Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En tapper riddare, Polyfem, med tillnamnet järnmannen, hade ej lust att bära någondera af dessa färger; han skulle, förklarade han för sin hustru, endast glänsa genom sina manliga bragder. Fåfängt bad fru Beatrice honom att likväl för hennes skull anlägga en af de respektive parternas färger. Då han bestämdt afslog hennes bön, brast hon i gråt och påstod, att han inte längre älskade henne. Den ädle riddaren försäkrade henne högtidligt motsatsen och erbjöd sig att aflägga vittnesbörd om sin kärlek genom att utmana tolf riddare till strid på skarpa vapen. Men hans hustru ville ej höra talas därom. I samma ögonblick ljöd trumpeternas smattrande för att bebåda, att torneringen nu tog sin början. Hälft besinningslös fick den väldige Polyfem fatt i den lilla guldbroderade toffel, hans förtörnade äkta hälft tappat i brådskan, och stack den i sin hjälm. Härolderna tillropade honom: » Ställer du dig under påfvens kräckla eller kejsarens spira? » — » Under toffeln! » ljöd svaret. Det ordet blef snart kändt öfver hela riket, och det visade sig, att toffeln räknade flere undersäter än kräcklan och spiran tillsammans. s e Amalia Byam — Ericsson. m u s Saneta Theresas grundsatser. Var icke nyfiken om det, som icke rör dig. — Säg intet ondt om någon annan än dig själf, och lyssna till intet. — Tvista ej om saker af ingen betydelse. — • Uppgif ingenting för sanning, hvarpå du ej är säker. — Gif inga hastiga omdömen. — Undvik tomt prat. — Gör icke jämförelser. — Var icke egen i klädsel eller föda och var ej högljudd i ditt skratt. — Var mild mot andra och sträng mot dig själf. — Tala höfligt till tjänare. — Lägg ej märke till andra människors fel. — Lägg märke till dina egna fel och till andras goda sidor. — Skryt aldrig. — Gör aldrig någonting, när du är ensam, som du ej skulle vilja göra inför andra. ' m Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! » John Ericssons hustru! » — utbristen I helt viss förvånade, ärade läsarinnor!
Frölich har i sin motion tillstyrkt: 1:0 ”att den vid delta års slut sig visande reservfondens hela belopp varder inberäknad i bankens vinst”; 2:0 ”att, med uteslutandet af stadgandet i 233 §:n af bancoreglementet, ali vinst eller förlust på Handels-discontens lånerörelse för hvarje år intages i bankens hufvudräkning. ” Detta Grefvens tillstyrkande anser jag, för min del, va - 4» Den 16 November f. m. ra ganska -riktigt, och beklagar, att BancoUtsk. gjort så litet afseende derpå. Det brukas nemi. i banken att för hvarje särskild lånerörelse, som banken bedrifver, ej helt enkelt föra räkningen så att vinsten upptages på ena sidan och förlusten på den andra, hvarefter lust på det enklaste sätt visar huru rörelsen utfallit, utan i stället bildar man för de särskilda lånerörelserna s. k. reservfonder, hvilka äfven utlånas; men dessa användas till att betacka möjliga förluster på de större eller egentliga lånerörelserna, så att dessa alltid utvisa behållning. Detta förfarande kan man jemföra med en enskild mans, som lade sina penningar i två särskilda lådor, af hvilka den mindre höljes i reserv, för att fylla bristerna i den större. Om han, till undvikande af denna omgång, samtnansloge penningarna i samma låda, så vöre han ändock lika rik eller lika fattig. Så är det äfven med banken. Genom det nu brukliga förfarandet och den dithörande bokföringen uppkommer emedlertid den svårigheten, att man ej kan se huru saken förhåller sig, utan att först genomgå de särskilda lånefonderna, jemföra deras skick och sammanslå deras behållningar. Gr. Frölich föreslår deremot att förenkla detta förhållande, och att i bankens vinst äfven inberäkna reservfondernas tillgångar. Exemplet af onödiga omgångar leder äfven till efterföljd. Således har nyligen Malmö Discont-direction föreslagit, att äfven der skulle bildas en särskild reservfond, på det att man också på detta lilla ställe skulle få en dylik liten coloni.
