Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Hr Landtm, ktinde således, i anledn. af Hr Piibbings begäran, icke återstå annan propos. att göra, än den han nu framställde, om R. o. Ad. ansåg att prot.utdr. ang:de inbjudningen borde hvila tills Hr Ribbiugs reservation blifvit aflemnad. Ropades nej. Hr Ribbing frågade om det ifrågavar. prot.utdr. redan blifvit till justering uppläst. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att det redan för tvänne dagar sedan blifvit justeradt. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att prot.utdr. genast borde lill de öfriga Stånden expedieras. Propades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr Ribbings reservation eller särskilda mening följaktligen, då den blifvit till prot. aflemnad, sedan komme att meddelas de öfriga Stånden. Hr Bråkenhjelm: Jag får hos Hr Frih. o. Landtm, vördsamt anhålla, att då Hr Ribbings reservation skriftligen aflemnas, den icke må få afgå, innan den blifvit inför Ståndet uppläst. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. instämde i Hr Bråkenhjelms nu framställda begäran. Ropades ja och nej. Gr. Frölich: Det är icke för att neka Hr Bråkenhjelm att få böra Hr Ribbings reservation en gång till, som jag nu svarat nej. Det har endast skett derföre, att jag anser den frågan alldeles för tidigt väckt. Då reservationen blir inlemnad till prot., kan hvar och en Jäsa densamma, och skulle derefter någon önska dess uppläsande, så går det an att då göra propos. om uppläsningen, men nu går det ej an. Hr Bråkenhjelm: Den siste talaren har sjelf högtidligen erkänt, att han ej känner innehållet af Hr Ribbings reservation. Kär denna reservation öfverlemnas till prot., står det vederbör, fritt att genast afsända den, såvida icke R. o. Ad. beslutar att den först här skall uppläsas.
Drottning Christinas d. 10 Mars 1657 för Stockholm utfärdade privilegier, skulle utaf alla i denna stad fallande danaarf den ena delen tillfalla Kronan och den andra staden, på det sätt, att den staden tillfallande del af arfvet skulle anslås till de fattige. En sådan godhet blef Stockholm förunnad; det måste då icke vara någon inkonseqvens att K. M vid flere Riksdagar föreslagit R. St:r att till kommunerna efterskänka åtskilliga inom dem fallne dana-arf. Jag anser för öfrigt Hr Bildt hafva ur en alldeles origtig synpunkt betraktat den K. Propos:n, vid den förutsättning, att K. M. nemi. skulle endast hafva velat sätta R. St:r i tillfälle att sjelfve i denna fråga fälla sitt omdöme; ty då hade icke K. M. gjort en bestämd hemställan i ämnet och icke framlagt något direkt förslag. Åtminstone, torde få antagas, att K. M., lill ledning för R. St:rs omdöme, framställt sin åsigt i detta mål. Hvad förhållandet inom Carlstad beträffar, så är jag väl icke, 190 Den 11 Mars e. ni. såsom Hr Bildt fordrat, i tillfälle att styrka hvad jag derom yttrat; men såsom bofast inom orten, torde dock mina yttranden derom såsom vitsord förtjena det afseende, hvartill min kännedom om orten, på grund af min härkomst från nejden af Carlstad, kan föranleda. Jag fortfar således att yrka återremiss af Betänk. Hr vou Hartmansdorff, Aug.: För min del anser jag R. St:r vid detta tillfälle icke böra afslu utan bifalla Konungens Propos. Vid förl. Riksdag begärdes och beviljades dana-arfs efterskänkning till Trelleborg, Malmö, Sallerups socken i Skäne och Ytter-Sela i Södermanland. Ehuru det i afseende på dessa orter visserligen förhöll sig så, som Hr Bildt sagt, att summorna voro ringare än den nu ifrågavande. Den enda summa, som upgålt till motsvarande belopp, var den enkan Sandelin efterlemna!. Men dervid egde likväl det förhållande rum, att skälet, hvarpå R.
