Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab mera generaliserat sitt förslag till tillägg, än det han framställde under öfverläggningen om 9:de punkten, har jag ingen anmärkn. deremot. Vid flere tillfällen har jag visat behofvet eller nödvändigheten af ett fullständigt jernvägssystem för provinsen Småland, och ehuru jag finner det måhända mindre lämpligt, att uti ifrflgav:de punkt nämna en serskild provins, då uti 19:de punkten alla Rikets provinser afses, vill jag icke motsätta mig Frihrs förslag, ehuru jag tror, att undersökmr om förmånligaste sträckningen af jernvägarna det oaktadt komma att anställas. Gr Sparre: Afven jag anser af vigt, att de uti denna punkt omnämnda undersökningar blifva verkställda, och då det är påtagligt, att 150,000 Rdr för det ändamålet icke är för mycket, tillstyrker jag bifall till punkten. Frih. Sprengtporten: Under öfverlägningarna om dessa frågor, så väl hos R. o. Ad. som vid allmänna sammankomsterna, har man fästat upmärksamheten på sammanhanget emellan jernvägs-anläggningar och kommunikations-väsendet i öfrigt. Jag hemställer då, om det icke vore skäl, att, enär 150,000 Rdr blifvit föreslagna att beviljas, R. St:rs skrifvelse till K. M. komme att innehålla något härom. Skulle R. o. Ad. godkänna denna åsigt, så hemställer jag, om icke näst före ordet industri borde inflickas orden kommunikalions-väsende. Jag anser nyttigt att tillägga dessa ord, ty om det skulle befinnas, att en sjökommunikation, eller kanal, eller en vanlig farled har sammanhang med jernvägs-systemet, är det af vigt att sådant icke förbises i den föreslagna skrifvelsen. Emot Frih. Raabs förslag har jag intet annat att anmärka, än att det synes mig betänkligt, att i denna punkt låta inflyta något, som har afseende på ett serskildt landskap. Jag hemställer derföre till Frilen, om han icke vill förändra sitt förslag, så att det kommer att utgöra ett serskildt mom. I öfrigt tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag. Gr. v. Rosen:
Stats-kontoret depoaerade och ännu innestående medel; — 8 Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 260. hvilken underdåniga ansökning Kongl. Maj.t under den 24 November låtit till Stals-U(- skottet öfverlemna. De af Bolags-direklionen sålunda hos Kongl. Majit gjorda och förnyade framställningar i ändamål att återbekomma ofvanberörde depositions-medel, hade emellertid föranledt ett för jernvägs-anläggningen intresseradt samhälle — Köpings stad — afl. till bevakande af sina rättigheter och anspråk emot Bolaget, vidtaga åtgärder i motsatt syftning. Denna Stads Magistrat och Borgerskaps Äldste inkoramo nemligen under påföljande December till Kongl. Majit med en underdånig ansökning, hvilken Kongl. Majit jemväl behagat öfverlemna till Stats-Utskottef, och hvaraf hufvudsakligen inhemtas, att mellan Köpings stad och Direktionen blifvit träffadt ett ömsesidigt aftal om vissa åtgärder och arbeten, som borde genom stadens försorg och på dess bekostnad vidtagas mot af Direktionen ingången förbindelse att leda jernvägen upp till Köpings stad och der förlägga jernvägs-stationen enligt upprättad plan, som dock underställdes Kongl. Majits granskning och sedermera äfven vann Nådig fastställelse. — Direktionens fordringar syntes visserligen betungande för detta samhälle, men hoppet om ökad rörelse och deraf härflytande större inkomst för staden samt om utvidgade tillfällen till förtjenst för innevånarne hade öfverröstat betänkligheterna, och, efter det staden förgäfves sökt att af Direktionen utverka en skälig förmedling i de uppgjorda vilkoren, enligt hvad Direktionens protokoll för den 13 November 1853 utvisar, hade dessa byggnads-arbeten blifvit företagna och med dryga uppoifringar å stadens sida fullbordade.
