Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J)å likväl här blifvit antydt, att det är likgiltigt, och att man icke tror att en större eller mindre sedelutgifning har något betydligare inflytande på landets financiela ställning, kan jag icke annat än på det högsta bestrida denna sats. Så länge riksbanks-sedeln är landets enda lagliga betalningsmedel, och alla — af en allmänt gällande värdemätare beroende — eganderätts-förhållanden derföre skulle i sin djupaste grund rubbas, om denna sedel ej i oförändradt värde bibehölles, skulle det vara bland de a lidra farligaste företag att medgifva obegränsad sedelutgifningsrätt så väl för Riks-Banken som för enskilda banker, och att tillåta dylika banker, att huru som helst fritt uppkomma, skulle visserligen till en början i landet framkalla en mycket stegrad ekonomisk verksamhet och ett skenbart ökadt välbefinnande, men efter kort tid slutligen medföra, antingen inställandet af Riksbankens silfvervexling, eller ock ovilkorlig ruin för vårt jordbruk och våra näringar. Gr. Sparre: För min del har jag icke förordat en obegränsad sedelutgifningsrätt, utan tvertom tillstyrkt dess inskränkande, och jag vädjar i detta hänseende till hvarje ledamot af detta Stånd. Hr Mannerskantz: Jag ber blott att få säga Gr. Sparre, det jag ej ansett Gr. Sparre vilja medgifva hvarje bank särskildt större sedelutgifningsrätt, men att han förordat ett större antal sedelutgifvande banker, hvilka tillsammans skulle få en större sedelutgifningsrätt — än som för landet vore nyttig. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den lörev:de §:n, hvars antagande utan förändring ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels af Gr.
Summa R;dr B;co 12,379,6401371 3 Summa R:dr B;co 289,640 2,090.0001 2,3;9,64o|27| 3 C. .S’) Ivan, RiksgäldsContoirets Skulder den i Januarii 1829. 5 ProcentsLånet Obligationer till ersättning af Svenske Medborgares fordringar hos Franska Regeringen LäneBankens fordran Kgl. f. d. KrigsComitens af RiksgäldsContoiret accepterade Invisningar . Capital, å hvilka endast räntan gttdtgöres: LifränteLånet Trollhätte Slussverks Lottsedlar Högstsalig Konung Carl XIII:s HemgiftsCapital Räntefria Skulder: RiksgäldsContoirets Fordringar och Tillgångar den i Januarii 1829. « RiksgäldsContoirets Hus och fasta Egendom ... GeneralAssistanceContoirets Dito med tillbyggnad Värdet af Kopparn uti utelöpande Skiljemynts Polletter Räntebärande Ca pitalFor dringar: Utlånt af f. d. Allmänna HingstmedelsCassan „ af f. d. Skånska HingstprsemiiCassan „ af K. BergsColIcgii f. d. Cassa Lån till frami. IL E. Grefve Ruuth, af RiksgäldsContoirets medel af Wismarske Pantskillingen . „ till Staden Ystad för Cassernbyggnad „ till Staden Malmö för Dito RiksgäldsContoirets Insättningar uti Tre procentsLånet Ranta. 3 09 812 4o,3 47 16 10 44,3461- I to F. d. Konungens enskilda Förmögenhet Fordran uti afl. StadsMäklaren Sodemans Concours Förskott till omkostnader vid ChartaeSigillatasHvitstämplingen (ersättes af StatsVerket) Förslagsfond till GeneralAssistanceContoiret Återstod på contanta Bidraget till Krigsskulders liqvideranfle
Summa 256,675; hvaraf en tredjedel årligen utbetalas med 85,558 16 — STOCKHOLM, Ecksteinska boktryckeriet, 1844. Ståls-Utskottets Utlåtande, N.o 3g. I N:o 3g. Ank. till Exp. Utsk. d. 21 Oct. kl. ii f. m. Utlåtande_, angående Regleringen af Utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-titel. (U. A.) För denna Hufvud-titel, innefattande Anslagen för Civil-departementet, upptager 1842 års Riks-Stat: Penningar, 531,263 R:dr, med under lönerne inbegripne 10, i3g tunnor 16 kappar spanmål, å 7 R:dr; Indelta Räntor, Krono värde 4 2,984 R:dr 3i sk., eller efter markegång på förslag 293,683 R:dr; Indelt Spanmål, 2,826 tunnor 16 kappar efter förslagsvärde, å 6 R:dr tunnan, 16,959 R:dr; Oindelt Spanmål, 632 tunnor 16 kappar, 3,796 R:dr, eller tillsammans 845,700 R:dr. Följande förändringar hafva ifrågakommit: 1:0 Kongl. Commissionen öfver Tabell-Verket.
