Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mnj:ts Befallningshafvande må lemnäs rättighet att, när omständigheterna det tillåta, söka att med enskilde personer träffa accord om Krono-transporters förskaffande, äfven utom deras Län, så långt öfverenskommas kan; och alt detta allt, utom hvad angår skjutslegans erläggande, till lika belopp, som för Gästgifveri-skjuts, må gälla endast uti fredstid, men förut vanliga förhållanden, i afseende på Ivronoskjutsen, i krigstid inträda, 2:0 Tillstyrker Utskottet, utan förändring eller rubbning i öfrigt af hvad Kongl. Majrt, under den 3o December 1824, rörande Gästgifveri-skjut< sen, Allm. Bcsv.- och Oec.-Utsk. Bet. N-o 84. 33 sen, i Nåder förordnat, att ytterligare anstalter mätte vidtagas lill anskaffande af hållskjutsen , antingen derigenom, att, der det utan reservlagens betungande kan ske, hvarom noggranna undersökningar böra af Kongl. Majrts Befallningshafvande verkställas, den skjuts, som nu utgöres med hållhästar, må hädanefter, jemte förut åliggande skjutsning, bestridas af reserv-lagen, hvilka böra, så vidt möjligt är, förökas och fördelas, hvart och ett i 2:ne lag, det ena, bestående af de gästgifvaregården närmast belägna hemman, för obådad skjuts, och det andra, af de aflägsnare, för, genom förbud eller på annat sätt, tingad skjuts; eller ock derigenom, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande befordra liållskjutsens öfvertagande på entreprenad; hvaremot, i bägge fallen, de hållskjuts-skyldige hemmanen böra, så vidt locala förhållanden sådant medgifva, anslås till reservén; alt till befrämjande af skjuts-entreprenader, utan att de hållskjuts-skyldige med utgifter derföre må var - Bih. till R. Bet.
Consistorium att i ett sammanhang anföra hvad i afseende på förenämnde af Rikets Ständer jemväl påräknade och för Stiftets läroverk oumbärliga tillgång kunde vara att iagttaga; hvarefter och sedan Consistorium den 3 December sistnämnde år underdånigt yttrande härutinnan afgifvit, samt Kammar-Collegium och Slats-Contoiret deröfver blifvit hörde, E. K. M. under den 9 Dec. 1836, i Nåder befallt, att den beslutade Cathedralskolan i Lund skulle, så fort tillgångarne det medgåfvo, sättas i verksamhet samt öfre afdelningen deraf, som motsvarade Gymnasium, först inrättas och för detta ändamål användas den del af klockarnes Helgonskylds-säd, hvilken jemnlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, efter hand och i mon af nuvarande innehafvares afgång, borde indragas, utgörande enligt Consistorii uppgifter, 1,047 tunnor korn, hvaraf 509 tunnor från Malmöhus, 479 från Christianstads och 59 från Blekinge Län; men då, i anledning af så väl innehafvares af Jus Patronatus, som ock serskilda församlingars under den 30 Mars 1839 gjorda underdåniga ansökan, E. K.
Prest: om rättighet för hvarje socken, som kan aflöna egen sådan, ali dermed vara försedd. V. E. 3. Prester, angående deras befrielse från erläggande af bevillning. Se Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4. Preslerskapet, angående närmare bestämmande af dess skyldighet i afseende på religions-undervisningen i skolorne. I. A. 80. — om förändradl aflöningssätt för. Prestman, angående förändring i gällande grunder för deras befordringar. Prestval, angående förändringar i förordningen derom af den 1 April 1843. V. B. 351. A. 482. VI. U. 410. VII. 48. A. 82. Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, yttrande. II. 177. Printzensköld, Axel, yttranden. II. 238, 305. Prival-Bank, angående förslag lill föreskrifter, afseende dels ali ersätta uphörd sadan, och dels att underlätta penningerörelsen i allmänhet. VIII. B. 76, 142, 153, Å. 167. U. 596, 622. Privat-Banker, angående förändringar i lagstiftningen för. II. R. 314. Se vidare Lag-Utskottets Betänkande N:o 2 samt Bankooch Lag-Utskottens Betänkanden N:ris 1 och 2. Privilegier och förmåner, städernas-: om nedsättande af en komité till utredande deraf. Se Komité. Privilegier, Apotheks-: om förändring deri. VII. B. 545. VIII. 75, 136. A. 141. E. 362. Produktions-bevis vid allastning från Norroch Westerbottens Län af lax och smör; angående uphörande deraf. IV. B. 117, 124, 373. A. 375. V. E. 3.
Då major Bennich egt ostridig rättighet att för åren 1822—1846 tillgodonjuta ersättning för ifrågavarande af honom innehafda häsl-hemmansräntor, såvida han till utbekommande deraf inom föreskrifven tid sig anmält, och, enligt Utskottets tanka, det icke ärmed statens värdighet förenligt att besparingar tillskyndas stats-verket på enskildes bekostnad, finner Utskottet sig ega gillig anledning tillstyrka Rikets Ständer att bifalla Kongl. Majlis ofvanomföimälda nådiga framställning. Men då Utskottet, som inhemtat att majoren Bennich, genom Kongl. Majits nådiga bref af den 8 Februari 1840, i anseende lil! framskriden ålder och den medellöshet hvaruti han sig då befann, undfått förhöjning med 50 ridr banko årligen uti det honom förut i nåder beviljade expektans-arfode, anser billigt alt, i händelse Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt, ifrån den äskade summan, 6,332 ridr 43 sk. 5 rist., afdrag göres för de af Bennich sålunda under åren 1840— Slata-Utskottets Utlåtande, N:o 71. 1840—1846 med tillsammans 350 r:dr af stats-verket uppburna medel, får Utskottet hemställa, ' att Rikets Ständer ville medgifva, att en summa af 5,982 r:dr 43 sk. 9 r:st. må till majoren Bennick från Riksgälds-kontoret utbetalas såsom ersättning för de till löjtnantsbeställningen vid förste majorene sqvadron af f. d. Westgöta kavalleri-regemente anslagna, och honom, såsom kapten vid samma regemente, för åren 1822 till och med 1846 tillkommande häst-hem mansräBtor. Stockholm den 25 Februari 1S51. Sik. lill It. St. Prat. 18*50 # 1851. 4 Sami. t Afd. 19 Eäft. STOCKHOLM. Östlund &
Man kan latt med visshet finna, alt detta skall gifva ett vida lägre medium, då Staten äger ganska obetydliga belopp af spanmål sig förbehållna i de län, der spanmålsprisen firo högst, d. v. s. i de’norra länen. Jag har likväl icke försport, att någon dristat klaga deröfver, att detta Sländernes beslut skulle inneburit någon olaglighet mot de penningeJöntagare, som hafva spanmål under sina löner; och så mycket mindre skulle jag tro det blefve följden, om Ständerne bi fö 11 o hvad Utsk. nu föreslagit, då det ingalunda innebär någon förlust för löntagarne, ty spanmålsprisen under de sednaste 5 åren hafva varit så höga, alt det ej skäligen kan befaras, att de skola blifva högre under påföljande år; tvertom skulle jag tro, att hvarje klok löntagare, om det berodde af honom att få förvandla sin lön till permanent penningebelopp, efter denna beräkning af 7 r:dr 10 sk. per tunna, ingalunda skulle tveka att ingå derpå; men jag kan icke föreställa mig, att det med formerna kunde vara förenligt, att Ständerne skulle anmoda K. M. att höra hvar och en af de många hundrade löntagare, som uppbära sådana löner, huruvida de vilja ingå på förslaget eller icke, hvarigenom, då det förmodligen skulle antagas af de flesta, men afslås af några få, följden skulle blifva icke mindre, men större oreda. Af dessa skäl får jag, likasom i afseende på föregrde moment, tillstyrka bifall till det nu förevarande. Frih. Cederström: I afseende på frågan om riksmarkegångens upprättande anser jag mig pligtig upplysa, alt beräkningen sker efter murkegångs-taxorna i samtliga 24 lä - 44 Den i3 Augusti, nen; men de olika prisen i de särskildta län, som hafva räntor lill större eller mindre belopp Slaten behållna, göra, att det ena liinels markegångspris å råg och korn bar större inverkan på riksmarkegångs-priset än det andia länets; samtliga länens markegångspris ingå dock i riksmarkegångs-prisets bestämmande.
N:o 86 af den 3o Juli 1834» angående upphäfvande af Skråförfattningarne i afseende på Murmästare-, Timmermansoch Byggmästarehandtverken; N:o 253 af den 29 December i834, rörande den till Stapelstäderna utgående tolag samt de så kallade stadsandelarne i Uppstäderna; N:o 297 af den 23 Februari i835, angående granskning af KonvojKommissariatets räkenskaper samt Kommissariatets indragning och dess befattnings Öfverflyttande på KommersKollegium; N:o 313 af den 23 Mars i835, rörande näringsfriheten; N:o 316 af den 6 April i835, om formulärer för de förvaltande Verkens räkenskaper; N:o 317 af den 21 April 1835, i anledning af väckt fråga om pension för aflidne Professorn Doktor Högbergs barn; och N:o 344 af den 17 Maj i835, angående grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning och förenkling samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande frågor. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1S40. 189 Slutligen, och nied föranledande af Instructionens 21 §., varder hos Rikets Högloft. Ständer vördsamligen anmäldt, att, utom de i mina förut af trycket utgångna EmbetsBerättelser antecknade Kongl. Resolutioner uppå Rikets Högloft. Ständers allmänna eller ett RiksStånds, en Landsorts eller Stads serskilda besvär, någon Kongl. Resolution i så beska (fädt mål sedermera icke blifvit af mig emottagen. Stockholm den i\ Landin. L. F. Mome*. Bilagor till R. St. Justitie-Ombudsmans Embets-Berättelse den 14 Jan. 18Jo.
Föredrogs ånyo ett från Ridderskapet och Adeln ankommet protokollsutdrag för den 10 innevarande månad, JM 117, innefattande inbjudning till Med-Stånden att biträda förstbemälda Riks-Stånds, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JM 36, i anledning af motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken, fattade beslut att antaga Utskottets hemställan i sista punkten af Betänkandet med följande förändrade lydelse: »att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga sådan åtgärd, att den kompetens, som till utöfning af vissa yrken, såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans, der yrkesexamen är i lag föreskrifven, blifvit vunnen i Norge, äfven må tillgodonjutas i Sverige, så vida samma rätt äfven i Norge tillerkännes Svensk undersåte, samt såvida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika». Med vidblifvande af sitt i denna fråga förut fattade beslut afslog BondeStåndet ifrågavarande inbjudning.
Om bomullsväfnaderna, i följd af förhuds-systemets upphörande, icke mer kunde tillverkas i Westergöthland af de mer än 20,000 menniskor, som dermed äro nu sysselsat - Den 2g Juli e. tu. 365 te; hvilka skulle då blifva afnämare till all den spanmål, som nu från Skaraborgs län och Skåne tillföres dessa orter, hvarest, efter hvad jag redan haft äran nämna, otaliga boningar med ringa och äfven utan något jordbruk öfverallt i södra delen af Elfsborgs län finnas? På dessa skäl vågar jag begära ålerremiss af betänk , och hoppas att Utsk. fäster en särdeles uppmärksamhet på de vådliga följder, som skulle träffa flera delar af landet, om de varor blefvo tillåtna till införsel, hvilka äro föremål för binäringar och husflit. Hr Uggla, Göran Gustaf: Jag får bedja R. o. Ad. mycket om ursägt, för det jag, under den stora striden emellan tvänne vigtiga systemer i handel och näringar, vågar framkomma med ett ämne af mycket underordnad vigt. Hr Uggla uppläste derefter följande: Då Bevilln.Utsk., i strid med den af comiterade för tulltaxans öfverseende och granskning yttrade åsigt, att föremål för vettenskap och skön konst, såsom böcker m. m., borde , utan undantag vara tullfria, deremot uti förevar, förslag funnit sig befogadt att söka skydda inhemska boktryckerierna med samma höga tull, sora för fabriksvaror i allmänhet blifvit bestämd, och derföre tillstyrkt, att införseln af på Svenska tryckta böcker skulle med 20 proc. tull beläggas; har jag ansett mig ej kunna undgå, att, under åberopande af mitt till 1828—3o årens Bevilln.Utsk. i ämnet afgifna yttrande, anföra följande: För att fullständigt söka ådagalägga det oriktiga och olämpliga i detta förslag, torde böra undersökas under hvilka omständigheter och i hvilka fall tryckning utrikes på Svenska kan komma i fråga. Detta sker: a) När Svensk man antingen i främmande Iand på sitt modersmål författar och der låter trycka eller ock ditsänder sina arbeten för att tryckas.
I följd häraf önskar jag nu inför Sveriges Riddérskap och Adel, att hvem som finner sig befogad ville bevisligen , och ej med lösa, stumma och obestyrkta tillmålen, uppgifva en en* da öfverträdelse af Reglementen och Föreskrifter, en enda svekfull eller bedräglig handling, eller ock förledande åtgärd medelst origtiga uppgifter, vara begången med eller utan Agenter; att bevisa ett enda felsteg med berådt mod vara tagit under de framfarne nära 8 firén af den Styrelse, hvars Ordförande jag har haft äran vara under samma tid, och som sådan hvarje dag funnit mig omgifven af oinskränkt förtroende, af ett kraftigt biträde, utom hvilket min svaga förmåga skulle varit ännu mycket otillräcklig! Gerna erkänna vi oss bristande i omdöme , men med allt detta väntar jag med mycket lugn andra upptäckter, än en tvistig utlåning af några 1000 Riksdaler till en hel StadsCassa, den andra i Riket; eller en öfyer-utlåning af några tusende Rtdr, efter man ej 158 Den 17 Martil, e. ni. var berättigad fördra reda af andra DisäonterS på samma summa ställde utlåning ; bada dessa Omständigheter lika Snart rättade , som ifrågl Satte — eller något dylikt. Äfven vet jag Välj att omdömet om Låntagares soliditet kati hafva slagit fel3 men äfven här väntar jag trygg jemförelsen med alla atidra DiScönter j RiksDisconteft ej Undantagen) ett bevisnihgsi Sätt, som jag utan yttersta nödvändighet alltid önskar undvika. Väl känner jag att andra ariinärkningaf vid denna Riksdag äro i fråga* theli förbehåller mig ätt i sinom tid Vederbörligeti besvara dem,- 0111 öck inför Svensk Maöé lags lige Domare. Hvad angår sjelfva Ordningen vid Verkef (alltid ett säkert märke för den mer ellef mindre redlighet och oegennytta hos hvilken Styrelse somt he 11 s15 så får jäg härj med lika an* Svårighet, inför Rikets Ridderskap och Adelj hämna, att ifrån Verkets första inrättning, har tn mera, ari vid de äldre Verket!
I afseende på bevakningen öfver Skrifters lofliga allmängörande, skola följande stadganden gälla: l:o Hof-Canzleren skall tillkomma att både inom Hufvudstaden och i Orterna, antingen sjelf, eller genom vederbörligen af honom förordnade Ombud, vaka öfver Skrifters allmängörande, på det sätt och i de delar, som här nedanföre stadgas. 2:o Till befrämjande af detta ändamål vare härmed till ovägerlig efterlefnad föreskrifvet, att i samma stund, ej senare, än en Skrift till försäljning eller till spridande, på hvad annat sätt som hälst, utgifves, skall ett Exemplar aflemnas, i Stockholm till Hof-Canzleren, och i hvarje annan ort, till hans förordnade Ombud. Bilaga A till Mem. N:o 3. 279 Boktryckare, som denna föreskrift uraktlåter, bote hvarje gång 50 R:dr, och om han, utan att vara försedd med Hof-Canzlerens bevis om gjord anmälan af ett Dagblad eller Periodisk Skrift, desamma trycker, bote 100 R:dr, och Skriftens utgifvande inställes, intill dess Utgifvaren iakttagit hvad ofvanföre derom stadgadt är. 3:o I afla de fall, som 3 § utstakar, äge HofCanzleren eller dess Ombud rättighet att, då han det nödigt pröfvar, en Skrift med qvarstad belägga låta*, hvilken sist inom åtta dagars förlopp verkställes. Börandes en månad efter den dag, då i Landsort qvarstaden lagd blifvit, Hof-Canzleren meddela Ombudet sitt gillande eller upphäfvande deraf. Är uti Hufvudstaden qvarstad ej inom åtta dagars förlopp lagd, eller i Landsorterna Hof-Canzlerens gillande ej inom ofvanskrifne en månads förlopp ankommet, må qvarstad ej, utan efter laga Domstols och Tryckfrihets-Committéens yttrande, gälla. Men vid afla de tillfällen, då Hof-Canzleren anser förbrytelser emot denna
Då genom denna Instruktion embetsverkets åligganden väl blefvo närmare bestämda men icke minskade, .borde denna besparing i aflöningsstaten otvetydigt ådagalägga, att tjenstemännens göromål blifvit i icke ringa mån ökade, och om den af Rikets Ständer åberopade jemförelse, beträffande aflöningen till vederlikar i åtskilliga andra embetsverk, blifvit utsträckt jemväl till tjenstegöromålens mängd och beskaffenhet, skulle måhända, så förmenade Fångvårds-Styrelsen, giltig grund till den af Ständerna bestämda nedsättning i de af Kongl. Maj:t föreslagna aflöningsbeiopp hafva saknats. Instruktionens tillämpning hade gifvit vid handen, att företrädesvis Kammarförvandtens tjenstegöromål voro mycket trägna, särdeles som denne tjensteman, vid förfall för Kamereraren, vanligen måste förrätta hans tjenst samt tillika derunder ombesörja det till Kammarförvandtens tjenst hörande bokslutsarbetet, hvilket icke lämpligen kunde för kortade tid på annan person öfverflyttas; hvadan och då denne tjenstemaus göromål icke voro af den beskaffenhet, att han, lika med Revisorn, kunde genom observationsprocent komma i åtnjutande af någon tillökning i sin löneinkomst, Styrelsen ansåg att åtminstone för Kammarförvandten den förut bestämda aflöningen af 2,500 R: Jr borde utgå.
Då fråga nu egentligen lärer vara om antagande af Hr Rosenblads redactionsförslag, måste jag förklara, att jag för min del ej kan annat än ogilla detta förslag, emedan det är alfattadt i sådana ordalag, att det skulle bero på Bancofullmägtige att afskära allmänheten all kännedom om Banken och att återinföra secretessen, som haft så olyckliga följder. I Hr Piosenblads förslag står nemi., att alla både åtgärder och beslut skulle hällas hemliga, eller icke utan Fullmägtiges särskilda medgifvande få yppas, hvilka hafva afseende ej mindre på fondens bibehållande vid stadgadt belopp, än på oafbrutet fullgörande af Ban - Den i Augusti f. m. ip k ens åligganden; och härtill mäste räknas Bankens hela lånerörelse, hvars förhemligande väl icke kan vara meningen. Hr Rosenblad: Den siste talaren har ofullständigt uppfattat mitt förslag, då han trott, att allmänheten derigenom skulle afskäras ali kännedom om Banken och dess rörelse; ty jag har endast talat om hemlighållande af Bsncostyrelsens prot. För att emedlertid borttaga tvetydigheten i ordet åligganden, vill jag gerna medgifva, att till orden: oafbrutna fullgörandet af Bankens åligganden, må tilläggas: i och för s i 1 f ve r v ex I in ge n, eller kanske rättare: mot dess creditorer. Det måste då vara gifvet, att samma räkenskaper och samma qvartalsöfversigter, som förr, förblifva tillgängliga för publiciteten. Hr Lefren: Sedan Hr Cederschjöld fästat min uppmärksamhet på ett i PresteSt:s beslut förekommande oriktigt uttryck, hvarom jag erkänner anmärkningen vara grundad, afstår jag frän min begäran om propos. på PresteSt:s beslut och tror det bästa vara att antaga Utsk:s förslag med den första af Hr Rosenblad föreslagna redactionsförändringen, men utan det sednare tillägget, hvilket, äfven efter Hr Rosenblads nu sednast deri gjorda inskränkning, är för vidsträckt, då det i allt fall omfattar Bancostyrelsens alla prot. Hr Nordenanckar:
Till följe af de åsigter jag hyser, så är det klart alt jas kommer att rösta emot såväl Utsk:ls, som Frih. af Ugglas’ förslag, i synnerhet mot det sednare. Frih. af Ugglas har nemi. icke nöjt sig dermed, alt Uisk:l tillstyrkt att 4,030,000 rdr, hvilka, med tillägg af expropriationskostnaderna, skulle förhöjas lill 4,135,000 rdr, måtte anvisas till en stambana emellan Katrineholm och Norrköping, utan han har äfven föreslagit att denna hana skall gå efter en gifven riktning genom Linköping till Nässjö. Vi kunna icke vela, huruvida It. St:r vid en följande riksdag ega tillgångar nog att fullborda denna bana, och jag ber att få erinra om huruledes, då det var fråga om riktningen af den södra stambanan, R. Stir redan en gång hade beslutat sig för Laga-linien, men likväl vid följande riksdag ändrade detta sitt beslut. Oin nu R. Stir bestämma riktningen af östra stambanan så, som Frih. af Ugglas föreslagit, så kan detta blifva en ganska dyr förespegling för dem, som bo i de trakter der banan skulle framgå, och som, till följe deraf, taga sina mått och steg, i fall R. St:r vid nästa riksdag skulle vilja ändra sitt beslut. Jag tror att det är bättre att icke bestämma något för framtiden, utan nöja sig med att bestämma den bana, till hvilken anslag lern nats, och på den grund anhåller jag om afslag på Frih. al Ugg las’ förslag. Frih. af Ugglas: Jag skulle visserligen hafva åtskilligt att svara i anledning af såväl Gr. Hamiltons, som Gr. Anckarsvärds och Frih. Raahs yttranden; men då min reservation redan blifvit tre Stånds beslut, så inskränker jag mig till att fortfarande anhålla om R. o. Adis bifall till densamma.
Nådiga pröfning och fastställelse öfverlemna ett sådant Conträct i detta hänseende, som instämmer med Riksens Ständers omförmäldte beslut; hvarvid efter Stats-Utskottets förmodan, i stället för den förut ifrågaställde Tornbyggnaden, som icke heller finnes bestämdt föreskrifven i Kongl Resolutionen om Kyrkans öfverlemnande af den io December 1817, skulle kunna föreslås uppförande af Klockstapel; Och anser Stats-Utskottet den medgifne utbetalningen af ifrågavarande 5oöo R:d. då Kyrkan varit ocb ännu är en Statens tillhörighet, icke kunna fordras på andra villkor, än som i berörde ordning utföstas och godkännas; Men på det något hinder för verkställigheten häraf icke Betänkcmden. må uppstå derföre, att medel ej blifvit auslagne, tillstyrker Stats-Utskottet det Riksens Högloft. Ständer genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit öfverlemna, att, sedan ett sådant Contract blifvit af Kongl. Maj:t gillat, i Nåder anvisa berörde Summa utaf den tillgång Öfverskotten å Stats-Verkets Inkomster kunna medgifva. Hetta hemställes vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers ompröfVande. Stockholm den 16 Julii i8a3. Antom den 22 Julii 1823. Utlåtande i anledning af Kongl. Majits Nådiga Remiss uppå Riksdags Fullmägtigens för Hernösands Stad underdåniga ansökning, angåendeLandshöfdinge-Residence-Huset derstädes. Med tillkännagifvande att Kongl. Majit i Nåder gillat hvad dess och Rikets Stats-Contoir i underdånighet anfört öfver RiksdagsFullmägtigens för Hernösands Stad Herr Commerce-Rådet M. Lindströms å Borgerskapets derstädes vägnar underdåniga ansökning antingen om förhöjning i Hyran för LandshöfdingeResidence - Huset derstädes eller ock dess inköp af Staten, har Kongl. Majit under 4 Sami. 3 B. 8 Stats-Ulskottets den 11 nasti.
Directionen öfver Handelsoch Närings-Disconten utgöres i Stockholm af Ledamöterne i Directionen öfver Banco-Disconl-Yerket Bihang till R, it. 3 Bandet 3 testa Häftet. 3 IO Bfiti~o-TJiskottet: Memorial N:o 106. jemte en eller flere af Banco-FuUmägtige, inom eller utom BaneoSlyrelsen, utsedde personer, med kännedom om Näringarne och den större Handeln. II; De Bankens 2:ne Gorhmissarier; sora • äro i Banco-Disconten tjenstgörande, Åtnjuta på sistnämnde Verks Stat deras lön, med derå hevi ljud t arfvode, efter den åldér dé i Commissäriegraden innehafva, och öfrige Ledamöter i Bänco-Discont-Directionen uppbära i årligt arfvode a5o Rrdr Banco hvardera; hvaremot något arfvode ej eger rum för de Ledamöter, hvarmed Banco-Disconl-Direo tionen förstärkes i frågor rörandé Disconlen för Handel och Näringar. IIL Ålla Inbetalningar till Banco-Discont-Verket, med undantag aföfverräntorne, sorn contant liqvideras;. och dé af Verket skeende utbetalningar böra verkställas gfenom insättning och ut-assignering på en i Vexel-Banken öppnad räkning, och på insättnings-attesterne antecknas, hvarifrån de insatte penningar ne härröra; hvarefter dessa Attester, jemte Anmälnings-Sedlårne, aflemnas till de i Bisconl-Directionen deltagande Gommissarierne, sorn dem öfverkorsa samt, efter det de blifvit hos Directionen företedde och af vederbörande Bokhållare begagnade, desamma förvara. IV. Alla < Låne-Documenter och Hypotbek förvaras under 3:ne lås, hvartill aine af Bireclionens Ledamöter, till skiftes, jemte Kamereraren, hafva hvar sin-nyckel..