M:LLE PALMÉR (vänder sig om vid ljudet af Dogmérs röst). Det är han! 24 CLARA (afsides med afsky). Magistern! ALMA (sakta till Isabella), Om den tråkiga magistern ville presentera dem ändå. M:LLE PALMÉN (afsides). Han ser oss inte! (högt) Kom nu, flickor, så gå vi! (stiger upp för att gå, men gör sig icke brådtom. I detta ögonblick ser Dogmér henne och helsar, hon helsar tillbaka.) DOGMÉR. Ja, mycket väl ... det är mamsell Palmén med sina pensionärer. Jag läser der i pensionen. STJERNE. Känner kandidaten damerna der? ISABELLA. Tycker du det PUDDELKRANS. Hör du Dogmér ... kunde gerna göra oss den glädjen och presentera oss för dem! DOGMÉR. Jag vet verkligen inte om det går an. Mamsell Palmén är ett mycket förståndigt fruntimmer och hon är rädd om sina pensionärer. VALTER (artigt och inställsamt till Dogmér). Åh, se så, herr magister! anser ni då oss farliga? Det skulle vara mycket vänskapligt af er. STJERNE. Vi skulle alla bli' herr magistern särdeles förbundna. DOGMÉR (afsides). Nå-ja, det vore dumt att stöta sig med dem... (högt) Om jag kan göra er en tjenst dermed, mina herrar! (går fram till mamsell Palmén följd af de öfriga) Mamsell Palmén, tillåt mig att få presentera kammarjunkaren Stjerne, baron Valter, konsul Ettig, kgl. sekter Puddelkrans och... (till Puddelkrans sakta) hvem är kadetten? VALTER (artigt, innan Puddelkrans hinner svara) Min yngre bror, Evald! STJERNE (artigt). Vi ha' hört så mycket godt om er pension, min nådiga, att det hos oss varit en liflig önskan att få lära känna dess älskvärda förestånderska! M:LLE PALMÉN (med ett sött smålöje). Mina herrar!
I afseende å denna anslags-titel har Kongl. Maj:t dessutom serskildt äskat, att det anslag af 12,000 R:dr, som för Topografiska Corpsens arbeten varit afsedt, måtte öfverflyttas från Krigs-Collegii Fortifications-afdelning till nyssnämnde Corps’ Stat; men enär dessa arbeten närmast kunna jemföras med andra, som afse militära föremål, hvilka samtligen stå under Kongl. Krigs-Collegii redovisning, hemställer Utskottet, att detta anslag må uppföras å Stat, på sätt hittills skett. 26:o Lif mundering för Indeldta Infanteriet. Detta anslag, uti hvilket ingen tillökning blifvit begärd, utföres oförändradt, enligt förra Staten, till R:dr 71,000. 27:o Spanmåls upphandling och Bageri-kostnad. Förra Staten upptager R:dr 25,000, som utföras utan förändring. 28:o Ved och Ljuspenningar för Fästningsoch Garnisons-orter. Anslaget utföres oforändradt, enligt förra Staten, till R:dr 14,000. 29:o Skrifmaterialier och Expenser m. m. Anslaget, enligt förra Staten R:dr 4,500, utföres oforändradt. 30:o Reseoch Tractaments-penningar för Militaire Embetsoch Tjenstemän. Kongl.
