Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser Utsk. hafva ägt desto större anledning att fästa Pl. St:s uppmärksamhet på angelägenheten häraf, som, i anseende till den redan af 1827 års Revisorer öfverklagade och ännu icke afhjelpta svårigheten att behörigen granska räkenskaperna för ifrågavarande anslag och controllera användandet af de högst betydliga summor, som uti dessa räkenskaper redovisas, det med revisionerna åsyftade ändamål icke kan, hvad de för försvarsverket till sjös anslagna medel beträffar, under nuvarande redovisningssätt vinnas. Vid detta förhållande kan jag ingalunda dela Utsk:s åsigt att, för den sålunda högst nödvändiga förändringen af bokföringssättet i afseende på Flottans anslag, afvakta den möjligen ännu aflägsna tidpunkt, då tjenliga och med Rikshufvudboken öfverensstämmande formulär för de allmänna medel förvaltande Verkens räkenskaper hunnit upprättas, granskas, pröfvas och fastställas. Frih. Silfverskjöld: Ehuru fullkomligt instämmande med de sista värda talarne 0111 vigten deraf, att ej allenast de förvaltande Verkens bokslut, utan ock deras bokföring i allmänhet må blifva ordnad efter bestämda formulär, anhåller jag dock att få fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt de upplysningar som jag erhållit i StatsCont., detta Verk är betänkt på att föreslå förbättringar icke blott i afseende på bokslutet, utan äfven i afseende på bokföringen i allmänhet. Som Utsk. icke haft skäl att betvifla verkställigheten deraf, har Utsk. ej ansett sig böra föreslå några särskilda åtgärder, genom hvilka ieke mera skulle vinnas än genom dem, som redan nu vidtagas. Frih. Lagerbjelke, Joh: Jag tror mig vid detta tillfälle böra till den upplysning, som Frih. Silfverskjöld lemnat, bifoga den, att ett nytt redogörelse-reglemente, som kommer att upptaga Flottans hela redogörelse-verk, är under arbete och med det snaraste torde blifva färdigt. Detta är det enda, som jag anser mig vid denna §. hafva bort upplysa. Gr. Cronhjelm: Jag får, till svar å hvad Frih. Silfverskjöld nämnt, upprepa: att K. M:s Skrifvelse till StatsCont. och R.
Sä fort man i bancoreglementet inrycker den åsiglen, att K. M:s garanti skall begäras och behöfvas för Bancostyreisens operationer i läncväg, så synes mig det riktigaste hafva varit, att R. St. såsom statsmakt hos K. M. begärt, att i händelse Statsbanken skulle vara i behof af bemedling af ett lån (efter detta uttryck bär är begagnadt) det måtte upptagas i form af statslån, men icke såsom bär säges, att genom Konungens bemedling Bancostyrelsen blott skulle blifva auetoriserad alt ingå i denna läneunderhandling. Skulle Banken endast göra en iåneoperation för sig sjelf såsom Bank, oberoende af B. St:s garanti och Konungens sanction, så tror jag, att Bancostyrelsen verkligen är i tillfälle att oberoende af K. M. göra en sådan operation. Då Bancostyrelsen är berättigad af sina principaler att ingå i sådana transaclioner, så hemställer jag till B. o. Ad:s egel bepröfvande, om ett sådant förklarande, som det här föreslagna, är det riktigaste för att vinna credit på utrikes ort. R. o. Ad. biföll 62 §, med det af Hr von Hartmansdorff föreslagna tillägg. § 63. Hr Lagerhjelm: Om det vore blott en enda orsak lill silfrets uttagande ur Banken, så skulle onekligen Bancolltsk. hafva haft rätt i sin uppställning af 63 §, ty då måste ostridigt alla medel tillgripas för upprätthållande af myntvärdet. Jag vill icke eller nu att den ordning, sorn af Bancolltsk. blifvit föreslagen, skall omvändas eller ändras på något annat sätt, än att det må blifva möjligt för Bancostyrelsen att kunna foga sig efter omständigheterna. Hvarföre denna latitud bör gifvas åt Bancostyrelsen skall jag söka att ådagalägga, icke med några thcorier, ulan helt enkelt med facta, och vill i det hänseendet åberopa förhållandet inom ett annat laud, som med Sverige har i vissa afseenden ganska vigtiga communicationer, nemi. de Nordamericanska frislaterna.
