Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”vi hafva icke en enda svensk öfversättning, då jag blott undantager dem som göras på vers, hvilken, om ämnet annars har vigt, icke, i trots af alla sina fel, låter sig rätt väl läsas”: så förkortade Leopold detta yttrande så: ... ”hvilken ej, med hvad fel som helst, låter rätt väl läsa sig”. Vissa uttryck, fastän uppenbart skämtsamma, togos – enligt hvad jag redan visat – för allvarliga; andra åter, likaledes ganska klara när de läsas i contexten, ryckte han derur med bedyrande, att hvarken han eller någon kunde förstå dem; – t. ex. frågan: ”Hvilken Konung hos oss ville väl begynna sin revolution i seder och lagar, på Packartorget”? 31 Till ytterligare bekräftelse uppställdes hela massor af Thorildska utlåtelser, sammanplockade, bearbetade, och under särskilda rubriker inlagda till en med stor talang förfärdigad mosaik-målning; beräknad på den verkan, att enhvar åskådare, som ej hade tid, lust eller tålamod att sjelf undersöka och jemnföra, skulle antingen förkorsa sig och utbrista i gapskratt, eller (om han dittills tänkt bättre om Thorild) förstummas, vid en så gigantisk bild af det egenkäraste, inbilskaste, tanktommaste, sammanhangslösaste, plumpaste, – korteligen, på allt sätt åbäkligaste och befängdaste vanvett. Hvad Leopold genom dem ville ådagalägga, var således ej blott absurditeten af vissa hans satser och den paradoxa trivialiteten af de andra: det var framförallt hans oerhörda högmod; hans gräsliga ohöflighet 32 mot Kellgren; den ännu gräsligare skamlöshet i ton och ord, hvartill hans osmaklighet af liknelser och infall vågat förstiga sig; jemte det ideligen sins emellan contradictoriska i hans påståenden och omdömen.
Maj:t förordnade för öfrigt, att den nya Staten med deruti upptagna nedsatta lönbelopp först skulle tillämpas i den mån innehafvare af de lill förminskning bestämda löner genom dödsfall, afsked eller befordran från sina då ägande beställningar afgingo; samt att till betäckande af skillnaden emellan 1830 års Interimsslat och den nya Staten, utgörande 2,661 R:dr 39 sk., i främsta rummet skulle användas de å förra Staten besparade 268 tunnor spannmål, hvarefter fyllnadsbeloppet borde utgå af anslaget å 4:de Hufvudtiteln för oförutsedda militära behof. 17:o Beträffande Rikets Ständers underdåniga hemställan om förläggan O OO de af något Artilleri i Norrland, förklarade Kongl. Maj:t, att, så snart det förslag till organiserande och förläggande af någon ai tilleristyrka i Westerbotten och Jemtland, om hvars uppgörande nådig befallning redan meddelats, hunnit blifva slutligen afgjordt, ville Kongl. Maj:t förelägga Rikets Ständer detsamma, åtföljdt såväl af utredning öfver de för verkställigheten er - Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 19 fördel lige kostnader, som af nådig proposition om de derför nödige medels anvisande. 22:o StatsKontoret anbefalldes att upprätta förslag till ny Stat för Gottlands NationalBeväring, med iakttagande af den utaf Rikets Ständer för nämnde Beväring beviljade tillökning. 25:o KrigsKollegium erhöll likaledes nådig befallning att inkomma med förslag till Stater för Kollegii Departementer, inskränkande sig inom de af Rikets Ständer anvisade anslag. 31:o
Väre trogne undersåtares skydd, ”funnit Oss icke kunna utsträcka Statens bidrag längre, än nu gällande ”Författningar föranleda, nemligen: till Läkares reseoch underhålls”koslnader utom station, läkemedel åt fattiga sjuka, hvilkas oförmåga att ”deni sjelfve betala varder, på redan föreskrifvet sätt, vid Sockenstäm”mor behörigen intygad; •— de å kusterna vidtagna quaranlainesan”stalters möjliga kostnader utöfver quarantainesafgifterna, samt — ”de militaira bevakniugsåtgärder tili sjös och lands, hvilka redan egt ”runi och vidare kunna erfordras. Derjemte vilje Vi i Nåder medgifva, ”att sådane Väre och Kronans byggnader, hvilka kunna, efter vederbö”randes hörande, tor längre eller kortare lid, umbäras, må hyresfritt upp”låtas åt de städer eller landsförsamlingar, sora möjligen behöfva att sig "deraf för ifrågavarande sjuk vårdsanstalter begagna, och att trycknings”kostnaderne för de kungörelser, underrättelser och formulair, som i ”della hänseende genom Landshöfdingarne utfärdas, må af allmänna rae"del bestridas.” Då sålunda, enligt ordalydelsen i högstberörde Kungörelse, endast den eller de menigheter, sorn af Chöler af ar sot en blifva hemsökte, ega sig öppet lemnadt, att hos Rikets Ständer väcka anspråk om ersättning eller begära understöd, så finner Utskottet, då Riket blifvit ifrån nämnde farsot lyckligen förskonadt, sig böra afstyrka bifall å de, genom ofvanberörde motioner, framställda ersättningsanspråk, hvilka i öfrigt till en del synas vara af beskaffenhet, att godtgörelse för dem kan vinnas efter de i ofta åberopade Kungörelses 43 och 44 §§• stadgade grunder och ordning. Stockholm den 16 Maji x834* \ N:e Stats-TJtskottets Utlåtande N:o lof. N:o 104, Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Maji kl. 2 e. m.