Vill jag nu räkna att en hemmansägare försl då är besutten, om hans hemman kan föda 2 män och 2 qvinnor, så skulle deraf uppkomma en summa af 4°° *'dr, d. v. s. ungefärligen afkastningen af ett helt mantal. Vill jag nu laga för afgjordt, att de ej skulle lefva alldeles så väl sorn ett tjenstehjon, och antaga kostnaden lill 200 r:dr, så blir delta likväl orimligt. Här finnes dessutom en contradiclion emellan 2 §:n och 8 §tn 3 morn.; ty det står uti 2 §:n, att ett hushåll of 4 arbetsföra personer må kunna af gårdens afkastning underhållas, och i 8 §:n 3 mom. står: ”0111 och i hvad mån od”lingstillfällen finnas, och hemmansdelcn således, genom be"gagnandel deraf, kan till högre afkastning uppbringas, samt ”huruvida åboen af binäringar kan hafva säker och ständig ”förtjenst.” — Detta är yttradt i afseende på hvad som skall iakttagas af ilen, sorn skall pröfva, huruvida mindre del än •gCdel må anses tillräcklig för besuttenheten. Således finnes att man vid sådana tillfällen äfven bör göra afseende på i hvilken ort hemmansdelen är belägen, och 0111 der finnes tillgång till binäringar, i hvilket fall hemmansklyfningen bör få sträckas längre. Det är en contradiclion emellan dessa begge §§, som jag ej vet huru man skall rätta. För öfrigt instämmer jag fullkomligt i den invändning, som Hr von Rosen och Gr. Posse gjort emot 6 §:n, och detta så mycket hellre, som hvarje landshöfding kan hafva en olika öfvertygelse oni huruvida hemmansklyfningen lill större eller mindre del kan vara nyttig; och det skulle derföre kunna hända, att uti det ena länet anser man en hemmansägare kunna vara besutten på -jj, då deremot i ett annat län man ej anser honom besutten på mindre än i hemman. Den 5 September e. m.
Det är ej genom ökade odlingar och i samma mån ökad skuldsättning, som välståndet befordras, utan genom de odlingar, som ske för en besparad penning, besparad arbetskraft; ej genom sådane företag, då man tärer på framtiden och anticiperar på en arbetskraft, som ej förr än då kan åstadkommas, och sålunda tager framför sig på det, som bör förbehållas kommande tider. Jag anhåller om bifall på Utlåtandet. Den 29 Maji. Herr Ribbing: E11 värd Talare Grefve Posse har trott, alt ifrågavarande understöd icke hade sammanhang med Skiftesförfattningen, men han har sjelf bevittnat motsatsen, då han åberopat Skaraborgs Läns och Skånes behof af understöd för Enskiftenas och utflyttningarnes fortgång. Nu och då fråga är om verkställighet af så kallade Laga skiften, blir behofvet af delta understöd vida större än fordom, i synnerhet om den nya författningen skall fortfara att vara utsträckt äfven till Norra Provincerne, då deremot, om billigt afseende fästes på de inom PiiksStånden deremot gjorde anmärkningar, och Skiftesförfattningen icke dit tillämpas, behofvet af detta anslag blir i samma mån mindre, som desse Landskap mindre komma att anlita detasmma. Sammanhanget mellan delta Utlåtande och det om Skiftesväsendet är således detsamma, som alltid det ovilkorliga emellan behof och åtgång. Derföre tror äfven jag, att detta Utlåtande bör hvila, till dess omnämnde fråga är afgjord. Jag kan ej ingå på den här en gång yttrade princip, att för den så kallade allmänna nyttan pådrifva odlingar, oaktadt en och annan enskilt derigenom skulle komma att gå under; ty om en eller hundrade på detta sätt våldföres, blir orättvisan lika stor.
Stts Utsk., sorn är satt att förbättra, men icke att försämra lagarna — en försämring, som verkligen inträffar, då man ej iakttager rättvisa och samma proportion i bestraffningen emellan mindre och större brott, såvida man nemi. vill förekomma att en i början felande person ej må sluta att blifva en grof brottsling. Jag kan ej heller underlåta att nämna, det Utsk. nog lösligt förbigått Hr Lagerbjelkes framställning, då Utsk. säger sig anse, att icke mindre än 4 dagars fängelse bör komma i fråga; men hvarföre Utsk. så anser, derom erhåller man ingen upplysning. Sedermera förekommer i betänk, en mening, som jag trotsar hvar och en att begripa, som läser den första gången. Jag har läst den flera gånger, utan alt kunna rätt fatta densamma, men den synes gå ut derpå, att Hr Lagerbjelkes förslag icke skulle hylla deD princip, att med hvarje dag, som vattenoch bröd-straffet ökas, så blir också samma straff svårare. Så är likväl icke förhållandet, att Hr Lagerbjelke förbisett denna omständighet; tvertom synes hans förslag fullt ut, om ej mera än Utskrs, hafva ofselt just detta, hvarom hvar oell en kan öfvertyga sig, som läser med uppmärksamhet Hr Lagerbjelkes förslag och jemför 7 H. 44 346 D * ii »7 M » j c. in. det nied Ut<k:s. Del . förra föl utsätter rättvisa, äfven då flaga ar om lägre bötesbelopp, då det sednare, eller Utskts, endast alse r stöl re brott oell högre böter. Hr Lngerbjelkes förslag ur derjemte särdeles tydligt oell lättfattligt , hvilket deremot icke kan sägas om det, sorn LagUlsk. framlagt; och jag kan således ej annat än tillstyrka hans förslag såsom enkelt, tydligt och rättvist, så för lägre, som gröfre förbrytelser, .lag skulle önska, att LagUlsk., vid förnyad behandling af ämnet, ville taga i rättvist betraktande och öfvervägande eller också vederlägga de sanningar, som Hr Lagerbjelke t rams täll t, och dem jag, så godt jag föl mått, sökt att närmare utveckla.
Men månne icke betydelsen af det konstruktiva härvidlag i allmänhet skattas för högt? Fransk smak och en förfinad kultur ha ingifvit svenskarne en böjelse för formalism, som egentligen står i strid med deras rörliga inbillning. Vi träffa här ånyo en af de många motsägelserna. De flesta svenskar uppfatta icke konstverket som blott och bart ett medium utan som ett prydnadsting, hvars värde ligger i den formela korrektheten. Särskildt har rimflätningen blifvit allt för tvungen, ehuru svenskan därvidlag har mer att lära af befryndade språk än af aflägsnare och mer rimrika. Skrifven af svensk hand skulle Per Gynt anses vårdslös och formelt misslyckad, och endast därför att boken författats af en norrman kallas de många nyckfulla rimmen »urkraftiga». Allra minst ha vi någon grund att klaga på »Stockholmsrim», så länge vi med nöje läsa bygdemål. Det finns intet riksspråk för inbillning och känsla, och »Stockholmsrim» ha sedan gammalt skrifvits af stockholmarne. Det finns ej ens något skäl hvarför vi icke skulle återupptaga det vokala fornrimmet och än i dag med fiskaren vid Tynnelsö rimma »Lerbak» och »bispens fat». Det tyska språkets yppersta diktverk äro sida efter sida så öfversållade med frankfurterrim och oäkta rim, att just dessa gifva den egendomliga prägeln åt stilen. Är det icke svenskarne nog om de rimma jämbördigt med Goethe? Formel styrka det är pregnans! Dessa halft skämtande ord äro mer än en polemisk snärt för dagen. Det må till och med ifrågasättas, om ett sparsammare bruk af rimmet ej skulle vara mer öfverensstämmande med modersmålets karakter. Vårt brokiga lynne skulle dock förneka sig själft, om det ej också länge sedan gifvit oss många både orimmade och underligt spunna dikter, hvilka säga oss, att lämna svenskarne formalismens farvatten, så besitta också de en tillräckligt »urkraftig» arm att styra efter ännu oupptecknade stjärnor. För hellener och romare uppenbarade sig den högsta landskapliga skönheten i den lummiga hafsstranden.
