Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dylika ritualer och ceremonier, mer eller mindre vidskepligt omfattade, kunde hafva 31* Den 8 Februari f. in. sin förklaring och ursägt i de torst» kristna tiderna, vid ofta förefallande blandade äktenskaper mellan hedningar oell kristna, men då Stat som Kyrka alltid måste stå uti en oupliörlig utveckling, för att komma sanningen så nära som möjligt i det praktiska lifvet, och ännu mera nu, under inflytelsen af den religiösa frihetens idée, så är det af vigt att gifva Staten hvad Staten tillhörer, och Kyrkan hvad Kyrkan tillhörer. Kyrkan, den må hafva hvad namn och form som helst, har, med hänsyn till det allmänna Iifvet, såsom sitt hufvudsaklig» valspråk: »Vårt borgerskap är i himmelen» (Phil, 3: 20, 21.), men Staten, och allt hvad denna verlden, hvad naturen tillhörer, sä länge deu vandrar i stoftet: »Vårt borgerskap är på jorden». Inviger Staten de borgerliga institutionerne än så mycket med kyrkliga vigelser, så förblifva de dock samma verldslig» borgerliga institutioner som förut, men hela saken blir, för den fördomslritt tänkande, endast ett gyckel med Ordet, som i sig sjelft och i sanning är ett heligt ting, ty Gud är Ordet (Joli. 1.). Äktenskapet behöfver sål. icke några kyrkliga vigelser, för att vara hvad Skaparen vid verldens begynnelse ämnade det till vid dess inrättande, det är helgadt af evighet med detta hans eget evighetsord: »och han välsignade dem och sade till dem: varer fruktsamme, förökens och upfyller jorden» (1 M. B. 1: 28). Äktenskapet, då det är ingånget »i Herranom» (1 Cor. 7: 2. 9. 10. 39.), i en sann tro och förtröstan, har i sjelfva naturen, såsom sådan, sin välsignelse för tiden, ej mindre än för evigheten i ett saligt återseende, och skall man förgäfves söka återfinna den minsta motsvarighet till vigseln uti den Heliga Skrift, det vare sig gamla eller nya Testamentets böcker. Desamma synas fastmer hafva vördat
Prat, I0?äc Sami. 1323. 3® 466 Underdåniga Skrifvelseri igenom en rubbning i föreskrifterrie om Pen® sions-rättigheten skulle uppkomma , hvilken aflägsnade ändamålet; likväl och då angeläget synes, att den Pensions-rätt, som, enligt Commitr terades Förslag, skulle dessa Embetsmän tillkomma, utöfver och oberoende af hvad i följd af deras förut egande delaktighet i den nya Cassan kunde tilläggas dem, må varda närmare bestämd, få Riksens Ständer nu i underdånighet öfverlemna till E. K, M., att jemväl uti denna del i Nåder låta utarbeta ett Förslag till allmänt stadgande för framtiden, i sammanhang med Författningen om Pensions-Inrättningen för Civila Staten. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 176. tJppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. § Sept.' 1833® Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 11 Bonde-Ståndet d. 13 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, ani gående förklaring af 2 5 Cap. 5 f. Rätteg ångs-Balken, och 3 Cap, 4 Missger• nings-Balken. S. Ai K. TJti Nådig Proposition af den 9 sistlidne Maji,' har E. K. M. gifvit Riksens Ständer tillkänna , Underdåniga Skrifvelser'. 4^7 attj uppå vackt fråga, dels huruvida mål angående ansvar för den, sorn kommer drucken i kyrka eller der Gudstjenst hålles, eller eljest gör derstädes oljud och förargelse, böra underställas Hof-Rättens pröfning, dels ock huruvida, jemte de i Lagen för omförmälde förbrytelser utsatte böter af 25 Daler, särskild påföljd bör Iläggas för Sabbatsbrott, enär förbrytelsen sker I Söneller Helge-dag, E. K. M. funnit, att, enär förbrytelsen icke är upptagen ibland de uti 25 Cap. 5 §.
