ära och medborgerliga existimation ömtålig Svensk Medborgare;” hvarjemte Petter Andersson från Hallands Län , uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet Bevilln. s.Allrn.Besv. o'.Oéc. Vtsk.Bet.H:o 11. 5 till Oeconomie-Ulskottet rernitteradt Memorial, äfven yrkat, att bruket af utländska varor matte på det strängaste förbjudas. Vid pröfningen af dessa Förslag liar hos Utskotten stadgat sig den öfvertygelsen , att sådana Oeconomiska Lagar, som, till följe af sin stränghet, icke kunna handhafvas eller efterlefvas, icke allenast äro skadliga derigenom , att de motverka det Oeconomiska goda , som de skulle befordra , utan ännu mera derigenom , att de föranleda och reta till öfverträdelser och brott samt väcka förakt för Lagarnej och sålunda åstadkomma ett verkligt moraliskt ondt; och Utskotten anse vidare Utlåtande i frågan, huruvida de i något afseende skulle åstadkomma det dermed af Motionairerne åsyftade ändamål, desto mera öfverflödigt , som omöjligheten att vidrnagthålla förbud emot allt bruk och nyttjande af utländska Fabriksvaror derjemte tydligen visar sig deraf, att sistnämnde varor , serdeles kläden och tyger, sedan de till kläder och dylikt mera blifvit använde , alldeles icke kunna skiljas från Svenska af samma slag. Utskotten tillstyrka fördenskull, att icke något afseende må fästas å Motionairernes ofvannämnde Förslag orri Förbudslagar.
Lagerbjelkes anhållan, att discussionen måtte utgå utur prot., R. o. Ad. torde finna att denna begäran icke föranledde till någon åtgärd. Ropades ja. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. inkomne Belänk:n. JV? 37, i ani. af väckte motioner örn utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände; I 38, i ani. af väckt motion om kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar; JYs 39, i ani. af väckte motioner och bestämmelser i afseende å tillsättning af klockare-lägenheterna i Skåne, Halland och Blekinge samt Bohus län; Jls 40, i ani. af väckt motion om meddelande af föreskrift, att Kassa-inventeringar årligen skola hos Hospitals-Sysslomän verkställas; M 41, i ani. af väckt motion att Garnizons-tjenstgöringen å Långholmen måtte af Garnizons-Regdene i Stockholm bestridas; 122 Den 15 Februari e. m. M 42, i ani. af väckt motion^ om indragning af CornmerceColhm; M 43, i ani. af väckt motion om indragning af Krigs-Akademien vid Carlberg; JH 44, i ani. af väckt motion om ålgärders vidlagande för beredande af lättnad i båtsmans-roteringsbesväret, samt J\% 45, i ani. af väckt förslag, att Universiteterne i Upsala och Lund måtte indragas, och Universitetet i stället i Stockholm inrättas. Justerades ett prot.utdr. rör:de den af R. o. Ad:s nyss beslutade remiss till StalsUtsk. af K. M:s Nåd. Propos. om beviljandet af ett serskildt kreditiv; hvarefter H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 pä natlen. In fidem protocolli, Albert Munck. Tliorsdagen elen 16 Februari 1854. Plenum kl. 6 e. m.