Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frän Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Expeditions-Utskottets Memorial: JV3 4, i anledning af en utaf Kommitterade till Tryckfrihetens vård gjord framställning, angående förändradt sätt för tryckningen af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser; samt J\s 5, i anledning af framstäldt förslag, angående särskild tryckning af de inom Riks-Slånden väckta motioner. S. D. Efter föredragning af Grefve Ankarsvärd, Carl Henrik, den 15 dennes på bordet lagda motion, angående reorganisation af Landtmäteri-staten samt än - Prot.-Utdrag den 19 November 1862. 31 dringar i Skiftes-stadgan m. m. blef motionen tillika med de i anledning deraf afgifne yttranden remitterad till Stats-Ulskottet; och skulle, i enlighet med derom gjorda framställningar, såväl motionen som ock ett af Herr von Kock, Nils Samuel, i frågan afgifvet anförande med det Hedervärda Bonde-Ståndet kommuniceras. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: l:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, motion, om oäkta barns arfsrätt; och 2:o Densammes motion, om förändring i bysättningslagarne, jemte ett i anledning deraf afgifvet anförande. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet en af Herr Drake, Carl Adolf Wilhelm, väckt motion, angående befrielse för embetsoch tjenslemäns enkor och barn från erläggande af bevillning för dem tilldelade pensioner, tillika med tvänne i anledning deraf afgifne yttranden. S. I).
Län och andra skulder eller ägande fordringar, uran ock tvid KopparmyiUs-sedlars omsättande el ler Utbyte emot Specie Riksdaicar. At nu i afseende pä L-mco-Sedlarnes wärde upgifwa och fastställa någon annan beräkning, ffulle wara at rubba den grund, hwarpä hela Realisationen och den dermed förenade allmänna säkerheten blifwit byggd. Stats-Ulfkottet kan således icke annat föreställa sig, än at Herr Friherre Stael von l-lokteins tväckte motion matte haft afseende pa de utelöpande Riksgälds-sedlarnes wärde emot Lauco-myntet; men som detta blifwit genom Kongl. Förordningen af den 4 November 1802, faststäldt och bestämdt; sä anser Stacs-Utffoctet någon rvidare åtgärd harwid nu icke wara at widtaga. Stockholm den ic> Martil i8iO. Pa Högloft. RidderffaPä Högwördige Prestepets och Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters ters wägnar wägnar claes kleming. Is. linZstaclius. Pä Wällofi. BorgarePä Hederwärda Bon Ständers Ledamöters de-Ständets Ledamv wägnar ters wägnar cail bck. luanäbsrZ. ^nclers vilsson. dl. kröäelius. Lad-s PS bo-d-v 558 Den rz Mars. Wördsamt demona!. Uti frägan om de grunder som borde följas för anwändandet eller förwalkningen af de ledig» warande, eller framdeles ledigblifwande Kungsoch Kungs-.Ladugärdar, har Högloft.
I ruset af min kärlek märkte jag icke, att vi voro observerade af alla, och att den hemlighet, som vi i vår oerfarenhet trodde så väl bevarad, i sjelfva verket var känd af hvar och en, som såg oss. Den verkliga kärleken är dessutom omöjlig att dölja, ty liksom luften genomtränger den hela vår varelse, och för att gömma den måste vi gömma oss sjelfva. En hel månad hade försvunnit sedan den dag, då Merton fört mig in i min kusins hem. Alltsedan jag kommit, hade Percy icke mera funnit nöje i sin muntra väns sällskap. Den burleska jagtkamratens grofva skämtsamhet generade honom, han följde honom varken till kappridter eller kalas, i grannskapet, och hvarje stund af hans dag var nu upptagen af studier med mr Warren eller kärleken till mig. Mormors beständiga närvaro och kalla, vaksamma blickar reste liksom en jernbur omkring mig och höllo mig i en fruktan och ett tvång, hvars börda skulle nedtryckt mig, om icke kärlekens förtrollning hindrat mig att klart uppfatta den, och äfven den bitterhet och det dofva hat, som deraf uppväxte inom mig. Detta hat var ett obehag, hvaraf jag led liksom omedvetet och utan någon egentlig reflexion, jag var alltför lycklig och alltför upptagen af min lycka, för att inrymma någon annan känsla. Och i sanning, det behöfdes väl någon glädjens eller hoppets stjerna, som förkortade den långa dagens timmar, under det ändlösa arbetet att — under den gamla fruns ögon — antingen stoppa och laga de fina, brustna trådarne i en anförtrodd gammal svart spetsschal, stor som ett lakan och med brister lika många som himlens stjernor, att reda ut ett parti trassliga garnhärfvor, som borde nystas upp utan knutar, eller ”maska” tillsammans bitar af gamla svarta silkesstrumpor, som borde blifva brukbara, alltsammans göromål, som för ett ungt och och oroligt sinne ofta blir rent af olidligt tråkigt. Jag vet icke, om hon uppsökte dessa tröttsamma och enformiga göromål endast för att pröfva mitt tålamod eller att plåga mig, men det förekom mig åtminstone så.