All Sverige ensamt skulle frånsäga sig denna sednare tiders, om jag sä må säga uppfinning, finnér jag för min del på det högsta oklokt; och kan jag således icke annat, än med min röst understödja det förslag, som går ut på alt äfven åt värt land förskaffa denna för den inhemska industrien sä vigtiga häfstång. Man säger visserligen, att Staten icke bör mellankomma, utan alt hypolheksföreningar samt deras räntebärande papper med lika fördel kunna användas. Jag anmärker deremot, att uti ett land, sä skuldsatt som Sverige, bör man icke genom konstlade åtgärder ytterligare öka begäret att skuldsätta sig. Jag anser det ändamålsenligare, alt Staten mellankommer och utgifver sådane papper, hvilka kunna gä man och man emellan. Jag anser, att den föreslagna åtgärden, att öfvertitta fastighetsbeläningen till Riksg.cont. är en ganska lämplig utväg, för att vinna det af mig nu framställda stora ändamål. Man har visserligen gjort åtskilliga anmärkmr deremot; men dessa anmärkmr hafva icke varit af beskaffenhet, alt de på min öfvertygelse kunnat inverka till ogillande af sjelfva förslaget. Man har sagt, att en sådan öfverflyttuing skulle rubba Bankens credit. Jag svarar derpå, att jag icke kan tänka mig, det Banken skulle öfverlåta en del af sin säkra tillhörighet, med mindre 9 H. 41 322 Den 12 April f. m lin att de obligationer, som Banken derför erhölle, vore ställde i den mest bestämda form som ske kan. Utom den garanti, som K. M. säkerligen icke skall undandraga sig att lemna, äga R. St. flere medel i sina händer för att gifva dessa papper ali möjlig säkerhet. Man äger i detta fall exempel frän andra länder. Så har l. ex. Danmark upptagit länj England, och till säkerhet derför förskrifvit Sundska tullen. Afven vi skulle kunna äga dylika utvägar till betryggande af berörde obligationers säkerhet; t. ex. genom anvisning på stora sjötullen. Jag ser icke pä hvad sätt alla de farhågor, som man här framställt såsom hinder emot den föreslagna åtgärden, i en framlid rimligen skulle kunna realiseras, och vägar jag på dessa grunder tillstyrka bifall till Frih.
Det sistnämnda, stiftadt år 1818, såsom ett högre Undervisnings-inslitut för Artilleriet, har, i följd af Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref deli i3 October i832, blifvit upplåtet till begagnande af både Artilleriets och öfriga Vapens Officerare, och är således numera att anse såsom ett gemensamt högre Läroverk för hela Armén. Läroverket står under H. K. II. K ron-Prinsens, i Dess egenskap af General-Fälttygmästare och Chef för Artilleriet, höga inseende, och eommenderas af en Befälhafvare, som till sitt biträde har en tjenstgörande Major, en Inspector för Lectionerna och en Redogörare. Undervisningen meddelas för närvarande af 14 Lärare, hvaraf tre för de mathematiska Vetenskaperna, en för Experimental-fysik och Kemi, en för Militär-Hygiéne, en för Veterinär, lie för Artilleri, två för Fortification, en för mathematisk Geografi och Topografi, en för Krigshistoria och Taktik, samt en för Fäktning och Gymnastik. Vid Inrättningen kunna emottaga 46 Elever, hvaraf 22 rum äro bestämda för Artilleri-Officerare, och de öfriga för Officerare af andra Vapen; nu njuta 43 Officerare derstädes fri undervisning, jemte boningsrum. Hvarje Lärocours påräknas att räcka ungefärligen 2| år, och slutas med offentlig examen. Ifrån Läroverkets inrättande intill närvarande tid, hafva inalles 92 Artilleri-Officerare, behörigen examinerade, derifrån utgått. Detta Läroverk, är icke uppfördt i Riks-Staten, utan har kostnaden för detsamma hittills blifvit bestridd af särskilt för ändamålet i Nåder anvista medel. I Hufvudstaden finnas jemväl flera Privata Schol-Inrättningar, der Undervisning lemnäs emot betalning. Bland dessa utmärker sig den Uppfostrings-Schola efter Hillska Methoden, som år i83o, genom Actie-teckaf ett Sällskap eller Bolag blifvit inrättad och den 1 Juli nämde »«■ öppnad i en dertill inköpt egendom, kallad Barnängen, på Södermalm.
