Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hemma gick hennes far i spänning öfver krians öde, och som han visste, hvilken dag den skulle lämnas igen, så var hans första fråga vid middagsbordet, hvad rektorn hade sagt om uppsatsen. Elma såg ned på sin tallrik. » Åh, just ingenting, » sade hon. Hon kunde väl inte säga sin pappa, hur blodigt man hånat hans snillefoster, och att rektorn till och med undrat, om barnjungfrun skrifvit det. » Just ingenting, » upprepade källarmästaren förargad. Han hade så säkert väntat, att uppsatsen skulle göra lycka. » Sa ' han verkligen ingenting särskildt? » Elma mumlade något om en del staff el, föl att göra det hela mera troligt och så öfvergÉ man ämnet för den gången, ehuru källarmästaren hela eftermiddagen var vid. dåligt lynne till följd af sårad författarstolthet. När veckan var slut, kom " Elma emellertid hem med en anmärkningsbok, som hon dröjde i det längsta att visa fram. På måndagsmorgonen måste hon likväl göra det, ty fadern skulle skrifva in sitt namn. Han studsade, då han fick se anmärkningen, den första i hela boken och den enda hans flicka någonsin fått. En anmärkning för fusk! Hvad ville det säga? Elma rodnade och bleknade. Alltsedan kriadagen hade hon grufvat sig för denna stund och funderat på hvad hon skulle svara på sin fars frågor, ty att säga att hon fått den där anmärkningen för hans skull, det kunde hon då rakt inte. Hon hade inte något vidare godt hufvud, men i stället en fin instinkt, och hon förstod dunkelt, att det på något sätt skulle såra honom djupt, ohjälpligt, outplånligt, om hon gjorde det. Hellre då draga till med hvad som helst. Men hon hade glömt alla historier hon tänkt ut och stod där nu darrande och tyst som en riktig brottsling. IDUN Det enda hon till sist kunde hitta på var att kasta sig om faderns hals och brista ut i snyftningar. Men han sköt henne ifrån sig och förhöret började. Så godlynt han än var, kunde han bli mycket allvarlig ibland, och han hade starka ambitionskänslor både för egen och sina barns räkning. Hvarför hade hon fått anmärkningen? Det ville han och det skulle han veta. '
Dessa kunna under ett krigstillstånd uppgå lill ganska högt beloppi och sätta banken i en ofördelaktig ställning. Således kan jag ej låta ett sådant yttrande oanmärkt passera. Här förekommer åter förhållandet emellan 2 och 5. Jag talade emot den saken, då fråga var om 2:dra punkten, emedan det var en grundpunkt; men här anser jag det uppstäldt såsom en tyst öfverenskommelse för Bancostyrelsen att, då proportionen är som 2 till 5, ej få öfverskrida den med någon rabatt. Må regeln här gerna qvarstå; man har då bestämdt, när creditivet skall anlitas, eller nar man skall, såsom jag föreslagit, genom lån skaffa sig silfver från utländsk ort, då Banken får det, utan att derigenom höja coursen. Jag har således ingenting vidare att anmärka mot io:de punkten. Frih. Ehrenborgh: Då i förmiddags discussion var om proportionen som 2 till 5, deltog jag ej deruti derföre, att jag hörde åtskilliga meningar yttras af män, hvilka jag ansåg kunna bättre än jag bedöma saken, och jag var öfvertygad, att dessa yttranden skulle verka på Utsk:s betänk. Med den öfvertygelse, jag äger, att betänk, är uppstäldt i Den 5 Maj e. m. 2o3 logisk ordning efter de deruti antagna principer, anser jag denna io:de punkt vara en logisk följd af den 2:dra punkten. Jag döljer ej för mig, att Utsk. sannolikt ansett sig böra gå till väga med denna försigtighet för att lugna farhågorna. Jag, som icke hör till deras antal, sora hysa dessa farhågor, bekänner, att då jag önskar, att den i 2!dra punkten bestämda proportion måtte försvinna, önskar jag, att samma förhållande må äga rum i io:de punkten. Jag hyser den öfvertygelse, att en Bancostyrelse bör hafva latitud i sina handlingar, och i samma stund, vi småaktigt fästa dem vid dessa föreskrifter, fyller den ej mera sitt ändamål. Man kan säga, att jag sjelf föreslagit just detsamma i den proportion, jag nyss framställt.
