Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följande fabriker finnas: 1 Tobaksfabrik med 136 arbetare och 65,737 R:dr tillverkningsvärde. 1 Bandfabrik med 2 dito och 233 — dito. 2 Garfverier för beredning af läder på engelska sättet med 11 arbetare och 23,669 R:dr tillverkningsvärde. 1 Jerngjuteri med 42 dito och 28,200 — dito. 1 Kortfabrik med 8 dito och 2,886 — dito. 1 Ljus-stöperi med 3 dito och \ 600 — dito. 1 Mechanisk verkstad m. 17 dito och 6,400 — dito. 1 Nålfabrik med 1 dito och 350 — dito. i Oljeslageri med 5 dito och 12,400 — dito. 1 Repslageri med 8 dito och 3,443 — dito. i Sirupsfabrik för bearbetande af potatis med ... 200 — dito. 1 Sockerbruk med 13 arbetare och 25,917 — dito. 1 Stärkelsebruk med 3 dito och 1,800 — dito. 1 Såpebrufc med 3,400 — dito. 1 Tapetfabrik med 500 R:dr uppgifven arbetslön. 1 Tvålfabrik med 500 — tillverkningsvärde. 3 Urfabriker med 10 arbetare och 1,151 — dito. 1 Vagnfabrik med 8 dito och 2,200 —• dito. 2 Ätticke-bryggerier med 374 — dito. Af desse uppgifter vill det synas, som om bågen för anläggande och bedrifvande af fabriker vore i tilltagande. Tobaksoch cichorie-fabrikerne hafva i synnerhet vunnit förkofran och eli jerngjuteri med mechanisk verkstad bar tillvunnit sig allmänhetens rättmätiga uppmärksamhet. Ett mechaniskt spinneri har blifvit nedlagdt, äfvensom tillverkningen af hvitbetssocker vid 2:ne sockerbruk under sednare femårs-perioden både tillkommit och afstannat. En fabrik för tillverkning af friktions-tändstickor är anlagd och en annan sådan, beräknad på export lill främmande länder, är redan privilegierad.
Uti nådig Skrifvelse af den 28 Augusti 1841 till Kammaroch Krigskollegierna har Kongl. Majit funnit godt förordna, att så väl de kapellansbord, hvilka, på derom gjord underdånig ansökning, redan blifvit till skolmästare-boställen förvandlade, som ock de kapellansbord, hvilka hädanefter komma att samma förvandling undergå, skola, så länge de ordinarie rotering utgöra, samt inga närbelägna, oroterade hemman finnas, på hvilka roteringsskyldigheten kan öfverflyttas, undfå en mot roteringskostnaden svarande ersättning. I Wexiö stift finnes inom Wrigstads pastorat af ålder en pedagogi eller församlingsskola inrättad på grund af en donation gjord af Frilxerro Göran Gyllenstjerna, som år 1648 utur Friherrskapet Lundholmen skänkte hemmanet Lilla Lunnaberg, hvilket hemman sedermera utbyttes mot halfva skattehemmanet Wrigstad Månsgården i Wrigstads by, att af skolmästaren behållas och brukas “fritt för vissa och ovissa utskylder1'. Denna donation, sedan Carl XI genom reduktionen indragit Friherrskapet Lundholmen, blef af samme Konung fastställd, då högstdensamme återskänkte Wrigstad Månsagård till pedagogien att oturberadt, oåterkalleligen fritt och omolesteradt för all tunga och besvär vara och förblifva aflöningsoch boställshemman för en pedagog i Wrigstad, hvilket ytterligare bekräftades genom en skrifvelse af år 1687 till Kongl. Rådet, General-löjtnanten och Guvernören Robert Lichtene. Oaktadt sålunda detta halfva donerade skattehemman blifvit “undt och eferlåtet" fritt och omolesteradt ifrån Cronones besvär till ett välgörande ändamål, Motioner i Pr este-Ståndet 1862. 159 drager det en årlig tunga af rotering och augment, som utgör ett kännbart onus för den svagt aflönade pedagogen, som utom bostället ej bär vidare aflöning än 18 R:dr, så kallade Djeknepenningar.
