Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottels den 16 dennes förmiddagen på bordel lagda Utlåtande N:o 181, i anledning af framställningar om förbättrade aflöningsvilkor m. m. för arméens och flottans läkare samt provincial-läkarne, bifölls detta Utlåtande, med det tillägg till hvad Utskottet beträffande aflöningen för arméens läkare hemställt, att för den bataljons-läkare, sorn är stationerad å Waxholms fästning, beviljades tillägg af särskildt arfvode å 225 R:dr Riksmynt, och med den förändring i Utskottets i fråga om sammanräknade beloppet af anslags-förhöjningarne gjorda hemställan, som af Ridderskapet och Adelns förenämnde beslut föranleddes. S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördiga Preste-Ståndets genom Protokolls-utdrag N:o 455 meddelade, den 1 2 och 16 dennes på hordet lagda inbjudning tili Ridderskapet och Adeln, att biträda Preste-Ståndets, vid prölning af Siats-Utskottets Utlåtande N:o 167, i afseende a 69 punkten lättade beslut, att, med alslag a Utskottets der gjorda hemställan, förhöja den af Rikets Ständer förre Läns-notarien, Lands-sekreteraren O. H. Förberg tillagda lifstids-pension rån 300 till 450 R:dr Riksmynt; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med f an trädande af sitt förut i ämnet fattade beslut, förevarande inbjudning antaga.
Med anledning häraf, och för att rälla redan skedda samt förekomma framlida misstag vid fördelning af den fordom till ofvannämnde stadsskolor anslagna helgonskyld, vill jag vördsammast föreslå: att orden i ofvannämnda nådiga Bref: ”återställas till församlingarne”, erhålla den tolkning: Ätt ifrågavarande helgonskyld skall återställas till de församlingar, hvilkas klockarelön den fordom utgjort, och alt, der två eller flera församlingar i ett pastorat gemensamt bidraga till klockarens aflönande, den fördelas dessa församlingar emellan i förhållande till deras bidrag i helgonskyld. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 26 November 1862. Anders Pehrsson, från Christianstads län. N:o 20L Af Anders Jonsson från Wermlands län, om pension åt aflidn Provincial-läkaren Dahlmans enka. För ungefär ett år sedan afled Provincial-läkaren i Nordmarks härad af Wermlands län doktor N. Dahlman, efterlemnande enka och fyra små barn, af hvilka det yngsta föddes efter fadrens död. Doktor Dahlman, som var en nitisk och omtyckt läkare, hade dock alltid haft fattigdom att kämpa mot och vid sitt alltför tidiga frånfälle hade han icke med sina små inkomster kunnat eller hunnit afbetala alla sina skulder, utan efterlemnade sin familj uti största nöd och bekymmer. Rikets Ständer hafva ofta förut i likartade fall beviljat pensioner åt aflidne tjenstemåns nödställda familjer; och i förhoppning att Rikets Ständer äfven nu skola lifligt behjerta det mer än vanligt stora beiiofvet af hjelp'och understöd för Dahlmans efterlemnade familj, vågar jag härmed ödmjukast anhålla och föreslå: alt åt aflidne Provincial-läkaren N. Dahlmans efterlemnade enka, så länge 800 Motioner i Bonde-Ståndet 1862 K:o 202. bon' lefver ogift, mätte från och med nästa statsreglcringsperiod beviljas en årlig pension af 400 R:dr R.mt. De handlingar, som för upplysning i denna sak kunni erfordras, skola i vederbörlig tid blifva , aflemnade till llöglofliga Stats—Utskottet, dit jag anhåller alt denna min motion; mätte remitteras.