PresteSbts derom fattade beslut ankommit, och sedan härtill svarats många ja, jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo sammansatta Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon. Utsk:ts den 28 sisth Januari ooh 1 dennes bordlagde Betänk. N:o 2, i anledning af väckta förslag, att den Heliga Nattvarden må kunna omedelbart efter skriftermålet före den allmänna Gudstjensten utdelas. Hr Tham, Casper Wolrath: I allmänhet tror jag att en hög och sann tanke gjort sig gällande i den gamla Kyrkolagen, då den fäster den H. Nattvardens begående såsom en integrerande beståndsdel vid den allmänna gudstjensten. Så har äfven detta sakrament betraktats allt ifrån Kristendomens äldsta tider, och högligen vöre att beklaga, om det någonsin annorledes betraktades. Jag förstår derföre icke orsaken till det förslag, som Utsk:t här upgjort. Såsom alldeles gifvet måste man antaga att, i fall det blefve lag att den H. Nattvarden skulle administreras genast efter skriftermålet, så måste just denna närmare och innerligare förening mellan gudstjensten och denna heliga akt helt och hållet uphöra, och dermed skulle äfven uphöra mer än hvad man nu skulle tro eller in ser, ty Nattvarden skulle förlora betydelse af nådemedel och blifva en blott vacker akt, som af vanan eller andra underordnade orsaker blefve iakttagen. Afser man med detta lagförslag endast vissa undantag, såsom för ålderstigna och sjukliga, så skulle jag för min del anse en skrifvelse till K. M:t alldeles öfverflödig, ty gällande lag medgifver redan sådant, och häfden har redan bildat undantagslagar. Må vi nöja oss med dem. Så t. ex. i hufvudstadens församlingar hålles, till följd af församlingarnes eget beslut, skriftermål hvarannan Ijör - 30» Deli i Kebrnari e. m. dag och hvarannan Söndag. Då skriftermål hvarannan Lördag eger rum, år den sjuklige och ålderstigne alldeles oförhindrad, att, när han ej kan öfvervara en hel högmessa, omedelbart efter skriftermålet begå den H.
Öfver denna debiteringsåtgärd anfördes likväl för de begge första åren klagomål i föreskrifven ordning utaf en del af bemälde tjenstemän, hvilka dervid yrkade att från besagde utskyld varda helt och hållet befriade eller, derest sådant icke kunde bifallas, åtminstone frikände från skyldigheten att utgöra densamma för större andel af deras under dessa tvänne år uppburna löneanslag, än som motsvarade Sveriges årliga tillskott för diplomatiska utgifterna. Men sedan upplyst blifvit, att uti de Öfver-ståthållare-einbetet, i afseende å bevillningstaxeringarna för samma år, tillställda uppgifter å Minister-statens löne-inkomster, något bidrag från Norska statskassan icke varit inbegripet, så förklarade bemälde embete, genom resolution den 15 Februari 1838, att klaganderne icke kunde befrias från bevillnings erläggande för deras inkomster å meranämnde stat, samt att anledning ej heller förekom till ändring i den öfverklagade debiteringen; och blef, efter deröfver anförde besvär, detta beslut både af Kongl. Kammar-rätten och, under den 29 November 1839, äfven af Kongl. Majit hufvudsakligen gilladt och faststäldt. På sätt Kongl. Maj:ts nådiga proposition innehåller, yttrade
Pa de skäl, sorn vid 2:dra momentet i föregående punkt, rörande Wadstena Krigsrnanshuskassa, blifvit anförda och hvilka äfven i afseende å Amiralitets-krigsmanskassan äro, enligt Utskottets tanka, t i 1 lärn p! ige, får Utskottet, hufvudsakligen vidblifvande sitt förra yttrande i 1 momentet af nu förevarande punkt, hemställa, att Amiralitets-krigsmanskassan, emot afträdande af sin rätt till uppbärande af rusthållsafgifter, måtte undfå ett kontant årligt ersättnings-anslag af 9,333 r:dr 16 sk. med förklarande att, så framt kassans styrelse framdeles kan ådagalägga, att genom fortfarande af förenämnde nu påbudne afgifter, högre inkomst skulle för kassan hafva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i samma ersättningsanslag bör \id blifvande riksmöten ega rum. Med rättelse af det i andra momentet (örekomne tryckfel, tillstyrkes, att likaledes, emot afträdande af rättigheten att upptaga avancernehtspenningar, inskrifningspenningar och passagerareafgifter, Amiraliletskrigsmanskassan måtte, såsom ersättning derför, erhålla ett bestämdt, kontant statsanslag af 2,733 r:dr 16 sk. årligen. 1 afseende å tredje och 4:de momenterne hafva inom Riksstånden anmärkningar icke förekommit; oell <lå vid femte momentet erinran blifvit gjord endast angående Rusthållsafgifterne, hvilkas utbytande mot ersätlningsanslag härofvan är fortfarande tillstyrkt, vidblifver Utskottet sina, uti nyssnämnde 3:ne momenter, gjorda hemställanden. •5:o Arméens Pensionskassas medel.