Detta stadgande tinnes redan i den 1111 gällande sockensläinmoförfatlningen , och då erfarenheten mången gång visat nödvändigheten deraf, hafva Utskin icke icke kunnat undgå alt föreslå dess bibehållande, ehuru under föreställning att det framdeles torde kunna upphöra, om inrättningen af sockennnärnnder vinner åsyftad utvidgning. ” Sjelfva principen tyckas Utskin således lyckligtvis hafva godkänt. Jag för min del beklagar, att de värde ledamöterne, hvilkas yttrande jag på delta sätt besvarar, icke erinrat sig eller fästat afseende å de anmärkn:r, som, i likhet med den af mig nu framställda, blifvit gjorda vid återreinissen af betänk. Nio 4> men jag beklagar ännu mera, alt de icke tagit kännedom om hvad Utskin sjelfva i delta betänk. ronde detta ämne anfört. Vidare liar man sagt,alt bestämmelsen i 1817 års författning, att sockenstämma skall hållas i sockenstugan eller der förut vanligt varit, gerna kan qvarstå. Jag ser visserligen icke något särdeles ondt deri, men må man dock erinra sig, alt 1817 års författning, sorni förevarande hänseende är nästan ordagrannt afskrifven i detta betänk., föreskrifver bestämdt, alt sockenstämman skall hållas i sockenstugan, som hvarje socken åligger att bygga och underhålla, ehuru den medgifver att sammanträdet på Den 8 Mars f. ra. 1G7 de stallen, der sockenstuga ännu saknas, må ske der förut vanligt varit, och alt detta sistnämnda stadgande, nemi. alt sammanträdet må ske der förut vanligt varit, har tillkommit, på det sockenboerne, innan de hafva någon sockenstuga , må veta hvarest de skola sammanträda. Orsaken hvarföre jag föreslagit kyrka eller annat samlingsställe, sorn församlingen bestämmer, har varit den, att Utskrn sjelfva i 7 §:n tillstyrkt, alt icke blott röstägande ledamöter af församlingen, utan äfven hvar och en fullmyndig, äfven om lian icke rösträtt eller talan äger, må, då han är boende inom socknen, hafva tillträde lill samt tillstånd att afhöra stämmans förhandlingar, så långt rummet m erig ifver.
Återställa Gudarnes och Riddarnes tidehvarf – väpna Menskligheten mot sina Förtryckare – befria Jorden – gifva den tillbaka åt Förståndet och Dygden: se, detta är (i korthet sagdt) mina ”fantasier”. Nu, att ropa till de Store i Snille (de sanne Lärde): gån ut ur träldomen af er låga Herrtjenst, för att blifva Verldens Styrare, Skyddsgudar, Dämoner, Genii! Och till de Store i Hjerta och Mod (de sanne Soldater): gån ut ur träldomen af Feghetens usla sold, för att blifva Ärans Folk, Verldens Semidei och Heroes! Och att förklara början, första Colonien, af denna Hjelte-sekt, denna Verlds-stat — det vill jag effectuera i England (der allt Stort kan tänkas och göras). För de förre, i en bok på Latin och collateral-språk: Monarchia Mentium (Förståndens Monarki). För de sednare, likaledes i en latinsk bok: Ira, sive de Sceleratis feriendis; ad animos heroes (Vreden, eller om Skälmars skjutande; till alla Hjeltesinnen). Lagarne för bägge, bli evig Sanning och Natur. En Scelerat, en Skälm, – enligt Guds och Förnuftets dom, enligt allmänna Ärans lag, – är endast Den, som fräckt och uppenbart hindrar menskliga lycksaligheten; skyddar, upphöjer dårar och bofvar; visar i offentlig klar handling, att ingenting för honom är rätt och heligt. Dit höra alle insigne krypare och smickrare; alle träldomens fege fäder (de, som icke hellre gå ur sina sysslor, än att vara vanans, formalitetens och det blida förräderiets skälmar). Är det ej tid, att de störtas? Det är nödvändigt! Menskligheten kan ej längre trampas. Ursinnigheten är för stor. Jorden kan ej längre af dem styras! Denna Mensklighetens Osynliga, Styrande och Väpnade Makt håller en offentlig Verldens Dom-bok,
I det andra afseendet har jag af 84 § regeringsformen inhämtat, att enär Utskottet icke funnit skäl att gilla och till R:s St:rs pröfning öfverlemna något Förslag till förändring eller förklaring af Grundlagarne som Utsk:t af en Riksdagsman emottagit, vare Utsk:t skyldigt, om Förslagets Författare det yrkar att meddela honom sitt yttrande deröfver, och jag trodde, att, när enligt denna föreskrift, intet sådant Förslag borde komma under R :s St :rs pröfning som icke blifvit af Utsk :t gillat, kunde detta icke sägas hafva inträffat i det fall då hvardera hälften af Utskottet varit af motsatt mening, då således egentel :n intet beslut ägt rum. Om också omröstningen skett per Capita, hvartill ett Förslag sedan de föregående Riksdagar är hvilande, hade derest icke en sedel blifvit uttagen eller en person utlottad, likväl kunnat inträffa, att Utskottets tanka blifvit oafgjord och förhållandet således enahanda. Omröstningen per Capita åsyftar att lättare innom Utskotten åstadkomma ett bestämdt resultat, men har efter min tanka intet att göra med den frågan huru förhållas skall när meningarne innom Utskotten igenom någon händelse blifvit lika delade. Jag har i Den 17 Augusti 1812 419 anseende till frågor om Grundlags förändringar som väckas af enskilt man, icke funnit någon af de constitutionella myndigheterna hvarken Ständer eller K :ng, kallade att deri deltaga eller derom taga kunskap förr än sådane frågor blifvit af Constitutions Utsk:t gillade och såsom högst nödige, nyttige och möjlige, till antagande framställte. Xär detta ej skett eller kunnat ske i anseende till meningames delning eller obestämdhet innom Utskottet, har jag ej trott att annat åliggande för Utsk:t kunde återstå än att lemna förf :n som väckt frågan del utaf resultatet af den öfverläggning som innom Utsk:t ägt rum i anledning af hans framställning.
Min känsla såras hvarje gång jag är nödsakad att höja min röst för afslag af en Kongl. Propos., men framför min känsla står min öfvertygelse och den sviker jag aldrig, ehuru den väl kan vilseledas af mitt omdöme. H. Ex. Hr Gunther har på f. m. sagt allt hvad som kan sägas för den Kongl. Propos:n, och ehuru jag i detta fall är af olika tanka med honom, då bär jag likväl aktnig för de åsigter han framställt. Hvad särskildt angår hans yttranden i dag. så har jag stort skäl att tacka honom derför, emedan han derigenom gifvit mig ett argument mot den Kongl. Propos:n. Flera talare, med hvilka jag förenar mig, hafva sagt sig icke hafva något emot att Thronföljaren är sjelfskrifven för regeringen i den sorgliga händelse att Konungen derifrån är hindrad, men nu kan det hända, att äfven Thronföljaren, till följd af omyndighet eller af andra förhållanden, är Den 18 Februari e. m. 473 hindrad att föra Regeringen och då inträder ånyo det sorgliga förhållandet af en Tjugomanna-regering. H. Ex. Hr Gunther har påpekat, huru detta skulle kunna undvikas, men har tillika såsom skäl för antagande af den Kongl. Props:n erinrat, huru som vår grundlag förbjuder begagnandet af en tillfällighets-lag, en sak som likväl i andra konstitutionella stater är tillåten. Jag instämmer fullkomligt i hvad Gr. Platen yttrat om vår Regerings beredvillighet att gå nationens billiga önskningar till mötes, derföre anser jag också att vi kunna vänta oss en ny Propos. från vår Regering, hvaruti föreslås en förändring af grundlagen som stadgar att Thronföljaren är sjelfskrifven att föra Regeringen, när Konungen derifrån är hindrad, men om äfven Thronföljaren, till följd af omyndighet, sjukdom eller frånvaro derifrån är hindrad, så är en undantags-lag tillåten. Jag får i allo förena mig med Gr. Platen, som först föreslagit detta tillägg till den Kongl. Propos:n, och om detta tillägg blir gjort, så har jag ingenting mot den att anmärka. Jag borde icke inblanda en enskild sak i detta ämne, men Frih.
Undervisningen, som tillförene besörjts af en lärare, handhafves numera, enligt Kongl. Brefvet den 12 November 1858, af tvänne. v Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse N:o 61. 11 Pedagogen, hvars tjenst, i anseende till lönens otillräcklighet, är förenad med komministers-befattningen, åtnjuter i inkomster 28 tunnor 27 kappar kronotionde-spanmål, en fjerdedel råg och trefjerdedelar korn, hvarförutom i inskrifningspenningar betalas af hvarje lärjunge 50 öre, deraf ena hälften tillfaller skolan och den andra läraren. Beträffande skolhuset har inhemtats, att detsamma är nybygdt och tillräckligt för ett läroverk med tre klasser, hvarjemte staden förklarat sig villig att, i händelse pedagogien blifver å elementar-läroverkets stat uppförd, tillhandahålla åt blifvande Rektor boställsgård eller hushyresmedel. Söderhamn egde år 1857 en folkmängd af 2,444 personer, och afståndet från närmaste elementar-läroverk, i Hudiksvall, utgör 5 3/4 mil. 2:o Pedagogien i Enkoping. Staden hade i medeltiden en berömd skola, som vid reformationen utvidgades till ett fullständigt elementar-läroverk, hvilket fortfor halftannat århundrade, tills det flyttades till Hudiksvall. Likväl qvarblefvo rektor och en kollega, hvilkas löner dock sedermera tilllöllo Upsala skola. Genom Kongl. Brefvet tili Kammar-kollegium den 15 Juli 1688 uppläts kronohemmanet Hagby till skolans i Enköping underhåll. Ar 1748 fick detta hemman med Kammar-kollegii, Landshöfdingens och Domkapitlets begifvande tili skatte lösas af dåvarande åboen derå, hvarefter skolan åtnjuter viss ränta, utgående med 49 R:dr 31 öre Riksmynt i penningar, 6 tunnor 12 kappar spanmäl samt 15 skålp. smör.
Innan jag företager utvecklingen af de särskilta omständigheter, som dessa frågor innefatta, blifver det nödigt, att uppställa vissa allmänna principer till ledning för det hela. §. 1; Den måttstock eller värde - mätare \ hvilken genom sin egenskap, att 6å litet, 6om möjligt, vara underkastad förändringar och hvilken enligt min tanka med mästa fördel kunde öfver hela riket begagnas som beskattnings - enhet vöre: Ett lod lö-lödigt Silfver. §. a. Till besående af ett geometriskt tunneland 6S8 Den 24 Februarii. fordras § tunna råg, en tuuna korn, eller tunna bafra. Denna beräkning skulle kunna blifva en hjelp vid bedömmandet af ouppmätt åkerjord. § 3- Hvart och ett af de i föregående § nämnde sädesmått anses i värde lika med 4 lod silfver. § 4* Man kunde visserligen beskatta äng och bete efter tunnan korn, men det synes mig naturligare att sådant sker i smör. Enhet vin. nes tillräckeligt dd lod silfver utgör den egentliga måttstocken, arne lisspund smör torde i Värde kunna anses lika med 4 lod silfver eller en tunna koin. §• 5- Graderingen sorn här tages till grund och hvarefter arrendet blifver bestämdt, förutsätter, att lägenheten är belägen sex dagsresor eller derutöfver från afsätrningsorten, då hvarje dagsresa till bestämd ort anses innehålla 2:ne mils längd, denna ort må vara i stad, bruk, hamn eller andra ställen. Den producent som har sex dagsresor att göra, eller derutöfver, kan anses icke äga någon fördelagtig afsättning, hvarföre han uti förmögenhet upptages blott efter jordens beskaffenhet, således för hvarje dagsresa en egendom är närmare belägen, än att 6ex d^gar fordras till rasan för att Den 24 Februarii. 669 försälja vahran, bör hela egendomens sammanslagna värde höjas för hvarje dagsresa med t. ex. 5'ötdel. Nu komma jordens egenskaper i betragtande; jordens beskaffenhet tages till grund, utan modificaiion: 1:0 När dess lage är flackt, utan synnerlig slutning åt någon af väderstrecken mer* än som till vattnets afledning fordras. 2:0
