Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Petter tyckte, att han alldeles sjönk ned i stöfvelskaftena, när han stod bredvid brunnskaret och tittade bortåt knuten, där Klara hade försvunnit. »Så skulle jag ha gjort», tänkte han. Men han hade aldrig kunnat tro, att det gick an, och att hon inte brydde sig mer om honom, än att hon lät andra kyssa sig, medan han såg på, det retade honom. Han beslöt, att det skulle alt bli någon annan än Petter Berg, som fick hjälpa rättarns Klara med att hinka upp vatten. Men dagen därpå, när han såg henne komma med ämbaret och gå nedåt brunnen, så var han genast färdig att gå efter henne igen. Han lunkade med, utan att säga ett ord, medan han hela tiden tuggade på ett grässtrå, som han hade i munnen. Klara såg på honom ett par gånger och försökte att skratta, för att försona honom. Men Petter såg det inte. Ty han hade vändt sitt seende öga åt ett annat håll. Han drog opp ämbart, tyst och surmulen, utan att säga ett ord och följde henne sedan tillbaka, precis som han hade kommit, hela tiden tuggande på det långa strået, som han inte ville släppa. Och ett par dagar därefter var det, som om ingenting hade passerat. Petter kom hvar kväll till brunnen, och han var lika tålig och återhållsam som någonsin. Men en sak hade han inte glömt. Och det var tanken på torpet. Han hade sett tillräckligt, hur det var med hans far, som var fem och femtio år gammal och inte hade kommit längre än till ett enda rum, för att han skulle kunna tänka sig, att han också skulle sitta hela sitt lif i en enda kammare, där han bodde vägg om vägg med andra för hela lifvet. Nej, det ville han inte, inte en gång om Klara ville bo där med honom. Det var gräl med grannarna från morgon till kväll, trängsel i trapporna, barnskrik och väsen, så man knappast kunde sofva i fred, om man var aldrig så trött. Ingenting hade man, som var ens eget, och om man så trälade från morgon till kväll, så kom man ändå inte längre än till att bo i andras rum och kanske få litet hjälp af patron, om det blef sjukt i familjen, eller om nå’n af barnen skulle gifta sig. Nej, det ville han inte. Något för mer än farsgubben skulle han bli.
Rest.- och Ekon.-Utskoltets Betänkande, A~:o 89. f5 manhang med de allmänna kroiio-utskyklerna, komma att förvandla skjutningsbesväret till en grundskatt, som, efter Utskottets åsigt, skulle betydligt försvära möjligheten att i en framtid lyfta denna börda från jordbruket. Beträffande åter andra momentet af hr Sandströmers förslag, eller att de skjuts-skyldige skulle berättigas, att länsvis besluta om en dylik reglering af skjutsnings-besväret, så lärer, enligt Utskottets förmenande, något hinder deremot icke förefinnas uti nu gällande föreskrifter i detta ämne, derest samtlige de skjutsskyldige om en sådan reglering sig förena: men att i berörda afseende tillstyrka en allmän författning, har Utskottet, för sin del, funnit betänkligt, helst beslutet borde blifva beroende af de flesta rösterne ibland de fullmäktige, hvilke af koramunerne blifvit utsedde, att ordna denna angelägenhet. En sådan bestämmelse skulle, enligt Utskottets tanke, kunna leda till verkligt förtryck, derigenom att någon påbördades en afgift i penningar, som enskildt för honom vore mera betungande ån sjelfva skjutsnings-besväret, hvaremot någon säkerhet icke vore att påräkna uti flertalets bifall, då ett sådant kunde framkallas af förhållanden, som icke för hela länet äro gemensamma; och man kan lätt föreställa sig att majoriteten af skjuts-skyldige inom ett län, derest skjutsnings-besväret vore för den mera tryckande än för minoriteten, kunde befordra enskild vinning på den sednares bekostnad, hvaremot å andra sidan, der de minst betungade utgjorde majoriteten, en dylik reglering blefve omöjlig att verkställa. På grund häraf anser