Statsreglering måste fortfara att gälla, intill dess en ny varder af Rikets Ständer beslutad, hade, vid betraktande af tiden för Rikets Ständers nu pågående sammanträde, som icke medgifvit ny Statsreglerings uppgörande löre början af innevarande år, någon tvekan ej heller kunnat bos Kongl. Maj:t uppstå om tillämpning i dess ailmänlighet af senast fastställda riks-stat jemväl för detta år, helst ordalagen i de af Rikets Ständer om hvarje hufvudtitel serskildt aflålna underdåniga skrifvelser sådant bestämdt antydde; men enär, oagtadt i närvarande fall uttrycken ”till nästa riksdagr Bih. till II. St. Brot. 1847 1S4S, 4 Sami, 1 Afd. 31 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o {OS. och ”till nästa Statsreglering” sålunda i allmänhet måste betraktas såsom liktydiga, ett skiljaktigt förhållande dock möjligen kunde anses ega ruin med ofvanomförmälda å 6:te, 7:d,e, Sale och 9:de hufvudtitlarne uppförde anslagssummor, om hvilkas fortfarande framställning blifvit af Kongl. Maj:t vid innevarande riksdag gjord, under förulsättning att, efivad beslut i anledning häraf af Rikets Ständer meddelades, samma anslag dock skulle till nästblifvande statsreglering, och således jemväl fö-r innevarande år, utgå, hade Kongl. Majit, till undvikande af missförstånd och på det att all osäkerhet i afseende på tillämpningen af Rikets Ständers om dessa anslag redan fattade och vidare i sammanhang med nu förestående slais-reglering meddelande beslut, måtte undanrödjas, ansett Sig böra, för vidtagande af i detta hänseende nödiga åtgärder, lenina Stats-iitskolLet del af hvad sålunda O O hos Kongl. Maj:t i ämnet förekommit, under lillkännagifvande derjemte, att meranämnde serskilda anslagssummor väl vore uti den al Kongl.
Under uppmarschen till staden tittade han på mig en smula från sidan och yttrade nästan motvilligt: » Jag hade gjort mig en helt annan föreställning om er. Jag tänkte mig er som en särdeles lång och groft bygd man ». Jag tittade tillbaka och svarade: » Ja, jag medger att jag illa motsvarar de fördelaktiga tankar, ni tyckes ha hyst om mig, ty jag är sannerligen knappast hufvudet längre än ni sjelf ». Mannen vid min sida var nämligen ovanligt kortväxt, med tindrande ögon och rödt skägg, en förverkligad typ af den godmodiga danska Nisse god dräng. Rosenberg såg mig nu plötsligt rätt i ansigtet och brast ut i ett hjertligt skratt, i hvilket jag instämde. Från den stunden blefvo vi emellertid goda vänner. När mötet var slut och jag tog afsked af Rosenberg, kunde dock ingendera af oss drömma om att vi innan koit skulle mötas i planer och arbeten för Skandinaviens politiska enhet. Böljeslagen af den polska nationalresningen 1863 framkallade Rosenbergs varmaste sympatier och förde helt oför-modadt mig in bland konung Karl XV: s personliga om * gifning. Rosenberg och jag korresponderaae i anledning af de öden, som, fbrst i Köpenhamn och sedan i Malmö och Klintehamn, drabbade den polska expeditionen under Demontovicz och Lapinsky. När sedan, i början af 1864, den danska frågan trädde fram allt mera ödesdiger, kommo Rosenbergs bref tätare och tätare, nu uppfylda af farhågor och förhoppningar för hans eget fädernesland. Snart kunde jag ej undgå märka, att innehållet ej var afsedt för mig allena. I brefven förekommo antydningar, utläggningar och uppmaningar, som påtagligen voro framkastade för att de skulle bringas till kung Karls kännedom. Och karaktären af, syftet med dessa antydningar blef allt märkligare. Vid den tiden, då det måste vara danska regeringen fullt klart, att Sverige-Norge (grefve Manderströms depesch den 1863 till svensk-norska sändebudet i Köpenhamn) begynt draga sig tillbaka från den tilltänkta alliansen, skref Rosenberg, den 9 dec. 1863: » Huru förhåller det sig väl med den nordiska alliansen?