Inom Rikets Städer ege Borgare, öfrige idkare af yrken, sorn till borgerliga näringar räknas, egare af hus eller tomt samt egare elter innehafvare, med ständig besittningsrätt, af jord under Stadens domvurjo, alla dessa sä framt de iiro i Staden bosatte, äfvensom Stadens Magistralspersoner, utt bland sig välja Riksdagsfullmäktige. Stockholm sände Tio och Götheborg Tre egna Fullmäktige; Städerna af Första Klassen hvardera två: de af Andra Klassen, med rätt alt ställa Tvä, hvardera minst Fin ; och Städerna af Tredje Klassen hvardera En Fullmäktig. Städerna af de öfriga Klasserna ega att sända hvardera En Fullmäktig; dock med rättighet att förena sig Två, högst Tre, om en person, hvilken likväl måste vara till Riksdagsman vald tor den af dessa Släder, der lian sjelf valrätt eger. Riksdagsfullmäktig för Stad af Tredje Klassen må jemväl kunna tillika antaga Fullmakt för en annan Stad af lägre Klass. 2:0. Valen skola ske inför vederbörande Magistrat, efter del ä hvarje ort öfliga valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum. då antingen någon Stads valberältigade innevånare, eller ock en eller liera Klasser biand deni, om sådan ändring öfverenskomma och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl densamma fastställa; börande, i fråga om sådan ändring, de valberultigades röster, der valen dittills omedelbart förrättats, beräknas efter hvad hvar och en af de väljande till Staden eller dess allmänna behof skattar. Efter denna grund beräknas ock rid Riksdagsmannaval rösterna, der det omedelbara valsättet är öflig t, sä vida icke annan beräkningsgrund på nu föreskri/vet siiil antages. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutna sedlar af de vulberälligade eller af derus utsedde Elektorer, må Riksdagsfullmäktig icke kallas.
HandelsBalken, inrättande af Förmyndarekammare och Förslag till en förändrad HypotheksLag m. m. P. 447* — om StatsUtskoltets sednare Utlåtande rörande GeneralAssistanceContoiret. P. 448- — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande, rörande ändring i gällande föreskrifter, angående vården och förvaltningen af Kyrkornes fastigheter och medel, samt granskningen af redogörelserne derföre. P. 448- — angående Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottels hemställan, om RiksStåndens särskilte Beslut, i frågan om jemkning af Extra Roteringen i Riket. P. 448- — om nedannämnde Utlåtanden: från StatsUtskottet, angående StatsRegleringen i allmänhet, samt Förslag till RiksStat för år 1824 och följande åren intill nästa Riksdag; från Statsoch BancoUtskotten, angående medel till förskott å anslaget till GöthaCanal-byggnad för nästkommande år; från BeviilningsUtskottet, med Förslag till en ny Författning angående Bränvinsbrän - 445 ningen och de derför bestämde afgifter. P. 449• “ om nedannämnde Utlåtanden: från Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: i) rörande införande här i Riket af Dra vback eller restitution af Tull för Råämnen, då de förädlade utföras; 2) i anledning af väckt fråga, att Salt och Sill mätte få Tullfritt införas; från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: i) rörande skyndsammare verkställighet af en i Nåder anbefalld åtgärd till beredande af utvidgade handelsförhållanden emellan Sverige och Norrige; 2) om behofvet af nya åtgärders vidtagande till förekommande af oägta barns långsamma förstörelse i Stockholm, genom nöd och elände.
Är det sättet att sölja för fäderneslandets väl att utan plan kasta sig från den ena åsigten till den andra och ordna Rikets försvar efter som det ser ut på den politiska himmelen den ena dagen eller den andra? Detta hörer icke till saken, utan till saken hörer, att man skall känna sig djupt intagen af den känsla, att fäderneslandet skall finnas i försvarsskick för möjligen inträffande krig. Hvad främmande magters vänskap beträffar, måste den, som vill emottaga densamma, vara beredd på att kunna emottaga den med väpnad arm; eljest får man ingen vänskap, som är värd att emottaga. Endast den väpnade handen km taga emot vänskap och vårda den, om den är värd att vårdas. Hvad den financiella delen af frågan vidkommer, kan jag så mycket lättare vederlägga talaren, som lian endast framställt suppositioner öfver verkliga tillståndet. Jag skall utbedja mig alt få draga upp en kort tafla öfver den financiella ställningen inom Riket. Vid ett tillfälle som detta är det obehagligt att höra många siffror. Jag skall derföre inskränka mig till så få som möjligt. Om R. o. Ad. skulle tänka sig, alt de förslag, som sednast blifvit gjorda till förändring af brännvinsbränningsoch tullbevillningen, af R. St. blifva antagna (jag förutsätter det, emedan LTtsk. redan gifvit förslag dertill), blir förhållandet sådant, att Riksg.- eont. under de kommande åren kommer att äga en tillgång af 710,000 r:dr årligen att användas till betäckande af Riksg.contrs nuvar. 2 millioner r:drs skuld, icke skulden till Ranken eller Rlksg-cont:s öfriga skulder. Om vi nu komma i håg, att StatsUtsk:s betänk.
Kött, hos Ridderskapet och Adeln: att, på de vid artikeln Fläsk här ofvan anförde skäl, den af Utskottet åsatte införsels-tull måtte nedsättas; och i Boi 'gare-Ständet: att derå må antagas 18 R:drs värde och 3 R:dr 32 sk. införsels-tull tunnan, helst endast till Stockholm årligen måsle införas 2,000 tunnor.. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 30. 27 Lacca, Gummi i Borgare-Ståndet: att införsels-tullen derå bör bestämmas till 3 sk. W. Lackmus, bos Borgare-Ståndet: att tullvärdet bör vara 8 sk. och införsels-tullen 1 sk. per S>. Lin, inom Borgare-Ståndet: af en Ledamot att å det häcklade bör sättas 6 R:dr värde och 1 R:dr 32 sk. införsels-tull och å det ohäcklade 3 R:dr värde och 1 R:dr tull, samt af en annan, 1 R:dr 24 sk. Lull för det häcklade och 36 sk. tull per LW för det oliäcklade. Ljus, hos Ridderskapet och Adeln: att tullen utan uppgifne skäl blifvit höjd; — och i Borgare-Ståndet: att å Talgljus bör bestämmas 5 R:dr värde och 1 R:dr 24 sk. införselstull L®. Luktvatten, hos Bor gare-Ståndet: dels att införsels-tullen derå bör antagas lill 8 sk. W, dels alt, då tullen å Sprit blifvit höjd, det vore inconseqvent att icke äfven i samma proportion höja tullen å Luktvatten. Mais, i Bonde-Ståndet: att nuvarande tull derå bör bibehållas. Malm, hos Ridderskapet och Adeln, samt i Presteoch Borgare-Stånden: att hittills gällande förbud derå bör fortfara.
M:ts högstberörda nådiga skrifvelse, medgifva: 1:o alt den för fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad bestämda tid får utsträckas till 1859 års slut, och § 3 mom. a i oftaberörda kontrakt, samt § 3 mom. b i bolagets privilegier i enlighet dermed ändras; 2:o att den summa, som, efter arbetets fullbordan, skall hvarje år afsättas till réparations-fond, må minskas från 5,000 till 3,000 R:dr, under den lid, som åtgår för amortering af det statsbidrag, bolaget kan af E. K. M:t förunnas, men sedermera utgå lill fulla beloppet 5,000 R:dr; samt att § 5 i oftabesagde kontrakt och privilegium erhåller en härmed öfverensstämmande lydelse; och Eocpcditions-Utskottets Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 113. 213 3:o att, sedan de vilkor och förbindelser, E. K. M:t kan finna lämpligt föreskrifva bolaget för tillgodonjutande af ytterligare understöd, blifvit uppfyllda, den i § 10 moni. e intagna bestämmelse, i afseende på beloppet af ränta oell utdelning å aktierna, får, efter E. K. M:ts pröfvande, förändras. Hvilket Rikets Ständer få härigenom, lill svar i ämnet, underdånigst anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 Juli 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Juli 1851. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeterhjelgen inom provinserne Småland och Oland. (StatsUtsk. Uti., N:is 64 och 216.) S. A. K. Sedan åtskiilige Riksdagsfullmäktige för Bonde-ståndet inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län vid 1840 och 1841 årens riksdag, uti serskilda till E. K.
