Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty min hustru frågade mig, hvad som händt. Det gör hon eljes icke. Ty hon vet ju, att jag icke är frisk och icke kan se så glad ut. Men när hon frågar, är det, som om någon strött salt i ett öppet sår, jag känner, hur mitt ansikte förvrides af vrede och smärta och jag ser, hur barnen betrakta mig med förfäran. Jag gör våld på mig och behärskar mitt ansikte. »Reinhold är död,» svarar jag kort. Jag vet, att min hustru förstår, hvad jag känner i detta ögonblick. Men jag kan icke tala henne till. Jag känner mig motspänstig mot den blotta tanken, att hon skall förstå mitt lidande, vill icke, att hon skall dela det med mig. Efter middagen stänger jag mig inne på mitt rum. Och när min hustru efter många timmar knackar på min dörr, svarar jag henne, att jag skrifver på Reinholds äreminne. Det är icke sant. Jag ligger på min soffa, som förlamad af ett våldsamt slag, och jag söker komma underfund med, hvarför jag på så länge icke tänkt på Reinhold. Samtidigt tycker jag, att jag alltid tänkt på honom, att han varit mitt tysta vittne under alla de ensamma aftnar, jag setat vid mitt skrifbord och talat med mig själf. Och när jag kommer ut, säger min hustru: »Får jag se, hvad du skrifvit?» Jag betraktar henne ett ögonblick och svarar så: »Det var icke sant. Jag har ingenting skrifvit.» Och hon förstår mig som alltid, förstår med sin ögonblickliga, säkra instinkt, hur djupt jag varit skakad, och att jag åter med afsikt stängt henne ute från min sorg. I det hennes läppar darra, och hennes blick glider mig förbi, säger hon: »Skulle du sörja lika mycket, om jag dog?» Jag vet, att jag skulle göra det. Jag vet också, att jag ingenting kan göra, som skulle krossa henne så djupt som att lämna hennes fråga obesvarad. Men jag har icke energi att frampressa ett ord till svar, och full af bitterhet och förtviflan tiger jag. Medan kvällen går, sitter jag vid hennes sida och tänker med harm på hennes kvinnliga fråga. Och jag säger till mig själf, att Reinhold aldrig skulle framställt en dylik. Reinholds död lämnar mig ingen ro.
9* uppehållne, att nu mera Hufvudfrågan eller om Disconr-Regleringen redan år under öfverläggning; anser jag det vara utan särdeles vigt eller ändamål att förr än sättet för samma Reglering blifvit afgjordt vidtaga något steg för Banquens säkerhet, och jag hemställer derföre, om icke för det närvarande kunde vara nog att endast bifalla första Puncten af Utskottets Betänkande eller den, som tillstyrker ogillande af Banco-Fullmägtiges till Disconr-Directionerne lemuade föreskrift. Jag utber mig härvid endast få tillägga, att ehuru jag ansett Banco-Utskottet icke för det närvarande böra yttra sig annorlunda än jag förut haft äran nämna, om Liqvidations sättet med Disconternas Papper, kan jag likväl, vid pröfningen af Disconternas skyldighet att tillära Omsättning af Lån med samma Papper, icke instämma uti de Herrars tanka, hvilka trodt denna skyldighet vara lika bestämd, sorn den att vid Inbetalning af Lånen qvitta gäld mot gäld. Disconterne såsom Långifvare och deras Låntagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, i detta fall, kunna endast grunda sig på Discont Reglementet och Skulösedlarne hvarken det förra, om jag rätt minnes, eller Reversalerne innehålla bestämd rättighet till Omsättning de sednare äro tvertom ovillkorligen förfallne till inbetalning hvarje halfår, hvilket visar sig äfven deraf, att ny Skuldsedel vid hvarje Omsättning utgifves. Disconterne hafva så - $ 2 Den 2 Februarii. ledes, ansedde endast såsomBorgenärer, rätt att vid förfallotiden föreskrifva Lagligen gällande villkor för Omsättningen, och någon förändring häruti torde icke förr än i sammanhang med den allmänna Discont-regleringen böra beslutas, hellst det emedlertid snarare torde kunna anses som en fördel än olägenhet för Låntagare i FiJial-Disconterne, att kunna hela sin skuld till dem med deras egna Papper inbetala.
