Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr ^älertxsrrs, ^xsl, med stera instämde häruti. Friherre Os 6ser, Ido ber t, yrkade, at dek mätte wara i Lagmans krorooollst, ej uti Jnteck« rnngs - krotocollsr stikå LontrsÄsc skulle instyka. Herr Herr Grefwe» och Landt-Marskalken anmärka, at i Konungens kropostrion star i Jnkeckning6-?rolOLoI!Ll intagas. Friherre !)e 6scr, Roberr, urläk sig ej kunna inse, hivad ärrenäs-Oonrr-iLtor äga för gemenskap med et Intecknings - "rorocoll, enär ^rrsnöawr ej är fordrings-ägare och det endast wore fordrings-agares rakt, som genom Inteckning bewarabcs. Friherre lckjerra, Ickans, förnyade sin erinran, om brosnäs'Omn-LÄers intagande i Inteckningskroweollsr; de kunde ej instyta i Lagfarts-krorocoiior, hwilket wore för et helt annat ändamål inrartadt. Grefwe ?olks utbad sig fa göra den anmärkning, at ivid Härads-Rätten förcS et sa> skilldt ?r»ro^ coll för Lagfarten och et särskilldt för Inteckningar. Dek förra innehåller allenast meddelande af Upbud och Fastor , det andra allt hwad som gravsr-sr en Egendom. Det wore i detta sednare, som ärrenäs(ilonrrsLIer skulle intagas, hwilka derigenom wunne en särskilld säkerhet; och instämmer detta fullkomligen med lydelser» och assigtcn i Kongl. Maj:ts Nädlga kropoluion. Hans RxcsIIsncs Herr Grefwen och Lan dt-Marskal k en. Bifaller Höglosiige Ridderskapet och ?ldeln, at ^rrenäLtcir ma för Domaren upwisa sit Loull-sA, inom den tid i IV. Cap. i. §.
Då jag nu går att yttra inig öfver Utskottens Betänkande, får jag börja med att förklara, det jag gillar Utskottens förslag, att af Bankens vinst uppköpa silfver för att förstärka Bankens fond. Jag skulle likväl önska, att den i detta Betänkande föreslagna summa icke måtte öfverskridas, hvilket Utskotten lära föreslå uti ett annat Betänkande ; då det belopp, som så användes, nädvändigt måste åstadkomma en vidare brist i Statsanslagen och öka beskattningen, eller minska nedsättningenderaf. En annan vigtig fråga förekommer i detta Betänkande, väckt af alne ledamöter uti Utskotten, frågan nemligen om man emot silfver i Banken får, jemte depositiorts-sedel, lyfta värdet i sedlar. Ehuru vid första åsigten detta förslag har flere goda sidor, och ehuru jag tror, att capitalisternes intresse derigenom skulle förstärkas, kati jag dock ej neka, att jag dervid finner flere stora betänk, ligheter, som jag nu anhåller att få framställa> I händelse denna rätt skulle bifallas, hemställer jag till Ridderskapet och Adeln om icke det första resultatet vöre, att alla lån uppsades, för att dermed köpa silfver, deponera det i Banken och utlåna de derföre erhållne sedlar. Ehuru Motionairerne sjelfve medgifvit, att denna rubbning skulle äga rum, hafva de likväl anfört att den skulle sätta sig och Bankens sedlar I)«n 15 Julli e. m< ater utlånas såsom stående lån, då man blifvit försäkrad, att återfå silfret. Men som genom det* ta silfveruppköp coursen postdagligen skulle försämras, hvilket äfven skulle vara en stor olycka och motverka den stadga i myntväsendet, som man åsyftar; så hemställer jag om icke,-då coursen uppgått till 136 eller 140 sk., capitalisten, som utlånt sine penningar, skulle uppsäga dem, för att med de sålunda erhållne penningar åter uttaga sitt silfver i Banken, och förvandla detta efter högre cours till sedlar, hvarigenom en betydande vinst för honom skulle uppstå, och agiotage samt cours-försämring, nödvändigt åstadkommas; långt ifrån att stäeiJcle