M:s höga vägnar aflemnade en Dess Nåd, Skrifvelse till R. St:r af d. 15 dennes, ang:de den å de Förenade Rikenas vägnar afgifna Nentralitets-förklaring, samt de med anledn. deraf från'-främmande Makter ingångna svar. Denna Nåd. Skrifvelse blef nu, efter Hr Stads-Rådels ulbeledsagande, upläst och lagd till handlingarne, hvarvid ropades ”lefve Konungen”. Justerades 3 prot.-utdr. för d. 15 dennes e. m. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Då troligen en stor del af R. o. Ad. icke väntat att något plenum skulle hållas i dag på e. m. och således icke varit i tillfälle att taga närmare kännedom om RankoUtsk:s Mern. JM 2S, hvilket, enl. förut fattadt beslut, står främst på föredragn:s-listan; anhåller jag, att detta Mern., måtte få ytterligare hvila på bordet till näst inträffande plenum. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag tror icke, att det är rätt alt förändra föredragn:s-listan under pågående plenum. För vidtagande af en sådan åtgärd fordras enl. min åsigt att ett beslut derom skall vara fattadt i ett föregrde plenum, hvaraf följer, att när detta mål står främst pä föredragn:s-listan, bör det äfven nu företagas. Visserligen kan det vara obehagligt för åtskilliga personer att icke hafva tagit kännedom om detta mål, men de få skylla sig sjelfve. Rifalles Hr Aminoffs framställning, kan lätteligen inträffa, att å en annan sida personer, hvilka hafva föreställt sig, att BankoUtsk:s Betänk, skulle i detta plenum förekomma, anse att andra mål icke kunna nu förekomma, hvarföre de icke eller infunnit sig nu och genom en sådan förändring af föredragn:slistan blifva narrade. Dessutom synes det mig icke öfverensstämmande med Riddarh.-Ordmn att under pågående plenum förändra föredragn:s-listan. vFrih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Som, i afseende på dispositionerne af Statsmedlen, förekommit, att, utom den summa af 90,000 R:dr om året, hvilken af Riksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag anslogs att utgå i Hamburger Banco under andra Hufvud-Titteln till aflöning m. m. för Ministrarne vid Utrikes Hof, åtskillige utbetalningar i samma myntsort blifvit efter Kongl. Maj:ts Nådiga befallning verkstälde, dels under Åttonde Hufvud-Titteln å anslaget till Extra Utgifter, för Cabinetts-Cassans med flere behof, dels ock under andre Hufvud-Titlar samt Allmänna Revisorers Berättelse. 507 Indragnings - Staten j så hafva Revisorerne ansett sig Lora söka närmare upplysning, om grunderne för sistnämnde dispositioner, hvarvid Revisorerne inhemtat, att vid Statsregleringen år 1810 beräknades Stats-Yerkets inkomst af Sjö-Tulls-Uppbörden, deruti Vexlar egentligen inflyta, till en summa i Svenskt Banco af 835,349 R:dr i4 sk. 5 r:st., och förordnades uti 2 Art. 3 §. af Reglementet för Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, att alla genom Sjö-Tulls-Uppbörden inflytande Yexlar korame att aflemnas till Riksgälds-Contoiret, emot ersättning efter den Cours, hvartill Vexlarne i Uppbörden blifvit emottagne, deremot Riksgälds Contoiret borde biträda Stats-Yerket med Vexlar, till ett belopp af högst i5o,ooo R:dr Hamburger Banco, emot ersättning i Svenskt mynt, med beräknande af samma Cours, hvartill Riksgälds-Contoiret fått inlösa Sjö-Tulls-Vexlarne, och täcktes Kongl. Majit, uppå Fullmägliges i RiksgäldsContoiret underdåniga hemställan, dertill lemna Nådigt bifall, enligt skrifvelse till Kongl. Stats-Contoiret af den 16 Julii i8ro.
