Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fock, Friherre Allred Henrik, dess yttranden: I. 349, 376. Folkskole-lärare-befattning, angående profs afläggande för erhållande af ledig sådan: B. VIII. 91, 166, 225, A. 226. Folkskole-lärares lönevilkor, angående förändrade stadganden rörande—: B. XI. 290, 314, A. 314, E. 328. Folkskole styrelserna, angående reorganisation af dera ra. ra. ; motion af Herr Claés Ferdinand Stjernefelt: se Motioner. Folkundervisningens befrämjande, angående anslag till—: I. 116,R121 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:oo 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde HufvudTitel). Fordringar, Bankens återstående, på grund af protesterade vexlar, angående gjorda ackords-anbud derför: B. X. 107, 211, 212, 225, A. 230. —, köpmäns bokförda, äfvensom handtverks-räkningar af äldre dato än 1 månad, att sådane måtte förlora rättigheten att kunna lagligen indrifvas; motion af Friherre Carl Julius von Schwerin : se Motioner. Formulärer, som böra bifogas den föreslagna förordningen rörande Mantalsoch Skattskrifningarnas förrättande, angående förslag till —: B. XI. 116, 182, 199, A. 199, E. 377. —, som böra bifogas den af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag beslutade nya Bevillnings-Stadga, angående förslag till —: B. XI. 116, 182, 199, A. 203, B. 289, 312, A. 312, 313, E. 377. Fornlemningar, angående utfärdande af en förordning till skyddande af landets —: B. III. 207, A. 272.
Sig då icke kunna antaga 6 §. i berörde Lag-förslag, innehållande, att den Directeur, som genom Svea Hof-Rätts beslut blifvit förklarad sin Directeurs-befattning förlustig, icke, ehvad Hof-Rättens beslut, uppå anförda underdåniga besvär, ändras eller ej, eller den klagande benådas, kunde i sin förenämnda befattning insättas utom af Rikets Ständer; utan blef, i den af Kongl. Maj:t under berörde dag i öfrigt antagne och derefter utfärdade Ansvarighets-lag, ofvannämnde §. utesluten. Uti 10 §• af den nu gällande Ansvarighets-lagen af den 1 Maj 181 o för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken, äfvensom 11 §. uti Ansvarighets-lagen af samma dag för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, finnes ett stadgande, lika med det som Kongl. Maj:t, på sätt förut är nämndt, förklarat Sig icke vilja godkänna uti Ansvarighets-lagen för Directeurerne i Discont-Contoiren; och ansåg Justitiae-Cancelléren sig ega anledning i underdånighet hemställa , huruvida icke Kongl. Maj:t skulle finna nödigt. att någon åtgärd vidtages till bere - claude af enhet i Lagstiftningen i detta ämne. Uppå Stats-Rådets Ledamöters enhälliga tillstyrkande, förklarade Kongl. Maj:t Sig vara sinnad att, under nu påstående Riksdag, föreslå Rikets Ständer, att berörde stadgande uti bägge förenämnda Ansvarigliets-lagar af den i Maji 1810 må försvinna; men, enär Fullraägtige och Directeurer i Rikets Ständers ifrågavarande Penningeverk innehafva deras befattningar endast i kraft af vederbörande Riks-Stånds förtroende, hvaraf Kongl. Maj:t ansåg följa, att fråga om en sådan Fullmägtigs eller Directeurs återinsättande i den befattning, lian genom slutlig
I afseende på justering af mått och vigter är länet indeladt i 4 distrikter: det första bestående af Westerås stad, Siende, Ytter Tjurbo, Norrbo, Tuhundra och Snefringe härader, med undantag af Munktorps soc o ken; det andra af Köpings och Arboga städer, Åkerbo och Skinnskattebergs härader samt Munktorps socken; det tredje af Norbergs och Wagnsbro härader; samt det fjerde af Sala stad samt Öfver Tjurbo, Simtuna, Thorstuna och Wåla härader. I afseende på Vägoch Vattenbyggnader tillhör Westmanlands län mellersta distriktet. I Tullförhållanden tillhör länet central-åxatviVtot. Westmanlands län tillhör fjerde militär-distriktet, och inom länet äro indelade 25 nummer af N:o 3 Lif-Regementets Husar-Korps, 375 nummer af N:o 3 Lif-Regementets Grenadier-Korps och 940 nummer af N:o 18 Westmanlands Regemente *). ’) De 25 numrorna af Lif-Regementets Husar-Korps tillhöra alla Z,«/-Sqvadronen, och äro indelade: N:is 1—3 i Medåkers, Nås 4—19 i Arboga samt Näs 26—30 och N:o 61 i Westmanlands läns del af Fellingsbro socken. Westmanlands län. Ådministrativ indelning. Rotering. 5 Extra voteringen inom Westmanlands län utgör 138 nummer. Af dessa hafva 41 nummer åtagit sig att i händelse af krig lemna hästar i stället för karlar. Antalet af hela rotar eller spridda rotedelar, hvilka uppkommit genom den nya voteringen af rotering underkastad, men förut icke roterad jord, och för hvilka årlig vakansafgift till Kongl. Maj:t och Kronan erlägges, utgör 16,41475.
