Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En representation blir der en nödvändighet, och alltså äfven utsättandet af den gränspunkt, sorn bestämmer, när representationsformen ovilkorligen bör införas. Men för den händelse, att städer, hvilkas folkmängdsnummer står nedanom denna punkt, äfven skulle finna det fördelaktigare för .sig, att låta sin kommun genom fullmägtige representeras, har giltigt skäl ej ansetts vara för handen att förneka dem detta. Bestämmelserna härom förekomma i 7 §; men du fullmägtige, der de blifvit införda, måste utses genom val, blifva ock i dessa stä - XL der allmänna rådstugor oundvikliga de år, sådana Val böra ske (§ 9). Olägenheterna af stora folksammankomster hafva Gommitterade likväl sökt aflägsna genom förslaget (§ 26) om städernas indelning i valkretsar. I anseende dertill, att förfaringssättet vid den Allmänna Rådstugan, uppträdande i primär gestalt, måste blifva olika med det, som komme att gälla för stadsfullmägtige, har det blifvit föreslaget, att allmänna Rådstugan skall hållas under Magistratens ledning, och att alla i densamma förekommande ärenden böra vara beredda af Magistraten, hvilken i fråga om vigtigare angelägenheter äfven på förhand borde inhemta stadsnämndens betänkande. Någon annan eller högre bestämningsrätt i afseende å beslutet skulle dock ej tillkomma Magistraten, än den, som dess medlemmar efter röstlängden egde utöfva, och för beslutens bindande kraft för öfrigt gälla hvad under rubriken: underställning och besvär är föreslaget. Äfven i städer, som bibehållit den allmänna Rådstugan, skulle en Stadsnämnd utses; men för denna institution i allmänhet skola grunderna längre fram uppgifvas. Stadsfullmägtige skulle i de städer, der de antingen ovilkorligen borde ut ses, eller finge efter stadens godtfinnande införas, ega att utöfva sin kommuns beslutande myndighet utan inskränkning till andra ärenden, än sådana, som genom lag, privilegier eller särskilda förordningar, äro stadens borgerskap eller vissa klasser särskildt förbehållna. Sokenstämmor för borgeliga ärenden skulle i följd häraf förfalla och de nu dithörande frågor enligt regeln öfvergå till Fullmägtiges handläggning. Concentrering och enhet i beslut vore häraf att förvänta såsom en följd.
Uti den af Riksens Ilögloflige Ständer för deras Justitise-Ombudsman den 27 Februarii 1810 utfärdade lnstruetion innehåller väl 21 §, att honom åligger i Konungens Cancellie emottaga Kongl. Maj:ts utfallande Resolutioner öfver sådane under Riksdag andragne underdåniga Besvär af Riksens Ständer i allmänhet, Stånden hvar för sig, eller af en hel Landsort eller Stad, som icke innan Riksdagens slut kunna af Kongl. Maj:t i Nåder afhjelpas, och att om deras afgörande, der så fordras skulle, hos vederbörande föredragande påminnelser göra; och genom den vid sista Urtima Riksdag meddeldte Förklaring öfver 14§är det J ustitise-Ombudsmannen ålagdt att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af deras vid sistförflutne Riksmöte fattade beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket stälde. Men på intet ställe tinnes någon uttryckelig förbindelse för Justitise-Ombudsmannen stadgad att följa sådane ärender med dess uppmärksamhet eller i ordentelig väg befordra skyndsamhet i den lagliga gång, hvartill ett passivt förhållande eller en blott påminnelse icke alltid torde göra tillfyllest. — Och för Landets Allmoge vore det i synnerhet nödvändigt att vara förvissad, det dess allmänna angelägenheter, hvilka ofta betydeligen lida af tidens utdrägt, stodo under en så kraftfull Embetsmans vård, hvarigenom också den vidlyftighet kunde undvikas att vid en påföljande Riksdag förnya, hvad vid en föregående redan blifvit föredragit, dertill mången Riksdags-Fullmägtig af dess Committenters påyrkande eljest är föranlåten. Bilaga B till Mern. N:o 8. 423 Jag tycker mig således hafva anledning till mina Medbröders och samtelige Riksens Högloft.
