Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
249 Med dessa ord inledde en af Högvördiga Preste-Ståndets ledamöter vid sistlidne riksmöte, nu ledamot på en gång af Konungens Stats-Råd och af nämnde Riks-Stånd, en motion angående införandet af den artistiska egauderätten inom Svenska lagstiftningens område. Rikets Ständer anhöllo också, med anledning af denna motion, uti en underdånig skrifvelse af den 28 Februari 1863, att ”Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag till lag emot obehörig efterbildning af inhemska konstalster”; hvadan det torde kunna antagas, att Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Lag i detta ämne vid innevarande riksdag är att förvänta. Då det alltså visat sig, att vi icke blifvit oberörda af rättsbegreppens och lagstiftningens utveckling hos andra folk i en fråga, der man bos oss länge ansett hederskänslan och ärligheten vara lag nog, torde det vara af nöden, att äfven i vidsträcktare mån följa denna utveckling i spåren. Man har nemligen i de flesta länder icke allenast erkänn t inhemsk författares och konstnärs rätt, att sjelf njuta inkomsten af sitt arbetes mekaniska mångfaldning, utan äfven utsträckt samma rätt till andra staters undersåter, emot ömsesidighet i dessa staters lagstiftning: hvarvid, hvad en utländsk författares rätt angår, densamma erhållit laga skydd såväl emot eftertryck, som emot öfversättning. Och en sådan internationel lagstiftning har under de sednaste decennierna blifvit bragt till stånd mellan de flesta af Europas stater, ehuru i många af dessa ett dylikt erkännande af rätt gjorde slut på en icke oansenlig källa till orättmätig vinst, hvilken af dess innehafvare och förkämpar såväl inom litteraturen som representantkamrarne adlades med namnet nationalvinst, men icke dessmindre af lagstiftarne förkastades, såsom en nationalvanära. Äfven i Sverige har ett förslag blifvit väckt, och det af sjelfva Regeringen, att utsträcka det i Tryckfrihetsförordningens § 1, mom. 9, åt Svensk undersåte inrymda skydd emot eftertryck äfven till andra staters undersåter, emot reciprocitet.
Jag vet inte hvad klockan kunde vara, när vi vaknade morgonen därpå, det vill säga, när jag vaknade, ty Gustaf vaknar alldrig, utan att bli väckt, hälst tycker han om att bli väckt med en kaffetår, men som jag skämdes att störa folk så tidigt på morgonen, fick han nöja sig med en puss i stället. Men tror någon att han var nöjd? Nej, tänk alldrig det! Jag skulle naturligtvis ha varit förtjust om någon, nej Gud bevare mig, det menar jag visst inte! om Gustaf behagat väcka mig på det viset – men! Jag undrar just, när en kvinnas ömhetstörst skall släckas! Kanske i grafven. Jag hoppas det. För min egen skull! Fram på dagen, när vi fått en värkligen god frukost på vårt rum – kotletterna var stekta utan rifvebröd – det ska jag införa – och så var det ansjovissås till – och det smakade värkligen ganska pikangt, så ville Gustaf par to höra efter hvad rummet kostade, men då tog jag i med allvar. Jo, det skulle just ha varit sättet att visa dem, hvilka »vildmarkstyper» vi är! Nej, att låtsa förstå allt, vara hemmastadd med allt – det är sättet! Då törs de inte skörta upp en. Ändtligen lyckades jag öfvertyga Gustaf – och så skulle vi gå ut och se på stan. Skam till sägandes, men kände jag mig inte riktigt blyg, gamla människan, när jag tänkte på alla ögon, som skulle fästas på mig. »Tror du inte, det blir så godt jag tar en slöja?» sa jag rent af litet förläget åt Gustaf. »Så godt kan det vara», sa han, »du är bra rödplussig af vädret.» Rödplussig!!! Jag glömmer alldrig den dagen och inte den nästpåföljande och inte den därpå följande, häller. Gatorna, butikerna och realisasjonerna sedan! Jag höll alldeles på att tappa andan, när jag såg hvilka priser här var. Minsann det var någon tid att förlora! Allt annat, som var fast, fick vänta. Gustaf och jag gnodde ur butik och i butik. Alldeles obegripligt, att inte där var mera folk. Jag tycker, att hela Stockholm borde ha varit på benen för att köpa för sådana priser.