Ytterligare måste jag protestera emot den lindring i bestämmandet af straff vid öfverträdelser af den blifvande bränvinsförsäljningslagen, som vid återremisserne af de §§:r, som angå denna sak, velat göra sig gällande. — Man måste noga afse att brott emot en författning,' som åsyftar att rädda fäderneslandet frän ett ondt, som, 0111 det ej snart blir afhulpet, ofelbart skall förstöra detsamma, ej kunna betraktas från samma synpunkt som brott emot enskilda personer. Hos dem, hvilka 'till straff emot sådane förbrytelser föreslå blott utgifvandet af en penniugesumma, i de flesta fall ringa emot den vinst, som skulle skördats, i fall förbrytelsen ej blifvit uptäckt, måste sannerligen de juridiska funderingarne hafva gjort intrång på sunda förnuftets område, och jag mäste här åter uprepa, alt konfiskation af det kära bränvinet, hvarmed olotligen bandlats, åtminstone alltid borde åtfölja böterna. — i fall verkliga och förnuftsenliga juridiska betänkligheter skulle lägga binder i vägen för bestämmandet af än högre straff. Slutligen får jag vördsammeligen anhålla, det ingen ville taga anstöt af de uttryck, som jag, för sakens och sanningens skull, i denna min reservation, i brist på bättre, nödgats använda, varande min högaktning för de personer, som med mig i denna sak hysa skiljaktiga äsigter, fullkomligen orubbad. Just den omständigheten att dessa personer äro så många, har föranledt mig att framställa min enskilda mening blott i form af en reservation, hvilken jag härmedelst ödmjukeligen får anhålla må, jemte återremisserne, till Utsk. få åtfölja. Föredrogs ett från Hederv. BondeSt. ankommet prot.-utdr. 316, innehållande inbjudning lill R. 0. Ad. samt Borgare St. att förena sig uti Presteoch BondeSlins beslut, ang:de afträdande till Nätra och Själevads Socknemän af fisket vid Try sunda fiskehamn med dertill hörande bolmar, skär och öar. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: R. 0.
Orsaken härtill har varit den, att Utsk:t hyllat den åsigt, att i Riddarh.-Ordmn borde införas allenast de reglementariska stadganden, som kunde anses ound - lii Den 11 April f. m - gängligen nödiga; och för min del tror jag icke heller, att någon våda kan uppstå al att herörda bestämmelse icke intages, enär man torde kunna taga lör gifvet, att den af R. o. Ad. utsedde ordföranden icke lärer komma att i anmärkta hänseendet brista i grannlagenhet. Skulle emellertid R. o. Ad. anse stadgandet böra införas i nya Riddarh.-Ordmn, anhåller jag att monr.t måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Ramsay: På sätt Frih. Leuhusen redan erinrat, har underlåtenheten att intaga någon bestämmelse om viss tid för anslags utfärdande icke tillkommit af något förbiseende, utan derföre, att Utsk:t ansett sådana bestämmelser icke lämpligen böra i Riddarh.-Ordmn intagas. Någon sådan föreskrift är icke lemnad för arméens fullmäktiges sammanträde, icke heller för landstings och kyrkomötens, och då ansåg man, att ännu mera R. o. Ad., som i detta läll egde gammal praxis, skulle kunna hjelpa sig fram dessförutan. Frih. Leuhusen har anmärkt, att uttrycket »Stånd» icke bort begagnas. Emellertid kan jag icke finna annat än alt det är fullt befogadt. Det är en Svensk benämning på korporation och afser i detta mom. R. o. Ad:s vid Adelsmöte på Riddarhuset församlade ledamöter. Jag anhåller att mormt måtte bifallas. Frih. Klinkowström: Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva, att äfven jag anser de af Gr. af Ugglas omnämnda bestämmelser böra intagas i Riddarh.-Ordmn. Jag hemställer derföre att mom:t måtte återremitteras. Gr. af Ugglas: Då flera ledamöter begärt återremiss, vill äfven jag biträda detta yrkande. Frih. Gederström:
