Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siste talaren borde hafva funnit af det upplästa K. hr., att jag dir af samma tanka, som det slut, hvaruti Konungens Bef:h:de först och Konungen sedan stannat; men samina oriktighet förefinnes i Konungens Bef:h:des resolution i afseende på moliverne för resonnemenlet, ty det är icke de, sorn ligga till grund för frågan, alt ränteägaren skall svara för rusttjenstbevillningen. Det är en sanning; men annat är detta, oell annat är frågan, att svara för rusttjensten, i fall den skulle utgöras in natura, ty härvid drabbas hegge, i det jordnaturen förvandlas lill kronoskatte och räntan indrages till Kronan. Förtydligandet i 22 § är rikligt, att det är ränteägaren, som svarar för rusttjenstbevillningen; men jag har velat hafva min anmärka, till prut.; emedan under den andra förutsättningen, och i fall Konungen befallde rusttjenstens utgörande in natura, det kunde hända, att man ansåge frälseskalteägaren äga rätt behålla sin jordnatur, ehuru rustningen försummats, hvilket icke är fallet. Räntan för frälsehemman är, lika med kronoskattehemman, igenom skattläggning bestämd, och således rusttjenslmarkerne derefter uträknade, men af dessa räntor äro ingalunda enl. skattläggningarna upplåtne, utan jå grund af särskilda köpeafhandlingar lill vida högre belopp, llusttjcnslmarkerne deremot äro beräknade efter skattläggningsmetlioden, emedan för frälseränlans belopp skola de erläggas under namn af bevillning, ehuru af grundskatts natur. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Mot den ifrågavap. § har Frih. Oxenstjerna anmält sin reservation, hufvudsakligen på den grund, att det sätt, hvarpå förändringen blifvit gjord, vore mindre formenlig, såsom rör:de en utskyld, hvilken alltsedan 1810 i hvarje hevilla.stadga varit rubricerad ”såsom af grundskatts natur”. Sådane skatter tror jag icke det tillkommer Bcvilln.Ulsk. alt föreslå, icke eller alt hemställa om några förändringar i desamma.
Underligt mäste det äfven visa sig, att Skol-ordningen innehar den bristfällighet, att de Lärare, som sjelfve naturligtvis börja studera såsom barn, och fortfarit lill dess de kunnat taga magistergraden, befinna sig i den obe hagliga ställning att då icke kunna undervisa vid de offentliga Skolorna. Vid hvilket Seminarium böra då de Lärare, sora skola undervisa Skol-Lärarne, taga sina kunskaper, då icke Academi-Lärarne kunna anses tillräcklige för det sökta ändamålet? Jag yrkar således, att, innan Kongl. Majit fattat Sitt belut, i anledning af Rikets Ständers Skrifvelse vid denna Riksdag, rörande organisation af Skolorna i allmänhet, icke någon serskild åtgärd bordt tillstyrkas Ständerna att vidtaga.” Härmed hafva förenat sig Riksdagsfullmäktige L. Getzelius, Jonas Joha nsson, Petter Persson, A. I. Sandstedt, Johannes Samuelsson, Anders Jansson, Lars Olsson och Jöns Månsson. i4 Slats* Mmt Allm. Bcsv.- och Ekon. Utskotta s Utlåtande, N;0 §o. K:o 90. fitf Exp.-Utsk. d. 20 Mars, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om åtgärders vidtagande och Stats-anslags beviljande för hämmande aj tiggeri och befordrande af arbetsamhet bland fattige och vanvårdade eller vanartige personer. Jemlikt meddeladt Protocolls-Utdrag för den 5 sistlidne Februari, har Högv. Preste-Ståndet till Utskottens gemensamma handläggning remitterat en af Herr Comminister Janzon, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, deruti anföres, hurusom lagstiftningen rörande fattigvården vore ensidig och bristfällig, hvarigenom den inverkade menligt på sedligheten. Utgående från den grundsatts, att hvarje församling borde underhålla sina fattige och följaktligen vara angelägen derom, att alla dess mediemmar hade sin nödtorftiga bergning, lemnade denna lagstiftning ingen magt åt församlingen att hindra och utestänga fatligdomen.