It is the fancy that swells your milliner’s bill, the newly-invented trimmings, the complex and laborius combinations.”146 Der ligger en sanning i dessa ord hvilken vi qvinnor borde behjerta, särskildt då ungdomen ligger bakom oss. Renhet och enkelhet i linierna. Ingen sprättaktig finess. Inga rosetter, garneringar, tofsar eller dylikt som slänger eller fladdrar vid rörelserna. Lugn och värdighet passar matronan bäst i skick, så ock i drägt. Tjocka, mjuka tyger, rika på ylle. Mörka, sammetslika färger eller svart. Gammalt smycke, helst ett ensamt. Tillknäppt ända upp till hakan. Långa ärmar i medeltidssmak. Tjocka, breda spetsar i vackra mönster. Nytt skodon af vackert material. Vackra handskar, men helst mörka. Aldrig blommor. Passa endast för ungdom. Aldrig hatt med slöja, utan i sorg. – Tjocka mjuka plymer. Varma, beqväma ytterplagg. Undvika lösa muddar, schalar, schaletter etc. Kläderna böra vara varma nog dem förutan. Varma, mjuka pelsverk.147 Ny fullständig Svensk-Tysk och Tysk-Svensk ordbok af Svenn Henrik Helms. Otto Holtzer.) Lars har den. ”Har du icke lust att komma till mig i afton för att sjunga. Jag kan äfven bjuda på fruntimmerssång.” Så skref Runnerström på baksidan af ett visitkort i afsigt att sända det till bassångaren Nilsson, vanligen ”lilla Frans” kallad. Kortet afsändes ej utan blef liggande i R:s ficka. Några dagar derefter gick han i skymningen på visit hos den sörjande enklingen kyrkoherde Hägglund, der var ingen hemma och han lade ett kort i breflådan – kortet som skrifvits till ”lilla Frans”. Den sörjande enklingen kan icke ta en ton.148 Jag har läst ”Barnet” af fru Edgren. Äro då humor och godt lynne alldeles utdöda??? Fy – osmakligt – och ett fruntimmer! Ur umgängeslifvet. ”Efter supéen voro de flesta af damerna fulla.” ”Inte voro de det?” ”Åtminstone icke normala. Fru S. var full.” ”Verkligen?”
Jag bar nu sökt visa olägenheterna af ntivtde förhållande och huru ringa utsigterna till bergning för extra provincialläkarne äro. Med anledning deraf tager jag mig friheten anhålla om afslag å IJtskits hemställan; men vill dock icke, lika med motionären, yrka alla de extra provincialläkarnes uppflyttande till samma löneförmåner som de ordinarie, utan tillstyrker för min del bifall till deri af Hr Sandels afgifna reservation, hvarigenom »R. St:r skulle bevilja ett reservalions-anslag af 3,000 rdr, att af K. M. disponeras till löneförhöjning vid sådana extra provincialläkaretjenster, till hvilka vid inträffande ledighet ingen sökande sig anmält, oaktadt ledigheten varit 3:ne gånger kungjord, och med vilkor dels att dessa tjenster då betraktas som ordinarie provincialläkaretjenster, med hvilka militärläkaretjenst ej vidare får förenas, samt dels kommunerna åtaga sig lör sådana provincialläkare anskaffa och underhålla fri bostad.» Frih. af Ugglas, Gustaf: Ehuru jag icke inom Utsk:t blef antecknad såsom reservant mot det i denna punkt fattade beslutet, var jag dock af olika tanke med Utsk:ts pluralitet i denna fråga. Efter den fullständiga utredning af ämnet Hr Huss afgifvet, får jag inskränka mig till alt till alla delar instämma i det af honom gjorda yrkande. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast hade af Hr Huss yrkats, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta, »att R. St:r bevilja ett reservationsanslag af 3,000 rdr, att af K.
BorgareStåndets framställning, förklarat, att, under erinran deraf att denna fråga redan blifvit af Förstärkta StatsUtskottet vid olika förhållande på annat sätt afgjord , och ehuru inseende, att, om bristen ersattes, medelst tillökning i Fy 11- nadsAfgiften, blefvo utskylderne jernnare för* deldte, utgingo säkrare och debiterades med mindre besvär, än genom en Öfverflöd^Artikel , fann det Hedervärda Ståndet sig likväl föranlåtit , då det skulle bereda hinder för BevillningsUtskottet i dess sluteliga verksamhet samt förlänga Riksdagens efterlängtade slut , derest skiljaktighet i denna del skulle hos någodera af RiksStånden uppstå, att, så vida samtelige RiksStånden deri instämma, för sin del erbjuda sig att frånträda Vällofl. BorgareStåndets i förenämnde afseende yttrade tanke, men Bevillning Utsi. Betänkanden. med vilkor och förbehåll, att BevillningsUtskottet anmodas, att till fyllnad af den yppade bristen 166,000 R:dr , föreslå en ÖfverflödsArtikel , endast på Utländskt öfverflöd såsom Vin , Caffe , hela Sidentygsklädningar och SidenMeubler, helst Hedervärda BondeStåndet vill i annat fall vid dess förra Beslut förblifva. Med anledning af denna sig således företeende olikhet i meningarne hafva inom BevillningsUtskottet öf verläggningar uppstått ej allenast angående utgörandet af de af 3:ne Stånd likväl under olika vilkor , bibehållne Öfverflö 'sAfgifterne, hvari äfven Utskottets Ledamöter instämt, ulan äfven grunderne för de» sammas uttaxerande. Vid detta senare tillfälle har å ena sidan blifvit anfördt , att enär Riksens Högloft.
Inom Utskotten hafva blifvit omnämnde flere Prestval, der åbololterne varit så många och bråktalen så svårhandterlige, alt skicklige personer varit sysselsatte flere dagar, innan vallängden hnnnit rätt summeras. Vid sådant förhållande och då i Lag icke bör ovilkorligen påbjudas, hvad som icke alltid kan verkställas, hafva Ulskotten ansett nödigt, alt ilVågarande stadgande så modifieras, att i de fall, då vallängdens summering icke är verkställbar å valdagen, dermed lemnas uppskof 7 Lagsamt Allm. Besr, o. Ekon,-Utskottens fl t tänkande, N.-o 31. till nästa socknedag, samt alt, till förebyggande af ändringar eller tillägg i vallängden, densamma innan förrättningens slut i de röstandes närvaro inlägges i omslag, som med valförrättarens samt utsedde ombuds sigill förses, och att denna försegling blifver orubbad, till dess summeringen i Valförrättarens och ombudens närvaro verkställes; i hvi 1 ket fall valets utgång nästderpåföljande Söneller Helgedag bör för församlingen lillkännagifvas, med underrättelse, alt besvärstiden räknas från valdagen. Och få Utskotten, i öfverensstämmelse härmed, föreslå, att 45 §• måtte erhålla följande tillägg: Förrättas val i församling, der siort unlal af röstande, samt rösternas fördelning i brutna ojenma tal, gör det cmöjhgt att, utan valförrättningens oskäliga förlängande, innan dess slut summera vallängden, dä ma, enär på framställning af valförrättaren de fleste närvarande röstegande sä besluta, med längdens summering till nästa söcknedag anstå. I sådan händelse skola dock, innan förrättningen af slutas, de röstande välja ombud att vallängdens summering öf vervara; hvarefter längden, jemte dertill hörande handlingar, inlägges i omslag, som med valförrättarens samt någon af bemälde Ombuds sigill förses; och blif ver denna försegling orubbad, till dess den på tid, som för summeringen utsatt är, i val förrättarens och ombudens närvaro bry tes.
Men då Hr Fåhraeus icke velat afgifva ett sådant yttrande, och man naturligtvis icke kan tvinga honom dertill, måste man hålla sig till hvad Utsk:s Betänk.- innehåller om en underd. framställning till K. M. Såvidt jag kan förstå, åsyftar denna icke något annat än hvad som på grund af vare sig slipendii-styrelsens eller till och med en enskild åboes underd. framstälian till K. M. kan åstadkommas. Man begär nemi. här, »att en undersökning måtte anställas för utredande af Kongl, och Hvitfeldska stipendii-inrättningens samt åboernes ömsesidiga förhållanden. Men klagar en åbo att de förhållanden han är underkastad icke äro med stipendii-inrättningens grunder förenliga, äger K. M. att i behörig ordning pröfva denna klagan och gör så äfven, utan att R. St:r behöfva blanda sig i den saken. Vidare står i skrifvelsen, att »i händelse vid undersökningen befinnes att åboerne icke få tillgodonjuta de rättigheter, hvilka genom Hvitfeldska testamentet och gällande stadgar blifvit dem tillförsäkrade», de måtte komma i tillfälle att åtnjuta dessa rättigheter. Jag kan icke förstå hvarföre R. St:r skola begära hvad svenska lagen redan förklarar skall ske; ty hafva slipendii-hemmanens åboer icke fått tillgodonjuta sina rättigheter i öfverensstämmelse med de stadgar som blifvit fastställde, så är det i första rummet stipendii-styrelsens skyldighet att befordra dem till åtnjutande af dessa rättigheter, och skulle styrelsen underlåta detta, står det åboerne fritt att i vederbörlig ordning öfver styrelsens åtgärder föra klagan. Vidare säges, att »åboerne skyndsamligen må blifva försatte i den belägenhet som med rättvisa och billighet öfverensstämmer.» När den enskilde medborgaren, till hvad klass han än må höra, får njuta lagen till godo, så öfverensstämmer det med billighet och rättvisa, och jag tror ej att stipendii-hemmanens åboer äro förvägrade denna förmån mera än hvarje annan enskild medborgare här i landet.
Brefvet den 3 Oktober 1811 och den 23 Januari 1830, betraktad! såsom en Manufäktur-diskonIfonden enskildt tillhörig egendom, hvari endast de för Kollegium och Manufaktur-diskonlkontoret icke behöfliga lägenheter upplåtits för andra allmänna verk och ändamål, förekomme härvid, att Kommers-kollegium, hvars verkningskrets och personal nyligen erhållit en tillökning genom öfverflyttande af det fordna Bergs-kollegii göromål, följaktligen nu, mera än tillförene, hade behof af sina hittills varande embelslokaler och att våningen två trappor upp, tills vidare upplåten till boställe åt Chefen för Civil-deparlementet, sannolikt snart måste tagas i anspråk för beredande af lokaler åt embetsverk, som inom Kronans hus deraf äio i saknad och således nödgas hyra sådana. Huset egde dessutom icke i lika grad nied Geijerska huset en fördel, som för Riks - 78 Escpedilions-U tskottcts Förslag till underd. Skrifvelse N:o 192. arkivet vöre af synnerlig vigt, nemligen elt fritt läge utan sammanbyggnad eller eldfarligt grannskap med andra fastigheter. Med afseende på de nu anförda förhållanden och då f. d. Geijerska huset, med ofvan antydda fördelar af ett fritt läge i närheten af Slats-departementen och öfriga embetsverk, kunde, efter den af Ofver-intendenls-embetet föreslagna tillbyggnad och inre anordning, uppfylla Riks-arkivets behof för närvarande och under flera kommande tiotal af år; då Stockholms stad, emot öfverlemnande till Kronan den 1 April 1861 af sin vid den tiden återstående trettonåriga dispositionsrätt öfver huset, vore, enligt ofvanåberopade köpekontrakt af den 19 April 1859, berättigad att för hvarje af dessa 13 år uppbära — efter afdrag af onera och kostnader för husets yttre underhåll (enär de inre ålåge hyresmannen), beräknade de förra till 265 och de sednare till 135, tillsammans 400
Den tilläggning, att da ätftillige Publique HuS sta under Krigs-Collegii inseende, hos KonglMaj.-t stulle i undcrdänighet anhällas, om en dylik befallnings utfärdande till bcmäldtc Eollcgium, om insändande af upgister, rörande sädaneHus och Byggnader, som den, hwilken StatsUtstc tct sörcftagit mätte till Kongl. Kammar - Collegium afgä; och 2:0 Den förändring, att i stället för hwad StatSUtstottet förcftagit om nedtagande af gamla och förfallna Slott i Landsorterne, hos Kongl. Majit twartom mätte anhällas, att deste äldcrdoms-minnesmärken kunde sparas tills widare och intill dest Riksens Ständer efter af Kongl. Mant emedlertid Nädigst anbefalld undersökning kunna wid nästa Riksdag erhälla nödig kännedom afdcstc Bygg, naders tillständ och beskaffenhet; Hwilkct stulle de öfrige Respective Ständen sanits Stats Utffottet wördfamt och manligen meddelas, lllr suxrs. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls Riksens Högloft.
Memorial, i anledning af återremiss utaf en i Sammansatta Lag samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 19 föreslagen voteringsproposition. I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen, samt om bildande af en landstorm, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af följande innehåll: »Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga.» Borgare-Ståndet har för sin del beslutat enahanda skrifvelse, med den skilnad allenast, att i stället för orden: »få Rikets Ständer till svar å Eders Kongl. Maj:ts nådiga Proposition», intagits orden: »anse Rikets Ständer sig icke böra godkänna Kongl. Maj:ts nu afgifna nådiga Proposition, men anhålla» etc. Bonde-Ståndet åter har, »med ogillande af hvad Utskottet uti dess utlåtande föreslagit och hemställt, förklarat sig icke kunna bifalla Kongl. Majlis nådiga framställning i ämnet.» Bih. till It. St. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 27, Med hänseende till hvad sålunda förekommit, hade Utskottet i sitt ofvannämnda Memorial
Hans Excellence Justitiae Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Siats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt} Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner. Hans Excellence Herr Grefve Laget bjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Poppius, Friherre Åkerhjelm, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim, Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, uppsatt förslag lill Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer,.; angående utmyntnings-grunderne för tillverkning af kopparskiljemynt och ducater. Kongl. Majit täcktes, enligt Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, detta förslag, som finnes Protocollet hilagdt, i Nåder gilla; och Kongl. Majit befallde, att Dess Nådiga Proposition i ämnet skulle, i enlighet härmed, till Rikets Ständer under denna dag expedieras. Ut supra. Ex Prolocollo S. G. Schyberg. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834- Kongl. Majus Nådiga Proposition N:o 24. Ankom i afskr. till Exp. CJtsk. d. a3 Febr, kl. 10 f. m. KONGL.
Om denna summa deremot blifvit anslagen till ett läroverk, anlagdt på en Statens egendom och under Statens disposition, skulle dess varaktighet för alla tider vara försäkrad. Ett hufvudsakligt villkor för dylika inrättningars ändamålsenlighet är anskaffandet af skickliga lärare, men icke må någon tro, att personer, som använt möda och kostnader för att förskaffa sig erforderliga kunskaper, helt och hållet skola egna sin tid och sitt arbete åt en sådan enskild inrättning, der deras framtida utkomst på intet sätt är försäkrad, utan der det alltid måste bero på egendomsägarens godtycke, huru länge de kunna komma att fortfara i sina befattningar, som i alla händelser upphöra med hans död. Lägges nu härtill, att afgiften för eleverna vid privatinrättntr merendels blir så betydlig, att endast mera bemedlade äro i tillfälle alt begagna dem, så finner man väl olämpligheten af en sådan organisation af jordbruks-institut. Jag kan icke finna något enda skäl, hvarföre landtbruksundervisningsverken icke skola bekostas af Staten och stå under dess disposition, likaväl som militär undervisningsverken, som Tecknologiska-, Carolinska-, Gymnastiskaoch Skogs-institutet, samt Veterinär-inrättningen m. fl. Många Re - Den 15 Maj t. ra. Regeringar hafva också hyllat den åsigt, att på Statens egendomar, i grannskap af universiteterna, organisera offentliga undervisningsverk för landthushållningen, såsom t. ex. Preussiska Regeringen på ”Eldena,” Saxiska på ”Tharand,” Wurtenbergska på ”Hohenheim” m. fl.; och i dessa länder är dock jordbruket vida öfver vårt, och ladugårdsskötsel n går der i bredd med åkerbruket. Äfven i Finland har nyligen på en Statens egendom, benämnd Mustia la, ett landtbruksinstitut blifvit organiseradt , hvarest redan skicklige agronomer från Sverige lura blifvit som lärare antagna. Hos oss deremot är ladugårdsskötsel ännu knappt mera än till namnet, men alldeles icke till rätta gagnet, känd af nutidens landtmannaerfarenhet.
Herr Grefve von Platen har ganska riktigt omnämnt den byteshandel, som ägt rum emellan Tabergs och Lerbäcks Bergslager, af hvilka den förra har öfverflöd på Malm, men brist på Limsten, och den sednare har ymnig tillgång på Limsten, men deremot är i saknad af Malm, Hetta utbyte, sorn, verkstäldt på det sätt, att Lerbäcks båtar från Wetterns Norra ända förb; Jönköping genom den der varande Canalen föra Limsten för Tabers-orten till Lillsjö lastplatsar oell derifrån återhämta Tabergs Mahn, har gått temligen bra, ända tills för några åi sedan, då en del af de murar nedrasat, son dels utgöra grundvalen, på hvilken Kronans förrådshus äro uppförde, och dels lemningar eftei Jönköpings fordna Fästningsverk, hvarigenon Canalen emellan Wettern och Lillsjön blifvil så igentäppt och förderfvad, att nu mera hnappl någon båtlast der kan komma fram. Om dettJ ej hjelpes, så skall snart denna byteshandel uppl höra, och Kronan , som har en ej obetydlig in-l komst af Lerbäcks och Tabergs Masugnar i Ti-å onde-tackjern, samt genom både liammarskati och bevillning af de Bruk, som uppsmida Tack! jernet, skulle komma att lida derigenom, al Tabergs Malm måste stanna en half mil frå* Jönköping, och båda Bergslagerna gå miste orl Den 4 April e. m. 109 de behof, som genom detta Malmoch Limstensbyte skall fyllas. Jag har derföre å Lerbäcks Bergslags vägnar först hos Konungens Befallningshafvande i Jönköpings Län väckt fråga om upprensning a£ Wetterns inlopp i Lillsjön; men då, i anledning häraf, ingen åtgärd blef vidtagen, på den grund, att Kronan ansågs böra med Staden uti arbetet deltaga, vände jag mig med en underdånig inlaga till Kongl. Majit, och anhöll, att Kongl. Majit måtte täckas låta undersöka huru denna upprensning borde ske, hvad andel i kostnaden Kongl. Majit och Kronan borde jemte< Jönköpings
Brefvet den 13 April 1847 uttryck - 12 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 106, ligen föreskrifva, hvilket sednare ränteberäknande nu en längre tid till större och mindre delar af löndens kapitalbehållning varit af Grufve-rätten försuinmadt, torde Kongl. Bergsoch Kammar-kollegierna, hvilka författningsenligt ega att hålla gemensam hand deröfver, att hvad, efter bergslagets åtagande, till denna fond, för siifver-verkets framtida upprätthållande, skall erläggas, i detta ändamål jemväl varder afsatt och förvalt'tidt till fondens årliga förökande, nu böra erhålla bestämdare föreskrifter all noga tillse, att de åtgärder, som, till behörig verkställighet af Konungs och Ständers lättade beslut och gifna föreskrifter i ämnet samt Bergslagets egna åtaganden, erfordras, härefter må blifva behörigen vidtagna, så att emot räkenskaperna och förvaltningen gjorda anmärkningar, till förklaring deröfver och rättelses vinnande, varda vederbörande Grufve-rält, såsom fondens administration, meddelade, samt Sala Bergslag i laga ordning tillhållen, att, enligt derom redan-gällande Nådiga föreskrifter, åtminstone ifrån den 1 November 1852, då sista redogörelsen är afslutad, lill ränte-ersättningsfonden betala 5 procent ränta ej mindre å den då bos Bergslaget innestående kontanta behållningen, än äfven å den sil[v cr-ins u l