På ställen i Westergöthland, der skogarne borde val frodas, der såldes de stora skogarne till enskild ägo, och året derpå fanns flygsanden i dagen. Så har det gått i vårt och på samma sätt äfven i andra länder. I norra Tyskland hade man ett ordnadt skogssysteme, och skogarne voro der ställda under forst-styreiser; man skrek derstädes, att skogarne skulle ställas under enskild ägo, för att derigenom blifva buttre vårdade, — och den förträffliga skogen finnes icke mer. Denna sats är lika kal, som de backar, på hvilka skogen har stått. Jag inlåter mig ej i dessa ärenden, men motsätter mig blott dessa nakna satser, emedan de i min öfvertygelse ej kunna åstadkomma något godt för landet. Hr Anckarsvärd, Aug.: Då detta betänk, utan tvifvel blir återremitleradt, och sedan tvänne ledamöter, Hrr Lagerhjelm och af Uhr så fullständigt yttrat sig i ämnet, så anhåller jag endast, då jag delar desse herrars tanke, att dermed få förena mig. Dervid uther jag mig att för min del blott få tillägga, att jag skulle önska, att Utsk. stannade med sitt reglementerande efter f örloppet af de nästkommande fem åren, och att det sedermera kunde få bero på blifvande lagstiftare att reglementera för tiden emellan 1845 och i85o. Jag tror, att man vunne derpå, om man Den 16 November f. m. 35 nöjde sig med att utsträcka dessa bestämmelser till och med år i845, och att man då ytterligare får afgöra hvilka åtgärder, som sedermera härutinnan kunna erfordras, och hvilka i min tanke icke nu böra a priori bestämmas. Jag tror, att man derigenom skulle undvika flera svårigheter, som under tiden kunde uppkomma, och isynnerhet skulle man då ej behöfva onödigtvis uppskrämma vissa intressen. Jag tror visserligen icke för min del, att förändringen vore vådlig, äfven med det af Utsk. föreslagna reglementets utsträckning till år i85o; men jag tror, att ingenting vunnes dermed, utan att man kunde inskränka sina föreskrifter till år i845.
Förhöjning i arfvode! åt den person, sorn lemnar undervisning i fiskodling 600 Summa R:ml R:dr 157,850 |— Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö deri 23 Jan. 1838. Preste-slåndet den 23 Borgarc-slåndet den 23 Bonde-ståndet deri 27 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare anskaffande af lijbergnings-bålar, med tillhörande apparater. (Stals-Utsk:s Ull. N:o 209.) S. A. K. Sednn vid innevarande riksdag framställning förekommit derom, att, efter det så kallade Lifbergnings-båtar med dertill hörande apparater, (ill skeppsbrutne sjöfarandes räddning, under de sistförfluten åren blifvit å vissa strandplalser här i Riket anbringade ännu flera ställen vid Svenska kusten måtte med sådana anstalter förses, hafva Rikets Ständer, af tillgängliga upplysningar, i afseende härå hufvudsakligen inhemtat, hurusom, med föranledande af Rikets sednast församlade Ständers i ämnet gjorda underdåniga anhållan, E. K. M:t låtit, med användande af dertill utaf Rikets Ständer alternativt å Handelsoch Sjöfarts-fonden anvisade medel, till ett belopp af högst 10.000 R:dr banko, inrätta fyra dylika räddnings-anstalter, ordnade efter Dansk förebild samt ställda under Förvaltningens al Sjö-ärendena öfverinseende, och hvilka inrättningar, som alla erhållit platser å Skånska kusten, nemligen vid Sandhammaren, Brantevik, Viken och Arildsläge, ehuru anläggningen å sistnämnda ställe ännu ej hunnit blifva fullt färdig, befunnits vara för ändamålet tjenlig», hvarom officiela rapporter afgifvits af den officer vid Flottan, sorn hade sig i Nåder uppdraget, att tillsvidare vara Inspektör öfver räddnings-väsendet, hålla uppsigt å stationerne och anställa nödiga öfningar med det dervid antagna räddnings-manskap.