Jag skulle således för min del tro, att en redactionsförändring här borde äga rum, hvilken jag likväl nu icke är beredd att uppgifva, hvarigenom det noggrannare uttrycktes, att de böter, som först i punkten omtalas, äro desamma, som i K. förordningen upptagas, men deremot att det sednare slaget af böter icke finnes i någon annan författning utsatt än i sjelfva bevilln.stadgan; och borde en författning, som gemensamt omtalar dessa böter, till allmänhetens efterrättelse utfärdas genom K. M., der R. St. torde böra förhållandet anmäla. Hr von Hartmansdorff: En talare har trott att häradsskrifvarne skulle kunna så tillställa att vederbör, skattskyldige icke hunne fram till mantalsskrifningen. Med samma skäl, som han förmodar sådant, borde han ock kunna förmoda att häradsskrifvarne tillställa hvilken annan brottslighet som helst. Vili man antaga det ena, så är det andra lika antagligt eller lika osannolikt. Jag förmodar följaktligen att R. o. Ad. icke gör afseende på en sådan anmärkning. Hvad böternes belopp beträffar, så skulle jag önska, att R. o. Ad. i detta hänseende ville låta bero vid den sisla bevilln.- Den 10 October f. ni. förordn., oell att således de 3 första momenterne af den §, nemi. den /[&: te, som i den gamla bevilln.förorda, motsvarar 4> §-'n i Utskrs förslag, måtte blifva af R. o. Ad. godkända, likväl med den rättelse, som flr Printzensköld sednast omnämnde, att orden om böterna: ’’som äro desamma, hvilka ”uti särskild K. förordning, angide mantalsoch skattskrifning, äfven linnas utsatta,” måtte uteslutas I det fallet komme meningen att lyda så här: ”skötande dessa böter tilI"falla fattigcassan i den stad, socken eller församling, hvar’’ t i 11 den pliktfällde hörer” etc. Jag vågar vördsamt anhålla om Hr Landlm:s propos. till denna framställning. Frih. Cederström, Anders:
Blyhvits _ _ —. —. — Blyhartsj FlorsLinne-Fabrik. Linne-, Bomullsoch Ylle-Fabriker. Kort-Fabriker, af hvilka dessutom Kort-Fabriker, of hvilka dessutom betalas i Stämpel-afgift för hvarje lillbetalas Stämpel-afgift. verkad kortlek 2 skillingar; kommande med stämplingen och controlen deröfver att förhållas enligt serskilde föreskrifter. Marmor-brott, Vaxljus-Fabriker, Verkstäder, Mechaniske, Pag - Bevillnings-Utskoltets Bet. N.o Sy. *7 pag. 35. I afseende på stadgandet om bevillning för Grufvor oell Grufvelotter, andre, föreslår Utskottet följande förändring i 3o §. 83o års Förordning. Utskottets Förslag. Grufvor och Grufve-lolter, andre, Grufvor och Grufve-lolter, utur utur hvilka brytes malm lill afsalu hvilka jernmalm till afsalu brytes, och deraf egaren ej tillverkar tacktaxeras till fyra procent af den injern, taxeras lill fyra procent af den komst, de anses gifva, inkomst, de anses gifva. Alla andre, af hvad art sorn. helst, derutur malm till afsalu brytes, taoceras på enahanda sätt. pag. 35. Slenkärls-Fabriker, i tre classer. I stället för denna rubrik, får Utskottet föreslå: Stensamt Lerkärls-Fabriker, i tre classer. pag. 36. Då någon afgift för så kallade Grufve-Disponenler ej blifvit bestämd, och desse icke lämpligen kunna hänföras till andra classer; så föreslår Utskottet, att näst före Grufve-Fogdar i 3a § må införas följande skatt-bestärnmelse: Disponenter Grufve-, som af Grufve-egare äro antagne och för deras räkning drifva Grufve-arbelet, i fyra classer:
Bifölls; 21;sla, Litt a.) och b.), angående kostnaden för Riks-Archivets flyttning; uppförande af ett Observatorium m. m. för Lunds Universitet: utlåtandet blef i dessa delar bifallet; 300 Prot.-Utdrag, den 6 November iS.jj. Litt. c.) anslag för inköp oell beredande af en lämplig local för nya Elemenlar-skolan: siter remitterades; Litt. d.) anslag till fattigvården: Lif olls. S. D. Föredrogs åter Stals-Utskottets utlåtande, N:o 42, angående reglering af Riks-Statens Nionde llufvud-Titel: Pensions-Staterne : l:a punkten, angående ett ökadt års-anslag af 8,500 R:dr till allmänna enkeoch pupill-fonden; Återremitterades; 2:a punkten, angående ersättning af 46,800 R:dr till Wadstena Krigsmanshussamt Amiralitets-Krigsmans-Cassorne: Aterremmitterades; 3:e punkten, angående fortfarande anslag af 25,000 Rålr lill Militaire-, embetsoch tjenstemän samt Undcr-ollicerares enkor och barn: Bifölls. Allmänna Indragnings-St atén : Hvad Utskottet tillstyrkt, angående öfverflytlning lill denna Stat af åtskillige å 2:dra, 4:de, 6:te och 7:de Hufvud-Tillarne förut upptagne ersätlnings-poster, blef af Ståndet bifallet: a), angående årligt anslag af 800 R:dr, till fortsatt understöd för ett nfytt arbete i Sveriges Elora, m. m.: Återremitterades; b), rörande fortfarande anslag af 1,000 R:dr lill Secreterare!! Strinnhohn för utgifvande af Svenska Folkets Historia: Återremitterades; c), angående fortfarande pension af 400 R:dr årligen åt ÖfversteLöjtnanten Nordencreutz’s enka, Carin Sundelin:
Den 26 Febru a l ii e. 111. 345 * försvinna genom öfverflyttande af det ifrågavarande momentet till 81 §. För niia del anser jag denna sak så klar, att icke mycket olika tankar derom böra kunna upsla. Herr Hjertaj Gustaf: Skillnaden emellan den gamla och nya redactionen innebär väsendtligen, att, enligt den sednare, Konungens Propositioner icke kunna underkastas afslag första gången de föredragas hos Ständerna, emedan en återremiss deraf är omöjlig. Efter det sätt vi haft den lyckan att finna 56 §. tolkas vid denna och förra Riksdagen, är det nu möjligt, att Ståndet kan återremittera en Kongl. Proposition, om det finner betänkligheter dervid. Om åter den nya redactionen antages, kan detta icke mera äga rum. Då kunna Ständerna icke i något fall hindra förslaget att blifva livilande till nästa Riksdag. Denna sak anser jag af den vigt, att, sedan vi nu varit så lycklige få praktiken för oss, är det bättre bibehålla de. ofullkornliglieter, som i gamla redactionen finnas. I alla fall torde det vara öfverflödigt, att häröfvér vidare bråka, våra hjernor, emedan BondeStåndet, sorn nu för liden föregår oss med godt exempel i så manga saker, redan afslagit* den nya redactionen, så att någon ändring i den gamla icke kan upstå. Grefve Frölich: Jag har alldeles icke sagt, alt recipro.citelsförhållandet är i allo 246 Den 26 Fe b raar ii e. m. stÖrdt genom den föreslagna redactionen, utan endast i åtskilliga delar. Då t. ex. i. afseende å ett förslag, sorn göres af enskild Riksdagsman, ConstitutionsUtskottet är pligtigt att motivera sitt Utlåtande, samt
Sedan skulle den, som ännu stod vid dörren och afvaktade hennes befallning, föra mamselln i fröknarnes arbetsrum, dit en säng skulle ställas för hennes räkning. Efter dessa anordningar vände hon sig åter till Ida, sägande, att hon nu vore hindrad, men att de skulle återse hvarandra följande dagen vid frukostbordet. Med det redan kallnade théet nedsväljde Ida de tårar som ovillkorligt ville frambryta ty huru litet hade hon, vand vid okonstlad hjertlighet och välvilja, någonsin kunnat ana eller tänka sig ett sådant mottagande hon följde sedan med till det anvisade rummet, som låg innanföre det, hvari hon först blifvit införd. Lemnad här åt sig sjelf, såg hon sig omkring. Med allt skäl kunde detta kallas ett arbetsrum; ty ett halft dussin sybågor med halffärdiga, eller endast påbegynta arbeten i tappetseri och broderi, äfvensom mönster, stramaljer af diverse färger, samt högar af sammantrassladt zefir-garn intogo bord, stolar, m.m. Detta, äfvensom några perloch knytningsarheten, visade att julen var i antågande. Men för att till dess hinna få allt detta färdigt, fordrades ett dussin snälla händer. Van vid sysselsättning och ordning, företog sig Ida att reda ut och i ordninglägga det trassliga garnet, samt ge det öfriga ett trefligare utseende, medan hon allt emellanåt lyssnade, om icke någondera af hennes kusiner skulle infinna sig; men derpå väntade hon förgäfves. Sluteligen kom en piga med hennes qvälsvard, bestående af kall mat, bäddade hennes säng, visade henne att man med en regel kunde stänga dörren innanföre, och aflägsnade sig. Nu frambröt de länge återhållna tårarne. Ack! suckade hon, hvarföre kom jag hit, hvarföre lemnade jag mitt älskade och trefliga hem för att se mig behandlad med köld och likgiltighet.
St:rs Bank, äfvensom alt, i händelse af bifall härtill , och enär den nu sökte fördelen åtnjutits af Bankens Embetsman alltsedan början af år 1824, den skillnad i betalningen för smärre Creditsedlars granskning och annullering, som uppkommer, vid beräkning af den högre betalningen ifrån nyssnämnde års början intilldess förhöjningen för Sökanderne vidtager, må få utså till understöd för RiksgäldsContoirets Enkeoch Pupill-Gassa. — Och är härvid af Hrr Fullmäktige anfördt, att som, jämlikt 5 Art. 4 §• i Reglementet för BancoVerket af den ig December 1823, R. St:r beviljat en tredjedels förhöjning från och med år 18a4, uti den betalning, som dittills blifvit bestådd, så väl för den af Bankens Commissai ier på extra stunder besörjde slutliga granskning och annullering af förslitne Sedlar, som ock för den af hela Banco-Staten på extra stunder skeende skrifning af smärre sedlar, och RtgtsContoirets Embetsoch Tjenstemän äro i åtnjutande af enahanda Lönevilkor och öfriga förmåner, sorn deras vederlikar i Banken, i enlighet hvarmed jämväl skrifnings-arfvodet för Creditsedlarne ofvannämnde år, uppå Commissariernes derom då gjorda anhållan, blifvit förökadt; så anse Hrr Fullmäktige med berörde grunder instämma, att arfyodet för unnulUringen jemväl 4 B. 3G 55?. Sta ts -Utskottets bör för framtiden i R:g:sContoiret utgå till samma belopp, som för enahanda extra arbete i Banken bestås; och hvad angår denna förhöjning förden förflutna tiden sedan 1824 års början, hvilken Commissarierne hemställt måtte få utbetalas lill förmon för R:g:sContoirets Enkeoch Pupill-Cassa, hvars betryckta ställning inherntas af Hrr
Frihm mente, att Utsk. sökt befrämja de stora fosterländska intressena^ och för dem måste allt annat vika. Jag skulle tro, att vi, som höra till fåtalet, icke heller haft något annat mål för våra bemödanden. Vi skilja oss från flertalet endast i afseende på sätt och medel för alt vinna ändamålet. Det kommer just derpå an, om de, som man begagnar, äro de rätta eller icke. Att på origtig väg söka något, ehuru godt det än må vara, kan icke blifva annat än orätt. En värd talare har yttrat, att man icke horde sätta sig emot Utsk:s förslag i detta afseende, emedan det vore att strida emot det allmänna tänkesättet, hvilket man bör följa. För min del, tror jag, detta tänkesätt ofta vara missledt, hvadan dem, åt hvilka sakens utredning blifvit anförtrodd, tillhörer alt söka rätta en vilseledd mening, ali icke låta sig hänföras af strömmen, ulan tvertom föra dem till rätta, som äro stadda på afvägar. Vill man förnämligast taga andras tankar lill efterrättelser, så kan det sluta dermed att man icke har någon egen. Här afhandlas tvenne frågor, hvarföre jag anhåller att få yttra mig öfver hvardera serskildt, och instämmer med Hr von Koch uti den önskan, alt Hr Gr. o. Landtm, ville vid propostrna skilja dero åt, Bränvinsbränningens minsta belopp har jag sökt få nedsatt till det, som Konungens Propos. innehåller, emedan man derigenom skulle, i händelse de små pannornas inskränkning blefve sådan Utsk. föreslagit, närma de båda redskapsarlerna så mycket, att de slutade sig lill hvarandra. För min del, skulle jag anse dgt vara nyttigt om så skedde; ty man bör väl önska att öfvergången från den mindre till den större redskapens begagnande mätte lättas så mycket som möjligt. Hvilken större lättnad knöde väl åstadkommas än just den, att de båda redskapen, på delta säff, närmades lill hvarandra? Det kan väl icke vara meningen att både betaga den mindre redskapens egare rättigheten att bränna med sådana pannor, som de förut haft och derjemte för dem försvåra öfvergången till ångredskaps begagnande.
Wermland, som jemte åkerbruket, numera modernäringen, hav e mängd andra näringar hvartill' lokalen gifvit anledning och hvilka ansågos såsom llufvudnäringar, till dess raan fann’ att oberoende afvel1 u ^ dem icke kunde vinnas med mindre man skaffade sig största möjliga titeten föda på egen jord'; fordrar visserligen ett vida större rörelse-®3!5 tal, eller belopp, bytesmedel, än någon annan del af Riket. Om Wer.r°^ Binningarnes byteshandel1 endast inskränkte sig till spannér och brärup0 ’ kunde visserligen en vida mindre penninge-summa lösa dessa föga bara valtar; men nu, från det malmen Bly tes i grufvan, trädet fålle® skogen ock. kolas, båda dessa produeter af lokalen och Wermhinllinåefl — 35 — arbete, förås till masugnen, derifrån, i form af tackjern, till Brukshandel», att förvandlas till stångjern, spik, m. m., intills det dessa produeter af VYerrnlänningens industri, jemte tusendetals master, spiror och bjälkar, samt tolfter plankor och bräder, öfver Göteheborg gjort sig väg till deli danske förbrukaren, fordras en mängd liqvider, och således betydliga sammor i beredskap, hvaröfver man annorstädes knappast gör sig begrepp. possession till exempel med omkring 5ooo Skeppund jerns årlig tillökning, nu under Creditorers administration, behöfde de sednare åren elt förlag vanligtvis af minst 8ooo R:dr i månaden, och vissa månader Öfver i2,ooo R:dr. Nu äger Wermland 80,074 Skeppund smidesrättighet °ch 182 skattlagde Sågverk. Summan som erfordras, oberäknadt alla reparationer, liqvider af köpeskillingar, räntor, utskylder, &c., för att hålla *Ha dessa verk i jemn gång, är ojemförligt större än uti flera spannmålsProducerande Provinser sam mantagne.
Kungörelsen den 14 Jauuari 1824, måtte genom serskild Prot. Utdr. d. 7 April 184 * Kungörelse varda utfärdad; likasom Ståndet ock lät Lero vid Memorialet ]NT;o 8, i hvad det omfattar 2 §. 1 momentet, 3 §.r5:te §. mom. litt. a, såvidt det rörer den hemställan, att som tre Stånd gillat Utskottens förslag, att endast 25 procent at grundfonden skola utgöras af reda penningar, komme Borgare-Ståndeis beslut om 4° procent att förfalla., 5 §. mom. litt. b, c, d, e och f, 6 §. 1 och 2 momenten, 7 §. litt. a, b, c och e, 9 §. 2 momentet, 10 §. 1 och 3 morn-, 11 §. 2 morn., 12 §. 2 morn., i3 §., 14 §. 1 momentet, 18, 19 och 20 §§. samt yttrandet, pag. 10, att UJtskotteus framställning, att, de i Lag-försluget uti Riksdaler Banco be stämda penninge-belopp böra utföras i motsvarande Riksdaler Courant, i händelse denna valeur blifver af Kongl. Maj:t, såsom mynt-enhet, i Nåder anlagen, bör anses vara af Rikets Ständer bifallen; 2:0 inbjudningarne till Borgare-Ståndet, angående redactionerna af 5 §. mom. litt. a, och 12 §. 1 moni., antagas; hvaremot Ståndet, hvad beträffade 9 §. 1 morn., vidblef dess fattade beslut; och 3:o Memorialet N:o 8, i hvad det angår 11 §. 1 morn., 14 §• 2, 3 och 4 momenten, i5 §. 1 och 2 morn., samt 16 §., fordrade å Stånets silla ej någon åtgärd. S. I).
_ - Götheborgs Stad 200,qoo: ■ uti Odlings-Lån - 609,775: 22. 1°. obetalda Idäntor - 190,230: 6. 7,292,0x1; 8. 1, på Banco-Di scontens Cre ditiv 4.819, o4i: 13. 2, Allm. Mag:s Inrättningens 1,799,627: lS. 2. Commerce Collegii Man, Disc. D;o - 750,742: 39. 2. !d:o stående Lån 89.IO1: 5. 4, Jern-Contoi retsCreditiv 304,405: 16. — till spännemålsköps disponerade - 58,8481 2. 5» - _ på Creditivet till inköp af myntbara metaller 838,875: — 10, Diverse 167,522: 12, 2. Behållning ntj Silfver 4,821,388: 37. 4. Afskrifning underkastade Fordringar: på Malmö f. d. Di scont-RKkning - 60,246: Götheborgs 40,000: Götha Canals - 3°4.805: — —• Riksgälds - Contoirets inlösen af Krigs-invisningar| 120,075: Utredning af Malmö Discont) 248,öoS: 24. 2. af Götheborgs - 171,948: 56. 3, cxxxiv Statsoch BancoUtskottens Utlåtanden. Afskrifning underkastade Fordringar; PS utredning af|Göth a Canal-Disc. 1,700,306; 20. II. af Sfats-Verket - 6,010,661! II. II.
IX. B. 532. A. 533. — iN:o 36. med Utlåtande i anledning af Talmannens i BondeStåndet vägran af proposition på remiss af en inom Ståndet väckt fråga om aflåtande af underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj:t om Helsinge Regementes hemförlofvande. IX. B. 580. A. 581. — N:o 37. med Utlåtande angående Talmannens i Borgare-Ståndet vägran af proposition på en inom Ståndet vackt fråga om uppskof med pröfningen af åtskilliga till stats-regleringen hörande punkter. IX. B. A. 583. Consuler, Svenska och Norrska, angående controller å deras embets-tillgöranden m. m. V. B. 40. A. 78. Con - ( 41 ) Controllbeslämmelser i afseende på utländska varors införsel och tullbehandling, angående. Se Tullförfattningarne. Controll-föreskrifter i afseende å Diskont-ombudsmännens göromål och uppbörd. VIII. B. 271. A. 279. U. 321. A. 338. Creditiv, angående förhöjning i det lill manufacturernas och fabrikernas understöd anvisade. Se Lånerörelse, Bankens. — af 500,000 r:dr b:co för Smålands hypolheks-förening, med förslag att å Rikets Ständers Bank måtte beviljas ett. Se Hypotheks-förening. — angående upphörande af credit i v-rätt för hypotheks-föreningar samt associationer och privatbanker för spanmålsbelåning. Se Lånerörelse, Bankens. — stora, om beredande och afsättande af en fond för. IV. B. 86. A. 156. — till betäckande af kostnaderne för krigsruslningarne, angående beredande af tillgångar för ett serskildt. Se Rustningskostnader. — om användandet af det till kostnader för krigsruslningarne beviljade.