Men jag tänkte i stället: ända till denna dag har du roat dig med att göra slut på tusende lif; nu har du emot din vana räddat ett lif. Och lönen derföre må bli, hvad den blef slutet på ditt eget lif. Och det var mig, liksom jag i hast fått någon afsmak för att samla insekter. Jag tänkte en tanke, ovärdig entomologen, att räddandet af lif är bättre än förintandet. Denna tanke var visst icke gynnsam vid bedömandet af mitt sinne för jemförelser och combinationer, men nog af, jag tänkte så. I alla fall ville jag vänta på den håf Melia lofvat arbeta åt mig. Sålänge kunde jag syssla med blommor. När jag andra gången varit på Kuusisto, såg jag på min blomsamling och jag fick afsmak äfven för blommor. Jag tänkte en tanke ovärdig botanisten: hvad skall jag samla blommor, när jag fått se den skönaste blomma, en blomma med själ! Och hon var skön, denna Melia, skön och obeskriflig. Hon var dunkel, men ändå var hon klar. Det var mig en smärta och ett nöje att se henne, att tala vid henne. Jag förstod, att jag älskade henne. Och allt ifrån den tiden hade jag icke mera håg för naturhistorie eller någon annan vettenskap. Den insekthåf Melia gaf mig i stället för den förra, begagnade jag aldrig, kanske emedan jag satt så stort värde uppå den och jag äger den ännu. De planer jag icke så längesedan utkastat om inrättandet af mitt framtida lif, ansåg jag nu med ett föraktande löje. En månad hade gjort mig mycket äldre, hade kullstörtat alla mina förra principer (en gosses sjelfförnöjda principer!) och låtit mig blicka in i lifvet med en annan blick. Kärleken drog i sin djupa och mäktiga strömfåra alla de källdrag, hvilka förut varit spridda på fältet. Allt i min själ, tankar, känslor och begär blefvo blott tjensteandar åt min kärlek. Melia hade en vän: det var Ingrid. Vänskap är ett betydelselöst ord: denna gång icke. Det såg man på allt: de tycktes vara nog för sig sjelfva. Ingrid Adelberg var syskonebarn med mig.
Som det bolag, hvilket bildats för att med dertill vid sednaste Riksdag, enligt ofvanstående § 64, beviljadt lån anlägga en jernväg mellan sjöarm Norra Barken och Wessman inom Norrberlces och Grangärdes socknar i Stora Kopparbergs län, åtagit sig verkställa anläggningen af sagde jernväg för begagnande af lokomotiv i stället för hästkraft; så hafva Rikets Ständer för fortsättningen och fullbordandet af arbetena å denna nu pågående jernvägs-anläggning mellan nämnde sjöar beviljat Wessman-Barkens jernvägs-aktie-bolag ett nytt lån å Två hundra tusen R:dr att jemväl från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor, att bemälde bolag, genom derför af dess Direktion afgifven och utaf Fullmäktige godkänd skuldförbindelse, åtager sig att återbetala delta lån medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent utaf hela den utbekomna lånesumman, dervid Fyra procents årlig ränta kommer att beräknas å det obetalda kapitalet samt återstoden anses utgöra kapital—afbetalning; börande, derest det sålunda årligen förfadna inbelalnings-beloppet icke varder i stadgad ordning erjagdt, dessutom utgöras ränta å detta belopp efter Fem procent för år räknadt, intill dess detsamma blifvit vederbörligen inbetaldt. Dessutom skall, innan den beviljade lånesumman ulbekommes, för de stadgade betalnings-vilkorens fullgörande sådan säkerhet vara ställd, som af Fullmäktige godkännes och anlages. § 128.
