Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty ehvad än Poesien, såsom Skaldekonst, föröfrigt är, så är hon dock för det första språk-konst, och måste derföre kunna uttala eller utsjunga sig genom Språkets egna tillgångar. Sedan hon kan detta, försmår hon visserligen ej Tonkonstens anbud af ett sällskap, hvarigenom bägges verkningar ömsesidigt förhöjas; men dylikt beledsagande eller biträde har numera upphört vara ett ovillkorligen nödvändigt. Det ögonblick åter, då Språket börjar besinna sig på sina medel till egen musik och sjelftillräcklig uttrycksmakt, är liktidigt och sammanfaller med det, då Diktaren börjar med medvetande vända sig inåt sitt eget bröst, och behandla den själsstämning, som han der finner, såsom (i närmaste rummet) sin. Först nu börjar inträffa, att han, då han utgjuter sin själ i något större eller mindre qväde, betraktar detta såsom sin skapelse (om ock af högre makter ingifven). Först hädanefter blifva således dikterna i bokstaflig mening poemer, d. ä. gjorda verk, konst-verk, utgångna i något enkannerligt och för alltid bestämdt skick från någon enkannerlig person, som är deras konstnär och har påtryckt dem sin personlighets prägel. Vill man hit tillämpa den gamla Rousseauiska stridsfrågan om Culturen och Naturtillståndet, så kan man tvista – ty hvarom kan icke tvistas? – om denna förändring är för Poesien en vinst, eller en förlust. Vinst är dock tvifvelsutan, att först härigenom kommer till uppenbaring all fullständig skönhets innersta villkor: som består deri, att den uppenbarande kraften framträder såsom fullständigt personlig – eller icke blott öfverhufvud såsom vissa mennisko-tidehvarfs och folks, utan jemväl särskildt såsom vissa menniskors och folksmedlemmars. Väl skulle diktaren ingalunda derigenom upphöjas till poet, eller hans verk till poem, att han i sjelfvisk mening besönge sig, eller sitt lilla enstaka ”jag”. Men annat är, att äga medvetande af sitt jag såsom af ett eget det Skönas verktyg, som är detta genom en fri afsigts förening med den nödvändighet, hvaraf han lockas eller tvingas; och att derföre i förhållande till allt, hvad han sjunger eller hvarom han sjunger, känna och uppföra sig såsom konstnär.
Valerius. Utdrag af Borgare. Ståndets Protocolt wid Urtima Rtksdag-rr i Ore» bro den 6 Oktober r8lv. S. D. 28id Stats - Utskottets meddelade yttrande, att det ej kunnat upptaga den af Herr Handelsmannen Stabeck wäckta fräga om SöKetillökning för Städernas Magistrats-Personer, lät Borgare Ständet för sin del bero. vt supra. L.x krotocollo F. O. Valerius. Utdrag 894 Den 6 October. Utdrag af Borgare. StändetS Proto. coll ivid Urtima Riksdagen i Arebro den 6 October i8lo. S. D. 88id förnyad föredragning af Statsutskottets den 2 i denna mänad pä bordet lag. de Utlätande i anledning af Kongl. Maj.ts Nä. diga Proposition, angäende de pä Allmänna In. dragnings - Staten uppförde Extra Löner och Pensioner, blef samma Utlätande af Borgare. Ständer utan anmärkning godkändt. supra. Lx ?rotoool!o. v. Valerius. Utdrag af Borgare. StändetS Protocoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 October i8io. G. D <Ittrf5redrogS och antogs utan erinran Stats UtskottetS, i stället för särskilt Utlätande öfwer Herr Profestoren Doctor AlmqwistS Memorial, rörande en Plan till Krono Domai. nernes utarrenderande, kemnade hänwisning till det uppä samtlige Riks. Ständens Remister i detta ämne afgifna Utlätande. Ue supra. klx ?rotocollo O. Valerius. Utdrag Den 6 October. 295 Utdrag af Borgare, StändetS Proto. coll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 October igro. S.
