Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om organisationer nödvändigt skulle åke, hvarföre icke hellre sammanslå 2 och 2 ÖfversteLieutenants Indelningar, att dermed utgÖJ ra Brigadoch Inspections-Generals-löner, hvaremot RegementsCheferne kunnat bibehålla öfverstelndelningarne, hvaraf de, såsom nämnt år, äro mer ån Generalerue i behof. För det sista och 7) År det äfven en obehaglig följd af dea nya organisationen att avancementerne förlrögats inoni Arméen, emedan Herrar Inspections-. 4x2 Den 17 Februarii. och Brigad Gen era ler med Öfverstelöner och en lätt tjenstgöring icke hafva någon orsak att taga afsked. Dessa åro de invändningar man i allmåna het gör emot den nya organisation af Arméen, hvilka visserligen af många dermed förenade fördelar till någon del kunna motvägas, men om icke fördelarna helt och hållet öfverväga så mångå olägenheter och kostnader; så hemställer jag vördsamt, om icke underdånig begäran borde göras om Arméens förra organisations återinförande? N:o 5, Herr Pereswetoff Morath, Anders Wil~* helm : I en tid då ej mera bestrides , att creditbrist betydligen bidragit till den allmänna förlågenheten, och att Lagarne rörande Executionsverket äga ett stort inflytande på penningerörelsens liflighet eller aftynande, skulle jag tro, att hvar och en, sorn tagit närmare kännedom om beskaffenheten af denna förlägenhet inom vårt land, och haft tillfälle att erfara bristerae i samma Lagar, bör för sin egen tillfredsställelse, såsom medborgare, väcka uppmärksamheten på dessa brister, och framlägga sin mening om sättet, att dem afhjelpa. För FolketsRe presentanter år sådant en ovilkorlig pligt, som ej utan förebråelse kan underlåtas. Den 17 Februarii. Det år ur dessa skål jag finner mig föranlåten, att väcka en motion om nödvändigheten, att gifva mera helgd åt panterått i fast Egendom.
Mina åsigter äro desamma, som jag tillförene gifvit tillkänna angår hufvudfrågan, eller att Mosaiske Trosbekännare, födde och upfostrade inom landet, äfvensom behörigen naturaliserade, må tillerkännas enahanda rättigheter med andre infödde eller naturaliserade Svenske medborgare, hvilka icke tillhöra Statskyrkan ; men, med afseende å den motvilja, hvarmed frågan af majoriteten uptogs vid sistlidne Riksdag, ehuru den, väckt inom 2:ne Riks-Stånd, varmt förordades inom alla 4 Stånden; äfvensom, jag Ben 4 Januari f. ni. 33 jag tillstår det, då Mosaiske Trosbekännarne sjelfve, serdeles de äldre, synas mindre lifligt intressera sig för densammas framgång; och då jag således ej finnér tiden ännu vara inne för frågans lyckliga lösning, ehuru hvad sanni och räll är likväl till slut måste segra, — har jag icke ansett mig böra förnya den vid sisth Riksdag af mig inom detta Höglofl. Stånd väckta motion i nämnde syftning. Då frågan nu blifvit väckt, vågar jag dock vördsamt åberopa hvad jag dels uti sjelfva motionen, dels under debatten derom, haft äran anföra, serdeles som jag sökt, efter bästa förmåga, grundligt och allvarligt intränga uti ämnet samt framställa hvad som, ronde denna så väl vigtiga, som i vissa hänseenden, ömtåliga fråga torde vara att åberopa till densammas behjertande. Min framställning till Höglofl. Const.Utsk.' i afseende på Mosaiske Trosbekännare här i landet, ämnar jag äfven vid denna Riksdag vördsamt förnya. Ett förhållande, som inträffat sedan sisth Riksdag, anser jag mig härvid böra påpeka, enär detsamma för harvande Mosaiske Trosbekännare utgör en synnerlig utmärkelse nemi. det höga förtroende, hvarmed K. Danska Consuln i Götheborg, Hr M. S. Warbur g, hvilkens medborgerliga förtjenster blifvit vitsordade genom min motion vid sistlidne Riksdag bifogade officiella handlingar, — blifvit hedrad, då han af K.
Förslag till nytt Reglemente för Ecclesiastik-Werket i Lappmarken Forsla-, tili har blifwit upprättadt af Kyrkoherden P. Lastadius, hwilken pa all^"sute^for män bekostnad företagit resor i deha trakter, och om deras och behof äger en noggrannare kännedom. Förslaget är dock ännu beroende af wederbörande Embecsmyndigheters granffning. Comité» för Kyrkolagens öfwerfeende, hwilken dec, enligt Kongl. Kyrkolagens „ ^ -> omarbetande. Brefwet den 27 December 1833, allggger att, förr än någon ny redaction af Kyrkoförfattningarne företages, göra en fullständig samling af de stadgande», hvarigenom Kyrkolagen blifwit upphäfwen, ändrad eller tillökc, m. m., har at en sin Ledamot uppdragit uppgörandet af denna samling, samt derjemte dels utarbetat ett nytt förslag till kyrkolag, hwilket likwäl, enär förenämnde samling icke hunnit blifwa färdig, hwilar oafffutadt, dels särskildt behandlat och till Kongl. Mast afgifwit underdåniga betänkande» och förslag uti följande till kyrkowäsendet hörande ämnen, nemligen: 1:o om uppenbar och enskild Kyrkoplikt, 2:o om Sockne-stämmor och Kyrko-Rad, 3-.o hwad wid ansökningar till presterliga lägenheter bör iakttagas, 4:o om Folkunderwisningen i Riket, 5:o om enskilda sammankomster för Gudaktighets 2 (R-ksdags-DerSttelse, >8/,«). Ik> Folkskolorna. öfningar, och 6:0 om sättet för Kungörelsers meddelande till församlingarnes kännedom. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. R:dr utaf trafikbehållningen till Riksgälds-kontoret redan ingått eller för innevarande och de nästföljande tre åren kunna komma att dit aflemnas, fortfarande må för ifrågavarande ändamål reserveras. Då E. K.
I militäriskt afseende eger den indelde soldaten ett afgjordt företräde, dels emedan han frivilligt tagit krigstjenst, hvilket i allmänhet måste förutsätta mera lust och hog för saken, men isynnerhet emedan han valt denna tjenst såsom lefnadsyrke, hvilket, fastän hans årliga öfningstid är kort, gör att han alltid, äfven då han är tjenstfri, känner sig tjena, gör hans tanke mera förtrolig med yrket och ej främmande för dess faror, ställer honom i ett närmare förhållande till befälet, sammansluter honom mera med den trupp han ständigt tillhörer, stärker hans disciplin och hans trohet mot fanan, ingifver honom känslan af att verkligen vara krigsman, eller samma känsla, som utgör officerns värde, samt bildar genom allt detta just de militäriska egenskaper, hvilka äro så dyrbara för en stamtrupp och göra den så lämplig att vara ledare för yngre manskap, såväl under fredliga förhållanden som under krigets alla pröfvande tjenster. — Deremot är det ganska naturligt, att beväringsmannen, som ryckes från det lefnadsyrke han valt och vet att han endast några år skall göra vapentjenst, betraktar denna såsom en tillfällig pligtutöfning, samt ser med nöje den dag, som befriar honom från dess tvång och låter honom återvända mot sitt egentliga lefnadsmål, hvilken helt förklarliga tankeriktning icke kan befordra de militäriska egenskaper, som göra honom duglig till stamsoldat. Sjelfva hans ungdom, så fördelaktig denna må vara i och för en större rörlighet, gör likväl, att han måste sakna mannens alvar, betänksamhet att spara sina krafter, större kroppsstyrka att utstå mödor, och hans mera ihärdighet; att han snarare misströstar, och att hans pligtkänsla mindre stadgas, hvilka brister göra att en stam af blott ungt manskap aldrig kan erhålla den inflytelse på de nykomne, som en stam af äldre och hvilken inflytelse är hufvudsaklig.
Förändringarne i spanmålsprisen år 1847 föranleddes deraf, att Englands behof af spanmål hastigt blef fyldt, hvarigenom priserne såväl i Tyskland som Ryssland föllo. Hvad åter angår vårt land, så framkröpo dess tillgångar så småningom, men de tillbakahöllos så länge deras innehafvare sågo att spekulationerne forlgingo. Då förbudet utkom, måste dessa tillgångar framkomma, samt då någon afsättning icke fanns, blef prisets fallande en oundviklig följd. På sätt Gr. Gyldenstolpe anfört, anser jag den föreslagna underd. skrifvelsen till be - 0 e n 5 Jani e. in. 455 svarandet af K. M:s nåd. propos., ang:de anskaffande af medel till behöfvandes undsättning i missvextår, öfverflödig, hvarföre jag afstyrker densamma. Hr von Hartmansdorff: Ståndet skulle besluta att aflåta till K. M. en underd. skrifvelse, ang:de tull på spanmål, anhåller jag, att den måtte utsträckas till hela tulltaxan och att således Ständerne mätte, för principens skull, i underdånighet anhålla att tulltaxan må i alla delar blifva gällande till nästa riksdag. Häruti instämde Hr Printzensköld. Gr. Gyldenstolpe: I den händelse R. o. Ad. afslår denna skrifvelse, anhåller jag, att R. o. Ad. dervid ville fästa det vilkor, att detta afslag icke förhindrar Slåndet att ingå i pröfning af StatsUlsk:s blifvande betänk., i anledn. af K. M:s oftanämnde propos., rflr:de statsanslag af medel till behöfvandes undsättning i missvextår. Hr von Hartmansdorff: Ett sådant vilkor, som det af Gr. Gyldenstolpe föreslagna, tror jag icke behöfver fästas vid denna skrifvelses ogillande, ty om man framställer saken sä all principen bör befästas genom ett årligt anslag af 100,000 r;dr till nästa riksdag, så tror jag den faller.
Att nu, på sätt motionärerne föreslagit, borttaga dessa kunskapsprof, hvilka för behörighet att å aflägsnare farvatten föra fartyg sålunda blifvit stadgade, skulle, enligt Utskottets förmenande, hafva ett högst menligt inflytande på vår sjöfart; och dä icke någon för handen varande brist på examinerade fartygsbefälhavare är ådagalagd, så att deraf kan hemtas skäl för den af motionärerne påyrkade eftergift i stadgade kunskapsprof, så får Utskottet, som .anser, att, genom de uti 1 och 4 §§ af ofvannäinnde Kongl. Förordning och genom Kongl, kungörelsen den 22 Maj 1852 stadgade undantag från skyldigheten för skeppare att vid navigations-skola undergå sjökaptens-examen, äfvensom att förvärfva burskap, all den frihet, som uti ifrågavarande afseende bör lemnäs, redan vara medgifven, vördsamligen hemställa, att motionerne icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Februari 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om skyldighet att för ångfartyg begagna stenkol i stället för ved. Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har vice Talmannen Ad. IFilh. Svartling, Allm. Bese.- och Ekon.-Ulsk. Belänk.
Bonde-Ståndet har antagit 11 af Utskottens förslag i Utlåtandet 5, lt> N:o 5, som till alla delar öfverensstämmer med stadgandet i 11 §. af nu gällande Författning, och Preste-Ståndel har dervid icke vidtagit annan förändring, än den, som blifvit en följd af sistnämnde Stånds beslut, det ingen till bränvins-bränning berättigad må ega att anmäla sig för mindre tid, än den för bränvins-bränning högst tillåtna, hvadan PresteStåndet uteslutit orden: ”antingen under hela deri tillåtna tiden, eller ”under någon af de i 8 §. omförmälde terminer,” äfvensom den vid slutet af §. förekommande mening ”beräknad i förhållande efter ofvannämnde ”tid;” hvaremot Riddarskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagit 8:de §. af Grefve Hamiltons reservation, som, med några afvikelser, i afseende å ordaställningen, är af enahanda innehåll med Bonde-Ståndets beslut, likväl med följande tillägg, ”att Konungens Befallningshafvande inom åtta dagar skall meddela det sökta tillståndet, samt att sökanden skall uppvisa det erhållna tillslåndsbeslutet för vederbörande Kronobetjent och besörja, att det varder upptaget å den i 10 §. omförmälda förteckning, Öfver dem inom socknen, som sig lill bränvins-bränning anmält.” Då, sedan Preste-Ståndets beslut om liden för bränvinsbränning förfallit, samma Stånds af nämnde beslut föranledda förändring i Utskottens förslag tili denna $. äfven lärer hafva förfallit, och Utskottens sålunda af Preste-Ståndet samt äfven af Bonde-Ståndet gillade förslag till denna §. öfverensstämmer med nu gällande stadganden, få Utskotten till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hemställa, att sistnämnde R.iks-Stånd må förena sig i Presteoch BondeStåndens beslut, rörande stadgandena i 11 Andra Artikeln. Presteoch Bonde-Stånden hafva antagit 12 §. af Utskottens för§.
D:r A. Hilarion Wistrand. Göteborg. C. Fr. Waern. N:o 3. Norrköping. Jöran Sääf. N:o 5. Malmö. Joh. P. Bager. N:o 7. Upsala. J. Sundwallson. N:o 9. Wisby. C. J. Bergman. N:o 11. Westervik. Carlsson. Nyköping. Henric Vougt. Christianstad. C. J. Bohmansson. Örebro. P. L. Wistelius. Stockholm. A. W. Dufva. Göteborg. Julius Lindström. Gefle. Eric Dan. Grape. N:o 5. Malmö. A. R. Falkman. Upsala. L. V. Henschen. N:o 10. Westerås. Alb. Engvall. Uddevalla. O. E. Sandegren. Falun. V. M. Beronius. Carlshamn. Ed. F. Meyer. Bergsbrukens 4:de Valdistrikt. H. P. W. Gahn. N:o 1. Stockholm. C. A. Petterson. Göteborg. A. W. Björck. Norrköping. W. M. Ekelund. Bergsbrukens l:a Valdistrikt. Casimir Petre. N:o 6. Carlskrona. G. C. Witt. N:o 8. Calmar. Aug. Siljeström. Bergsbrukens öde Valdistrikt. S. Heijkenskjöld. Landskrona. J. Ödmansson. Frilu Bergslag. H. E. Falhem. Ystad. Sv. Trägårdh. Jönköping. J. A. Lemchen. N:o 201- Bergsbrukens 2:draValdistrikt. J. F. Björkman. Carlstad. A. Waldenström. Linköping. C. F. Ridderstad. Bergsbrukens 3:dje Valdistrikt. A. A. Berger. Lund. C. M. Åkerblom. Boris. L. A. Hollander. Halmstad. Göran Hammar. Helsingborg. F. Rooth. N:o 27. Hernösand. Erik v. Sundsvall. E. Berggren. N:o 30. Warberg. Alfred Grenander. Arboga. A. Ludvig Holmquist. Christinehamn. Rich. Carlén. Köping. Rich. Carlén.
Nå, Aron, nu har Berthel alla våra papper på sej. Det gäller bara, att få dem af honom. Har han dem på sej? Ah, då ställer jag mej i försåt för honom någonstädes i mörkret. Nej, Aron, det går inte an; nej, då vi äro resfärdiga, då vore det bäst, att lura dem ifrån honom. Men är öfversten kommen ännu? Nej, jag väntar honom alla stunder. Hur ä' det med flickan? Hon är mycket nedslagen. Jag har gjort henne svartsjuk på Herman, och med hvarje ny beskrifning på hans otrohet har hon blifvit blekare och medgörligare. SARA. ARON. SARA. ARON. SARA. ARON. SARA. FEMTE SCENEN. DE FÖRRA. TVENNE MATROSER ramla efter hvarandra hufvudstupa fram på scenen från högra sidan. De resa sig skyndsamt upp, springa öfver scenen, och, öfverkomna på andra sidan, ropa de: Vänta du, Långholmare! De försvinna; straxt derefter inträder JAKOB. Ja, jag väntar här, jag. Så der ska man skipa rättvisa med elaka tungor. Jag bar gått och tålt och tegat nu en halftimma, men man ä' väl inte mer än menniska heller, fast man ä' Amerikanare. Vår Herre har gifvit ett par knytnäfvar också åt den försvarslöse, det är ändå inte så litet det. Låt oss gå undan. SARA. ARON. JAKOB. Nej, vänta litet, så går han sin väg. (Man hör på afstånd en vacker qvartett sjungas af Studenterna.) Jag såg min flicka vid porten, när jag kom hit; hon stod der i trasor och tiggde. Stackars Anna! Jag vände mej bort, och sträckte åt henne mina enda sex Svenska riksdaler. Hon kysste mej på hand, och kände inte igen mej. Herre Gud, att och så'nt ska inte vara brott det (med kraft) Fan anamma! Nej, hvartill tjenar det att gorma! Nu JAKOB (dyster). 102 har jag inte en skilling till en grogg. Åhja. (torkar sina ögon.) Det är så godt att svälja saltvatten. Nej, jag känner nu igen honom.
I den 2tdra frågan, eller om granskningen af Förvaltnings-ålgärderne bör kunna sträckas utöfver, eller till en längre framfluten tid än de 2 år, för hvilka räkenskaper vid en och samma Revisionsförrättning skola granskas, har åter K. M:t, såsom af dess Nåd. Förslag inhemtas, icke medgifvit en sådan granskningens utsträckning, n Då man i motsats härtill likväl påstått, att densamma skulle, såsom ett åliggande för R. Sttrs Revivisorer, instämma ej mindre med Grundlagens esprit och föreskrifter, samt nu gällande Stadgande för Revisorerne, än Nationens rättighet; har det för Utskottet visat sig af högsta vigt, att i första rummel ingå i en närmare undersökning om hvad Grundlagen i detta fall förordnar, för att derifrån utgå till det Förslag som bordt R. St:r underställas, till ett närmare be - 220 Stats-Uts lcottets stämmande af Revisorers rättigheter och skyldigheter i förevarande hänseende. RegeringsFormen omtalar ingen Revision emellan Riksdagarne; men då likväl redan i densamma tiden för Riksdagens längd var bestämd till 3 månader, och svårigheten insågs för StatsUtskottet, att under en sa kort tid kunna medhinna äfven granskningen af StatsVerkets räkenskaper för 5 förflutna år på en gång; föranleddes deraf stadgandet i RiksdagsOrdningens 68 ”att R. St:r skola” ”vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, att, emellan Riksdagarne, enligt ”af R. St:r utfärdad instruction, öfverse och granska ”StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl hvad StatsVer”ket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, ”eller förändringar besluta;” samt att ”desse Revisorer ”böra emellan Riksdagarne sammanträda så ofta, ”att hvarje Revision må omfatta tvänne års afslutade ”Räkenskaper, Vid jemförelse af denna, i Riksdagsordningen enda, föreskrift, angående hvad R.
Onsdagen den 30 October 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades pleniprot. för d. 19 dennes. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att Hr Brummers, Carl Magnus, i det nu justerade prot. intagne anförande, ang:de Colonien St. Barthelemy, nu måtte, såsom ägande sammanhang med K. M:s till StatsUlsk. remitterade nåd. propos. om denna colonies återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning, få till nämnde Utsk. remitteras; hvilket bifölls. Upplästes det rör:de valet af R. St:s Just.ombudsman hos R. St:s Electorer d. 2S dennes hållna prot., så lydande: Ar 1844 d. 28 Oct. sammanträdde R. H. St:s valde Elee torer, för ali utse R. Sirs Just.ombudsman; och befunnos, sedan valsedlarne blifvit öppnade samt en sedel casserad, rösterne hafva utfallit som följer: 396 Den 30 October f. m. Hr Hofrättsrådet och Ridd. Carl Ludvig Landin 38 röster. Hr Lagmannen och Ridd. Fabian Edelstam ... 8 „ Hr Hofrättsrådet Carl Henrik Pfeifer 1 „ I följd hvaraf Hr Hofrättsrådet och Ridd. Carl Ludvig Landin blifvit utsedd att vara R. St:s Just.ombudsman. Ut supra. A. F. N. Gyldenstolpe. H. O. Holmström. A. M. Brinck. S. Heurlin. Äfvenledes upplästes följande vid samma tillfälle förde prot. rör:deo valet af R. St:s Just.ombudsmans Suppleant: Ar 1844 d. 28 Oct. sammanträdde R. H. Si:s valde Electorer, för att utse den man, som skall efterträda R.
Betänkande om projecterads answar och straff för kanea-Fullmägtige, enar de icke iakttaga de skyldigheter, som dem i ln8tr.uckionen blifwa föreskrifne, finner jag, at, med anledning af den upgift derä, som af tt-mco Utskottet, blifwit Lag»Utskottet meddeld, Beredningen förestå,git bestraffning jemwäl för den händelse, dä Fullmägtige ffulle underläta, at, wid beswarander af Konungens Nådiga ^»posirioner, j fall af ffilj» aktighet, jemwäl deras underdäniga utlärande, til» lika insända den eiler de särstildte meningar, som en eller flere af Fullmägtige yttrar. I denna omständigheten kan jag för min del icke bifalla Beredningens Betänkande, emedan jag anser et sädant experions-sätt icke böra Fullmag» lige Uti In8lruck>olien förestrifwas. Jag tror, at dä Rikets Ständers Fuilmagtige i LanljUL-i, aro Rikets Ständers Uepresenttmter, och i sädan egenstap, emellan Niksdagarne, i alt hwad Uanguen rörer, Utöfwa Rikets Stan» ders makt, sä widt Staudernes dem mevöelde ln Ltiuciiou - ris Den 2 Mars. struLion medgifwer: och relationen emellan Konllttgen och Lauoo-Fullmägtige är vensamma som emel» län Konungen och Rikets Stander, fa bör ock i följd deraf, expeclit,on8-sanet fran kgnco Fullmägtige ti! Konungen blifwa enahanda med cx?eciitions-sattet fran Rikets Ständer til Konungen, det wil säga, at Lanco-Fullmägtige med swar pä Konungens Nådiga ?iop08itioner, enligt pluralitsk6N8 beflut författadt, ensamt bör til Konungen in» ga, utan ar följas af den eller de särstildte meningar, som en eller flere af Fullmägtige yttrar.
719 början blott infördes på vägen emellan Stockholm och Götheborg, och att en Comité sattes, som finge eig uppdraget, att anskaffa nödigt antal vagnar med anspann, bestämma Stationerna och tiden för körningen emellan de således utsedda ombytesställen, Upprätta Contracter, der sådane kunna träffas, besörja inrättandet af ForvagnsContoir i Städerska, der paketer kunna tili transporterande få inlenmas, upprätta Reglementen och Taxor till Kongl. Majlts Nådiga fastställelse, antaga pålitliga postilloner och öfrig betjening för inrättningen, hvilken Herr af Wingård anser till en början endast böra begagnas under sommarmånaderna, då det är af största vigt för Landtmannen att få egua sin tid och arbetsförmåga åt Jordbruket, Och förmodar författaren, att man härigenom lätta t komöte till erfarenhet, huruvida forvagns-inrättöingen vore inom Riket anvnndhar, och i hv^d mon den sedermera skulle kunna ytterligare utvidgas, 4:0 Ett till fJögvördige PrestStåndet af Herr Prosten J. C. Osterman ingifvet Memorial, deruti, efter framställning af åtskilliga exempel på den olikhet, sorn råder uti de af Konungens Befallningshafvande inom. serskildta Län vidtagne stadganden rörande Gästgifverierna, oell de för resande samt skjutsande meddelta föreskrifter, Herr Prosten sökt visa bebofvet af enhet uti Författöingarne i detta ämne öfver hela Riket, och, i hänseende dertill, hemställt, om icke Karn. marCollegium kunde få sig uppdraget, att, efter jemförelse af dessa olika stadganden, 720 Besv. och Ekon. Utak. Betankamlen. utarbeta en Författning, som borde gälla till allmän efterrättelse, med rättighet likväl för Kongl. Majrts Befallningshafvande, der olika förhållanden och omständigheter sådant nödvändigt påkallade, att i Ekonomiska och PoliVemäl, likasom hittills, serskildt förordna. 5:0 Inom Vällofl. BprgareStåndet har Herr G. A.
Sedan Ut4o ten änsedt, att älla des«ä Memorial och Yrkanden, säsotn med hvarannan ägande oskiljaktig gemenskap, borde i ett sammanhang till pröfning företagas, hafva Utskotten till en af utsedda Ledamöter från dem bada sammansatt Beredning öfverletnhat att, efter granskning af det söm blifvit i fiågaställdt, uppgöra förslag till det Betänkande, sorn i ämnet borde till Riksens Hög loll. Ständer aflemna*. Fnär i följd häraf detta ärende uti bemälte utsedda Beredning förekommit, har det ansetts nödigt att lorn pröfva och afgöra huruvida, enligt hvad af flera det Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöter uti förenätndé Memorial och Anföranden är vordet anmärkt, den Väckta och till Beredningens handläggning öfveriemnade fråga skulle kunna betraktas af sådan egenskap, att den borde anses röra, eller lända till rubbning af de Städerna eller Borgetskapet i Allmänhet i Nåder forundta Privilegier; och som dervid i ofvervä * gande Den 20 Junti gande kommit, att de tid efter annan utfärdade Författningar, angående den ordning, sorn vid utöfvandet af Näringar och Handtverkerier borde imellan Jdkarne deraf följas icke skulle kunna hänföras till några énskildta Privilegier, såsom blott innefattande Reglementariska föreskrifter i berörde afseende; så har Beredningen funnit något hinder för sig icke vara att till hufvudsaklig pröfning företaga det ämne, hvaröfver det ålåg
Prop. M 1, om Statsverket 1856. kontant löne-anslag, har, enligt Kammar-kollegii och Statskontorets underdåniga tillstyrkande, redan beslutat att härom till Rikets Ständer göra nådig framställning, hvilket alltså torde komma att ske i sammanhang med förevarande statsreglering. Enär Häradsskrifvaren i Ljunits och Herrestads härads fögderi af Malmöhus län ännu icke såsom indelningshafvare fått tillträda det honom på lön anslagna, men under åborätt upplåtna och till en årlig afkastning af R:dr 433: 16 B:ko upptagna bohemman 1 mantal N:o 9 Lilla Köpinge, hvadan detsamma vid löneregleringen ej kunnat räknas honom tillgodo förr än lifstidsstädjan för siste åborätts-innehafvarens ännu lefvande enka derå upphört, har Eders Kongl. Maj:t den 31 sistlidne Januari, på Kammar-kollegii och Statskontorets underdåniga hemställan, beslutat föreslå Rikets Ständer att, till godtgörelse åt bemälde Häradsskrifvare, under afvaktan af bohemmanets tillträdande, å allmänna indragningsstaten anslå en mot förenämnde afkastning svarande summa; och torde detta förslag nu äfven böra Rikets Ständer meddelas. Efter pröfning af vederbörandes derom ingifna förslag, beslöt Eders Kongl. Maj:t likaledes den 31 sistlidne Januari, att hos Rikets nu sammanträdande Ständer begära löneanslag för följande, behöflige ansedde nya tjenster, nemligen; en Häradsskrifvaretjenst i Stora Kopparbergs län; en Länsmanstjenst i Upsala län, för