Denna grundsats synes mig vara alldeles oafvislig. Lika gammal, som samhället sjelft, tror jag icke att några theorier — aldraminst den, hvarå Stats-Utsk:t grundar sitt beslut — kan rubba densamma. Utstakandet af 184 Den 9 Maj e. m. ett lands, på statens bekostnad byggda jernvägsnät förutsätter en förutgången pröfning och uppfattning af dess allmänna behof. Der dessa behof bjuda bano-nas anläggande, böra de, oberäknade de stridiga enskilda lokalintressena, äfven anläggas. Endast dymedelst kunna banorna komma att rätt uppfylla och motsvara det ändamål, som man med dem afser; endast dymedelst kan landet i sin stora helhet med tillfredsställelse bära de nya skattebördor, hvartill anläggningskostnaden alltid måste föranleda; endast dymedelst äro de såsom statsbanor befogade, — utgöra de faktiska vittnesbörd om ett allmänt samhälleligt framåtskridande, — försvara de, i statens intresse, sin tillvaro och betydelse. Ofvergifver man dessa grundsatser och gör stambanorna per och mindre beroende af de enskilda orternas mer eller mindre benägenhet att sjelfva på ett eller annat sätt bidraga till banornas anläggningskostnad, så ofvergifver man äfven statens högre intressen och förirrar sig i en labyrint af andra intressen, som ej allenast skola förvrida stambanornas stora allmänt gagnande uppgift, utan äfven inveckla förhållandena på ett sätt, att något hvar skulle få svårt att reda sig derur. Utsk:t säger, att allmänna meningen vid flera tillfällen uttalat sitt ogillande deröfver, att egare af jord, som lör jernvägens behof upplåtes, icke sällan erhållit en ganska högt beräknad ersättning, jemte det att samma jernväg, för hvars anläggande öfver hans mark han sålunda undfår en ansenlig betalning i penningar, tillskyndar honom betydliga fördelar och förhöjer värdet af hans egendom; men antager Utsk:t i sammanhang dermed, att expropriationskostnaden skall blifva mindre dryg, i fall kommunerna åläggas att verkställa den.
Härvid gaf han nu företrädet åt Danskan: hvilken han, under de sista åren af sin lefnad, högligen älskade. – Lätt är att afgöra, huru mycket mer denna tidskrift hade kunnat gagna: så framt i allmänhet ett större, ett högre sätt att se, och i särskild hänsigt en klarare uppfattning af Snille, Smak, Vitterhet, Skaldekonst, hade tidigare och fullständigare infunnit sig; med sitt beviljande af en rymligare fantasiens frihet, med sitt bemödande att rikta vårt skriftspråk dels ur inhemska, dels ur befryndade källor o. s. v. Icke dessmindre, – hvilken kunnig och billig tvekar erkänna, att i Kellgrens uppsatser och tal framsticker oftare, än i Dalins, och framförallt på bestämdare vis, ett positivare betraktelsesätt? Så förnimmer man, i de förra, satser sådana som dessa: att ”skalden, i motsats till philosophen, har till föremål mer att röra och måla, än upplysa och beskrifva”; att han, emedan han ”ser allting blott i förhållande till menniskan, till hennes sinnlighet, till hennes lidelser”, och således verkar ”endast inom inbildningen och känslan”, har rätt att alltid ”välja det uttryck, som är det Ulligaste för sinnet och det behagligaste för örat, om det ock ej alltid blifver det sannaste för förståndet”; att han, ”tänd af alstringsbegäret, jagad af nya påträngande känslor att med hastiga steg genomstörta sitt ämne, får skapa uttryck, som, föraktande den omständliga sanningens tröga, analytiska gång, men lyckliga för denna lifligare känslokraft, med sin sjelfsvåldigare ordfogning, sin tillfälliga (?) nummer skulle i andra fall, granskade af tänkarens öga, sakna både tydlighet, precision, renhet och framförallt noghet”; att ”det gifves ett allmänt fult, ett allestädes att förkasta, – men, att till och med all skönhet i naturen upphör att vara skön, då den flyttas ur sitt rum”; att ”allt fullkomligt blifver fel, då det nyttjas i falsk ordning, eller motsäger sitt ändamål”. Och i sammanhang härmed utropar han: ”Hvarföre frågar man ej Naturen?