Men om grunden för medlens utgifvände vore bestämd , skulle Regeringen vara befriad ifrån dessa ansökningar, och endast gåfvor komma i fråga för uppfinningar, som verkade till jorbrukels, handelns eller näringärnes förkofran; och detta är det egentliga ändamålet med denna HufvudTitel. För det andra har jag åsyftat en lättare redovisning, på det man må veta, huru tillgångarna kunna beräknas; Vi hafva nu erhållit eit förteckning på en mängd lån, som dels äro förfallne, dels icke; och ett så inVeckladt förhållande kan jag ej anse tillhöra Statsregleringen, som endast bör upptaga Statens årliga utgifter, men icke lånemedel. Jag har ej eller sett sådane upptagne i något lands budget. Behöfvas lån, kunna de erhållas i Banken, men att å Stat uppföra ett anslag, för att öfverhopa Styrelsen med lånansökningar för företag, som icke medföra någon större nytta för det allmänna, kan jag ej finna vara tjenligt för något ändamål; Jag får dessutom erinra, att hela denna HufvudTitel endast utgör en afskild gren af extra medlen, ty blott derföre, att man icke ansett sig hafva råd att bevilja ett så stort anslag under extra medlen, som äro underkastade en godtyckligare behandling, har man under särskild titel Uppfört de extra medel, som voro ämnade 45 H, Dpo 14 Octolier f. m. lill uppmuntran för jordbruket, handeln och näringarne. Men ändamålet med desse extra medel, liksom andra, missbrukas, i händelse de användas till lån och icke till gåfvor. Jag vågar derföre iterera min begäran 0111 proposition, .att den af Utskottet föreslagne summa må beviljas mot villkor, att medlen icke i låneväg utgå. Friherre Cederström: Det må vara Herr Hjerta förbehållit, att tro, det flere ansökningar skola inkomma om lån, än att få samma medel sig anslagne utan återbetalning. För min del skulle jag tro, att flere hurde inkomma, då man slipper betala, än ilå återbetalning och presterande af säkerhet äro föreskrifnc, dock alltid under det villkor, alt medlen skola användas till föremål af den natur, som i titeln är upptagen.
N:o 209; Ätcrremiss i ämnet —. af gjorda anvisningar på öfverskottcn . — Äterremiss i ämnet — af Summor balancerade i Bankens Räkenskaper — af 600 R:dr, bortstulne i Banken år i8a5 . — af 200 R:dr, för bortkommen och 2:dra gången — inlöst Transport-Sedel — af ett Odlingslån till Stephens — af dito till Anders Dahlin, — af upplupen ränta å Majoren Frih. Gripenstier — nas skuld till Banco-Disconten Afviltrings-Verkets befrämjande i Luleå Lappmark Ätcrremiss i ämnet, m. m. Ahlhom, om nedsatt arrende af Kungsöhrs Kungs-Ladugård Allmogen fran Norrland, om controll å dess handel Återremiss i ämnet Allmänning-Härads om utkröning derå Allmänna, anslag, diverse under 3:dje Hufvud-Titeln, anglde Allmänna frågor i Stats-Regleringen Ätcrremiss i ämnet Allmänna Bevillningens fördelning angående Allmänna Byggnader, deltagande deri, ändring i 26 Cap. Bygg.Balken ... Allmänna Utskylder, Städernas, om lindring deruti Amiralitets Krigsmans-Cassan, Stats-Verkets bidrag dertill Andra Lif-Gardets Stats anslags-summa angående Jemkning af olika beslut i detta ämne Votering i förstärkt Stats-Utskott rörån de samma ämne Cassern-byggnad, anslaget dertill angående André om dess Lån ... Anmaningar vid Banco-Disconten och Lån-Contoiren, ändring dermed n Äterremiss i ämnet Anmurknings-Anledningar emot Stats-Rådet och Föredrag:de Memorialer derom från Stats-Utskottct Obs -f^e dylika anmärkningar igenfinnas under ärri-1 \ net som de angå J Anmärkningar, Kammar-Rätten, mot Bevillnings-Comitéerne, angående upplysningar —» mot Skattdragande och Uppbördsman, om vissi tid för utfärdande och pröfning samt om de> — ras upphörande i fråga om hemmans värden. J Anmärknings-medel, om afskrifning af åtskilliga Återremiss i ämnet
