Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma, derest icke fat ligvå rden för hjonet dä upphör, i hvilket fall likväl all dittills derå använd kostnad skal! fullt godtgöras.” Högste domstolen yttrade med anledn. deraf följande: ”Beträffande åter 2:dra morn., så förekom i Högsta domstolen dervid icke någon annan anmärkn., än att i slutet syntes böra tilläggas hvad justitie-kanslern alternativt föreslagit och som jern väl otvifvelaktig! öfverensstämde med R. Sl:s mening, eller att värdet af den fattighjonet tillhöriga egendom, som förut tillfallit fattigvården, bör vid ersättningsliqviden komma fattighjonet till godo.” Dels svårigheten af att göra en dylik efterräkning med fattighjonet, dels äfven den omständigheten att högst sällan torde inträffa att sädana arf tillfalla fattighjonet, att det ej för honom 214 Den 12 Augusti f. m. sjelf behöfves så framt han ej skall ånyo falla fattigvården till last efter någon tid, och framförallt den tvist, som kunde uppstå emellan hjonet och fattigvårdsstyrelsen i afseende på beloppet af den ersättning sorn skulle afdragas från arfvet eller de blifvande tillgångarne, samt den bokföring, som derför skulle blifva nödvändig, på det att man bestämdt måtte kunna säga hvad som till fattighjonens underhåll blifvit utbelaldt; alla dessa svårigheter föranledde att detta stadgande blef uteslutet ur den nya författningen. Jag har ansett mig böra redogöra härför innan R. o. Ad. slutligen afgör denna punkt. Hr von Hohenhausen: Det förhåller sig visserligen så som Hr Silfverstolpe nu har sagt, att svårigheter kunna uppslå vid liqvidens uppgörande, när fattighjonet får ett arf och skall ersätta det underhåll, som han under tiden fått åtnjuta, och i hvilken beräkning äfvenledes skall ingå den egendom som fattighjonet från början tillfört fatligvårdssamhället; men dessa svårigheter måste dock ej vara så svåra som det säges, ty faltigvårds-direktionen skall hvarje år redogöra för fattigutgifterna.
Sedan Utskottet ansett dessa således väckta frågor innefatta ämnen af Oeconornisk beskaffenhet, och af sådan anledning funnit sig böra, i förening med Allmänna Eesvärsoch OecouomieUtskottet, desamma till pröfning företaga, hafva ,de i Utskotten uti detta ändamål förekommit, sorn stadgat följande yttrande. Hvad rörer det i första punkten gjorda påstående; så finna Utskotten att, med behörigt iakttagande af föreskriften uti Kongl. Förordningen den 20 Februari 1764, tillfälle är hvarje jordägare beredt, att när harn finner sina ägor deraf skadas, det vattnet uti en genom desamma löpande strom, bäck eller å, af uppgrundning eller andra omständigheter hindras, att fritt och i vanligt lopp afflyta, erhålla en så beskaffad upp rens - 4:i?e 2J. Nso 167, 168. 13 3 0 Den ä8 Juni. rensning, medelst hvilken berörde olägenheter förekemmas; äfvensom att vid sådan rensning någon stridighet jemväl icke bör uppstå, om hvad såsom naturligt aflopp af vattnet skall beräknas, enar detta vid hyarje tillfälle bestämmes af åsigten, huruvida, genom tillkomna hinder för afloppet, antingen öfversvämning, eller vattnets 'ovanliga qvarstadnande på invid belägna ägor förorsakas; och är det på sådan grund, som Utskotten anse något ytterligare stadgande i detta ämne icke vara af nöden.
i anledning af ExpeditionsUtffottets anhållan om förestrist i afseende pä Expeditions-sättet af Ständcns fattade beflut, rörande Deras Mafttcrs Konungens och Drottningens samt Kron-Prinsens tillkommande Stater, 1122. rörande Stats-Utstottets Protocolls Utdrag, angäcnde atskilligc Riksgälds - Contoirets utläningar, 112g. rörande Frälfc-hemmans deltagande i den egenteliga Kungs-stjutscn, i i2Z. — med äterrcmisi ä Lag - Utskottets Betänkande angäende Rättegängs Ombud, ig68. — rörande Lag-Utstottets Betänkande om rättighet för afgärda by att söka skifte med Bolby i skog och utmark, 'z6g. — angäende Lag-Utstottets Betänkande rörande Lagens rätta förständ i IX. Cap. r. Arsta Balken, 1363. — om Allmänna Beswärsoch Occonomie-Utstottets Betänkande angående Strömmings - fisket wid Rikets stränder och stärgardar, : sy. — om Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utftottets Betänkande rörande Lagman förflag till minnande af mera lätthet för allmogen att komma till kännedom af de Lagar och Författnmgar, som landa den till efterlefnad, 1369. — rörande Riddarhus'-Utskottets Memorial om Hufwudmannaratten för de yngre Ättegrenar af de i Register. 109 senare tider till Grefwelig eller Friherrlig wärdighct upphöjde Ätter, 1369.
