Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad denna § särskildt angår, så har det varit med särskildt afseende på den inskränktare tillgången å publika papper, som här finunes, som den blifvit framställd i sin nuvarande ordalydelse; men man har icke velat inskränka Fullmäktige vid de papper de förut hade köpt, och derföre åt dem öfverlemna! alt antaga äfven andra, ibland hvilka t. ex. Jerncontorets sedlar, ty Jerncont. hörer också till andra verk och inrättningar, livad särskildt angår att köpa utländska statspapper, så är det utan fråga att det vid många tillfällen kan hafva en stor fördel med sig; men ännu är Bankens silfverfond så ringa och våra tillgångar, hvarmed vi skola öka den, sä knappa, ali jag tror det denna fråga nu kan förbigås, och att man, om det beslut fattas, att bancovinsten skall förblifva vid Banken, derigenom möjligtvis kan lemna en utväg alt åtminstone ställa den hoplagda summan så, att den blir disponibel för Ständerne vid nästa riksdag, och icke dermed må gä som vid denna, dä Ständerne ej kunde disponera denna bancovinst, af den factiska orsak, att man icke ansåg sig kunna indraga den ur allmänna rörelsen. För min del har jag således ingenting emot om denna § antages. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: I afseende å ifrågavar. § hafva åtskilliga förslag till ändringar af dess redaction blifvit väckta, hvarföre jag anhåller att få fästa mig vid ett i sänder af desamma. Man har yrkat, att det borde heta ”minst fem millioner. ” Jag torde få hänvisa lill den upplysning, som BancoUtsk. lemnar i föregående stycke sista raden å sidan 4 och första raderne å sidan 5, der det säges: ”för uppköp af dylika papper utöfver den af Etsk. föreslagna summa af 5 millioner, finnas ej medel att tillgå annorlunda, än genom indragning af någon utaf de lånerörelsegrenar, hvilka af Banken bedrifvas eller förläggas.”
Hrr, återfinnas i den bekanta historieskrifvaren Rottecks afhandling om »Stats-lyxen», der denna fråga behandlas. Jag uprepar, att jag ieke vill motsätta mig ett anslag i berörde afseende; men, utgående från de grundsatser jag nu haft äran tillkännagifva, kommer min röst i afseende å penninge-beloppet att helt oell hållet blifva beroende af utgången af den första frågan, eller huruvida R. o. Ad. i motsats till StatsUtsk:s Utlåt, kommer att bifalla den af mig yttrade åsigt, att det anslag, som af K. M. blifvit äskadt för H. K. H. Prins Oscar, med anledn. af Ii. K. H:s snart förestående förmälning, kommer att utgöra en tillökning i K. M:s hofhållnings-summa, men icke såsom ett särskildt anslag för nämnde Prins i budgeten upföras. Frih. Cederström, Anders: Ehuru jag icke motsatt mig det af K. M:t äskade anslag i förevarande hänseende, har jag dock, såsom min motion utvisar, ansett detta anslag böra upföras på Konungens hofhållningssumma; skulle det derföre.icke beviljas på det sätt nämnde motion innehåller, nödgas jag helt och hållet motsätta mig detsamma, emedan jag anser det stridande mot landets nytta och det allmänna bästa att bevilja anslag, hvilka hafva till följd ett oberoende för Arffurstarne af Konungen, hvilket icke kan vara förenligt med samhällets välförstådda intresse. Den princip, som i K. M:ts Propos. är följd, förekommer nu för första gången under vårt nyare Statsskick, och jag anser det derföre vara af vigt för oss ,att noga betänka hvad vi göra. Det är icke så mycket för den närvarande tiden som detta är af nöden, utan fastmer för 210 Den 21 M ars f. m. framtiden; ty svårligen skulle man vilja ändra eller rubba den grundsats, som en gång i detta fall blifvit följd. 1809 års lagstiftare hafva också bevisligen genom 44 § Reg.Fm sökt tillvägabringa ett så beskaffadt stadgande, hvarigenom de K. Arffurstarne ställts i fullkomligt beroende af Konungen.