Ert best»! ffail bestämma Sweriges tillkommende öde , och om mine sörhc-ppnmg ar ej bedraga, skola mi ätetse desta lyckliga dagar dä detta land, med trygghet inom sitt område, och frngtadt utom sina grgnsor, genom eli upriklig sören ilig och tillförsigt till sin Regent, ffall upnä den högd as ära, som war grundwalen för dest sordna anseende Er crkänsia Gode Herrar och Smenske Man, är mig sä Mycket mera smickrande, som ingen personlig afsigt kunnat afwanda min enda ärelystnad nit bidraga lill mitt nya Fäderncelands sällhet. Milt sawwetes hemligaste »vittnesbörd rilläter mig med stolthet säga , ark alldrig na,on Swensk lismade^ af wärmare deltagande för sin fosterbygds frihet och sjelfständighet För mia sielf eftersträswar jag hwarken lycka efter ära, Sweosikames ära och lycka är mitt enda föremal, och skola ensamme bli' wa driffjädren lill mine handlingar. Demosft för - 8o Den 2z April - försakelse meddelar jag äk min Son, hwars unga själ emottager detza intryck och jag ser med glädje alt dest samia högaktning för Swensg Folket gör hos nom redan wärdig akt en dag regera det. Den nnderdäniga anhållan I framburit infor Thronell är wig en »n borgen för eder tillgifvenhet ; jag skal! med nöje fe den ridepunkt aflägse lias, dä jag bleswe twungen alk lipsylia hwad Kolningen och Edert gemensamma förtroende mig älagt. Minnet as Hans Majus stora förljenstcr emot Fä. derncslandck, bör hos hwarjc redlig Swensk man rväcka den lifluwste önskan, alt den Aiisn.ägtige wilie förlänga Konungens dagar. Hans faderlig^ godhet eniok uiig har djupt i mi'n fiäl fästat den vprigngasie tacksamhet, och om nnna böner upfyllos, skall himmeien ännu länge förunna mig den lyckan alt begagna mig af Hans erfarenhet och Hans lärdomar.
Då den af Hikets sednast församlade Ständer deremot uttalade grundsats, att af samtliga kassor och fonder bilda en enda gemensam, samt att indraga för särskilda ändamål inrättade kassor, emot det att kontanta anslag för årsbehofven i stället anvisas, likväl icke torde kunna gifvas allmän tillämplighet, såsom t. ex. i afseende å Krigsmanshuskassan, som hufvudsakligen utgöres af framlidna Regenters, af enskilda tillgångar anvisade gåfvor, hvilkas sammanförande med Statsverkets allmänna tillgångar blelve oförenligt med gilvarnes afsigt och önskningar; samt då, på sätt vid 1823 års Riksdag af Rikets Ständers ombud förordades, äfvensom af 1858 års Komité och af Landtförsvarskomitén, i afseende å förvaltningen af kassorna genom en i stället för flera afdelningars försorg är vordet föreslaget, enhet i vård och förvaltning skulle befrämjas, utan tillökning i Statskontorets tjenstemannapersonal och aflöningssumma, derom Rikets Ständer i öfrigt sig icke utlåtit eller medel dertill anvisat; har Eders Kongl. Maj:t funnit bestyret med utlånandet och redovisandet af de under Krigs-Kollegii vård befintliga kassor och fonder sä mycket hellre böra till Arméförvaltningens civila afdelning ölverflyttas, som någon ny och tillökad förvaltningskostnad derigenom ickp uppsfode, samt Rikets Ständer såsom alternativ jemväl förutsatt, att en sådan ölverflyttning må ega rum. Hvad angick Rikets Ständers anhållan derom, att kassaförvaltnigen mätte bringas i öfverensstämmelse med den reglering al Statens allmänna penningeförvaltning, som kunde blifva en löljd af Rikets Ständers derom särskildt gjorda underdåniga framställning, har Eders Kongl. Maj:t förklarat sig vilja detta i sammanhang med den al Rikets Ständer omförmälda allmänna reglering, och sä vidt densamma på Arméförvaltningen kan ega tillämplighet, framdeles till pröfning och afgörande låta förekomma.
Propos. N:o 23. 5 Sedan Kongl. Maj:t derefter år »819 lålit anlägga och fullborda en CorrectionsInrättning i Wadstena, men, efter hvad erfarenheten visade, densamma icke svarade emot det åsyftade ändamålet, dels derföre, att den icke kunde inrymma det allt mer och mer tilltagande antalet lösdrifvare, dels derföre, alt arbetstillgång derstädes saknades för de der intagna parsoner, framställde Kongl. Maj:t den 3i Julii i8a3 till Rikets Ständer det af serskilde utsedde Comiterade uppgjorde förslag, att ett Correclions-hus i hufvudstaden, i stället för det i Wadstena varande, måtte inrättas; hvarjemte K. M., enär verkställigheten samt underhållet af denna Inrättning fordrade en större Summa, än den, som för ett dylikt ändamål vore att tillgå af de på Stat anslagne medel, till Rikets Ständer öfverlemnade att tillse, om och hvilka tillgångar kunde för ifrågavarande kostnad varda anslagne. Till svar härå yttrade Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 19 December samma år, att de nogsamt insett ej mindre bristerna vid den i Wadstena varande Correclions-Inrättning, än ock nödvändigheten af en på bättre grunder organiserad dylik anstalt här i Staden, men att tillgång för den erforderliga kostnaden icke funnes; hvarjemte Rikets Ständer hemställde, om 6 K. M. Nåd. Propos, N:o 23. icke Tanto Bränneri, genom dess belägenhet nära Krono Spinnhuset, rned mindre kostnad oell mera fördel, än den af Kongl. Maj:t föreslagna Lägenheten Barnängen, kunde till Correctionshus användas.
Och då härtill kommer, att, jemlikt Rikets Högloflige Ständers i Riksdagsbeslutet af den 3 Maji igro, §. g, innefattade förordnande, egare af hus i Städerna böra med Borgerskapet i Båtsmanshållet deltaga, samt då ett nytt förhållande i fråga om sättet för denna praestations utgörande alltså uppstått, hafva de förenade Utskotten ansett i högsta måtto rättvist och till Rikets Högloflige Ständers bifall vördsamt skalat hemställa, att en ny allman reglering och fördelning, Staderna emellan, af deras Båtsmanshåll må verkställas; dock anse Utskotten att, innan denna nya reglering varder till Städerna Fahluns och Salas jord utsträckt, först undersökas må, i hvad mer eller mindre mon den förstnämnde Stadens utegor äro till Soldathållet ansiagne, likasom huruvida hinder för Sala Stadsjurds indelande Jör Båts - u8 Statssamt Öec.-UtsA. Uti. N:o uo. manshåll Iean tnöta af det om Sala Silfververks bedrifvande afslutade Contract.
Excellences mening; då först inkomma vi på ett annat ganska rikt, och i afseende å flere serskildte omständigheter nuanceradt, fällt, men hvaröfver serskild öfverläggning då jemväl torde böra i behörig ordning äga rum. Grefve Posse: Till hvad Herr Tham yttrat, torde jag få tillägga, att om, på sätt Herr Rosenqvist tyckes yrka, voteringens laglighet skulle bero derpå, att de dervid förde serskildte Protocollen med hvarandra öfverensstämma, skulle ock hvarenda voterings bestånd vara beroende af de tillkallade Ledamöternes mer eller mindre uppmärksamhet, alt anteckna närvarande och frånvarande Ledamöter. Jag kan ej annat tro, än att då alla fyra Protocollen ej öfverensstämma, skola de flästa äga vitsord. Med Grefve Horn instämmer jag deri, att remiss till RiddarhusUtskottet ej får ske. Herr Crusenstolpe: Då RiddarhusSecreteraren nyss uppträdde, smickrade jag mig med det hopp, att vi skulle få höra några upplysningar i saken. Han har i stället gifvit oss en ytterligare deduction för Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt, hvilken jag förmodar af Ridderskapet och Adeln redan blifvit nog tydligt uppfattad, för att icke behöfva denna ytterligare förklaring. Med anledning af hvad jag förut anfört, hemställer jag, om vi först skola votera Deli 20 Julli. 43 öfver de ifrågavarande personernes uteslutande, och sedermera företaga en undersökning, örn de hafva begått någon brottslighet. Det är för att undvika en sådan oformlighet, som jag nu till en början be-s gär, att från LandtMarskalksbordet få behöriga upplysningar till constatering af det factum, om hvars qvalification, såsom brottsligt eller icke brottsligt, vi skola besluta. Herr Rosenqvist: Jag förmodade, att Herr RiddarbusSecreterarens yttrande skulle innehålla några af mig begärta upplysningar om sjelfva voteringen, och antalet af de personer, som, emot 38 §.
