Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande af hvad sålunda i denna fråga förekommit, och dä en ny och mera omfattande reglering af pensionsväsendet för arméen, efter min tanka, icke lärer kunna tillvägabringas, med mindre än att Staten öfvertager hela pensioneringen och Arméens Pensions-kassas bestyr i detta afseende helt och hållet upphör, men Rikets Ständer icke gifvit tillkänna, huruvida en sådan genomgripande och med större kostnader för Statsverket o tvifvelaktigt förenad förändring varit Rikets Ständers afsigt, hemställer jag i underdånighet, att något förslag i så vidt omfattande riktning icke för det närvarande må till Rikets Ständer framställas, helst för verkställighet deraf äfven erfordras medgifvanden från arméens sida genom dess krigsbefäl, hvars sammankallande under sådana omständigheter möjligen utan ändamål skulle medföra betydliga kostnader för Pensions-kassan. Den framställning i ämnet, som af Eders Kongl. Maj:t nu beslutes, anser jag deremot böra grunda sig på de af Rikets Ständer i afseende å pensioneringen redan vidtagna åtgärder; och dä Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag godkänt en särskild förhöjd Pensions-stat att. jemte den för Arméens Pensions-kassa gällande, under vissa vilkor tillämpas, samt Rikets Ständer, vid beviljandet af understöd åt Pensions-kassan för upprätthållande af dess egen pensionering, tillförene funnit Pensions-kassans delegare icke böra betungas med ökade pensions-afgifter för detta ändamål; så torde det till följd häraf erforderliga tvåfaldiga understöd från Statens sida icke kunna undvikas, sä länge pensioneringen efter nu gällande grunder anses böra i ena och andra hänseendet upprätthållas. Det dubbla Statsbidraget, som efter förra Riksdagen utgått för arméens pensionering, påkallas för öfrigt af pensionsrättens olikhet efter de tvänne särskilda Pensions-stater, enligt hvilka arméens löntagare under skilda förhållanden pensioneras. Dessa Pensions-stater medföra nemligen livar för sig vissa förmåner.
Jag tror således att LagOtsk:s förslag visserligen innefattar en verklig förbättring, men att denna förbättring blifver ännu större, derest Hr Sparres amendement antages; hvarföre jag, som icke anser en återremiss i detta ingalunda invecklade ämne vara behöflig, vördsamt anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till bifall å förslaget, med den förän - De n 11 April. dring, att orden: »som af borgenär antages», införes i st. f. orden: »som skäligen antagas må». Hr Sparre: Det är med anledn. af Frih. Raabs yttrande som jag åter begärt ordet. Frih. Raab måtte ej hafva tagit fullständig kännedom af min reservation: ty i motsatt fall hade, enl. hvad jag förmodar, de af honom emot mitt förslag yttrade betänkligheter varit häfna. Om jag i denna förmodan misstagit mig, ber jag blott att få erinra, att då vid låne-aftalets ingående det tillkommer långifvaren att pröfva den säkerhet, som honom af låntagaren erbjudes, så lärer väl, derest under tiden för aftalets fortvaro en sådan förändring inträffar, att den säkerhet, som långifvaren gjort till vilkor för försträckningens beviljande, i större eller mindre mån uphör, det vara långifvarens rättighet att pröfva, huruvida den nya säkerheten är lika antaglig som den gamla. Med anledn. af Hr von Ehrenheims yttrande, så vidt jag kunnat fatta det, får jag tillkännagifva, att de anmärkn:r han emot förslaget framställt, väl kunna synas icke sakna all grund; och jag skall för min del derföre ej motsätta mig en återremiss af Betänk.; men jag hemställer dock till Hr von Ehrenheim, huruvida LagUtsk. bordt utsträcka förslaget längre än motionären sjelf afsett.
Men med denna känsla låter sig mycket väl förenas, att modern, så länge barnet står under hennes inflytande, gör allt för att uppfostra det till en frisk, duktig och nyttig människa, ty därigenom befordrar hon kanske många personers lycka och framför allt sitt eget barns. » Den, som är lycklig, är äfven god, » säger en författare, och en annan skrifver omvändt: » Den gode år äfven lycklig. » Ja, emedan den gode är lyckligare och belåtnare äfven i torftiga förhållanden, äfven kämpande med allehanda vedervärdigheter, som ju ingen undgår. Uppfostra därför ditt barn med aldrig tröttnande omsorg. Var icke blind för dess skenbara små svagheter och fel, ty af fröet blir ett träd; var klarseende för dess särskilda begäfning och alla goda anlag, väck och utbilda dem dagligen alltmera genom s^rgfällig vård. Glöm icke, att ju större dess begåfning är, desto större blir äfven din uppgift. Egna de dina gärna din bästa tid, dina bästa krafter. Lyckas du ändå ej, eller om rent af oöfvervinneliga hinder uppresa sig mot dig, skall likväl en belöning återstå dig i ditt barns kärlek, hvilket, hur vanlottadt det för öfrigt känner sig i världen, likväl alltid tröstadt skall säga och tänka: » Min moder älskar mig dock. » Ja, kårlek, beståndande kårlek, som blott tänker på det älskade barnets väl, det är en moders rätt och plikt, det är en moders lycka. Från Finland. M n i n e n och intryck tecknade för Idun af Vilh. Lundström. Drömmerskan vid Wesijärvi. e f c |ffil) båtar till intet att för den, som icke fsä^i sett en tavastländsk insjö i sjunkande julisols trolska skimmer, söka beskrifva denna tafla, hvars underbara, tjusande skönhet i alla fall icke låter sig beskrifvas. Och den, som en gång skådat densamma, han behöfver ingen beskrifning för att bibehålla dess drag i minnet — han glömmer dem aldrig.
N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:ö 1. om Statsverket 1862. S göra föremål för någon viss centralmyndighets nuvarande underdåniga berättelser och redogörelser, komme bearbetningen af desamma att upptaga icke ringa arbetstid; alt, då om göromålen i ett statistiskt embetsverk ett omdöme i viss mån kunde bildas från antalet inkomne och registrerade utgångne skrifvelser, den upplysning torde böra meddelas, att de förra år 1859 utgjort 577 och de sednare 356; år 1860 de förra 559, de sednare 502; år 1861 de förra 1,107, de sednare 1,024, samt intill den 15 Augusti 1862 de förre 934 och de sednare 853; att, i betraktande af dessa anförda förhållanden, t. f. Chefen ansåge embetsverket vara i stort behof af ökade arbetskrafter för den mängd göromål, som kräfva särdeles stor lid, såsom primäruppgifternas granskning och sammanräkning, renskrifning, expedierande af formulärblanketter och annat tryck m. m., samt att ökad erfarenhet hos t. f. Chefen ytterligare stadgat den öfvertygelsen, att begagnandet af tillfälliga biträden erbjöde ganska stora fördelar, när tillräckliga medel förefunnes till uppmuntran åt de skickligaste och lill antalets förstärkande vid behof. På grund af dessa förhållanden hade t. f. Chefen hemställt, att Kongl. Maj:t läcktes i nådigt öfvervägande taga och till Rikets Ständers pröfning öfverlemna frågan om ökning af anslaget till arfvoden åt tillfälliga biträden i Statistiska CentralByrån från 4,250 Riksdaler till 8,000 Biksdalcr årligen; — Stats—Rådet tillstyrkte i underdånighet, dels att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer förnya
Florn, Claes Fredr.: Den siste värde talaren har uppgifvit skäl för sitt förslag, hvilka verkligen tåla att begrundas. Det är nemi. gifvet, att om man vill, att en reform i brännvinsbrännings-iättigheten skall medgifvas, utan att alltför mycket stöta de intressen, som försvara det Hilvar. förhållandet i denna del; så går det icke an, att påen gång alltför mycket upphöja skatten. Två skiIlingar på kannan låter visserligen alltför ringa, och jag tror äfven, att en fabriksnäring kan hära denna beskattning och en vida fiögre, utan att den skulle synnerligen komma att lida derpå, ja, jag är till och med öfvertygad, att när fabiiksbiänningen en gång kommer i gång och åstadkommer låga priser på brännvin, så skulle ända till 6 sk. beskattning på kannan dermed kunna stå tillsammans; men att nu vilja höja skatten ända till och med a sk., del anser jag ej så alldeles väl betänkt. Måhända är likväl hvad Gr. Hamilton föreslagit nog lågt, emedan delta å andra sidan har något afskräckande med sig för den, som tror att någonting kunde vinnas genom en hög beskattning. Jag skulle derföre för min del önska, att någon medelväg här vidtoges, och alt man för denna gången stannade vid 1 sk. b:co för hvarje kanna. I alla fall är afverkningsförmågan, i förhållande till de här begagnade apparater, nog högt tilltagen , så att detta kommer att drabba den s. k. konst-tillverkningen mer än man vid första påseendet tror. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte fästa uppmärksamhet vid de skäl, Gr. Hamilton för sitt förslag andragit. Jag tillstår, att jag ansett det vara nog mycket att på en gång höja afgiften så mycket som han gjort, utöfver det hittills varande beloppet, för de små pannorna; de hafva endast betalat ett och ett halft list. för kannan, och nu skola de betala sex rist.
Län Johan Johansson, Petter Jansson och Jonas Henricsson inlemnadt Memorial, hvari hemställes, örn icke det vite af En Riksdaler Banco, hvartill, under åberopande af Regementsskrifvare - Instructionen , al - 4Öi Dea 27 April. allmogen fälles, dä något utlyst Uppbördsmöte är vordet försummadt, kunde förklaras icke böra äga rum, eller att åtmindstone samma vite måtte lindras, vid de tillfällen , da afgiften icke stiger till dubbelt belopp emot böterna. Då detta ämne till öfverläggning blifvit företaget, har Utskottet ansett, vid jemförelse af go § Regeringsformen, som bestämdt innehåller, att alla frågor rörande Regeringsoch Domare» rnagternes beslut, Resolutioner och Utslag, icke få komma under Riksens Ständers och Utskottens pröfning, sig så mycket mindre til!ständigt att någon åtgärd härmed vidtaga, eller utlåtande deröfver afgifva, som motion är väckt om upp» häfvande och ändring uti ett redan stadgadt förbud, hvaruti Sokanderne, till vinnande af rättelse, haft att anmäla sig å ort och ställe som vederbort. Dock varder detta till Riksens Höglofl. Stan* ders opipröfvande vördsamligen hemstäldt. Stockholm den 1S April 1815- På Höglod. Ridd. och På Högv. Prest - Stan» Adelns vägnar dets vägnar Bryn. Hesselgren, På Hederv. BondeStåndets vägnar Nils Mansson. A. Lantingshausen. På Vällofl. Eorgare - Ståndets vägnar And. Fredin. M. ilit RosbtcL Upp - Den 27 April. 463 Uppläst hos samteliga Riks - Stånden d. 27 April. Riksens Högloft.
Dessa uppgifter torde dock insändas före september manads utghng, d % tid erfordras för öfversättning, tryckning och nödiga anordningar. Före anmälningstidens utgång ha till damkomitdn ingatt cirka 100 anmälningar af utställningsföremal från afdelningarna för bildande konst, konstindustri samt slöjd och yrken. För att under juni, juli, augusti och september månader besöka olika delar af landet i andamåi att utse för utstäilning i wom man ' s building, lämpliga föremål af särskilat fi~nzsttiende arbeten, sh väl af kvinlig slöjd som med egendomlig nationel prägel, har dainkomitdn shsom reseombud antagit fröken Carh Wastberg, hvilken för detta ändamål af kongl. svenska utställningskomitdn erhållit fribiljett p i statens järnvägar samt ett resebidrag af 300 kr. H. K. H. kronprinsen har godhetsfullt till damkornitdns förfogande ställt en för byrån särdeles lämplig lokal i arfprinsens palats vid Gustaf Adolfs torg, i hvilken lokal centralkomitdn under loppet af hösten kommer att hterupptaga det under sommaren hvilande arbetet. Meddelanden Fredrika-BremerFörbundet. Bristaflan för barnoch ungdomsböcker. Da Fredrika-Bremer-Förbundet i september manad 1 8 9 1 utdelade ett pris för en af fru Kerfstedt slnifven ' barnbok, kunde Förbundet, tack vare enskild frikostighet, nästan omedelbart därefter utlysa en ny pristäflan. Liksom förra gangen utsattes tvenne pris: ett första, utgörande 300 kronor, och ett andra, utgörande 100 kronor. Tiden för den nya pristäflazi bestämdes till 6 malnader och tilländagick den 15 april 189 2. afven denna fifling har omfattats med intresse; inom den utsatta tiden iiiiemnades 15 täflingsskrifter. Efter verksfilld granskning har Förbundets bokkomité vid sammantkide den 8 juni beslutit tilldela författareii af)) Sigtrygg Torbrandsson » första priset, 3 00 kr., och f örfattaren af)) F r i n nordisk rot andra priset, 100 kr.
— När ynglingarna märka, att man sätter ett slags bravour Nli, att angripa styrelse, samhällsordning, och man af utmärkta förtjenster i Statens wärf och i litteraturen, samt medborgares heder och lugn i allmänhet; att trotsa borgeliga lagar, och ryäldföra förnuftets, sedernas och anständighetens; . när de derjemte finna, att man icke allenast kan göra delta nästan altid onäpst, utan ock gifwa det namn af bewiS pa en ädel sjelfständighet, af prof pa en fri och patriotisk själ, sä ma man ej kunna hoppas, att alla Vesta unga personer ffolq kunna motstå csterdömetS förförelse; dä Mäste man beklagligen taga för afgjordt, att mangs af dem fiola blifwa ohöfsade, oförsynta och för wridna sjelsswäldingar. Hwad jag nu anför, är sj någon blott inbillning eller ogrundad fruktan, utan en obehaglig sanning, till märklig del bestyrkt af erfarenheten. Mangen Fader, som sökt bibringa sin fou helt andra grundsatser, än skamlöshet och lrottsigt oförnuft, ser med bedröfwelse mycket af den möda förspild, som han anwändt att dana honom till en dygdig, wcltig och fiicklig medborgare - De» 26 Iunri gareAndre fäder, asstiljde frän sine söner, leima törhända i en lycklig okunnighet om berta förhållande. Men desi iverkan är redan skadlig för samhället, och Dali med wisihct blifwa bet än mer. Fosterlandets kraf, äfwen i detta afseende, och lagstiftarens del i answarigheten för allmänna upfostran, ålägga ost dä, att, sa långt wi förmå, fäts ra gräns för gröfwa och skamliga mitzbrnk, som sä werksamr Dola motarbeta ungdomens bildning. Törhända man äfwen kunde »väga hoppas, akt en anständigare Drifning i weckoblad och periodiska papper, än som nn pa z ar brukgls, ssulle sint ligen medföra en anständigare
Jag tror derföre, att det är af mycken vigt, att staten lemnar det begärda anslaget till denna kassa, hvarigenom den kan bibehållas i det skick, att pensionerne hädanefter 392 Den 29 Mars. sorn hittills må kunna utgå efter 15 procent af mannens innehafda lön. Att på annat sätt garantera kassans bestånd låter sig icke gerna göra, ty pensionerne kunna icke nedsättas, emedan alla delägare hafva blifvit tillförsäkrade vid deras inbelalningar af 2 å 5 proc. å innehafvande löner, att pensionerne skola utgå till nämnde belopp; ej heller kunna de redan kännbara afgifterne, med något hopp om framgång, höjas. Det andra skälet Utsk. åberopat för sitt afstyrkande, är bristande tillgångar. Jag tror likväl, att K. M. uppgifvit en tillgång, som bordt tagas i betraktande och, såsom mycket lämplig, företrädesvis bör komma i fråga, nemi. kronans andel i konfiskationsmedlen. Denna andel utgår sålunda, att af alla beslag, som göras, tillfaller kronan J, då godsägaren sakfälles, men deremot ^ beloppet, då godsägaren icke sakfälles. Det kan icke vara obekant, att dessa beslagsmedel äro tillfälliga och icke ingått i kalkylen af ordinarie tullinkomslerne, utan att de bero af den mer eller mindre nit och verksamhet, hvarmed tulltjenstemannen utöfvar sina skyldigheter. En tullbetjent kan sköta sin tjenst klanderfritt och utan anmärkn., ehuru några beslag icke göras, men han kan i sin tjenst derjemte vara nitisk och göra beslag, och derigenom bereda kronan en jemväl oberäknad inkomst. Uti åtskilliga länder, exempelvis må jag nämna Norrige, tillfaller hela beslagssumman beslagaren sjelf, hos oss är förhållandet olika, och jag vill icke klandra detsamma; min afsigt är endast, att fästa uppmärksamheten på billigheten deruti, att utaf Kronans andel i beslagsmedel må beredas tulltjenstemannen en uppmuntran att med nit och verksamhet utöfva sitt svåra och i beslagsväg odiösa kall. Dä K.
Väl hafva Utsktn i moliverna för deras förslag yttrat: ”Det öfverklagade hindret för flyttning socknarna emellan följer ingalunda ovillkorligt af de föreskrifter comiterade för fattig vårds-ärendena föreslagit, såvida dessa föreskrifter endast hafva afseende å iakttagelser vid mantalsskrifning för vårdande af särskildta fattigvårds-samhällens rätt sins emellan, då en arbetare, derföre att han är obemedlad, icke mer än någon annan är pligtig att inskränka sitt vistande inom mantalsskrifning^- orten, utan han, fullkomligt oförhindrad af regleringen i berörde afseende, kan söka och begagna tillfälle för sin bergning, hvarhelst det erbjuder sig; och Utsk:n kunna således icke inse, att stadgandena i denna del stå i strid med 16 §:n Reg.F:n, på sätt som af en ledamot inom R. o. Ad. blifvit yttradt.” Men nu ber jag ödmjukast att få fråga: när man ålägger ägaren af jorden att ansvara för fattigvården för de personer, hvilka äro bans hemmansbrukare, jordtorpare o. s. v., månne icke deraf blifver en följd, då man derefter läser 6 §:n, innehållande att den, som från annat fattigvårds-samhälle intager gift arbetsfolk, eller enkling eller enka med barn, skall ansvara för deras fattigförsörjning, att sålunda man hindrar begagnandet af den rättighet, som Utsk:n i premissen förklarar tillkomma hvar och en, att flytta från en socken till en annan? När sockennämnden äger rättighet att svara nej till inflyttningen, såvida ej hemmansägaren åtager sig skyldigheten alt ansvara för familjens framtida fattigvård, så följer af sig sjelf, att inflyttningen ej kan äga rum. 7 §:n säger: ”Den som åt personer från annat fattigvårds-samhälle upplåter bostäder å sina ägor med mindre jordrymd, eller under andra villkor, än som för jordafsöndring under Jifstids-besittning äro föreskrifna, vare ansvarig för deri inrymde personers fattigförsörjning, på sätt 6 §:n stadgar.’’
Af sådan anledning hade arbetena å dessa sednare banor icke så långt framskridit, som händelsen skulle varit, derest icke södra stambanans snara fullbordan medtagit så betydlig del af sistnämnda års anslag. Att under dessa m. fl. af Styrelsen åberopade förhållanden så bedrifva jernvägsarbetena mellan Stockholm och Upsala, att denna bana, hvilken i allt läll vore ämnad att fullbordas under nästkommande år, måtte ju förr dess heldre och om möjligt redan vid början af instundande vinter — äfven i händelse densamma vid sådan tid ej vore i allt fulländad — upplåtas för en åtminstone provisionel trafik, skulle, om det än lät sig göra, medföra en ökad kostnad derigenom, att de dertill erforderliga arbeten, hvilka blefve i hög grad forcerade, skulle erfordra uppförandet af provisionela byggnader och inrättningar samt anskaffandet af en större materiel för ballastningsarbetenas fortskyndande, hvarförutan en icke obetydlig tillökning i anläggningskostnaden skulle uppstå derigenom, att de för banans komplettering återstående arbeten och byggnader, som icke innan vintrens början kunde medhinnas, måste utföras under pågående trafik, hvilket tillförene, der sådant ifrågakommit, erfarenheten visat vara både kostsamt och i hög grad besvärligt. För norra stambanans försättande i ett för allmänna trafiken brukbart skick redan under innevarande år skulle dessutom erfordras disposition öfver största delen af det till 1,500,000 R:dr uppgående byggnadsanslag, hvilket först under Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N.-o 5. 3 nästkommande år blefve tillgängligt, eller ock den för öfriga stambanorna af Kongl. Maj:t fastställda arbetsplan ändras och arbetena å samma banor eftersättas.
Af den för kleresi-staten anslagna summa utgör en mindre del förslagsanslag, anvisadt till arfvoden åt Notärierne vid stiftens Konsistorier, hvarförutom under samma titel finnas uppförda åtskilliga andra förslags-anslag, såsom Biskopens på Gottland lön rn. fl., och i anslaget till Wadstena Krigsmanshus-kassa ingår »ersättning för hemmansräntor och kronotionde» såsom förslags-anslag. Af harofvan anförda orsak föreslår Revisorerne, att de under sistnämnde trenne titlar förekommande förslags-anslagen uti nästa riks-stat frånskiljas de andra anslagen, och, hvar' lör sig, i kolumn utföras, så att de i räkenskaperna må erhålla sina särskilda kcnti, och en lättare öfversigt af förslags-anslagens ställning derigenom vinnes. § 6. Enligt hvad Revisorerne under granskningen af dispositionerna å 8:de hufvudtitelns anslag erfarit, hafva de arfvoden, som under revisions-åren af reserverade besparingar å anslaget för elementar-läroverken utgått till extra lärare och dupplikanter vid dessa läroverk, varit till beloppen högst olika. Såsom exempel må nämnas, att vid Upsala kathedral-skola extra lärare erhållit arfvoden efter 840 lt:dr för år räknadt, och dupplikanternas arfvoden utgjort 600 R:dr årligen; men att deremot, vid Stockholms elementar-läroverk, de årliga arlvodena för extra lärare utgått med 400 B:dr och för dupplikanterna utgjort 300 lt:dr, hvilket sednare belopp jemväl de vid Götheborgs elementar-läroverk anställde dupplikanter åtnjutit; och hafva vid de flesta af rikets öfriga elementar-läroverk dupplikants-arfvodena utgått med endast 240 R:dr årligen. Revisorerne kunna ej inse anledningen till en sådan skiljaktighet i de anvisade arfvodes-beloppen, då de ej js v nas stå i något lämpligt förhållande till lefnadskostnaden å de särskilda orterna.
Med ordinarie Stats-regleringen gemenskap egande utbetalningar. §. 3o. Till fyllande af den brist, som vid den under denna Riksdag verkställda reglering af Stats-verkets inkomster och utgifter, uppkommit, och hvilken blist, enligt 1111 antagna beräkningar, för innevarande år uppgår till 1,6o8,5oo R:drsarat för nästkommande och derefter följande år Lill t,5o5,5oo R;dr, hafva Rikets Ständer å Riksgälds-Conloiret anvisat häremot svarande belopp, nemligen En million Sexhundraåttalusen Femhundra Riksdaler för år 1841 och En million Femhundrafemtusen Femhundra Riksdaler för livartdera af de kommande åren, intilldess nästa Riksdags Statsreglering vidtager. Denna Statsfyilnadssumma utbetalas, uppå Kongl. Stats-Contoirets reqvisitioner, förskottsvis för hvarje år, efter Mars månads ingång;, men Sfals-Ulskofteta Memorial, N:o 565. 3 dessförinnan får något, förskott härå icke meddelas. Således får, vid den i Ansvarighets-lagen för Fudmägtige stadgade påföljd, någon andel af 1842 års Statsfyilnadssumtna icke utaf Riksgälds-Contoiret förskjutas före den 1 Mars samma år, o. s. v. §. 3 r. I händelse Stats-verkets till Kongl. Stals-Contoiret ingående inkomster for något år icke skulle uppgå till det sammanlagda belopp, hvartill dessa inkomster, vid innevarande Riksdag, blifvit af Rikets Ständer beräknade, bör den sålunda, enligt Rikshufvudboken, uppkomna blist i t i 11- gängarne för Stats-utgifternes bestridande, Kongl. Stats Contoirel af Riksgälds-Contoiret ersättas. §.32. Dessutom åligger Riksgälds-Contoiret att, derest någon af de, vid ordinarie Statsregleringen, i egenskap af förslagsanslag, utaf Rikets Ständer beviljade utgiftssummor skulle, under ett eller annat år, befinnas för dermed afsedda ändamål otillräcklig, bristen häruti Kongl.