Denna knapphändiga teckning skulle blifva alltför ofullständig utan några ord till slut om de amerikanske studenternas manliga idrotter, » Hvad har ni för en sport vid ert universitet? » tillfrågades jag oupphörligen. Amerikanaren kan ej tänka sig en student utan idrottsintressen. Låtom oss göra ett kort besök på Yales idrottsfält en af dagarne i » commencement week ». Samma dag som jag såg och hörde mr Stagg insnörd i frack och hvit halsduk såsom tenor på studentkonserten, hade jag skådat honom såsom pitcher därute. En af mina bekanta hade förestält mig för honom öch känt sig missräknad Öfver mitt bibehållna lugn. Jag såg i honom, oförståndigt nog, endast en präktig Yale student. Jag visste da ej, hvad det betyder att vara Nordamerikas styf-vaste pitcher, d. v. s. att kunna mönstergilt sköta den svåraste platsen i baseboll, nordamerikanarnes nationalspel. Det betyder i själfva verket att varda afbildad i unionens förnämsta illustrerade blad och att morgonen efter den dag, han spänt muskler och uppmärksamhet till det yttersta på Yales eller Harvards idrottsfält, vara föremål för spaltlånga telegram i San Franciskos tidningar.23 UNIVERSITET OCH STUDENTER I AMERIKA. Hvarje skola har sin nia af utvalde bollspelare. De förnämsta universiteten täfla hvarje vår om » the championship », första platsen. Yale har, tack vare Stagg, vunnit år från år. I dag gäller det Harvard eller Yale. 5,000 människor äro samlade härute. Yales blå och Harvards mörkröda färger svaja på hattar och hästar och göra sig på alla möjliga extravaganta sätt i ögonen fallande i damernas toaletter. Luften genljuder af de tre gånger tre korta » rah », an för Harvard, * än för Yale, tills segern börjar bli tämligen viss på de senares sida. Då sluta lefveropen för Yale, en fin artighet, som ej kunde undgå att göra godt intryck. Den smidighet och styrka lika väl som den själfbeherskning, de unge idrottsmännen utvecklade, var beundransvärd. Säkraste vägen till popularitet inom amerikanska studentkretsar är att vara framstående sportsman.
Sammandrag af Kapital-räkningen till 1852 års R i k s li n f v u d b o k. iiebet. Balans från den 31 December 1851: Tillkommen ingående balans: skulder och reservationer Ordinarie afkortning Extra ordinarie dito Anordning utom stat » efter 1852 års riks-stat » å extra statsregleringen Afskrifningar Rikets Ständers Riksgälds-kontors andel i öfverskotter och besparingar . Öfverlåtelse till Riksgälds-kontoret Ökade reservationer Aterlyftade depositioner Levereringar Balans den 31 December 1852: Kontant behållning Behållning af bergseffekter » af fastigheter . » af inventarier . » af spanmål och proviant m. m. .. Fordringar Utlånta medel Utestående kronouppbörd Levererad inom d. 31 Aug. 1853, Resterande den 1 Sept. 1853, . Förskott till liqvid och redovisning Credit. Balans från den 31 December 1851: Utestående kronouppbörd: Förskott tili liqvid och redovisning 1.554,770: 37. 4. Proprie balanser 137,496 Tillkommer ingående balans: behållningar och fordringar 1852 års kronouppbörd Rikets Ständers Riksgälds-kontors bidrag: 1852 års statsfvllnadssumma Äterdebitering af å hufvud-titlarne utgifna förskott Minskade reservationer Depositioner Anvisning å kreditivet för Postverket Levereringar Balans den 31 September 1852: Öfverlevereringar Skulder \ Sammandrag af Kapital-räkningen till 185 3 års Rikshufvudbok. Stebel. Statsmedel. Riksgiildsmedel. Diverse medel. Summa. Cretin. Statsmedel. Riksgäldsmedel. Diverse medel Summa. Balans frän den 31 December 1852: Balans frän den 31 December 1852: Aterlyftade depositioner Balans den 31 December 1853:
Jag kan glädja » Moster E. » med den underrättelsen, att särskildt i detta fallet slog hon hufvudet på spiken, ty felet med min jungfru var utan tvifvel, att hon kom ifrån ett mera komfortabelt hus än mitt. Idun Stockholm, Fredagen den 10 mars 1893. N:r 10 (273) Prenumerationapris pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam år: k r. Redaktör och tr postFRITHIOF Träffas å b y r å n k l. A l l m. Telef. Amanda f årt samhälle har alltid gjort sig kändt för uppoffrande människokärlek, och ännu aldrig har någon stor olycka hemsökt en annan del af landet, utan att stockholmarna rörts däraf, såsom hade det gällt dem själfva. En uppmaning till insamling för dem, som lida nöd har aldrig låtit höra sig förgäfves, och vill man som medel för välgörenheten använda ett offentligt nöje, är detta genast på det lifligaste eftersökt. Man roar sig så mycket bättre, tycker man, då man på samma gång skänker bröd åt de hungrande och låter en tröstens solstråle tränga in i fattigdomens och lidandets mörka tjäll. Det var nog också i visshet om att mötas af vår människoälskande allmänhets beredvillighet, som den dam, hvars bild Idun i dag har nöjet att framställa, beslöt att söka anordna ett par sceniska föreställningar för att med inkomsten af dem lindra nöden i det nordligaste Sverige samt äfven lämna en skärf åt dem, som hungra i det land på andra sidan Bottenhafvet, hvars män fordom stridt och segrat utgifvare: HELLBERG. Utgifnlngstld: hvarje Jduns Tryckeri fredag. - r a d. Taube. vid våra fäders sida, och som alltid är oss så kärt. Men oaktadt allmänhetens beredvillighet är anordnandet af sådana välgörenhetsföreställningar förenadt med långt större svårigheter, än man kan föreställa sig, och tager vanligtvis anordnareus tid och krafter i anspråk för både veckor och månader.
U tgifter: l:o Aflöning, arfvoden och pensioner 2:o Taffelpenningar och arfvoden tillKongl. Kollegii President och Ledamöter m. fl 3:o Extra utgifter, såsom postpenningar, skrifmaterialier, ljuspenningar, m. m 4:o Omkostnader för fondens egendom 5:o Rikets Ständers Riksgälds-kontor: ersättning enligt Kongl. Fondens vinst 1855 utgjorde alltså Balans till år 1856. Skulder: Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å det begagnade kapitalet, 1,800,000: Utelöpande banko-attester vid samma tid 1,790:16. Kommerse-kollegii Manufaktur-diskont-kontor den 5 Juni 1856. F. A. Palme. S. Agrell. 12 Kapital-slut öfver Gamla U11- £>efoet. Balans från år 1854. Skuld: Till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott, kapital 14,260: intresse 423: 31. 6. Utgift år 1855: Aflöning till Ullkontorets tjenstemän och betjening 2,793: 16. — D:o till Direktör Hoffman Bang 1,000: 3.793: 16. B äntå till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott 427: 3. 1. Balans till år 1856.\ Tillgångar: l:o Säkra fordringar :j hos Ullkontoret i Norrköping 155: 47. "6. „ R. St. Banko. Credit. Balans från år 1854. Tillgångar: l:o Säkra fordringar, hos Ullkontoret i Norrköping 121: 4. 3. „ K.. St. Ullsorterings-, värderingsoch ma gasins-afgifter 2,265: 33. 10.
Jag vill ej längre uppehålla mig dervid; men samma talare har nämnt, att han icke vet, hvarifrån Utsk. tagit sig en sådan frihet att sträcka sitt förslag längre, än motionerna åsyfta. Jag instämmer i det här ofta hörda klagomål, att man icke läser grundlagen, innan man talar; ty i detta fall har Utsk. endast utöfvat sin fullkomligt grundlagsenlisa rätt. För resten har ineen sagt, att icke soldaten är skyldig att till pastor utgöra 3:ne dagsverken, och jag vill ej heller, att de skola utgöra flera dagsverken; och då man medgifver soldatens skyldighet att, enligt K. Garl XI:s stadgande, utgöra 3:ne dagsverken eller 12 öre s:mt, som då motsvarade dessa dagsverken, kan jag icke fatta på hvad grund man vill påstå, att full ersättning för denna dagsverksskyldighet ej bör erläggas, då soldaten ej vill fullgöra den i natura. För öfrigt tror jag det vara klart och Utsk:s upplysning ej kunna jäfvas, att verkligen en och annan olaglig utgift existerar, och då soldalen frivilligt utgör deri, torde det vara att förmoda, att soldaten inser, det 10. öre sant icke motsvara, hvad presten bör skäligen af honom erhålla. Jag anhåller om bifall till Utskts betänk. Hr Adlercreutz, Gust. Magn.: I en tid, då genom betydliga odlingar presterskapets inkomster stigit så betydligt, hade jag väntat, att presterskapet icke skulle fordra några förhöjda afgifter af soldaten, den enda i samhället, hvars löneförmåner icke på ringaste sätt blifvit förbättrade, utan tvärtom genom 1812 års beklädnadsförordning försämrade. Jag förenar mig derföre med de Hrr ledamöter, som begärt afslag å förevar, betänk. Hr Riben: Det tyckes hafva utöfvat något menligt oell ofördelaktigt inflytande på Hr v. Ilartmansdorffs nerver, att bär höra uppläsas några författningar af K. Carl XI.