Vidkommande slutligen motionärens förslag, att hvarje fartygsbefälhavare må vid vite åläggas hafva ombord ofvan uppgifne författningar, har motionären för behofvet af ett dylikt stadgande ej uppgifvit något skäl; och som Utskottet ej heller lyckats utleta något sådant, hemställes vördsamligen, att sistnämnda förslag må lemnäs utan afseende Stockholm den 19 Januari 1863. 0 il ..il7/ .:•! aud .!UOH2;X)TH Reservation: af Grefve Posse K.: Mot Utskottets förslag, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla om utfästande af böter för de fartyg, som uraktlåta att enligt förordningen föra lanterna, då de ligga till ankars, får jag reservera mig. Jag anser förslaget om böter vara både olämpligt och outförbart, då på våra kuster en stor del af kustfarten bedrifves af mindre fartyg, hvilkas besättning utgöres af endast skepparen och en man. Dessa små fartyg befinna sig merendels till ankars om nätterna å redder och ankarsättningar, hvarest föga trafik finnes. I händelse hvad Utskottet föreslår bifölles, så skulle kanhända dessa kustfarares hela förtjenst knappt betäcka kostnaden att under de flesta nätter underhålla lanterna samt gälda böter, hvartill de genom angifvelser kunde förklaras skyldige. Jag tror dessutom, att meraberörda fartyg i alla fall ej underlåta att föra lanterna enligt förordningen, då de ligga på sådane platser der trafiken är större, f Kongl. Majrts förslag till ny Sjölag finnes stadgadt ansvar för olyckshändelser på sjön, och då detta förslag snart torde komma under Rikets Ständers pröfning, anser jag det äfven olämpligt att i förväg aflåta skrifvelse i detta ämne. Bih. till B. St. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande jV.-o 53. 1 M-o 53. Ank. till. Exp.-Ut»k. den 27 Jan. 18G3, kl. G e. na.
Förmenar sedermera Mästaren eller Lärlingen , att contrac“tet, å andra sidan, icke blifvit nöjaktigt upp“fylldt, pröfve det Magistraten, och ege, om “så åstundas, samt förutan lagligt skadestånd, “i öfrigt Mästare, att blifva skiljd vid Lärling, “som ej uppfyllt hvad honom ålegat, samt Lär“ling, att blifva entledigad från Mästare, som “icke uppfyllt hvad på honom ankommit att ‘fullgöra, eller ock, om han vill qvarblifva, “att erhålla behörig tillsyn derå, att Mästaren “sitt åliggande fullgör. Upptager Mästaren i “lara fattiga barn, de der icke hafva Målsmän, “som om tid och vilkor kunna contract upp* “rätta, ege öfver dem föräldra-rätt, till dess “de uppnått myndiga.år, dock med rättighet “för den sålunda upptagne, att, vid 18 års ål* “der, blifva för Gesäll förklarad, om han visar “sig ega erforderlig skicklighet. Öfver Lärlingarne ege Mästare lagligt Husbondevälde, “så vidt ej annorlunda är i contracten förbe“hållet; dock att han icke, utan uttryckligt “medgifvande i samma contract, må begagna “dem till andra göromål, än de handtverket “tillhörande.** 3* “Dör Mästare, medan Lärling i hans bröd “är, ege Lärlingen hålla sig till Enkan eller “Sterbhuset, om fullgörandet af hvad han sig “af Mästaren betingat, likasom Enkan eller “Sterb - Exp, Ut A. Förslag till rind. Skrifv. N-.o 353. 33 “Sterbhuset, å sin sida, är obetaget, att, un“der sådana vilkor, samt med Lärlingens el“ler dess Målsmans begifvande, å annor Mä“stare öfverlåta rättighe! Bn till Lärlingens bi“träde.
Det kan nemi. icke bestridas, att likasom ulländningen, derest han ifrån oss erhåller varor till högre värde än vi af honom, måste godtgöra oss skillnaden med det öfverallt gällande liqvidationsmedlet silfver, äfven vi å vår sida, då förhållandet är omvändt, icke äga annan utväg, än att med silfver liqvidera hvad utländningen lemnar oss i varor till högre belopp än vi honom. Under åren 1841, 1S42 och 1843 har ifrån Sverige en export af ädla metaller ägt rum till ett belopp af 11 millioner r:dr b:co. Deruti är visserligen inbegripen den summa, som utgått för inlösen af de Finska småsedlarne, men återstoden lärer väl hufvudsakligen få tillskrifvas den underbalance i vår handel, som under nämnde tid ägt rum. Att en betydlig minskning i den circulerande penningestocken skulle blifva följden af detta den metalliska valutans oerhörda utströmmande till främmande länder, är naturligt, och att denna minskning måste åstadkomma förlägenhet i alla landets nä - 472 Den 18 December f. m. ringsgrenar och sänkning i alla varuvärden, är lika gifvet. Men deraf följer också klart, att, så länge det onda qvarstår, så länge importen i betydlig mån öfverstiger exporten, kan ingen sedelutsläppning, den må vara huru betydlig som helst, afhjelpa det onda. Den kan för en kort tid uppskjuta de mest skuldsattes undergång, men icke förekomma densamma. Olyckan, då den en gång inträffar, blir i samma mån förfärligare, som den genom konstlade medel blifvit fördröjd. De individer af nationen, för tillfredsställandet af hvilkas lånetörst man nu föreslår sedelstockens utvidgande, kunna icke räddas. Må man åtminstone söka att bevara landet ifrån undergång, och icke genom åtgärder, syftande att för en kori tid uppehålla de skuldsattes tynande lif, bringa äfven de ordentlige och arbetsamme till en lika olycka. Må man gå till roten af det onda, och allvarsamt arbeta på återställandet af jemnvigten i vår handelsbalance.
Denna disputation skulle nu Grefven försvara, hvilket ej på annat sätt kunde låta verkställa sig, än att en student (vid namn Hackman) dold under Kathedern eller täckelset för densamma, hvarå ett par hål för ögonen voro gjorda, talade för Grefven, som endast visade sig, efter instruction, lika som han varit närsynt, beständigt seende i sitt papper och rörande på munnen som om han sjelf svarat; ungefär på samma sätt som Aktörer och Aktriser stundom låtsa spela harpa eller cittra, då likväl ljudet kommer ifrån kulissen; och detta, ehuru påtagligt, gick dock till åhörarnes stora nöje en lång stund, ty allt var öfvadt, och opponenterna, hvaribland jag naturligtvis var, ense om hvad de skulle göra; Men olyckan ville att en näsvis Svensk student, himmelen vete hvarifrån han kom, kanhända stött öfver någon citation, föll på den ideen att opponera extra, och lyckades riktigt att få ordet; Hans första argument rörde orikigheten af klandret å den anförde versen: O! jag skådar lifvets förhäng’ bak’ &c. ”Om jag” yttrade han, ”uttryckte mig i svensk vers: O! jag ser kathederns förhäng’ bak’ Någon står derstäds. Fram med figuren! vore sådant ganska riktigt; deremot om jag sade: O! jag skådar bakom förhänget – ingen derstädes man sökt förborga – hade jag fullkomligen orätt både i anseende till tankar och versbyggnad” – Dessutom påstod han att hela disputationen var oduglig, och trodde att då Auctor, enligt Ovidii vers, sjelf insett sådant, han ock bordt utstryka densamma; men ej nöjd dermed, höll han sig ej ens vid saken, utan började i en skorrande latin framkasta frågor: hvad disputationer tjena till, då goda och odugliga äro lika gällande? m. fl. Com.
Skrifvelse, med det af särskilde Kommitterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående åtgärder för befrämjade af en förbättrad skogshushållning. 108. 9 JV2 108. Skrifvelse, angående vackt fråga om förhöjning i anslagen till manskapets be klädnad vid Svea och Götha Artilleri-regementen, 109. Proposition, angående antagande af en förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk Rätt, och om det biträde, som i andra afseenden bör lemnäs rättskipningen i Norrige. 110. dito om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersätt ningsbelopp. 111. dito angående Landshöfdingurne Friherre R. F. von Kraemers, Grefve G. E. Frölichs och Grefve P. A. Lewenhaupts bibehållande vid deras rätt till framtida pension från Arméens Pensions-kassa. 112 dito i fråga om behof af medel för en fyr-anläggning å Gottska Sandön. 113. dito om pensions beviljande åt f. d. Sekreteraren och Auditören vid Flottan m. m. J. G. Björkegrens enka, Anna Maria Hedmansson. 1 14. Skrifvelse, i fråga om förändring i sättet för Justitie-Ombudsmannens aflöning. 115. Proposition, angående Provincial-läkaren Doktor N. L. Ählbergs uppförande å Allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af en mot hans innehafvande Provincial-läkarelön svarande pension af 666 R:dr 32 sk. Banko eller 1,000 R:dr Riksmynt årligen. 116. dito angående anslag för uppförande af ett kapell inom Pajala pastorat och af ett bönehus uti Turtola by af Öfver-Torneå socken m. m, 117. dito angående fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen till Wadstena Krigsmanshus-kassa och Amiralitets-Krigsmanskassan för de till stats-verket indragna rusthållssamt en-per-mille-afgifterne.
Hederv. Bonde-Ståndet har till Lag-Utskottets behandling remitterat särskilde, af Riksdagsfullmäktige, L. Gezelius från Stora Kopparbergs Län och Hinrik Andersson från Örebro Län väckte, af åtskillige bland Ståndets Ledamöter understödde och under den 19 i denna månad till Utskottet ankomna motioner angående upphörande af, eller inskränkning i, den, enskilda personer medgifna, rätt att utgifva tryckta assignationer å Rikets Ständers Bank; — Men som denna fråga rörer Bankens förvaltning och således icke något af de ämnen, som ligga inom Utskottets i Grundlagarne utstakade verkningskrets, får Utskottet, som följaktligen med omförmälde fråga icke kan taga befattning, den remitterade motionen till Hederv. Bonde-Ståndet återsända; hvilket, enligt föreskriften i Riksdags-Ordningens 44 §, för samtlige Riksstånden vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 23 December 1830. A Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: R. Th. Cederschiöld. A Wällofliga Borgare-Ståndets vägnar: G. Engzell. A. von Feilitzen. Å Ilögvördiga Preste-Ståndets vägnar: J. Wallin. Å Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: Johan Johansson. lith. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Jan. 1831, kl. 1 e. m. Utlåtande•, i anledning af vackt motion angående förändring i lagstiftningen för Privatbanker. Uti ett af Hedervärda Bondeståndet till Lag-Utskottet remitteradt, och denne dag till Utskottet ankommet, memorial har Riksdagsfullmägtige, Gabriel Andersson och Anders Olofsson från Elfsborgs