För inrikes tillverkade kort uö bestämdes stämpelafgiften till endast 4 öre för hvarje kortlek. Genom örte punkten af 7757 års riksdagsbeslut tillkännagafs, att Rikets Ständer 1731 års omsider kunde, intill påföljande riksdag, befrias och förskonas från alla extra ordi1 narie utskyIder; dock hade Rikets Ständer åtagit sig lönoc t betalningsafgiften, slottshjelpen samt en mellan städerna öfverenskommen accis. En särskild afgift tor täckta vagnar, som begagnades inom städerna, föreskrefsVagnsafgiften. O O O _ O genom Kongl, förordningen den 26 Juli 7757, hvilken afgift skulle utgå med 6 d:r för högre embetsman och med ökadt belopp för dem, som tillhörde lägre nummer på rangordningen, samt med högsta beloppet eller 50 d:r för hvar och en, som icke egde någon rang. Riksråd och Riksdagsmän voro från denna afgift befriade. Till följd af Kongl, förklaringen den 75 Mars 7752 öfver 4 734 års yppighetsStyfkjortelförordning, borde hvarje fruntimmer, sorn ville bereda sig rättigheten att bära styfa eu‘ Ii 1734 Srs bevillning eller försvarshjelp. kjortlar, erlägga ert årlig afgift af 1 d:r s:mt; och skulle hvar och en sig härom vid mantalsskrifningen angifva. Styfkjortlars begagnande af allmogens och gemenskapens af arméen hustrur samt af tjenstefolk blef likväl helt och hållet förbjudet. Under 1754 års riksdag förenade sig Rikets Ständer om en ny bevillning, under namn af /örsvarshjelp, hvilken skulle utgå för 1735 och påföljande år till nästa riksdag och ej fick användas till andra behof eller utgifter, än att sätta örlogsflottan jemte dertill hörande utredning äfvensom krigsmagten till lands samt fästningarna i det stånd, sorn rikets värn och trygghet påkallade.
Runt för möjligen uppkommande förluster å hennes utlåningar, blef jemväl organiserad, valde sig en styrelse af 12 ledamöter med 3 inom densamma utsedde verkställande direktörer och beredde sig derefter tillfälle att få sina vexlar i Hamburg accepterade. Då dessa vexlar grundade sig på fullgoda säkerheter, företrädesvis af varor eller mot inteckning i fast egendom, och derjemte voro utställde af personer med känd förmögenhet, ansågo Bankens vexel-deputerade, med vetskap tillika derom, att kreditföreningen vid pröfning af erbjuden säkerhet iakttoge yttersta stränghet och gjort sig till en regel att med låneunderstöd bispringa endast dem, som, så vidt det vore möjligt att beräkna, kunde genom den erhållna hjelpen räddas från undergång, sig böra efter en kurs af 127 sk. uppköpa föreningens å 90 d. d. ställda vexlar, uppgående å de 3 första dagarne, då köpen skedde, till ett belopp af tillsammans 1,333,000 mark Hamb. Vid härom den 3 sistlidne December af vexel-deputerade hos Fullmägtige gjord anmälan, förklarade Fullmägtige, att, då den af deputerade vidtagna utväg att uppköpa kredit-föreningens vexlar och att såmedelst underlätta den betryckta penningeställningen syntes, på sätt deputerade äfven anfört, kunna bäst betrygga Banken mot de förluster, hvaraf den under dåvarande omständigheter hotades icke blott å sådana förut köpta vexlar, som, efter det acceptanterne i Hamburg gjort konkurs, borde af härvarande trassenter eller endossenter infrias, utan äfven å meddelade pennin geföråträckniugar i Bankens serskilda lånerörelsegrenar, kunde Fullmägtige icke annat än godkänna deputerades ifrågavarande åtgärd, såsom åsyftande att befrämja Bankens egen fördel på samma gång som allmänna rörelsen bereddes en lättnad, hvaraf densamma för tillfället vore i så stort behof. December anmälde deputerade vidare att de, efter förenämnde kurs, ytterligare uppköpt kredit-föreningens å 90 d. d. ställda vexlar för 750,000 mark Harnb. Banko, samt hemställde, då Bankens biträde i denna väg ännu påkallades, huruvida och till hvad belopp ofvanberörde köp finge fortsättas.