Fordringarne åter voro : Återstående köpeskilling för en försåld egendom å Riddareholmen af Allmänna Sundhets-Comiten båda löpande med 5 procents ränta; och af Mechaniska Stenhuggeri-Bolaget med 3 procents ränta. Hvarefter återstodo räntelöpande Skulder , Och vid anställd jemnförelse befinnes alltså, att den räntelöpande skulden blifvit i sjelfva verket minskad, under desse fem år, endast med 12,958 R:dr 43 sk. 6 rst. B:co. Enligt 1837 års Bokslut ägde Staden Fastigheter till ett Brandförsäkrings-värde af 432,766 R:dr 3a sk., samt dessutom åtskillige icke brandförsäkrade Lägenheter och Tomter, uppskattade till 76,608 R:dr 42 sk. 8 rst., eller tillsammans till ett heräknadt värde af 509,375 R:dr 26 sk. 8 rst, hvaraf, efter afdrag af den uppgifne skuldsumman 342,688 R:dr 25 sk. 6 rst., en behållning af 166,687 R:dr 1 sk. 2 rst. B:co är af Kammar-Contoret utförd till Stads-Cassans fördel.
Det har äfven blifvit visadt, alt detta går för sig i elementarskolan i Stockholm. 1 nämnda programm finnes tillika en tabellarisk uppställning, som visar, att sedan man uppskjöt latinet till 5:te klassen, de, som aflagt studentexamen, fått bättre betyg än förut, då man började med latinet i 3:dje klassen. Den tiden var medelbetyget icke fullt approbatur, nu "år det derutöfver. Den siste värde talaren har åberopat D:r Thyselii reservation. Jag är i tillfälle att upplysa om ett misstag, som är begånget i nämnde reservation. Der står nemi. »att utaf 218 lärjungar, som upptagas i förteckningen den 6 Juni 1862, undervisas lör närv:de blott 31 eller omkring 14 proc. i latin af 1 lektor med dess biträdande adjunkt, under det att med Stockholms gymnasium af dess omkring 100 lärjungar, 88 tillhöra den klassiska linien.» Han bar, lör att komma tili detta resultat, måst utgå från en oriktig beräkning. Han har nemi. tagit hela nya elementarskolans personal och jemfört den med gymnasii, men gymnasium utgör icke mer än 2 klasser, motsvarande de 2 öfre klasserna i elementarskolan, och om man anställer en jemförelse emellan dessa båda klasser och gymnasium, så finner man, alt uli de förra förhåller sig antalet af latinläsare till antalet af öfrige lärjungar såsom 22 till 25, och i gymnasium förhåller det sig som 88 till 100. Latinläsarne utgöra således vid båda läroverken samma proc. af hela antalet. Man har anfört att lärlingarne icke skulle få tillräcklig tid att lära sig latin, om de icke började dermed förr än i 5:te klassen.
Ä. B. ej tillåter mannen före 21 års ålder att råda öfver annan egendom än den han sjelf förvärfvat, qvinnan destomindre bör anses vara medgifven en vidsträcktare testamentsfrihet, som 16 Cap. 2 §. samma Balk icke omtalar någon viss ålder, utan fordrar, det mö, för att göra testamente, skall vara till godt och moget förstånd kommen, hvilket ej kan antagas inträffa tidigare hos qvinnan än hos mannen; alltså hafva Rikets Ständer, som dock funnit ett serskildt förhållande inträda, då man eller qvinna före nämnde ålder ingår äktenskap, samt i följd deraf, såsom husfader eller husmoder erhåller vidsträcktare både rättigheter och pligter, skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att 2 §. 16 Cap. Ärfda-Balken måtte förändras till följande lydelse: ”Man eller qvinna, sora ej fyllt 21 år, må ej göra testamente, der ej han eller hon är eller förut varit gift. Den, som fyllt i5 år, må dock genom testamente bortgifva sådan egendom, den han eller hon genom eget arbete sig förvärfvat.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii i835. 464 Expcditions-Utskottels Förslag till tind. Skri/velse W.-o 260. Uppläst och godkäBd hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1834. Prés te-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 5 Jan. 1835». Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående inskränkning i Åklagares rätt att anställa åtal å begångne förbrytelser emot Föräldrar, samt Stjufoch Svär-Föräldrar. (LagUtskottets Bet. N:ris 133 och 171.) S. A. K. Bikets Ständer hafva till pröfning förehaft en gjord framställning derom, att deii4 Cap. 3 §.