99 byggningsoch reparationskostnad, likmätigt 17*10 års syneförrättning, sig då redan bestigit till 3,966 d:r s:mts värde; fördenskull och i betraktande såväl af dessa skäl och omständigheter, som ock att R. St. med nöje funnit CommerceRådets oförtrutna möda och flit, som han, medelst hvarjehanda Manufacturiers och flera nyttiga inrättningars införanoch anläggande, till Rikets sannskyldiga nytta haft ospard, och att han således berömligen sökt uppfylla det ändamål, hvarföre han denna Kungsgård erhållit, anse R. St. skäligt, det må CommerceRådet Alströmer ifrån vidare caractersbyggnad på Höjentorps Kungsgård frikallas, så län ge den redan uppsatta ifrån förruttnelse kan vidmagthållas, helst den innehåller ett rum mera, än förromrörde desseinritning, hvarförutan den förmån allmogen derigenom tillskyndas, att de frikallas från den långa och kostsamma Kungsgårdsbrons ä nyo uppbyggan-och vidmagthållande, och Kronans skogar äfven vinna besparing af de 4no ekar, som, i stöd af Walle Härads TingsRätts Utslag af d. r Febr. 1746 samt den liållne synen och uppgifne förslag, till denna brons reparation skulle erfordras; dock hålla R. St. före, att när förromrörde caractersbyggnad nedruttnar och förfaller, CommerceRådet Alströmer då förpligtas, till de redan nog medtagna Kronoskogarnes besparing, enligt contractet af meranämnde 1735 års gillade desseinritning eller någon annan, som i framtiden beqvämligare kan inrättas, stenhusbyggnad verkställa. Hvad sluteligen angår den af CommerceRådet äskade befrielse ifrån husesyner på ofvannämnde Kungsgård, i anseende dertill, att R.
Dec. P. 497- Koppar, rörande Revisorernes anmärkning angående utlemnad, till taktäckning å Slottet och Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais. Julii P. io45. Kopparränta, Kronans, om användande deraf till Flottornes behof. Julii P. 540. *95 Kopparskiljemynt, rörande liqvid med Statsverket för det vid sidsta Riksdag beslutade nya. Mars P. 704. April P. 102, i3o. Kort, angående minskning i Stämpelafgiften för, m. m. Oct. 2 A. P. 618. Nov. 2 A. P. 321. KrigsAcademien vid Carlberg, om upphörande af. Mars P. 77. B. 168. Aug. P. 402. Sept. 2 A. P. 404. Oct. 2 A. P. 618. KrigsArtiklarne, om deras omarbetning och förbättring. KrigsCassor, om bildande deraf. Febr. P. 80g. B. 957. Krigsmagten till lands och sjöss, om reglering deraf. Febr. Aug. Sept. 2 A. P. 337. KrigsVettenskapen, om tillsättande af en Lärare deruti vid Upsala Universitet. KronoBrefbäringsskyldigheten, om jemkning uti. Febr. P. 759. B. 879. Julii P. 1208. Aug. P. 1012. KronoBrännerierne, angående; se BränvinsFörordningen. Kronofogden i Sollentuna och Wallentuna 196 Härader, om anslående af boställe åt; se Boställe. KronoSkatterne, angående förändradt sätt för deras indrifvande. Aug. 2 A. P. 379. Kronoskjutsen, angående förändringar i nu gällande Författningar derom. Junii P. 120. KronotiondeSpannemål, som ännu ej genom tiondesättningar blifvit till beloppet bestämd, om sättet till utgörande af. Maji P. 48. KronotiondeSpannemålen, samt andre på hemmanen indelte räntor, om förändring i sättet att utgöra. Aug.