St. nu anvisa några tusen r:dr för att på Svenska sidan kunna användas för gemensam undersökning och förslags uppgörande till väganläggningarne, att göra propos. till Norriges storting om ett anslag af några tusen r:dr af Norrige för de ingeniör-officerare, som i undersökningen deltaga och gemensamt upprätta kostnadsförslagen till väganläggningarne, hvilka från Schangeli, icke till Tys-, utan lill Ofodenfjord, från Luleå stora valten lill Tysfjord, och från Nasafjellet till Saltenfjord, måste ledas. — Jag förnyar min begäran om återremiss. Efter härefter framställde propostr först till bifall i denna punkt och sedan till densammas återremitterande, blef, jemte förklarande att vid den sednare proposts besvarande nej öfverröstat ja, förnyad propos. (ill bifall af II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställd samt af R. o. Ad. besvarad med starka ja, blandade med många nej, hvarpå II. Ex. tillkännagaf sig hafva uppfattat detta svar såsom bifall till ifrågavar. punkt. Frih. Cederström begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den som bifaller det i StatsUtsk:s utlåt. N:o 39 i afseende på 6:te punkten, ang:de anslaget till vägar och communicationer, afgifna yttrande, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de emot StatsUtsk:s berörde yttrande gjorde anmärkmr föranleda återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 25. Nej - 27. 7:0 Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar. Litt. a) ang:de fortfarande utgående af det vid sista riksdag beviljade anslag af 10,000 r:dr för Landtbruks-instilutet å Degeberg. Utsk:s under denna litt. eiorde tillstyrkande blef af R. 0. Ad. bifallet. Litt. b) angide anslag för åtskilliga lägre landtbruksskolor. Hr Westfelt, Nils:
Gifves det då några andra skäl för bibehållande af bördsrätt i stad? — Jag vill utom hvad jag redan anfört nämna ett skäl för bibehållande af denna rätt på landet. Jag har sjelf praktiserat mycket såsom domare på landet. I vissa orter, der tillgången på penningar icke är så särdeles stor, inträffar ofta att en bondes hemman säljes för en obetydlig penning, endast derföre alt ban icke varit i tillfälle alt anskaffa, hvad han behöft för alt betala en skuld. Då är bördsrälten välgörande, derföre att hans barn äga utväg alt, genom anskaffande af en summa hvartill de hafva anstånd under natt och år ifrån första uppbudet, återvinna jorden och sålunda rädda familjen från undergång. Delta inträffar i stad. Tillgången på penningar der är icke sä knapp, och då, såsom jag redan nämnt, delta skäl lika litet som de öfriga skäleo, hvilka jag anfört för bördsrälten på landet, gälla för bördsrälten i stad, så kan jag för min del icke finna något skäl för bibehållandet af denna institution, som en dast ger anledning lill trakasserier. Jag skulle nemi. tro att det ganska sällan inträffar att bördandet af ett hus i staden stödjer sig på någon kärlek lill detta hus, ulan vanligtvis derpå att den, som bördar vill preja köparen, att till honom erlägga en löse skilling såsom ersättning derför, alt han afstår sin bördsrätt. Ju mera sådana prejerier ske, och man måste erkänna att tillfället dertill är större i stad än på landet, ju mera chance är det för att bördsrälten i stad, om den sättes i sammanhang med bördsrätten på landet, kommer att draga denna sednare med sig i fallet. Jag tror alldeles icke ali på sätt reservanten yttrat, uphäfvande af bördsrälten i staden vid denna riksdag skulle kunna medföra uphäfvandet af bördsrälten på landet vid en kommande riksdag, ty om Ulsk:s förslag nu antages, har lagstiftaren en gång tillkännagifvit alt dessa bördsrätter kunna skiljas och att de icke med hvarandra sammanhänga.