Sfudiesfkendier af kvinnor. Skotlands universitet St. Andrew liar beslutat inrätta Stipendier att utdelas såviil &amp; t kvinliga som manliga studerande. Af eii donation på 30,000 piiiid sterl. soni blifvit skänkt till universitetet, skall liälften af rantorna anviindas till stipendier för kvinliga medicine studerande. Frankrike. Om kvinnosakens framsteg i Frankrike under år 1892 lämnar .Le journal des femmesr i sin Brsrevy åtskilliga intressanta upplysningar. - Så har under förlidet år den länge på dagordningen sthende frågan om kvinnans deltnagande i valet af cons se ils des prud ' hommes)) (yrkesdoinstolarne i Frankrike) fått en lösning, i det frnnska deputeradekammarn tillerkiint kvinnan satt att välja ledamot till naninda domstolar. - Inom den allmänna fattigvården ha under år 1892 flere kvinnor blifvit anstalda såsoin föreståndarinnor för välgörenhetsbyråer och fattigbesökerskor. Fångvårdsatyrelsen liar afveii till inedleni invalt eii kvinna, M: nie Mallet, särskildt ined afseeiide fgst vid de påghende undersökningarna af förhållanden rörande de kvinliga fångarna. - TJnder förlidet år har Frankrike f %tt sin första kvinliga juris doktor i lV1: lle Jeanne Chauvin, livilken nyligen blifvit utnäinnd alt förestå föreläsningskurser i lagkunskap vid staden Paris ' lycéer för flickor. - Vidare phpekar tidningen den utinarkta kvinliga läkaren &amp;! : me Caroline Bertillon, född Scliultze, Iivilken blifvit utnämnd till läkare vid fijcde Racine, den ena af (le tv$ stora flickskolor soin staten upprättat i Paris, och M: ine Blanclie. Edwards-pilliety livilken fått anstallning som lärare vid skolan för utbildande af sjukskötare och sjtiksköterskor i Bicetre. ' Stipendier för kvinlllga medicine studerande. &amp; non % am af StyroZsefi f ör %sdriAa
För min del är jag öfvertygad, att icke allenast tillförordnade Vice - Landshöfdingen, utan ock de aktningsvärde tvänne Herrar, hvilka icke längesedan styrt Elfsborgs Län, och äro vid Riksdagen tillstädes, skola vitsorda, nödvändigheten af i fråga varande MagazinsInrättning, samt af välvilja för den Landsortens gagn och bästa, hvars älskade och vördade Höfdingar de varit, lemna alla upplysningar som fordras. Dessutom gifves tillgång, att i Landtmäteri Contoiret af där varande Province-Chartor erhålla locala underrättelser, att hela Härader hafva 12 å 16 mil till Magazinet i Wenners - 374 Den 17 Febrn arli. borg, samt io å 12 mil till Magazinerne i Jönköping och Götheborg. I anledning hvaraf jag hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vördsammast får anhålla, att detta mål måtte till Utskottet blifva åierremitteradt, jemte ödmjuk hemställan, att detta för Landtmannen vigtiga ämne måtte blifva efter infordiade upplysningar vid denna Riksdag närmare granskadt; och i den händelse Utskottet icke finner sig kunna i detta afseende, gå Medborgarens förhoppning till mötes, så lår jag lika ödmjukt utbedja att detta ärende, såsom en Allmänhetens önskan, måtte hos Kongl. JMajtst i underdånighet anmälas, med lika underdånig anhållan om bestämd rättighet för Jordbrukare af alla Stånd, (och ej med undantag, sorn hittills varit brukligt,) få till närmaste jMagazinet , så innom som utom Länet, lefverera eller försälja den Spannmål, som af egen production kan afiåtas. Hos Hogvälborne Herr Grefven och Landt. 'Marskalken anhåller jag vördsammast om Proposition , till Återremiss och att dessa mina anmärkningar må med Återremissen till Utskottet få åtfölja. Herr von Stahl, Samuel, uppläste följande Vördsamt Memorial! Riksens Högloft.
Det gamla slottet, beriittelse för flickor af Rosn Mzdhollnirll. ofversättning från engelskan af E. Silfveirtolpe. Pris Z kr. » Det gamla slottet, hör till de tiidigen oförargliga, men ocksb mycket medelmattiga ~halfromanernas~ antal. Bokens hjaltinnor iiro tre fattiga faderoch moderlösa systrar, som bara de underliga namnen Patricia, Dympna och Finola. Jämte sin fostermor, den goda och älskvärda fru Anriesley, begifva de sig till bland för att slå sig ned p % det g u l a förfallna slottet Banshee Castle, som genom arf tillfallit ' deras äldre bror. Denna bror ä.r dem fullkoinligt obekant, d5 lian mycket länge vistats i Amerika. På slottet lefra de ett i det hela lyckligt och fritt lif. Deras närmaste grannar iir en rik irliindsk familj; husfadern i denna familj har själf arbetat sig upp till välst ' ånd o.ch uppträder nu som en mycket förtriifflig social reformator för den eller egentligen hans fattign befolkningen i sin hembygd. unge son - anlägger näidigen fyra fisklägen på en liten ö, och öns befolkning kominer att lefva under ytterst gynnsainma ekonomiska förhållanden. Hos den rikn irländska familjen få vi också göra bekantskap med en pr&amp;l,lrtig lrvinlig trädgårdsmästare, soin otvifvelaktigt väcker vårt intresao och vhr sympati. - En vaclrer dag nppträder de iiugn flickornas bror på slottet, han vinner allas deras hjärtan, men snart uppenbarns det, att han icke är deras bror, utan en aflägseri släkting - deras bror, som var en dålig person, är död i Amerika. Hvarför den aflägsne slälrtingen, Lord Tyrowen, gifver sig e t för de unga flickornns bror kan man aldrig riktigt förstå. Sjalf säger lorcien, då han tillfrågas, hvarföre han ej upplyst familjens advokat om rätta förhållandet, satt han (advokaten) hade för brådtom att ge mig tid därtills. Det tycker man ar bra underligt af en advokat. Emellertid slutas allt på bästa sätt.
Varder justerare i sådan tjenstförrättning kallad (rån sitt hemvist lill enskild man, t i 11 k o rame honom derjemte i traktamente 3 R:dr R:mt om dagen, tillika med skjuts efter en häst till och från förrättningsstället. Der flere redskap på ett ställe, eller i en by eller socken, kunna af justerare!) vid samma tillfälle mätas och stämplas, beräknas resekostnads-ersättning och dagtraktamente endast såsom för en resa. Justerare erhälle af redskapsegare erforderligt handtlangare-bilräde vid förrättningen, men bör sjelf vara försedd med justerade och krönta målkärl. Utan särskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt denna författning bifogadt formulär, öfver såväl mätning som stämpling. 1 betyget intages noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner. Derjemte utsattes, huruvida redskapen är inrättad att drifvas omedelbarligen med eld eller med ånga. Vid hvarje månads slut skall justerare lemna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. § 30. I Stihl sire bränneri må ej inmuras annan del af redskap, än panna, ej heller panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. Vid pannas inmurning iakttages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig. § 31. När redskap i SSSSII fin*? bränneri befinnes vara af större rymd, än stämplingen och justerarens betyg utvisa, men öfverskoltet ej stiger öfver en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är upptagen, och della med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare jusleraren fri från ansvar för felaktig stämpling och oriktigt betyg. I denna händelse skall egaren debiteras för den löpande tillverkningstiden med den högre afgift, hvartill pannans större rymd föranleder, och redskapen genom hans försorg ånyo mätas och stämplas, innan ny lillverkningslid inträder. § 32. Distillerings-redskap, som uti § 23 omförmäles, bör mätas och stämplas, i likhet med hvad om enkel bränvins-redskap stadgadt är. Alt. IV.
Dessutom och då likmätigt Kongl, Brefvet den 27 September 1814 de onlinarie MilitairVerkens Räkenskaper, som i fredlig tid tillhöra Kongl. KammarRättens 4'de ordinarie RevisionaContoir, icke borde, ehuru deruti spdan år I8I0 äfven innefattades betydliga Redovisningar för Krigsmedel, vid granskningen skiljas fran berörde Contoir, hvarest i stället, i händelse af behof, någon arbetare skulle få tillökas; Så hafva Deputerade, sedan Kongl, KammarRätten, ianseende till det i och för Kriget tillökte arbetet uti detta Contoir äfven måst antaga en Riks. St. Revisorers Berättelser. KrigsRevisor, varit uppmärksamme på granskningen härstädes i hvad KrigsFondsMedlen angar , och funnit att äfven i detta Contoir flere Anmärkningar > serdeles om dispositionen, blifvit i sammanhang med Ordinarie Revisionen gjorde, och till Kongl, KaminarRättens pröfning aflemnade, hvilket närmare kommer att Controlleras vid den årlige Arbetsundersökning , som nästkommande vår bör uti 4tde Ordinarie Contoiret hällas. Under Revisionens sålunda med uppmärksamhet följde fortgång, har det icke kunnat undfalla Deputerade hurusom vid flere tillfällen , på en gång inkommit en sådan myckenhet Räkenskaper , att granskningen deraf icke utan en längre och i flere fall skadlig tids-utdrägt kunnat med den varande Arbetsstyrkan verkställas, h vadan ock Karn mar Rätten enligt Deputerades framställning uti i:ste RevisionsContoiret den I:ste December 1816 antagit en ytterligare Revisor, och uti 2,‘dra RevisionsContoiret, sedan arrie Revisorer uti September månad ytterligare blifvit satte i verksamhet , i sistl, October vidare tillförordnat arne Revisorer, så att nu mera uti hvardera Contoiret , i och för sjelfva Revisionen äro arbetande Commissarien jemte 6 Revisorer och aine Kammartskrifvan?.
Vid 1853 års riksdag framställdes samma fråga som nu, nemligen att landthandel borde få anläggas på en mils afstånd från stad. Detta förslag väcktes inom R. o. Ad., som då afslog detsamma, och om det vid förra riksdagen bifölls af Ståndet, så skedde det troligen derför, att få voro närvarande och kanske ingen ifrån landsorten, ty ofta inträffar här, att beslut fattas vid slutet af ett plenum, då blott ganska få personer äro tillstädes. Nu frågar Frih. Alströmer, är det Ståndet värdigt att afslå hvad Ståndet biföll en föreg:de riksdag? Ja, om Ståndet då bestod af några få personer, af hvilka kanske ingen enda nu är närvarande, så kan jag icke anse någon af oss bunden af det föreg:de beslutet, Vi veta att antalet närvarande ledamöter här ständigt vexlar, och jag tror, att det skulle vara ganska oriktigt, om man icke skulle anse sig böra frångå ett beslut, som blifvit fattadt af ett kanske ganska ringa fåtal. Beträffande mig och den befattning, jag kan hafva med denna fråga, så får jag tillkännagifva, att jag, under de 11 år jag varit Landshöfding, högst sällan gjort mig skyldig att hafva bifallit en ansökan om anläggande af landthandel utom i skärgården, och det har ej visat sig, att jag derföre blifvit klandrad. Särskildt hafva de större jordegarne inom länet, nästan utan undantag förklarat, att de med mina åtgärder i detta fall varit mycket belåtna, om också en och annan sockennämnd varit af annan mening. Frih. Alströmer har äfven sagt, att frågan om husfliten vore af ringa betydelse. Uti ett land, hvilket, såsom Sverige, vissa Den 14 Mars e. m. 171 tider af året har 18 timmars natt, då tiden icke kan användas på ett nyttigare sätt, är det dock för landtmannen af vigt att kunna begagna den till hemslöjder. Jag ber Frih.
Allernädrgste Konung! Med Nådigt förtroende till Riksens Ständers tänkesätt, dac Eders Kongl. Majt uti proposition af den z Augusta sistledne är, l Noder behagat tlil Riksens Ständers afgörande frainstäila den fcäga: hwad undrrhäi! Riksens Ständer wilja bestämma för deras fordne Konung, Dest Gemäl, och närmaste BröstArswmgarf Riksens Ständer hofwa i öswerwägonde tagit detta ämne, wigtigt, el mindre dä det ur en Allmännare synpunkt betraktas, än genom dest egenskap akt kräfwa Eders Kongl. Monts enffildta nära deltagande; — och med underdånig wördnad för Eders Kongl Majus yttrade ädla tänkesätt, dem Riksens Ständer upprtgtigt dela. hofwa Riksens Ständer sökt skynda Eders Kongl. Majts önskningar till möteS, dä de, likwäl utan att lemna Rikets närworande betryckta omständigheter ur ögnasigle, trott sig böra bestämma en sädan Summa, som pä en gäng swarade bade emot Nationens wärdighel och ädelmod, samt det olockliga KonungaHusets werkliga behof för en efter nu warande lids dyrhet lämpad anständig Bergning. Efter noggrant skärskådande ak alla härnad förekommande omständigheter, hofwa Riksens Ständer icke ansett sig kunna bestämma en mindre Gumma än 66,666 R:dr zr st. Banco ärligen rlll underhäll för s, d. Konungen, Dest Gem'äk och när - Den n Januarii. 71 l närmosie Bröst-Arfwingar; men som Deras Majestäter lör delta Konungen och Drotlningen i-imt f. d. Kron Prinsen äga enskild jörmögmhcr, bestäende un Fastlgheler och hos SlatS-Werket innestacnde Capital, deraf de äro berätklgade lill är!lg inkomst eller ränta, halma Riksens Ständer sunml dosta döra ingö un bcräknmgcn as olmanberörde Underhäll^Summa, 66/666
De i Albo och äfven till en del i Kinnevalds härader belägna kunna möjligen draga nytta af banans förläggande i Lagalinien, men icke så de hvilka äro belägna i Ostra härad samt Norra och Södra Vedbo, uptagna de förra till 8,000 och de sednare till 2,500 tid. Då mossar och myror i allmänhet icke anses för någon sä fördelaktig mark, att man vid deras mängd eller storlek bör fästa något synnerligt alside vid anläggandet af en jernbana, är det naturligt att komitéen icke derom infordrat några särskilda uplysningar. Från de orter, som angränsa Lagalinien, äro likväl speciela upgifter derom inkomna och de hafva i komitéens arbete fått inflyta. Icke så med odlingarna på östra sidan. Komitéeu yttrar sig blott derom i allmänhet. Afven i dessa orter finnas likväl torlmossar af ett särdeles stort omfång, såsom t. ex. inom Albo härad Tagle myr, som, börjande vid Skånska gränsen, genomlöper Irenne kyrksocknar och sträcker sig nära Wexiö; i Kinnevalds härad den stora Djurlemyr m. fl. I sammanhang härmed torde äfven några ord böra nämnas om Utskits yttrande att nära invid Lagalinien förefinnas rika, om icke outtömliga förråd af bräntorf. — Hvarifrån denna upgift blifvit hämtad är svårt att gissa. Komitéens statistiska uplysningar innehålla derom ingenting, och någon annan officiel källa är icke eller upgilven. Förmodligen ligger derföre till grund någon afdelningen till förmån för Lagalinien lemnad enskild promemoria. Jag har sökt göra mig underrättad om förhållandet och sanningen är då, att inom nästan alla trakter af Småland finnas större och mindre torfmossar. Någon undersökning af deras godhet, mäktighet och lämplighet för beredande af torfkol lärer lika litet hafva egt rum i de trakter, som angränsa Lagalinien, som i de, hvilka tillhöra Nässjöliniens trafikområde, och någon slutsats på grund häraf om företräde af den ena linien framför den andra kan ej härifrån hemtas.
Besy. o. Oec. U t sk. \Jtl. Nio ii; kan, och, genom deraf uppkommet större eller mindre buller, hindrar författningarnes aflrörande för dem, som qvarstanna. Uti hvad således Herr Eiskoppen sålunda anfört och i sammanhang hvarmed IIf M^ntgomeries här ofvanintagna motion, den Höglotl. Ridderskapet och Adeln ined det Högvörd. Ståndet communicerat, blifvit uppläst, har det Högvörd. Ståndet instämt till alla delar. aro Af Herr Prosten Anjou, som fastat uppmärksamheten derå, att den i allmänna Lagen, Byggninga-Balkens io Cap. 5 medgifna rättighet, att för åverkan å Egor, genom vitén förelagde af Domaren, söka hägre ansvar, än det Lagen i allmänhet stadgar, har i senare tider blifvit till den graci begagnad, att bruket nästan urartat lill missbruk. I den ort åtminstone, der Motionairen är boende, vore det nu mera vanligt, att dylika vitesförbud tagas serskildt icke allenast för hvarje Gård eller By, utan också snart sagdt af hvarje enskild jordegare inom B va-Lagen; och då dessa förbud, enligt den vanliga slutmeningen, skola, för att vara gällande, årligen uppläsas i Socknens och nästgränsande Socknars Kyrkor, vore det i Molionairens tanka lätt att inse, hvilka mas - Lagsamt Allm, Besv. o. 0(c. iSisk. tj;/, K'.o i2. 3? sor af meranämnde förbud, hvarje Söndag, isynnerhet vårtiden, inlemnas, för att blifva afkunnade; hvarigenom den från egentliga Gudstjensten afdragna tid, som tillmångfalldiga och vidlyftiga kungörelsers uppläsande åtgår, varder ännu mera förlängd.