Jag hoppas, att lugna discussioner skola återföra sinnena till ordning i en fråga om ordning i myntväsendet och aflägsnde farhågor, sorn kunna existera i afseende på behandlingen af denna fråga. Jag har velat nämna detta till svar på den siste talarens reservation. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Jag instämmer i den af Hr Rosenblad gjorda reservation pä den grund, att ehvad beslut R. St. fatta ang:de Bankens förvaltning och lånerörelsen, antingen det af Utsk. föreslagna eller något annat, så måste denna förvaltning och lånerörelse likväl alltid blifva sadan, att den kan stå tillsammans med B. Sl:s pligt alt uppfylla Bankens förbindelse att verkställa silfverutvexlingen. Då föredragningen nu punktvis skulle företagas, yttrade Hr Rosenblad: Betänkandets föredragande punktvis i sin bokstalliga bemärkelse blefve ganska svårt; ty många punkter stå i så nära sammanhang, att de ej kunna behandlas annorlunda än jemte hvarandra, såsom t. ex. alla de punkter i Utsk:s förslag, sorn angå metalliska cassan, hvilka stå i så oskiljaktigt sammanhang, att den, som vill den första, vill äfven alla de andra. Man kan således svårligen yttra sig öfver den ena, utan att vidröra de öfriga. Jag skulle derföre önska den inskränkning i det föreslagna föredragningssättet, att icke hvarje punkt, utan hvarje hufvudsak må särskildt behandlas. Frih. Rantzou: Jag vill icke förneka någon att yttra sig i den ordning, punkterna förekomma; men då jag föresatt mig att yttra mig öfver alla punkterna, anhåller jag att få yttra mig först öfver betänk, i sin helhet och sedan punkt för punkt. Derigenom vinnes tid, emedan man eljest nödgades begära ordet för hvarje punkt. I fall Hr Gr. o. Jjandtm. nu tillåter uppläsandet af de anmärkningar viddetta betänk., som af mig blifvit sammanfattade, önskar jag dermed göra början. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Såsom jag fattat ärendets gång, har R. o. Ad. redan bifallit Hr Gr. o. Landtnäs propos., att betänk, må punktvis företagas.
Ridderskapet och Ä deln remitterade Memorial, hwaruti förmales/ till utredande af uppkomne anmärkningar emot det utr Riksens Ständers RiksgäldsContoir upprättade och till BewillningsUtskottet aflemnade sammandrag öfwer Bewillningen ifrän 1801 till och med 1807, att detta sammandrag grundade stg pä de frän LandsContoiren till RiksgäldsContoiret ingängne General förstag, hwilka derstädes i förr omnämnde ändamäl blifwit följde och afskrefne, men att dä en dylik Hand' ling eller Tabell icke more nödig eller tjenande för RiksgäldsContoiret, som äter med andra brydsamma göromål ganska mycket skall finna sig sysselsatt, hem» ställes, om ej af Kongl. KammarCollegium eller Kammarrätten sammandrag af Bewillningen Matte hädanefter upprättas sadant det kan erfordras BewillningsUtskoltet ansäg , att sedan Riksens Högloft. Stander redan förut behagat hänmisa i fräga warande ärende till Högloft. SlatsUkskottetnågon widare åtgärd därmed numera ej tillhörde BewillningsUtskottet, än att endast framställa sin önskan, det de specifiqve uppgifter, som framdeles af KonglMajus och Kronans Ämbetsmän eller Werk Gerde Band» 23, 54. kom - 418 Den 7 November. komma att meddelas det wid nasta Riksmöte blifwande BewillningsUtskott, mä warda för detsamma mera upplysande och med werkeliga förhållandet säkrare öfwerensstämmande, an det, som för denna gäng till Utskottet blifwit afgistvit.