Ättika, alla slag, pr U :dr ö. 60 5 5 2 30 1 4 50 130 7 50 5 15 16 50 30 50 5 12 Visserligen finnas flera artiklar än dem jag här uppräknat, som tillhöra den egentliga lyxen och öfverflödet, och alltså borde med högre tullar beläggas, men inom Utskottet finnas så många sakkunnige män, att, då jag nu anlvdt den väg man borde gå, för att, efter mitt förmenande, rädda landel från ett oundvikligt förderf, så hoppas jag att Bevillnings-Utskottet icke lärer underlåta att besluta hvad som vidare bör tilläggas, för att vinna det åsyftade målet. Stockholm den 28 November 1862. G. Johansson, från Kronobergs län. 484 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Gastaf Johansson frän Kronobergs län, om skärpning af ansvaret för oloflig ineller utförsel af varor andra resan. Sorn den nu gällande ansvarspåföljden lör oloflig inoch utförsel af varor icke är tillräcklig för alt motverka lurendrejeri, emedan kändt är att della nesliga yrke bedrifves i ganska stor skala, i synnerhet med utländska spirituosa, och på det att detta slags brott mätte kunna hämmas, så anser jag att lagstiftaren icke bör un derlåta att bränmärka dem, som åro så nedriga all bestjäla Staten. Hvarföre skall denna tjufven skonas mer än andra? Har han icke begått en stöld, när han stulit ifrån Staten, likaväl som om han bestulit en enskild person? Jag anser detta vara fullt ut lika straffvärdt. Fördenskull, och på del att straffbestämmelsen för delta brott måtte ställas i närmare likhet med våra öfriga kriminallagar, så yrkar jag: att den som andra gången belrädes med oloflig ineller utförsel af va ror, öfversligandc 5 Itiksdalers tullvärde, skall stånda tjufsrätt. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 29 November 18ö2. G. Johansson, från Kronobergs län, Motioner i Bonde-Ståndet 1S62.
Årso c h revisionsberättelsen för det nu tilländagångna åttonde arbetsåret upplästes, hvarvid full ansvarsfrihet lämnades den åtgående styrelsen. Enligt årsberättelsen har klubben under året, \ vtom den sedvanliga årsfesten för barn och några mindre fester, haft 18 ordinarie samkväm, hvarvid diskussion, föredrag eller musik och sällskapsnöjen förekommit. K l u b b e n s hemtrefliga lokal, s o m m e d sitt bibliotek, piano och tidningar hela dagen står till medlemmarnes disposition, har varit rätt lifligt besökt. V i d företaget val af styrelse blefvo följande styrelseledamöter utsedda: fröken Hanna Andersson, ordförande, fröken Ch. Nyqvist, kassaförvaltare, fru M. A s p, fröknarna Ch. Bandelin, A. Indebetou, H. Sandström, A. Tibell o c h S. Gumœlius. Till styrelsesuppleanter utsagos fruarna N. Frölander, A. Grafström o c h Th. Burgman samt fröken A. Bosling. Hon talar om jublande fröjd och sång i barndomens soliga tider. Och uppå dess löjen, lekar och språng en underbar glans hon sprider. pf za sig. blid f-i » Ett passande parti. e e n LU lIlcLFoCtlcl ^ f °™ ^ « " ^^ ?ffi ?^ ^ .. ^^ ". k. A. Nydahl &amp; C:o Riksoch Allm. telefon. na,yS Stockholm, 8 Sturcplan. : c3 &amp; 0 o S~i o o ca it eS M. c3 •, hel Den stig samt lockar - tanken med makt stjärnan är barndomsminnet. - » » ning, Nyaste Öresunds-Posten. Ett mera gästfritt hem än det Borgska torde o c k hafva varit svårt att uppleta. Erid öfver den bortgångnes m i n n e! Barndomsminnet \ J) är strålar en stjärna uppå min J&lt;J och lifvar det tröttade sinnet 351 mån 1895 IDUN 352 också en ung dam, Ella själf i full balparyr, o c h vid denna vackra syn slätade sig strax de ej så synnerligen djupa vecken i de gamlas godmodiga ansikten.
Någon orättvisa begås icke heller mot de hemmansåboer, hvilka söka förmedling å deras hemman , genom den omständighet, att de endast efter de derom gällande föreskrifter sådan förmedling erhålla, ty de kunna icke ega något grundadt eller giltigt anspråk att innehafva dessa sina hemman med bättre rätt eller under fördelagtigare vilkor, än som varit med hemmanen förenade, då de desamme erhållit; och få alltså Utskotten, som icke funnit någon förändring af ifrågavarande föreskrifter åtminstone för närvarande böra vidtagas, tillstyrka, att ofvanberörde motioner icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 26 ålars x841 - Häremot anmäldes följande reservation af Riksdagsfullmägtigen Anders Larsson från Upsala Län: "Samma åsigter, som förut gjort sig gällande vid fråga om en sådan skaltejemkning, sorn skulle åstadkommas genom upphörande af de olika hemmans-naturerne, hafva föranledt Utskottens nu fattade beslut att afstyrka bifall till de motioner, jag och en annan medlem af Bonde-Ståndet väckt om förändring af vilkoren för hemmans förmedling. Här är likväl icke fråga om upphäfvande af privilegier eller rubbning af förhållanden, som vunnit helgd af tiden, utan helt enkelt om en möjlighet att nedsätta skatterne, der de, till följd af misstag vid första skattläggningen, eller förändringar, som under senare tider inträffat, äro högre, än alt de kunna af det skattlagde hemmanet åstadkommas. Då nedsättningen icke blifvit påkallad vidsträcktare, än sorn detta ändamål oundgängligen fordrar, förutsätter den ingalunda någon allmän skattejemning och bör således icke möta samma hinder som denna.
i Nåder behagat infordra Fu-llmägtiges i RiksgnldsContoiret underdåniga utlåtande öfver CantzliRådet och Riddaren af Eders KonglMajas Nordstjerne Orden Johan Clas Lagersvärds underdåniga ansökning, om betalning af de Capital, för hvilka CantzliRådet, enligt ansökningen bifogade handlingar, är fordringsägare uti Svenska Ri ks-Lånen i Geniia. Till underdåriigste följe häraf få Eulimägtlgé i underdånighet andraga, att, jemlikt de af Rik seu3 - jDen 17 April. feens Ständer vid sist haline Urtima Riksdag i Ö-1 rebro vidtagne och Fullmägtige till efterrättelse meddelade författningar, i afseende på Rikets utländska gäld och dess liqviderande, arn de för Uånen i Holland, Brabant och Genita, utfärdade obligationer eller Svenska Staten till last varande förbindelser för ■ alla lider reducerade och nedsatte till en tredjedel af deras nominala belopp: och ankommer det på Fders Fong!. Majus
Det Stockholmska institutet har, såsom redan sagdt är, endast fragmentariskt och i de flesta fäll, i anseende till bristande förkunskaper, onyttigt sysselsatt sig med det förra och icke ens till någon fullständighet med det sednare, utan stadnat pä ett ännu lägre trappsteg, eller ett bemödande att meddela handlar/ till frambringande af fenomener, utan ens historisk grund, eller, med andra ord, icke ens i utan allenast «e/7>.vtwf.v-undervisning." — 318 — Sedan Kommitterade framlagt deras vackra idé om ett teknologiskt institut, yttra de: “Sä hafva Kommitterade, efter hvad ofta är sagdt och icke för ofta kan upprepas, uppfattat grundtanken af ett tekniskt institut; och de hafva följaktligen icke kunnat annat än i hög grad bedröfvas öfver den vändning, som en dylik läroanstalts verksamhet från första stund visat sig hafva tagit här, oaktadt stiftningshandlingen