Domarej som för de dem lemnctde Chcirtor icke ställa borgen, skola afgifva redogörelse för uppbörden tillika med de influtne medlen z:ne gänger om äret, eller inom den i5 Januarii och i5 Julii, och åligger Vår Befallningshafvande att, vid hvarje half års slut, på förut stadgadt sätt, i och för denna redogörelse, låta hålla Inventering; men för Domare, som ställa borgen, gälla samma här ofvan intagne stadganden, som för andra för sä Ijn in g smän.” Stockholm den x Aug. 1829. STOCKHOLM, P. A* Norstedt & Ankom till Exp.-Utsk. den to Sept. 1829. Utlåtande, i anledning af gjorda amu hr kn ingär vid Betänkandet, angående Stora SjötullsBevillningen♦ Genom ankomna utdrag af de hos Respe» elive Riks-Stånden den iqide, 22:dra och 2Ö:te sistlidne Junii förda Protoeoll, har Bevillnings-Utskottet erhållit del af de emot Betänkandet N:o 27 förekomna anmärkningar, som föranled t dess återremiss. De sinsemellan mer och mindre stridiga meningar, hvilka härvid sökt göra sig gällande, hafva Förorsakat så mångfalldiga och vidlyftiga yttranden, att ett noggrannt upptagande och besvarande deraf skulle medföra en tröttande vidlyftighet, samt liksom afleda och minska uppmärksamheten vid de Verkligen vigtiga frågornas utredning. Utskottet har derföre bemödat sig att sammanföra anmärkningarne till vissa afdelningar, lämpade, så vidt ske kunnat, efter förra Betänkandets Bih till II. St. 1 a Bevilliii/igs-Utskoltels Utlåtande N.o 44- uppställning, och upptagande hufvudsakliga innehållet af det anförda.
Han wore af den tankan, att om wid läs, ningen af Stals-RädctS Prolocollcr det skulle besinnas, att nägvn Ledamot af Stats-Rädet borde sti » s till an, swar, det ej borde bero af Constilutions-Utffotttts Pluralitet att afgöra, huruwida hans uppförande i Lag» lig wäg skulle undergä granskning, utan borde wara hwarjc Ledamots bäde rättighet och skyldighet, att, enligt sin bfwcrtygelsc, den bcgängna förbrytelsen i sill ständ, till laglig ätgärd, anmäla. Äfwen wille Herr kristman crindra om en anmärkning af Friherre ^liljencrants, hwilken, om han tvore närwarande, han utan twifwel sjelf skulle understödja, att när en Författare med en anmärkning pä Grund-Lagarna wändt sig till Constitutions - Utskot, let, men hans anmärkning af detta Utskott icke blif» wit gillad, det dä mätte wara hans rätt, att med sia motion wända sig birrrte till sitt Ständ. Det syntes Herr kastlinan icke tillräckligt, att han ägde rätt att genom trycket derpå wända allmänhetens uppmärksamhet. Ständet borde äfwen stuteli, gen fä afgöra om ben framstälde frägan skulle fä uptagas eller ej. Herr kol k lieb, Larl ^reckric: Anhöll att afseende mätte hafwaS pä ben anmärkning han gjort wid denna Z. Han medgaf att den wore af, skrifwen ur Regerings»Formen; men hwad han löre» sta. 4373 Den 18 Oktober. stagit innefattade ingen motsägelse, men skulle, efter hans öfwertpgelse, mycket bidraga till större tydlighet. Hans Excel! enet Herr Grefwe Krake, föreslog att denna § momentwis mätte granstas.