» Men hvarför har du klädt dig i svart siden, kära barn? Ljusa toaletter, isynnerhet för så unga som vi, äro moderna i år ska ' jag säga dig, och en ljus vårtoalett skulle klä ' dig bra mycket bättre också. » » Ja, kära du, det tror jag nog, men det här är den enda klädning jag har, » svarade Minna leende; » den får jag lof att sätta på mig, bara jag går ut, min hvardagsklädning är inte presentabel. » Kusinerna smålogo litet besväradt, där de stodo i sina ljusa, lätta vårtoaletter, men i detsamma ringde det på på tamburklockan, o c h betjänten kom in med åtskilliga paket, askar och kartonger. » Nå men se där äro sakerna ändtligen, » utropade Stefanie, » vet ni flickor, jag har gjort riktigt lyckade affärer, hjälp mig nu att öppna, så ska ' ni få se. » De unga damerna sleto och refvo i kartongerna, och snart syntes en brokig samling af solfjädrar, makartbuketter, gamla schalar, statyetter, dansö- ser, och alla både möjliga o c h omöjliga trasor. » Men hvad i all världen skall du med allt det här att göra? » utropade Rose förvånad. » Dekorera mitt rum, söta du, » svarade kusinen. » Men där är j u så fullt förut, så jag vet då inte hvar det här skall få rum. » » Nej, ser du, jag har alldeles tröttnat vid det, som det nu är, det gamla ska ' ta ' s bort, förstås, det här blir efter en splitter ny idé, lite ' mera originelt, jag såg något i den vägen häromdagen. Hjälp mig, så få vi försöka. Lindgren och portvakten få sätta upp det i morgon, tapetserare ä ' så rysligt dyra. Nu blef det ett lifligt meningsbyte, ordnande o c h funderande. Minna, som af naturen hade smak och skönhetssinne, fast hon aldrig haft råd o c h I DU N 1890 tid att använda det, blef ovanligt uppspelt, styrde och ställde o c h kom med så nya, pikanta o c h origenella idéer, att Stefanie blef både förvånad och förtjust.
Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Valaktade, Hedervärde och Redelige Gode Herrar och Svenske Män! Det är med en alltid rättfärdigad tillfredsställelse» som Jag emottager hvarje *55® Den Juli ■£. jy. Vld I^^&SSSfoajRI%; ?$%*jM f1 M> iPMb» xé i -iv wfev å? psh J m 4 wys^&i mg ett herida j Vi e J ffir ffe a tfi?fefth <*\ 0 lf* inefln n o epr skilda P% lig förmon fprtl.^de^pp,sjflqd^, Sv$p3ft£ stödjande häruti Älina yä^}(jfm,df hav Min Son Rfyefl .gara^vataigfttJt^j^ Fäderneslandet, trygga dess framtida sjelfständighet, fästa nya ]agrarr.yi^ p^-^eger. vana Baner och bereda det främmande pen* mngebiträden, utom hvilk?’J^g^y.fhg (ej emottaga den gärd af tacksamhet J Mig ägnen. Den skall utgöra i\jji^ ^o^ht ÄJj^ Sons dyrbaraste heläa^&fö* bemödanden. lfc£ b„h£0 ■»^rtavd Zpföj ra. m s^e.'/ edit bi n Batia Jag förblifver Eder, Gode Harrar och. Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest Välbevågen. Hans Kongl. Höghet KronPrinsehi^Svan. öOj^oirtr najjorTJiU .neil an Öfversättning af Hans Kongl. Höghet {Cron*, i * Prinsens taL ■ r T . .-r * t rn.tsBmnB seiofg ib gmnHghic t j,tJu£ Den Tacksägelse, sorn’ Efiksens.