Afven om en tillökning skulle behöfvas, så, när det kommer i fråga alt bestämma beloppet deraf, hor jag alt detta ganska lätt kunde beräknas; och jag får fördenskull i afseende å denna punkt, och på de af flere talare anförde skäl, instämma i den bär framställda begäran om återremiss. Hr Adelborg har fästat upmärksamheten på det förhållande, atl ynglingarne vid Hudiksvalls skola måste för att erhålla den för afgång till Universitetet behöfliga förbildning resa många mil ända till Hernösand. Om det lilla anslag af 600 R:dr, som för hvardera af 2:ne nya lärare vid förstnämnde skola blifvit hegardt af R. St. nu beviljades, skulle man derigenom ernå den fördel, att Hudiksvalls skola kunde blifva en högre lärdomsskola, hvarifrån lärjuogarne direkte kunde Den 22 April f. ra. 307 afgå till Universitetet, från hvilken bana nu mången af brist på medel nödgas afstå. Jag anhåller derföre om återremiss äfven å denna punkt och förenar mig för öfrigt i Hr Adelborgs framställning. Hr von Troil, Sam. Gust.: Sällan har väl StatsUtsk. till R. St. framlagt något Statsregleringsförslag, deri elt så stort antal vigliga frågor blifvit till Ständernas pröfning öfverlemnade, dels på grund af Kongl. propos:n, dels på grund af enskilda motioner. Delta oaktadt synas fordringarne, att fä beviljadt allt hvad man i ett eller annat afseende kan anse nödigt eller nyttigt aldrig mera högljudt, än vid denna Riksdag hafva yttrat sig. Jag vill ingalunda bestrida den stora nyttan af de ifrågavaride seminarierna; men jag hemställer huruvida del är möjligt att upfylla alla de fordringar, som möjligen för nödiga eller nyttiga inrättningar kunna framställas, och otia det icke blir nödvändigt att lill framtiden upskjuta en del af dem. Man kan i det enskilda lifvet icke alltid på en gång verkställa hvad man kan anse vara nyttigt, och jag tror att man, vid upgörandet af en Statsreglering, mäste följa samma regel.
Jag föreser väl att det icke blir af alla gouteradt, men de må hafva -sin öfvertygelse likasom jag min, och då så många gånger Reglementer och föreskrifter blifvit uppgjorde med fästadt afseende på de förmögnares beqvämlighet och förmon , må det tillåtas mig fästa hufvudsakeligt afseende på de fattiges fördel , hälst det icke åstadkommer de andras förlust. Man torde invända att en sådan förlängd tid fordrar utgifter till nödige Embetsmän; men den vinst som genom minskning af den annars säkra förlusten härigenom uppkommer öfverstiger i ganska betydlig mon alla möjliga dervid blifvande utgifter, reglerades de än efter en frikostigare måttstock än hittills. Jag får ödmjukast anhålla att detta mitt vördsamma Memorial, måtte med de andre Stånden communiceras och derefter till StatsUtskottet remitteras med föreskrift att skyndesammast till afgörande företagas. 128 Den3 Februarii. N:0 8. Håns Excellent e Herr Grej ve von Engerer Sm t Lars: Redan vid sistledne Riksdag vågade jag för Höglofl. Riksens Ständer framlägga ett förslag till inrättande af ett Asylum lör mindre brottslige, i hopp att genom en dylik inrättning, till dygd, sedlighet och medborgerliga egenskaper, återföra mindre förbrytare , hvars ungdom lemnar hopp om någon förbättring. Med mycken välvilja upptogs mitt välmenande förslag, men i anseende till bristande medel biel det ej antagitÖtvertygad, att en sådan inrättning vore välgörande för menskligheten, har jag föresatt mig. så ofta möjligt är, förnya denna framställning. ”Man bör aldrig tröttna att säga en god sak,” plägade Furst Weneclaus Kaunitz säga. ”Nitton gånger har jag’* tilläde han, ”uppgifvit ett nyttigt förslag utan att ådraga detsamma någon1 uppmärksamhet, men den 2o:de har det lyckats.” Så tänkte den redlige Engelsmannen Wilker* force, hviken hvarje år. under en lång tid, begärte Slafhandelns upphörande och icke tröttnade förr, än ändamålet vanns.
