Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om min tror strän - 42 Den 21 Maji. gare straff erfordras för att förekomma rymning från fängelserna, så förmodar jag} att de meri största billighet borde stadgas för dem, åt hvilkas vård Arrestanterne anförtros. Herr af Brinckman: Dst är i min tanka alldeles icke något nytt Rättegångssätt i afseende på tjufvar, sorn blifvit föreslagit, utan blott en mera bestämd tillämpning af förut antagne grundsatser. Redan för längre tid tillbaka, har Kongl. Majit i nåder förklarat, att då tjuf å sig bekänner begångne brott å andra orter, ägde Domaren, inför hvilken en sådan bekännelse skett, att, efter anmälan hos HofRätten, och dess dertill erhållne bifall, brefvexla med den »Iler de Domare i de orter der brotten skulle vara utöfvade, och där de befunnos så ringa eller uppenbara, att de utan vidare undersökning kunde afgöras, elier Målsäganden icke fordrade den brottsliges inställelse, då i ett sammanhang och på en gång deröfver döm* ma. Vid 1812 års Riksdag väcktes Motion, om en ytterligare förklaring i den måtto, att anmälan i HofRätten vid hvarje tillfälle kunde undvikas, och på LagUtskottets tillstyrkande, biföllo Konung och Ständer, att ett blott tilikännagifvande hos Konungens Befallnings* hafvande, och genom dess brefvexling inhäm; tad kännedom, skulle göra tillfyllest; men derigenom var icke det förra stadgandet, att Domare ägde pröfva, huruvida ytterligare undersökning vore nödig, på minsta sätt änaradt; och endast LagUtskottets nnderlåienhet att bibehålla denna föreskrift, har vållat, att en så-' Den 2 J Maji. 43 dan pröfning sedermera upphörf, och att nu, så snart tjuf uppgifver lika iöibrytelstr å annan ort, och det inhämtas att tjifnad der verkeligen skett, han genast dit afsändes, hVaiaf snångfalldiga utgifter för Statin och lika manga olägenheter för Samhället inträffa.
Efter de uppgifter att dömma, som allmänna omdömet innebär, (hvilka väl till någon del kunna vara felaktiga, men ej betydligt nog, efter hvad jag tror, för att skada tankeledningen i detta ämne), lärer Bankens SilfverFond nu utgöra omkring 5 Millioner. Uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande, finnér jag den uppgift, alt 374 Den 5 Jannar ti. Banken vid slutet af 1812 ägde ett Öfverskott af nära denna Summa; oell jag har anledning att tro, att Banken förbättrat sin ställning sedan den tiden. Banken äger då ej allenast lika stora Fordringar, sorn Sedelmassans nummer, utan dessutom hela dess SilfverFond ograverad! Banken skulle således kunna uppå Realisationen använda 5 Millioner Silfver, utan att indraga ett enda Lån. Men ehuru denna SilfverFond emotsvarar 10 Mill. R:dr efter ofvan stadgad grund, lärer likväl hvar och en inse, att dermed kan ej 22I Millioner BancoSedlar och 4v Million till Bancovarde förvandlade RiksgäidsSedlar realiseras. Nu uppkommer hufvudfrågan i detta Moment: Bör Allmänna Rörelsen lida den skakning, som skulle uppkomma, om Banken af sina fordringar drog in i Realisations - ögonblicket, skilnaden emellan, dess odisponerade tillgång, 10 Millioner, och dess utelöpande Sedelstock 27 Millioner, det vill säga, indraga 17 Millioner? Då det är bekant , att Bankens tillgångar äfven innehålla Fordran af Statsverket, 7^ Millioner, af SpannmålsDirection 2 Millioner, och så vidare, samt att, efter nu gällande Författningar, de Creditiver Banken lemnat åt Publike Fonder och Lån på Egendomar, Odlingar, Effecter &c. icke kunna utan i föreskrifveu ordning indragas; följer, att den skakning Allmänna Rörelsen skulle vidkännas af 17 Millioners indragning i Realisations-ögonblicket, icke bör åstadkommas; ty Näringurne bära den icke utan den grufligaste oreda. När detta är medgifvet, frågas :
Lag samma vare, arn någon stjäl penningar eller annat, som åt allmänna posten fortn dt är, eh vad det sker i posthus eller under Jers/ingen. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 35 § 11. I Går, vid stöld, värdet af det tillgripna öfver tvåtusen daler, må tiden för straff-ar betet ökas till högst två år utöfver hvad eljest ådömas skall. § 12- Nu kunna, vid samma stöld, tvä eller flere af de i 3, 4, 5, 6, 7 , 8, 9, 10 och H §§ sagda fall sammanträffa; då må ock tiden för straffarbetet ökas två år utöfver hvad för det svåraste fallet högst ådömas kan. Har någon ä särskilda ställen eller tider begått stöld eller sådant inbrott, som i 16 § sägs, hvarföre han pä en gång lagföres eller straffas bör; då må tiden för det sträff-arbete, sorn för den gerning, hvilken svårast är, högst ådömas kan, ej öfverskridas med mer än två år. § 13. * Varder någon, under en lagföring, förvunnen att hafva å särskilda ställen eller tider föröfvat snatteri, skall han, der det tillgripnas sammanlagda värde öfverstiger tio daler, för stöld straffas. Begår någon andra gången snatteri, varde ansedd såsom hade han första resan stöld föröfvat. Snatteri af den, som förut begått rån, för sök dertill, stöld eller inbrott, skall ock såsom stöld anses. § 15. Begär någon andra g ången stöld; skall det straff, hvartill han eljest gjort sig skyldig, ökes med straff-arbete från ett till och med tre år. Gör man det tredje gången; ökes tiden för straff-arbetet med tre till och med fem är. Ko rumer lian äler fjerde gängen; dömes till sträf f -arbete på lifstid. § 16.
St:r framburo derföre också vid 1856—1858 årens riksdag till K. M. sina betänkligheter i ämnet med und. anhållan, att K. M. måtte suspendera tillämpningen af 1856 års stadga och dervid fogade undervisningsplan, intilldess samina stadga blifvit af en särskild komité öfversedd och reviderad. K. M. gick denna B. St:rs uttalade önskan till mötes, och nedsatte lör ändamålet en komité af de mest erfarna skolmän, under presidium af Hr Professor Carlsson. I öfrigt hörde till Ilen 13 December. 479 dess ledamöter flera erfarna skolman, dels lektorer, dels rektorer från olika läroverk samt derjemte Hr Professor Edlund. Nämnde komité afgaf sitt utlåtande i slutet af år 1858, och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med detsamma utfärdades K. M:s förnyade nåd. stadga lör rikets elementar-läroverk, gifven den 29 Januari 1859. Genom denna stadga ansåg man sig ytterligare hafva gått R. St:rs önskan till mötes, då nemligen hddningslinierna blifvit reducerade till tvänne, undervisninestimmarne inskränkta och i öfrigt lärokursen tillökad med ett år. l)å likväl, detta oaktadt, klagan öfver denna stadga försports, icke allenast från allmänheten inom olika delar al landet, utan äfven från åtskilliga ganska framstående skolman, svnes det mig vara både lämpligt och nödigt att R. St:r sjelfva "taga denna fråga om hand, och icke allenast i allmänhet tillkännagifva den rigtning, uti hvilken man vill att undervisningen skall meddelas, utan äfven behandla ämnet uti dess detaljer. I)å nemligen denna rigtning redan förut för icke längesedan blifvit i en und. skrifvelse angifven och, detta oaktadt, den åsyftade förbättringen icke blifvit efter R. Sl:rs önskan vunnen, kan jag, lör min del, icke inse något annat sätt att nöjaktigt lör K. St:r erhålla frågan löst. Delta, hvad elemenlar-läroverken belräfTar.
Lundgrenl Ståndets Ledamöters vägnar Jonas Andersson'. G. Helsingiusl F örtekning pä Gite Samlingens innehall. Banko-Utskottets Betänkanden och Förklaringar angående: jN.ri. Anmärkningar vid deri för Utskottet gällande Instruktion Sid. 3. N;r 2, Frå gau om Liqvid med Diskont-Verkens egne Sedlar, för Lån och Omsättningar - l4. N:r 3. Anmärkningar vid sistnämnda Betänkande - 27. N:r 4. Skådepenning till åminnelse af deli 4:de Juli 1817. - 6g. N:r 5, Autalet Ledamöter i de årliga Revisionerna af Banko-Diskont-Verket 70. Anmärkningar vid Betänkandet om ändringar i Instruktion för Utskottet - 73. N:r 7, Medel till Hjelmare Slussverks ombyggnad och vidmakthållande <e 77. N:r 8. Skådepenning till åminnelse af Reforraa tions-Högtiden 1817 — 82. N.r g. Väckt fråga om förlängning af Preskriptions-tidcn för Låiis omsättning i BankoDiskont-Verket _____ g3, N:r 10. Lånerättigliet i Banko-Diskont-Verket för Götheborgsoch Bohus Läns Invånare - g3. N:r 11, Kungörande af inskränkningen i Specie mynts utvexling från Banken - — g7. N:r 12. Fidei-Kommissers pantsättning i Banken - ioi. Lånrättigliet i Banken för Fastigheter uti Philipstad ______ 108. Förhöjning i Arfvoden för Riksens Ständers Revisorer 115. N.r lö. Förändring i befordrings-gruriderne inom Banko-Verket - — - N:r 17, Vidtagne åtgärder i frågan om en ny Mynt-Ordning _____ 12g. Väckt fråga om tillåtelse att emot Svenskt / t » Speciemynt i Banken tillbyta sig omyu tadt Guld och Silfver - l35.
Denna, äfvensom afbetalningar å andra RiksgäldsContoirets fordringar, kunde användas,; såsom Fond för amorterande af RiksgäldsCori? toirets 5 procents skulder. Herr af Borneman, jfohan Aron t Det är redan en stor medborgerlig för»- tjenst, att bjuda till leda allmänna opinion åt örafattningen af en nyttig sparsamhet, att fästa riktningen af en sådan på indragningar af allt hvad icke nyttigt är och således utan olagen-. dess annuiteter skulle vara betalbare, ar att vid sista actie-inbetalningeri år ig24 godlgöres actieägarne 5 procents ränta å deras förut betalte tillskott. S8o Den 6 Martil. het indragas kan. Jag skulle icke tillåta mig misskänna Herr Lagerhjelms syftning i detta afseende, men som min granskningstörmåga så hastigt möter sin gräns i det hela af motionairens åtskilliga anföranden, fästar jag mig endast vid den punct, der han synes mig nog legert hafva framställt en sak af allt för stor vigt, för att den icke tillika bort beledsagas med endera, en påtaglig sanning, eller åtminstone så motiverad, att någon del af framställarens, troligen icke felande sakkännedom, understödt anspråket på den allmänna oinfattningen deraf. Motionairen tyckes hänvisa till indragning af Örlogsflottan, af det skäl: att, som han på står, ett linieskepp kostar 400,000 R:dr och att denna summa, använd till canonslupar och canonjollar, skulle i det stället åstadkomma en téte mot fienden af 200 till 400 canoner. Alternativet emellan 200 och 400 canoner, ger här föga hopp om calculens tillförlitlighet. Något vand, att i denna del göra calculer och äfven att praktiskt använda dem, torde det icke vara utur vägen att jag försöker, till det hufvudsakliga berigtiga denna uppgift; jag vill dock icke ansvara för den yttersta exatitude, då jag för tillfället egentligen måst tillita mitt minne, men deremot försäkra, att ingen betydlig afvikelse från rätta förhållandet skall äga rum.
Jag känner mig ej öfvertygad af de till försvar för Utsk:ts förslag anförda skäl, och qvarblifver derföre vid mitt förut tillkännagifna yrkande, att detsamma måtte af Ståndet lemnäs utan afseende. Frih. af Ugglas, Gustaf: Det förslag, som Ekon.-Utsk:t i denna punkt framställt, har, så vidt jag kunnat finna, inom Utsk:t vunnit allmänt understöd, ithy att icke mer än en skriftlig reservation deremot afgifvits; dock har Frih. Cederström här anmält sitt ogillande af en del af Utsk:ts hemställan i den nu föredragna punkten. Då det är mig bekant, att inom Ekon.- Utsk:t sitta särdeles utmärkta skolmän, kan jag icke annat än med förtroende till deras insigter omfatta hvad Utsk:t här föreslagit, så mycket mera som jag till alla delar måste gilla åtmin - Den 17 Mari e. m. 45 i »tone Utskits förslag i första delen af ifrågav:de punkt. Den siste värde talaren, sorn motsatt sig Utsk:ts hemställan, har sjelf medgifvit, att fordringarne vid den nuvarande s. k. maturitetsexamen äro strängare än i den gamla studentexamen, och har tillika förklarat, att han funne detta förhållande helt naturligt, emedan i samma mån som undervisningen utsträckes, måste äfven fordringarne skärpas; i dessa ord ligga en antydan om ytterligare stegrade anspråk. Jag tror dock, att vid den nuvarande afgångsexamen anspråken på lärjungarnes kunskaper blifvit ställda så högt, att det kan vara skäl om R. St:r genom aflåtande af en und. skrifvelse till K. M:t af den syftning, Utsk:t föreslagit, uttala en önskan, att dessa anspråk, såvidt möjligt vore, måtte i någon mån nedsättas eller åtminstone, att de icke måtte ännu på lång tid höjas. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, förmälte Hr Gr. o. landtm., att som Frih.
Lika med Kongl. Maj:t, finner sig Stats-Utskottet, i betraktande af mängden och storleken af de under denna riksdag beviljade tillfälliga utgifter, för hvilkas bekostande statsverkets disponibla tillgångar blifvit anlitade, under nuvarande förhållanden, förhindradt att derutöfver tillstyrka beviljandet af det ansenliga lån, som erfordras för en jernvägs-anläggning mellan Borås och statens vestra stambana. Utskottet tror sig derjemte vid den för närvarande inom hela riket rådande be kymmersamma penninge-ställningen ega anledning betvifla, att det bolag, som bildats för denna jernvägs-anläggnings utförande, nu mera vill och kan åtaga sig att fullgöra de med det dertill begärda låne-understödet förenade förbindelser. Fastän Utskottet icke kan annat än erkänna viglen, gagnet och angelägenheten af den föreslagna jernvägs-förbindelsen både för det allmänna och för ofvannämnde landsort samt dess talrika och verksamma befolkning, anser sig Utskottet, under erinran om de jeruvägs-arbeten, som inom andra delar af samma provins komma att utföras under tiden intill nästa riksdag, böra hemställa, att det ifrågaställa låne-uriderstödet för anläggande af en bibana från Borås till vestra stambanan icke må af Rikets nu församlade Ständer beviljas. liro. Angående en jernbanas anläggning mellan Göteborg och Mölndal.
Gyllenhaal, Carl Henrik, hade iniemnat följande : 1 en tid, då eu af våra vigtigasle näringar, den för Sveriges utförsel mest betydande, jerutillverkningen, lider af en handelskris, som hotar att blifva långvarig, är det nödigt, håde alt gifva denna vigtiga näring alla de lättnader, vid beredandet af afsättning, som äro möjliga, och att öppna nya utvägar för vära andra inhemska tillgångar, att i sann naturlig väg blifva tillgängliga både för inhemsk förbrukning och för utländsk afsättning. Att öppna nya communieationer, att underlätta de gamla, äro medlen. Det största företag, som i vårt land blifvit gjordt i denna väg och måhända kan göras, är Götha canal, genom hvilken i hjerlat af riket och emellan pä olika naturalster rika provinser öppnats en förut saknad vallenförbindelsc för en vidd af omkring 200 mil, utom den lättnad, förbindelsen emellan dessa inre provinser och rikets öfriga erhållit genom de förras förening med hafvet. Farten pä Götha canal omfattar tvenne till deras beskaffenhet skilda föremål, transitofarten fran haf till lia/' oell inre forten.
Dä vid denne Riksdag fråga ater blifvit väckt om användande af de till Berg.Verken och Bruken hörande Recognitions-Skogar såsom följd af hvad Riksens Ständer vid 1809 ar* Riksdag besl.utit och Eder Kongl. Maj.-ts Nådiga Kungörelse d. 4 Februari 18 n innehåller, hafva Riksens Ständer gjort sig underrättade hvilka åtgärder i afseende på desse Skogar blifvit vidtagne sedan Högstberörde Nådiga Kungörelse utfärdades. , hvarvid Riksens Ständer inhemtat, att ansökningar om Skatteköp å en del hos KammarCollegitim skett inom föreskrifne tid och någre efter denne tids förlopp, men att för största delen alldeles icke någre sådana ansökningar inkommit. Med åbeaopande af nämnda Beslut, finna Riksens Ständer, att endast de Bruksegare, som inom Sex års tid efter Nådiga Kungörelsens utfärdande eller således inom d. 4 Februari 1817 sig hös vederbörande Collegier anmält till Skatteköps erhållande å Recognitions-Skogar och inom berörde tid fullgjort allt hvad samma Kungörelse i sådant ändamål stadgar, skola bibehållas vid rättigheten till Skatteköp efter de deruti utstakade grunder , ehuru Köpebrefven ännu icke blifvit för dom af vederbörande utfärdade. I afseende åter så väl på alla de Bruksegare ; Underdåniga Skrif ether. re , hvilka ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad dem efter 1811 års Kongl. Kungörelse ålegat, sorn ock för öfrigt på Recognirions Skogarnes användande, hafva Riksens Ständer nu fat» tat följande beslut. 1.
Derföre borde pastoralexamen bibehållas och dervid den praktiska d ugligheten pröfvas långt allvarsammare, än i allmänhet brukligt vore. Den tid kunde nog komma, då theoretisk pastoralexamen blefve öfverflödig; men en praktisk blefve väl för alla tider, huru man ock kunde lyckas ställa det, i vårt land nödvändig. Hvad motionären deremot icke ansåg nödvändigt, vore det disputationsprof, som före examen skall med examinanden anställas. Ett sådant prof kunde visserligen vara af mycket värde, och kunde derföre den, som hade mod och förmåga att reda sig, ega rättighet att speciminera och räkna sig detta till godo; men den, som icke tilltrodde sig att disputera, borde få aflägga examen utan föregående disputationsprof. Mången kunnig och praktiskt duglig prestman afhölles, till skada både för sig sjelf och församlingen, från att taga pastoralexamen, och det endast af farhåga för disputationen. Att man kunde vara en utmärkt pastor, utan att förut ha disputerat, derpå funnes ojäfaktiga bevis i ganska många vice pastorer. Och då det dessutom vore för en obemedlad man förenadt med ingalunda obetydliga kostnader att disputera, så vore det efter motionärens öfvertygelse önskligt, om disputationstvånget upphäfdes. Genom denna förändring i nu gällande pastoralexamens-förordning skulle utan tvifvel i ej ringa mån prestbristens afhjelpande befordras. Med anledning deraf föreslår motionären följande förändrade lydelse af nedannämnde §§ i Kongl. Förordningen den 26 Januari 1856, rörande pastoralexamen: § 3- Mom. /. Före pastoralexamen anställes med examinand, hvilken det åstundan, ett disputationsprof etc. etc. Mom. 5. (Oförändradt till och med ordet elementar-läroverk, men sedan:) ege rätt att få det erhållna betyget i examensprotokollet antecknadt och vid ansökning till pastorat sig till godo räknadt. § 4. Mom. i. Har den examinerade disputerat, utgifves för disputationen ett betyg etc. etc. Mom. 5. Här utgår ordet »fern.» § 6. S.dra punkten.
S. D. Sedan föredragningen af be till Kongs. Maj:kS Inrikes Civil - Expedition hörande Ärender, hwilken hittils blifwit bcsörjd af cn Stats-Secrcterare med dertill nödig Betjening, nu mera, enligt 6 §. uti ben af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer faststälde Regerings - Form af den 6 Juni! innewarande är, blifwit förbcld emellan t.rer.ne Siats'Secreterarc, men Staten icke bestär Lön för mera än cn, sä har Stats-Utskottet ansett det tilhöra betz äliggande, ak tvid ben nu under hand varande S'ats. Regleringen Lfwen fbreflä ldnrr för de tlvänur npa tillbkte SlalsSecreterare - Ämbeten. 12 Den i September. Dä hös Staks - Utskottet i tfwcrwägande kommit^ akt de göromäl, som ätfölja deflk Ämbeten äro !ika wigkige och trägne samt af enahanda answar, har Stats - Utskottet icke trott sig ödra fbrcflä mindre lö, uingswilkor sbr de twänne npa tillökte Stats-Secrcterare - Ämbeten, än hwad som för Stats-Sccreterarne uti de öfrige Stats - Expcditonerne förut uppä Stat warit bestädt, dock kommer Stats - Secreterare Lönen för Ecclesiastlcjiic - Expeditionen att besparas, sä länge detta Ämbete, efter Nädigt Constitutorial, förwaltaS af Herr Landshöfdingen och Eommcndeuren von kolanliein, emedan Herr Landshöfdingen uppä Rikets Stat njuter Pension till högre belopp än Lönen utgör.
Då det för tryckningen af denna riksdags protokoller samt dertill hörande bihang redan uppköpta tryckpapper icke är användbart till ett så stort oktav-format, som det Preste-ståndet för sina protokoller fastställt, hvaremot den qvantitet af det sålunda upphandlade papperet, hvilken varit afsedd till begagnande vid nyssnämnde protokollers tryckning, lämpligen torde kunna användas för de revisionsberättelser, som framdeles komma att på Riksgäldskontorels bekostnad från trycket utgifvas, får utskottet tillstyrka: att det för sådant ändamål tjenliga och af fullmäktige omför mälda papper må till tryckningen af Preste-ståndets protokoller under innevarande riksdag få användas samt genom Riksgälds-kontorets försorg till erforderlig qvantitet uppköpas och vederbörande boktryckare tillhandahållas; skolande utskottet vid uppgörandet af förslaget till det reglemente för Riksgälds-kontoret, som af rikets nu församlade Ständer bör utfärdas, meddela närmare bestämmelser rörande beskaffenheten och storleken af det papper, hvilket för tryckuingen af protokollerne under en kommande riksdag dessförinnan skall af nämnde kontor anskaffas. Stockholm den 30 December 1847. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. StattUtfkoiteU Memorial, N:s 11, 12. Ull. N:o 1Z. 1 JU u Ank. till Exp. Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. bj. Memorial.
Ko 13. 33 rande, åtskilliga bötesandelar frångått detsamma, ehuru i afseende å den sistnämnda förlusten godtgörelse synes vara tillämnad uti det i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, sidan 12, äskade anslag af 250,000 R:dr, att å Riksstatens andra hufvudtitel uppföras, — och Stora Barnhuset således icke kan tåla någon nedsättning uti den afgift, 300 R:dr (som dock vid ömmande omständigheter kan nedsättas till 150 R:dr på en gång), som är i allmänhet bestämd för barns inköpande derstädes, får jag föreslå: att ett årligt anslag af 10,000 R-.dr måtte Stora Barnhuset i Slockholm beviljas, för alt sätta Direktionen i tillfälle att, vid serdeles ömmande fall, dermed låta 100 barn få inköpas efter högst 100 R.dr för hvarje barn. Mångahanda äro anledningaroe till denna min motion, deribland jag främst må nämna den betydliga ökning af folkmängden uti Stockholm under sednare årtionden, mest föranledd genom den mängd arbetssökande, som hitströmmat för att uti hufvudstaden finna lättare arbetsförtjenst och drygare betalning än uti landsorterna kan erhållas. Genom denna så att säga folkvandring till hufvudstaden, anser jag det vara billigt att hela landet något skattar till Stora Barnhuset, hvars, föräldravård saknande, beklagliga små beboare, jag är förvissad derom, till en hufvudsaklig del hafva moder eller fader härstammande ifrån Sveriges alla landsändar, och hvad fadren beträffar icke så sällan tillhörande de s. k. bättre folkklasserne. De lättade kommumkationerne till hufvudstaden, med alla dess stora fördelar i öfrigt, torde dock medföra olägenheten af att till Stora Barnhuset inkomma barn till och med födda, eller åtminstone aflade, ofta långt härifrån. Ar det då billigt att Stockholms kommun, —år ifrån år öfver höfvan redan betungad med dryga skatter för till en del sådana ändamål, de der äro lika behagliga och beqvämliga för icke Stockholms-bor, som för de skattdragande sjelfva, äfven skall betala för sedeslösheten utom densamma?
M 43. 9 långa resor till krönarens bostad, borttaga en dyrbar tid, hvars vigt för fiskets framgång kunde vara oberäknelig, eller också måste krönarne, i hvilkas distrikt funnos flera skär och lägenheter, på vissa dagar besöka hamnarne, hvarigenom fiskarena dels tillskyndades en tyngd af en betydlig resekostnad och dels dessutom äfven tyrade att göra denna uppoffring förgäfves, enär väderleken och andra på fisket inverkande förhållanden kunnat hindra dem, att just den föregående tiden i och för fiskekärls förfärdigande fråndraga sjelfva fisket någon tid; hvartill ännu många andra skäl kunde läggas. Särskildt klagades härförutan i motionärens hemort öfver den allmänna kröningstaxans olämplighet för fiskekärlskröningen, i det denna taxa stadgade afgifter, som i betydlig mån minskade den ringa behållning, fiskarens mödosamma och lifsfarliga yrke kan lemna. Man borde ock medgifva, att denna klagan hade för sig stora skäl, samt att vida lägre taxa för kröning af fiskekärl än för andra kärl borde ega rum; ty då en handlande, fabrikant och annan näringsidkare kunde hafva några få kär! att låta kröna i och för mångårigt begagnande, hade deremot fiskaren icke sällan och till begagnande blott för en enda gång hundrade kärl och derutöfver, men oftast tretio å fyratio stycken, i hvilket sistnämnda fall nedsättning icke egde rum, och i hvilket förstnämnda fall annars stadgad nedsättning icke kunde ega tillämpning, då det icke kan antagas, att han på en och samma gång till justering kan aflemna femtio kärl eller det stadgade minimum för nedsättningens tillgodonjutande.