När samma Armée som ena dagen hade stormat skantsen Gyldenlöf och dagen derpå säkert under Carl XII:s egit anförande sjelfva Fredricshalls murar, drogs tillbakars efter det olyckliga skottet och blef modfäld men brukades synnerligast som ett medel till partiebatets och egennyttans afsigter, i stället för att fullfölja det påbegynta verket, så kan man lika lätt inse om ej samma verkningar hade individuelt intryck på Flottans befäl,| åtminstone verkade det från högre 011 på densammas overksamhet och stillaliggandejemte att Engelska Flottans närvaro var mer att anse som pockande till flen - 6otä Dan 6 Martil. dens hjelp änsom bidragande till vårt understöd: Elter, denna tid har flottan i 1740 ochsoårens krig i 17B8 och 90, jemte de deruppå följande visat att inga härjningar, utan trefnad och säkerhet varit rådande långs Sveriges kuster; och det olyckliga resultatet i anseende till förlusten af så minga linieskepp, fregatter och skärgårdsfartyg vid utgången från Wiborgs viken 1790 vittnar om en örlogsflottas krafter och beskydd, utom hvilket beskydd aldrig Gustaf lil med skärgårdsflottan kommit derifrån och utom hvilket (sedan detta beskydd för utgången var gifvit) bataljen vid Svensksund aldrig kommit i fråga. Jag anhåller att få beropa mitt memorial under den 19 Januarii 1818 och att det må inför Utskottet uppläsa, hvaruti jag gifvit mera utveckling åt detta magtpåliggande ämne, än jag nu framstäldt. N:o 7. Herr von Francken, Augusti Uti Herr Königs den i:sta dennes gjord* motion att Rotehållare för en soldat skall betala 25 och för en båtsman 20 R:dr för hvart krigsår som öfvergår det första mot det att Rotehållaren under kriget skall vara fri för nummerns completterande och monderingens . underhåll, kan jag aldeles icke instämma, af den enkla orsak att Rotehållarne redan af ål?
I följd häraf och då Ofver-intendents-embetet uti dess ofvanomförmälda, under den 7 Februari detta år afgifna underdåniga utlåtande, efter föregången granskning af de uppgjorda ritningsoch kostnads-förslagen, det sednare upptagande kostnaden för ladugårds-byggnaden till 17,411 r:dr och för mejeribyggnaden till 7,635 r:dr 33 sk. 7 rist., eller tillsammans 25,046 r:dr 33 sk. 7 rst., förklarat, att emot dessa förslag annan anmärkning icke förekommit, än att, om ritningarne omarbetades, åt dessa byggnader kunde, utan ökad kostnad, gifvas i vissa fall mera ändamålsenlighet och prydlighet, får Utskottet tillstyrka, •att, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, Rikets Ständer må, för uppförande vid Ultuna af ladugårdsoch mejeri-byggnader efter fullständiga ritningar, som kunna vinna Kongl. Maj:ts Nådiga fastställelse, till institutets disposition, emot redovisningsskyldighet. å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 25,000 r:drr med förbehåll att hvad deraf tilläfventyrs icke kan komma att åtgå, varder till Riksgälds-kontoret åtcrlevereradt. Varande härigenom jemväl besvarad en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad, af grefve Taube, Henning Edvard, väckt motion, i enahanda syftning, som den Kongl, propositionen. Stockholm den 15 Maj 1854. Bih. lill R. St. Reservationer: af hr V. Cassel, med anmärkning deremot, att vid ifrågavarande mönster-institut skulle för den dryga summan af 25,000 r:dr uppföras byggnader med det vanprydliga utseende, som de företedda ritningarne visade; och af hr A. A. Berger, som ansåg att de föreslagna byggnaderne kunde uppföras för en vida mindre kostnad, än det nu tillstyrkta beloppet. STOCKHOLM, t d. Schultze’3 Boktryckeri, 1854. Slats-Utskottctn (Målande. N:o 414 t Äf:o lil.