och stadgarne omisskänneligen åsyfta nära nog detsamma, som här ofvan är i underdånighet framstäldt såsom den, efter Koinmitterades tanke, riktiga uppfattningen af ett dylikt instituts bestämmelse. De “institutioner", hvilka efteråt tillkommit, såsom utväxter på stadgarne, hafva grundlagt hvad som derpå med förkärlek blifvit i praxis verkstäldt. l iela idéen är förstörd genom adinitterande af fullkomligt okunniga barn, i stället för någorlunda försigkomna ynglingar med tillräckliga förberedande allmänna kunskaper, för att med nytta begagna en verkligen teknologisk undervisning i dess högre och enda rätta mening. Att försöket att bilda handtverksgesäller, innebär ett misskännande af denna idé, och huru illa det försöket i allmänhet slagit sig ut, hafva Kommitterade redan sökt i underdånighet ådagalägga." Det var ock, på grund af dessa och andra i Koinmitterades utlåtande anförda skäl, Eders Majit täcktes anbefalla den reorganisation af Institutet, som var i så hög grad af behofvet påkallad.
Om således elt tunneland af loen åkerjord samfäldt i alla gärden, med proportionerndo tilldöcighcker af äng, b råsula eker, skog m. UI. iuroyad s tili Tunna säd i ärlig skatt eller afrad, D anes skattelösen för samma T mncland Med sine ti!lbör,gbe:er blott böra bliswa 6 ärS böglin auctionS Ilibud af Tmci ärlig lck.ttt elier samfäldt 9 Tunnor son esler orrens markegång singö lösas. Och om säoespriset more 5 R:vr Banco per Tunna, sä blcsme bela Eaiteskillingeu för ett sa bcskaffadt Tua, neland'R:Vr Banco 4.5 och i proportion mer eller mindre för siere sammanlagde Tunneland nied sina behöriga tillhörigheter. En sa medelmåttig inköps summa, skulle befordra en siel t-län dig åtkomst till cgeu bostad för siere ivoge men icke penniugerike jsrdbruka» re, som snart skola föröka den arbetande folkstocken med tillräckligt födoämne för sig och flere. Ali ckatt clbr ränka synes böra bliswa r säd, hwarnrrd ock framdeles wära wanloriade pennitlge-löu, tagare kunna brfocdras kill indelra löner, men pennin» gewärdet blckwer cllid wansklighet underkastad t. Uti a "Zy sirs arreiide principe, kan icke heller det approbcras, a;r ä:lige rcmiingeckegan liära warit sa dög som Gpanuwals-rauta» och äjw u : agon gäng jugit dcruköswer. Alla Kmigsgärdar som öfwersiego 2u,e mantal, borde reswas och styckas til! hela och halima inantal, dä ej synuerlige mslffal af ansmarige Embetsman, deremot anföras kunde.
— Frih. von Paykull, J. G., angående förändring i gg:na 8 och 11 af Kongl. Kungörelsen angående stämplade pappersafgiften: I. 553, R554; B. VI. 3. 383, 434 A. 473. ( se vidare Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 29). — d:o om förändring i föreskriften rörande rote-delegares skyl dighet att förvara rote-kista, m. m.: I. 554, R. 555; B IV. 472, A. 493 — d:o angående inredning i Upsala Slott af en våning för den Kongl. Familjens räkning: I 551; II. 186, R. 187; B IH. 86, 135. A. 135. — d:o rörande uppskof med tillämpningen af Kongl, stadgan om mått, mål och vigt, m. m.: I. 552; II. 187, R. 187; B. III. 663; A. IV 13. — d:o om ändring i 16de §:n RiddarhusOrdningen: 1.555; II. 241, R. 242; B. HI. 140. 148, A. 150. — Frih. Posse, J. A., om förändring af stadganderne rörande prest val: II. 33. R. 36. — d:o angående åtgärders vidtagande till befrämjande af sab batens helgd: II. 36, 203, B. 210; B. IV. 46, 97, 128, Å. 163; U. IX. 58, 109, A. 109.
E TT UPSALAORIGINAL — helt visst vida kändt öf ver allt vårt land — har gått ur tiden med den gamle f. d. amanuensen vid universitetsbiblioteket i Upsala Erik Ulrik Ekholm, i studentkretsar gemenligen » Blåsis » kallad. Han var född den 11 december 1807 och hade således vid sin hädangång nått den ovanligt höga åldern af nyligen fyllda 91 år. Ulrik Ekholm, som var son af borgmästaren och lagmannen Anders Ekholm och hans maka, född Wullf, aflade studentexamen i Upsala 1826, deltog i universitetsbibliotekets flyttning 1841 och utnämndes till e. o. amanuens ^därstädes samma år, till Lidénsk amanuens 1850 och till andre amanuens 1855 samt pensionerades 1883. Han var äfven 1843 och några följande år amanuens vid akademiska läsesällskapet. Den bortgångne var en orignell och älskvärd VY AF KARLSRUHE FRAN SLOTTSPLATSEN, — 6 — blir därstädes betydligt bättre betjänad än den, som hunnit få hela varulagret nedrifvet för sin skull, innan hon egentligen vet hvad hon vill ha. Förskräckelsen för det allra minsta lilla tankearbete är tyvärr hos många människor så stor, att de icke sky att på alla upptänkliga sätt plåga sina medmänniskor — i detta fall alltså säljare och säljarinnor — blott för att bespara sina egna hjärnor en liten ansträngning. Icke sällan förefinnes denna fasa för all eftertanke hos sådana fruar och unga damer, som dock äro intresserade och brinna af hänförelse för allehanda höga och ädla mål. Konsten att göra uppköp är dock på intet sätt en tråkig och tröttande s^k, men man får icke anse den som en sport eller ett tidsfördrif, ty den är och förblir en allvarlig uppgift, i hvilken vi måste inlägga hela vår urskiljning och omdömesförmåga. Ej minst vid inköpet af gåfvor försyndar man sig på det svåraste, i det man vanligtvis icke alls tager i betraktande det praktiska värdet och gåfvans användbarhet.
Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion har Herr Rydin anfört, hurusom på grund af Drottning Christinas resolution af den 25 Februari 1642, Rektor och Kollega vid Borås stadsskola fått sig anvisade sockengång spenningar af staden samt Fristads och Torpa socknar, hvilka medel inom staden uppburos af lärarne sjelfva genom personligt kringgående i husen vid jul och påsk, ända till 1828, då stadens innevånare, som ansågo detta uppbördssätt å ömse sidor medföra olägenhet och icke låta förena sig med tidens lynne och värdigheten af dessa personers kall, genom sockenstämmobeslut tilldelat hvardera af nämnde lärare 200 R:dr Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 57 R:dr R:gds årligen ur stadskassan, såsom ersättning för ifrågavarande såkallade djekneeller terndnationspenning ar.