Den kan icke förklara, att dess inkomster ej medgifva det eller det alldeles nödvändiga anslaget, utan att i och med detsamma decretera sin upplösning; och då afsättandet af åtskillige Creditiver i Svenska Banquen finnes af den nödvändighet, att Ständerne måste medgifva dem, såsom till exempel för Spannemåls - Magazineringen i Diket, m. m. dylikt, och sådane Creditivers belopp ej blifvit ännu bestämde, kan jag ej fatta, hvilka de garantier äro, som skola hindra, att 334 Banco. Utskottets BetSnkandert• beslutet, om bestämmandet af Sedelstocken på förhand, blifver ett ord utan verkelig betydelse. Ense äro vi alla derom, att Ständerne måste handla öppet och ärligt; meri huru dermed förena en högtidlig försäkran, att Sedelstocken ltomrner att hållas omkring 30 millioner, om Ständerne se sig nödsakade ätt, då de komma till frågan om anslagen, i Eanquen anordna Creditiver, högst betydligt öfverskridande denna summa? och är då det man sökt vinna, nemligen borttagandet af enskildtes farhåga för Penningestockeris ökande denna Riksdag, verkeiigen vunnet? Vid sistliden Riksdag antogo Utskotten att Sedelstocken skulle bestämmas till det belopp den utgjorde den 31 December 1815, rred tillägg af 4 millioner, eller, efter hvad man numera genom en af de tryckta Tabellerne från Ilanco-Utskottet erfarit, sammanlagt till 29 millioner Fyrahundrade sextiosex tusende Femhundrade sextio R:dr, men detta oaktadt blef det då. nödigt anvisa Creditiver, hvilka om de fullt utgått, som åter berott på omständigheterne och alltså ej kunde beräknas, skulle, enligt hvad en härvid fogad, inom Utskotten uppgjord, Tabell utvisar, hafva verkat att Sedelstocken blifvit omkring 3 3 millioner.
Orri beviljandet af ett amortering dån å 150,000 B:dr för sänkning af sjön Tysslingen samt ändring aj Svartåns riktning, i Orebro lån. I ett land, der så stora ansträngningar och uppoffringar göras, för att underlätta och befrämja kommunikations-anstalterna, såsom i vårt land sker, följer af sig sjelf, att understöd och uppmuntran icke kunna eller böra undandragas och förnekas näringarna, såsom ett af vilkoren för att bereda och åstadkomma de produkter, för hvilkas omsättning de nya kommunikations-anstalterna skola anlitas, och i sin mån äfven af dem underhållas. Men af näringarna intager dock i vårt land jordbruket främsta rummet, och benämnes äfven med rätta ilmodernäringen“, då man besinnar huruledes af denna, rätt handhafd, så mången annan, för landet nödig och vinstgifvande, ankommer och beror. Det måste med tacksamhet erkännas, att staten gjort mycket, i sitt eget välförstådda intresse, för denna modernäring, och det visar sig äfven att dessa uppoffringar rikt återgäldas, ej blott genom bättre skördar, utan äfven, hvad i visst fall, och på längden, icke mindre betyder genom den allmännare väckta hågen och bemödandet att odla jorden, att häfda och bruka den så, att genom eget förvållande en ringare afkastning, eller felslagen skörd, icke beredes. Det är icke blott den större jordbrukaren, som rationelt behandlar och brukar sina fält; ett sådant brukningssätt har äfven funnit och finner vägen till de mindre jordområdena och till täppan, der man numera icke blott ser diken, såsom nära nog första vilkoret för jordens fruktbarhet, utan man börjar äfven införa vexelbruk, såsom det andra. Men ej nog dermed, att man nu mera, i allmänhet, icke nöjer sig med det brukningssätt, som far och farfar be gagnat, eller med den jord vidd, som de haft; det förra, eller brukningssättet, vill man förbättra; den sednare, eller jordevidden, vill man, om möjligt, utvidga och framför allt betrygga.