Stan, der enligt nu förstedt Protocolls-Utdrag, bestulit, att härigenom förfaller den i afseende pä venna fräga den 7 nästildne Nowember frän Prest - Ständer till all» manna Belwars och Oocnnvmins - Utstottec astätne Remis'; hwuket skulle de Respeckiwe Med « Sränden samt bemaidke Urjkolt »vördsamt och wäniigen cilllän. gifwaS. Lx krotOLollo. sf. 17. ^lwcgvist. S. D. Att Riksens Höqlofl. Ständers Stats, U skons den is näst!. Nowember cifgisne utlärande, angående nrkac upphäsrvande af de wid Skånska Husar - och Smalands Dragon - Regementet' inrättade Ep rcuie Esqwavroner, j anseende kil! deremot gjorda onmäiknmgar , blifwit kill be > alce Utskott oterförwisavk, stalie härigenom de Nespeetiwe Med. Standen wörojamc och »vänligen ktltkannagifwas, 17r luprs. stx krotocollo. I. 17, Almgvist. S. D. Instämde Prests, Ständet uti Hög, löst. RrdderjkassetS och Adeinö jgensm nu söretcbt Pro - Dett z Januari'!. 47 Protocolls,Utdrag af den r i denna manad meddelta bcfluk, otc som ibland allmänheten skulle finnas uce. löpande Almanackor för nästkommande ar, hmari dec fordna nu afsakta Konunga,Husek more infördt, H06 Kongl. Maj-.k i underdånighet anhästa om fogande af nödig anstalt, hwarigenom sadane utspridde Almanackor kunna indragas och till widare försalgning förbjudoS; hwarom wördsam och wänlig underrättelse skulle de öfrige Respectiwe Stånden meddelas, bit tu^ra chx krotocnllcr. O. /xlmyvilk. S. D.
Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon -Utskottens Betänkande, JV:o 87. 7 Ehuru Utskotten, enligt hvad redan är yllradt, icke kunna instämma i Bt-rgs-Collegii förslag, att hammarskatten bestämmes lill visst ständigt belopp för hvarje härd, ulan afseende på Skeppundlalet af det ena eller andra årets tillverkning, anse Utskotten det Elliva nödvändigt, alt, då beskattningen har egenskap af grundskatt, ett visst minimibelopp besia ur mes för alt gifva nödig säkerhet åt beräkningen af Statens ordinarie inkomster; och under den förutsättningen, att, vid hvarje härd, bör kunna afverka* minst 4°° Skepp., savilia verket skall dr ifvås med någon fördel, anse Utskotten, att berörde bestämmelse bör derefter lämpas; dock att, för de Bruk, som redan äro privilegierade för inskränktare smide, pri vilcgii-beloppet rrå gälla såsom grund för minimibeskalLningen, såvida Brukets egare vill fortfarande underkasta sig inskränkningen af smidesfriheten. På grund af hvad sålunda är anfördt, få Utskollen föreslå: 1:0 att barnmarskalten utgöres med en viss andel af den årliga tillverkningen, utan afseende å lillverknings-ot ten och de olika methoder, sorn begagnas; dock ali Bruk, med frälse-frihet, tillgodonjuta hittills fastsläldt afdrag och att den tillverkning, som åstad korum es, med begagnande af undersnride, hvarföre hammarskatt, enligt hittills gällande Författningar, är erlagd, icke vidare med sådan skatt belägges; 2:0 att skalte-andelen bestämmes lill
Att dertill nyttjas Banquens papper, med derå slagen hvitstämpel och. valeur, hvilkas beskaffenhet BancoFullmägtige må bestämma, och i anseende till hvilka i öfrigt desse Fullmägtige ega att vidtaga sådana åtgärder, sorn innefatta nödig säkerhet ej, mindre i afseende på det belopp, som varder utgifvet, än för möjligaste förekommande af' förfalskning: Att Assignationeme underskrif, vag af minst st Directeurer och BancoOmbudet sarnt contrasigneras af Kamreraren; att några Assignationer ej måga på förhand förfärdigas till upptagande bland Gassa-behållningen, utan underskrifvas endast i den man Fån blif. vir beviljade; hvadan för hvart och. ett Fåre skall antecknas efter Numer - ordning beloppet af de Assignationer, hvaruti detsamma, blifvit ufgifvet: Att, med först afgående post efter hvarje Utlåningsdag, förteckning på alla utfärdade Assignationer, innefattande Nummer , Datum och Summa, till BanöoStyrelsent insändes; samt att, då inbetalningar i ContoLxets egne Assignationer ske, desamme genast öfverkorssas och såsom Contant leverering till Banquen insändas. Till bestridande af smärre utbetalningar må reqvirera uti BaricoSedlar fö? Götheborgs LåneContoir 20,000 JFdr flc^ a 3 Isaeco Utskottets Betänkanden. för Contoiret i Malmö jo,ooo R:dr. Hva^: utöfver1 nämnda belopp till Cassan inflyter^ bör vid utbetalning af nya Lån genast användas, i fall behållningen ieke skulle bestå af förslitne obrukbare Sedlar, hvilka då ofördröjligen skola tili BancoStyrelsen öfversändas. Cassa-kistan förvaras under 3 las, till hvilka et& Directeur, BancoOmbudet och Kamererar@a hafva en nyckel hvardera.*’ §■ 8- Vid denna §. finner BancoUtskottel någon annan förändring ej erforderlig, än att, i följd: af de förändrade Föresfcrifterne i nästföregående 7 §.
Ett annat skäl, som talar för enskildes deltagande i jernvägsanläggningar, är äfven, att man mindre skall vara utsatt för alla de svårigheter, sorn egennyttan upstaplar, och de prejerier, som Gr. von Rosen i dag omtalat, i fall enskilde blefve en slags intressenter, fastän ej för beständigt, i sjelfva jernvägen genom deltagandet i omkostnaderna för stambanornas anläggande. Att nödgas betala 400 R:dr för tunnlandet jord vore otänkbart, i fall jordens egare vore närvande för att negoliera frågan och visade obilligheten af el t sådant prejeri. Ett sådant medgifvande har dessutom en juridisk fördel, som är ganska väsendtlig. Om nemi. enskilde få, på det sätt jag sedermera skall hafva äran visa, deltaga i stambanornas anläggning, npstår ett juridiskt skäl att fortsätta jernvägen efter den en gång bestämda planen, emedan Staten, så att säga, ingår ett kontrakt med den enskilde, hvarigenom också icke någon opinions-vind vid en blifvande riksdag kan förändra den riktning för banan, som vid den föregåtde riksdagen blifvit bestämd. På detta sätt blir det hela förr färdigt, än om man vid den ena riksdagen skulle t. ex. börja en bit på en jernväg mellan Stockholm och Götheborg, och nästa riksmöte besluta en jernvägsbit mellan Upsala och Stockholm. Om Slaten har ingått ett kontrakt med den enskilde att bygga en jernväg i en viss rigtning, så måste Staten uppfylla sina förbindelser, åtminstone för det slycke, som i kontraktet är bestämdt, och om detta stycke icke upgöres för litet, utan så, alt det, på samma gång del utgör en länk i den stora jernvägskedjan, jemväl blir något helt i sig sjelft, så vinnes ändock ett relatift ganska nyttigt ändamål, och det är detta, som det stadgande, hvilket jag straxt skall omnämna, afser. Det är dessutom genom de enskildes biträdanden, som ett allmännare intresse säkrast kan upstå för jernvägarne.