Efter denna tid bar myntvärdet 8 å 9 gånger försämrats, så att en T:a råg, som år 1980 gällde 2 daler silfvermynt, nu kostar 16 R:dr och derutöfver, vid hvilket förhållande det ingalunda kan vara rättvist, att man på det sätt, StatsUtsk. föreslår, behandlar de hemmansegare, hvilka fått sig tillagde räntor, såsom understöd vid bestridande af det onus, som genom rustningsskyldigheten är dem älagdt. Lika litet är det med rättvisans fordringar öfverensstämmande, alt afhända de milda stiftelser, hvilka hafva andel uti ifrågavar:de ränta, den förhöjda inkomst, som de genom räntans förvandling efter markegång hittills fått tillgodonjuta, ty jag är öfvertygad om att, då Krigsmanshusfonden inrättades, salpeterhjelpen, utgjord efter kronovärdi, lemnade full ersättning för hvad man skulle hafva fått om man mottagit räntepersedlarne in natura och dem sedermera afyltrat. Man måste bedöma saken efter det förhållande, som förefanns, då räntorna indelades så väl åt rusthållen som åt kassorna, men ingalunda efter nuvande förhållanden, emedan myntoch varuvärdet för det närvar:de är mycket olika emot hvad dessa värden fordom voro. Jag vidhlifver således mitt förra yrkande, att alla de personer och inrättningar, hvilka genom den ifrågasatta förändringen skola blifva lidande, måtte af, Statsmedel undfå full ersättning för deras förlust, ehuruväl hvar och en af de öfriga skattdragande derigenom finge vidkännas pekuniär upoffring, enär hvar och en i sin mån måste bidraga till bestridande af denna ersättning. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Hr von Hartmansdorff har begått ett misstag i sitt sednaste yttrande, då han sade, att StatsUtsk. skulle hafva bestämt upkomsten af salpeterhjelpens oriktiga beräkning till början af 1700-talet.
Här uppstår åter samma besynnerliga förhållande som i går, att uppgifterna af Constit.-Utsk:s ordför. och dess ledamöter äro sinsemellan olika, och under sådana omständigheter kan jag icke afstå från påståendet, att åtminstone Utsk:s nu förevar, betänk, måtte ytterligare hvila på bordet, och att upplysningar under tiden måtte från Utsk. infordras. Gr. Posse, Arvid: Sedan Gr. Cronhjelm numera inskränkt sig till det påstående, att frågan måtte hvila, intill dess upplysningar från Constit.-Utsk. blifvit infordrade och meddelade, har jag ingenting att invända emot lagligheten af hans yrkande; men då Utsk. bestämdt sagt, att ifrågavar. beslut utgjort föremål för sista riksdagens granskning, hemställer jag, om de skäl, som blifvit anförda för att dra - Den i Juli f. ra. 7 ga denna uppgift i tvifvelsmål, äro så kraftiga, alt de böra föranleda B. o. Ad. till ett beslut, som skulle ådagalägga det största misstroende emot Utsk. Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk:s-ledamöternas befattning icke är afundsvärd. Jag har åtagit mig denna befattning mera som pligt, och får förklara, att om man af Utsk:n fordrar, att de skola styrka sina uppgifter med bifogande af särskilda handlingar, är det för sista gången, som jag åtminstone för min del inträdt i Utskott. Gr. Cronhjelm: Jag tror mig hafva gjort Utsk:s uppgifter all rättvisa, då jag afstår från min begäran om ytterligare upplysningar på förklaring af Constit.-Utsk:s ordför. att den jemnförelse skett, som måste äga rum, för alt Utsk. skulle kunna hafva visshet om förhållandet. Men sedan en annan nitisk ledamot i Utsk. sagt sig icke veta af en sådan jemnförelse, är det förlåtligt, om jag icke heller vet, huruvida den skett. Jag får för öfrigt förklara, att jag icke kan anse TJtsk:s-ledamöter mera ofelbara, än menniskor i allmänhet; och om det aldrig får antagas, att ett Utsk. kan begå misstag, sro ledamöterna i sanning mycket att gratulera. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabf.:
Att frälsa till det minsta tvenne generationer från förderf och undergång, se der, såsom jag tror, det vigtigaste af ändamål! Men huru sådant skall ske, huru detta det skönaste, det yppersta, det dyrba - Den a8 November e. m. 54g raste, det heligaste af alla menskliga föremål må, på det mäst syftesenliga sätt, kunna till vägabringas, derom lära Rikets nu församlade Ständer ingalunda uraktlåta att uttänka och uppgifva bättre medel, än jag det förmår, eller af en enskilt person ens billigtvis kan påräknas. Att med ett bugg upplösa denna gordiska knut, tror jag icke vara det rätta; jag tror, att alla förbud, antingen de må afse ett direkt upphörande eller blott inskränkning af brännvinsbränning eller brännvinsnyttjande, hvarken äro nu mera ledande till det åsyftade ändamålet eller användbara, och dessutom för mycket stridande mot en i öfrigt nyttig och tillbörlig näringsfrihet i allmänhet. Bästa sättet torde vara att genom en drygare beskattning, och då, medelst förböjd kostnad, afskräcka både tillverkare och supare att iså stor skala, som hittills skett, begagna sig af denna ohyggliga, kropp och själ skadande och dödande, giftdryck. Om t. ex. 16 sk:s bevillning erlades för hvarje kanna brännvin, skulle derigenom troligen en större inkomst än hela statsbehofvet inbringas i Stats-kassan, om nemligen samma produktion af brännvin framdeles som hitintills fortfore; i allt fall kunde med all säkerhet åtminstone så myc - 55o Öen 28 November e. m. let till en början påräknas årligen, alt, till en ytterst behöflig lättnad i synnerhet för Landtmannen, alla andra utskylder, kronotionde och onera af hvad namn som hälst, skulle kunna upphöra så länge nemligen brännvins-beskattningen fyllde Statsbehofverna, hvilket visserligen länge nog lomme att äga rum, emedan det beklagligtvis icke är att hoppas att brännvinssupandet snart skulle aftaga, ehuru ett småningom upphörande, endast, genom detta, icke våldsamma, utan på en gång rättvisa och billiga medel, borde kunna väntas.
Med afseende å de särskilda förhållanden och ömmande omständigheter, som i förevarande fall sig förete, har Utskottet funnit sig på det sätt böra understödja de gjorda framsläliningarne, att Landshöfdingen Friherre Mörners enka Lucia Margaretha Liljenstolpe måtte för sin återstående lifstid å allmänna indragnings-staten tilldelas en pension af 1,000 R:dr R:mt årligen. I den Kongl, propositionen ar äskadt, att sedan Befallningsmannen på Upsala slott, Öfverste-löjtnanten Jahob Magnus Nordencreutzs efterlemnade fem oförsörjda döttrar år 1851 fått sig på indragnings-staten tillagd en årlig pension af 60 R:dr R:mt hvardera, men en af dem derefter aflidit och en ingått äktenskap, hvarigenom deras pensioner blifvit besparade, 60 R:dr R:mt deraf måtte öfverflyttas till den äldsta, nu oförsörjda dottren Chrislina Mathilda Nordencreutz
Öfver Collegiernes beslut får, inom den i Kongl. Resolutionen den 18 September 1747 och Byggnads-Ordningen för Stockholms stadi Lug-TJcskollets Betänkande, N.o 58. s af iy63, stadgade lid af 8 dagar, klagan föras, genom besvär, antingen hos Rådstufvu-Rätten eller hos Magistraten, allt elter målens olika beskaffenhet. Ulskoltet anser det vara uppenbart, alt de äldre Författningarne åsyftat att göra Stockholms Stads Collegier till afdelningar af Rådstufvu-Rätten och Magistraten, men icke till derunder lydande instanlier, såsom de sedermera kommit att betraktas. Utom den oformlighet, att Rådstufvu-Rättens och Magistratens Ledamöter ömsom äro hvarandras öfver-domare, medför Collegiernes sistnämnda egenskap hvarjehanda stora olägenheter, som. redan blifvit af motionären antydde och böra, efter Utskottets tanka, undanrödjas genom stadganden, som återföra Collegierne till deras omförmälde ursprungliga bestämmelse.