Hr Stråle: En ledamot har besannat hvad jag nyss anförde, att för närvarande icke är fråga, alt någon större del af Bankens tillgångar skall användas till inköp hvarken af inhemska eller utländska obligationer. Summan är obetydlig och punkten af ringa vigt. Hvad angår uppköpet af utländska statsobligationer, så hade jag önskat, att ett sådant uppköp låtit verkställa sig; men dervid möter alltid stora svårigheter. Man skall då hafva ett handels, hus, som verkställer uppköpen på sådane tider, då de kunna ske med fördel; obligationerne skola ligga i någon bank deponerade, hvarifrån de skola uttagas, då ränleliqviderne skola ske o. s. v. I alla fall blifver aldrig följden annan, än att i st. f. att Banken, för de tillgångar, som användas tillinköp af utländska statsobligationer, kunde införa silfver, så skulle man göra denna fond räntebärande genom uppköp af räntebärande obligationer. Det blir i alla fall, tror jag, af så liten betydenhet, att man på en sådan operation alltid kommer att äfventyra mera än raan skulle komma att vinna. Derföre tror jag, att man icke bör fästa sig vid den tanken, emedan frågan icke är af någon betydenhet. Det enda vore hvad Hr Skogman nämnde, om Norrska statsobligatio - Den 10 April. 229 ner; i fall de skulle uppköpas, så vore de visserligen papper, till hvilka man kunde hafva förtroende. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag tror ej alt man bör fästa sig vid om det kan vara fördelaktigt att uppköpa utländska papper; ty man skall betänka den tidpunkt, då man föreslår en sådan åtgärd, och då erinra sig, att Bankens metalliska cassa har nedsjunkit ifrån 18 millioner till 9 millioner; att man bör låta sig angeläget vara att åter söka höja denna cassa lill sitt förra belopp; att under den närmaste perioden, för anskaffning af de felande 9 millionerne, det är ganska svårt att föreställa sig möjligheten att ytterligare derutöfver skaffa utländska statspapper.
Uppläst och godkänd hos Ridd, och Ad, d, 5 Junii 1818, — Prest-Ståndet d. 5 Borgare-Ståhdet d. 5 — Bonde-Ståndet d. 6 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t i anledning af Nådig Pro position om befrielse ifrån BränvinsBevillningen för åren 1810, 1811 och 1812 af Personer ä landet som icke eg a eller besitta jord. Sedan under den 3:dje sisdedne December Eders Kongl. Maj;t genom Nådig Proposition till Riksens Ständers pröfning öfverlemnat, huru, i ’ anledning af inkornne underdånige Besvär och Ansökningar må förfaras med utgörande af Bränvins-bevillningen för åren 1810, 1811 och 1812 af personer å Landet, som ej ega eller besitta erd, hafva Riksens Stander af de vidlyftige Underdåniga Skrifve!seri Handllngame i detta ämne tagit närmare kännedom och funnit 25 §. i Riksdagsbeslutet den 2:dre Maj 18x0 innehålla: ’’att den för, Bränvins-till”veikningen serskilt ätagne Bevillnings-afgiften ”bör utgöras i Städerne samt af Ståndspersoner ”med flere å Landet, som ej ega eller besitta ”jord, efter personalen,; så att Tolf mantalskrif”ne personer anses lika med ett helt Hemman , ”och således betala åtta Skill ingar hvardera, kom”mandes denna bevillning att utgå antingen Brän”vinsrättigheten begagnas eller ej.” Häraf kan ej dragas någon annan slutföljd, än att ifrågavarande afgift, utan afseende om Bränvinsbrännings-rättigheten begagnades eller icke varit häftad vid personalen. Denna tydning strider icke emot Kongl.
Proposition, Ä:o 9. 31 län, hufvudsakligen innefatta försträckningar af tillsammans 43,381 Rdr till innevånare i åtta län, som sistlidet år lidit förluster genom hagel, störtregn och nattfroster, samt ett till Jemtlands län, efter der år 1849 inträfFad missvext, ullemnadt undsätiningsbelopp af 75,000 r:dr, — en betydlig del icke kommer att inflyta, hvadan Stats-kontoret ansett undsättningsfondens säkra tillgångar icke böra beräknas till mer än omkring 730,000 r:dr. Efter öfvervägande af hvad sålunda blifvit af Stats-kontoret underdåuigst upplyst och anfördt, har Kongl. Majit velat härmed i Nåder föreslå, det Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad vid sislförflutne Riksdag egt rum, måtte till Kongl. Majits fortfarande disposition för behöfvandes undsättning vid inträffande missvext öfverlemna: «) den dels uti Rikets Ständers Bank, dels uti Riksgälds-kontoret innestående behållning af ej mindre 1830 års kreditivmedel, än de till dylik undsättning redan anvisade hittills influtne tullafgifter för utländsk spanmål, jemte hvad som kail inflyta genom återbetalningen å meddelade uudsättningslån; 0 O 1 5) de tullafgifter för utländsk spanmål, som intill 1851 års slut ytterligare kunna ingå; och c) de dylika medel, som från och med början af år 1852 och så länge de 1 sådant hänseende då gällande tullbestämmelser blifva oförändrade, komma att inflyta; och gör Kongl. Majit sig för öfrigt förvissad, att Rikets Ständer, vid fastställandet af det så kallade mindre kreditivet, jemväl taga i beräkning möjligheten att bereda utväg för hvad, utöfver berörde tillgångar, under tiden till nästa Riksdag, tilläfventyrs kan för ofvannämnde ändamål erfordras.
Påhlmans nu nämnda princip, om icke jag trodde, efter den hastiga Sedelökningen år i8og._io, försigtigheten fordra, att man ännu någon tid, åtrnindstone till nästa Riksdag, uppskjuter med ali mindskning, hvarförutan den nuvarande förlägenheten i Landet annars måste allt mera och me* ja, om ock blott småningom, okas. 2m Anser Tit. Pahlman mera bristande circnlatjon, än bristande myckenhet, af Pappersmyntet utgöra närvarande förlägenhet , och således fia tnför allt liflighet i circulrtioneu brira befordras, och myntväsendet i allmänhet så regleras, att planens verkställande följer tidens sig utvecklande skick, så att Näringarne kunna understödjas i den mån, sorn de efter olika omständigheter hafva olika behof. Instämmande till hufvudsaklig del uti dea na princip, kan jag dock ej förena mig om de derföre af Tit. Påhlman föreslagna medel sorn äro: iso Riksgälds-Sedelsto.ckens förblifvande oförändrad vid dess, detta ars början ,/ägande Numerär 5'738.åå8 Fhil Banco — och således åter utgifvande i rörelsen alltid af ett lika belopp, sorn igenom Bevillning elier Realisation, p» derföre eh i02Q J)?;z 20 Juni, gang stadgade grunder, ingar, hvadan ock slit anslag till Realisationsfond försvinner. lag fruktar för min del att Opinionen ej skulle gilla ett sådant beslut, som uppenbart gäckar all Realisation, och i stället förvandlar den till blott vexling; och i så fall skulle ganska lätt, att icke säga visst, ett nytt agioterande imellan Banco, och Riksgälds Sedlarna beredas. Deremot finner jag ingen betänklighet att tillstyrka, för ej blott bibehållande utan stärkande af Allmänna Crediten för både Banken och Riks.- gälds-Contoret, att Riksens Ständer, i öfverensstämmelse med den princip de en gång etablerat för Riksgälds-Sedlarnas'
R:dr till allmänna rörelsen 555: 24. 2. » d:o 900,000 R:dr till Handels-och Närings-Diskont d:o 201,205:26. 5. » d:o 190,000 R:dr till publika pappers d:o 62,411: 16. 5. Uti Malmö Lånekontor: Å fonden, 1,100,000 R:dr till allmänna rörelsen 589,100: » d:o 400,000 R:dr till Handelsoell Närings-Diskont d:o 143,535:16. — Hela fonden till publika pappersrörelsen 10,000: Å kreditivet till Manufaktur-Diskonten, 1,500,000 R:dr 197,805:25. 5. )> d:o till Jernkontoret, 600,000 R:dr 220,680: )> d:o till Skånska Hypotheks-Föreningen, 500,000 R:dr 255,800: » d:o till Rruksegares Hypotheks-Kassa, 300,000 R:dr . 52,000: samt det Östgöta Hypotheks-Förening beviljade kreditiv af 200,000: Summa oanvände medel 6,844,427: 40. 5. Förhållandet med Rankens sedelstock samt guldoch silfvertillgång, den 4 innevarande månad, inhemtas af nedanstående uppsats: Utelöpande Sedlar R:dr R:ko 29,541,959:34. 7 Rehållning å räkningen för Riksgäldspoletternes inlösen 74,055:15. D:o å öfrige räkningar i Depositions-Afdelningen, fördelade i följande 6 Klasser, nemligen: 1 Klassen: Dukater. R:dr Banko.
Kanske har man bedömt de ras inflytelse ur den synpunkt, att de skulle kunna vägra contrasignation af en Konungens befallning, då den, utan att strida emot Regeringsformens bokstaf, likväl vore stridande emot den föredragandes opinion, och sålunda, i förmodan, att denna ågde ett större inflytande, ån den i sjelfva verket åger, ansett den böra, genom större löne-förmoner, skyddas från allt in* flytande af behof. För min del anser jag StatsSecreterarens Embete vara ganska vigtigt; men så långe deras verkningskrets icke stråckes utöfver hvad den nu år, anser jag den åt dem anslagna lön, i jemförelse med andra lika vigtiga Embeten?, icke erfordra någon tillökning, utan torde frågan derom böra anstå, intill dess sig visat, om någon förändring i deras befattning inträffar, i sammanhang med frågan om organisation af Rikets Styrelseverk. Jag anser så mycket hellre StatsUtskottet hafva bordt icke tillstyrka någon tillökning i StatsSecrelers-lönen, som, på sått Herr Den 5 Julii e, m. .81 Herr Nordenskjöld/ i dess Betänkandet bifogade anförande, anmärkt löneförhöjningen blifvit begärd, hvarken af Kongi. Maj;t eller Embetsmännen sjelfve; och Statsutskottet, i dess Betänkande angående Riksstatens andra HufvudTitel, ansett frågan om löneförbättring för LandsSecreteraren i Götheborgsoch Bohus Län samt Häradsskrifvarne i Westerås Län icke kunna komma under Riksens Ständers pröfning, derföre att framställning icke blifvit gjord af Landshöfdingarne i nämnde Län, eller vederbörande Embetsverk i ämnena hörde. Jag hemställer alitsa, att Betänkandet ml afslås; men om återremisss deraf sker, torde dessa anmärkningar dervid fogas. till Pleni-Protocollet för den 7 Julli, förmiddagen. Herr Edenhjelm, Gillis' StatsUtskottet har i sitt Betänkande tillstyrkt, att Öfverste-Lieutenants lönen vid Görn till Ridd, o. Ad, Pr, VI.
Ack jo de voro de första jag råkade vid min framkomst, i går middags; – men förgäfves spejade mina ögon efter dig, min älskade; – och då din svägerska, på mina oroliga frågor svarade, att du, för denna gången, beslutat dig bli hemma, – emedan J, vid närmare eftersinnande, inte båda kunde vara från hushållet, då fattades det inte mycket, må du tro, att jag gett luft åt min förtrytelse. Jag insåg tydligen, att deras afsigt endast var, att förhindra vårt sammanträffande, och beslöt för den skull, att gäcka deras försigtighet. – Jag föregaf således, att ett opåräknadt tjensteåliggande, genast fordrade min närvaro på ett annat ställe, och skyndade derefter hit, för att i lugn, få njuta några ögonblicks sällhet med henne, idealet för alla mina tankar, drömmar och förhoppningar. Gabriella. Tack, min gode Arvid Du kom således ihåg din stackars Ella, som i sin ensamhet också endast egde tanken på dig, till sin förströelse. Arnman. Ack, min Gabriella hur är det möjligt, att man kan lefva, efter en sådan stund som denna. Du älskar mig Du är min O! när jag så här håller dig, har jag ingen aning om jorden eller dess bekymmer. Gabriella. Ja, min älskade Arvid! – jag är din! jag vill alltid vara din ty sedan jag lärt känna dig, vet jag äfven, att din kärlek ensamt är mäktig att göra mig lycklig. – O! om du visste, hvad jag här känner mig främmande! – Ingen sträng af helig ömhet, genljuder i mitt hjerta, vid tanken på min omgifning! – Intet band af kärlek eller vördnad, fängslar mig vid min far! Jag älskar Erika, ty hon har för mig varit allt! – men vid de öfriga, är jag endast genom vanans makt förenad Arnman. Blifve således din sällhet, målet för hela mitt lifs sträfvan! och din kärlek derför, den skönaste belöning! – Ännu i morgon, så snart Kapten Haraldson återkommer, vill jag af dem alla begära din hand. De äga inga giltiga skäl att afslå denna begäran; – Låtom oss derföre glädja oss åt den framtid vi gå till mötes. Gabriella.
Men detta beräknings-sätt är likväl allt för otilJförlitligt, för att derpå bygga en slutsats, och det visar sig tydligt, att de inteckningar, hvilka utan anmälan vid domstol, så att säga, sjelfdö genom att blifva mer än 10 år gamla, äfvensom de, hvilka ej representera någon aktiv skuld, måste upgå till ett vida högre belopp, fin Frilnn beräknat, ehuru det är omöjligt, att med bestämdhet angifva summan. Finans-komitéen har emellertid i detta afs:de infordrat åtskilliga upgifter, som sätta Komitéen i tillfälle, att åtminstone approximativt bedömma förhållandet, och, ehuru jag nu ej kan framlägga alla dithörande beräkningar, vill jag dock nämna det resultat, hvartill Komitéen kommit, nemi. att de inteckningar, som nu anses verkligen existera, skulle upgå till omkring 300 millioner, under det Svenska jordens värde måste anslås till minst 1500 millioner, hvadan således de förra skulle utgöra ’/5 af det sednare. Detta är visserligen i alla läll ganska betydligt, men dock icke mera, utan tvertom mindre än i flera andra länder, hvilket förhållande jag nu ber att något närmare få utveckla. Frih. Bonde säger, att Passy, hvars värde som stats-ekonomisk författare icke kan underkännas, upskattar Franska jordens inteckningssumma till l/ln af dess värde; Wolowski likaledes, och att Thiers uptagit den blott till V,7. Vid dessa upgifter måste dock åtskilliga anmärkn:r göras. Passy säger icke, att förhållandet mellan inteckningar och jordvärde är som 1 till 10, utan han anslår jordens kapitalvärde till 50 milliarder och det intecknade beloppet till Gl/2 milliard, således 13 proo., hvilket gör mellan VT och Vg. ' fVinWolowski nämner visserligen Den 3 December f. m. 135 Vxo i raen han säger att det anses vara »mellan V5 och ’/10». Detta är dock något helt annat än att bestämma. y10, hvilken siffra således egentligen blott angifves som ett minimum. Hvad slutligen beträffar