Jag kastade en blick på det slumrande barnet, och en hastig tanke flög som en ljungeld genom min själ; hans mor, den sköna varelsen, som egde Percys kärlek, hon skulle icke kunna lefva utan sitt barn, hon skulle dö af smärta, om hon förlorade honom, hade hon sagt. En snabb och forskande blick omkring stället försäkrade mig, att de långa nedhängande pilgrenarne dolde både mig och barnet för dess sköterska, hvilken dessutom var helt och hållet upptagen af sin älskare. Lätt och försigtigt upplyfte jag den sofvande gossen i min famn, aftog hans lilla hvita mössa, kastade den i vattnet och stjelpte omkull vagnen, i hvilken han legat. Döljande barnet under min vida svarta kappa, skyndade jag med bevingade steg genom parken. Utkommen i löfdungen, såg jag genast min vagn, på samma ställe, der jag lemnat den, och kusken insomnad på sitt säte. Jag aktade mig att störa honom, innan jag försigtigt uppstigit i vagnen, och först då väckte jag honom med befallning att köra så fort han kunde. Den stackars karlen, helt förskräckt öfver sin ringa påpasslighet, lät icke säga sig detta tvenne gånger och ursäktade sig med att betjentens frånvaro var orsaken till hans försumlighet. Det var nästan mörkt, då jag återkom till Merton Hall. Gynnad af en lycklig slump eller kanske af den sena timmen och vagnens vaggning, hade gossen icke vaknat, och först då jag nedlade honom på sängen i mitt rum, upphäfde han ett gällt skrik till min kammarjungfrus outsägliga bestörtning. Lyckligtvis hade de öfriga af betjeningen sina rum i en helt annan byggning, och Ellen, som verkligen var mig tillgifven, lockades lätt att blifva min medbrottsling. Som allting var i ordning för afresan, dröjde jag icke till morgonen, utan reste ännu samma natt, återskickade min egen vagn och betjening vid närmaste poststation och fortsatte vägen ensam med Ellen och barnet. Gossen passerade för att vara hennes, hon kallades mrs Smidt, och ankomna till Frankrike, skildes vi åt. Jag stannade, som jag hade berättat juristen, i Dieppe en månad, och Ellen reste till Paris med barnet, der jag sedan sammanträffade med henne.
KeksIIningar fran ena aret till clet anclra uti ^rbetsLassan ock körräcler annars funnits; — jag ber clertill Klots fa tillägga? att, när Rikets ar >8,8 församlacle 8täncler, i cle kek^Mwerfulla körkällsnclen, som köfanleclt cleras saioMankallancle, kuncle ansia 100,000 R:cir ärligen för öesse änclamäl, ock anse klew väl anväocle till Käringarnes beforcjranöe ock lifvancle; —" när 182Z ars k, Ll:r, utan annan tillgång i 8tatsLassqn sa kärlilj, som till snöra allmänna företag, än upplänancle af penningar igenom LäksgglclsLonloiret, ej ansägo sig kunna uvcigä, att fortsätta ett lika stort ars-anslag; — när cle un-7 6er clesse 10 arén kärföre använöe kin million R:cir, lltkottenr Letäokanöen, X:o 5i. L69 efter Kva6 k. 8l:r mecl godkännande gf 8tatsIItskottets Letänkancle ?l:o ZZi om Revision ak 8trömrensningskonclen uttryckt, varit clerigenom minclre verksamma till änclamälets vinnanile, att nägot oröenteligt ^steine rlervicl ej varit antagit ock köljöt, men, pä sätt sä väl 8tatzock bancosom Xconomie-IItskotten förut fullstäncligt utreclt, ett säclant nu ak K.