Banquens fordran har Utstottet upptagit, ehuru i en annan Tabell an under Lik. A. Således lärer Riksens HZgsofl. Ständer benäget finna, att den skilnad som emellan den af Herr Baron UihencrantL och af Utstoitet uppgifne RiksSkuld wid första påseendet sig företer, hwarken uppkommer genom nägon af U,'stoltet förglömd post, som hört till de uppgifter Utstottet bordt lemna, ej etter warit af nägon inflytelse pä Bewittningssuinman och Finance-planens riktiga uppgörande. Som Herr Baron Ickljencralitrlls Tabell Lik. B ar i fullkomlig öswerensstammelse med den af Utstottet under samma Bokstaf författade, är derwid icke något som tarfwar förklaring. Herr Baronens Tabell Lit. C. skiljer sig endast ifrån Utskottets deruti, alt Herr Baron, som anfelt akt de gifnc Patriotiste Länen nödwändigt böra contant äkerbetalas, säledes deras belopp R:dr 250,426: 36: 8- bland conkan a behofwen upptagit, och fär Ulstoktet längre fram anledning att yttra sig öfwer den utwäg, Herr Baron till werkställigheten deraf föreslagit, och hwilken emot flutet af Herr Baronens Finance-project förekommer. Den önskan Herr Baron wid förklara!; 254 Den 5 Zebruarii. rander af sin Tabell Lil. T. framfördt, att nemligen räntor och afbetalmngar till Banquen för dest fordran ej mä bcräknaö pä det primitiva utan det wid hwar inbetalnrng aterstäende Capital, lära Riksens Högloft.
Obligationer, hvardera å 100,000 R:dr, att betala på 10 år, med rVdel om året, vore både Banken, Statsverket, Rikets Ständer och alla belåtne; Banken för det, alt den hade mera säkerhet, än skuld, och en betydlig årlig inkomst, hvaraf blott hälften går till StalsYerket; detta åter vore belåtet, att veta sig vara fritt från denna skuld; Rikets Ständer åter derföre, att de ej beliöfde befara, att, medelst Bevillning i fram - Den 9 Julix e. m. *47 tiden erlägga 4i millioner, om den märkvärdiga stora Obligationen skulle uppsägas och utsökas. Äfven vågar jag göra Utskotten en vördsam fråga: hvad behöfver en Bank, sorn. har full tillgång och ■£ fond, samt redan upphunnit en genom lånerörelse inflytande årlig ränte-vinst af utöfver en half million; hvad säger jag, behöfver en sådan Bank en Grund-fond ? Besynnerligt förefaller det mig, att 160 år efter Bankens inrättande höra omtalas bildandet af en Grund-fond på 4 millioner, sedan den nemligen har en Silfverfond, svarande mot hälften af dess utelöpande Sedlar. Mig synes åtminstone ingen grund för behofvet, ingen fond att dertill använda, och således all fråga om Grundfond onödig. Banken står ju under Rikets Ständers garanti! Hvarföre då ej tro, att nästkommande Ständer låua eller skatta, i händelse de behöfva stärka Bankens fond? Ilvem vet, om de ej blifva klokare, än vir om de ej hafva vida större medel att dertill använda? Hvarföre grunda Grund-fonder på den grundlösa tanka, att en fond dertill kan användas, som har sin grund uti Folkets Bevillning, då det ej kan utgöra någon högre. Rikets Ständer kunde ju då heldre afstå halfva Bancovinsten, som nu minskar Statsbrist-summan. Hvarföre då ej nöja sig med fonden i en Bank, som har lill Grund-fond en så betydlig Silfver-fond? 3a H. »o * i48 Den 9 Ju i ii e, ra.
Om räntegifvaren hade någon rättighet i detta fall, hvarifrån skulle den komma? Jag har endast hört åberopas jemförelsen med en annan räntegifvares ställning. Skillnaden deri har endast uppkommit genom en skänk af Staten. Den som har något att skänka, måtte väl äga rättighet att efterskänka åt Pål utan att vara skyldig göra det åt Pehr. Hans skyldighet att betala är lika stor som förut. Hans förskoning derifrån beror på ränteägarens, Statens, välvilja, men icke på något rättanspråk ä räntegifvarens sida. Emedlertid är det. på denna olikhet, hvilken R. St. efter min tanka oförsigtigt införde när de efterskänkte forsellönen åt en del räntegifvare, som man nu vill grunda sitt anspråk, att Staten ytterligare skulle ärligen efterskänka 60,000 r:dr af sina inkomster. SlatsUtsk. föreslår nemi. att räntetagarne skulle få sin forsellön fullt ut, men att räntegifvaren skulle slippa betala henne. Staten skulle således lemna godtgörelse. Huru? det kan ej ske, utan andra skattskyldiges betungande med det, som efterskänkes åt räntegifvare, hvilka mot denna utskyld ärft eller förvärft sina hemman. Då jag sålunda talar om minskning i kronans rätt och tillökning i hennes beroende af Ständernas bevillning hoppas jag att R. o. Ad. icke må tro del jag derunder vill Deri 1 Augusti. 29 försvara någon egen rätt. Jag har aldrig hafi någon indelning, äger den icke och får den förmodligen aldrig. Här är sagdt, att det är beqvämligare, enklare och ordentligare förStaten alt uppbära penningar än persedlar. Detta bestrider jag icke, men om Staten derpå förlorar, hvarföre skall man då endast för beqvämlighetens skull göra en fattig stat fattigare? Hvad ordentligheten beträffar: så är det med Staten i detta fall liksom med en person, hvilken är så ordentlig att han fördenskuld intet hinner uträtta; han vinner ej ulan förlorar på sin ordentlighet. Nu är ock förhållandet här att ehuru man visat den beqvämlighet som af förslaget skulle uppstå, kan man dock icke påpeka hvarigenom besparingar skulle vinnas. Tvärtom synes det tydligen att nya kostnader i flera hänseenden skulle förvållas.