Ständers egir bepröfwande, huruwida, utaf hwad Riksdagsmännen ^nclerg /lnäer880n ^ber§ och ^ÖN8 I4ermari88vn frän Westerbotten nu anfört, anledning mä wara til bewiljande af någon annan äterbetalningstid, än den redan fastställd blifwit. Stockholm den ro Martu 1810. Pä Högloft. Ridderskapets Pä Högwördige Pre och Adelns Ledamöters ste-Ständers Ledamö wägnar ters wägnar Oaes kleming. Ib. WeiclmLN. Pä Wällofl. BorgarePä Hederwärde Bon Ständets Ledamöters de-Ständers Ledamö wägnar ters wagnar Hdr. Lnge!. Ic>b. Lades pä bordet. bl. kröäebus, Up - 798 Den 17 Mars. Uplastes följande semoria! frän Stats-Utskottet. WördfaMt lviemorial. Herr Nordenstolpe har Uti semoria! til Högloft. Nidderskapet och Adeln föreslagit, ar Riksens Högloft. Ständer mätte besluta/ det åtminstone wid en kommande Riksdag/ om icke nu genast wid denna/ alla Klubbar och Tafflar, som under förra och denna Riksdag wanligtwis hafwa hållits pä Statens bekostnad, aldeles matte uphöra. Om de sä kallade Klubbar skulle anses nödige, torde ester hans yttrande, en enda för alla Ständen wara mäst ledande til det nyttiga ändamal , ar tilsammans fä rädgöra om de förekommande Rikets angelägenheter, och hwartil, om wederbörligt tilständ winnes, han anser Stora Lours-Salen bast passande.
Han stirrade harmfullt ¿not norr, der ofantliga rökmassor lägrat sig, då och då genomborrade af snabba, slingrande eldtungor, icke olika blixtar i ett svart stormmoln, samt, flockvis frambrytande, väldiga knippen af lågor. Icke desto mindre syntes Storey i någon mån uppmjukad och kufvad. Det vanliga uttrycket af stolt, jemhård öf-verlägsenhet och föraktfullt trits hade förlorat sin skärpa och tycktes vara liksom stadt i ett slags upplösningstillstånd Det hvithåriga hufvudet var sänkt, såsom förmådde det icke längre hålla sig upprätt Äfven i skuldrorna röjdes en viss svaghet, och deras egare liknade en man, nys? hemkommen från en ansträngande resa, hvilken tömt både hans moraliska och hans fysiska krafter, * men i alla fall varit helt och hållet fruktlös. Hans röst hade förlorat sin klang, sin styrka, och ljöd endast såsom ett ängsligt eko af den annars så klara och genomträngande stämman. Han helsade stillatigande och med en trött rörelse af handen den senast ankomne. Tillfrågad, huru vida han ämnade vidtaga åtgärder för tidningens oför-dröjliga utgifvande, svarade han: » Nej. Jag skall icke försöka uppväcka Times från de döda. Tidningen är krossad i grund ... alldeles som Chicago. Båda hade lidit allt för stort afbräck att de skulle kunna återupprättas. Jag är en gammal man » — han sade detta med en uppsyn af ett slags undergifvenhet, liksom hade han varit nöjd med hvad som skett — » och jag kan icke börja lifvet om igen på nytt. Ur de här ruinerna kan jag skrapa ihop ungefär hundratusen dollars, och på den summan kan jag lefvabeqvämt tills jag dör. Om jag inläte mig på det vågspelet att sätta Times i gång igen, skulle jag riskera allt hvad jag eger, och sannolikt förlora hvarenda cent » ... Ingen må förundra sig deröfver, att mannen i detta ögonblick föreföll liksom förlamad.