Jag anser denna fråga vara af alldeles samma beskaffenhet, som den föregående. Här är mindre fråga om sjelfva saken, än om de skäl, som Utsk. anfört. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Allm. Besv.- o. EkonUtsk:s betänk. N:o 116, och ansåg Ståndet sig således icke kunna antaga BondeSt:s inbjudning i denna fråga. Föredrogs och biföllos Ridd.Utsk:s nedannämnde, d. 11 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 17, ang:de det, genom framlidna Fru Brita Maria von Hauswolffs testamente under Ridd.Direct:s förvaltning stälda capital; och N:o 18, ang:de Fanjunkaren Linds ansökning om 5 års prolongation af det med honom afslulade arrendecontract om åtskilige rum och lägenheter i Riddarhusets flygelbyggnader. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Expcd.Utsk. inkomne förslag till R. St:s lind. skrifvelser till K. M. N:o 84, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 4:de hufvudtilel; och N:o 85, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtilel. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.- Ulsk:ns nedannämnde d. 14 dennes e. m. på bordet lagde betänk. och utlåt.: N:o 31, med anledn. af K. M:s nåd. propos., i fråga om förändring i sältet för ersättning af hästar och persedlar, som vid ruslhålls-regementena under krig gå förlorade; och N:o 32, i anledn. af väckt fråga om tillsättandet af en Den 29 Januari e. m. 605 andre apologist vid Fahlu högre lärdomsskola samt om anslagtill hans nflönaride.
För min del anser jag Hr Gyllenskjölds förslag i högst väsendtlig mån vara af sådan, beskaffenhet. Jag tror nemi. alt om R. o. Ad. skulle fortfarande blifva representeradt eril. Ridd.Ordn., skulle derutaf följden blifva alt Ståndets sjelfskrifvenhet de facto fortfore, ehuru Ståndet nyss faltat ett deremot stridande beslut. Jag hemställer hvad anseende de ledamöter af Adeln, hvilka såsom af Ståndet valda komma att deltaga i Riksnämnden, skulle få, då dessa Ståndets utkorade ledamöter, törhända i mer än en vigtig ' fråga komme att blifva öfverröslade af Ståndets öfriga ledamöter i massa. Jag hemställer hvad anseende de 15 ledamöterna skulle komma att erhålla, hvilka inom Ståndet skulle betyda ganska ringa, då deras antal är så obetydligt, jemförd! med den öfriga mängden af Adelns ledamöter. Jag tror på alla dessa skäl att det i alla afscenden vore oklokt alt tillstyrka en sådan förändring som här är föreslagen. Utan ali behöfva här vidare utveckla mina skäl, vill jag förklara alt jag kommer att hålla mig vid det förslag som Const.Ulsk. afgifvit och tror att R. o. Ad. bör förkasta de mer eller mindre ingripande amendemenler, som blifvit af en eller annan talare föreslagne. Hr Brakel: Jag får försl erinra Frih. Palmstjerna att del blott är Usta mom. i 12:te §, som nu är under öfverläggning och icke del 2:dra. Sedermera anhåller jag alt med några få ord få svara pä Hr Cederschiölds invändning, att nemi. R. o. Ad. nyss beslutat afsäga sig sjelfskrifvenheten genom att förkasta Hr Prinlzenskölds förslag till gemensam tanke. Adeln beslutade icke annat än all deras gemensamma tanke skulle vara, att Const.Ulsk. skulle upgöra ett annat förslag, deri sjelfskrifvenheten vore bibehållen, men de beslutade icke att sjelfskrifvenheten kunde införas i det förslag, som nu är under öfverläggning. Gr.