Förordn. om Skogarne i Riket d. 1 Aug. 1805, samt Kongl. Förordningen om Stämpladt Papper den 27 Sept. 18ro, Fands-Secreteraren varit oberättigad till uppbärande af Fosén för Fandshöfdinge-Embetets medelade Resolutioner öfver ansökningar om Skogsutsyningar, men emedan någon enskild part icke klagat öfver denna Fands-Secreterarens åtgärd, ville Kongl. Hof-Rätten, med bifall till det afgifna påståendet af Actor, Advocat-Fiscalen Herr Fagmannen Hedenstjerna, som funnit.Författningarna i. denna omständighet sakna erforderlig klarhet och tydlighet, för att utesluta möjligen inträffade misstag om deras rätta förstånd och syftning, låta hero 84* Den 8 Mars, bero dervid, att Länds Secreteraren om olämpligt beten af dess åtalade åtgärd skulle förständiga*, med åtvarning, att framdeles ställa sig till efter* lättelse Författriingarnes innebal! i detta fall, så vida ansvar ville undvikas. Vid detta Utslag hade jag låtit bero, så vida mitt med Actionen åsyftade hufvudsakliga ändamål, förekommandet af en, olaglig uppbörd i framtiden, derigenom blifvit uppfylldt; men sedan Lands-Secreteraren öfver Hof-Rättens berörde Utslag hos Kongl, Majit anfort underdåniga, besvär, och efter både Kammar-Collegii och HofRättens hörande deröfver, samt Arturs afgifna underdåniga förklaring, Kongl, Majus, Högsta Domstol genom Utslag den 14 Juni innevarande år i så måtto, fastställt Hof-Rättens beslut, att Klaganden förklarats icke hafva ägt laglig rätt att så beskaffad Lösen uppbära, af hvilket Utslag jag erhållit del den 14 nasti, Nov., har; jag samma dag uti underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t anfört, att då anledning vöre att förmoda, det ofvan åberopade Författningar i så måtto saknade behörig tydlighet, att ej allenast flera misstag i afseende på Imsen för Skogs-Utsynings-Resolutioner hos Kongl.
Detta ogillande har flera skäl; först emedan privatbankerna ej kunna prestera fullkomlig garanti för möjliga, under tidernas längd inträffande missbruk i dess, förvaltning, och deraf möjligen uppkommande oberäkneliga förluster för en allmänhet, som ej fatt dela deras vinst. Men om de också kunde häfva denna scrupel, kunna likväl privatbankernas creditpapper ej erhålla den vidsträckta verkningsförmåga, och derföre ej åstadkomma hvarken den directa eller indirecta nytta för samhället, som Statens papper kunna göra. Lyckas privatbankerna tillvälla sig hela penningerörelsen, skall derigenom för Staten uppstå både direct förlust af statsvinst och en oberäkneligt stor indirect förlust, genom en osäkrare och mindre vidsträckt creditrörelse, än den, sorn af Staten kan grundläggas, för att vidare af privatbanker utvecklas; d, v. s. att massan af folket, nationen, skall dervid förlora, för att rikta några actieägare, af hvilkas godtycke jag anser det vara farligt att låta industriens utveckling ensamt bero, isynnerhet som de ej kunna lemna fastighetslån mot amorteringsprocent, och således skola förfela den vigtigaste länken i creditsysteinets kedja. Det är anmärkningsvärdt, huru vissa interessen förbe-, redt och bearbetat opinionen i flera år för detta ändamål, nemi,: ali banksoch lånerörelses öfverflyttande från Staten till enskilda associationer; och nu, då en, afgörande tidpunkt är inne, hafva de härtill uppbjudit alla sjn.a. krafter både inom och utom Representationen. Endast så framt privatbankerna hålla sig inom deras, tillbörliga verkningskrets, äro, de mycket nyttiga, såsom verksamma medel till industriens utveckling. Deras verkningskrets blifver större, men ej mindre, genom statscreditens användande till uppodling af industrien, på hvars omätliga fält derigenom beredes åt privatbankerna GU desto större och säkrare skörd. Häraf följer, att ofvannämnda bemödanden motverka såväl privatbankernas som samhällets bästa. Att realisationen ej kan medföra det gagn, man deraf hoppas, ej heller äger varaktighet, så framt ej i samband med dess verkställande ett väl och ändamålsenligt ordnadt Den i3 Mars f. m.
Hvad det af mig i Motionen begagnade uttryck angår, att jag* förmodat ett sådant förhållande hafva /«.dfallit vederbörande; så lärer detta, elftehvad den värde Talaren upplyst, ickf6 'ara fallet; men af denna min okunnigpiet om hvad som » ai2 Den 29 December e. m. redan var vidgjordt, kan väl ingalunda dragas den slutföljd, att jag derigenom velat förolämpa någon. Den det tror, han känner icke mitt tänkesätt, mitt handlingssätt; han känner icke mig. Om efter denna förklaring jag skulle annorlunda bedömas, återstår mig dock det egna medvetandet att icke hafva velat såra någon. Ilvad den Juridiska Deductionen angår; så lemnar jag den i sitt värde. Det tyckes likväl vara en motsägelse deri, att talaren först medger behofvet af HofArtiklarnes redigerande, och sedermera vill bevisa deras duglighet, deras analogie med Lagen. Jag kan för min del icke finna, att 1687 års tid och RegeringsForm äro analoga med 1734 års. Mig förefalla dessa Hofartiklar såsom en qvarstående mur på en af bränd tomt, hvilken sedermera blifvit odlad, och nu tillhör ett större fruktbärande sädesfelt. Jag har äfven förnummit, att man sagt mig hafva förlöjligat dessa HofArtiklar; men om det skett derigenom, att jag ordagrant citerat några §§. ueraf; så ligger det löjliga endast i de förådlrade formerna. Emedlertid Ylå nu hufvudändamålet med min Motioi» ekerås öfverseende, är beslutadt, och, or* ja|g förstått Talaren rätt, beslutadt att ske, Inar den nya Lagen utkommer; så ty ckes j min Motion vara öfver* - Ben 29 December e. m. 213 flodig; och för att icke onödigt öka Riksdagsgöromålen, hemställer jag till Eders Excellence och Högloft. Ridd. och Adeln, om icke Motionen må förfalla, emedan jag å min sida, i så fatta omständigheter, icke yrkar någon remiss derå.
Det är icke så lätt att med vår bråkiga räkning utfinna detta; men om man deremot antager det nya systemet, så skall jag genast visa huru ofantligt ledigt denna uträkning går för sig. Dä vore 35 r:dr lika med 70 kronor; hvarje krona utgör 100 styfver eller hvad som är detsamma, en styfver lika med en procent af kronan och sålunda 1 procent af 70 kronor lika med 70 styfver. f> procent vore då 6 gånger 70 styf3 II. 3 34 Den 4 Mars f. m. ver eller 420 styfver lika med 4 kronor och 20 styfver, hvilket således är (} procent af 35 r:dr. Så enkel är denna räkning. Jag anser mig nu nöjaktigt hafva ådagalagt skälen hvarföre jag önskar decimal-räkningens införande i vårt myntsystem med antagande af 24 sk. till enhet. Denna åsigt delades äfven vid sista riksdagen af R. o. Ad., som för sin del fattade ett sådant beslut, utfördt i detaljbestämmelser så väl i afseende på myntslagens fördelning, som deras utmyntning. Jag anser således R. o. Ad. böra vidhålla detta sitt fattade beslut, och på denna grund återremittera Utsk:s betänk. Frih. Cederström, Claes Rud.: 2:ne föregående talare hafva yrkat återremiss af ifrågavar. betänk, och äfven jag instämmer häri vördsamt; men jag utgår likväl från en helt annan synpunkt än förenämnde ledamöter, hvilka berörde yrkande framställt på den grund att decimalsystemet måtte införas icke allenast i fråga om myntet, ulan äfven i afseende på mått, mål och vigt. Jag är deremot af den tanken, att decimalsystemet lika litet bör läggas till grund för mynt, som för mått, mål och vigt. Skälen härtill torde jag icke behöfva nu upprepa, enär hvar och en är i tillfälle, att inhemta dem af de betänk, bilagda reservationer, och får jag i sådant afseende endast åberopa hvad biskop Heurlin och doktor Sandberg m. fl. anfört.
Må man dock besinna, att med denna, till antalet ringa, uti öfning och militärisk hållning bristande, stam, skall förenas en så mångfaldigt talrikare odisciplinerad trupp, så ofullständigt öfvad, så saknande nära nog allt begrepp om de egenskaper, som erfordras hos krigaren och sjömannen, sorn åtminstone bevärings-ynglingarne äro och måste fortfarande förblifva, så länge en så kort tid anslås till deras öfning. Det är likväl sjöförsvaret det åligger att först möta fienden, för att söka förhindra honom att landstiga på vår kust, eller brandskatta och förstöra våra städer, samt på den enda väg, hvarpå fienden kan tillföra sina arméer de förnödenheter, som erfordras för att underhålla kriget, om möjligt taga, sänka eller bränna dess transporter! Eders Kongl. Majit har ock länge insett samt djupt beklagat denna oroväckande sanning, och det var med blicken derå fästad, som Eders Kongl. Maj:t vid sednaste riksdag fästade Rikets Ständers uppmärksamhet pä behofvet alt gifva båtsmanshållet en förbättrad organisation. 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Saken är af den vigt, att jag icke kan underlåta att i underdånighet tillstyrka en förnyad framställning härom vid nu instundande riksdag. Utom de skäl derför, hvilka nu blifvit anförda, tillkommer det ej mindre vigtiga, alt bevakningen af kronans dyrbara förråder på flottans stationer, dels uteslutande, dels till någon del, förrättas af en så odisciplinerad och i vapnens handterande oöfvad trupp, som båtsmännen i närvarande stund äro; hvartill får läggas, att inskränktheten af den årstjenande båtsmansstyrkan icke ens medger, att ett behofvet motsvarande antal till denna bevakning kan användas. Ett sådant förhållande, nära nog oerhördt i hvarje annat land, har visserligen hittills utan någon betydligare olägenhet aflupit, men till hvilka stora förluster för staten det kunnat och kan leda, är lätt att inse. Det bör då icke finnas oväntadt, att Eders Kongl. Maj:t lemnar Rikets Ständer del af sakens ställning och föreslår medel till bristens afhjelpande.
Men är åter meningen med systemet af postvägars inrättande icke den, att småningom och inom en ej allt för lång tidrymd utsträcka det till åtminstone hälften af skjutsvägarnes längd, utan allenast den, att uppoffra 350,000 å 400,000 R:dr om året, för att få befordringen ändamålsenligt ordnad på de föreslagne 5 linierne, och derefter på andra, i mån af de förres, delvis eller i helt, umbärlighet, sedan paralela jernvägar blifvit anlagde; så bör tillses, om det ändamål, för hvilket man här sträfvar, är förtjent af så stor uppoffring från Statsverkets sida, som dess ernående på nu föreslagna sätt sannolikt skulle komma, att föranleda, och om det icke genom andra förfoganden må kunna uppnås för vida billigare kostnad. Afsigten med postvägars inrättande, såsom Komitén tänkt sig befordringen derå, är den, dels att med säkerhet, punktlighet och dagligen kunna befordra postföremål; dels ock att bereda resande tillfälle a) att med ordinarie posten, eller i hufvudpostoch bivagnar dagligen, och till huru stort antal som helst, kunna i beqväma åkdon samt till måttligt pris komma fort; och b) att vid andra tider på dygnet likaledes kunna färdas i goda åk - 81 don, mot erläggande likväl af en, relatift till våra hittils varande förhållanden, dryg liästlega, oberäknadt vagnslega, om ej medfördt åkdon begagnas. Utan tvifvel äro alla desse angelägenheter af särdeles stor vigt och förtjenta af den uppmärksamhet, att Statsverket, äfven i min tanka, icke bör sky att, för deras ändemålsenliga reglering, göra skäliga uppoffringar. Statens eget intresse, många andra förhållanden oafsedda, påkallar postbefordringens anordnande på ett helt annat sätt, än det hittills i allmänhet brukliga, och tiden torde väl nu vara inne för det erkännandet, att den resande äfven i Sverige har billigt anspråk att, om han ej har råd att skaffa sig eget, eller kan få, mot skälig lega, hyra annan persons åkdon, tillryggalägga sin färd med andra fortskaffningsmedel än dem, som begagnas vid fångtransporter.
Det är således nödvändigt, att alla, som nitälska för fäderneslandets förkofran, och som önska att undanrödja de mångfaldiga förhinder, hvaraf denna alltjemt återhålles, hastar att med hvarandra ingå ett nära inbördes förbund, för att med samfälld kraft företaga detta angelägna arbete, och deras först utfärdade lösen måste Den 12 Mars f. m. 159 härvid blifva att söka sammanjemka och förlika de stridiga meningar, söm herrskar i afseende på representationsreformen. Men en sådan syftning har icke det förslag, som Const.Utsk. nn gifvit oss; lika med dess närmaste föregångare, tyckes det vara bygdt helt och hållet på egna hugskott, på egna ide'er, utan allt afseende pä de andras olika åsigter, och ulan någon ådagalagd afsigt att söka förlika de stridiga meningar, sorn herrska inom landet, under glömska af den § i grundlagen, som dock talar om förening och sammanjemkning, om meniugsstridernas förlikning, samt örn försök att framställa förslag till medlande emellan såväl de läflande intressena sorn de kämpande ideerna, hvilka inom särskilda Stånd uppenbarat eller uttalat sig. I stället kan denna riksdags Const.- Utsk. sägas hafva gatt fullt ut lika radikalt tillväga, som man tillförene och med skäl förebrådde samma Utsk. vid sisth riksdag att göra. Detta Utsk. gaf åt en dass i samhället, nemi. BondeSt. ett nästan obegfänsadt inflytande inom representationen och ville tillika på en gång afskaffa de ståndsskillnader, som dock efter seklers tillvaro utbildat sig i landet. Det nuvar.
Den, som instämmer i den anmärkning att ur irsta momentet af 8 § i nya TryckfrilietsFörordningen må utgå följande, af ConstitutionsTJtskottet framställde förslag: ”så”dane, FörsvarsVerket beträffande, hos Krigskollegium, Förvaltningen af Sjöärenderne ”eller GeneralAdjutantsExpeditionerne vår”dade handlingar, hvilkas offentliggörande ”kunde anses medföra våda för Rikets säkerhet, må ej, utan Konungens tillstånd, ”utlemnas,” — samt att nämnde anmärkning må, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; 320 Den 29 Januarii e. ro. Vinner Nej, kommer berörde anmärkning att förfalla. Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen började klockan tre qvart till ii om aftonen; och béfunnos, vid voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 16. Nej — 17. I anledning hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förda Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att omförmälde anmärkning komme att förfalla Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från BevillningsUtskottet : af den 28 dennes: N:o 65. I anledning af BorgareStåndets gjorda förslag att förändra några, till förstärkta StatsUtskottet öfverlemnade, Voteringspropositioner, angående stora SjötullsBevillningen. Från Den 2g Jan Aari i e. ro. Från BancoUtskottet : af den 26 dennes: N:o 104. Med tillstyrkan, att en medaille må, genom BancöStyrelsens försorg, präglas och utdelas, till minne af Hennes Maj:t Drottningens högtidliga KröningsFest. Från Lagutskottet: af den 19 dennes: N:o 161.