Det är en gemen inrättning den postinrättningen; det ilar alltid i mina nerver när jag hör ett posthorn; nu, tänker jag, kommer den krabaten och trumpetar för ett björnbref eller något dylikt; de ha ett säkert väderkorn de der herrar fordringsägare och skicka sina bref som sporrhundar efter hederligt folk, hvart man än vill fly. När man kommer ned åt landsorten så här, skulle allt vara bra, blott inte posten vore; men de satans kommunikationerna! och likväl skrika ständerna på ökade kommunikationer. Jag önskade att de fyra 30 stånden hade fått så många af det slaget som jag, så skulle de tacka Gud att de inte ökades. Memorialer, promotorialer, kommunikationer, resolutioner, stämpladt papper och expenser jo, jo, jag vet hvad det vill säga. En Betjent (kommer från venster med tre bref). Här är Kammarherrens post. (Går till venster.) Kammarh. (håller brefven i handen utan att se på dem) . Se så, nu äro de då här. Tre stycken! det va' rätt vackert; de ä' tämmeligen tunga. Sådana der figurer skrifver alltid på groft papper. Det är en observation som jag har gjort. Jag trotsar den, som nånsin sett ett björnbref skrifvit på rosepapper. Ha, ha, ha! nåh, kurage, det är då inte första gången, nej, verkligen inte den första, (suckar) troligen inte heller den sista! Låt se: (ser på ett bref) ja så, från min mamma; åh, det kan jag utantill. Det börjar: "Min innerligt, evigt älskade son! jag har inga pengar nu, mitt hjerta svider" , och så vidare "att jag inga har inne nu. Om du såg mina tårar", och så vidare. ( Stoppar brefvet obrutet i fickan.) Det här 31 läses vid tillfälle, ty hade det varit pengar i, hade gumman nog rekommendera det; hon rekommendera femti riksdaler! Ha, ha, ha! posten kunde kantänka bli röfvad på femti riksdaler, ha, ha, ha. (Ser på det andra brefvet som är tjockt och stort.)
Sedan jag fullbordat min femte tafla, gick jag med den till en erkänd konstkritikus. Oaktadt min ungdom, hade jag dock smakat nog bitter kalk i verlden, för att inom mig bära idel förhoppningar; jag förstod, att dessa rätt ofta ombyta namn, heder och värdighet och kallas sedan illusioner. Jag var beredd på det bästa som det värsta, beredd på ett min tafla kunde höjas till skyarna eller störtas till afgrunden. Nu ville händelsen, att hos den man jag besökte för att få ett domslut, voro vid samma tillfälle en stor hop konstkännare samlade, hvilka just för närvarande höllo på med betraktande af taflor, här och der utbredda. Jag namngaf mig för värden och angaf mitt ärende. Herrn kommer som i grefvens tid sade han jag har bedt till mig några vänner enkom för att bedöma taflor af inhemska konstnärer. Får jag be om er komposition. Jag tänkte inom mig, att hvad han kallade grefvens tid, dock i sjelfva verket var någonting helt annat; ty när så många konstdomare äro tillsammans, fordrar deras inbördes högvigtighet en större sparsamhet i loforden, en större riklighet i anmärkningarne. De betraktade taflan med uppmärksamhet och tycktes hvar och en vilja afvakta de öfrigas omdöme. Slutligen sade en af dem: Att min herre icke är just alldeles nybörjare, ser man nog, men likväl måste jag försäkra herrn, att taflan är mera bizarr än vacker. Den unge konstnären torde jäkta efter originalitet vidtog en annan. Dessa högförnäma yttranden, åtföljda af sura och likgiltiga miner, hvilka stodo att läsas i hvars och ens anlete, gjorde mig förtörnad; ty om jag än var beredd på tadlet i dess högsta potens, så hade jag likväl icke väntat denna försmädliga likgiltighet, denna öfversittareton. Jag lade dock band på min vrede och svarade så obesväradt jag nånsin kunde: Det kan visst vara, att taflan icke har särdeles värde, men efter originalitet har jag aldrig jagat, utan om så är, att någonting originelt här finnes, har det kommit sjelfmant och oskyldigtvis. Tydligen såg jag, att detta svar misshagade dem alla, och den, som först yttrat sig, tog till ordet:
Ständer blifvit föreslagen den förändring att afgiften för hvad som öfver en tiondedel af del anmälda beloppet blifvit tillverkadt må utgå med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i § 19 finnes bestämdt, men att afgiften för det öfriga öfverskotta må utgå med hvad denna § föreskri Iver; Och enär, efter hvad erfarenheten ådagalagt, den dagliga tillverkningen icke kan pä förhand så noga bestämmas, alt den icke något öfvereller understiger tillverkarens beräkning, hafva Rikets Ständer ansett det i denna § förekommande stadgande, att, då tillverkning under en termin med mera än en tiondedel öfverskjuler det anmälda heloppet, afgiften lör hela öfverskottstillverkningen skall utgå med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i § 19 finnes bestämdt, böra ändras sålunda, att den förhöjda afgiften endast må utgå för den del af öfverskollslillverknirigen, som öfverstiger nämnda tiondedel. § 24. Den i 2 mom. af denna § omförmälda straffbestämmelse för den, som, oaktadt han försummat att erlägga afgift för anmäld bränvinstillverkning, handteringen utöfvar, har blifvit flyttad till art. V, hvilken innehåller öfriga bestämmelser om ansvar för öfverträdelse af denna författnings föreskrifter; hvadan ifrågavarande moment blifvit här uteslutet. § 35.