De skäl, som vid denna punkt blifvit anförde uti förra Utlåtandet, till ådagaläggande af vådan för Stats-Verket, att nu taga befattning med den omedelbara aflönings-skyldigheten till alla Indelningshafvare, emot öfvertagande af deras indelningar, äro, efter Utskottets tanka, så bevisande och bestämde, samt i ingen målto på ett tillfyllestgörande sätt vederlagde af de få Talare, hvilka yttrat sig i motsats med hvad, så väl Kongl. Majrt i detta afseende yttrat, som Utskottet föreslagit, att Utskottet saknar anledning frångå sitt förra tillstyrkande: >, att, på de skäl i öfrigt, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, frågan om berörde indelningars indragning till Kronan varder tills vidare hvilande. Stnts-JJtskottetr Utlärande A’?o 393. 3 5:o Vilkor en, hvarunder den föreslagna marke gängs-beräkningen i allmänhet bör tjena till grund för bestämmandet af lösningsoch levererings-förhållanden emellan Räntegifvare och Räntetagare. Hvad först angår den anmärkning, att det vore stridande emot Presterskapets piivilegier att Betaga Löntagare deras rätt att uppbära Kronotionden in natura, så enär alla Biltills utkomne Författningar om förändrade vilkor för ränte-persedlarnes utgörande och om förhållandena emellan Räntegifvare och Räntetagare, blifvit vidtagne, dels af båda Stats-maglerna, dels af Konungen ensam, utan att Preste-Ståndets privilegier dervid ansetts utgöra något hinder, förmodligen af det skäl, att samma privilegier icke omtala eller skäligen kunna omfatta sättet för Kronoliondens utgörande af Räntegifvaren, samt Preste-Slåndet icke lärer kunna tillerkännas slörre rätt, än öfrige Räntetagare, anser Utskottet, med hufvudsakligt afseende å hvad Kongl.
Redan hafva åtskilliga andra länder, hvaraf exempelvis kunna nämnas England och Belgien, rönt beklagliga verkningar i dessa hänseenden till följd af de smärre skogsfåglarnes utödande, i det att förenämnde sädesoch skogsmaskar åtskilligstädes i sagde länder tagit så öfverhanden, att den der boende befolkning måst från andra håll införskrifva och låta sprida fågel-arter, till ersättande af de oförsig tigtvis utödda. På det att vi uti tid må afböja dessa vådor och olägenheter, vågar jag vördsamt föreslå en förändring i gällande Jagtstadga i den syftning, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 157 att ofvanomförmälda slags fågel må i den s. k. lilla jagtens fridlysning inbegripas. Om remiss till Höglotliga Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles. Stockholm den 22 November 1862. Rudolf Adlersparre. J¥:o 62. Af Friherre von 'Vegesach, Carl Henning Iwan, angående Stats-anslag för militäröfningars införande i skolorna, Ett af grundvilkoren, för att ett folk skall med jemna steg kunna framgå på kulturens bana, är, att det utan dröjsmål tillförsäkrar sig de krafter, som erfordras att möta och tillintetgöra hvarje försök af mägtiga och måhända roflystna grannar att störa det lugn, förutan hvilket något civilisations-arbete icke kan fortgå. Likasom odlarens första omsorg vid de nyodlingar han görer, måste vara att väl gärda om de tegar, han vill göra fruktbärande, så måste äfven ett folk, som vill arbeta på sin andeliga och materiela utveckling och förkofran, tillförsäkra sig trygghet mot främmande intrång, främmande våldkräktare.
Kolpris 3 ^ Rdr. Fryksdals härad äger ännu stora timmerskogar och skulle möjligen kunna öka sin kolning till bruksrörelsen, om öfrige förhållanden sådant medgifva. Kolkonsumtionen uppgår till 30000 läster. Kolpris 3^ R:dr. Kihls härads norra del äger timmer och bräder till afsalu, hvaremot tillgången å den södra icke öfverstiger behofvet. För häradets jernproduktion finnas ännu i det närmaste tillräckliga egna kolskogar. Behofvet utgör circa 1 5000 läster. Kolpris 3\ å 4 R:dr. Karlstads tingslag äger ved och byggnadstimmer till eget och stadens behof. Kolpris 5^ R:dr. Wäse, Olme och Wisnums härader äga skogstillgång för eget behof och någon ved till afsalu i städerna. Kolkonsumtionen till bruken utgör vid pass 30000 läster. Nyeds bergslag äger ved, hustimmer och bräder till afsalu hufvudsakligen till Fernebo härad, dit äfven kol försäljas, hvaremot sådane i stället köpas från Elfdalen. Kolkonsumtionen utgör 20000 läster. Elfdals härad utför på Klarelfven stora qvantiteter timmer och bräder samt underhåller en betydlig jerntillverkning med egna kol till belopp af vid pass 40000 läster. Kolpris 2 a 2| R:dr. Fernebo härad eller Filipstads bergslag behöfver tillförsel af timmer, plankor och bräder, äfvensom kol från Nyeds härad och Westerdalarne. Kolkonsumtionen till jerntillverkningen utgör omkring 90000 läster, "hvaraf dock bergslagen ännu producerar större delen af egna skogar. Kolpris 6 å 7| R:dr. Orebro Lån. Grythytte och Hellefors bergslager äga skogstillgång för husbehof, någon timmerskog deröfver, samt kol för jerntillverkningens nuvarande konsumtion 50 å 60000 läster. Kapris 7 å 10 R:dr. Nora bergslag behöfver köpa plankor och bräder, som erhållas på jernvägen från Orebro, Ervalla, Fellingsbro och Arboga; samt äfven kol från de angränsande södra socknarne, hvilka deraf stundom kunna något aflåta.
Lag för offentliga Bolags-Banker, anhälles vördsamt all få bifoga min reservation emot följande beslut, nemligen: i:o Emot beslutet om 4 millioner courant minimum, för Actie-Banker; emedan jag anser denna summa, motsvarande U:del af närvarande rörelsecapital, vara så högt tilltagen, alt stadgandet derom en längre lid kommer alt motverka sådana Bankers uppkomst, och Lagen sålunda motverkar sitt eget ändamål. r?:o Emot beslutet att ifrån Lagen utesluta allt stadgande, om Bankernas skyldighet alt alltid hålla en till minimum bestämd contant cassa, i proporlionerligt förhållande till deras utelöpande ci edilsedelstock. Då i sjelfva inrättningens natur och benämning af Offentlig Bankj i rättigheten att utfärda tryckta mynt-representativ eller creditsedlar, med skyldighet att vid anfordran inlösa, redan blifvit nedlagdt begreppet, om en hos Banken alltid befintlig tillräcklig contant cassa, är det för mig alldeles oförklarligt, hvarföre man likasom fruktar att insätta detta i Lagen. Deremot fruktar jag, alt delta stadgande snart nog kommer att inlaga ett rum bland sådana, sorn man den ena tiden anser till den grad öfverflödiga, att de till och med framställas som löjliga, men som erfarenheten en annan tid, kanske för sent, finner hafva varit af vigt; jag går ännu längre, jag fruktar, att uteslutandet af denna garantie, i en, må hända icke långt aflägsen framtid, kan befinnas vara egentliga orsaken lill hela det önskvärda och nyttiga Banksystemets totala upplösning, och alla deraf följande olyckor i flera landsorter: den bästa och säkrast funderade Bank kan lätt exponeras, om den hushållar med för knapp cassa. Man invänder, att Bank-Bolagen sjelfva nog lära akta sig för sådan hushållning; detta medgifves, isynnerhet i början, kunna vara att på - Hör till Bancooch Lag-Utsk. Betänk.
På denna dag för sex år sedan tog jag mig friheten att i fråga om lagstiftning rörande sabbatsbudet här anföra några särskilda motioner, utaf hvilka jag beder att härmed få, ehuru i förändrad form, förnya blott en enda och den till sitt syfte minst omfattande. Sedan nämnde tid har detta ämne blifvit föremål för mera uppmärksamhet, samt offentligen afhandlats under en skarp meningsskiljaktighet. Från ena sidan har man fordrat, att Staten såsom ett kristligt samhälle skulle i sin lagstiftning gifva uttryck åt budets helgd, skydda den enskildes sabbatsfrid, samt, utan att genom några straffbestämmelser söka tvinga till gudsfruktan, dock i sin förvaltning, då den handlar såsom Stat, iakttaga hudet sådant det numera är oss återgifvet, nemligen renadt från menskliga tillsatser och i samklang med kärlekens anda, samt med erkännande af de nödfallsförhållanden, hvilka äro oundvikliga i det borgerliga samfundslifvets numera utvecklade skick; och till grund för sådana yrkanden har legat den uppfattning, att nämnda bud, hvilket för den enskilde visserligen kan alltefter dess olika ståndpunkt erfaras antingen såsom en herrlig gåfva eller såsom en bindande "fordran, men dock alltid för honom mäste vara giltigt, likaså måste för Staten, såsom ett samfund af kristna medlemmar, ega en för alla tider oföränderligt bindande kraft, såsom en väsendtlig del af den allmänna sedelagen. Å den motsatta sidan åter har man, dels genom ensidig tydning af sjelfva bibelordet och dels genom naturliga förnuftsskäl samt beklagligen ofta inom vår tidningspress under lätttsinnigt gäckeri, velat förneka detta buds fulla giltighet vare sig för den enskilde eller Staten, samt Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 209 påstått att detsamma, såsom det der endast varit gifvet åt Judafolket och tillhört den gammal-testamentliga ceremonial-lagen, numera blifvit upphäfdt, och att de gamla stadganden derom, hvilka i vår Svenska lag qvarstå, böra, långt ifrån att upplifvas, snarare borttagas eller ignoreras, såsom icke öfverensstämmande med nyare tiders uppfattning och fördomsfrihet m. m.; och har man sålunda vågat att uppenbart söka bortrycka sabbatsbudet från dess plats i den gudomliga sedelagens gyllene kedja.
Ost meddelat Sin, sä »väl pä Hemliga Utskottets, som Stats.Rädets underdäniga tillstyrkan grundade Nädiga Proposition, saint till Swea Rikes Kron - Prins förestagit Prins ffiwws , Furste af Ponte Corvo. Lifligt tacksamme för Kongl. Maj.ts hulda omsorger, och det Nädiga afseende, Kongl. Majlt täckts göra pä Swensta Folkets högt yttrade röst, samt fullkomligt öfwertygade om HanS Durchlauchtighets utmärkta egenskaper och dygder, hafwe Wi enhälligt stadnat i det beflut att 346 Den 12 Nowember. rvälja och utkora Högbemälte Furste, Prins Lottän L^k-rls^r till Swea Rikes Kron. Prins, enligt as Ost uprättad och understrifwen Wal Act af den 21 Augusti. I sammanhang härmed och ester meddelan. det af Hans Kongl. Höghets förklarade sam. tycke, att emot de af Ost föreskrifne wilkor äta, ga Sig det Honom updragne dyra kall, hafwe Wi, gemensamt med Kongl. Majtt faststält den Succestions. Ordning, hwarefter Hans Kongl. Höghets, Prins .sotten ^vi.11, manliga Brostarfwingar stola äga rätt till Sweriges Thron. Sedan Hans Kongl. Höghet före Dest an. komst till Swerige npsyllt de med Walet till Swea Rikes Kron Prins förbundna wilkor, och Wi, ester Dest hitkomst, den 31 October emot. tagit Dest afgifna Nädiga Försäkran, hafwe Wi den 5 Nowember aflagt Wär Hyllnings. Ed ät Hans Kongl. Höghet, som i följd af Kongl. MajNs Adoptions.Act kallat S.g Io»^; hwilket allt pä Drottningholm och i Slockholm blifwit förrättadt, sedan Kongl. Majtt r
Genom K. brefvet den 4 Jnni 1766 skedde denna öfverflyltning, och sedan denna tid eller i 74 år har Mannfaclur-disconten stålt under Comroercecollegii förvaltning. 1766 års Ständers nyssnämnda skrifvelse upptager följande skäl för beslutet om Manufactur-contorets upphörande: alt verket var alltför kostsamt; att Ständerne af Commerce-collegii och Manufactur-contorets ’’vid åtskilliga riksdagar ingifna relationer och betänktn inhemtat, att i anseende till delning af tillsynen och vården öfver fabrikerna emellan tvänne af hvarannan independente verk, ständig collision sig yppat, som medfört mycken olägenhet för fabrikernas fortkomst, förorsakat tidspillan för fabriksidkarne och salt subordinerada embetsman uti villrådighet vid de I DeniäJulic. m. 6g dem anbefallda förrättningar, isynnerhet när det handl, att det ena veibel tagit uti fabrikshushållningen något steg, och det andra, som derom varit i okunnighet, beslutat något annat, emot det förra stridande, eller då tvist uppkommit båda verken emellan om verkställigheten af någon för fabrikerna nödig författning eller om hvarderas jurisdiction; att Ständerne sålunda kommit lill erfarenhet deraf, att deras Manufaclur-contor, så väl i dess nuvar. ställning, som ock reduceradt till dess första inrättning, numera aldrig kan göra det allmänna någon emot dess arfvoden och löner svarande nytta; att genom den föreslagna gagneliga förändringen Rikets lnishållsdelar såsom tryggast skötas af Regeringen och Rikets collegier, men ej af några mellan riksdagarna existerande Ständer, såsom med naturen af regeringssättet icke ense, och hvilket förfarenhelen visat vara mindre gagneligl ; att som det icke ligger ringa makt uppå, alt manufacturoch diseonterings-fonderna, hvilka äro anslagna till fabrikernas vidmakthållande och hjelp, blifva säkra och minst kostsamma, samt hushållningen dermed lätt och vig, finna R.
Enligt det om denna jernvägs utförande afsiutade och den 30 December sistlidet år af Kongl. Majit godkända kontrakt, hade bolaget förbundit sig att inom den 1 December 1865 fullborda och för allmänna trafiken upplåta den redan påbörjade jernvägsanläggningen. Utaf det dertill beviljade lånet hafva under Februari månad innevarande år lyftats 175,000 Ridr och under Mars månad 75.000 Ridr, eller tillsammans 250,000 Ridr. I afseende på jernvägsanläggningen från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla. för hvilken Rikets Ständer vid sistförflutne riksdag beviljade det derför bildade bolag ett mot två tredjedelar af den till 4,860,000 Ridr beräknade kostnaden svarande lån af 3,240,000 Ridr, har endast förekommit att, enligt ett af magistraten i Wenersborg den 30 sistlidne April till Fullmäktige afgifvet intyg, arbetet å denna jernväg den 27 i samma månad påbörjats i öfverensstämmelse med af Kongl. Majit fastställd ar betsplan; men någon reqvisition till större eller mindre del af ifrågavarande lån har ännu ej inkommit. Utaf de för ofvannämnda jernvägsföretag beviljade län å tillhopa 9,644,000 Ridr hafva således följande summor blifvit utbetalda, nemligen: 88 - Granskningen af Riksgäldskontor ets hufvudbok. Tryckta utdragen af Riksgälds-kontorets räkenskaper. för jern vägsan läggningen mellan Ystad och Eslöf R:dr 816,666 » dito mellan Landskrona och Eslöf » 470,000 » dito mellan Helsingborg och Årup » 440,000 dito melian Kristianstad och Hessleholm » 360,000 » dito mellan Wexiö och Alfvestad » 217,000 » dito mellan Köping och Uttersberg » 250,000 Tillsammans R:dr 2,553,666 67.
Wadstena d:o d:o 78,213: 40. — Wexiö d:o d:o 127,568: 5. 4. Malmö d:o, reparationer . 10,000: Lunds hospital, framdeles . 289,553: 27. 6. Götheborgs hospital 100,000: Hernösands hospital 48,442: 32. — Stockholms hospital 379,000: 1,148,437: 33. 2. hvartill kommer, för komplettering af inventariioch persedel-förråden 16,000: samt, eventuellt, för inlösen af lazarettsoch kurhusbyggnaden vid Upsala hospital 11,418: 32. — eller tillsammans 1,175,856: 17. 2. hvarvid dock den erinran bör göras, dels att Öfver-intendents-embetet ansett kostnaderna kunna nedsättas, om byggnadsföretagen upplåtas till verkställighet efter en treprenad-auktion, eller under lokal-tillsyn af sådana sakkunniga personer, som kånna utvägarna på de serskilda orterna att för billigare priser erhålla dugliga materialier och arbetsbiträden; dels ock alt vissa beräkningar ännu sakna den tillförlitlighet, som af berörde embetsmyndighets granskning vore ätt förvänta. Då, enligt hvad kändt är, hospitals-fonden numera icke har några kapitaltillgångar att för ifrågavarande byggnadsföretag disponera, hafva kommitterade hemställt, att serskildt, på flera år fördeladt, statsanslag måtte dertill af Rikets Ständer äskas; men för beredande af någon tillgång, hvarigenom statens utgifter för hospitalens förbättring framdeles, åtminstone till någon del, kunde minskas, hafva kommitterade, på anförda skäl, framhållit ett redan förut väckt förslag, att, på sätt genom ifådiga förordningen den 11 December 1766 i § 20 varit medgifvet, liospitalernas hemman och lägenheter, såvidt bestämda gåfvobref eller testatorers uttryckta vilja det icke förbjuda, måtte, der sådaut för hospitals-fonden funnes förmånligt, med full 22 Kongl. Majis Nåd.
Akademien, elim n, enligt Hvad Räkensksperne visa, en b< tydlig del af dess enskilla inkomster anvisats tili dylika föremål, likväl, enär antalet af hem Bjudna fynd märkbart under sednare åren ökats, varit nödsakad delsalt afstyrka inlösen afen del hembjndna artiklar, sorn kunnat vara för de Kongl..samlingarna* af värde, dels atl af dem taga blott en 'mindre del, t. ex. af mynten endast de exemplar, sorn för Kongl. Kabinettet äro behöfliga; hvaraf den mindre gy.Rsamma> följ 1 uppstår, att hembjudarne,. sone icke på en liand erhålla sin betalning, afskräcka», från framtida anmäl,111, äfvensom att alia de för Kongl Maj:i och Kronan icke inköpta mynt och antiqviteter, med hvilka enskilt antiq varisk handel i* R iket ej idkas, blifva u-ppköpta af Guldsmeder och andra Handtverkare till nedsmältning eller förstörelse:: hafva Revisorerne,. sorn inhämtat, att Rikets sednast församlade Ständer ansla.it färligen samma belopp som hittills, af extra utgiflsmedlen och af Kongl.• Akademiens enskilta kassa, för inlösen af fynd blifvit använda, trott, att om tillräckligare medel för delta ändamål till en början beviljades, med berättigande för Kongl;. Akademien att af sedermera inlösta mynt och anliqvariska pjeser få, under behöiiga kontroller, försälja allt hvad för Kongl samlingarna finnes öfvei flödigt, till det förhöjda pris, sorn erfarenheten redan, genom några af Kongl. Akademien vidtagna dylika transaktioner, visat kunna påräknas, en så betydlig fond lätteligen skulle' bildas, att alla Statsanslag för ändamålet blefve öfver flodiga,. och de ofverskotter af anliqviteter, som nu förskingras eller nedsmältas, stadnade i andra samlingars gömma. Vid Räkenskaperna har någon erinran ej förekommit. Kongl. Musei Expens-medel.
Då' den diplomatiska representationen utomlands bör bekostas af Sverige, men äfven bidrag dertill erhållas af Norige, så torde det vara rättast att äfven taga i betraktande det anslag, som Norige i det afs. lemnar, och som torde uppgå till 200.000 Rdr, och till Konsulsfonden 90,000 Rdr, Vid hopsummerandet af dessa summor, få vi för Ministerstatens underhåll ett, belopp af 977,200 Rdr, eller nära en million. Då jag den 24 Mars 1857 under öfverläggningen af samma fråga tog mig friheten göra en jemförlig framställning mellan bidragen till ministerstaten i andra länder, så bestriddes min upgift af davide Förste Kabinet tsSekret., Gr. Ehrensvärd. Jag vill derföre nu uptaga Gr. Ehrensvärds upgifter, för jemförelses anställande. Uti Danmark upgå kostnaderna för ministerstaten till 572,000 Rdr, i Belgien till 655,000, i Holland till 657,000; och deraf inhemtas att alla dessa länder, som jag tror man kan sätta i paritet med Sverige, undantagandes med afseende på rikedomen, hvarutinnan de sannolikt stå framföre, betydligt stå efter Sverige i afseende på bidragen till ministerstaten. Enligt Statistique Belgique för 185 9, pag. 178, kostar Belgiens hela mission i Paris 53.000 francs eller 40,000 Rdr Rmt, hvaremot vår Minister i Paris har 64,000 Rdr, LegationsSekreteraren 8000, Militär-attachéen 4,800, Kanslipersonalen 1,200 Rdr, eller inalles omkr. 78,000 Rdr, således 38,000 Rdr mer än Belgiska beskickningen derstädes. För min upfattning visar det sig likväl att Belgiens intressens bevakande i Frankrikes hufvudstad säkerligen måste vara fullt ut så vigtigt som Sveriges.