Jag får dervid erinra, att den värde talaren varit alltför ensidig, då han endast fästat sig vid räntan; ty capitalisten vill äfven hafva sitt capital tillbaka Jag tror nemi., att det oftast är brist på säkerhet hos lånesökanden, som gör, att han icke kan erhålla försträckning; och sällan lärer man fa se en solid lånsökande blifva o ulpen. En annan värd talare har ned synnerlig värma talat om vindkast i R. St:s förhandlingar, och gången af haus eget yttrande har tyckts visa, att han sjelf deraf hade någon starkare känning. Han har sagt, att all klagan härrörde från brist på credit, samt härledt orsakerna dertill från R. St:s envälde i Banken. Jag vågar för min del tro, att den nuvar. creditbristen förnämligast härrört dels från myntets vacklande värde och dels från executionslagarnas lamhet; men jag hemställer, om det icke var hos Ständerna, som fråga först väcktes om stadga i myntet, och om det icke t. o. m. var temligen svårt att vinna den andra Statsmagtens bifall till deras beslut derom? Hvad utsökningslagarna beträffar, hemställer jag, hvad Styrelsen derutinnan tillgjort, eller huruvida dess organer i ringaste mån understödt Representationens bemödanden härutinnan? Slutligen har talaren lyckönskat Styrelsen till kraften att afslå Ständernas omogna önskningar. Jag Ur icke någon vän af många önskningar, samt tror t. o. m , att Ständerna ej sällan önskat bort bestämda rättigheter; men jag önskar nu blott, att Styrelsen mätte göra en kraftyttring till afslag, i händelse R. St., mot all förmodan, skulle inkomma med ett omoget och olyckligt förslag om stalslånesystetnets införande. Hr Dalman: Ett till mig af Frih. Ehrenborgh adresseradt yttrande föranleder mig att ytterligare begära ordet. Hr Frih. har nemi. trott, att striden ang:de statslånens nytta eller förderflighet hvarken ännu vore utkämpad, eller under vår tid komme att utkämpas.
St:r förekommit, att ränte-persedlarnes förminskning eller omsättning till antal och beskaffenhet, ej allenast skulle tillvägabringa större reda och enkelhet i Kronans räkenskaper, samt lätthet för de skattskyldige att sjelfve beräkna sina utskylders belopp efter Markegångarne’ utan äfven i betydlig mon bidraga till en önskad förminskning i antalet af de Tjenstemän, hvilka nu för uppbörden och redogörelse-verket erfordras; hvaremot R. Sttr, å andra sidan jemväl insett, att svårigheter möta vid verkställigheten af en sådan förändring, dervid den noggrannhet måste iakttagas, att ej mindre Statens än de Skattdragandes ömsesidiga rätt bevaras uti de fordna skattläggnings-grundernas oförkränkta bibehållande. Då likväl, enligt hvad den år iy53 tillförordnade Commission, samt KammarCollegium uti dess den 16 October i8ro i detta ämne afgifna underd. Betänkande upplyste, dessa svårigheter mÖjeligen stå att öfvervinna, samt det synes otvifvelaktig!, att endast farhå - 2 S t a t s - U t s k o 11 e t s gan för en ökad tunga af beskattningen vållat, det Räntegifvarne i allmänhet önskat förblifva vid nu gällande beräkningsgrunder, hafva R. St:r, med jemväl hämtad anledning af den omständighet, att den ena ränte-persedlens pris kan ersättas hvad å en annan förloras, ansett någon förändring icke böra äga rum, förrän genom upprättadt förslag blifvit ådagalagdt, att vid uträkning af både de gamla och blifvande nya eller förre Ränte-persedlarnes värde efter Markegångspris för tio år, någon skillnad i Skattens belopp ej uppstår; och då, enligt R. St:rs öfvertygelse, en sådan uträkning kan verkställas och äfven blifvit försökt uti ett af trycket utkommit arbete, benämndt Statistisk Calcule olver Skaraborgs Län, hafva R.