Folkskolorna å landet, om införande af Elementar-Landtbruksundervisning i. I. 211. R. 235- Se vidare Stats-, Bevillningssami Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 19. — om användande af en del af bränvinsbrännings-afgiften till, ^ XI. B. 230, 267. A. 286 Folkundervisningen, om beviljande af anslag till dess befrämjande. XL B. 322. A. 327. E. 417. Fondsystem, inhemskt. Se Statsskulds-svstem. Fordri ngsegare, om rättighet för dem att för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma direkte till Länsmannen. III. Forn! ämningar, om utfärdande af ny författning till skyddande af landets. Forselles, Adam Magnus Philip af, yttrande. VI. Forsellöns-ersattning för räutespanmål som ej kan till leverering in natura uppsägas, angående dess omedelbara tillhandahållande åt vederbörande räntetagare. VII. B. 520. A. 536- VIII. E. 103. — för korporaler vid indelta arméen och samtliga soldater vid Södermanlands Regemente. Se Aflöningsspanmål. Forshaga och Dejefors i Wermlands län, angående begärdt ytterligare statsbidrag till fullbordande af slussoch kanal-anläggningarne vid. I. 180. R. 183. Forum privilegiatum, om upphörande af Ridderskapet och Adelns. ^ I. R. 221. VIII. B. 19S, 200, 221. A. 229. Fraktningsriitt öfver Calmar sund, utsträckt, för personer boende mellan färjeplatserna Röhälla och Fröbvgårda på Olands vestra kust, angående. Francken, Georg Wolfgang von, yttranden: II. 686- IH. 391. IV. 210. Freese, B. M., Apotekare, angående ett föreslaget lån till honom för bedrifvande och utvigdning af en inom Arbrå socken i södra Helsingland af honom anlagd liuberednings-fabrik.
Nej, jag var inte ens mörkrädd som barn. Men jag är rädd för Den Oändlige, mumlade han. Jag kan inte rädda er från honom nu god natt! Hon räckte honom sin behandskade hand och han kände sig plötsligt sårad av hennes köld. Helt lätt tryckte han handen och så försvann hon i porten. Han stod en stund kvar och stirrade på huset. Sedan gick han sakta nedåt Norr. Med stor bitterhet satte han sig den natten upp på sin bädd av trasor uppe på ateljén, ur stånd att sova. Det är henne jag saknat, mumlade han. Vad söker jag nu lycka? Har jag då inte sett tillräckligt av kvinnor han ville ej tänka på dem men kunde ej låta bli till och med Crispi från Scab Way kom fram ur en vrå. Hade hon flera barn nu än när han for ifrån henne? Bar något av dem hans drag? Berättade hon för någon ny käck skeppare hur kär hon haft David svensken, som legat sjuk och som inte kunde köpa mat för hennes pengar? Gick där någon något slarvigt bylte i en gränd och tog emot stryk av den elaka Tozy och som han var skuld till att det gick där? Bah! Det här var bara djävulen som pekade finger åt honom och viskade: var så god, där har du dina rätta hustrur, din trasslusk! Kliv inte in bland människorna, där hugger du i sten! Hur skulle han kunna äta och dricka med den här galenskapen i huvudet? Han var ju redan ångestfull av tillbedjan. Han älskade hennes själ och varenda bit av hennes kropp och hennes dräkt. Han avgudade och åtrådde, högaktade och tillbad. I morgon skulle han gå och säga henne allt, han skulle ej bry sig om vad hon svarade, blott han fick säga det. Hon fick kasta ut honom om hon ville. Men hennes man? Hon var ju gift! Varför hade han ej tagit reda på de närmaste omständigheterna av Hartman? Komma vad som komma ville hon skulle få trampa på honom, spotta på honom. Men skulle i alla fall inte slippa undan att få veta det! Denna kärlek hade överrumplat honom så hastigt att han nästan häpnade när han eftersinnade det. Hur hade detta gått till? Han var väl bara ett stort barn, fast mycket erfaret i en del ting, han hade flammat till många gånger men aldrig så Han somnade innan kamraterna kommo in och drömde, men inte om henne.
Föredrogos och lades till bandlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 28 sistl. Maj e. m. på bordet lagde mern.: N:o 104, i anledn. af ålerremiss utaf betänk. N:o 53, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske Trosbekännare här i riket tillerkände; oell N:o 105, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk. N:o 57, dels om uphörande af Bevärings-manskapets årliga vapenöfningar, dels ock införande af exercis sockenvis, och -dels om rättighet för beväringsynglingarne alt sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjenstgör», antingen tilt lands eller sjös m. m. Föredrogos, men bqrdlades ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, nedannämde d. 31 sistl. Maj på bordet lagde betänkm och utlåta: nemi. från Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskotten: N:o 9, i aDledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till ersättning för under gängse smittosamma boskapssjukdomar nedslagtade kreatur; N:o 10 i anledn. af väckt fråga om någon billig ersättning åt dera, som göra förluster i anledn. af tillämpningen utaf K. Förordn. d. 23 Januari 1828, rörde smittosamma sjukdomar hos djuren, samt serskildt åt hemmansbrukaren Petter Svensson den yngre i Mjördeved för irenne af rotz angripne och enl. författningens föreskrift dödade hästkreatur. Bevillnings-Utskottet. N:o 6, ang:de stämplade pappersafgiflen; N:o 7, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; N:o 8, ang:de städernes salu-accis.
D?t bitr fälcdrs endast det importerad s öswerskott s dan cvnsumtionen och inrikes astättaingra pä stället är Mräknad, sam kan exporteras och om detta ster frän en eller siere/ eiler fördela dt pä alla Rikets St'pcl - Etädcr, sä blir svrhäl-audek lika pä Det hela hnad K önans u 'pbö d »vidkommer, hwilkm uppbörd alltid as ber l Riker giVaronswande stall utgå Det mrdgidwes deremot att Kronans uppbörd för de »varor som ! Riket g varstadna, kommer att något sednare iiigä än nu dä den hivar>e manad nppbäres och remiticras frän Tullkamrarns; men deria, söiffott blikwer ej iängrvanot, tv innom hivarjs ärs stut förlullas, älwen af Nederlagen, fä Myste! som pä hmarje Ork rvonlig-n consummeras och al ättrs och det ändock succchipe fö r och sede nare ester som afsättningeu gär; och mer insörstrlsives ru »vanligen ei Utan pä de fläste ställen mindre än svin rör ottens ärliga re hos och afsättning calcu-eras ätaä; de belodstgaste uppbörder för utUMkes inkommande wa:v>' kunna äfwen nu ej päräknas förr ch» sednare halsten och en stor del sista qtvartalet af ärer dä Fartygen manligen först Återkomma frän de Wärliden söretagne reior. Männe det detzutom ej more billigt ott äfwsn med uägon uppoffring i afseende pä tiden till Tull-medlens indrilwande underlätta de Handlandes Industrie och arbetsamhet, dä deraf äkwen minnes den husrvudsakliga fördel att mängen lvm »!» wäl lunde staffa sig urwäg till rvcrrans inköp utrikes, men