Runt R:dr 23,955,524: 42. att inkomster och tillfälliga vinster under år 1860 uppgått till 2,195,970: or, och att efter afräkning derifrån af ränte-utgifter, förval tnings-kostnader, välgörenhetsbidrag och förluster ^ 635,930: 90, en kapital-tillökning uppkommit af 1,560,039: 17, hvadan, vid 1861 års början, Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder uppgingo till 25,515,563: 59, eller grundfond 15,000,000: — behållning derutöfver 10,515,563: 59. 25 515 5ö3- 59 att vidare, vid detta års början, metalliska kassan utgjorde i Runt 23,092,875: i«, mot en utelöpande sedelstock af ... „ 39,486,008: 01, samt en depositionsskuld af „ 9,115,008: 01, » Half ars-uppgifter ne. 8 och att Bankens tillgång i räntebärande obligationer belöpte sig till Bänt 9,457,864: 66. Öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar oell depositionsskuld, jemte obegagnade andelar af kreditiv och låneförlag, hafva, enligt gällande föreskrift, uppgifter för hvarje halft år blifvit upprättade samt tryckta och till allmänheten utdelade; Och få Revisorerne, till upplysning angående de efter den 29 nästlidne Juni, då sednaste halfårs-uppgift afgafs, inträffade förändringar, meddela följande redogörelse i förevarande afseende för den 14 September. Sedelskuld: Utelöpande sedlar, invisningar och insättningsbevis 42,757,454: 67. D epo si t iöns-skuld: Behållning, tillhörande allmänna verk och inrättningar samt bolag och enskilde personer 5,327,698: 55.
Ståndet icke ännu yttrat sig ofver Hedervärda Bonde Ståndets inbjudning till instämmande uti de tillägg, att berörde tillökning för Kongl. Maj:t och de öfriga Kongl. Personerna skulle taga sin början ifrån den x Jan; detta år, och för H. K. HPrinsessan fortfara till dess Hon återvunnit Dess fordna inkomster från Stiftet Qvedlingburg, uti hvilka tillägg Prest Ståndet den 2 dennes med Hedervärda Bonde-Ståndet har instämt; har Prest-Ståndet, på det att berörde skiljaktighet nu vid Riksdagens instundande slut icke må lägga hinder i vägen för Expeditionen, rörande den enhälligt beslutna tillökningen , trott sig bora vördsamt och vänligen inbjuda Höglofl. Ridd. och Adeln samt 'Vällofl Borgare-Ståndet att sig benäget utlåta 3 huruvida de vilja uti ofvanberörde tillägg instämma Ridd. och Adeln , som tagit denna sak i öfvervägande, ansåg sig icke kunna frångå sitt i laglig ordning redan 1 detta ämne fattade beslut. XJt supra. Ex Protocollo A. G, Silverstolpe. S. D. Till afgörande företogs Rag-Utskottets den 27 Juni afgifna, och den 7 dennes på bordet lagda, Memorial, angående skärpning i straffet för Skogs åverkan; oell fann Ridd. och Adeln för godt att lemna sittbifall till det uti Betänkandet framst framställda alternativ. Ut supra. Ex Protocollo A■ G. Silverstolpe. Den 11 Juli.