Utl.N.os påkommande sjukdomsfall, samt vid inträffande allmänna farsoter, någon Läkarehjelp icke är möjlig att erhålla; a.tt om Stads-Läkaren i Hernösand anlitas, lian hvarken är förbunden att på kaileise sig inställa eller att med arfvode efter Taxa sig åtnöja; att sommartiden ganska många Fiskarehushåll från fremmande orter ankomma till de omkring Hernösand belägne Hamnar, hvilka fremlingar, i behofvets stund, icke kunna söka Läkarehjelp i Sollefteå eller Sundsvall; samt att, när legala Läkare-besigtningar å döda kroppar, i synnerhet sommartiden, skola verkställas, kropparne öfvergå till förruttnelse, innan Provincial-Läkaren hinner infinna sig, hvarigenom besigtningens ändamål går förfelade. 8to Af Riksdagsmannen från Östergöthlands Län Botvid Jonsson, sorn anmäler, att, då det så kallade Wikbolandet, på 3 sidor af Saltsjöa omgifvet, varit, lika med det angränsande Hammarkind» Härad och Stegeborgs Skärgård, hemsökt af förödande sjukdomar, men localen försvårat utvägarne för denna folkrika trakt, att i behofvets stund erhålla biträde af Provincial-J-iäkaren, har Stats-samt Allm fiesv o.Oec Utsk.UtlN-.ö 21. 43 Motionairen ansett sig böra anhålla, att för Vikbolandet, bestående af 3 Härader, samt för Hammarkinds Härad med Stegeborgs Skärgård, måtte på Stat uppföras en serskild Provinciat-Läkare; hvilken begäran Motionairen förmodar desto hellre skall af Rikets Högh Ständer varda bifallen, sorn ifrågavarande Härader och Skärgård aldrig sökt eller erhållit något serskildt bidrag af Staten, ehuru de i Bevillning erlägga fyra gånger den Summa, som hvartdera af de tre minst taxerade Länen i Riket. 9:0 Af Riksdags-Fullm ägt igen från Carlstads Län Carl Ericsson, deruti anföres, alt, ehuru veneriska smittans utrotande länge varit ett föremål för både Styrelsens åtgärder och enskildes bemödanden, äro dock de vest. ligare och nordligare delarne af Wermland, serdeles Fryksdahls och Elfvedahls Harader, ännu i hög grad hemsökta af denna rysliga sjukdöm; och då, i Motionairens tanka, densamma endast genom ordentlig Läkarevård kan hämmas eller utrotas, men nyssnämnde Häraders aflägsenhet från Stad gör tillgång uppå sådan vård nästan omöjlig, har Carl Ericsson föreslagit, att en serskild ProvincialLäkare måtte för meranämnde Härader varda antagen.
Banken skall ställas under utredning och bolaget derefter upplösas, der något räkenskapsårs behörigen reviderade bokslut visar bolaget hafva gjort sådana förluster, att bankens reservfond och tio procent af den grundfond, de solidariske bolagsmännen insatt, gått förlorade, så framt ej desse bolagsmän, eller de i förening med lott-egarne, på en af sådan anledning sammankallad bolagsstämma, inför protokollet förklara sig villiga, att inom sex månader, genom erforderligt tillskott ä sina lotter, återställa grundfonden till dess behöriga belopp. Konungens Befallningshafvande åli gg e noggrant tillse, alt sådant bolägsslämrno-beslut inom sagde lid blifvit fullgjord/. Ilar ej så skett, varde bolaget ovilkorligen under utredning sliildt. § 21. När Bank-bolag, som varit berättigadt alt utgifva egna banksedlar, upplöses eller råkar i konkurs-tillstånd, vill Kongl. Majit., uppå anmälan derom, genom allmän Bankooch Lag-Ltskollels Utlåtande N:o 6. 29 kungörelse förelägga en hvar, som någon af bolaget utfärdad banksedel innehafver, att, vid förlast af all betalningsmit, banksedeln till inlösen i samma banks hufvudkontor uppvisa inom två år frän kungörelsens datum; börande kungörelsen under hvartdera af de två åren två gånger, ett half t år emellan hvardera, från predikstolarne i hela riket upplusas, och i allmänna tidningarna inlagas; kommande till följd häraf, i händelse af bankens konkurs, med utdelning till de borgenärer, som icke ega förmånsrätt, att anslå intilldess sagda två år förflutit. 1 Bank-bolags konkurs njute innehafvare af banksedel framför oprioriterade fordringsägare förmånsrätt lill full betalning och ränta derå efter sex för hundra om året frän den dag o/f enlig stämning beslutes, lill dess inlösen sker. A medel insatta på deposit-räkning ege ock insättaren ratt till ränta efter sex för hundra om året från samma dag lill dess betalning i konkursen föijer. Stockholm den 9 Februari 1858.