A-minstone i södra Häradet och den delen der jaz är boende, funno mängden af wältänkande husbönder del wara billigast all utgöra en man pä gärd eller 1,12-3 man och resten af Wisby Stad, hwarigenom alla med kläder och föda drogo en lika börda inom Landel, hwilket as dem ansägS sä mycket rättwisare, som Landels innewänare, uppå silk gjorda underdäniga förbehåll, erhöllo Konungens nådiga försäkran, att della Landrwärn aldrig wid något tillfälle skulle kunna dragas ifrän lander till andra Provinsers försvar. Skalle den under kriget 1788 och 1790 wihlde fria och modiga anda ett försvara sin Fosterbygd, och hwilken ändteligen syntes lifwad 1828 wid återföreningen med wärk Fädernesland Swerige, nu mera wio denna ndepunkt wara q väsd eller aldeles steckttad hoö mine Landsmän,-st förtjenande: r662 Dxn 27 November - ival akt noga utforskas hwad som dertill kan wara orsaken, eller hwem sädant wällak, och har i sädan händelse mycket bedragit mia tvid framställandet af nödwändigheten af Gottlands förswar och medlen dertill, och bLr ssaiigen tro, att det aldrig war Almogens rena öfvertygelse 1808, enär den mangranut urlofwade inför Protokollet, att lika mangrannc som under 1788 ärs krig lära öswa sig i »vapen och förswara sitt Land. För öfrigt har af mig någon rotering aldrig blifwit föreslagen, hwickeu enligt Negerings-Formen Utan af Konung och Ständer icke kan uprättas.
Förklaringen den 14 Maj 1805 föreskrifter, för domstolen uppvisas; varande, för sådane händelser, föreslaget: a) af Jan Hildersson: ”att köpet måtte få i allmänna tidningarne kungöras, med viss förelagd lid för ilen eller dem, som förmena sig ega fog detsamma klandra, sitt klander hos domstolen anmäla, vid äfventyr, att den sökte lagfarten må beviljas”; samt b) af Håkan Eriksson: ”att domaren, hos hvilken lagfarten sökes, må ega att anmäla förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, som hör föranstalta om kungörande deraf, såväl i allmänna tidningarne, som i Häradets atla kyrkor, och att, om ej klander emot köpet väckes inom viss lid, domstolen må ega bevilja lagfart, sedan likväl Pastor i församlingen, der fastigheten är belägen, på grund af behörigt sockenstämmo-protocoll, intygat, all, så vidt kunnigt är, säljaren varit rätter egare.” Utskottet Får, i anledning häraf, afgifva följande utlåtande: Stadgandet i Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, att, när lagfart sökes, de handlingar, som styrka förre egarens åtkomst, höra uppvisas samt innehållet deraf i lagfarts-protocollet antecknas, innefattar ett säkerhetsmått, som ansetts nödigt till förekommande deraf, alt uppbud uppå olaga åtkomst må meddelas; men, om vigten af det ändamål, lagstiftaren sålunda velat befordra, ej bör misskännas, lärer ej eller den omständighet få förbises, att, då, såsom det understundom inträffar, eganderätts-handlingar, genom vanvård, försummelse eller olyckshändelser, förkommit, och köparen vid delta förhållande, emot omförmälde ovillkorliga stadgande, ej kan å köpet erhålla lagfart, stora olägenheter måste för honom uppstå, hvar - Lag-Utskottets Betänkande, N\o 133, 39 ibland äfven må räknas, att han ej kan pantsätta egendomen eller blifvér betryggad emot bördsanspråk, förr än den i omförmälde Kongl. Förklaring utsatta häfd mellankommit.
Majlis förut fattade nådiga beslut, uppsatte förslag till Kongl. Maj:ts nedannämnde nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående anslag af kronotionde till fyllnad af 2:ne bristande prostelunnor inom Norrköpings kontrakt af Linköpings stift; och 2:o om anslag —■ —i och behagade Kongl. Majit, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådane de finnas detta protokoll bilagde, samt befallde, att nådiga propositioner skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo C. A. Th. Adelgren. 16 Kongl. N:o 94 •Auk. till Exp. Utsk. den 18 Maj 1857, kl. 2 e. m. Kongl. Majis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om anslag al'vin-och byggnadssäd för Trosa slads-församlings kyrka; Gifven Stockholms Slott den T2 Maj 1857. Hos Kongl. Majit har Kyrkoherden i Trosa stads-församling C. J. Nyqvist, å församlingens vägnar, efter dertill vid allmän sockenstämma erhållet uppdrag, i underdånighet anhållit, att som denna församling, med en folkmängd af endast 466 till större delen medellösa personer, hittills för sin kyrkokassa saknat förmånen af sådant kronotionde-anslag, som under benämning af vinoch byggnads-säd, tillgodonjutes af rikets flesta församlingar och hvaraf den kännbara olägenhet för församlingen uppstått, att någon kyrkokassa, motsvarande kyrkans behof, icke kunnat bildas, helst kostnaden för behörigt underhåll af kyrkan, som, i förhållande till folkmängden, är ovanligt stor, uppginge till högre belopp, än hon mägtade bestrida, Kongl. Majit måtte till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig proposition om ett lika beskaffadt anslag till Trosa stads-församlmg af tre tunnor spanmål, som vid 1850 — 1851 årens riksmöte blifvit Askersunds stads-församling beviljadt, att, såsom vinoch byggnadssäd för kyrkan, i penningar efter länets markegångspris årligen utgå.
Sker detta ej, anses denj omröstning, som skett, hafva åsyftat utrönande af i hvad ordning röstas skall öfver en i sender, och gånge då, som föreskrifvet är i §. 77 mom. 4- §. 81. Det val af sex Committerade för Tryckfrihetens vård, som i §. 108 Regerings-Formen anbefalles, sker af Gemensamma Kammaren. Falla härvid mer än hälften af rösterna på en eller flera, vare den eller de behörigen valde. I anseende till den eller dem, på hvilka ett mindre antal röster fallit, gånge', som för dylik händelse föregående i afseende på Justitice-Ombudsmannen, stadgar. §. 82. Till den nämnd, som i §. io3 Regerings-Formen föreskrifveSj utnämne Öfre och Nedre Kammaren hvardera tjugufyra egne ledamöter, hvilka samma dag sammanträda och fullgöra sitt åliggande. §. 83. Till Ledamöter i Utskott, eller valnämnd af en eller annan art, eller den i föregående §. omtalade nämnd, må icke någon af StatsRådets eller Högsta Domstolens Ledamöter väljas, ej eller Justitias-Canzleren, ej eller Justitife-Ombudsmannen. Ej eller må någon, af hvilken Riks-församlingen kan fordra redo och ansvar, inväljas i det Utskott, der redovisning för hans egne göromål och embetsåtgärder kan förekomma; börande i sammanhang härmed iagttagas, att i de mål, som personligen röra en Ledamot af Riks-församlingens Kamrar eller Utskott, han väl kan öfvervara öfverläggningarna, men ej besluten,^ Bil. till Constitutions-UIskottets Memorial, N:o 58. §. 84* Gemensamma Kammaren väljer vid hvarje Riksdag sex m ägt ige i Rikets Bank , sex Fullmäktige i Riksgälds-Contoiret och tjugu fy ra Ledamöter för hvar och en aj de årliga revisionerj som innan nästa Riksdag kunna ifrågakomma. En och samme kan väljas till flera af dessa revisions-förrättningar.
Bryter nägoa häremot, böke som här nedanföre nci ss § finnes stadgadt, hwarä Riddarhus-Fiscalcn noga vch alfwarsam tillsyn hälla bör, och hrvadan honom äfwcn owillkorligen äligger att tvid alla de wal och voteringar hwarom denna I stadgar, tillstädes wara. Ingen mä ej eller wid votering rösta, som i upprops-listair ej antecknad finnes, fastän han ock för sin person skulle med Pollct försedd wara» § s2. W!d alla sädana wal och voteringar hwarom förcgäcnde § handlar, stola twänne upprop ste, den som stg ej infinner enar Lidra uppropet för hanö Bänk werkställes, hafwer sin rösträttighet ten gängen förlorat § 53- Finnes wid wal eller votering Line sedlar samMansikta eller finnes sedel pä nägot sätt märkt eller tecknad, ware alla sädanc sedlar ogillade.