R:dr 143,666: 32. — för hvilkas utassignering tillgång då saknades, I afsende på det förlagslån, stort 80,000 Rrdr, hvilket Nyköpings Bruksoch Faktoribolag, på grund af Kongl. Brefvet den 3o Juni 184 ^ > utur Manufaktur-Diskontfonden uppburit, hafva Revisorerne ansett sig böra anmäla, att, sedan den ena af löftesmännen för berörde lån, Handelshuset H. J. Oldenburg & Comp., år 1843 gjort cession, har Grosshandlaren J, G. Schwan, enligt förbindelse af den i3 Februari samma år, ikläd t sig den nämnde Handelshus förut åliggande borgens-ansvarighet, saint alt, efter det Bruksoch Faktori-bolaget år 1844 afträdt sina tillgångar lill borgenärers förnöjande, lånets indrifning beror på handläggning i laga ordning. I likhet med hvad under nästföregångne åren ägt rum, har jemväl under de tvenne år, hvilkas räkenskaper utgjort föremål för Revisorernes granskning, Gamla Ull-Diskontfondens tillgångar undergått en ytterligare förminskning. De öfver fonden upprättade kapital-slut, som finnas denna Berättelse bilagda, utvisa, att fondens behållning vid början af år i843 beräknades till R:dr 47>893: 24. 2. Sammanräknade Inkomsterna för begge åren hafva utgjort: Hvaremot Utgifterna under samma tid varit följande: Löner och arfvoden till tjenstemän och betjening vid Ullkontoiet i Norrköping samt till Direktören L. Hofman Bang R:dr Reseoch ti aklamentspenningar till bemälte Hofman Bang Extra utgifter Reparationer å ullmagasinsbyggnaden i Norrköping Räntor till Manufaktur-Diskonten å lemnade förskott 1. och hade följaktligen fondens kapitalbehållning vid för lidet års slut nedgått till ^ •
En Canzlistj hvilken biträder vid renskrifning och alla andra inora Fullmäktiges Expedition förefallande göromål. §• 144* En Ombudsman besörjer och bevakar alla RiksgäldsContoirets rättegångsärenden , efterseratt Betjenin - ( 79 ) gen under de vanliga arbetstimmarne utan vederbörligt tillstånd ej är frånvarande m. m., som dess tjenst tillhörer. §■ i45- RiksgäldsVerket förvaltas under Fullmäktiges öfverinseende, enligt den af Rikets Ständer för Comrnissarierne i RiksgäldsContoiret år 1810 fastställda Instruction, af Tre Commissarier. Vid C ommissar iernes CanzliExpedition bestås: En Referendarie eller Secreterare. En Canzlist. Under Commissariernes närmaste inseende lyda dessutom: B ok sluts -Contoir et, hvarest hålles HufvudRedogörelsen för RiksgäldsContoirets Fonder, Inkomster och Utgifter m. m., består af: En Kamererare. En Bokhållare. En Kammarskrifvare. Ca ssa -C ontoir et: En Casseur för Inkomst och Utgift. En Contorsskrifvare j som biträder med bokföring m. m. Revi s iöns-Contoir et j hvarest RiksgäldsContoirets samt GeneralAssistanceContoirets Hufvudböcker och Räkenskaper m. m. grankas, består af: En Föreståndare eller Kamererare. En Revisor. ♦ ( 8o ) CreditSedelV e.rket. En Kamererarej Eva FexlingsCasseurer, Två Bokhållare, Fyra. ContoirsSkrifvare, af hvilka Två höra tili Ordinarie Staten och Två till GreditSedelVerket. Två CassaSkrifvare uti VexlingsCassorne. FaktBet/ente. En. Fäktmästare. Åtta Kammardräng , af hvilka Fyra anses höra till Ordinarie Staten och Fyra till CreditSedelVerket.