En talare har yttrat, att om än K. M:s Propos. skulle falla, biefve frågan likväl icke undanskjuten, enär ali anledn. vöre alt de öfriga Stånden skulle tillföljd af en inbjudning från it. o. Ad. ingå på dess mening Jag önskar, att de som önska framgång åt förslaget, måtte icke allt för mycket lita på dessa ord ty lika visst som Bondeoch BorgareSt:n andra gången afslagit en inbjudning i ämnet från PresteSt., lika säkert är det, att de icke skola frångå sina beslut 3:dje gånge n, ulan heldre upskjuta frågan till en framtid. Jag skulle hafva mycket mera att tillägga men för att icke uptaga tiden längre, anhåller jag, att R. o. Ad. mätte med afslag å Utskis Betänk, antaga BorgareStis inbjudning. Frih. E a a b, A d a m C h r i s t i a n : I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande får jag förklara att han begått ett misstag, då han trott mig hafva sagt, att qvinnans förstånd skulle genom hennes myndighet odlas. Jag har endast sagt, att qvinnan med det odlade förståndet är den bästa i hushållet. Vidare har samme talare sagt, att han önskar att alla männer måtte komma under förmvndarevård. Om så skulle ske vet jag icke, hvilka skola blifva förmyndare. H. Ex. Hr Gynther, Cl ses Ephraim: Emot min vilja måste jag förlänga denna nog långvariga debatt, och anhåller derföre om öfverseende. Ibland de många anmärknir, som förekommit emot Utskis Betänk, har äfven don blifvit framställd, att Utsk. på grund af ett enda Stånds återremiss frångått sitt förra tillstyrkande för att komma till * ett derifrån afvikande beslut. Jag lägger ingen vigt på denna anmärkn., emedan II. o. Ad. återremitterat frågan vid dess förra behandling och är således både berättigad och pligtig att nu fatta ett definitivt beslut, oberoende af Utskis förra och sednare tillstyrkande.
Län gjort det ierskilta tillägg, att Elfkarleby Tull kunde såsom alldeles olämplig afskaffas, hälst ofta Skall händt, att varor genom öppnandet och visiterandet derstädes under regnväder blifvit alldeles förderfvade; samt sluteligen, Af Riksdags-Fullmägtigen Pehr Nilsson från Stora Kopparbergs Län , som med framställning af det uppehåll Vägfarande tillskyndas genom anställande visitationer vid den i Dalarne existerande MalUgns Tullkammare, tillstyrkt, att TullbeVakningen derstädes antingen måtte helt och hållet upphöra, eller ock inrättas på ett sådant sätt, att den, för att uppfylla sitt ändamål endast må träffa dem, sorn passera Norrska Statsoch Besvärs^Utskottens Betcinkanden. 1075 gränsen och icke dem, sorn komma från sine hemvist i loflige ärender och hvilka lika med andre medborgare äga rätt att fordra, det de ej under sine färder Lindras och uppehållas. Vid pröfningen af desse
Nu bar någon af okynne, genom uppstoppning af kläder eller annorledes, föranledt skälig misstanka; vare undersökningsman och tullbetjent, som den misstänkte undersökt eller anhållit, äfvenledes från bötesansvar befriade, och vare den, som slikt okynne visat, förfallen tili böter af 50 R:dr, målsegandes ensak. — Sker det andra gången eller flere, ligge i tväböte.” Att å en annan sida detta förslag i vissa afseenden syntes vara alltför vidsträckt, och behof icke förevara af den deri gjorda åtskillnad i lagbestämmelserna då visitationen sker vid gränsort, der allmän landsväg går fram, och då den sker inom ett visst afstånd från kusten i allmänhet, hvarföre blifvit framstäldt ett annat så lydande förslag till lydelse af den ifrågavarande paragrafen: ”Då någon, som till tullplats eller gränseort ankommer, misstänkes hafva på sig förstucket gods, må undersökning derefter af Tullkammareeller Tull-inspections-föreslåndare samt Öfveruppsyningsman vid Hamnbevakningarne och Befälhafvare på kuslstationerna kunna anställas. Sådan undersökning bör, om den misstänkte det önskar, verkställas i serskildt varmt rum, i två vittnens närvaro. Erfordras för undersöknings verkställande, att den misstänkte öppnar eller till någon del aflägger sina klädesplagg, må undersökningsman sig dermed icke befatta i annat fall, än om den misstänkte vägrar att sådant sjelf verkställa. Är den misstänkte qvinsperson, må undersökning ej verkställas utan genom tillkallad person af samma kön, i afskiljdt rum. Anträffas å nämnde ställen sålunda misstänkt person af Underbetjenle vid Tullverket, då må han endast af dem BevillnLagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande} N\o 7. 5 kunna anhållas, till dess någon af ofvanuppräknade tjenstemän hunnit tillkallas för undersöknings verkställande.
Sedan Utskottet sålunda fullständigt redogjort för frågans närvarande skick, får Utskottet förklara, alt de af åt skil lige städers Handels-Socieleter framställde farhågor och betänkligheter i afseende på beviljandet af ifrågavarande transitooch nederlags-rätt visserligen icke sakna grundade skäl, men att dock, efter Utskottets åsigt, desamma öfvervägas af de fördelar, hvilka måste tillskyndas handel och rörelse genom denna i alla afseenden ypperliga hamns upplåtande till ntulerlags-plats, hvilka fördelar utförligen finnas uppgifna i de, med tillstyrkande till bifall af Konungens Befallningshafvande på Gottland, af General-Tull-Styrelsen och Commerce-Collegium i den - Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Betänkande , N'.o 98. 21 i denna fråga afgifne Utlåtanden; och anser Utskottet sig således böra föreslå Rikets Högloft. Ständer, att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes på de af Comraerce-Collegium utvecklade grunder och villkor, Nådigst bevilja Slitö hamn transitooch nederlagsrätt. Stockholm den 6 Augusti 1840. Reservation: af Herr Christiersson: ”Frågan om nederlagsoch transito-frihet för Slitö på Gottland är redan den 30 Oclober 1837, i enskildt väg underkastad Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och sedan jemte vederbörande myndigheter llandels-Societeterne i Slockholm och öfrige stapelstäder vid Östersjön samt i Götheborg blifvit hörde, beroende på Kongl. Maj:ts afgörande, samt varit den 5 October sisth och den 24 Februari innevarande år i Siats-Rådet föredragen, men blifvit uppskjuten.
StatsContoiret, att i fall dessa EmbetsVerk antingen då eller framdeles, med anledning 224 St a ts-Ut skottets af förekommande förhållanden, skulle finna några vidare utvägar kunna vidtagas, ledande till minskning i de med fångföringen förknippade utgifter, än som redan blifvit i Nåder anbefallde, med anmälan och förslag i sådant afseende till K. M:t i underdånighet inkomma; så och under instämmande uti den af Hr Danckwardt sålunda yttrade åsigt, föreslår Utskottet, att Utskottets förrberörde hemställan må, såsom redan verkställd, förfalla. 2|o Vid, S.-de Tundén, eller Anslagen för Byggnader och Reparationer i Stockholm. I afseende på den del deraf som innehåller An-, slaget för K. Slottet, är inom II. BondeStändct påyrkadt af Riksdagsfullmaktigen Anders Danielsson frän Elfsborgs Län, att samma Anslag bör nedsättas till i5,ooo Ridr, så vida serskildt Anslag kommer att bestämmas för färdiggörandet af den såkallade Lejon-, backen. Då K. Mit i Döss Nåd. Proposition, angående StatsVerkcts tillstånd och behof, tillkännagifvit, att, till Lejonbackens ombyggnad, af K. Slottets Anslag, dels 8000 R:dr ärligen redan utgått, dels ytterligare kommer att bestridas den erforderlige kostnaden utöfver de dertill på en gång äskade 120,000 R:dr, hvarvid K. M:t tillika i Nåder förklarat, att i Slottets närvarande skick, då ännu mycket återstår för dess fullkomliga inoch utvändiga reparation, det årliga Anslaget knappt kan medgifva användandet af en del deraf till ifrågavarande serskildta kostnad. Betänkanden, N:o i5o. aa5 finner Utskottet icke skäl, att föreslå någon nedsättning i Anslaget, utan hemställer, att vid det af Utskottet förut föreslagne belopp må förblifva. Beträffande Anslaget för öfrige publike Byggnader i Stockholm, har inom V.
Om förmögenheten skaM hafva några representanter af Borgare: så borde de väl förnämligast påräknas från hufvudstaden? Coastitutions-Utskottets Memorial, N:o 28. På alla dessa skal afstyrker jag den föreslagna förändringen af 14 § Riksd ags -Ordningen Af Herr Biskoppen, Doctor Hallström: 'Ehuru jag gerna medgifver, att någon ändring må i förberörde § och moment ske till beredande af större valfrihet för Stockholms Borgerskap, har jag dock ansett de nu gällande bestämmelser rörande classval hafva det goda syftemål och derigenom så mycket skäl för sig, att de ej böra alldeles häfvas och lemnäs å sido.1' N:o 28. ät*- Ank, till Exp.-Utsk. d. 25 Febr., kl. II f. m. Memorial, med forslar/ angående ändring i Riksdagsordningens 14 med afseende å representations-rättigheten för Fahlu Bergslag. Enligt a, 4 och 5 momentena i »4 §• Riksdags-Ordningen, kan till Riksdagsfullmägtig lor Fahlu Bergslag endast väljas Fjerdepartsegare , som derstädes, minst tie år före Riksdagens början, tillika varit brukande Bergsman. Den inskränkning i valbarheten , som sålunda blifvit stadgad , ehuru valrätten fortfarande utöfvas af alla Fjerdepartsegarne, lärer härflutit derifrån, att de brukande Bergsmännens antal år 1810 ännu varit omkring 5o, och att de, med företräd»srätt till inlösen vid försäljning af fjerdeparter , icke saknade hopp att dem alla inom sitt Slånd återförvärfva ; men då antalet af bemälde Bergsmän sedermera årligen betydligt minskats , och ett sambruks införande blifvit påtänkt för samtlige Fjerdepartsegarne, hvilka numera ock redan gemensamt drifva flere betydliga jernverk , som med fjerdeparts-eganderälten äro förenade, väcktes å sistlidne Riksdag, af Stora Kopparbergs
Dito Dito Dito Spel. dito (Furir) dito Landets Beväring. 1 Kapiten 20 Dito lön » Nuvarande Aflöning. Summa Aflöning. NI .» lill Kongl. Majlis Nåd. Prnp. NI I, om Statsverket 12i.'6. Nuvarande Tillökning. Summa Aflöning. Aflöning. Riksmynl Prop. JM 1, om Statsverket 1836. 37 I/itt. A., a. Underdånigt Förslag till Ny Pensions-Stat för Arméens befäl och tjenstemän. a •-< Ko 73 ö c 5' Pension <T> —s * o a cn 1 o ^ ” o5 som föreslås. General-Befälhafvare i Militar-Distrikten, Kavalleri-Inspektören, GeneralÅr År R:dr R:mt Fält-Tygmästaren och Generalen för Fortifikationen med rättighet dock att taga afsked vid 60 år, emot erhållande af endast %:delar af det bestämda pehsions-beloppet, eller 4,800 R:dr. Öfverstar vid Regementena, Chefen för Topografiska korpsen, Sekund-Cheferne vid de tre Lif-Gardes-Regementena samt Lif-Regementets
Således, då jag helt och hållet instämmer med Hr v. Troil, hvars åsigter blifvit än vidare utvecklade af den siste talaren, skulle jag orätt begagna min yttranderätt, om jag längre uppeliölle R. o. Ad. Frih. Klingspor: Sedan Hr Stuart meddelat den upplysning, att Wermländska privatbanken har största delen af 456 Den 21 Mars f, m. sin rörelse på småsedlar, är det desto nödvändigare att nu yrka högre valör, för att småsedlarna ej må uttränga b:comyntet. Om detta vore ett hinder för privatbankers uppkomst, skulle jag ej vilja yrka derpå; men då man redan bestämt grundfonden till 3 millioner, tror jag, att roan derigenom satt ett hinder för uppkomsten af aetiebanker, och då jag dessutom tror, att de solidariska bankerna mera skada än gagna, hemtar jag deraf ett ytterligare skäl att påyrka minimivalörens bestämmande till 2 r:dr specie. Hr Stråle: I formen för beslutet instämmer jag med Hr v. Troil, att stadgandet bör intagas bland de allm. bestämmelserna. Hr v. Troil har föreslagit, att det borde intagas såsom ett tillägg vid 7 §, och jag begär först propos. på dess införande der och sedan på minimibeloppet. Hr Gunther: Då jag i början instämde med den siste talaren om bestämmandet af 10 rtdr cour. såsom minimum för privatbankers sedelulgifning, får jag nu såvida ändra detta, att jag nedsätter minimibeloppet till 2 rtdr specie, men ej derunder. Flera ledamöter hafva redan så fullständigt ådagalagt de olägenheter, som skulle tillskyndas de skattdragande, om allt annat mynt uttränges ur provinserna, att jag ej bör yttra något derom; men jag anser detta af sådan vigt, att jag ej kan medgifva en ytterligare nedsättning. Man har sagt, att i Wermland ingen olägenhet försports af de låga privatbankssedlarna.
Man vet, huru vapenbrodern slutligen, i följd häraf, uppträdde jemväl såsom hans försvarare och hämnare, – eller mot Thorild drog i härnad på både sina och den slocknande Kellgrens vägnar. Det mer och mer försvagade helsotillstånd, som på en föröfrigt klar lefnadshimmel sålunda var och förblef det enda, men olycksdigra molnet, medförde dock deruti ett godt, att det gjorde behofvet af längre sommarfärder till landsbygden, och af förlängda vistelser derstädes under veckor af årets vackraste tid, omsider till en trängande nödvändighet. Målet för dessa längre resor, hvilka i allmänhet tyckas blifvit företagna först vid och efter 1786, var det i Värend belägna herdatjäll, som han genom sin bemedling lyckats förvärfva åt sin äldre broder Jonas. Denne, såsom alltifrån nyssnämnda år Kyrkoherde i Skatelöf, bosatt i den fagra trakt, hvars stränder sköljas af de genom Helge-ån förenade sjöarna Åsnen och Salen, gladdes att kunna dit inbjuda den dyrbare brodern på vederqvickelser, hvilkas enkla ljufhet förhöjdes genom en den älskligaste husmoder – en liflig, bildad, till själ och gestalt behaglig svägerska, hvars namn var Christina. En gammal, af mig i min ungdom hörd sägen derom 33 förtäljer derjemte, att hon var den Christina, till hvilken Kellgren egnat en af sina skönaste dikter. Man kan derhän lemna det visst icke osannolika påståendet. Men säkert är, att de toner af hans lyra, som i nyssnämnda qväde funnit ett bland sina innerligaste och renaste uttryck, först under det nu ingångna tidskiftet vaknade till lif och sjelfkänsla. På detta afstånd från hufvudstaden bidrog och samverkade allt, att i hans själsförfattning befrämja en brytning, hvarur han, ej blott såsom menniska, utan äfven såsom tänkare och skald, framgick väsendtligt förändrad. Han hade, i sin tidigt bräckta kroppshydda, ej insamlat afundsvärda frukter af sitt glänsande verldslif.
Såsom en talare förut omnämnt hafva sådana frågor, som denna, hittills blifvit promiscue behandlade, än såsöm nåde-frågor och än såsom frågor om återställande af försäten tid, och jag kan således ingalunda finna något skäl vara för handen att lägga Konungens Rådgifvare till last, att de förfarit såsom nu skett. Skulle jag yttra miu åsigt i saken, så vore det den, att Konungens Rådgifvare förfarit fullkomligen lagligt. Jag kan nemi. icke hänföra en tjenstemans ansökning att af Staten utbekomma en fordran, för hvilken han försulit den tid, som i författningarne är föreskrifven, till lika beskaffenhet med det fall då en part söker att återvinna fatalier emot ett utslag, som vunnit laga kraft. Derigenom kan en annan parts rätt förnärmas, och en sådan fråga bör derföre behandlas såsom den allmänna lagen föreskrifver, under det att en ansökning af sådan beskaffenhet, som den ifrågavar:de, kan af Konungen i Statsrådet, utan Högsta Domstolens hörande, efter sig företeende omständigheter afgöras. Hvad den 11:te punkten beträffar så har man uti det ifrågavar:de beslutet velat finna ett försök att qväfva det yttrande, som en Landshöfd:n underordnad tjensteman vid länsstyrelsen velat afgifva. Vill man betrakta saken ifrån dess värsta sida, så kan man visserligen sålunda tyda Regeringens beslut, men vill man deremot icke göra det, så tror jag saken ingalunda vara af den beskaffenhet att den ens hade bordt af Const.-Utsk. omnämnas. Såsom Gr. Lagerbjelke uti sin reservation fullkomligt riktigt anfört, är det här icke fråga om stadgandet af någon allmän princip, utan endast om pröfningen af ett hos K. M. anhängigt besvärsmål. Om jag äfven antager att ett misstag legat till grund för Regeringens beslut, så ligger deruti likväl ingen större våda, än om hvilken domstol som helst begått ett misstag. Det gäller blott för detta enda fall utan att det ringaste kunna inverka på framtiden.