Då vi nu emellertid vela alt, med undanlag af Momme a och c, punkten i öfrigt blifvit bifallen af de öfrige Stånden, och anslagssummor således äro beviljade för tre olika skolor, synes mig, som om det af motionären Hr Ekenman, åsyftade ändamål vore till en viss grad vunnet. Jag tror alltså, att det är skäl alt bifalla ifrägavande punkt i dess helhet, så myckel heldre som, dä två Stånd bifallit denna punkt, StatsUtsk., enl. anlagen praxis, svårligen frångår sitt tillstyrkande. Visserligen har från PiesteSt. ännu icke ankommit officiell underrättelse om dess beslut i ämnet; men om man får sätta tro till en tidning, sä har jag af den tidning Hr Bildt håller i handen och jag nyss innehade, verkligen inhämtat alt äfven PresteSt. bifallit förevar:de punkt. Hvad åter angår skolan i Christianstad och hvarom Hr von Hartmansdorff ordat, så får jag bekänna alt, då en sådan skola redan blifvit organiserad i Malmö, jag icke anser vägen dit från Norra Skäne vara så lång, att ju icke de kring Christianstad boende lämpligen kunna inhämta undervisning i Malmö. Dessulom synes be6 H. 17 258 Den 21 April. loppet, 1,300 R:dr vara så ringa, alt man snart finge öka summan till jag vet icke huru ,mycket. Jag vidhåller föröfrigt den åsigt, att då man i Utsk. icke ansåg sig kunna tillstyrka anslag till alla de skolor, för hvilka sådana blifvit begärde, utan endast till lie, man svårligen kunnat utfinna hällre belägne städer för anläggande af dylika skolor, än de, sorn nu blifvit omhuldade: Götheborg, som har en dylik skola, är näst Stockholm den största handelsstaden i riket; Örebro, belägen i me delpunklen af Riket, omgifvcn af en folkrik landsort; och Norrköping, som utvecklar en högst aktningsvärd och årligen stigande industriell verksamhet. Enl. min åsigt ega dessa tre städer, i fråga om anläggande af slöjdskolor, företräde framför alla andra.
Vid bestämmandet af det antal ledamöter, som uti en domstol skola döma, bör, efter mitt förmenande, afvikelse icke göras från någondera af följande 2:ne grundsatser, nemligen: För det första böra lika beskaffade mål aldrig afgöras af olika antal ledamöter. Det kan icke vara rättsenligt, att åt slumpen eller åt tillfälliga omständigheter öfverlemna att bestämma, om de dömandes antal skall uti förekommande frågor blifva större eller mindre, enär sakens utgång, eller sjelfva domslutet ofta bestämmes deraf, om en ledamot mer eller mindre kommer att deltaga deruti. Lagen hör derföre bestämdt utsätta de ledamöters antal, som uti rätten skola döma. Den för brott tilltalade, likasom den tvistande parten, känner då på förhand antalet af sina domare och har rätt att fordra det hvarken flere eller fäiTe än lagen innehåller, må i beslutet deltaga. För det andra bör de dömandes antal alltid vara udda. Ty, om det är jemt, så kunna, när rösterne äro skiljaktige, på hvardera sidan stadna lika många, och då skall uti tvistemål antingen den mening, sorn främsta ledamoten bifaller, blifva rättens beslut, eller ock Ytterligare en ledamot tillkallas för att detsamma bestäm / «j O ma. Intetdera af dessa alternativer tillfredsställer mina fordringar af en klok lagstiftning. I förra fallet, det vill säga, när främste ledamotens mening blifver rättens beslut, skall detsamma gifva den sålunda tappande ofta lika, men någon gång större anledning än den vinnande att tro sin sak vara rättvis, helst det utan tvifvel kan inträffa att den äldste ledamoten är bland de dömande just den, till hvars åsigters öfverensstämmelse med det rätta man hyser minsta förtroende. 8 Lag-Viskottcts Betänkande, N:o 12. I det sednare fallet åter, eller då ytterligare en ledamot tillkallas, lemnäs åt denne en allt för stor makt, enär han då kan anses så godt som ensam afgöra sakens utgång.