Delta lärer dock hvarken vara förenligt med ändamålet för Samhällsinrättningen, allmän säkerhet, eller i längden vinna Allmänhetens bifall. För att bedöma frågan, huruvida våld må nyttjas för att hindra fånges flygt, blir det då nödvändigt att undersöka, om, utan detta medel, tillräcklig säkerhet kan åstadkommas, eller ej? Det torde dervid blifva nödvändigt, att göra skilnad emellan olika slags fångar, och olika ställen för deras vårdande. Att emot en anklagad fänge, som ännu icke är till brottet förvunnen, tillåta användandet af så stränga medel, att lifvets förlust deraf kan lätteligen blifva en följd, synes mig ej vara med rättvisa förenligt, och ej eller af nödvändigheten påkalladt, emedan det ej ännu, så länge fången icke är dömd, kan anses fullt bevist, att hans frihet är oförenlig med allmänna säkerheten. Det första vilkoret för möjligheten, att tillåta skjutgevärs användande emot fången, torde således vara, att han är förvunnen och sluteligen dömd för ett sådant brott, hvarigenom han anses farlig för allmänna säkerheten. I af - Den i 6 November f. m. 55 seende på stället för fångens vårdande, torde äfven böra tagas i betraktande, att så länge denne under ransakningen eller för domens verkställande hålles i allmänt fängelse, detsamma bör vara så inrättadt, att flygt derutur ej är möjlig, utan vårdarens försummelse och efterlåtenhet. Lemnar man nu åt denne vårdare en i lag grundad magt, att till fångens qvarhållande, sedan han redan kommit utom fängelsets murar, använda skjutgevär, är det att befara, att vården inom fängelset blefve mindre noggrann, och stora missbruk kunde deraf lätteligen blifva följden. Samma förhållande inträffar äfven, då fången under transport är under fångförarens uppsigt, och utan dennes försummelse ej lätteligen kan komma lös, så vida han ej brukar våld, som då äfven berättigar FångGevaldigern alt nyttja sine vapen, och dermed förmå fången till lydnad.
Sedan framledne Hof - Jägmästaren Friherre 6ripenlljernL8 Enka, kiva lovise Lkeliublae, hos Kongl. Maj.-t gjort underdånig ansökning, att fä fäsom Pension upbära den expectance lön af Nd. specie, Mannen i lifstiden pä Riksgälds-Con» koirets Stat innehaft; och Herrar Fullmägtige häröfver afgifvit underdånigt utlåtande, sä har Kongl. Maj.-t genom asläten nådig Skrifwelse af d. 4 September 1804 behagat förständiga Fullmägtigs, det Kongl. Maj:t i sä matto bifallit ansökningen, att Enkan ffulie i dest Återstående lifstid af Riksgäldsfonden njuta hälften eller 166 Rs. 32 st. af Mannens ofvan berörde expectance lön; och hwarkill hörr således Den 18 November9Z9 således pä Riksgälos,Contoirets Stal kommit alt upfvraö. Utan att inga i någon pröfning af sielfwa hufwudfrägan såsom af Kongl. Majit redan afgjord, har Stats-'.H st - ltet likwäl trott sig böra lill Riksens Högloft. Ständer hemställa, om nödigt ar, att uti Jnstruclioncn för Riksgälds Csntoiret, Herrar Fullmägtige serskildt och uttryckeligen, förbjudas att' genom underdånige tillstyrkanden bereda Nådigt bifall, till saoant som med Riksgälds-Coutoirets inrättning och faststälde styrelsegrunder icke är förenligt i någon matto skulle kunna leda till inskränkning af Riksens Högloft. Ständers egne rättigheter, att om detta Werk förordna. Med hamtad anledning af Revisorernes meddelte yttrande, hafwa Herrar FuIImägtige är 1805 tills widare bewiljat afledne Kammererarens wid Riksgalds-Contoiret 1^. Irl. läunävalls