Det synes äfven vara både olämpligt och öfverflödigt alt, sedan anmärkningar i hvarje speciel händelse blifvit af Utskottet gjorda och till Constitulions-Utskotlet öfverlemnade, hvarigenom all grundlaglig anmärkningsrält blifvit begagnad, ännu ytterligare sluta med en allmän recapitulation af redan afgifna yttranden.” Af Herr Prosten Stenhammar: ”Oagtadt jag i flere omständigheter och det väsendlligaste af saken instämmer i det allmänna yttrande, hvarmed Utskottets utlåtande öfver Revisions-berättelserne afslulas, måste jag dock anse mig pligtig alt anmäla min reservation emot den vidsträcktare allmanlighet, hvaruti det stränga omdömet öfver förvaltningen blifvit faltadt, och tror för min del rättvisan hafva fordrat, att de förvaltande Verk, mot hvilka delta omdöme är rigladt, blifvit specificerade, hvarförutan ej mindre de förvaltande Verk, på hvilka det ej skäligen kan lämpas, kunna anse sig obilligt innefattade under samma anmärkning, än Kongl. Maj:t måste stanna i ovisshet om syftningen med den föreslagna underdåniga skrifvelsen, hvilken jag, både ur detta och andra skäl, icke finner lämplig.” Häruti instämde Herr Helsingius. Emot Betänkandet i allmänhet: Af Herr Hallenborg, C.: ”Emot Utskottets beslut, alt föreslå Rikets Ständer alt låta flere af Revisorerne gjorde grundade anmärkningar förfalla endast derföre, alt öfverlrädelserne angå mindre summor, får jag anmäla min reservation, då jag anser såsom ett oeflergifligt vilkor för principers helgd, alt hvarje missbruk bör beifras, det må afse millioner eller endast några Riksdaler.” Uti denna reservation instämde Herr Anckar svärd, A., Herrar P10- slarne Östberg, Afzelius och Ahlc/vist, Herrar Schartau och Moberg samt R iksdagsfullmägtige Peter Pehrsson från Jönköpings Län, Anders Nilsson från Östergöthlands Län, Anders Andersson från Skaraborgs Län och Johan Andersson från Upsala Län. Bih. till R. St.
Låtom oss ej förbise, att detta sätt icke allenast tillskyndar länet en betydlig inkomst utan äfven fördyrar bränvinet, hvilket sednare naturligtvis skall medföra den i sedligt afseende stora vinst, att bränvinssupandet i landet aftager. Af dessa skäl anser jag idéen icke vara så i allo förkastlig, som Frih. af Ugglas och Hr von Troil förmena, hvarföre jag icke heller kan annat än tillstyrka bifall till den tanke, som ligger till grund för §:n. Men §:ns redaktion är icke, enl. mitt förmenande, fullständig, enär deri icke finnes uttryckt, pä huru lång tid de ifrågavar:de rättigheterna skola utarrenderas. I afseende å städerna bar R. o. Ad. redan beslutat, alt denna tid Den 5 Augusti e. in. 77 skulle bestämmas till högst 3:ne år, hvilket äfveii torde vara lämpligt i afseende å landet. Jag delar nemi. fullkomligt Gr. Lagerbjelkes här yttrade tank?, att, ifall tiden för rättighetens fortfarande bestämdes endast till ett år, så vore det fruktansvärd!, ali ingen förmögen och redbar person ville befatta sig med rörelsen, som sålunda folie i händerna på mindre lämpliga personer. Detta förekommes derigenom att rättigheten omfattar en längre tidrymd, hvarföre jag tager mig friheten föreslå, det R. o. Ad. behagade bifalla §:n med den förändring i redaktionen, att i lista mom. efter orden ”på offentlig auktion” införas orden: ”för högst 3:ne år i sender”. Hr Printzensköld: Derest man skulle antaga ifrågavande §, så blefve det ändamål, för hvilket R. o. Ad., genom sitt beslut vid behandlingen af 13:de §:n, tilldelat K:s Befh:de rättighet att bestämma, huruvida och till hvilket antal utskänkningsoch utminuterings-ställen finge finnas inom socknarne, helt och hållet paralyseradt. Under den föreg:de öfverläggningen anförde Frih.
I enlighet med Statsrådets underdåniga tillstyrkande, läcktes Kongl. Maj:t i nåder bifalla, att framställning härom, i öfverenstämmelse med hvad af riksarkivarien blifvit föreslaget, skulle till Rikets Ständer aflåtas. 43:o Vid Riksdagen åren 1840 —1841 beviljade Rikets Ständer för nuvarande intendenten vid Kongl. Museum hof-intendenten von Röök ett personelt arfvode al 400 r:dr banko, att, så länge han nyssnämnde befattning innehar, å allmänna indragningsstaten åtnjutas. Då han är öfver 69 år gammal och har varit vida öfver 40 år i rikets tjenst, är han, om han kan förete läkareattest om sjuklighet, redan nu, och i annat fall inom ett år, berättigad att vid afskedstagande!, såsom pension på indragningsstaten, erhålla hela sin ordinarie lön. Han anhåller nu i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t, genom nådig proposition till Rikets Ständer, måtte bereda honom rättighet att vid afskedstagande! äfven för sina återstående dagar få bibehålla det personella arfvode, som vid ofvannämnde riksdag för honom beviljades. Kongl.
”Visst lyder jag henne,” sade barnet sorgligt, ”men icke håller hon så mycket af oss som du.” ”Hon håller visst af er, då ni äro snälla och lydiga,” sade fadren, som med en sorglig känsla åhörde barnets sista ord. Det föreföll honom så hårdt, att i den allt mera kallnande modrens vård öfverlemna sina barn. ”Elisabeth,” sade Leonhard samma afton till sin hustru, ”jag reser bort nu, och har kommit för att ta afsked af dig.” ”Hvart skall du resa?” frågade hon likgiltigt och utan att se upp från sitt arbete. ”Till Brasilien först, och hvarthän jag sedan hamnar, står i Hans hand, som styr våra öden. Och om jag aldrig återvänder och hvad som än må tilldraga sig, så besvär jag dig, vid minnet af allt hvad du fordom älskat, att vara huld och god emot våra barn, att vårda dem till själ och kropp, att bevara dem för frestelsen och synden, och, om du det gör, nedkallar jag himmelens välsignelse öfver ditt hufvud.” ”Leonhard, skall du bort?” frågade Elisabeth bleknande, och hennes röst darrade af sinnesrörelse, men han var sjelf för upprörd att ge akt derpå. ”Ja, jag skall bort,” sade han vemodigt och fattade kärleksfullt sin makas händer. ”Om jag gjort dig sorg, så glömm det och tänk ej ondt om mig, när jag är borta. Aldrig har jag med afsigt velat såra dig, dertill var du mig för kär. Och nu farväl! Ehvad som än må tilldraga sig, så glömm ej, att jag återvänder först efter tre à fyra år, eller kanske aldrig; att du är fri att handla så, som ditt hjerta inger dig.” Vid dessa ord kysste han lätt sin makas panna och hon hvilade än engång, men blott en sekund, vid detta hjerta, som aldrig kunde kallna för henne. I den följande minuten slet han sig lös och störtade ur rummet. Elisabeth satt stilla, förkrossad qvar länge efter det han lemnat henne. Hon hade ingen redig tanke, annat än att ännu engång se honom. Denna tanke blef sluteligen en önskan så varm, att hon ovilkorligt störtade opp och ut.
M. aflåten Propos. om anvisande af 88,587 rdr 80. öre till Hans disposition, för att, derest Dyltas svafvelbruks egare dermed åtnöjes och utan tvist till Kronan återlemnar dispositions-^ rätten öfver 2:ne till svafvelbrukets tillverkning uplåtne kronoall - 204 Den 12 Oktober. männingar, för åvägabringande af de s. k. frisocknarties reglering, till honom utbetalas. Det kan således icke vara någon synnerlig fråga derom att icke detta ärende blifvit vederbörligen undersökt och att K. M:t på en sådan undersökning grundat sin Nåd. Propos. i ämnet. Men då StatsUtsk:t likväl föreslagit att E. St:r skulle hos K. M:t anhålla det han »tacktes "anbefalla Skogsstyrelsen att på ändamålsenligt sätt bestämma den årliga afverkuingen af nämnde allmänningar, samt förordna lämplig person, som, jemte tillsyn och vård al allmänningarne, på stället vakade deröfver, att nämnde årliga afverkningsbelopp icke finge öfverskridas, samt att skogseffekterue icke måtte användas för annat ändamål än det, hvartill allmänningarne blifvit åt svafvelbruket nplåtna, äfvensom att, derest bruksegaren icke godvilligt vill till Statsverket aflemna den afkastning han upbär utaf den upodlade delen af allmänningarne, hvarom vederbörlig utredning torde böra åvägabringas, K. M:t täcktes anj befalla sådane åtgärder, som för utkräfvande af Kronans rättmätiga 0 anspråk i sistnämnde hänseende må erfordras»; så synes mig att f E. St:r måste vara synnerligen betänksamma att i detta hänseende 1 icke gå längre än K. M:t föreslagit. Af Bet:t, såvidt jag kunnat finna, yppas ingen anledning till en så beskaffad framställning. Kollegierna, som afgifvit utlåt, i frågan, hafva, enl. hvad Bet:t pag. ^ 16 utvisar, förklarat sig anse att allmänningarne borde med tillämpning af Kungörelsen den 4:de Februari 1811 skattläggas och af bruksegaren få till skatte lösas.
Stjernstedts, Joli. Wilh., d. 15 dennes bordlagde motion, M 30, ang:de förhöjning i det af K. M. för flottans nybyggnad äskade anslag. Kemitterades till Stats-Utsk:t. Frih. Nordenfalk, Johan, uppläste en motion, M 31, om anslag för uppförande af en byggnad till inrymmande af Riksarkivet och K. Bibliotheket. Begärdes på bordet. Ur von Mentzer, Carl Fredrik, afgaf en motion. M 32, ang:de åtskilliga ändringar i nu gällande förordning rörande bränvins tillverkning. Afven denna motion bordlädes. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, väckte en motion, M 33, ang:de ändring i gällande Legostadga, i Iråga om orlofssedels innehåll. Lades på bordet. Frih. Raab, Carl Adam, uppläste två motioner, M 34, om upptagande af ett inhemskt statslån för jernvägsbyggnaderne i landet, och M 35, om införande af fullständig handelsoch närings-lrihet. Dessa motioner lades på bordet. Upplästes en utaf Hr Törnebladh, Carl Eggert, inlemnad motion, M 36, om anslag till ett nytt läroverkshus i Fahlun. Remitterades till Stats-Utsk:t. Upplästes en utaf Frih. Edelcreulz, Jakob Daniel, inlemnad motion, JYs 37, ang:de öfverlåtelse af f. d. Löjtnantsbostället vid K. Calmar regemente Ig mantal Norra Quill till Wentzelholms aktie-bolag. Remitterades till Stats-Utsk:t. Den 19 November. 109 Föredrogs ett från Vällofl. Borgar-St. ankommet prot.-utdr. för d. 15 dennes, med öfverlemnande af en utaf Hr Lindström väckt, till Banko-Utsk:t remitterad och med de öfriga Riks-St:n kommunicerad motion, om förändrad lydelse af 101 § 2 mom. i Banko-reglementet. Begärdes på bordet. Upplästes ett från Hederv.
Handelsoch handtverks-societeterne hafva tillvägabragt särskilta stiftelser och välgörenhets-inrättningar, till understöd för behöfvande medlemmar. Tvenne apothek, hvilka hållas i godt skick, finnas, och hälsovården besöijes af 2:ne läkare med lön af staden och för öfrigt af flere i staden boende Regemeuts-läkare. Under läkares tillsyn bedrifves vaccinationen af en föreståndare med arfvode af stadens kassa. Eldsläckningsanstalterne äro tillökade genom en sistlidet år, emot 1,700 R:dr B:ko, inköpt större brandspruta och hålles vakt dagligen i ett af kyrktornen till tidigt upptäckande af eldsvådor inom stadens vidsträgkta område. Sistlidet år inrättades ett polis-vakt-kontor, som hela dygnet är tillgängligt. Åbyggnaderne inom staden och dess område äro uti Skånska städernas bolag brandförsäkrade för 1,659,052 R:dr 24 sk. — Varulager och annan 23 lösegendom är försäkrad uti det för städerne för sådant ändamål bildade bolag till ett belopp af 1,230,950 R:dr. Stadens inkomster, beräknade efter medium af sislförflutne fem år, eljer från och med år 1839 till och med sistlidet år, hafva utgjort 39,635 R:dr och utgifterna upptagas till 73,809 R:dr Banko; allt på sätt tabellen närmare utvisar. 2:o Landskrona. Folkmängden, deribland garnisonen inberäknad, uppgår till 3,282 personer, af hvilka 1,803 äro mantalsskrifne och 1,479 icke mantalsskrifne. Nu som tillförene är stadens handel och sjöfart ringa och hamnen, den staden saknar förmåga att upphjelpa, fortfar att uppgrundas. Rikets sist församlade Ständer hafva väl för islåndsättande af hamnen anslagit en summa af 25,000 R:dr Banko, deraf i-del borde af staden återbetalas.
Lika nödvändigt det är, att, om en person, medan han är underkastad kyrkotukt af nyss omförmäld beskaffenhet, begifver sig in i en annan församling, presterskapet derstädes blir satt i tillfälle att fortsätta den började tukten, lika litet kan någon fara för personers medborgerliga anseende uppstå ur ett enkelt omförmälande i afflyttningsbeviset af dessa förhållanden. Förutom det tillägg, sorn sålunda blifvit en följd af Preste-Ståndets beslut i ämnet, har Utskottet dessutom, till följd af Presteoch Bonde-Ståndens beslut, samt anmärkningar hos Ridderskapct och Adeln, ansett sig böra föreslå några mindre väsendtliga redaktionsförändringar i beslutet, hvarigenom de skiljaktiga tneningarne derutinnan torde kunna sammanjemkas. Med Sammans. Lagsamt Ailm. Besv.- och Ekon-UtshoUets Utlåtande K:o 40. 5 Med inbjudning till Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden att frånträda deras i ämnet fattade sins emellan afvikande beslut, får Utskottet alltså till meningarnes sainmanjemkande föreslå Rikets Ständer, all Rikets Ständer måtte i underdånig skrif velse hos Kongl, Mnj:t anhålla, att derest strafflagförslaget varder, i det skick Rikets Ständer detsamma antagit, af Kongl. Maj:l såsom lag alfärdad!, Kongl.
Snarare torde det blifva mera lämpligt, att saken förblefve sådan den nu är, och att Städerne, jemte de exemplar af årstrycket, hvartill de äro berättigade, må få behålla hvar sitt exemplar af Författnings-Samlingen, hvilken, utom det att den innefattar ett Repertorium af alla vidtagna Regeringsbeslut, under året, äfven utgör en controll på årstryckets fullständiga utdelning. Herr Rosenblad har vidare, ibland de flere ofta öfverklagade och af Motionairen jemväl anmälde olägenheter, som med nuvarande utdelning af det så kallade årstryc. ket äro förenade, anfört, att en autoritet icke kan känna, huruvida han deraf erhållit fullständig del, enär någon bestämd Nummerföljd derå icke finnes eller kan finnas, hvaraf den följd skall kunna inträffa, att en författning blifvit utgifven, inträdt i gällande kraft och äfven blifvit ändrad eller upphäfven, utan att kunskap derom af den till delfåendet berättigade erhålles förr, än nära 2 år derefter, då Registret utkommer. Bästa utvägen att åstadkomma ordning och fullständighet i afseende på Författningars utdelande vore således, att årstrycket helt och hållet upphörde, och Förfatlnings-Samlingen deremot, såsom i andra Länder tillgår, tilldelades alla autori - Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N-o 34■ 3 nja åtgärder vidtagas, sorn stå i strid mot dem nämnde Ständer beslutit. Herr Friherre Ridderstolpe, Fredrik} har fästat uppmärksamhet derpå, att de exemplar af Förfatlnings-Samlingen, som utdelas i landsorterne, blifvit afsände till Post-Contoiren, som besörjt fördelningen deraf, hvaremot Läns-styrelserne haft detta bestyr med årstrycket. Till förekommande af den oordning, som häraf ofta inträffat, har Friherren yttrat den önskan, att enhet i utdelningen kunde tillvägabringas på det sätt, att båda Samlingarne må utdelas genom Läns-styrelserne.
Om jag i detta milt försvar gjort mig skyldig till vidlyftighet, så torde det ursägtas dermed, alt den är mera nödig, för att med bevis vederlägga, än ulan bevis angripa. livar - Den 28 Octo ber f. m, 225 Hvarjemte Hevr Munck af Rosenschöld t\\[ protocollet aflemnade följande handlingar: Bil. Litt. A. Utdrag ur 1837 års SpecialRäkningar öfver den KronoTionde-Spanmål, som finnes afförd såsom utgående till Lunds Domkyrka, nemligen: Råg. Korn. Hafra. Län: T:r k:p. T:r k:p. T:r k:P. Rätteligen transsumeradt intygar /sr. Tauvon, Kamererare i RiksBokslutsContorcL Bil. Litt. B. Utdrag af Protocollet, hållit i Lunds DomkyrkoRåd den 18 October iSaS. §. 6. Ordföranden tillkännagaf, att ändamålet med DomkyrkoRådets sammanträde i 4 7 H. 15 22Ö Den 28 Octo ber f. m. dag egenteligen vore alt få bestämt maximioch minirni-afgiften för de hemman, hvilka fardagen 1827 skola afträdas, och till hvilken ända handlingarne circulerat DomkyrkoRådets Ledamöter emellan. Härvid anförde Academiens Rector Magnificus Herr Professor Rosenschjöld : ”Ehuru jag haft allt skäl vänta det af ”Domkyrko-Inspectoren uppgjorda och med ”Handlingarne circulerande förslag öfverensstämma så väl med författningens föreskrift som med Domkyrkans billiga interesse å ena, samt de hittills varande ”arrendatorers skäliga anspråk å andra sillan; så har jag dock vid granskningen af ”nämnde förslag snarare funnit motsatsen, ”och derföre nödigt att af Herr Katnerera”ren Mengel begära närmare upplysningar.