Enl. mitt förmenande hade den bättre vunnits, om man helt och hållet skiljt frågan om Thronföljares rättighet att inträda såsom Regent från frågan om InterimsRegeringen, så att man fått behandla hvart och ett af dessa förslag särskildt för sig. Jag för min del, och de, som tänka lika med mig, önska visserligen att Thronföljaren skall i nu upgifne fall öfvertaga Regeringen; men vi kunna deremot icke annat än afslä frågan om en fnterimsStyrelse, sammansatt af ledamöter från Sverige och Norge, samt önska i detta fall en särskild Styrelse i frågor som endast röra Sverige. Gr. Lagerbjelke har förklarat, att detta vore en fråga som icke utgjorde föremål för discussionen. Det förvånar mig på det aldrahögsla, ty i vår Grundlag finnes f. n. icke ett ord om InterimsRegeringen, och huru vi då skulle kunna besluta införandet af ett stadgande derom, utan att det göres till föremål för discussion inom RiksStrn, det är för mig alldeles obegripligt, och att Ordfrn i Const.Utsk. kunnat framkasta ett dylikt påstående, det nemi., alt en så vigtig förändring i Grundlagen som den, att Riket i det fall, som här är i fråga, icke skall styras af Statsrådet, utan af en Regering, till hälften bestående af norrmän — är en fråga, som alldeles icke utgör föremål för öfverläggning, — det kan icke annat än i högsta grad förundra mig. Gr:n har sagt, att om vi blott nu taga in InterimsRegeringen i Grundlagen, skulle det sedermera gå an att förändra bestämmelsen af dess verksamhet. Jag tror deremot att det skulle kunna blifva ganska svårt att vinna några förändringar i densamma och Svenska representationen komme att förlora derpå; ty det är klart, att f. n. kunna vi gemensamt med Konungen på 2:ne Riksdagar besluta förändringar i våra Grundlagar, men hädanefter skulle vi då icke kunna göra det i frågor af samma natur som denna; emedan det icke vore tillfyllest att 2:ne på hvarandra följande Riksdagar derom beslutade, utan, äfven om Konungen vill dertill samtycka, fordrades också samtycke af Norrska Storthinget.
Konungen eger Stals-Ministern för Utrikes Ärendena och nå gon annan tillkallad Stats-Rådets Ledamot. Vill Konungen då till ett utomordentligt Stats-Råd Stäts Rådets samtliga Ledamöter, framställe nyttigast linner. § 15- Commandö-mål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap: af Högste Befälhafvare' öfver krigsmagten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, dä han sjelf förer Riks-Stjreisen, afgöra i närvaro af den blhnd Krigs-Departementens Chefer, till hvars Departement Ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar att Honom godt synes.. § 24.. Uti Konungens Nedre Justi tiae-Re vision stola Justi tiee-Ärendena beredas Lill föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. § 26:. Då Justi tiae-Ärenden i Siats-Rådet föredragas, stola, jemte Justi liseStats-Ministern och Två Stats-Råd, Två af Högste Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att lill Protocollet sig yttra, som 9 § foreskrifver. § 28. Konungen eger att icke på deras börd. Till Civile Embetsman inom Riket och till Domare må Evangeliska Läran. Hvarje Departements-Chef skall föredraga oell expediera alla Ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster, vid de Verk och Stater, sorn under Departementet höra. § 32. Sändebud bos Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad, Stats-Räds Ledamots närvaro. § 34. StatsMini strame innehafve Rikets högsta värdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill.
Jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt, emedan staten i närvarande Den 30 Maj. stund behöfvor inkomst och detta är en af de .'torre tullinkomsterna. Om staten framdeles kommer i behof af ännu större inkomster, tror jag att man skulle, utan att allmänheten dermed i känbar grad betungades, kunna ytterligare förhöja denna tull till 2 öre per kappe. — Under nuvarande ställningar och förhållanden synes mig således vara allt skäl att' bifalla, det införselstullen för salt må bibehållas oförändrad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 HÅLLNA HÖGLOFLIGE VID Krttntrt ftiksfcnflen i j&tockljalm Ä os bi 1844 «ras 1845. Sjette Häftet. —»»:>8 «« STOCKHOLM. Hörbergs i;a Boktryckeriet, 1845. Lördagen den 4 Januari 1845. Plenum kl. 10 f. m. Frih. Hamilton, Hugo: Jag täger mig friheten anmäla för R. o. Ad. alt göromålen inom det Ulsk., i hvilket jag blifvit som ordf. anställd, äro slutade, åtminstone hvad den första behandlingen af dit remitterade mål beträffar. Jag hoppas, att detta förhållande må lända mig lill ursäkt, då jag hos R. o. Ad. anhåller all från den inom Ekon.Ulsk. mig anvista plats varda befriad, med bibehållande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tilikiinnagaf, alt Hr von Ehrenheim, Christian Willi., i anseende till tjenstegöromål,jemväl anhöll att blifva entledigad från sin befallning såsom ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., med bibehållande af riksdagsmannarätt. Äfven denna anhållan ldef af R. o. Ad. bifallen; hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer att välja 2:ne ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. Hamilton oell Hr von Ehrenheim.
KriASoeb Kammsr-OolleAierns, bvilba i 8ä beskslkadt skiek detta ärende vid Aemensamt 8ammanträde under ökverläAAninA körebakt oell likaledes, för dera8 del, kunnit det ak Dormsjö, Klosters oek Stjernsunds brukseAare gjorda anbud sntaAliAt oeb med boställets kördel öfverensstämmande, bakvs nu, med bandlinAsrnes öfverlemnande till Lionel. Majit, i underdäniAliet Kem8tällt, de^ XonAl. Majit täck tes, pä Arund ak 77 § i KeAerinAsformen, till liibets nä8ts Ständer framställa KädiZ Diopositioil om bifall till den uppförda körvnniAen om ikräAavarande bskläAenIieters aksöndrinA frän f. d. Otverste.-bostället Kas KunA8A'ärd oeb öfveriätande till körrbemälde brukseAsre, emot en ärliA skAäld till KunASAärden af ett skeppund stänAjern frän Dormsjö, ett lialkt skeppund M7r§a ?eo/>0Lr4rozr, kt:o 24. 25 8lv6)n,untl 8tänAj6iii fiäil KIo8tei8 oell ett Ilsllt 8lce^ponä 8tllilo'j6lii kläll 8t^ern8llllä8 ölllll. ^ill livsä I<I'IA8- oell Kilmmsi-OolleAieeil» 8aluiill3 i uiläeiäälliAllel liem8töllt, 1ill8t)'lkt6 8t3t8-Rllclet Ivoo^l. iVIoj:t8 lX'älliZ» Moll. KoilZl.
Denna Domstol, som Riks-Rält. kallas, skall i sådant fall beslå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea HofRätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna lili alla rikets Coliegier, fyra de äldsta Stals-Råd, högste befälhafvaren öfver de i Hufvudstaden tjenstgörande trupper, högste närvarande befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda eskadern af Arméens Flotta, tvänne de äldsta Råd i Svea Hof-Rätt och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Coliegier. Då, antingen Justitie-Kanslern eller Juslitie-Ombudsmannen finner sig befogad att Högsta Domstolen samfäldt eller serskilde dess Ledamöter inför Riks-Rätten tilltala, aske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hof-Rätt, såsom Riks-Rältens ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas. Presidenten i Hof-Rällen foge derefter anstalt om RiksRältens sammanträde, för att kallelsen utfärda och målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan han delta underlåta, eller någon af de öfrige före - 102 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. nämnde Embetsman undandraga sig att uti Riks-Rälten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt, till lagligt ansvar. Hafva en eller flere af Riks-Rättens Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, oin Tolf deruti sitta. Är Presidenten i IlofRätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denna Domstol äge, sedan ransakniugen fulländad är, och Domen efter Lag fälld, att densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen bafve makt att sådan Dom ändra, Konungen dock obetaget att göra Nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. §. 103. Vid hvarje Riksdag skola Riksens Ständer välja Tolf Ledamöter af hvardera Ståndet till en Nämnd, som äge att döma, huruvida Högsta Domstolens -samtlige
S. D. A nyo föredrogos ConstitutionsUtskottets den 12 och 15 Juli afgifna och den l/f. på Bordet lagda Memorial: 1:0 rörande tillägg uti 46 och 56 §§. Riksdagsordningen. 2:0 Rörande en ny §., hvilken borde införas mellan den 37 och 38 §• Regeringsformen; och blefvo dessa förslag af Rid» derskapet och Adeln godkända till den kraft och verkan 56 §. Regeringsformen föreskrift ver. Ut Supra. S. D. Efter förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvars-och OeconomieUtskottets den 6 och 12 Juli, samt den 14 och 16 Juli på Bordet lagda Betänkanden och Memorial: 1:0 I anledning af väckt fråga om medel till Svenska 'Klädesfabrikernas upphjelpande. Den 17 Juli. e. m. 839 2:0 1 anledning af återremiss af Utskottets Memorial, rörande ersättning åt Rotarna för Rote-Soldater, hvilka i och för arbetet vid Götha Canal blifva till Kxigstjenst oduglige. 5:0 I anledning af Kongl. Ma}:ts Nådiga Skrifvelse rörande förändrade bestämmelser, i afseende på levereringen af Hö och Halm. 4to I anledning af väckt fråga, om jemkning i den vid de årliga KungsHästarna iSjette Fögderiet af Upsala Län skedda förvandling. 5:0 I anledning af väckt fråga, om inrättande af Arbetsoch Uppfostringshus för Dahl-Allmogen. Ut Supra. S. D. RiddarhusUtskottets den 14 Juli på Bordet lagda Memorial af den 6 nästföregående, angående medel till Reparation af Riddarhuset, blef nu å nyo föredraget och af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut Supra. S. D.
Ad. redan afgjort frågan om den artikel, som i Ulsk:s förslag är utförd' under rubrik af Gjutna Jernarbeten, ej specificerade. Hvad angår smidda Jernrör och rör af andra metaller, så har Hr Hjerta hemställt, att införsels-tullen, derå skulle bestämmas till lika belopp med tullen å det råämne, hvaraf de blifvit tillverkade, men råämnet för alla metaller är väl malm, och malm är hittills tullfri och blifver det väl hädanefter. Jag förmodar alt detta icke varit Hr Hjertås mening, och då fordras väl en närmare förklaring. Frih. Palmstjerna: Då det icke lärer gå väl an att vid första handläggningen bos R. o. Ad. behandla någon fråga, som icke något Utsk. förut specielt yttrat sig öfver, och denna fråga kan vara något invecklad samt erfordra uplysningar, sora kanske icke nu äro för handen, så hemställer jag om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att denna fråga remitterades till Bevilln.- Utsk., så att Bevilln.Utsk. tager den under pröfning och afgifver deröfver förslag, som kan komma under II. Stu-s behandling. Gr. von Platen, Baltzar: Jag ber blott bär att få anmärka att man icke må fästa sig vid denna benämning af smidda rör, ty de äro valsade och de valsas här i Sveriges med en äfvenledes här upfunnen och tillverkad machin. Jag anhåller derföre att ordet smidda icke måtte begagnas. Hr Fåhrteus: Jag anhåller att få öfvergå till instämmande i det förslag, som af Frih. Palmstjerna blifvit gjordt i fråga om äterremiss af denna punkt till Utsk. Hr Hjerta: Jag förenar mig i den hemställan så mycket heldre, som Utsk. derigenom får tillfälle att yttra sig om Rör af koppar, messing, tenn eller andra metaller, som jag tog mig äran omnämna i mitt första anförande. Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. remitterades den nu väckta frågan om serskild tullbehandling för
»Är det någon som herrskapet vill träffa?» »Tigersköld», sa nu en blyg flickstämma. »I konungslig snäcka mitt rykte blef födt, och » skref fröken. »Men han lefver ju!» inföll nu en amper fruntimmersröst. »Har han svarat, så är han död», sa ordföranden. »Men det är väl starkt! Jag har ju nyss –» »Ingen hetta, min nådiga, ingen hetta! Låt oss fråga. »När dog Tigersköld?» »Han har alldrig lefvat», skref fröken. »Hvem svarar?» »Ha ha ha!» ritade pännan så fort den kunde flyga. »Äh», sa pojkrösten. »Fröken skrifver alltid ha ha ha, när inte fröken vet hvad fröken ska skrifva.» »Jag!» Skuggan vid bordet flög i luften som uppknäppt ur en ask. »Ljus, ljus!» skrek ett par röster. »Lugn», sa andra. »Jag – förolämpas – ingen – kan – vidare förmå mig », sa fruntimmersskuggan darrande fram och åter i dunklet, som om hon varit satt på spiral. »Åh fröken får väl lugna sig. Min son är inte den som låter lu –» »Mitt herrskap, mitt herrskap!» skrek ordföranden, och så smög Gustaf och jag oss osedda ut under den allmänna villervallan. Strax därpå hann kaptenen upp oss. Han såg upphettad och förargad ut. »Det är så», sa han, »att det finns en hel mängd okynniga andar, som inte begär bättre än att få ställa till villervalla.» »Det är väl sådana där sosialistandar, kan jag tro», sa jag och nickade. »Dem kan man undvara redan här på jorden.» »Det är inte gärna möjligt, när man betänker sällskapet. Nej, snarare då några små poeter, som kännt sig tillbakasatta, och nu tar hämd. Emellertid är det obehagligt när det inträffar, fast det naturligtvis inte en smul invärkar på det stora i själfva ideen.» »Men», sa jag tvehågsen, »om det värkligen finns andar, hur går det då med bibeln?» »Utmärkt, min nådiga!