Nu blir dock skillnaden den, att enligt 6:te punktens första lydelse kan Banken, oberoende af dessa fluctuationer fortsätta sin rörelse inom gränsen af den insatta grundfonden, 2 millioner, då naturligtvis hvad som i den contanta cassan understiger den utelöpande sedelstocken, hvilar på Bankens credit, som dock aldrig kan tänkas längre möjlig än till den insatta fjerdedelen, hvilken genom vexling kan åter utgå. Enligt punktens senare lydelse måste deremot Bankrörelsen alldeles afstanna, emedan Banken icke tillätes att begagna sin credit på en enda sedel, som ej motsvaras af full cassatillgång, enär hela summan af grundfonden skall icke blott vara af delegare insatt utan äfven innestäende. Jag har yrkat bibehållandet af det först beslutna, emedan jag anser Bank, såsom ali bandel, utan credit, en fullkomlig omening. Det senare beslutna vill deremot, att Bank, fastän med mångfaldiga ansvarigheter hunden, ändock skall vara förbjuden att begagna någon slags credit, utan nödvändigt förpligtad att ega full valuta i sina hvalf, innan den får utställa en enda förbindelse af hvad slag som helst. Jag anser detta stadgande fullkomligen Bankvidrigt. Också tviflar jag, att det i någon Bankinrättning står att igenfinna. Bankrörelse måste i synnerhet och par exellence höra till capitlet om handel. Handel är ingenting annat än en fri bemedling mellan producent och consument. Bank åter är bemedlingen af sjelfva bytesmedlet, penningen. Handel utan förtroende, det vill säga utan credit, är en contradiction. Ännu mera Bank, sorn livilar på crediten i högsta instanlien, penninge-crediten. Att förmena en Bankrörelse all slags credit, och att stadga detta genom ett formligt lagbud, måste fördenskull innebära en orimlighet. Hvarföre stiftar sig ett Bank-Bolag, om det icke får röra sig med någon enda utgifven förbindelse, som icke har motsvarande inneliggande valuta. Eller kan det behöfvas något serskildt tillstånd att begagna verkliga förhand varande capitaler jemt opp, men 4 Hör till Bancooch Lag-Utsk. Betänk.
R:dr 29,4(57. samt komme att ytterligare kosta 1,1'C2. kostnaden för gamla lasarettets påbyggnad vöre beräknad till 8,229. hvarförutan till inventarier och möbler erfordrades ett belopp af 13,88(5. tillsammans R:dr 52,744. för bestridandet af dessa utgifter bade Direktionen af härtill disponibla fonder kunnat användas 10,37(5. hvadan det belopp, som derutöfver behöfdes, utgjorde B/h. lill It. St. Att genom lån utaf enskilda personer fortfarande anskaffa denna summa skulle icke utan stor svårighet låta sig göra, emedan någon inteckningssäkerhet uti lasarcttsinrättningens, på Akademiens grund uppförda, byggnader icke kunde långifvarne meddelas. Inrättningens tillgångar voro dock fullt tillräckliga lill bestridande af räntan och kapitalafbetalningarne å det sökta länet, äfven för det fall, alt den tiil vid pass 2,500 R:dr årligen uppgående 6:te skillingen utaf kurhusafgiflen icke skulle under en kommande tid härtill beviljas; varande slutligen af Direktionen, till säkerhet för lönesummans återbetalande, föreslaget, att Kongl. Maj:ts llefallningshafvande malte utaf kurhusmedlen årligen tillhandahålla statsverket det erforderliga ränteoch amorteringsbeloppet. Jemlikt de lill Utskottet, bland meranämnde handlingar, aflemnade revisionsberättelser angående Malmöhus läns lasarettsoch kurhusinrältningar för åren 1840 med 1849, hafva kurhusinrättningens inkomster för dessa 4 år i medeltal årligen utgjort II. och utgifterna likaledes — 10,983: 9. 5. samt det för lasarettets behof använda öfverskott — 1,509: 16. 5. den i länets landtränteri innestående behållning af kurhusmedlen, sorn vid 1845 års slut utgjorde — 11,987: 2. 9. hade vid utgången af hvart och ett af de påföljande åren något ökats, och uppgick vid 1849 års slut till — 12,527: 44.