Fa - Den 19 Maji e. m. 297 brikerne, Slöjtlerne och Näringarne hafva redan i flera år varit i aftagande; och de mesurer, sora vidtagas, tyckas icke på något sätt vara ämnade att återgifva denna betydliga del af Rikskroppen dess aftynande lif; den lux, som råder i Stockholm; de med utländska och kostbara meubler fullproppade stora våningarne; de dyra calaserna, de brillanta Equipagerna, och de utstofferade Laquejerne, som man här finner i myckenhet, allt detta är visserligen rätt fägnesamt, och skulle vara det ännu mera, om icke en bedröflig erfarenhet så ofta vitsordat, att sådant merendels är bländverk, och utan all nödvändighet påhittadt blott för att i det längsta underhålla en föraktlig högfärd, och ett brottsligt bemödande, att skaffa sig credit. Men då dylika gyckelspel således alldeles icke innefatta bevis på verkelig välmåga i allmänhet, utan tvärtom för det mästa äro oförskämda Concoursers förelöpare, så bedrager man sig jemmerligt, om man från sådana Arlequinader tager sig anledning att tro, det välmågan i det hela är stor, och att allt större och större bördor kunna påläggas hela Nationen. Desse skäl, sannfärdige till deras grund och smältande till deras beskaffenhet, hafva ingenting lemnat åt sannolikheten af det, som genom en noggrann undersökning skall förvandlas till fullkomlig visshet; och jag
Utskottet svnes mig hafva saknat alla skäl till framställande af den önskan, att karantän s-tiden för fartyg och passagerare, som kommit från smittad ort. mätte förkortas, äfvensom att fartyg, som kommit frän misstänkt ort, måtte befrias från all karantän: enär det nogsamt visat sig, att karantäns-tiden i förra afseendet ej kan minskas, såvida det med karantänen afsedda ändamålet skall kunna Uppnås, och det väl lärer af sig sjelf vara tydligt, att karantän för fartyg, som kommit frän misstänkt ort. ej kan upphöra, utan att derigenom stora vådor skulle uppkomma och all fördel af karantänen mot smittad ort understundom helt och hållet skulle omintetgöras. Utskottet, sorn erkänt nyttan af karantäner mot utländsk ort, har dermed ock.tacite erkänt, att spärrnings-åtgärder inom landet kunna vara af någon nytta; och synes mig derföre Utskottet uti Tule och 8:dc punkterne hafva på ett nog våldsamt sätt velat beröfva de enskilda kommunerna inom landet all möjlighet att genom ändamålsenliga åtgärder söka freda sig frän farsoten. Kommunerna böra, efter min öfvertygelse, fä bibehålla den naturliga och dyrbara rättigheten att, efter bästa förmåga, försvara sig sjelfva för den fruktade sj-ukdomen, ehuru de dervid alltid böra vidtaga sådana åtgärder, som äro föreskrifne af mensklighet och nödig omtanka för resandes väl m. m., hvarföre nödiga författningar böra utfärdas om allt hvad kommunerna i detta hänseende hafva iakttaga.:: af hr prosten C. I). Arosenius, som förenade sig med domprosten Björling i afseende på sednare delen i denna reservation. 11 %• Allm. Beseoch Eken.-Utskottets Memorial, N:o 8S.. *10 86. Arik. till Exp-Utsk. den 25 April 1854, kl. 3 e. nr memorial, i anlednwg 4SUrrmU. 7.5.
