Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S, D. Föredrogs protokollsutdrag från Höglofliga Ridderskapet och Adeln för den 23 innevarande månad JM 470, deruti de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudna att förena sig uti förstnämnda Riks-Stånds, vid pröfningeo af Stats-Utskottets Utlåtande, JM 483, i anledning af väckt fråga om inköp af Medicine Doktorn N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter, fattade beslut att, med afslag å Utskottets deri gjorda hemställan, en summa af 9,000 R:dr skulle ställas till Kongl. Maj:ts disposition, pä det att, derest Kongl. Majit så pröfvade nyttigt, ifrågavarande Prot.-Uldrag den 31 Oktober 1863. 703 samlingar mätte kunna å tid och på de vilkor, Kongl. Maj:t funne lämpliga, för Statens räkning inlösas. Sedan upplyst blifvit, alt frenne Riks-Stånd redan bifallit Utskottets berörda utlåtande, lades protokollsutdraget med deri gjorda inbjudning till handlingarne. S. D. Föredrogs Höglofliga Ridderskapet och Adelns genom protokollsutdrag för den 24 innevarande månad, 32 473, de öfriga Riks-Stånden gjorda inbjudning att förena sig uti förstnämnda Riks-Stånds vid behandlingen of Siats-Utskottets Utlåtande, 32 196, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka, fattade och i nämnda protokoll intagna beslut. Med vidblifvande af sitt beslut i denna fråga, afslog Bonde-Ståndet omförrnälda inbjudning och lade prolokollsutdraget lill handlingarne.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., biföll R. o. Ad. Utsk:ts förslag i afseende å den förev:de 7 :de punktens lydelse, med uteslutande af de i l:sta morn. förekommande orden: »från fastställelsedagen, oansedt tillämpning af regleringen ej genast kan börja.» 8:de punkten. Efter förmälan, att Utsk:ts hemställan i afseende å denna puukt bifallits af PresteSt:t, framställde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. å bifall till samma hemställan, dervid svarades ja. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att PresteSt:t jemväl bifallit hvad Utsk:t beträffande denna punkt tillstyrkt, och framställde sedermera propos. å bifall dertill; hvilken propos. med ja besvarades. Den 21 April e. m. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att PresteSt:ts beslut rörande denna punkt lydde sålunda: »Med ändring af Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af denna punkt, beslöt St:t, beträffande lista mom. af densamma: a) att efter ordet fördelning, som läses å 4:de raden, skulle tilläggas orden: på löngifvarne; b) att det af Utsk:t föreslagna tillägg å raderne 5 och 6: vederbörandes rätt att öfver fattade beslut i laga ordning anföra besvär alltid oförkränkt, skulle uteslutas; c) att de på 6:te och 7:de raderna förekommande orden »På grund häraf och efter» skulle utbytas emot orden »Derefter och med»; samt d) att orden på 9:de raden »deröfver församlingens och löntagarens yttranden infordras» skulle förändras till »deröfver församlingens och löntagarens, eller, i händelse af ledighet, kontraktsprostens yttranden infordras.» 2:dra och 3:dje mom. af 10:de punkten godkändes, sådana de af Utsk:t blifvit föreslagna.» Gr. Hamilton, Henning:
S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets den 9 och 10 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 161, i anledning af Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade Revisorers berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder ocb medel, fann Ridderskapet och Adeln 1, 4 och 10:de punkterne icke erfordra någon åtgärd, återremitterades 2 punkten på grund af deremot gjord anmärkning, samt blefvo de öfrige punkterne af ifrågavarande utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallne. Från Hög v. Preste-standet. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten remitterades en af prosten Sidner, med stöd af 56 § R, O., väckt motion, angående skyldighet för Svenska befolkningen i Lappmarken att deltaga i allmänna beväringen, samt ett med anledning häraf af lektor Wallman afgifvet anförande. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 69, i anledning af väekta motioner, dels om utfärdande af instruktion för fjerdingsman, dels om skyldighet för egare och innehafvare af säteri-, rå- och rörssamt insoekne-frälsehemman att i detta bestyr deltaga, dels ock om upphörande af nämnda befattning. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets följande utlåtanden och memorial, hvarvid Ståndet stannade i nedanämnde beslut: N:o 153, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga om delaktighet i civilstatens pensions-inrättning för borgmästare i rikets släder utom Stockholm, ät vensom för kommissions-landtmätare. N:o 154, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga proposition, angående serskildta åtgärder till hospitalfondens understödjande.
— Tro ej att mannen kan älska såsom qvinnan älskar, han bör ej kunna det – såsom äldre i verlden är han närmare Skaparen – han kan han bör ej ideligen nedböja sig öfver en kärleksrikt emot honom uppväxande blomma nej, han har berg att bestiga – haf att öfverfara – stormar att bekämpa och att öfvervinna. – Han skall ej låta hindra sig uti sin framfart – men – derföre behöfver han icke sakna en huld följeslagerska, som gående tyst (a) och vänligt uti hans spår, med sig för de oumbärligaste beståndsdelarne af det Hem, hvilket äfven af Nomaden uppslås under hvilans, under vederqvickelsens timmar, och hvarifrån han utgår, styrkt och uppmuntrad till sina vidare vandringar. Den ömma, den kloka medvandrerskan följer honom så troget – hon vill ej, att han skall nödgas gå för långt tillbaka att anträffa henne – ej heller, att han, ledsen vid hennes ständigt öfverklagade maktlöshet (b) och oförmåga att längre fortsätta tåget, lemnar henne efter sig i ödemarken af sin kärlek hämtar hon styrka och mod, hon vinner allt mer och mer krafter och – de resande anlända tillsammans till det slutliga målet Vi hafva ju kommit öfverens om att det så förhåller sig, min unga Vän, att det så måste förhålla sig: låt nu din öfvertygelse, din tro öfvergå till handling! Du är kallad att blifva en värdig, verksamt nyttig Medborgares maka – blif förtjent af denna utmärkelse! Visserligen blir du det allenast genom försakelse af mången, ditt hjerta dyrbar njutning, genom modig och allvarlig strid med den qvinliga, oupplysta känslans i andras rättigheter ingripande, despotiska ingifvelser – genom talrika, under ängslande väntan, i dyster enslighet framsläpade stunder – men dessa offer äro endast ringa! Ack – i stället för ögonblick, för timmar skulle många våra medsystrar med förtjusning uppoffra år, ja hälften af deras lifstid, för att sedan under återstoden deraf, kunna såsom du, akta den, de lofvat att älska, den med hvilken de i alla fall äro oupplösligen förenade!
Motionen anginge lag för consulers skyldigheter och deras förhållande till Svenska sjömän, bade derföre sammanhang med sjölagen och borde åtminstone med den slå i öfverensstämmelse, hvilket bäst borde kunna bedömmas af LagUtsk., som, om det pröfvade nödigt, kunde söka sammanträde med hvilket annat Utsk. det funne lämpligt. Af sådan orsak hade Hr Landtm, ansett frågan Den 22 April. 3o5 tillhörn LagUtsk:s behandling. Då likväl detta Utsk. ansett saken annorlunda, ville Hr Landtm, först hemställa, om R. o. Ad. behagade gilla LagUtskrs utlåt. Ropades ja och nej. Nr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg ärendet tillhöra Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts behandling. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg målet böra till LagUtsk. ålerlemnas. Ropades äfven ja och nej. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag hemställer vördsamt till Ståndet, om icke frågan, som angår en anstalt till handelns bästa, bör höra till Ekon.Utsk., och örn cj således målet bör remitteras dit. Uppå derefter framställd propos., fann R. o. Ad. målet böra af Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. behandlas. Till pröfning företogs LagUtskrs den 8 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 22, i anledn. af väckt motion om tillägg till 17 cap. 3a §:n Rätteg.-b:n, sådan den lyder i K. förordn. den 20 Januari 1779.