Uti ett från Hederv. Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets handläggning remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen Anders Jansson från Westerås Län andragit, hurusom de vid Jernhandteringens första uppkomst inom fäderneslandet till densammas förmon stiftade lagar visserligen varit ändamålsenliga för denna tid, hvaremot de numera, sedan handteringen vunnit stadga och utveckling, inverka högst menligt på industrien och arbetsförmågan, samt förhindra näringsidkaren att använda de alster, som naturen för hans utkomst i ymnigt mått erbjuder. I början hade nemligen de så kallade Bergslagens effecter blifvit afyttrade till utom landet varande afnämare, men, sedan man insett fördelen att inom desse orter förädla tackjernet, uppmuntrades slångjernssmidet, som den tiden var tillåtet för alla och efter en alltmer tilltagande afsättning anlades nya Slångjernsverk utom de egentliga Bergslagen, hvilkas tackjern erhölls för de nya verkens behof. Härigenom blef tackjernslillverkningen så lönande, att de fleste bergsmännen nedlade deras smiden och anställde blåsningar för stångjernverkens behof, hvilket slutligen ansågs som en skyldighet och blef derefter en bestämd lag. Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottets Betänkandej IV.-o 116. 15 Bergsmännen hafva sedermera icke kunnat återfå deras fordna rättigheter, hvaremot malmanledningar blifvit upptäckte utom Bergslagen celi” flera masugnar anlagde i serskilde delar af Riket, så att en stor del bruksegare satt sig i oberoende af Bergslagens tackjern. Länge hafva Bergslagen varit underkastade denna onaturliga lag, som väl medgifver dem rättighet att fortsätta sina lackjernslillverkningar, men förbjuder dem alt förädla råämnet eller föryttra detsamma på verldsmarknaden, hvaraf följden blifvit, att dessa orter äro på branten af deras undergång.
Om nu Hr Crusenstolpe skulle frikännas, så hemställer jag, hvad consequens eller hvilka principer skulle ligga till grund för R. o Ad:s beslut. Slutligen har Hr Crusenstolpe i ett sednare yttrande appellerat till R. o. Ad:s ära. Han har nemi. tillkännagifvet den önskan, att R. o. Ad. och dess Landtm, malte vara lika måna om Ståndets ära, som R. o. Ad. samt dess Landtm, fordom varit. Deruti instämmer jag fullkorn - Den 14 Maj. 123 ligt nied Hr Crusenstolpe; och det är på dessa förenade skäl, som jag i Utsk. ämnat votera emot Hr Crusenstolpe och här kommer att votera emot honom, såvida votering kommer i fråga. Hr Gyllenhaal, Lars H e r r man: Den reservation, som jag anmält emot Utsk:s beslut, ådagalägger, att jag vid voter:stillfället inlagt en lapp, hvarpå ordet nej var tryckt. Jag har ej velat belasta pi ot. med en redogörelse för de skäl, hvarpå detta omdöme sig grundar, och jag gör det ej heller nu; ty då jag tager för afgjordt, att hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter redan långt före detta stadgat sin opinion i delta obehagliga ämne, så vore en sådan framställning obehöflig för alla dem, som dela tänkesätt med mig eller Utskts minoritet, och lika öfverflödig för dem, som hysa en motsatt mening. Jag anhåller blott att få förklara, det jag anser den af Hr Crusenstolpe begångna ifrågavar. förbrytelsen jemnförelsevis vara af vida svårare beskaffenhet än den, för hvilken Frih. Klingspor redan af R. o. Ad. fått emottaga en välförtjent varning genom Hr Gr. o. Landtm.; och jag får lika med den siste värde talaren fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det högst oformliga och anmärkntsvärda förhållande, som skulle inträffa, om, sedan Frih.