Likets 8julörsvar, men ela Longi. Naj:ts Käeliga afsigt var, clet viti Leräknanele al LeLolven lör Liks-. 8tatens samtlige Ilutvutl-Litlar skulle upptagas enelast, Lvael lör ele mest angelägna föremål vore erlortlerligt, till löljel Lvarak väseneltligare iönelörLöjningar icke eller Lorele löresläs lör när?k. o Z 0// /l. kl/. /Lie/. t/// /i. öt. 2 10 vårsnäs osli intillde88 en mera generel allöning8, eglei ing köi 8>g gatt, sann Kongl. IVlagt, 80,n i ökrigt önskacle, att livad tor 8tat8-Verket8 8amtliga beliok erkordrade8, korldekve inom redan kor liand varande tillgångar, 8ig nu Iiindrad alt annorlunda, än i öfveren88tämlnel86 liärmed, santalia i lräga varande reglering ak Kili8-8taten8 5:te Ilukvud-fitel, livillien reglering, till iakttagande vid up^8ättandet ak Kongl. K:dr 20 8lr., deruti inl>eräl<nad ersättning kor i-j,533 tunnor 8panmal under lönerne. Ökverll^ttning ikrun /^:de K:dr, 8liu11e liomma att urtaga kor 10 La^itener a 1,200 12,000: io d:o a 1,000
Ståndet vid det föregående tillfället af återremiss å Riddarh.Ulsk:s tidigare förslag i ämnet blifvit godkänd, nu af Riddarh.Utsk. offentligen antastad, men icke vederlagd, har jag, såsom jag med tacksammaste belåtenhet erfar, jemväl vid det sednare tillfället blifvit af flere värde ledamöter för Utsk:s oblida omdömen fredad, hvarefter R. o. Ad. enhälligt beslutat ogilla argumentationen af Utsk:s betänk. För mig återstår endast att betyga min vördsamma och hjertiiga erkänsla för de män som ridderligt tagit den frånvarandes försvar, samt uttrycka min lacksamhetsfulla tillfredsställelse öfver R. o. Ad:s beslut, hvarigenom, äfven utan att jag behöft personligen närvarande derom anhålla, ett formligt ogillande skett i afseende å del afgifna besvarandet afofvanomförmälde återremiss. hå det för öfrigt torde vara klart som dagen, att Utsk. högst ofullständigt återgifvit de vid återremissen fällde yttranden, torde jag af skyldig grannlagenhet för R. o. Ad., som redan i ämnet rättvisligen fattat sitt beslut, och af billig undfallenhet för det i anseende till bristen på tjenligt biträde alltjemt beklagansvärda Riddarh.Utsk. och af egard för dess för sina egenskaper eslimable Hr ordf., böra afhålla mig från att utförligare ådagalägga, hvad genom blotta hänvisningar till prot. för den dag då förrberörde återremiss egde rum afgifne anföranden, tillräckligen antydda grundade beskaffenheten af de gjorda anmärkningarne: huruledes de ingalunda fästat sig ensamt vid verbet anskaffa, utan vid hela den mening hvari det var inffäladt, jemte flere omständigheter, deraf Utsk. ägt att sig till vägledning göra bruk, helst Riddarh.Utsk. sjelft behagat förklara sig erkänna all återremiss blifvit bos R. o. Ad. af besagde anmärkn:r förän-. 200 Den 13 A ugusli. ledd.
Jag utbeder mig, att såsom en utveckling af min nyss förut yttrade mening , nemligen , att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna Bevillning för rättigheten att besöka Theatern , skulle förorsaka en alltför ojemn förhöjning i priset på Theaternöjet, blott få äran anmärka, att denna förhöjning skulle fördem, som äro Theaterns, om jag så får säga, beständiga Innevånare, blifva alldeles omärklig, och knappt uppgå till i å 2 procent, men deremot blifva ofantlig, och tilläfventyrs gå till nära ioo procent för dem, som blott några få gånger om Den 2 5 Maji. 243 året kunde besöka Theatern. Dessa senare skulle häraf troligen alldeles afskräckas, hvilket de, lika sannolikt, ej skulle göra genom förhöjning i priset på Billetten; de förre deremot, för hvilka Billetprisets förhöjning blefve kännbarare än den årliga Theaterskatten, skulle helt visst icke af hushållning i denna del afhålla sig från Theatern. Man synes således ej behöfva frukta, att Billett-prisets förhöjning skulle blifva menlig för Theatern, genom minskning af tilloppet j jag skulle tvärtom nästan vara benägen alt tro, att ju dyrare detta nöje blefve, desto ifrigare skulle man fika efter detsamma, kanhända till en stor del blott för att visa, att man har råd att njuta det. Jag styrkes så mycket mer i denna tanka, som jag tyckt mig se de olika platserne på Theatrar i särskilta Länder vara olika begärliga, ej i afseen-i de på något verkligt och localt företräde, utan egentligen blott i förhållande till det högre priset, och till exempel SidoLogerna närmast Theatern skattas högre än Fonden, samt Parquettet eller främre delen af Parterren högre än Amphitheatern. Dessutom skulle Billettprisets förhöjning medföra den stora fördel framför den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna TheaterBevillningen, att man på förhand kunde, med en mathematisk visshet, uträkna och bestämma, huru manga procent priset borde höjas, för att lemna det erforderliga tillskottet. Friherre Boye:
Maj meddelat, att prägling af Specie R:dr för Bankens räkning komme att företagas, så snart de för denna prägling erforderliga stämplar hunnit förfärdigas. Och hafva Fullmäktige den 20 i sistlidne Juni månad , uppå derom af Under-Styrelsen gjord framställning, tillåtit, icke allenast att de i Bankens förråd dåvarande 2p, i/3, 1/6,1/12 och i/24;dels R:drs-stycken samt allt omyntadt silfver, bestående af 2:ne partier, om tillhopa 1,044 lod inköpt kontrolleradt verksilfver och en mindre plants, uppkommen genom nedsmältning af Ryska Rubler, måtte få aflemnas till Kongl. Myntet, utan ock att Under-Styrelsen hädanefter må ega att, utan serskild anmälan hos Fullmäktige, låta till Kongl. Myntet lefverera det äldre silfvermynt af förenämnde valörer och det kontrol - Berättelse af Banko-Fullmäktige. 29 lerade verksilfver, som framdeles till Banken ingår eller inköpes , i ändamål att förmyntas till den eller de valörer af nya prägeln, som för tillfället kunna behöfvas. Uti 1841 års Revisionsberättelse, sid. 15, är vordet anmäldt, att sedan Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit, att Bankens förråd af i/i2idels R:drs-stycken utaf nya prägeln finge i Kongl. Mynt-Verket till ommyntning emottagas, berörde förråd blifvit ommyntadt med en förlust för Banken af 1,146 R:dr 43 sk. 2 r:st. Silfver. På det att nödig tillgång å Dukater ej måtte saknas, förordnade Fullmäktige, den 8 Maj nästlidet år, att präglingen deraf finge fortgå, i den nion Kongl. Mynt-Verket medhinner, så att benållningen uppbringas till 40,000 Dukater.
För min del hyser jag den öfvertygelse, att om Ständerna nu skulle besluta detsamma, som Ständerna vid 1844 och 1845 årens riksdag enhälligt, och tvänne Stånd vid sista riksdagen beslutat, att 10* 118 Den 5 Mars f. m. nemi.: alla räntorna skola ingå till statsverket och löntagarne derifrån få sina löner, klefve det både för den ena och andra parten äfvensom för samhället det bästa sättet att lösa frågan. Jag slutar således med den upmaning till StatsUtsk. att företrädesvis föreslå räntornas förvandling i kontant, men skulle StatsUtsk. finna betänklighet häremot, att åtminstone då stanna vid den medelväg, som af Stats-råden Gunther och Wallensteen föreslagits. Jag gör mig den föreställning alt om K. M. också i Silt förslag icke ansett Sig böra föreslå en så stor utsträckning af denna reform, så skulle K. M. likväl finna det för Sig välbehagligt om Ständerna sjelfva taga ut steget något längre än K. jVJ. denna gång velat föreslå. Jag är derom så mycket mera öfvertygad, som K. Sin propos. vid förra riksdagen tillkännagifvit Sin åsigt vara den, att reformen, mera fullständigt utförd, också blir ändamålsenligare. Jag anhåller att detta mitt yttrande mätte få åtfölja remissen till StatsUtsk. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Hufvudsakligen förekommen af Frih. Raab, anhåller jag få förena mig i allo uti hvad han yttrat. Jag vill likväl lemna StatsUtsk. hänvisning till en ännu mer genomförd bevisning än Hr Frih. Raabs, om nyttan af persedelräntornas förvandling till ständig penningeskatt. Denna finnes nemligen uti de talangfulla yttranden, som vid sednaste riksdag i detta ämne här å Riddarhuset afgåfvos af samma Konungens rådgifvare, som kontrasignera! den nu föredragna K. propos:n. Hr Gripenstedt har visserligen till det proposm bilagde Statsråds-prot. tillkännagifvit, att han ännu enskildt hyste samma åsigt; men jag beklagar destomer att han, i egenskap af Regerings-ledamot, frånträdt densamma.
Jag skulle gerna vilja veta huruledes en fader, när hans bifall icke erfordras till giftermålet, skall kunna bevisa att detta skett mot hans samtycke. Såsom jag i min reservation yttrat, så anser jag, att när något behof af förändring i lagstiftningen om giftomannarätt icke gifvit sig allmännare tillkänna, och då i allt fall en sådan rubbning, som Utsk:t föreslagit, af sjelfva de grundvalar, hvarpå den för familjerätten vigtigaste balken af vår lag hvilar, icke lämpligen kan partielt vidtagas, utan måste, i händelse den skulle finnas nödig, ske i sammanhang med en omarbetning af hela Giltermåls-balken, då vidare, på sätt jag redan i mitt förra anförande sökte visa, lagen icke kan komma att hänga ihop med bibehållande af 2:dra kap. 10:de §:n, 3:dje kap. 10:de §:n och 6:te kap. lista §:n Giltermåls-balken, samt då jag icke heller kan ingå på det förrnedlingsförslag, som Frih. Cederström anfört, så får jag fortfara i mitt förra yrkande att Betänkit måtte afslås. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Hr Gr. Sparre har mycket ordat om att det moraliska förhållandet emellan föräldrar och barn skulle rubbas genom den föreslagna lagförändringen. Min tanka är alldeles motsatt. Jag tror snarare att det skulle blifva mycket bättre, då icke af fruktan för afslag barnen kunde afhållas Irån att göra en framställning till sina föräldrar uti en så vigtig angelägenhet. Jag tror att det händer ganska sällan bland de bättre lottade klasserna, att en dotter gifter sig utan föräldrarnes samtycke; deremot har rnan ofta hort att dylika fall inträffat bland allmogen. Det är derför särdeles fägnesamt att finna att det Hederv. Bonde-St. bifallit detta Betänk. I likhet med Hr Gr. Mörner, erkänner jag att jag helst skulle sett att stadgandet angående arflösheten äfven hade varit borttaget, men för att icke åstadkomma splittring, så vill jag icke yrka derpå. Man har anfört att det skulle kunna inträtfa att föräldrar icke skulle få veta af deras dotters giftermål förr än i kyrkan.
December 1830 till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition om beviljandet åt staden Lidköping af ett låne-understöd å 13,533 R:dr 16 sk., såsom bidrag till bestridande af kostnaderna för tomt-regleringen efter den i staden år 1849 timade eldsvåda, hvarvid den så kallade gamla staden derstädes till större Kongl. MajUs Nåd. Proposition, M 27. 1!) delen nedbrunnit, tillkännagåtvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 6 Augusti 1851, det Rikets Ständer funnit skäligt att för sagda ändamål bevilja staden Lidköping ett lån af ofvanberörde belopp, tinder vilkor att stadens Drätsel-kommission, efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, i stadens namn och å dess vägnar, afgåfve en till Riksgälds-kontorel, eller ordres, ställd skuldförbindelse å lånesumman, innefattande de för länets användande och återbetalning stadgade vilkor; att hvad af samma lån icke blefve uttaget löre slutet af år 1851 ej finge lillgodonjutas; att det lyflade låne-beloppet skulle, utan ränta och kapital-albetalning, få innehafvas till 1854 års slut, hvarefter, och intilldess lånet vore till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp borde till Riksgälds-kontoret årligen inbetalas, deraf ränta eller fyra för hundra å det oguldna kapitalet först skulle beräknas och afgå, och öfversköttet utgöra kapital-afbetalning; samt att ifrågavarande räntench kapital-afbetalning borde vid hvart års slut verkställas, dock att, derest inbetalningsbeloppet före den 16 Januari nästföljande är till Riksgälds-kontoret inkomme, samma betalning skulle anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnde månads början å k a pita 1-a fbeta I nings-beloppet ytterligare upplupna ränta skulle eitergifvas.
Då jag ser att de fleste, som här yttrat sig, önska återremiss, sä får jag, i händelse densamma hlifver beviljad och Utsk. emot min förmodan kan utfinna tillgång på erforderliga medel, helt och hållet förena mig med Frih. Palmstjerna, i afs. på vilkoren för beviljande af anslag utaf de medel, som för ifrågavar. ändamål möjligen kunna sammanskrapas; men att dessa medel ej komma att räcka till hvad som kommer att begäras, det anser jag sä gifvet, att jag är säker om, att, äfven med de gjorda inskränkningarne, det blifver 100:de ansökningar att afslå emot en som kan möjligen beviljas. Dä jag har ordet, ber jag att få nämna några ord, med afs. på hvad Hr Lagerheim anfört derom, att det skulle varit ett fel hos K. bef:de, att tillåta enskilde att få del af ifrågavar. lån. Jag får i detta hans. bedja den värde ledamoten litet närmare genomläsa R. St:s beslut i ämnet, hvaraf finnes, att ät K. bef:de i den delen icke alls något fadersvälde är öfverlåtet utan äro de inskränkte i sina betänk:n, att tillse om saken är nyttig och att formen iakttages, och att de hafva ingen rätt att förorda den ene framför den andre. Så 70 Den 14 Ju n i f. m. liar del hittills tillgått, och mäste så tillgå efter nu gällande författning. Att i Jemtland och äfven andra af de norra länen inga större possessionater finnas, som kunna enskildt begagna sig af dessa anslag och deni sålunda mot hvad i allmänhet dermed afsedts missbruka, är kanhända kändt; men hvad sorn troligen ej är kändt, är alt på Gottland icke heller många sådana finnas, och att endast några af dem (likväl i förening med flere af socknens innevånare) inkommit med begäran om att erhålla del af ifrågavar. anslag. K. bef:de äger ingen rätt att efter sitt omdöme föreslå den ene framför den andre, utan han måste helt enkelt följa de gifna föreskrifterna och embetsåtgärden åt hvar och en i sin tur expediera; hvarföre jag anser de af Frih.
utöfver hvad bokslafven af Tractaterne ålagt; 5:0 frihet från all visitering och allt uppehåll eller hinder, sedan tullen blifvit d u erad , samt rättighet för Skeppare, att full tillit sättes till deras af vedeibörande Tullkamrar eller Magistrater utfärdade tullpass, med iagltagande lik väl, att, om Hans Danska Ma j:t derigenom skulle blifva förorättad, och Hans Svenska Maj:l derom bl i f'ver underrättad, Svenska Regeringen matte vidtaga nödiga åtgärder deremot; Gro rättigheten för Svenske undersåtares skepp och gods att utan uppehåll cbirera och expedieras, samt att inga skepp, ej en gång Konungens af Danmark egna undersåtares, härvid skola ega företräde; 7:0 rättigheten för skepparnes bättre beqvämlighet och skyndsammare expedition, dels att Tull-ljenslemännen skola vara på Tullkammaren närvarande alla söcknedagar under som maren, från kl. 6 lill ii f. m., och från kl. 1 till 7 e. ro., och vintertiden från kl. 8 till 1 1 f. m , och från kl. r till 4 e. m., dels att, äfven utom dessa timmar, och på helgedagar, fordra expedition emot en afgift af 1
Af Utsk:s förra utlåt, synes äfven, att Utsk. delat den i i8i5 års förordn. uttalade åsigt, enär Utsk. yttrat, att markegångstaxan upprättades vid en tid, då spannmålen ännu icke i allmänhet vore uttröskad och således innan något stadgadt pris derå genom en allmännare försäljning kunnat utrönas. Utsk. föreslog derföre, att markegångssättningen skulle ske i början af Mars månad. Då Utsk. nu frånträdt sitt förra förslag på grund af de deremot inom RiksStln framställda anmärkn:r, hvilkas innehåll och beskaffenhet Utsk. dock icke haft godheten meddela, förefaller det mig, som Utsk. förnekat viglen af det begagnade skälet för dess förra tillstyrkande. Men enär jag fortfar att anse detta icke vederlagda skäl tillräckligt för den föreslagna förändringen, får jag för min del förklara, att jag skulle, lika med Ilr Hjärne, önska, att StatsUtskls förra utlåt. i förevar, afseende blefve af It. o. Ad. godkändt. Jag anser det vara af synnerlig vigt, att markegångspriset spannmålen öfverensstämmer med det allmänt gångbara försäljningspriset. Jag måste dock medgifva, att jag verkligen nu hyser någon tvekan i afseende på berörde förslag, sedan jag hört personer med mera kännedom om detta ämne, än jag kunnat förvärfva mig, förklara Utsk:s lista utlåt, i denna del overkställbar!; dock som jag för min enskilda del icke kan inse denna overkställbarhet och ej heller hört uppgifvas, hvaruti densamma egentligen består, anhåller jag 0111 bifall till hvad Utsk., röride tiden för markegångssättningarna, uti utlåt. Nio 273 föreslagit. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: