Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså kar det icke kunnat visas, att införandet af det nu öfverkiagade beräkningssättet uti Småland och på Oland, hvilket ej mindre i dc olika länen, än för serskilda persedlar i samma län, vid olika tider tillkommit, grundats på serskilda, i behörig ordning meddelda, föreskrifter. “ “Med afseende å alla dessa omständigheter, med hvad mera Kammar-kollegii t. f. president uti dess serskilda yttrande anfört, finner jag derföre rättvisa och billighet fordra, att den sökta förändringen uti salpeterhjelpens utgörande inom de Småländska länen varder beviljad, så att denna ränta derstädes, på lika sätt, som i allmänhet inom öfriga delar af riket iakttages, får med penningar efter kronovärdi liqvideras.“ “Vid fråga om en dylik förändring, kvilken, såsom afseende rätta tillämpningen af de angående omförmälda räntas beräknande gällande stadganden, utgör föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, förekommer emedlertid, att en betydlig del af nämnda ränta ingår uti löningsoch andra anslag, samt att således förändringen icke rättvisligen kan ega rum, utan att de, som innehafva dessa anslag, för derigenom uppkommande minskning utj anvisade och påräknade inkomster undfå ersättning. Den utredning, som genom Statskontorets försorg blifvit ifrån Kongl. Majtts befallningshafvande i länen infordrad och inkommit, lemnar dock icke fullt tillförlitlig ledning att bestämma denna ersättnings belopp, enär rustningsoch augmentssamt boställsräntor, hvilka icke kunna föranleda någon ersättning, ej uti alla uträkningarne äro serskildt utförda. Det synes dock kunna antagas, att de räntor, hvilka utgå till löntagare eller serskilda inrättningar, skulle genom den ifrågaställa förändrade beräkningen af salpeterskatten komma att förminskas med 10 ä 11,000 rdr årligen.“ “I följd häraf anser jag mig böra underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t ville göra nådig framställning till Rikets Ständer derom, att för tillvägabringandet, ifrån och med nästkommande år, af förstnämnda förändring uti sättet för salpeterskattens beräknande uti de 3:ne Småländska länen, Rikets
Det vore för hårdt, om en från hufvudstaden aflägse boende Assignant skulle sättas i sådant beroende af en Commissionair, att han, för underlåtenhet af denne att dagligen i Banken efterfråga, huru hans räkning står, och fylla bristen, skulle blottställas att förlora sin assignationsrätt och få sin credit förstörd genom en Kungörelse derom i allmänna Tidningarne. Jag tror, att då ingen här kunnat visa sådane omständigheter hafva förekommit, som göra en skärpning af närvarande Lagstadgande i detta fall nödvändigt, så bör man antaga, att Författningens mening med den stadgade påföljden för öfverassignering 3:ne gångor är den, att endast den Assignant är ett sådant ansvar underkastad, som 3:ne serskilta gångor underlåter, att inom 24 timmar fylla sin cassabrist i Banken till sine assignationers inlösande. Jag stödjer denna min mening ytterligare derpå, att, om jag ej misstager mig, Bankens Författningar stadga böter för första och andra gången så beskaffad öfverträdelse, innan den svåra på - i66 Den 9 April e. m. följden afAssignationsrättens förlust för 3:dje gången förnyad förseelse inträffar, hvilken helt och hållet, genom Kungörelsen i Tid-* ningarne, förstör Assignantens credit. Jag är visserligen ej bland dem, som vilja gynna vingleriet; men då nuvarande straffbestämmelser uti ifrågavarande fall synas vara tillräckliga, hälst inga anledningar att skärpa dem förekommit, tror jag det vara häst att låta dervid förblifva. Hvad sjelfva det här åberopade speciella fallet angår, så kan man väl låta bero vid den tydning Konungens Högsta Domstol i detta afseende gifver Författningen, när rättegången der afgöres; och jag ser ej, att Rikets Ständer dervid äfventyra något, om de nu afslå Memorialet, ty det kan ej inverka på Högsta Domstolens beslut.
Beträffande sedermera yrkandet om upphäfvandet af alla Jura Patronatus, så hafva Lagoch Ekonomi-Utskotten vid sistlidne Riksdag uti deras af samtlige riks-stånden då bifallne Betänkande Nio 13 afstyrkt bifall till enahanda framställning, hufvudsakligen på de skäl: att då den ifrågavarande rättigheten icke tillkommit genom allmän lag, utan förvärfvats dels genom upplåtande af plats för sjelfva kyrkan, dels genom disposition af tionde jill densammas underhåll, dels ock genom hvarjehanda andra tjenster och uppoffringar, samt denna rättighet, som i de flesta fall vore förenad med besittningsrätten till viss egendom, sålunda öfvergått från den ena egaren till den andra, torde densamma icke, utan ingrepp i eganderätten, kunna nuvarande innehafvare af patronats-rätt genom någon lagstiftnings åtgärd betagas; att den till ett patronelt gäll föreslagne prestmannens skicklighet vöre underkastad vederbörande embetsmyndighets ompröfning; samt att, genom upphäfvande af patronatsrätten, betydliga kostnader skulle på många ställen tillskyndas församlingarne medelst inlösen, ej mindre af kyrkobyggnaden, än ock af pastors-bostället, hvilket sednare flerstädes vore patroni egendom. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 33. 23 Utskotten, hvilka instämma uti hvad Lagoch Ekonomi-Utskotten vid sistlidne Riksdag sålunda yttrat om de kostnader, hvilka på många ställen skulle kunna1 genom der föreslagna förändringar tillskyndas församlingarne, samt ej eller kunnat uti gällande föreskrifter finna något hinder för församlingarne att, derest de så önska, söka sjelfva i godo uppgöra med innehafvarne af patronats-rätten om densammas upphörande, men deremot icke anse lämpligt att för befrämjandet af detta ändamål tillstyrka något anslag af statsmedel, få altså vördsamt hemställa, att motionen jemväl i denna del lemnäs utan afseende. Stockholm den 17 Juli 1851. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om tryckning af vissa delar af herr Stjernsvärds, Gustaf Maurit*, tvänne förslag till en förändrad organisation af landiför svar et.
Jag bad honom stiga upp i salongen, men han sade, att han hellre ville gå hit in, så kunde han få någon att prata med. (Har, medan hon talat, gömt undan förfriskningarna.) Ack, se der! Låt mig bara komma ut! (Försvinner genom sidodörren.) BIRGER (i riddrägt). Förlåt att jag tränger in så här. – Jag är väl på sätt och vis presenterad? – eller anmäld, rättare sagdt. SIRI (helsar, generad). BIRGER. Ni känner mig väl så der en liten smula, genom Ida? SIRI. Ja-a. BIRGER. Jag ber er betrakta mig som en gammal bekant. Jag kan i den här kostymen icke söka upp min fästmö; jag måste vänta tills hon kommer hem. SIRI. Det blir nog mycket sent. BIRGER. Och ni fruktar, att icke kunna hålla ut med mig så länge? SIRI. Vill ni inte sitta ned? Eller vill ni kanske gå in i salongen? BIRGER. Tack; jag stannar helst här. (Ser sig omkring.) Jaså, här är telefon? Hvart går den hän? SIRI. Till tingshuset; apparaten sitter i länsmanshuset. BIRGER. Jaså. (Paus.) BIRGER. Ni är bestämdt rädd för mig? SIRI. Nej, – åhnej. BIRGER. Jag är inte det ringaste farlig. (Paus.) BIRGER. Ni vill visst bra gerna, att jag skall gå? SIRI. Ne – åhnej. BIRGER. Men om ni bara vill låta bli att sitta der och knipa på mun och se högtidlig ut, så tror jag att vi skulle kunna bli rätt goda vänner. SIRI (reser sig). Vill ni inte ha – kaffe? BIRGER (skrattar). Nej tack. (Paus.) BIRGER. Om jag nu inte kommit och stört er, hvad skulle ni då tagit er till hela qvällen? SIRI. Arbetat. BIRGER. Ni narras! Ni, arbeta? SIRI. Ja; jag skrifver rent. BIRGER (går fram till bordet). Är detta er stil? SIRI. Ja. BIRGER. Den är ju vacker, – nästan som en karlstil.
Titeln. g. 28 Mars H. Haasum, angående förhöjning i den pension å Allmänna Indragnings-staten, som vid 1853—- 1854 års riksdag tillförsäkrats Guvernören J. H Hackzell, om pension på Allmänna Indragningssiaten såsom Kommissions-landtrriätare för H. W. Hagebohl, om utbyte mot mantal Kohlshult i Östra Härad af Häradsskrifvare-bostället ^ mantal. Hagelskador, om bildande af föreningar till ersättande af förluster genom Halland, om helgonskylden i, se Helgonskylden. » om lösen af ränta för ldockareboställen i, se Klockare. S s* Wh co C!j f | pa Riks-Ståndens Beslut. co <3 ** 5 -S Cj co 3 2. Sr S5 H. co 1 ^ O co 2 CJ5 5’ Cjq —. n p_ !> CU CO CO '• 2- po S 5. • 05 K 2> 3* Kidd. o. Preste’ BorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 ~8 Hallsnäs, om rätt för Vestra hä- rad att uppbära rotefrihetsafgiften för hemmanet — 4 2 14 — b. 27 Juni b. 22 Juni b. 30 Juni b. 22 Juni Hallström, om pension åt 2:ne . döttrar af aflidne Provincialläkaren E. A 1 4 1 152 56 Se Nionde HufvudTiteln. Halländska Kyrkohemmanen, se Kyrkohemmanen.
B:ko, synes det Utskottet, att de skattskyldige inom nämnde härad, af hvilka byggningshjelpen, jemte den deruti inbegripna tegelveden, för närvarande utgöres till ett belopp i medeltal af ej mindre än 8 R:dr 23 sk. 4 rst. B:ko, skulle erhålla en större eftergift än skäligt vore, om de, enligt hvad den Kongl. Propositionen innehåller, finge erlägga byggningshjelpen med 36 sk. och tegelveden med 16 sk. eller tillsammans 1 R:dr 4 sk. B:ko och således för hvarje mantal 20 sk. mindre än hvad i det öfriga länet under denna titel utgöres. Det genom Kongl Förklaringen den 8 Januari 1748 meddelta stadgande, att byggningshjelpen ej bör högre förvandlas än till dubbla kronovärdiet kan för öfrigt, enligt Utskottets tanke, destomindre utgöra hinder för att i detta fall bestämma tegelveden till 36 sk. i stället för 16 sk., hvarigenom byggningshjelpen skulle uppgå till samma belopp för ett mantal i Färentuna härad och i öfriga delar af länet, som lindringen för de skattskyldige i allt fall blir ganska betydlig och dertill kommer, att, då Kongl. Majits Befallningshafvandes beslut om utgörandet af den s. k tegelveden år 1664 meddelades, dermed säkerligen ej åsyftades hvarken en tillökning eller minskning uti den tillförene utgående skatten, utan ansågs detta besvär för modligen motsvara den lindring, de skattskyldige på samma gång erhöllo genom tillåtelsen att framgent betala byggningshjelpen i penningar efter kronovärdi Jemte tilläggande af den upplysning, att Stats-verkets förlust i följd af ifrågavarande förändring skulle komma att utgöra omkring 900 R.dr B:ko, får Utskottet således hemställa, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anmäla, att Rikets Ständer funnit sig böra på det sätt bifalla förevarande Ståts-Utskottets Utlåtande M 92.
Catharina hade räckt Gustaf handen till hans frälsning; och bägges harm öfver det sakernas tillstånd, som i Frankrike utvecklat sig under åren af deras inbördes örlig, hade hos bägge varit en hufvudanledning att påskynda freden. Ehvad än vid detta krig må hos Gustaf klandras, – två omständigheter stå dock fast: han började det i en tidpunkt, för Ryssland så vådlig, att sjelfva Catharina, under den i Petersburg allmänna förskräckelsen, var ett ögonblick sinnad att fly undan till Moskwa, då hon af Markoff (som varit i Stockholm) lugnades med den försäkran, att Svenskarne skulle snart söndra sig och förstöra hvarandra; han slutade det genom en seger, bland hvars hemsända trophéer var sjelfva Kejsarflaggan med örnen, som höll fyra haf i sina klor189. Vid krigets begynnelse sjelf krigare nästan på lek, sågs han vid dess utgång vara blifven det på allvar; derför visade hans här, både till lands och sjös, en ojemnförligt bättre anda under dess sednare år, än under dess första190; och i det öfriga Europa var, enligt det gamla ordspråket major ex longinquo reverentia, hans frejd såsom härförare än mera glansrik och obetviflad. Af sin innersta själ hatande Fransyska Revolutionen, och tillika glad att i en den äfventyrligaste riddarbragd långt från sitt grannskap aflägsna det oroliga och våghalsiga snille, som bar Sveriges krona, ingick Ryska Kejsarinnan i October 1791 med honom ett förbund, der hon utfästade sig att lemna penningar, troppar, flotta till hans tjenst; hon bearbetade – med eller utan välvilja för honom – de Makter, som vid denna tid höllo på att öfverenskomma om en coalition mot Frankrikes Demagoger, att ställa Gustaf såsom Generalissimus i spetsen för detta korståg191; och de syntes redebogne att omfatta ett förslag, som utgjorde hans egen eldigaste önskan. Verksammast bland alla var han sjelf. Redan i Aachen hade han tagit i sin tjenst den, som bland alla Ludvig XVI:s Generaler ägde både det största moraliska och det största militäriska ryktet.
Och si, då var MirJam spitelsk såsom en snö; och Aaron vände sig till MirJam, och fick se att hon var spitelsk. Han sade till Mose: Ack min herre! lägg icke denna syndena på oss, i det vi hafve ovisliga gjort, och syndat; Att denna icke blifver såsom ett dödt ting, som kommer ut af moderlifvet; det hafver allaredo bortfrätit hälftena af hennes kött. Då ropade Mose till Herran, och sade: Ack Gud! gör henne helbregda. Herren sade: Om hennes fader hade spottat henne i ansigtet, skulle hon icke skämma sig i sju dagar? Låt innelycka henne i sju dagar utan lägret; sedan låt åter taga henne igen. Så vardt då MirJam innelyckt i sju dagar utan lägret, och folket for ingen vägs fram bätter, intilldess MirJam vardt igen anammad. Sedan drog folket ifrå Hazeroth, och lägrade sig uti den öknene Paran. Och Herren talade med Mose, och sade: Sänd ut män, de som må bespeja landet Canaan, det jag Israels barn gifva vill; af hvarjo deras fäders slägt en myndig man. Mose sände dem ut af den öknene Paran, efter Herrans ord, de som alle voro myndige män ibland Israels barn; Och heto alltså: Sammua, Zaccurs son, af Rubens slägte. Saphat, Hori son, af Simeons slägte. Caleb, Jephunne son, af Juda slägte. Jigeal, Josephs son, af Isaschars slägte. Hosea, Nuns son, af Ephraims slägte. Palti, Raphu son, af BenJamins slägte. Gaddiel, Sodi son, af Sebulons slägte. Gaddi, Susi son, af Josephs slägte af Manasse. Ammiel, Gemalli son, af Dans slägte. Sethur, Michaels son, af Assers slägte. Nahebi, Vaphsi son, af Naphthali slägte. Geuel, Machi son, af Gads slägte.
Lilla Beddinge. Tullstorps. Östra Hemmenhögs. Skifvarps. Ljunits och Herresta: Nöbbelöfs. Snorresta. Backåkra. Bjerresjö. Stora Herrestad. Blekinge. Bräkne och Listers: Alla socknarne. Östra och Medelstads: Alla socknarne. Calmar. Södra Möre: Alla socknarne. Norra Möre: Dörby. Stranda och Handbörds: Kalmar Landtförsamling. Kläckeberga. Förlösa. Åby. Byssby. Ålhems. Mönsterås. Döderhults. Tunaläns.Sevedeso. Aspelands Misterhults. Norra och Södra Tjust. Hjortheds. 53 Län. Fögderi. Socken. Kalmar. Norra och Södra Tjust: Westrums. Gladhammars. Törnsvalla. Gamleby. Lofta. Loftahammars. Eds. Eds kapell. Tryserums. Olands Norra: Alla socknarne. Olands Södra: Alla socknarne. Ostergötlands. Hammarkinds och Skärkinds: Gryts. Börrums. S:t Annie kapell. Skällviks. Mogata. Lösings, .Björkekinds och Tåby. Östkinds: As. Östra Ny. Rönö. Jonsbergs. Häradshammars. Östra Husby. Östra Stenby.. Kungssunds. Dagsbergs. Styrsta. Norrköpings Landtförsamling. Krokeks. Qvarsebo. Finspånga, Bråbo och (Östra) Enby. Memmings: Qvillinge. Södermanlands. Jönåkers, Rönö och Tunabergs. Hölebo: Bergshammars. Nyköpings Landtförsa mling. Allhelgona. Svartuna. Tystberga. Bälinge. Wester Ljungs. Trosa Landtförsamling. Wagnhärads. Hölö. Mörkö. Stockholms. Svartlösa och Öknebo: Ytterjerna. Tveta. Södertelge Landtförsamling. 54 Län. Fögderi. Socken. Stockholms. Svartlösa och Öknebo: Grödinge. Nacka och Erstaviks. Sotholms: Sorunda. Thorö. Nynäs. Östmo. Westerhanninge. Muskö. Österhanninge. Ornö. Utö. Nämndö. Tyresö.
Derunder det eller de Utlåtanden, som af Utskott blifvit i frågan afgifna; samt 3:o Expeditionen i ämnet, der sådan egt rum; —• allt uppå serskilda rader och I med anvisning uti hvilken Samling, Afdelning, Band, Häfte samt under hvad Pagina och Numer derstädes, eller ock under hvad §. i RiksdagsBeslutet den närmare upplysningen, i ämnet må sökas. Hvad serskildt beträffar Riks-Ståndens Beslut öfver de i Registret sålunda införda ämnen, så böra dessa Beslut i största korthet, med ledning af Expeditions-Utskottets Diarium, antecknas jemte dagen, då desamma vidtogos. Genom denna anvisning blifver det lätt, alt i de serskilda tryckta Protocollen igenfinna målets liela behandling inom Stånden , enär Protocollet för den i Registret uppgifna dag antyder den dag 3 då målet senast förevar, denna dags Protocoll åter när målet förut kunnat förevarit o. s. v., ända till målets första anteckning i Protocollen. Då emedlertid de beslut, hvilka innefatta förändring eller tillägg i hvad genom Expeditions-Utskoltets Memorial N.-o 422- »5 något Utskotts Utlåtande eller Memorial blifvit föreslaget, oell således ej blott bifall, afslag eller återremiss, alltid måste upptaga mera rum, än att derom kan i Registret införas anteckning, föreslås, att alla Protocolls-Utdrag, som innefatta underrättelse om Beslut af dylik egenskap, måtte serskildt, för hvarje Stånd, såsom supplement till Registret, tryckas i numerföljd, rättad efter tiden då besluten vidtagits, och i Column-titeln utsatt, så att i denna serskilda Samling af Protocolls-Utdrag kan, genom numers anteckning i Registret, igenfinnas hvad af livarje Stånd blifvit beslutadt till ändring eller tillägg i det inregistrerade Utskotts-Utlåtandet.
Det hederwärda Bonde Ständet, icke nojdt med de gjorde upoffringar, söker ännu at i Ridderffapets och Adelns^ jag wägar säga, alltid adagalagde, men sch ofta misttydde, nied de smartaste färgor stundom utmärkte nit och ifwer för räddningen af et gemensamt Fädernesland, finna en ny bevekelsegrund för beviljandet af sädane ytterligare fordringar, som ffulle^ häfwa, ej allenast alla derom förr faststälte uräldriga la - Den 26 Juni?. 865 gar, utan äfwen pa det mest lagsiridiga sätt sara den äganderätt, som i hwarje samhälle bör wara helig, och utom hwilken något samhälle egentligen icke gifwes. Wore frägan om Ridderffapets och Adelns egna personliga rättigherer och säledes af den .beskaffenhet, at den utan orättwisa emot andra kunde bifallas, atmindstone af Vern som deltaga i beslutet, sa skulle kan hända böjelsen för enighet annu blifwa en grundwal och et bewekande skäl för nya eftergifter. Men frägan hwarken är eller kan blifwa derom, ty Ridderffapet och Adeln äger icke nu mera nägra sädane rättigheter at bortgifwa; resten af wära privilegier bestå blott uti ogagnande hedersbewisnmgar, som til exempel Tolf-Ringningen, hwilken eftergift skulle närmare gränsa intil löjlighet än werka til den afundsfria förening alla e ta88ei-Medborgare emellan, som derigenom kunde äsyftas. När frägan deremot är om afstäendet af de rättigheter, som åtfölja jord, hwilken til en stor del nu mera icke finnes uti Ridderffapets och Adelns ägo, sä blifwer förhållandet annorlunda, ty da bär twist yppat sig öar en med wisia friheter förwärfwad och efter Lagarnes föreskrift stadfästad ägande rätt, som Ridderffapet och Adeln för det närwarande och såsom Stand betraktad, icke ensamt ätnjuter, och således icke heller ensam hwarken aligger förswara etter kan eftergifwa.
Riksgälds-Konloret, angående nytt reglemente för. Se Reglemente. — angående utdelningen af dit utlemnade riksdagshandlingar. XI. B. 22, 105, 116. A. 120. E. 293. Riksgälds-kontorets hus, om utvändig reparation och dekorering af. IV. B. 169, 369. V. A. 7. ■— krediti vrätt å Rikets Ständers Bank, angående indragning deraf. II. R. 432. Se vidare kredilivrätt. Riksgälds-Kontorets Stat, motion angående anslag å. II. 374. III. R. 79. Riksgälds-Sedlar, angående inlösning af åtskilliga efter preskriptionstidens slut företedda. RikshufvudLioken, om nytt formulär dertill samt en särskild hufvudbok för Stats-konloret. II. 31. R. 37. IX. B. 367, 399, 402. A. 406. X. E. 216. A. 251. — angående gratifikation ål Ofver-Komrnissarien Fredin för uprältadt förslag till. XI. B. 140, 149. A. 159. Riks-Museum, Naturhistoriska. Se Museum. Riks-Staten, angåeude den uprältade nya. XV. B. 266. A. 270. E. 283. Riks-Statens Hufvudtillar. Se Hufvudlitlar. Riks-Styrelsen, angående ändringar i grundlagarne i afseende på sättet för dess förande i vissa fall. Se Grundlagsändrings-förslag. Riks - ( 161 ) Riks-Stånden, angående deras sammanträdande till gemensamma öfverläggningar. Se Grundlagsändrings-förslag. Riks-Ståndens och Utskottens betjening, aflöning åt. Se Kanslibeljening. Riks-Ståndens Protokoll, angående tryckniogskostnaderna för. Se Protokoll. RiDgsjön, om jernväg från Ystad till. Se Jernväg. Roos, Axel August, yttrande. V. 288, 296.
Tea med tyst och innerlig glädje en förändring med sig själf, och en dag sade hon Erikson, när de voro ensamma, att de till julen nog skulle få en till att sörja för i stugan. Det var i början af December. Snön hade redan bäddat ned sig i skogen mellan stenar och trärötter, den täckte åkerfälten som en vid, fast massa, och på taket låg den fotshögt med ett djupt hål omkring skorstenen. Erikson hade redan i flere dagar talat om, att man borde skotta bort den. Ty det var lenväder, och vattnet rann i bäckar utför bärghällarna nere vid sjön, silade ned genom takrännorna, och den milda blåsten hade svept ned snön från granarna, som befriade från tyngden åter rätat ut sina grenar och sågo fuktiga och rentvättade ut, aldeles som vid våren. Men ute på sjön blåste det starkt. Hela vattenytan hade en skarp blygrå färg, där vågorna gingo med hvita, fräsande kammar, och ingen hade ännu trott sig till att fara öfver till fastlandet och göra inköp för julen. Men inne i stugan bredvid köket låg Tea sjuk. Hon hade gått uppe i det vanliga arbetet ända in i det sista. Ty fattigt folk ha ej råd att kela mycket med sina barn vare sig före eller efter födseln, och inte med sig själfva häller för resten. Men nu låg hon till sängs, och det såg ut, som om naturen skulle få hjälpa sig själf. Ty man hade väntat i det längsta, att blåsten skulle gifva med sig. Men den hade ej saktat af. Den raslade ännu lika häftigt fram genom tallar och granar, som stodo bakom stugan, och från sjön hördes ett tungt, enformigt dån, som ibland lät som en våldsam skräll, när en mer än vanligt stor våg splittrades mot klipporna, där vinden låg på. Erikson brukade gå in till hustrun, när han var inne vid måltiderna, och på kvällarna satt han där altid en stund och språkade. Han talade icke mycket, men det syntes, att han var orolig. Han iakttog vädret hela dagen, och vid middagstiden sade han till, att båten skulle göras i ordning. Ute i köket gingo pigorna tystare än vanligt för att ej störa den sjuka, som låg i rummet innanför. Köket var lågt med två fönster. Eld brann i den stora, öppna spiseln.
Till stöd för denna underdåniga anhållan, hade sökanderne underdånigst anfört, att, genom inrättande i Göteborg af ett Museum, omfattande dels samlingar från vetenskapens, konstens och industriens områden, dels utställningar af ortens och landets industrialster, grunden vöre lagd till en institution, hvilken borde komma att ej blott för orten, utan för hela landet medföra stort gagn genom befrämjande af vetenskapens och den allmänna bildningens intressen samt konstflitens höjande i alla rigtningar. Då likväl samlingarne och de ständiga utställningarne af industrialster m. m., ännu saknade nödig utsträckning och fullständighet samt föreläsningssalar jemväl borde anordnas, men Museets nuvarande lokal icke lemnade nödigt utrymme härtill, hade 16 Stats-Utskottets Utlåtande M 70. man ansett, att denna olägenhet skulle på lämpligaste sätt afhjelpas, om Kronans andel i den byggnad, der Museet nu vore inrymt, blefve åt Styrelsen upplåten, för att till samma ändamål användas; och då det äfven vore af synnerlig vigt, att Slöjdföreningens skola ej allenast erhölle större utrymme, svarande mot lärjungarnes ständigt tilltagande antal, utan äfven förenades med Museet i samma lokal, på det att de i Museum befintliga samlingar af tekniska och andra föremål inom de yrken, hvilka idkas af de flesta lärjungarne i skolan, måtte med större beqvämlighet kunna vid undervisningen begagnas, hade Direktionen för nämnda skola hos styrelsen för Göteborgs Museum hemställt, att, vid skeende utvidgning af Museets lokal, plats derstädes måtte äfven för slöjdskolan beredas. Någon ersättning till Staten hade sökanderne likväl icke vågat ifrågasätta, dels emedan inredningen af den utaf Göteborgs stad åt Museet upplåtna del af huset samt anskaffande af nödiga inventarier m. m. redan tillskyndat