A. Vid den Riksdag, då Konungen denna Regerings-Forms föreskrifter om Riksförsamlingen, så ock Lagen om val till Riksförsamlingens Yngre Ramare antagit, fastställe Rikets Ständer för Riksförsamlingen sådan arbetsordning, som i 73 §. omförmäles, utsatte dagen för Riksförsamlingens forsla sammanträde till det Andra året efter nämnde Riksdags slut, företage det val, sora i nästföljande §. sägs, fördele serskildt emellan städer och större köpingar det för dem, och serskildt emellan Länen det för landsbygden, uti §§. af lagen om val till Riksförsamlingens Yngre Ramare bestämda antal Riksdagsmän och förordne, alt alla till Riksförsamlingens första sammanträde nödige förberedelser, hvilka Rikets Ständer icke omedelbart kunna vidtaga, må göras, och lände vid nämnda fördelning och föreskrifters uppgörande, för Rikets Ständer, äfvensom, vid verkställigheten, för öfrige vederbörande, till efterrättelse Lagen om val till Riksförsamlingens Yngre Ramare. I öfrigt fortfare den Riksdags-Ordning och de Regerings-Formers föreskrifter om Rikets Ständer, som den 1 Mars 1845 egde gällande kraft, att till efterrättelse lända, intilldess Riksförsamlingen första gången sammanträder. Fortfare ock den Justitiae-Ombudsman och de Fullmägtige, som då till äro, med sina befattningar, intilldess Riksförsamlingen deras efterträdare utsett. Hor till Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 26. 43 Denna §. blifve vid den Riksdag, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, utur Regerings-Formen utesluten. Litt. B. Vid den Riksdag, då Konungen antagit denna Regerings-Forms föreskrifter om Riksförsamlingen, så ock Lagen om val till Riksförsamlingens Yngre Kamare, utnämne Rikets Ständer Ståndsvis Fyratiofem Ledamöter af hvarje Stånd till en Nämnd, hvilken skall utse Sjuttiofem Svenske män, med de egenskaper, som i §. 48 sagde äro, att, då Riksförsamlingen första gången sammanträder, utgöra dess Aldre Kamare. Hvar dass väljes för sig, till det antal, sorn bestämdt är.
När vaserna äro genomskinliga, kan man fylla dem med rent vatten, och äro de ogenomskinliga, fyllas de med våt sand, som kommer blommorna att bibehålla sin plats, eller ännu bättre med mycket våt mossa, som skyddar växterna utmärkt mot verkningarna af den torra luften i våra rum. Vatten användes mest, men det måste ombytas hvarje dag. Genom att blanda i vattnet en viss kvantitet pulveriseradt kol och kamfer kan man öka blommornas varaktighet, ty dessa bägge ämnen försena vattnets förskämning. En svag blandning salmiak bildar äfven en kväfvehaltig näring, som bibehåller växterna. En viktig sak för att hålla blommor friska är vidare att hindra befruktningen, ty sedan denna inträdt, hafva de blott en kort varaktighet. Man behöfver ej borttaga hela ståndarna eller pistillerna, utan blott antingen ståndarknapparna eller pistillernas märken. När man sammansätter en bukett, bör man blott förena de blommor, som vara ungefär lika länge. Blommor räcka i allmänhet olika. Orkidéer, ljung, narcisser, löfkojor bibehålla sin friskhet tre till fyra veckor. Bland de hållbaraste må vidare nämnas eucharis, rondoletia, bouvardia, liljekonvalje, heliotrop, spirea, euphorbia och de flesta lökväxter, såsom hyacinth, amaryllis, lilja, tulpan. I allmänhet bör man ej plocka blommor, strax innan de skola skickas en längre väg, ty de 1898 hålla sig då ej så bra. De skola afskäras dagen förut på aftonen, om de skola sändas på morgonen, på morgonen, om de skola sändas på aftonen, och ligga under tiden mellan afplockandet och afsändandet i ett kärl, såsom ofvan beskrifvits. Om blommorna se slokande ut vid framkomsten, kan man doppa stjälkarna några minuter i rätt ljumt vatten. Sedan öfvertäckas blommor och stjälkar med en glasklocka eller en uppoch nedvänd tallrik. Det är inte utan skäl man nu för tiden nästan helt och hållet öfvergifvit den gammaldags buketten, som hoppressad i sin pappersspets såg ut som en dåligt gjord mosaik, i hvilken hvar blomma förlorade sin för henne egna karaktär. Den bukett, som på sista tiden antagits, förtjä- nar ingalunda dessa förebråelser.