D. magogn förklarade sig för representantens prtnupal, med anspråk att sjelf tillse och pröfva huru represesentanten fullgjorde sin skyldighet, och den förra lade snart den sednare på schavotten. En afgrund stod öppnad; och lagstiftande magfen insåg för sent, att hennes egen magt var försvunnen, med begreppen, som hon för litet vårdat. En annan tid kom, som gal räddningen; men efter ,0 års stormar, bllvägabragte af det politska nyhetsbegäret, hvad har väl verlden vunnit på alltsammans, om icke varningen att i tid värda dt begrepp, som mäste omgärda hvarje politijk magt. Att iagttaga denna varning har jag trott vara min pligt. 1 Sverige höra Siändtrne till den politiska 44 Den 27 Januarii. magten; och tryckfriheten till folkets säkerhet; jnen om vi icke tidi:’,t bevara de begrepp, sorn gifva helgd åt båda, så skall också snart, det ena, eller andra, ia kanske båda, stå i äfventyr att talla för det nyhetsbegär och den fallenhet t’ 11 demagogie, som här redan visat s;g, och hvars Riedel redan är, att kalla hvarje motstånd obscurantbme.^ eller enskilte afsi(gter. Föreställningen af denna fara har _ jag tillstår det gUvit trög en oroande känsla; och om denna kai sia till äfventyrs, tagit för mycket välde öfver min omdömesförmåga, så vittnar det blott om merniskans ofullkomlighet, äfven i sin välmening. Herr Renter wärd, Per Adam: En Ledamot af Ridder«kapet och Adeln, Herr Friherre Åkerhjelm, har till Ridderskapet och Adeln proponerat det dess öfverlägga ningar måtte allmänheten tillåtas att öfvervara, hvilken fråga, om mitt minne ej bedrager mig, under sista Riksdag väcktes af Herr Rothlieb, Carl Fredric hvarvid jag täger mig friheten att vördsamligen göra följande anmärkningar och invändningar. Den satsen, att det är lättare till att göra förslager, än sättet till deras utförande torde härvid, mer än någonsin, besannas.
Den statsverket behållna delen af krono-tionden åter, som vid berörde statsreglering nor, och som utgjort, för år 1844, 20,004 tunnor samt, för år 1845, 20,981 tunnor, torde, enär deruti ingår något blandsäd och bafra, kunna upptagas lill förutnämnda qvantitet, efter förslagspriset, å 6 R:dr tunnan, med 120,000: 4:o Kronotiomle-lösen, efter bestämda priser, vid sista statsreglering beräknad till 4,800 R:dr, har ingått bland inkomsterna, för år 1841 med R:dr 4.897. 1842 „ 4,887. 1843 4,897, 1844 4,897. 1845 4,566. Och som medium häraf utgör 4,829 R:dr, så ulföres här åter 4,800: 5:o Ar ren de me del af kungsgårdar och andra kronolägen heter äro vid sednaste riksdag beräknade til! 23,000 R:dr i penningar och 14,500 tunnor spanmål, å 6 R:dr tunnan, ( Iler tillsammans til! 110,000 R:dr; och hafva utaf ifrågavarande inträd till statsverket ingått i penningar: för är 1841 ' R:dr 29,165. 1842 23,756. 184.j 25.138. 1844 24,520. 1845 35,000. samt uti spanmål, för år 1841 . ... Transport R:dr 3,350,970; 92 Kongl. Muj;ts Klenl. Trop, till K. St. 1847. Transport Varande tillökningen i spanmål föranledd deraf, alt, vid nya arrendens uppgörande, penningarna lill det mesta förvandlats uti spanmål, i följd hvaraf denna inkomst-titel nu torde kunna upptagas i penningar lill.
Lag äger kialt "lian cleo clag utvexlingen körjar," oek att clet käll af sig sjelf, att vin Lagen uncleiställes Lonungens sanetion, clen icke kan änclras pä aliuat sätt, än 87 Legeringslörmen stacigar; samt ak en annan Leclamot inom samma 8täncl: att uti Lonungeos kittills ej utökvacle rätt, att cleltaga i Länkens lagstiftning, lag ej ensamt uägot särcleles mägtigt kincler emot körn^anclet ak kärra ticlers misstag, emedan cle keliok, till kvilkas kvllancle man kuncle ikrägasätta, att Länkens Lapital skulle tillgripas, visserligen mäste klifva lika trängancle kör Lt^relsen, som kör Lepresentationen; kvarköre öet ingaluncla vore säkert, att clen torre, som kegär penningar, skulle vägra, att, säsom vilkor för cleras erliällancle, kikalla Lanklsgeus äsiclosättancle, sä villa kramticla Ltäncler, i trotts aken allwäunare upplysning, meä vett ock vilja skulle sä kus - 366 Ltats-, Råneoocb bag-IItskottens balla med Lanken, som man borde tio, att fordne Liandergjort endast af okunnigbet. Oel» balka slutligen Lere Ledamöter inom II. vreste-Ltändet med HrOrekvs -norr »5cärve/-r,r sig förenat i yrkande, att uti denna bag jemväl matte intagas ett stadgande, att Landen ej färutgifva sedlarunder valeuren ak blifvande m^ntenbeten. Vä R. Ll:r gen vin redan kattadt beslut förklarat, sig vilja inlösa Länkens sedlar ieke till det belopp b vara de l^da, utan efter en ligvidationsgrund ak 128 skillingar eller 2z
Och har Tryckeriföreståndaren, uti den af honom den 18 nästlidne September angående sistnämnde resa till Fullmägtige afgifna berättelse, hufvudsakligen förmält, att de återstående stämplarne och formarne för Riksmyntsedlarne blifvit, jemte qvarvarande matricer, typer, punsar samt kasserade stämplar och fällningar, af honom hemförda, så att dåmera intet hinder mötte för sammansättande och förfärdigande i Bankens tryckeri af patricer och tryckformar till alla sedelvalörerne; att, såsom här ofvan redan blifvit nämndt, tryckformarne till sedlar å 5 R:drs valör sedan någon tid varit färdiga; att tryckformarne till sedlar å 100, 500 och 1,000 R:drs valörer voro under arbete; att en tryckpress med dertill hörande numereringsmachin för sedlar af medlersta formatet redan hit anländt, samt att den ännu felande numererings-machinen för sedlar af minsta formatet, jemte den tryckpress, hvaruti den är inpassad, vore att hitförvänta under innevarande Oktober månad. Till denna, i korthet lemnade redogörelse för Fullmägtiges fortsatta åtgärder, med afseende å de nya Riksmyntsedlarnes tillverkning, få Revisorerne lägga den upplysning, att samtelige af Banken intill den 1 i denna månad bestridda utgifter för anskaffande af papper och tryck till nämnde sedlar, uppgått till en sammanräknad summa af 47,556 R:dr 28 öre R:mt, det i sednaste Revisions-berättelse upptagna belopp, 13,945 R:dr 30 sk. Banko, deruti således inbegripet. Det långa dröjsmål, som vid detta vigtiga ärendes behandling hos Fullmägtige egt rum, har icke kunnat annat, än påkalla Revisorernes synnerliga uppmärksamhet. Rikets Ständers beslut om det nya räknesättets införande vidtogs redan vid 1853 och 48 1854 årens Riksdag, då tillika stadgades, att, vid tiden för nämnde räknesätts tillämpning, Banken skulle utgifva sedlar å de föreskrifna valörerne i R:mt.
N:a 5% Ankom dan 51 l8tg> Mejnoriol till Hedervärda, Bande-S%dnde\ med dtereiniss af Nils Håkanssons^ Jr an Christianstads, Län, Memorial o,it\ inskrifning i rättigheten för Torpare alt antaga Tjenstehjon. T. -*■ ill gemensam handläggning af Riksens. Bog. loll. Ständers BeviHrtingssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskott , liar Hedervärd». Bonde-Ståndet, under den 3pdje dennes, remitterat Riksdags, FulIniägtjgen Ajils. Håkanssons, från. Christianstads Län, Memorial, med yrkande, dteV matte, Toiupare, stom icke ega öfver ett hälftTunneland öppen Åkerjord» ej idka något hgudR $ Beviltnings-Utskottets Betänkanden* verk eller af alder och skröplighet hindras att sielrve arbeta, förbjudas att hos sig låta skattskrifva tjenstefolk} men alldenstund förstnämnde Utskott, vid företagen granskning af denna fråga-, ansett densamma icke stå i ett så nära och orne* delbart sammanhang med de i 60 §' af Regerings, formen bestämde föremål, för Utskottets öfverläggningar, jatt det kan tillkomma Utskottet att sig deröfver utlåta, fördenskull har detsamma velat ofvanberörde Memorial' härhos vördsamligeu återlemna. Stockholm dan 1? N:o 6, Ankom dsn 5- Maji' r82jr~ Betänkande, angående grunderna feir dem blifvande Bevillningen* Sällan hafva Rikets HöglofT. Ständer i en merabrydsam ock vigtig tidpunkt åt deras Bevillningsutskott uppdragit det af vidsträckta och granhagapligrer åtföljda förtroendet-, att föreslå de grunder hvarefter Riksens U glöd. Ständer skulle utöfva, deni grundlagen uernför belia line beskattningsrätt.
S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Memorial: ]N :o 518, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut öfver Utlåtandet K:o 4^9» angående anslag lör Cabinttls-Cassan; och N:o 519, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående 432. Prot. Ut dr. d. 12 Maj 1841 lån till Carlskrona stads pastorat; fann Ridderskapet och Adeln för godt att godkänna de föreslagna voterings-propositionerna. S. D. Ånyo föredrogos och bifollos Stats-Ulskottets den 8 dennes på hordet lagde: Memorial K;o 520, angående gratificaiion åt Stats-Commissarien af Sillén', och Utlåtande N;o 521, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Remiss å aflidne Kamereraren och Redogöraren vid Carl Gustafs stads GevärsFactori, Assessoren E. Widegrens enkas ansökan om pension. S. D. Biföll Ridderskap t och Adeln Banco-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Memorial N:o 1^5, med förslag till reglementariska föreskrifter motsvarande 3 Artikeln j Afdelningen i Banco-Reglementet af den 26 S. D. Återremitterades Banco-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 177, med förslag till ändring af åtskilliga §. §. i 3 Artikeln 4 Afdelningen af nuvarande Banco-Reglemente. N:o 178, med förslag till ändring af åtskilliga reglementariska stadganden i 8 Artikeln af Banco-Reglementet under den 26 S. D. Vid förnyad föredragning af Bancooch Lag-Utskottens d. 8 dennes på bordet lagde Memorial N;o 9., i anledning af vissa skiljagtigbeter i Riks-Ståndens sednast fattade beslut, rörande lagstiftningen för enskilda Banker, godkände Ridderskapet och Adeln så väl de föreslagna voterings-propositionerna, sorn, att voteringarne skola ske inom Förstärkt Banco-Utskolt.
Fröt. 1856 $ 1857. 4 Sami. 1 Åfd. 3 Band. 17 Raft. 1 2 Stats-Vtskottets Memorial N:o 170'. vuterings-propositionert, och af denna anledning jemväl lagt de af Bonde-ståndet dit nflåtna Protokolls-utdrag, rörande lörenämnda inbjudning, till handlingarne, så är följaktligen lydelsen af omförmälda voterings-propositioner af Rikets Ständer bestämd genom tre Stånds sammanstämmande beslut, hvarföre Bonde-ståndets återremiss å ifrågavarande voterings-propositioner icke kan till någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 26 November 1857. STOCKHOLM, tryckt bos N. Utlåtande, i anledning aj erka line ålerremisser A Betänkandet N:o 122. angående reglering af utål!terne under Riks-slalens Sjette Uujeud-Titel. (U. A.) De tili nämnde Bellinkande afhandlade frågor, hvilka blifvit lill StatsUlskoltel återremitterade, äro följande: Åttonde punkten, mont. b, i hvad delta moment rörer Utskottets tillstyrkande att, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, aflöningen för Läns-notarier, Liins-bokhållare och Lands-konlorister måtte förhöjas från dess vid sednaste löne-reglering bestämda belopp, för Läns-notarier från 500 lill 750 R:dr, för Lans-bokhållare från de i Irenne klasser fördelade beloppen 600, 700 och 800 R:dr till 1,000 R:dr i de 7 betydligare länen och lill 800 R:dr i de öfriga länen, samt för Lands-konlorister från 450 till 500 R:dr. Dessa delar af förevarande moment hafva alla blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterade, hvaremot Presteoch Borgare-stånden, med bifallande af momentet i öfrigt, allenast återremitterat frågan om löneföiliöjniugs-beloppet för Läns-bokhällarne.