Dogmatiska politici behöfva vi ej, utan realpolitici, som skåda förhållandena sådana de äro och icke genom önskningarnas förstoringsglas. Men just derför är det farligt att på förhand tro sig kunna bestämma öfver Sverges och Norges politik under kommande tider. Låtom oss vara beredda att möta oroliga tider, och låtom oss göra klart de allmänna synpunkter, som kunna blifva bestämmande för vårt handlingssätt; men absolut neutralitet under alla förhållanden eller ej torde vara klokast att lemna åt framtiden att afgöra. Är det sannolikt att vi kunna få vara neutrala utan att dervid vår tillvaro sättes på spel, är det sannolikt att vid krigets slut uppgörelsen ej kommer att ske på vår bekostnad, då kunna vi ej önska oss bättre politik. Men har man skäl misstänka, att vår statliga tillvaro genom neutralitet sättes på spel eller att de neutrala få betala fiolerna vid fredsuppgörelsen, då inträder frågan i ett annat skede, som fordrar nya öfverväganden; då kan det tänkas vara klokare att kasta hela vår makt i händelsernas vågskål. Vinna vi ej målet, sluta vi i alla fall med bibehållen aktning för oss sjelfva och hos andra. Måtte de styrande, de som bättre än andra kunna öfverse och bedöma förhållanden och tilldragelser, leda våra öden till det bästa, vare sig slutordet blir neutralitet eller krig! Och måtte först och sist Gud hålla sin skyddande och hjel-pande hand öfver brödrafolken. — er Och ändtligen införa vi ur samma tidning den förste insändarens slutartikel i frågan, lemnande åt läsaren att sjelf göra sina reflexioner.
Jag gör det, icke pä den grund, att Ståndet i fråga om bevillning för gerningsmän, förklarat, alt orden ”i behörig ordning antagne” skola utur förslaget utgå, utan derföre, att då R. o. Ad. under f. m. plenum beslöt att arbetsfolk skall i sådan egenskap påföras särskild bevillning, vore del i hög grad obilligt, att, derest vid en gård funnes en arbetare, som kunde smida eller snickra, han först skulle konna påföras bevillning som arbetskarl, och sedermera särskildt taxeras såsom smed eller snickare. Hr Printzenskjöld: Jag fruktar, att detta stadgande, om det bifölles, skulle leda till en alltför vidsträckt beskattning. Det är för litet hvar bekant, att vid en egendom husbonden ofta antagit till torpare personer, som äga skicklighet såväl i smides-som snickare-yrket: desse handtverkare eller slöjdskicklige personer äro för jordägaren högst behöflige, och han gifver dem motsvarande torp och lägenheter, kanske äfven särskild betalning. Desse personer benämnas vanligen, den ene gårdssmeden den andre gårdssnickaren, men äro i sjelfva verket intet annat än torpare under gården, och jag tror således, att en sådan person icke bör ställas i någon annan än denna calhegori. Nu skulle han likväl, om delta förslag antogs, bli beskattad högre än torpare, hvilket jag anser så mycket mindre rättsenligt, som den ene torparen genom sitt arbete ute på åkern gör sin husbonde lika mycken nytta, som den andra i smedjan eller vid hyfvelbänken. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Jag skulle äfven vilja tillstyrka afslag å detta förslag, såvida det ändamål dermed vans, att så beskaffade personer, lagstadde eller tjenande, som begagnas till ett handtverk, derigenom blefve frie från någon särskild bevillning. Nu är förhållandet motsatt. De betraktas som 590 Den 30 November e. m. gerningsmän och få betala en högre afgift. Genom detta förslag få de sig en lägre afgift påförde.