— Råda As i Skaraborgs län, om upplåtande af mark derå för en vattenledning till staden Lidköping. I. 71. R. 87. H. B. 744. III. A. 4. E. 39. Kronoparker som blifvit till enskilda under skattemannarätt försålda, om ändring af K. Kammar-Kollegii Circulär d. 5 Maj 1843 rörande klyfning af. VIII. B. 125. A. 174. Kronoparkerna Rälla-tall, Sörbv-tall och Lindby-tall på Oland, om skattläggning af f. d. IH. B. 504. A. 613. Kronoskatte|’ord, om rättighet för egare af att lösa jorden till frälsenatur. II. 162. R. 516. A. 814. X. E. 262. Kronoskjuts, om förvandlande af denna naturaprestation till penningar under fredstid. H. 195. R. 196. Kronoskjutsskyldiges, befrielse från kruttransporter, angående. IX. B. 495, 789- A. 792. — K — Kronosäteriet Ollestad, angående förändrad disposition af. VI. Kronotionde, angående befrielse från dess utgörande af de komministers-boStällen i Stockholms län, som efter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagda. VII. B. 519. A. 536. vin. e. 103. — anslagen till Kyrkoherdnrne i Nöbbelöfs och Ottorps pastorater i Malmöhus län. orri förändradt sätt för utgörandet af. IX. B. 67. A. 99 E. 250 Kronotiondesättning för Upsala län, om fastställelse af. Kronprinsen, II. K. 11., om förökadt anslag åt, under den tid han förer Riks-Stvrelsen. Se Anslag. Kronprinsens Husar-Regemente, om löneförhöjning för subalternofficerarne vid. n. 374- II. 569. Se vidare lliks-Statens Fjerde Hufvud-Titel.
Den, som förskaffar sig flere, större eller annorlunda beskaffade bran vinsbränningsredskap, än dem, till hvars begagnande han berättigad är el ler sig anmält, vare skyldig att inom 8 dagar i stad och 14 dagar på landet, efter det han egare deraf blifvit, sådant hos Magistraten i stad eller hos närmaste Kronobetjent på landet anmäla, och dessa redskap antingen försegla låta, eller ock till förvar å allmänt ställe aflemna. Astundar någon alt, i stället för den redskap, som han innehar oell är berättigad att bruka, få begagna annan redskap, som han sig förskaffat, vare detta tillåtet, såvida hans uppgift till mantalsskrifningen berättigar honom att sådan redskap få begagna, eller han hos Konungens Befallningshaf vande dertill erhållit tillstånd; åliggande honom dock, innan han får begagna den senare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap, som han förut innehaft, eller också inför Magistraten eller Kronobetjeningen styrka, att densamma blifvit till bränvinsbränning obrukbar gjord, eller till annan person öfverlåten. Då någon tilhandlat sig nya eller förut brukade bränvinsredskap och dem afhemtar eller afhemta låter, bör han, för att icke, genom innehafvandet af sådane redskap, åtal och ansvar underkastas, derå taga forsedel af säljaren, samt, när bränvinsbränningen är förbjuden, tillika under transporten hafva berörde bränningsredskap behörigen förseglade. 26 §. Försegling skall sålunda verkställas, att allenast pannor med fast bröst, hattar, lösa pannebröst, slang eller andra afkylningsredskap sättas ur stånd att nyttjas, så att egaren må kunna begagna de pannor, hvilka ej hafva fast bröst, till andra hushållsförnödenheter. De i smärre brännerier till ångornas afkylning begagnade piporj vare från försegling frie. Örn förseglingen å landet ege Konungens Befallningshafvande att antyda vederbörande Kronobetjente, som bestämma tid och ställe dertill inom Bihang till R.
S. D. Banco-Utskottels berättelse, N:o 27, angående verkställd undersökning af Banco-verkets tillstånd samt huru detsamma efter nästförllutna Riksdag styrdt och förvaltadt blifvit, föredrogs till en del under förmiddagens plenum; och fortsattes nu föredragning deraf, då § 25, bifölls, § 26, afslogs, med förklarande, att Ståndet ansåg ifrågavarande ersättning för sedlars annullering böra hädanefter utgå på samma sätt och för samma sedelvalörer som hitintills, § 27, bifölls, § 28, lades till handlingame, § 29, fordrade ingen åtgärd utan lades till handlingame, § 30, bifölls, § 31, bifölls, § 32, lades till handlingame, §§ 33 och 34, återremitterades jemte dervid gjorde anmärkningar, § 35, återremitterades, § 36, återremitterades; och ansåg Ståndet att Utskottet, som funnit Tumba Bruks förvaltning i flera afseenden klandervärd, borde föreslå någon aiisvarspåföljd för vederbörandes felaktiga förhållande, § 37, återremitterades, § 38, återremitterades, § 39 fordrade ingen åtgärd, utan lades till handlingame. Bih. lill R. St. Banco-fullmäglige måtte varda frikallade från all ansvarighet etc.”, blef al Ståndet återremitterad, i förening med öfrige till Utskottets förnyade behandling hänskjulne delar ai berättelsen. S. D. Föredrogs och bifölls Banco-Utskottets betänkande, j\':o 28, i anledning af Banco-fullmägtiges hemställan, att beloppet al en på Kongl. Ränle-Kammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd, assig11alion å 7,900 K:dr Banco, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balanceras, måtte få afsk rit vas. Den 21 December. Från Hög loll. Ridderskap^' och Adei.n. S. D.
J\s 261). »Den, som till anskaffning af nya pistoler beviljar ett anslag af 12,000 R:dr att, stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, fran Riksgäldskontoret utgå, med en tredjedel under hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853», voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer afslagit det af Kongl. Majit till anskaffning af pistoler äskade anslag 12,000 R:dr.» Denna votering har utfallit med 61 Ja och 57 Nej, samt en sedel kasserad; och enär således Ja vunnit, hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag af 12,000 Slals-Ulskoltels Memorial, 209. 8 R:dr, att, stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgäldskontoret utgå, med V3:del under hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853. 5:te Voteringen (enligt 4:de punkten i mern. J\/s 261). »Den, som bifaller det af Kongl. Majit till äldre gevärs förändring för slagkrutsantändning äskade anslag 50,000 R:dr, att med en tredjedel årligen under åren 1851, 1852 och 1855 från Riksgäldskontoret utgå», voterar Ja; den, det ej vill. voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer till äldre gevärs förändring för slogkrutsantändning beviljat ett anslag af 25,000 Ridr, att med en tredjedel årligen under hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853, från Riksgäldskontoret utgå.»
Se Lösen. ( 45 ) Domsrätt, Consistoriernes. Se StiftsStyrelserne. Domstolarnes organisation, angående föreläggande för Rikets Ständer af Lagberedningens utarbetade förslag till. I. R. 418. VI. B. 103, 398. A. 536. VII. U. 333, 335. A. 405. Donation af Fru Brita Maria von Hausvolff, angående. Se Hausvolff. Dragonregementena, om deras fotmöten och remontering. Se Fotmöten. Dravback å i Sverige tillverkadt bränvin, som från Svensk hamn exporteras, om fastställande af. I. 93. R. 144. VII. B. 469, 494. VIII. A. 354. Dulgadråp, om upphäfvande af det derom i lagen införda stadgande. Se Missgerningsbalken 27 capitlet. Durietz, Fredrik Gustaf, yttranden. I. 339, 443, 540. Döbeln, Ernst Georg von, yttrande. I. 550. Döbeln, Friherre Napoleon von, yttranden. Edsmären, Kronoparken, om rättighet till mulbete å. Se Mulbete. Eftergift af Kammarrättsrådet Jacob Winroth ådömd ersättning i Finérska tullbalancemålet, angående. I. R. 220. IX. U. 687. X. A. 335. E. 460. -— af öfverränta för åtskilliga discontlån, angående Kyrkoherden C. M. Lilhners ansökning om. II. B. 180. A. 300. U. 519, III. A. 10. — af straffränta å discontlån, angående f. d. Fänriken C. Forslunds ansökning om. II. B. 519. A. 11. — af öfverränta å discontlån, angående Kamereraren E. S. Winbergs ansökning om. II. B. 519. A. 11. — af den hemmanet Rannäs Höltagården påförde ränta, angående. IV. B. 35. A. lil.
Såsom Ledamot i Directionen öfver Gustafsbergs Fabriker, får jag äran upplysa, att anläggningen ännu är så ny, att den icke hunnit öppna sin försäljningsbod i Stockholm; men att Bolaget, genom kraftiga bidrag, fogat anstalt om Fabrikernes hastiga framdrifvande till deras mål, utan att ens någonsin hafva satt i fråga några andra biträden, än af sina egna Interessenter, i förening med sådane förmoner som Svenska Fabrikerne i allmänhet äro tillerkände. Det har derföre på det högsta förundrat Bolaget, att förnimma den obetänkta välmening, hvarigenom - Dea 3o December f. m. 355 norn Friherre Cederström, oombeddj begärt en allmosa för eu Association, som intill denna stund med kraftfullhet upprätthållit sin Credit, på egen hand. Utan öfvermod får jag derföre äran försäkra, att hitintills har icke ens hos Bolaget uppstått den tanka, att besvära Staten med något anslag, och att ingen anledning är förhanden, att någonsin ett dylikt behof skall uppkomma. Angående den procedure att oombedd söka understöd för annan man; borde den väl ej kunna störa någons Credit, enär ingen derföre kan freda sig; men emellertid innebär en motion, sådan sorn. denna, ansenliga elementer till obehag, och torde derjemte böra anses, såsom ett påtagligt missbruk af motions-rätten; hvarföre jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln vördsamt anhåller, att denna Friherre Anders Cederströms motion icke må vinna remiss till något Utskott, utan förfalla, eller af Motionairen återtagas. Herr Lefréns Johan Pehr; Detta är verkligen en serskild casus. Jag tror här vore skäl, att neka Remiss af motionen. I någon §. af Riksdagsordningen, jag minnes ej hvilken, heter det: ”uppstår fråga om och hvart remitteras skall, &c,” Häraf följer, att man har rättighet att discutera, huruvida remiss får äga rum, eller 8 H. 23 356 Den 3o December f. m. ej. I förevarande fråga förefaller det mig orimligt, att en annan, än Fabriksägaren sjelf, skall få bestämma, om han önskar understöd eller ej. Herr Pr in tzenschj öld, Axel:
Och så – tänk dig! – så har hon ändå de mest vårdade händer, jag någonsin sett; stora, vackra händer, som man inbillar sig kunde höra till en antik kolossal-staty, men som ha styrka nog att föra en smedslägga. Sådan är hon.» »Jag skulle gerna vilja göra hennes bekantskap.» »Du kan ju följa med mig nu.» »Tack. I kväll har jag inte tid. Jag ska’ ner i tryckeriet.» »Nå så en annan kväll då. Gå bara dit upp och fråga efter mig.» »Ja, det ska’ jag göra. Adjö med dig så länge.» »Adjö.» När Wille en stund derefter steg in hos sin mor fann han henne sittande vid skrifbordet i salongen. »Det tycks icke gå att få några elever i språk», sade hon och såg upp medan hon stödde händerna mot den öppna skrifbordslådan, der hon vändt upp och ned bland papperen. »Jag är för okänd och det fins för många, som ge lektioner. Men rysk literatur lär ju vara på modet här liksom i Paris. Jag skall se till att få öfversättningsarbete.» »Det går inte. Det är inte nog med att kunna det främmande språket, man skall också kunna sitt eget.» Hon smålog. »Tror du icke jag kan det?» »Åhjo, såder hjelpligt, till husbehof. Du talar så grammatikaliskt korrekt att det riktigt är rörande – du näns aldrig ens säga inte, utan säger alltid icke men allt det der är inte nog. Det är något som heter stil ...» »Hvad jag inte har kan jag arbeta mig till.» Han gjorde en axelryckning. »Ja, du har åtminstone energi», sade han, men i sjelfva tonen låg der ett undertryckt tvifvel. »Jag har också haft bruk för den i mitt lif», svarade hon. »Skada att du inte haft något af den varan till öfvers åt mig.» »Du har kanske aldrig behöft den. Så vet du inte om den kanske fins ändå.» »Jag behöfde den för att kunna göra något duktigt och slå igenom.» »Den kommer.» »Jag vet inte. Ibland tror jag det sjelf; ibland inte.