Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den utskrifning af manskap, som 1703 verkställdes, sattes 5 kronohemman om roten, då deremot 10 utsockne frälsehemman tillädes hvarje rote. Aid 1708 års utskrifning logos 3 hemman af de förra och 6 af de sednare, men vid 1711, 1712 och 1713 årens utskrifningar svarade utsockne frälset lika med kronohemman. ULi Malmö Recess var lofvadt, att de nya provinsernas adliga privilegier skulle med de gamla svenska provinsernas jemföras och att vidare skulle afhandlas, huru privilegierna å begge sidor ”målte förblandas och inrättas”: men en sådan jemkning för sig gick icke, förr än i sammanhang Bih. till R St. Pr. 184 7 & 1848, 1 Sami. 1 Afd. 8 Haft. 2 10 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N:o 29. med de privilegier, hvilka, efter enväldets afskalFande, för hela Rikets Adel utfärdades. Emellertid hade de nya provinsernas Adel den 7 Juni 1664 erhållit ”admission och incorporation” i svenska Riddarhuset. Kongl, privilegierna den 26 Maji 1719 innehöllo ingenting serskildt för de nya provinsernas Adel, men frågan om utsockne frälsets deltagande i rotering förekom följande året och uti Kongl. Resolutionen den 27:de Januari 1721 förklaras detta frälse med skäl och fog icke lära undandraga sig rotering.
– Beredd på detta spörsmål, höll jag ett ståtligt loftal öfver min nya maka, hvaröfver Schahen syntes förnöjd. – Godt, sade han, men du skulle blott se Nuhr Dsjehan! Må du lefva lycklig och nöjd med henne, efter ... – Han afbröt samtalet, utan att vidare förklara sig, och jag var högst belåten med att han ej ingick i något utförligare samtal öfver min makas för mig alldeles obekanta fägring. Vi hafva öfverlagt, Valida och jag, om din och min tillstundande resa, sade Fatme till mig samma afton, och vi hafva funnit det tjenligast att du föreger en vallfart till Mekka, och äfven verkeligen begifver dig dit, sedan du aflemnat mig på Ceilon, dit jag följer dig i manskläder. Du bör med första dertill begära Konungens tillstånd, hvilket han förmodligen ej lär neka dig. Mellertid lärer knapt derpå vara att tänka, förr än han återvänder till Afghanistan, hvilket sker efter tre eller fyra veckor, dels emedan han förmodligen vill behålla dig så länge han är här, dels emedan mitt försvinnande efter hans afresa väcker mindre uppseende. När man då upptäcker, att äfven jag är borta, lär man utan tvifvel förmoda, att jag betjenat mig af din frånvaro för att komma på flykten, och vi skola nog träffa sådana anstalter, som sätta detta utan tvifvelsmål. En sak hade jag så när glömt, tillade Fatme, sedan vi redan tagit god natt af hvarandra. Man har berättat Valida, att du äger en liten vacker holme i sjön Dall, och hon önskar se den. Du torde således tillåta mig att utan dig, i morgon helt tidigt, begifva mig dit, för att ställa i ordning hvad som behöfves till detta besök. Du vet bättre än jag, att du, enligt edra orimliga qvinno-fientliga seder, icke får vara närvarande; men sedan hon afrest, kommer du för att afhämta mig; enligt mitt fäderneslands seder skulle denna uppmärksamhet höra till en gift mans pligter, men enligt edert lands är det en etiket, som du, för att ej väcka misstankar, måste bevisa mig såsom prinsessa.
Skulle åter Privat-bankerne upphöra, synes mig angeläget att ersätta desse sålunda, att en möjlighet kunde beredas att, inom alla rikets olika provinser, framkalla till verksamhet alla de stora kapitaler, som nu ligga ofruktsamme, genom sådane af Rikets Ständer garanterade penninge-inrättningar, att så väl allmänna som enskildte medel kunde på upp-och afskrifningsräkning insättas och den för allt affärslif så oundgängliga underlättnad vinnas, att medel, deponerade uti en bank, kunna anvisas till lyftning å en annan, och derigenom ej blott större summors remiss från en ort till en annan undvikas, utan äfven det större kapital, som nu, genom afsändning per posto, uudanryckes rörelsen, komma densamma till godo, och ränteförluster samt dyra porto och assyranser undvikas. Då desse väsendtlige fördelar ej kunna genom Privateller Filial-bank-bolag tillvagabringas, ej heller statens medel kunna till enskildt förtroende öfverlemnas, tinner jag angeläget, att lånerörelsen bedrifves under statens garanti, om äfven med tillträde af aktie-egare, och då jag derjemte anser, att, uti Sverige, der räntan icke är fri och sålunda penninge-tillgången ej kan reglera sig sjelf, det är af högsta nöden, att penninge-väsendet, så vidt det rörer lån, kreditiv samt giro-rörelse står under en styrelse, som med oaflåtlig uppmärksamhet på yttre och inre förhållanden kan reglera det hela, så väl i afseende å rörelse-kapitalets jemna fördelning inom landet, som äfven med hänseende till de verkningar, hvilka kunna blifva en följd af vexlande förhållanden å verldsmarknaden, så kan jag icke med min röst understödja den princip, Utskottet velat göra gällande, att lånerörelsen företrädesvis skulle öfverlåtas till privata bolag. Hvad äter angår sjelfva förslaget, så anser jag mig dervid böra anmärka: Vid mom. 1. Att då minimi-summan för Filial-banks verksamhet icke är bestämd, är antalet af 20 bolagsmän allt för ringa.
Maj 1836, dem tillagda förlagslån af 4o 000 R:dr, till understöd för deras i Stockholm anlagda mekaniska bomulfs-spinneri och väfveri samt mekaniska verkstad, vid 1838 årsslut,- uppburit 23,5oo R:dr; och hafva sedermera, i dea mån tillgångar å förlagslånefonden uppkommit, blifvit Utässigneradef 1:0 till Grosshandlarne BefgOaan och Bohnstedt, återstoden af deras nysshämde lån, - - i6,5oo: Och 2:0 till Inlressenterne i Rydboholms, inom Elfsborgs Län an lagda, mekaniska väfveri med dertill hörande blekningsoch j,aÉi«w.i„..l,'.ilfT, glimii ffSU Transport i6,5oo; - Transport i6,5oo: *“» — appreterings-verkj hufvudsakligen för åstadkommande af sådaua hvita, släta bomullstyger, som, tinder Damn af shirtings och cambrics, hit till Riket inkomma; i afräkning å det, genom Kgl. Brefvet den ii Juni r836, bemälte Intressenter beviljade förlagslån äf 4»,ooo R:dr - 35,5oo: — —■ tillsammans 52,ooo: Hvaremot följande, före år 183g, äf Manufaktur-Diskohtfönden i Nåder beviljade förlagslåné‘Understöd, i anseende till bristande tillgångar, ännu vid l84o års slut icke kunnat vederbörande låneberätligade tillgodokomina, nemligen: Återstoden af Rydboholms Fabriks-intressenters lån 4»5oo: Lån till f. d. Handlanden P. W. Berg och Löjtnanten I. T. Berg a5,ooo: „ „ Lagmannen L. M, Trozelli - - ao,ooo: , „ Hofmarskalken m. m. Grefve N. Bark och Medintressenter 20,000: i, „ Machinfabrikanten Alex.
Exc. Hr Gunther har klandrat det föreslagna sladgandet, alt RiksStyrelsen skall föras af Statsrådet intilldess den hinner att af Regent eller InterimsRegering grundlagsenligen öfvertagas, men för min del kan jag så mycket mindre biträda den i detta afseende framställda anmärknm, som jag, derest icke ett så beskaffadt stadgande inkomme i grundlagen, skulle afstyrka hvarje förändring i gällande bestämmelser om RiksStyrelsens förande of Statsrådet. Efter min tanke kan det icke för något samhälle vara af mindre vigt alt lagen bestämmer hvilken det tillkommer att utöfva styrelsemak len, än att den bestämmer sältet hvarpå styrelsemaklen skall utöfva.*; ej af mindre vigt att det alltid finnes en laglig regeringsmakt, än att denna regeringsmakt alltid lagligen utöfvas. Della är äfven i vår nuv:de grundlag afsedt, enär den updrager åt Statsrådet att utöfva Regeringen då Konungen är urståndsatt att sköta den, men annorlunda blefve förhållandet i händelse det nu ifrågav:de mom. ur grundlagen uteslötes, men öfriga föreslagna förändringar deri intogos. Samma omständigheter, som möjligen hindra Konungen att utöfva Regeringen, kunna naturligtvis jemväl hindra Thronföljaren att öfvertaga den. Det är äfven uppenbart, att ganska lätt förhållanden kunna inträffa, som leda dertill att den kollegiala Regeringen, hvilken vid förfall för Konungen eller Thronföljaren skulle föra RiksStyrelsen, sättes ur stånd alt vara till hands för att öfvertaga den. Det skulle följaktligen kunna hända, att Regeringen under längre eller kortare tid komme att ligga nere, om t. ex. Konungen skulle sjukna, under det Kronprinsen uppehölle sig i Norge.
Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåt nide N:o 251, angående yrkad förändring i nu gällande Brandförsäkringar i .Landet, fann Pre. ste.Ståndet, sorn vidblef sitt i ämnet först fattade beslut, ingen annan åtgärd vid Utskottens ofvanberörde Utlåtande vara af nöden, än att lägga det till Handlingarrre - S. D. e, m, Bemiiterades till Constitutions-Uf. skottet Banco-Utskoltets Memorial N:o 96, i anled. ning af de Bespective Biks Ståndens fattade olika beslut öfver Utskottets Betänkande N:o 89, om öf. verlernnande till Förstärkta Banco-Utskottets pröfning af frågan rörande omsättnings beloppet för Discont-Lån. S. D, e. m, Föredrogs å nyo och lades till Handlingarnc: Lagsamt Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 247, om ändring i nu gällande föreskrifter angå. ende förvaltningen af Kyrkornes räkenskaper, m,m. Prof, Ut dr, d, to Decemb, i8if, 351 S. D. e. m. Efter ä nyo skedd föredragning af Banco-Utskottets Betänkande N;o 94, dels om för* slag till Reg.ementariska Stadganden, rörande 04- lings-Lån> dels i anledning af yppad skiljagtighet emellan de öfrige Riks-Stundefls härom tagne be slut, vidblef Preste-Ståndet sitt förut i ämnet fattas de beslut, och gillade Voterings Propositionen, S, D. f. m. Bifölls vid skedd Föredragning Stats-Utskottets Memorial N.o 658, angående slutliga bestämmandet af Arfvoden för några biträdande, äfvensom Ersättning för Renskrifnings kostnader. Stats, och Banco-Utskott ens Betänkande Nto 645, rörande användandet af de Medel, hvilka vid utredningen af allmänna Magazins-Inrättnirigens Tillgångar och Skulder till Banken inflyta.
Genom skiftets inskränkning till det ”hemman, för hvilket det blifvit sökt, vinnes icke för de ”Öfriga delägarne i ett skifteslag den förskoning för kostnader, som under närvar, förhållanden anses vara hufvud”sakligt nödig; ty ofta inträffar det, att, äfven för ett så”lunda inskränkt skifte, skifteslagets alla ägor måste afmä”tas, och kostnaden dertill kan blifva ganska känbar, äfvensom ägoutbrytningen, om den också verkställeS blott för ”ett enda hemman, verkar rubbning för de öfriga hemmanen och afbrott i jordbrukets vanliga gång; hvarjemte vid ”denna anstalt framställer sig den stora betänkligheten, att ”vid den ägojemnkning, som efter utbrytningen måste verk”ställas emellan de hemman, som icke undergått laga skifte, ”stridigheter uppstå, som föranleda långvariga rättegångar ”och, att döma af erfarenheten under tillämpningen af 1812 ”års Förorda., ofta icke slutas, förrän alla hemman, det ena "efter det andra, underkastats laga skifte, som, på sådant ”sätt successive påkalladt, upptager många års förberedelser, ”derunder skifteslaget, genom den vanvård af jordbruket, ”sorn ovissheten om hvarje hemmans tillhörigheter måste med"föra, ovilkorligt måste råka i förfall.” Af detta yttrande synes således, att inom det län, der Hr Gyllenhaal är jordbrukare, en helt annan opinion i denna hufvudsakliga fråga yttrat sig, alldeles i öfverensstämmelse roed de grunder, hvarpå Skiftesstadgans föreskrift härutinnan hvilar. För öfrigt bör jag hafva äran tillägga, hvad visserligen dessförutan bör vara kändt, att ehuru R. St. vid förra Riksdagen icke begärde någon revision af Skiftesstadgan, förordnade K. M. likväl, att denna stadgas tillämplighet för de norra länen , der Enskiftesförfattningen icke gällt, äfvensom, i anseende till särskilda localförliållanden, för Gottland skulle undersökas af dertill förordnade committe'er, utsedda bland alla medborgareclasser inom hvarje län.
Den vid subscriptionstidens slut bestämde Län-Summan", hvars afbetalnings-proCenten beräknas, utgjorde i85,oo» 8<d B;co. 2. inlösas, borde årliga Lottningar anställas emellan samtlige utelöpande, men förut icke till betalning utlottade Obligationer. Som en till ziffran bestämd uppgift på förfallotiderne för det återstående Capital-beloppet skulle fordra en vidlyftig utredning, enär Obliga tionerne äro utfärdade under mycket olika dagar, så torde anses tillräckligt, att bär blott anmärkes, det bela återstoden af Lånet till betalning förfaller inom 5 å 6 år härefter. Vid i8i5 Ars Riksdag funderad Ärlig Ränta; att af Hans Maj.t Konungen och Dess Arfvingar efter Successions - Ordningen disponeras. Uti Kongl. Maj:ts till Rikets Ständers Stats-Utskott vid 1815 Års Urtima Riksdag aflåtne Nådiga Skrifvelse, den 6 Julii, innefattande Nådigt erbjudande, att med Löseskillingen för Ön Guadeloupe (24 Millioner Transport 5,821,857: 9. 2, jJo6 jKiks-ens Ständers Transport 5,821,857* 9, 2, Francs) låta besörja liqviden af all Riksgälds.Contoirets, efter den år 1812 verkställde Afskrifning, återstående Utrikes Gäld, hvilken reducerad efter pari courser, besteg sig, vid 1814 års slut, till ett sammanräknadt belopp af Fyra Millioner 167,426 R:d, 26 sk. 2 rtst.
Utsk. har anmärkt, hvad det funnit anmärkningsvärd!, och icke hvad en eller annan enskild representant kunnat finna af sådan beskaffenhet; och hvilket Utsk. eller hvilken revision kan väl vara skyldig att framställa motiverna derför, att de icke finna ett förhållande anmärkningsvärd!? För min del tror jag, att om Utsk. vid detta tillfälle ingått i bedömande af behofven för gevär m. m. och sålunda gifvit näring åt polemiken derom, så hade Utsk. icke motsvarat sitt ändamål. Utsk. har blott framlagt, hvad Utsk. funnit oriktigt. Allt det öfriga är af Utsk. godkändt, och för detta godkännande är Utsk. skyldigt redogörelse endast inför sitt samvete. Är man icke nöjd med Utskts åtgärder, så får man skylla sig sjelf, då man valt sådana revisorer. Jag yrkar bifall till betänk., så mycket hellre, som Utsk. troligen icke skulle binna besvara återremissen innan riksdagens slut. Frih. Stjernstedt, Jac. Theodor: Det är af vigt att hafva någon skotttafla för sina rop om misshushållning och alt då bara kunna säga, att allt öses på garderna. Om man nogare kände förhållandet, skulle man finna, att så icke är; och jag skulle, utan behof af återremiss, kunna tjena Hr Dalman med upplysningar i denna del. Då beklädnaden är ställd på passevolance, måste contracten uppfyllas; och dessa äro verkligen icke för drygt tilltagna, då det bestås en soldat, på 9 månader, t. ex. blott ett par strumpor och ett par skor, o. s. v. i proportion. Hr Dalman: Jag tackar Frih. Stjernstedt för de upplysningar, hvarmed han velat gå mig tillhanda; men utaf dem, Utsk. meddelat, inhemtas t. ex., att Hästgardets beklädnad kostat 43,ooo r:dr på året, hvilket utgör mer än 17 H. ix 8a Den 4 December e. m. 100 r:dr per man.
Men att derför helt och hållet ignorera dess tillvaro och dess stora betydelse vid utvecklandet af den qvinliga karaktären, det ar att ringakta en af lifvets basta gåfvor och att förbise ett ämne för literaturen af djupt psykologiskt intresse. Utan tvifvel ar detta ämne svårt att behandla sa, att man icke verkar motsatsen af hvad man vill. Qvinnans sjalslif med dess olika former och skiftningar ar ännu delvis ett okandt omrade, ett icke till fullo löst problem. Det kan missriktas och misstydas, det krafver en hög grad a.f skarpsynthet och fin takt. för att ej gäcka forskarens möda. Men det erbjuder tillika ett s % rikt falt för den allvarlige psykologen, att vi förvåna oss öfver, att a m u ingen frestats upptaga afven ofvannainda form deraf till närmare analysering. Vår öfvertj-gelse ar, att qrinnovanskapen nu hdller på att trampa ut barnskorna för att med starkare rötter vaxa till en lifsmakt för clvinnan. Allt efter som denna utvecklas till en mera helgjuten personlighet, skall ocksa heiiiies förmåga af hel och varaktig vänskap blifva större. Och vänskapen skall för henne flI en allt rikare betydelse, ju mer en friare 1ifsåskCldiling koniniit henne att finna lyckan afven. utom dess hittills privilegierade oniråde. En ren och stark sympati är för henne, - icke ett surrogat för kärlek, som n~ångeii anser, - inen ett rasendtligt, oundgängligt vilkor för lifvets lycka. De, som i sitt lif sett förverkligadt idealet af en sådan vänskap, skola med glädje helsa den dag, d % literaturen erkänner hennes rätta vigt och betydelse. Dessa rader äro endast en. kort hänvisning till sjelfva ämnet; vi skulle geriia se, att samnia värderade penna, som gifrit anledning härtill, ville upptaga fr %gan till närmare belysning. Slutligen kunna vi icke afhålla oss från att uttala vårt tacksainma erkännade af det högsinta och värdiga satt, på hvilket Esseldc för qvinnoriias talan. Det ar med en känsla af trygg förtröstan man ser siii sak i sadana händer som hennes.
När hon gick genom rummet följdes hon också alltid af husbondens blickar. Och när hon någon gång slog upp de långa, morka ögonfransarne, hyilka höUos blygt sänkta, sken det till under dem, och der vex-lades ett forstulét leende mellan Herre och tjenarinna. Umgängesvännerna, som märkte detta, brydde borgmästaren, men han sade skrattande att för husets pigor hyste ban tillbörlig respekt. Ute i ' staden talade man emellertid mycket om en blif-vande fprlofning. Fröken Liberg och rättvisans högste representant promenerade förmodligen icke för ro skull tillsammans. Men så gjorde grosshandlare Liberg, beklagligt att omtala, en vacker dag konkurs. Misslyckade spekulationer i span-mål hade — sades det — slukat upp hans förmögenhet Tillgångarne voro så klena, att man med knapp nöd kundefa ihop ett 25 procentd ackord. Med det obetydliga öfver-skottet flyttade han at på landet och öppnade en liten diversehandel Anna reste på en onkels bekostnad tQl Stockholm för att taga telegrafistexamen. Det riktigt skar den fine borgmästaren i hjertat, nar hon räckte honom handen till afsked. Hon såg så blek ut, och ögonlocken voro så svullna. Stackars flicka! Det var den gamla visan. När fröken Liberg väl hade rest, slog dock borgmästaren sig snart i stället ut för Ebba Beckman, enda barnet till konsul Tobias Beckman, stadens solidaste aflarskarl. Knapt större än en tioåring var hon till växten, med öron och alla lemmar så små som hos Tumme-Lisa, men de vidöppna, förgät-mig-ej-blå ögonen voro så onaturligt stora, att man oupphörligt tänkte: nu trilla de ut. X-herrarne tyckte, att hon var förtjusande naiv, men borgmästaren sade, att hon var dum, irriterande dum. På en bal friade han likväl och fick ja, samt mottogs förstås med öppna armar af både pappa oeh mamma, och ett par .dagar derefter regnade ner öfver X. små kuvert, omslutande ljusröda velinkort. Den natten var der stor gråt och tandagnisslan i » de stummas läger *. Flickorna på öfverblifna kartan sade dock ingenting, utan drogo blott djupa, resignerade suckar.
Ungarnes stora blodpennor äro nämligen en stor läckerhet för deras far, som är nog grym att plocka sina barn på hvarenda fjäder, om han får hållas. För att hindra detta, flyttas genast ungarne i en annan bur, som fastsättes tätt intill föräldrarnes, så att dessa fortfarande kunna mata sina barn genom spjelorna. På samma gång försöker man lära de små alt själfva äta och gifver dem för den skull krossadt hampfrö och finhackadt, hårdkokt ägg — vatten får ej fattas. Snart hafva deras näbbar hårdnat, så att de kunna äta okrossadt frö, och de unga hanarne börja nu muntert kvittra och jollra. Önskar man nu få goda sångare, anskaffas en duglig läromästare, hälst en Hartz-fågel, och alla sämre sångare aflägsnas så långt, att ungarne ej kunna höra dem. Sånglärarens bur ställes nederst på golfvet, och ofvanpå- denna ställas ungarne, hvar och en i sin bur och den ena buren på den andras flata tak, så att de sjungande ej kunna se, utan endast höra hvarandra. Till sist några anvisningar om sättet att tämja fåglarne. För detta ändamål utväljer man en eller flere af de små blinda ungarne och lägger dem i ett bo, liknande det hvari de föddes och invändigt fylldt med bomull, hvarmed också de små öfverhöljas och hållas mycket varma; i synnerhet är detta af vikt under natten. En gång i timmen matas de med en blandning af krossade skorpor — ej kryddade — och hårdkokt ägg, tillsatt med litet ljumt vatten och socker. Yiå matandet begagnar man en gåspenna, på hvars spets man tager litet af blandningen, kittlar ungen på näbben, då han spärrar upp sitt gap, dit man lätt kan sticka ned födan. Efter omkring 14 dagars förlopp börja de själfva kunna äta och försöka på, om vingarne bära dem. Nu löna de sin fostrare rikligen för hans lilla möda genom den stora tillgifvenhet och smeksamhet, de i alla sina lifsdagar hysa för den, som varit dem i fars och mors ställe. Karin. Med minst lika stor uppmärksamhet betraktas han utaf den unga damen.
N:o 10. om upphäfvande af det i 22 § intagna förbud mot begagnande vid sillfiske af not eller vad utöfver viss storlek. Motion N:o 433. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- oell Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 10. om ändring i 22 §, i afseende på Konungens Befallningshafvandes rätt att utfärda förbud mot fiskande. Motion N:o 497. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Fjäls lastageplats oell Nordail-å bro i Westernorrlands län, om anslag för anläggning af ny väg mellan. Motion N:o 322. Slats-Utsk. Utlåt. Flaten, Kläggeil oell Killien, angående båtled mellan. Se Kläggen. Flickskolor, om inrättande af sådana. Motion N:o 178. Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. Fläsk, angående införseltullen å. Se Landtmannaprodukter. Folkskolan, om dess ställande i närmare samband med eiementar-läroverken. Motion N:o 306. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. N:o 127. R. St. underdån. Skrifv. Folkskola, högre, om presterlig tjensteårsberäkuing för lärare vid. Motion N:o 183. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. Folkskole inspektörer, om aflåtande af underdånig skrifvelse med anhållan att Folkskole-inspektör må berättigas till ledighet från ordinarie tjenst i och för anställande af inspektionsresa inom distriktet, äfvensom att sådan Inspektör må förklaras vara sjelfskrifven medlem af Domkapitel i alla folkskoleväsendet rörande mål, hvilka han der bör föredraga. Motion N:o 352. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Utlåtande N:o 49, i anledning af Riks-ståndens återremisser af Utlåtandet N:o 14, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition och inkomna motioner, angående decimal-systemets tillämpning på rikets mynt. Härvid förekommo: Hvad Utskottet hemställt och tillstyrkt å 2:a och 3:e sidorna, dels att decimalsystemet må, i afseende på rikets mynt, tillämpas, dels att räkne-enheten måtte fastställas till ett värde af \ R:dr silfver, motsvarande 32 skillingar banko, eller en R:dr riksgäld's; bifölls. Utskottets å 4:e sidan gjorda hemställan, ”att myntoch räÄne-enheten må till enahanda värde bestämmas”, afslogs. Med ogillande af Utskottets hemställan å samma sida, ”att myntoch röåne-enheten må benämnas Riksdaler”, beslöt Ståndet, att räkne-enheten må benämnas ”Riksdaler Riksmynt”, och ansågs, till följd af detta beslut, Utskottets näst derefter förekommande förslag till särskildt stadgande, som äfven igenlinnes i 3:e punkten å 8:e sidan, hafva förfallit. Det å 5:e sidan förekommande tillstyrkande, att, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, enheten må fördelas i 100 lika delar och hundradedelen benämnas ”öre”, bifölls. Med afslag å Utskottets hemställan å 6:e sidan, beslöt Ståndet, att de i ”Förslaget lill allmänna räknesättet etc. å S:e sidan förekommande 4:e och 5:e punkterna skola er hålla följande förändrade lydelse: 4:o att efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkenskap föres i två kolumner: ”Riksdaler Riksmynt och öre”, med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som endast uppgår till ett halft öre eller derunder, uteslutes, men då det stiger derutöfver, utföres för ett öre. 374 Prot.-Vtdrag den 19 Augusti 1854.