Riksd.Ordn. ”att SlatsContoiret bär, i frågor om sjelfva redovisningen af medlen, alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela,” K. Räntekammarens inventering såsom ingående uti nödvändigheten af en fullständig Controll, borde vid framtida Revisioner äga rum. Då likväl all den under K. Stats-Contoiret staenpe PenningeUppbörd, som af K. Räntekammaren re - Betänkanden, N:s 353. 231 dovisas skall, jemlikt derom meddelade föreskrifter, i B. St:rs Bank och RiksgäldsContoir på räkning insattes och derifrån till förefallande behof utassigneras, samt i följd deraf några medel eller contanta behållningar i K. Räntekammaren icke finnas, deraf inventering kan anställas , har Utskottet icke funnit beliöfligt, att i Instructionen för R. St:rs Revisorer, intaga något förordnande om K. Räntekammarens inventering. Med de bestämda gränslinie!-, Hr Friherre Anckarswärd ansett böra i Revisionslnstructionen uppdragas, i anseende till de förvaltande Verkens förhållande till Revisorerne, synes vara åsyftadt något stadgande i afseende på formen af de Utlåtanden, som, öfver Revisionens anmärkningar eller framställningar, af de förvaltande Verken afgifvas, och hvartill anledning blifvit tagen af innehållet af K. StatsContoirets öfver 1827 års RevisionsBerättelse afgifna yttrande. Men som i frågakomne Utlåtanden af K. M:t infordras och till K. M:t i underdånighet afgifvas; och Utskottet dessutom ej kunnat finna rättsenligt, att, genom serskildta föreskrifter i detta fall, uti Instructionen för R.
Det är således orätt alt säga med Hr Sandströmer att det skydd, som den gamla tulltaxan lemnar, endast vore behöfligt för fabriker och näringar, ty om Stockholms borgare och andre stadsboer kunna köpa kött, smör o. s. v. för bättre pris ifrån andra länder, då skulle man få höra huru våra landtmän skulle beklaga sig, och sådant med skäl, ty de böra ju, för det allmänna bästa skuld, äfven få sälja sina produkter. Jag vet icke för ögonblicket någon vidare anmärkning att besvara, utan anhåller och hoppas, att R. o. Ad. måtte godkänna Hr Skogmans framställning. Hr Ribbing: Hr Lefre'n har påbördat mig, i följd af mina yttranden, ett uppsåt som jag ingalunda vill erkänna mig hafva hyst, det nemi. att jag skulle vilja jaga bort fabrikerna. Jagt har aldrig varit min sysselsättning i allmänhet, och aldra minst jagt på menniskor, och jag skulle tro att, om jag för min enskilda person hade den äran att vara känd af Hr Lefrén, jag af honom skulle blifvit bättre bedömd, än att han skulle trott mig om att vilja bortjaga fabrikerna ur landet. Det har aldrig varit min mening; men jag har velat uttrycka, att jag ej vill locka och narra Den 31 Maj f. m. 217 folk in på en väg som leder till deras förderf. Det var min mening. Hr Lefrén tyckes vilja förkasta allt hvad theon heter, eller åtminstone sätta den ganska långt under praktiken. Jag tror deremot att båda delarne böra följas åt och att de äro båda alldeles nödvändiga; och det se vi, att den somför tidigt börjar praktisera, han gör det som ej är rätt. Man måste hafva någon theori att utgå ifrån, annars fruktar jag att det går som det verkligen gått med detta ärende, så att man famlar i luften den ena riksdagen hit och den andra dit, hvarigenom ett ständigt vacklande uppstår. Det är följden af praktik, som ej är byggd på theori.
I kända och okända makter) alls icke barn af sin tid; man är en individ, eller, à la bonheur, ett nummer af den arten Homo sapiens, som hör under ordningen Bimana, klassen Mammalia. Och ni må räkna 1885 eller 1916 eller något annat, hvad det vara månde, så skall dock det djuret alltid gå på två ben och ha två händer lediga för knif och gaffel; alltid föredra en ”boeuf à la mode” framför en ”nouvellette à la mode”; och en ”nouvellette à la mode” framför en ”à la icke mode”.171 Och det vet Ni lika väl som jag; och på samma gång Ni nog helt objektivt är en af de alla, har Ni lärt litet subjektivitet, eller har litet sådan i behåll (tacka Er grönska Och derför är Ni, och Ernst Ahlgren, och fru Edgren, och Strindberg och Geijerstam och blygsamme undertecknad och hela surfven blefne författare – derför att vi ha, eller tro oss hafva de der subjektiva glasögonen att titta på tiden igenom. Och vi titta. Och vi skrifva. Och vi skräna (à la mode!!) om att vi ”ge oss sjelfva”, men vi akta oss nog vackert för det; ty vi äro icke professorer i zoologi, och vi vilja ju icke ge ut någon handbok i fysiologi; vi skola skrifva modejournaler; vi skola skrifva ”splitter nya visor för i år”; vi skola skrifva romaner (eller noveller)!
Slutligen och enär skyldighet åligger dem, som vilja blifva skeppare, att taga examen, hemställa Rikets Ständer, det må hädanefter tillåtas sådane personer att när som helst och då de sig dertill anmäla, denna examen i de fastställda Navigations-skolorna undergå, under de vilkor och eontroller, som i allmänhet för examina derstädes kunna blifva bestämda. Rikets Ständer hafva för öfrigt trott sig icke böra i underdånighet föreslå några närmare bestämmanden rörande Navigations-skolornas organisation, lärarnes bildande och tillsättande m. m., helst dertill fordras en noggrannare kännedom om ämnet och serskilde locala förhållanden, än den Rikets Ständer varit i tillfälle att inhemta; hvadan och med åberopande af ofvanberörde grunder, efter hvilka Rikets Ständer, för deras del, ansett Navigationsskolorna böra inrättas, Rikets Ständer få dessa Skolors närmare organisation till E. K. M:s Nådiga omsorg i underdånighet öfverlemna» Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Februari 1841. Expcdilions-L1 IskoUets Förslag till und. Uppläst oeb godkändt hos Ridd. oeh Adeln den 10 Febr. lSzfr» [Pieste-Ståndet den i3 Borgare-Ståndet den i3 Bonde-Ståndet den i3 — Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående en uppkommen brist i f83p års anslag för Bevärings-manskapets vapenöfningar. (Stats-Utsk. Uti. N:o 401.) S. A. K.
Cederslröms och Hr von Hai tmansdorffs yrkande, att denna fråga ej bör kunna anses höra till slatsreglei ingen, såsom exempel anföra, huruledes allt, som hörer till statsregleringen, vanligen alltid beror på ett om, nemi. om något beviljas eller ej. Örn det t. ex. göres ett förslag, alt en lön skall förhöjas med en viss summa, och två Stånd vid beslutet derom stanna emot två; två Stånd saga: vi vilja ej medgifva någon förhöjning i denna lön, men de öfriga två Stånden medgifva en sådan förhöjning; så är det ju klart, att votering derom kommer alt ske, och örn ej den sidan vinner, som vill förhöja anslaget, så kommer frågan att förfalla ; men detta måste afgöras genom förstärkta StatsUtsk. Hvad nu beträffar det föredragna målet, så synes det mig klart, att frågan om räntepersedlarnes utgörande i contanta penningar till Staten rörer Statens inkomster, att Statens inkomster röra statsregleringen, och att således denna fråga otvifvelaktig! måste behandlas såsom gntndlagarne rörande stalsregleringsfrågor föreskrifva, nemi. genom votering i förstärkt Statsutskott. För öfrigt är här åberopadt hvad StatsUtsk. vid 1834 ' Det var väl ej händelsen då, alt två Stånd stannade emot två i just samma fråga, som nu är under öfverläggning; men det var trenne Stånd, som biföl lo Utsk;s framställning. PresteSt. protesterade då såsom nu emot hela denna fråga, men icke dessmindre godkändes voter:s-propositionen. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag är också af den tanke, att denna fråga är af beskaffenhet alt kunna och följaktligen i delta fall böra förfalla, och jag anhåller alt korlligen få uppgifva dc skäl, hvarpå jag grundar denna öfver - u6 Den i3 Januari e. in. tygelse. 75 §m Riksd.Ordn. är elen §. sorn i allmänhet bestämmer, huru frågor af denna ait skola behandlas. Der står nemi :
helst ifrågavarande läkarebeställning inginge uti den af Landshöfdinge-embetet föreslagna regleringen, dock med vilkor att i händelse motionen vunne bifall och stationen för den blifvande läkaren komme att förläggas å landsbygden, de kom - 40 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 222. numer, hvilka skulle tillhöra det ifrågasatta läkare-distriktet, ålades anskaffa och underhålla lämplig bostad för läkaren å den plats, sorn till station klefve bestämd. Af dessa och flera andra från olika delar af riket i förevarande ämne gjorda framställningar synes behofvet för helsovården i landsorten af ett ökadt antal läkare vara ådagalagdt, och Rikets Ständer hafva jemväl insett angelägenheten deraf, alt nya läkarebeställningar, der sådana finnas mest behöfliga, på statens bekostnad inrättas. 1 följd häraf och då Rikets Ständer, i likhet med hvad Sundhets-kollegium yttrat, anse billigheten fordra, alt distrikternas invånare bereda och underhålla bostad för läkaren å det för hans tjensteutöfning lämpligaste ställe, hafva Rikets Ständer bifallit, att löner för 2me nya Provincial-läkare, nemligen en inom Råneå och Gelliwara socknar af Norrbottens län och en för Nordmarks härad i Wermlands län, samt arfvoden för ytterligare 6 extra Provincial-läkare, nemligen en inom sydvestra delen af Skaraborgs, en inom Sotenäs, Stångeuäs m. fl. ofvan nämnda härader af Götheborgs och Röhus län, en inom Ostra härad af Jönköpings län, en inom Kinds härad af Elfsborgs län, en inom Gärds och Albo härader af Christianstads län samt en i Trosa stad, må blifva å stat uppförda, dock med vilkor, att invånarne i de dislrikter, der nya extra Provincial-läkare komma att anställas, upplåta och underhålla lämplig bostad för läkaren å del ställe, som af E. K. M:ts vederbörande Befallningshafvande godkännes.
Uppå af Herr Grefvert och Landt Marskalken framställd samt af Ridderskapet och Adeln bifallen Proposition beslöts, att detta Ärende skulle hvila, intill dess Riddarhus-Utskottets berörde Memorial till Ridderskapet och Adeln inkommit. Börjades justering af Pleni-Protocollet för den 29 sisiledne November. Vid uppläsning af Herr Munck af Rosen, schölds deruti upptagne anförande, yttrade Herr Grefven och l.andtMarskalken, att sorn han i allt ville bemöda sig att efterkomma Ridderskapets och Adelns önskningar, finge han anhålla, att när någon Motion munteligen framställdes, sådant måtte högt och tydeligen verkställas, på det H.rr Gretven och LandtMarskalken derigenom måtte blifva i tillfälle, att kunna fram. ställa de grunder, hvarpå Propositionen skulle stödja sig. Den 6 December. 155 Fortsätter justeringen af Protocollet förden 4 ennes intill slut. ^öretogs till pröfning Instructionen och EdsFor nlairet för Banco * Utskottets Ledamöter. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf, uppläste följande anlörande: I Som hufvadföremålet för Riksens Ständers bemödande vid denna Riksdag synes böra vara att återställa ordning och stadga i vårt Fenninge-Verk, och utgången häraf troligen kommer hufvudsakligen att bero på Banco - Utskottets åtgärder; så anser jag af yttersta vigt, att gifva detta Utskott en, mot ändamålet så fullkomligt som möjligt, svarande Instruction.
Sk® B.v. Antal. Sk®. L®. ®. Sk®, Sk®. Antal. Sk®. L®. ®. Sk®. Sk®. N. Summa. Jernverksarbetare. Jernhandteringens afkastning. ° Vid Frösdals kopparverk i Ångermanland äro enligt Bergmästarens uppgift endast år 1857 tillverkade 57,8575 centner nickelkoppar; men de öfriga åren ingen tillverkning uppgifven. Under qvinqvenniet hafva följande nya verkstäder blifvit tillåtna, nemligen Mohögs gjuteri i Sköns socken 1857, hvilket afbrunnit sommaren 1859, men nu är åter uppbygdt, samt Eriksfors jernmanufakturverk vid Grössjö by i Bjertrå socken den 15 Februari 1860. Tab. Litt. o. Arbetare vid andra verk än jernverken hafva under qvinqvenniet icke blifvit anställde, och jernverksarbetarne hafva varit de i nedanstående tab. Litt O uppgifne. Såsom allmänt omdöme öfver bruksrörelsen anser sig Kongl. Majrts Befallningshafvande kunna meddela, att då blåsningstiden vid masugnarne förökats med öfver 90 blåsningsdygn, då dygnstillverkningen i medeltal uppgått till omkring 30 Sktc, samt under det föregående qvinqvenniet icke ens upphunnit minimum inom det senaste, tackjernsblåsningen måste antagas hafva icke obetydligt förkofrat sig. Stängjernstillverkningen har deremot, enligt hvad förut är visadt, minskats, hvartill orsaken till en del får tillskrifvas den omständigheten, att 4 härdar mindre finnas än under 1851, men väsentligast de fallande jernpriserne. Att produktionen af gröfre jernmanufaktur och stål under sista qvinqvenniet ökats är förut anmärkt. Till upplysning om den större eller mindre förmån jernhandteringen lemnar sina idkare må anmärkas, att de bruk, som hafva egen tackjernstillverkning, sannolikt hafva någon, om än icke stor behållning på sin tillverkning, men att de öfriga, som måste köpa sitt tackjern, hafva ringa eller ingen behållning på sin handtering.
Han stod som förryckt och såg på henne, där hon kom emot honom. Hon kom raka vägen från snåren i skogens innersta, där ormbunkarna bli höga som träd, där de jättelika furorna utestänga solljuset, så att det blott kan falla som gyllene stänk på den gula mossan, och där linnean kryper öfver lafklädda stenar. Ack, jag hade nog velat vara i Kevenhüllers ställe för att få se henne, där hon kom, med ormbunkblad och granbarr intrasslade i det strida håret och en liten svart huggorm om halsen. Tänk er henne, smidig i gången som ett vilddjur och medförande en frisk doft af kåda och smultron, af linnea och mossa! Hvad dock människorna måtte ha stirrat på henne, då hon tog sig för att vandra öfver Karlstads torg! Hästar skrämdes väl i sken af hennes långa hår, som flög för morgonvinden. Gatpojkarna sprungo efter henne. Karlarna släppte betsman och köttyxa för att gapa på henne. Kvinnorna sprungo skrikande efter biskop och domkapitel för att drifva otyget ur staden. Själf gick hon fram lugn och majestätisk och smålog blott åt uppståndelsen, hvarvid Kevenhüller såg hennes små spetsiga rofdjurständer lysa fram bakom de röda läpparna. Hon hade hängt en kappa öfver ryggen, för att ingen skulle märka, hvem hon var, men olyckan ville, att hon glömt att skyla svansen. Nu låg den och släpade längs gatstenarna. Kevenhüller såg svansen, också han; men man måste komma ihåg, att han var grefveson, fast han blifvit urmakare. Det gjorde honom ondt, att en högboren dam skulle ge sig till pris åt stadsboarnas åtlöje; därför bugade han sig för den sköna och sade höfviskt: »Behagar inte ers nåd att lyfta på släpet!» Skogsfrun blef rörd, ej mindre öfver hans välvilja än öfver hans artighet. Hon stannade midt framför honom och såg på honom, så att han tyckte, att lysande gnistor foro från hennes ögon in i hans hjärna.
Vlär d. ij Aug. 1S34. Ståndet, teoni redan bifallit Betänkandet w:o 88, fann nu för godt att, med vidblifvande vid delta beslut, lagga Tillåtandet N-° 2a1 ihT liandlingarne. 'S. D. Siandet, lät sig å nyo föredragas S tat sTJ t skottets Utlåtande N:o 22a, i anledning af erhållen älerremiss å Betänkandet. IsT:o 89, angående regleringen af allmänna IndingningsStaten och vidtog dervid nedannämlide beslut: , .in 1 :a punkten, beträffande anslaget lill f. d. Kongl. Famillens underhåll; Betänkandet N;o 89 bifölls i denna del. 2 a punkten, angående Landshöfdingars samt LanatStatsTjensteniäns och Beljentes pensionsrätt; Med afslag till hvad Utskottet i senare, Utlåtande^ iy:o 222 föreslagit, fann Ståndet för godt att till alla delar bifalla hvad Utskottet tillstyikt i Betänkandet n:o 89, 3:c7je punkten} om Landshöfdingars rättighet att vid 60 års ålder afgå med pension; Betänkandet N:o 89 bifölls. 4 de punkten, angående pensioner lill förre Kronofogden, Assessore» Hollstén, förre LandtRäntmästaren, Kongl. Rantmästaren Ahlgren oell LandsKamereraren', Kammari*Adel lier!zman; 1 afseende på .Assessoren Hollsten bifölls senare Utlåtandet ppo 32a, och i anseende till det öfriga godkändes Betänkandet H:o 89. Bite punkten, rörande Amiralsoch Generals-pensioner; Betänkandet N.‘o 89 gillades med det i Utlåtandet JJ:o 222 föreslagna tillägg. (:t ° punkten, om gratification lill Enkan Benzelstjerna; . 7 de punkten, om arfvode lill f. d.