Lag-Utskottets Betänkande, Jtä 45, 3 Man kunde visserligen anmärka, att förstnämnde barn lika litet som de andra böra lida för föräldrarnes förseelser; men många skäl tala för den antagna olikheten i omförmälde hänsende, bland annat det att föräldrarne ej kunna i detta fall, så som eljest genom förening inrymma barn i fullt lagliga rättigheter; och då ett stadgande, som tillägger oäkta barn arfsrätt efter fader, skulle föda af sig en mängd tvister om faderskapet till dylika barn, och allmänna grunder för bevisningen i sådana mål, der någon gällande presumtion icke äger rum, ej kunna uppgifvas, torde uteslutandet af samma stadgande ej böra hänföras till någon inkonseqvens. Men, utom dessa undantag, bjuda försigtigheten och klokheten iagttagandet af en ytterligare åtskillnad. Bland de skäl, som tillförene emot ifrågaställde arfsrätt åberopats, har man herntat ett från fruktan för den split inom slägterna, som skulle uppkomma deraf, att en person, som förut ej varit erkänd såsom hörande till en viss slägt, kunde vid arffall der intränga sig; och på delta skäl kan lagstiftaren ej undgå att gifva akt. Man kun nemligen lätt föreställa sig den händelse, att en qvinna, som födt oäkta barn, sedan ingår äktenskap, utan att omtala hvad förut inträffat. Mannen är således derom i okunnighet och efter ett flerårigt äktenskap a.flider hustrun, efterlemnande, jemte mannen, flere äkta barn. Då framträder det oäkta med anspråk alt få dela med de äkta; men hvad följd skulle icke detta framträdande hafva? Det är icke här blott beräkningar, som till en del gäckas; utan något dyrbarare, något heligare, som störes. Det är den aflidna modrens minne, som fläckas inför de förut om förhållandena omedvetna barnen; och då lagstiftningen bör förekomma dylika olyckor, delar äfven Utskottet Lars Iiasmussons åsigt, att oäkta barn endast må njuta arfsrätt efter moder om hon dör ogift, eller utan äkta bröstarfvingar.
Af den i4 Mars, af innehåll; Att PresteStåndet, efter erhållen underrättelse att Ridderskapet och Adeln antagit den af.Con8titutionsUtskottet föreslagne ändring uti RegeringsFormens 37. §., jemväl godkänt samma Förslag. Att Den 17 Martil, e. m. *57 Att Ståndet bifallit LagUtskottets Betänkan,* den rörande: iso Väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 16 November 1816. angåen, de sättet för en Menighets hörande i enskilta ärender. 2:0 Förtydligande af Lagens stadgande i 17 Cap. GiftermålsBalken angående fördel. 3:0 Arfvode för Utmätningar i private mål. 4:0 Bibehållande af Författningen, att en sjettedel af Ström alltid bör lemnäs öppen. 5:0 Förslag att Böter i Brottmål må utgå efter förmögenhet3 och 6:0 Förändring i Straffet för Hållkarl ; Att Ståndet gillat Allmcinna Besvärsoch Oel cono/niceUtskottets Utlåtande, rörande en förbättrad Posternas regiering: « Att vid föredragning af ConstitutionsUtskottets Memorial, angående tvenne Redactionsfel uti de beredda Förslagen till ändring uti Riksdagsordningen, PresteStåndet ansett det vara emot RegeringsFormen och Riksdagsordningen stridande, att de sedan föregående Riksdag' hvilande Förslag till förändrad Redaction af Rikets Grundlagar med förändring antaga; Att Ståndet återremitterat så val ConslituRidd, 0. Ad, Prof, IV. B. II Afd33, 34. 358 D‘n 17 Martti y e. tni tionsUtskottets Memorial , rörande gjord Anmärkning emot Konungens Rådgifvare i Corn* mandomål för Arméen, som StatsUtskottets Utlåtande angående användande af de innom Södermanlands Län befintliga Jagbackar.' Af den 17 Marsy angående: Bifall till StatsUtskottets Betänkande om Medels anslående åt BergsRådet Friherre Hermelin. Från Uälloflige BorgareStändet: