Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gör er alltså intet omak, jag önskade blott att öfverlägga i stillhet med herr Erik och äfven hvila mig sjelf litet, ty huru det är, så tynga ändå åren stundom att bära, fast de smyga så tyst på en. Man skulle väl lättare bära en hel hövålm, så stor den än synes”. Fru Metta neg allt djupare och djupare. Hon kände sig helt häpen inför den mäktige herrn, ehuruväl hans sätt var enkelt och icke syntes hofmannalikt. Icke heller hans drägt utvisade på något vis hans rang. Ansigtsdragen utmärkte en hög grad af bestämdhet, och den mörka hyn, ännu yttermera brynt under fälttåg och sjömannalif, ökade det stränga uttryck, som hvilade öfver dem. Då herr Erik öppnade dörren, steg Fleming in utan vidare krus och, fru Metta stod helt slagen qvar. ”Nå för gu”, sade hon slutligen vid sig sjelf, ”är icke detta för mycket! Är han herre i landet, så är jag fru i mitt hus. Icke är han kung heller!” och modigt steg fru Metta in i rummet, derifrån hon bjöd herr Klas att stiga in i fremmandkammarn. De andra herrarne hade ock nu inträdt och under tusen krus inbjödos äfven de nu af fru Metta i det inre rummet. Öl och must framsattes nu i de åter upptagna silfverbägarne, och snart var samtalet i gång mellan herrarne, under det fru Metta och Sigrid sysslade med bordet och matens framställande. Enevald Fincke hade till det mesta iakttagit aktningsfull tystnad, och endast stundom bytt något ord med en af de yngre herrarne. Nu vände sig Fleming till honom och sade: ”mig synes underligt att J sitten stilla på edert gods och sen på huru de upproriske bönderne bränna och härja. Ernen J icke, som en adelig ung junker anstår, egna eder åt vapenyrket, för att tjena konung och fädernesland?” ”Nyligen hemkommen efter flere års vistelse utrikes, har jag ännu knappt hunnit göra mig bekant med det mig i arf tillfallna godset, som nu blifvit så illa förhärjadt, och har sålunda ännu icke egnat mig åt något bestämdt.”
Efter den af Hr von Troil upgjorda beräkning skall, såsom jag tror, visa sig, ali provinsen Södermanland varit minst delaktig af statsmedel, ehuru den i kalkylen skyldrar för 1,3,000 R:dr eller något dylikt på qvadratmilen. Som sagdt är, jag kan icke ingå i vidare granskning af den upgjorda beräkningen, och anser det för närvande icke heller behöfligt. Jag slutar med det yrkande, att frågorna måtte skiljas, och att frågan om den af K. M. föreslagna jernvägen mätte först lagas under öfverläggning jemte de af Utsk. för samma ändamål anslagne 4,000,000 R:dr. Hr Sandströmer, And. Peter: Det sätt, hvarpå StatsUlsk. gått tillväga, för alt lösa denna fråga, synes mig tillfredsställande. Jag vill icke trötta R. 0. Ad. med uprepande af alla de skäl, som kunna anföras, ulan hänvisar derföre till Betänk.; men det intresse, som jag på grund af dessa skäl hyser derför, att Betänk, måtte bifallas, föranleder mig att till besvarande uptaga några af de här gjorda anmärkmr. Man har sagt, att, då fråga är om så dyrbara anläggningar som jernvägar, det vore olämpligt att börja på 2:ne håll, och alt det vore mera skäl att koncentrera sina krafter, för att få en jernbana färdig, och sedan företaga den andra. Visserligen kunna flera skäl anföras lill stöd för en sådan åtgärd, och del vore i sanning af vigt, om fråga vore om en anläggning, hvars behöflighet ännu vore så oviss, att man tvekade, huruvida någon fortsättning af dessa jernvägsanläggningar inom vårt land kunde ifrågakomma, med ett ord, om fråga vore att göra ett experiment. Jag tror likväl, att frågan är så utredd, att del torde vara få, som vid detta tillfälle icke gjort för sig klart, att fråga icke är om en isolerad anläggning utan om införande af eli för vårt land vigtigt jernvägssystem. Man behöfver således icke befara, att om man börjar på 2:ne håll, endera vägen lemnäs ofullbordad.
på grund af sådana anmärkn:r, som dem Hr Hjärne framställt, ty jag tror, att sådant blott skulle upptaga tiden utan ändamål och ej förmå Utsk. att ändra betänk. Jag bestrider således pu återremiss och anhåller om propos. på bifall till betänk. Gr. von Fersen, Hans: Jag är till det mesta förekommen af Hr Stuart; men då en ledamot af Utsk., nemi. Frih. Boye, som äfven till besvarande upptagit de häremot Den 6 April f. m. betänk, framställda anmärkn:r, underlåtit att fästa sig vid den inconsequens, sorn tiIIvilats Utsk. för den olika beräkn. af sjötullsbevilln., som finnes i detta betänk, emot hvad sorn var upptaget i Bevilln.Utsk:s betänk. Wto 29, så anser jag mig böra fasta uppmärksamheten derå, att uti Utskts betänk. Wto 29 förbigåtts att upptaga de årliga afkastningarna i bruttoinkomsten, för hvilka afdrag rätteligen bort ske. Dessa afkortningar hafva, på sätt Utsk. i nu förevar, betänk. upplyst, under åren 1831, i832 och 1833 per medium utgjort årligen 186,624 rtdr 25 sk. 6 rtst., och om således detta afdrag iokttages tillika med de minskningar och förhöjningar, som blifvit eii följd af de förändringar, Utskts förslag till tulltaxa undergått hos R. St. och i förstärkta StatsUtsk., torde man, äfven med det beräkningssätt, som Utsk. följt i betänk. Wto 29, komma till nära nog samma resultat som här i betänk. Wto 56, och någon inconsequens kan således icke med skal tillvitas Utsk. Men måhända halden värde anmärkaren icke trott nödigt fästa sin uppmärksamhet vid hvad Utsk. härom yttrat pag. 3, der det står: "då dessutom Utsk. vid uppgörandet af den calcul, hvilken uti ofvannämnde betänk, linnes införd, förbigick att iakttaga åtskilliga nödiga afdrag från den i Tullverkets räkenskaper uppförda bruttobehå
Ölands blida climat, gör ej behöfligt att hafva stall för hela Stuteriet, blott skjul uppförde, der under 3 å 4 Månaders tid om vintern foder behöfver gifvas åt Hästarne. För öfrigt erbjuda ängen och lunden ett godt och födande bete hela året Det torde således vara en obestridlig sanning, att på intet ställe i hela Riket en Stuteri-inrättning kan underhållas för så lindrig kostnad, som på Ottenby, och säkerligen bör den ej kunna uppgå till mer än hälften emot något annat. Herr Hjerta vitsordar hvad jag mångfaldiga gånger förut hört hästkännare yttra, att Hästarne ifrån förra Ottenby Stuteriet voro rena och felfria , samt de mest capable och uthållige man kunde önska. Visserligen beror sådant måhända hufvudsakligen af ursprungliga racens godhet; men till en ej obetydlig del torde äfven de betesmarker och den utfodring localen erbjuder inverka på de goda egenskapernes bibehållande. Jag hämtar så mycket me - Den 19 December f. m. 34* ra anledning till denna förmodan, äfvensom till den öfvertygelsen alt liela Ölands betesmarker och vegetation äro af sådan särdeles god beskaffenhet, emedan Calmar Läns Invånare ännu vanligen köpa sina hästar ifrån Öland, och hvilka alltid anses för de bästa och uthålligaste. När det således torde vara otvifvelagtigt, att
4L3.‘o af flen 8 September 1848, i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1845 celi 1847 afgifna Berättelser om granskning af Statsverkets samt af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, i hvad samma berättelse tillhört de under JustitieDeparternentet hörande embetsverk, nemligen: 1) angående tiden för afgifvandet af Berättelsen om fångvården i Riket samt dess befordrande till trycket; 2) om aflåtande lill Rikets nästkommande Ständer af nådig Proposition med förslag till fullständig arfvodesstat för Fångvårdsstyrelsens em betsoch tjenstemäns aflöning, med flere i och för fångvården nö - 203 diga generella förvaltningskostnader, sa alt utgifterne för dessa ändamål kunde skiljas från sådana utgifter A fångvårdsanslaget, hvilka egentligen voro att betrakta såsom endast förslagsvis beräknade; 3) om vidtagande af ändamålsenliga åtgärder lör ett rätt användande af fångars sä kallade flitpenningar; samt 4) angående möjlig nedsättning och förenkling af fångkosten (192). Vid underdånig föredragning häraf i Statrådet den 16 Januari 1849, bar Kongl. Maj:t, beträffande l:a punkten, beslutit, att Fångvårdsstyrelsens berättelse må genom Styrelsens försorg årligen från trycket utgifvas, äfvensom Styrelsen skulle erinras att för framtiden iakttaga, det Berättelsen, så vidt görligt vore, för hvarje år aflemnades, innan det påföljande årets slut; samt vidkommande 2:a punkten, anbefallt Styrelsen afgifva yttrande och förslag i omförmälde hänseende, hvarmed Styrelsen jemväl inkommit den 3 Januari innevarande år; och bar Kongl. Majit lem nät Styrelsen del af Rikets Ständers i 3:dje punkten gjorda framställning, med förständigande för Styrelsen att vidtaga sådana åtgärder, som, utan att fånge saknade nödig uppmuntran till flit och arbetsamhet, likväl kunde verka, att af flitpenningarne större belopp blefve för hans framtida behof besparadt.
Och skall åter hämnas öfver Edom, genom mitt folk Israel, och de skola göra med Edom efter mina vrede och grymhet, att de skola förnimma mina hämnd, säger Herren Herren. Detta säger Herren Herren: Derföre att de Philisteer hafva hämnats, och släckt sitt gamla hat, efter all sin vilja, med mins folks skada; Derföre säger Herren Herren alltså: Si, jag skall uträcka mina hand öfver de Philisteer, och förgöra de dräpare, och förstöra dem, som igenlefvas vid hafshamnena; Och göra en stor hämnd uppå dem, och näpsa dem med grymhet; att de förnimma skola att jag är Herren, när jag hafver mina hämnd öfver dem gå låtit. Och det begaf sig i ellofte årena, på första dagen i ([första]) månadenom, skedde Herrans ord till mig, och sade: Du menniskobarn, derföre att Tyrus säger om Jerusalem: Hej, de folks portar äro sönderbrutne; hon måste draga in till mig, jag måste herberga den förstörda; Derföre säger Herren Herren alltså: Si, jag vill till dig, du Tyrus, och skall låta många Hedningar utkomma öfver dig, lika som hafvet upplyfter sig med sina böljor. De skola förderfva murarna i Tyro, och afbryta hans torn; ja, jag skall ock bortsopa stoftet derut, och göra ena bara klippo af honom; Och ett skär i hafvena, der man uppå utsträcker fiskagarn; ty jag hafver det talat, säger Herren Herren; och han skall varda Hedningomen till rof; Och hans döttrar, som i markene ligga, skola genom svärd dräpna varda, och skola förnimma att jag är Herren. Ty så säger Herren Herren: Si, jag skall låta komma öfver Tyro NebucadNezar, Konungen i Babel, nordanefter, den en Konung är öfver alla Konungar, med hästar, vagnar, resenärar, och med en stor hop folk. Han skall dräpa med svärd dina döttrar, som i markene ligga; men emot dig skall han bygga bålverk, och göra en torfvall, och upphäfva sköldar emot dig. Han skall med bockar omkullstöta dina murar, och med sin vapen nederrifva din torn.
Hvad klädesfabrikerna särskildt beträffar, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att tullen å kläde utgör icke mindre an i r:dr b:co per aln, oberäknadt assuranceoch fraktkostnad, tolag m. m., så att fabrikörerne kunna påräkna, att det i tullen kostar 3 r:dr r:gs. Jag är derföre öfvertygad, att de kunna beslå , såvidt man icke vill, att en fabrikör med 7 ä 800 alnars tillverkning skall lefva bättre, än en fabrikör i England med en tillverkning af några millioner alnar. Hr Hjerta: En värd talare bar sagt, att jag vågat klandra honom, för det han varit af annan öfvertygelse än jag, och kallat detta liberalism, till skilnad från liberalitet, tvänne egenskaper, hvaraf tyvärr jag icke vid detta tillfälle kan påbörda den värde tilaren någotdera. Jag har likväl icke klandrat honom, för det han varit af annan öfvertygelse än jag, utan för det att han adresserat sig till passionerna och velat sätta sina moståndares afsigter uti en falsk dager, samt derigenom sjelf ådagalagt motsatsen af liberalitet. Han har äfven talat om nakna theorier. Det är sannt, att man icke i frågor om intressen får rätta sig efter blotta theorier; men det är likväl min tro, alt man i hvarje fråga, som förekommer till undersökning uti en lagstiftande församling, måste uppstiga till sjelfva principerna derför, om man någonsin skall komma till det som slutligen är det rätta och sanna. Denna sats är ganska gammal, den bar varit känd lika länge, som den vettenskapliga forskningen, och redan den gamle pbilosofen Baeo de Verulam yttrade på sin tid: Omnis disquisitionis vera norma est, ut nihil veniat in p r actie a m, cujus non fit etiam doct rina aliqua et theorin. Jag tror också att det alltid är bäst, att sanningen framställes så naken, att den må kunna skönjas; och jag tror icke, att den i ifra - Den ii Mars. gavar. fall vunnit mycket pä det fikonalöf, hvarmed den värde talaren velat skygga den.
Jag förnyar dock mitt förklarande, att jag gerna medger, att delta mom. nu bifalles, men alt det sedermera uppföres på ett annat ställe, och vill för öfrigt ej vidare uppehålla R. o. Ad. Hr Rosenblad: Gr. Frölich har orätt uppfattat min mening, då han trott, att jag sagt hans 9 § ej omfatta depositioner; ty då jag ansåg depositioner tillhöra rörelsen af vista-nalur, afsåg min anmärkn., att de saknas i 8 §. Hvad nu vidkommer 2 mom. i 9 §, så har jag visserligen önskat, alt det måtte helt och hållet hoi Hagas, gnär jag finner det 34 S 1) <■ n »7 Mar> f. m. sämre, än hvad förut i dep delen är stadgadt, särdeles sorn det skulle hindra all reel upplåningsrörelse genom stadgandet, att öfverlåtelse aldrig skulle fä ske, utan efter föregången anmäjan i banken, d. v. s. att äfven obligationer på ett helt års uppsägning icke skulle kunna transporteras på annan man, med mindre iångifvaren underkastade sig att till öfverhitelsen begära bankens tillstånd. Men då härtill jemväl kommer, att liela detta mom. angår den del af privatbankernas rörelse, hvartill lagen alldeles icke beliöfver sträcka sin hand, så måste det åtminstone medgifvas, att mom. till det minsta är obehöfligt. För min del har jag i mitt redactjonsförslag inskränkt mig blott till den rörelsen, som angår lån på kortare tid, och jag anhåller att nu få uppläsa min redaction, sådan den fullständigt skulle komma att lyda efter intagandet deri af 3 mom. i Gr. Frölichs 9 §. Den lyder sålunda: ”Ej må sedelbanks skuld för sammanräknade beloppet af dess utelöpande creditsedlar, ipvisningar i R. S t: s Bank, depositioner och fö r bindelse r, förfallna ino m 3 månader, öfverstiga sammanräknade beloppet af i: o behållningen i dess egna passo r af Rikets gångbara mynt i silfyer eller sedlar, 2:0 af återstoden i deposition i R. St:s
Utan att Lagutskottet motsagt eller ogillat de skäl, jag anfört för penningeräntans nedsättande från 6 till 5 proc. samt i disconterna till 4 proc., har Utsk. yttrat sig hafva fulla skäl alt afstyrka bifall till den motion, jag gjort om penningeräntans nedsättande till föreskrifna belopp; och dessa skäl bestå uti Utsk:s omdöme, att penningeräntan i allmänhet måste rätta sig efter behofvet och tillgångarna på capitaler, samt att den föreslagna nedsättningen deraf genom en tvångslag, vare sig för långifvare i allmänhet eller för vissa bland dem, såsom de publika cassorna, efter Utsk:s öfvertygelse vore högst otjenlig. Dessa skäl synas mig likväl vara mindre talande för afstyrkandet, än de af mig anförda bort bereda Utsk:s tillstyrkande; ty då det ej kan nekas, att ingen laga föreskrift kan förekomma den oskäliga ränteberäkningen, hvartill en behöfvande låntagare kan tvingas, så måste det medgifvas, att flera penningeägare finnas, som åtnöjas med en laglig ränta, hvarföre det vore vigtigt, att räntan nedsattes till 5 proc., som för den skuldsatte gör en betydlig vinst, hvaremot capitalisten deraf ej beredes någon särdeles stor förlust. Räntan har redan i discontväg samt i brandstodsbolaget länge varit nedsatt till 5 proc., utan att benämnas med tvångslag, och man ser ofta nog penningelån i allmänna bladen utbjudna emot 5 proc:s ränta; och då föregående lagstiftning bestämt räntan till 6 proc., vet jag ej, hvarföre en sednare lagstiftning skulle anses gå mera våldsamt till väga, om, med föranledande af närvarande penningeställning, räntan nedsattes till 5 proc.
Då emellertid berörda förslag endast af Pr este-Ståndet blifvit bifallet, men de öfriga Riks-Stånden, med afslag derå, bibehållit nuvarande utskänkningsafgift, föranlåtes Utskottet frångå sitt förslag om samma afgifts höjande och får inbjuda Preste-Ståndet att, med frånträdande af dess särskilda beslut, förena sig med de öfriga Riks-Stånden om bibehållande af nuvarande utskänkningsafgift 40 öre för hvarje kanna. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon - litsle. Utlåtande J\s 9. För den händelse denna inbjudning icke antages, lärer frågan böra genom omröstning i Förstärkt Bevillnings-Utskott afgöras, i hvilket afseende Utskottet föreslår följande Voteringsproposition. Den som, i enlighet med Sammanssatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets af Preste-Ståndet godkända förslag, vill att, så i stad som å landet, afgiften vid utskänkning af bränvin skall utgöras med 50 öre för hvarje kanna af det bränvin, som enligt § 8 eller 12 i Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin m. m. beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen är, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, på sätt Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch BondeStånden beslutat, ifrågavarande afgift att fortfarande utgöras med 40 öre för hvarje kanna. § 27. Jemte afgifvande af förslag till förändrad lydelse af denna § hade Utskottet tillstyrkt att, om densamma i mer eller mindre mån vunne Rikets Ständers godkännande, Rikets Ständer, med omförmälande af sitt i frågan fattade beslut, måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t ville i afseende å medicinalförfattningarne låta i nåder vidtaga sådana förändringar, som, för vinnande af önskvärd enhet i författningar rörande samma ämne, kunde finnas erforderliga.
Väggarna äro för öfrigt fyllda med vackra prof på modellritningar, 1897 glänst vatten, framsmekande välljud ur lutan samt i drömfagra toner och ord besjungande naturens härlighet, medan andra bå- tar, fyllda af andlösa lyssnare, lura bak hvarje udde, i hvarje vass och i hvarje vik, är en inkarnation af visan, den oemotståndliga, evigt unga och friska visan, hvars första aekompagnemang var fågelkvitter och löfprassel, vågskvalp och vindsus och hvars rätta element nu som alltid är Guds stora, oändliga natur. Tora Kjellberg. dekorationsmålningar samt arbeten i metall och läderplastik. Fristående på golfvet har man en samling af möbler i snidadt trä, såsom skåp, skrin och länstolar i gammal gustaviansk stil, och dessutom ett par magnifika eldskärmar, den ena i läderplastik och den andra i grönt och gult silkesbroderi. Äfven en hel del arbeten i konstsömnad finnas här, som gif va ett högt begrepp om så väl lärarnes mångkunnighet som om elevernas konstnärliga anlag och intresserade flit. Den utomordentligt vackra expositionen, som är ordnad af skolans nitiske ledare rektor V. Adler, förtjänar i alla afseenden att tagas i betraktande af hvarje besökande, som älskar att beundra de framsteg i konstslöjd vårt land och folk ha att glädja sig åt och vara stolta öfver. Såsom ordnare och styresman för hela denna afdelning af utställningen — läns-, skoloch kvinnoslöjden i Nordiska museet — har rektor Adler för öfrigt inlagt en så dominerande förtjänst om specielt kvinnointressena på Stockholmsutställningen, att det skall bli Idun en kär plikt att i ett kommande nummer för sina läsarinnor presenter rektor Adlers porträtt och några närmare personliga notiser. Maria Nordenfells brodérskola i Göteborg exponerar en del lyxartiklar, däribland några delikata soffdynor i roccoco, oeh Sofie Almqvists samskola har att uppvisa flere vackra prof på halmflätning. Frimurarbamhusets utställning bör man icke försumma.
Men den tabell öfver teckningen, som jag har i min hand, visar dock att Ofver-Luleå socken tecknat sig för 21,700 rdr; Jockmocks likaledes för en icke obetydlig summa, hvarförutan 21 tjenstemän i Luleå tecknat sig lör tillsammans 57,300 rdr, andra exempel att förliga. Häraf synes ju, att intresset för företaget är allmänt i orten, och ingalunda uteslutande Gellivara bolags. Jag förbiser ingalunda Frih. af Ueglas’ goda afsigt, tvärtom är det min fullkomliga öfvertygelse att Frihm strider för det, som efter hans åsigt är det rätta; men dels är det alldeles omöjligt alt börja någon jernväg, förr än kanalen är färdig, ty förr kunna de icke få upp effckterne från hafvet, och dels synes det mig alldeles olämpligt att fordra Gellivara-bolagcts, således - Den 5 September e. m. 193 Sedes ett annat bolags, förbindelse att bygga jernväg som vilkor för ett anslag till ett annat ändamål, som kommer en Siel provins till godo. Man har äfven, om icke här offentligen, dock enskildt, framkastat åtskilliga »om» och »men», derföre att man tror sig veta alt utländska penningar skulle vara inblandade i företaget. På della svarar jag endast: finnes det väl någon, som ångrar att Frih. De Geer fick köpa Leufsta för utländska penningar? Jag får fortfarande yrka bifall lill Stats-Utsk:ts framställning. Gr. Mörner, Carl Göran: Det kan nog vara möjligt att det framlagda förslaget har mycket, som talar för sig, meli jag måste bekänna, alt jag hvarken af Dr von Knorrings anförande eller LIlsk:ls motivering kunnat komma lill det resultat, alt en million, anslagen för Luleå-eifs kanalisering. skulle vara så särdeles väl använda penningar, och jag tror icke heller att vi äro här församlade i det ändamål att öfver statens tillgångar verkställa arfskifte, de särskilda orterna emellan, och dela ut penningar — så mycket till den ena orten och så mycket till den andra.
Hvad deri frågan beträffar, som Herr Printzensköld fiamstält, att, derföre att här täta plena inträda, Riddai husUtskoltet ej skulle få tillfälle alt införa i ordningsstadgan hvad som i detta ämne kan beslutas, får jag anmäla, att så Gö It. 7* 100 Den 8 M ars e. m. fort beslutit blir fattadt, sltall jag draga försorg om att Utskottet blir sammankallat, hvarföre Herr Rosenschöld ej behöfver frukta något i det afseendet. Då dessutom discussionen tyckes Laga en riktning, som ej är så lämplig, i det att den aflägsnar sig från ämnet, och då, vid denna frågas afgörande, samlingen borde vara något talrikare, får jag förena mig med Herr von Hartmansdorff deruti, att målet må hvila på bordet, hvilket ej lärer kunna nekas. Friherre Boye: Jag skulle hemställa till Herr von Hartmansdorff, om icke just det skäl, att Ridderskapet och Adeln är så fåtaligt, skulle öfvertala honom att nu företaga saken. Ju flere talare, ju svårare att få slut. Önskar han få snart slut på detta ämne, vöre tiden just att passa på nu. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade sig icke anse sig kunna förvägra ett måls ytterligare bordläggning enär det vid andra föredragningen af flere personer begärdes; och så hade altid Ridderskapet och Adeln hittills förfarit. Friherre Boye: Jag hemställer vördsamt, då nu Herr Munck af Rosenschöld återtagit sin begäran om frågans hvilande, huruvida det återstår mera äh en ledamot sorn yrkat detta? Den 8 Mars e. m. 101 Grefve Gyldenstolpe: I händelse Friherre Boje ej hört, att jag äfven begärt frågan på hordet, är hans anmärkning ej utan grund, men annars måtte han finna att antalet är pluralis* Friherre Cederström: Det är ganska riktigt, att vid de fleste tillfällen har det ej varit satt i fråga att vägra bordläggning när 2 ledamöter derom förenat sig, men ordet kan måste otvifvelaktig! äga en annan betydelse, än ordet skall.