Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sådant likväl nu icke lärer låta göra sig, förenar jag mig med Friherre Anckarswärd uti att bibehålla den nu gällande flyttningstiden. Den förut varande, som inträffade i slutet af September efter nya tideräkningen, inföll efter gamla tideräkningen på den 11 October efter nya stylén; och nu hafva vi den 24 i samma månad eller blott i3 dagar sednare; och jag har med flit eftersett i RiksdagsProtocollerna på 1730-talet, eller innan nya stylén infördes, och ej funnit, att under denna för ekonomisk omsorg utmärkta period, någon anmärkning emot flyttningstiden gjordes. Jag tror således ej, att dessa i3 dagars skilnad emellan gamla flyttningstiden, sådan den var efter gamla stylén och den nu gällande, fordrar någon rättelse. Utskottens förslag att fridagarne skulle få beräknas håde efter och före flytt4o H. 16 a4^ Den 7 September e. m. ningen tror jag icke vara lämpeligl; den nu varande friveckan är mest passande för dem, som skola emottaga och lemna tjenstefolk. Jag tillstyrker derföre, att Utskotten måtte frångå detta förslag, och i öfrigt fästa uppmärksamhet på dessa mina anmärkningar. Friherre Ridderstolpe_, Fredrik: De sammansatte Utskotten hafva icke med någon uppmärksamhet bevärdigat mitt påstående om klar och tydlig definition å hvad som med tjenstehjon egenteligen bör förstås. Jag stödde dock detta yrkande på citationen af en i Westerås verkligen inträffad händelse. LandshöfdingeEmbetet derstädes anlitades om handräckning, att i tjenst inställa en till Renskrifvare antagen person; LandsSecreteraren var af den öfvertygelse, att den ifrågavarande personen borde såsom tjenstehjon anses, på grund deraf, att densamme i husbondens hus åtnjöt kost, kläder och lön; men jag kunde ej såsom sådan döma honom, sedan jag under ransakningen, på tillfrågan, funnit, att han ingen städjepenning bekommit. Det oaktadt inser jag nogsamt möjligheten, att en annan Landshöfding annorlunda hedömmer ett slikt fall, så länge i Legostadgan saknas bestämd och fullkomlig definition:
Oe allmänna gronderne för dessa iVädigst anbefallda roteringr-förrattningar, sädane desamma innefattas i Instruetionens 2, 3, 5, ^ oeb 8 §§., voro: ^.tt trän uslsltagands i extra roteringen borde uteslutas: 1:0 alla sädane lemman, 80m, efter koteringsverbets införande, blifvit af öde uslsltagne oell sbattlagde, oell bvilba, i följd af deras nator, borde vara ständigt roterade; 2:0 öfversbjutands delar af rädane förut roterade bemman, som i koteringsverbet voro roterade för mindre mantal, än bvaraf de enligt lordeboben bestå; 3:o alla inom Berghagen tilläfventyrs varande Osrri vilegierade lemman oell lägenbeter; ^:o fostbemman af Xrono-, Sbatteoell frälse-natur, äfven om lie frän szostförings-sli^ldigbeten bomme std sbiljas; oell 5:o alla af Xrono-, 8batteeller frälse-natur varande utjordar oell tors), bvilba iebe befunnes vara under llemmanenr räntor inbegi isrna, ramt odlingar L Keeognitions-sbogar, Lronojoarber oell andra allmänningar. ^tt frän extra rotering borde befriar: i;o Ilutstbällsllemman; 2:0 alla till militien börande boställen, med undantag af boställen vid f. 6. ^.dslsfane-kegementet, ramt indragna eller s)ä indragning ställda militie-boställen, sä väl vict Lavslleriet som Infanteriet, Ilvira borde uti extra roteringen inga; ^0/7^/. 7i/7r/.-/L Mrr/es/se, ?Vls 85. lZ 3:o Lomministrars, Klocliares oell ringare K^rliolletjentes samt I,äusrnans oell lfjeröin^smäns boställen, äfvensom 8e ät lfiOtsar Ujl^lätne Xrouoliemman; /j:o läFeri-lletjsnin^ens kotullen, llvillia likiVäl, i Ilän^else ilo liomme att inöra^as, lloröe viöliännas vröinarie rotering; 5:o joicl, anslagen till mil-la stiftelser, äfvensom ollo sersliillla lä»enlleter af ^rivileZieraö natur, kivillia ej Illikvit äsatt visst llemmsntal, sä viäa cle ej, efter ortens siiattlaZAnin^s^runöer, uja^ZinAe till ett sextonöe8els mantal, i Ilvillien Ilänöelse 8e llorcle vara extra rotering unrlerliastacle; oell 6:y l?ostIlemman a5 annan äil Xrono-, 8icatteeller I^rälse-natur, som llgöe atta mi>8 jlOstloriliA i veeliau, 83 framt ris ej i Aoclllkt oell formoner ufversteAe, l>vaö efter ortens rote, in^s^rum! ansä^es Ilelu^a ^3 en Ilet extra rote, 83 8e, i säclant lall, Iloröe för öfverfallet i extra roteringen in^ä. ^tt extra roterinAsjsmlininAen laoräe till8 villars n^^slijutas: i:o 3 ali städerna tillydande jord, intilldess lliliets 8tänder yttrat 8>A om städernas loätsmansllall i allmänliet, oell I^onZI.
Förbrytelsen skall straffas med Femtio Riksdalers böter, eller derutöfwer, till och med Twähundrade. Och skall htvarje Skrift, hvarigenom med utländsk Magt miffförstand redan yppat sig, under detta Moment hänföras, och, om den straffbar finnes, derefter dömas, utan afseende pä skrifartens ironiska, allegoriska eller annorledes sörhöljda beskaffenhet. Om confiscationens nödwändighet pröfwe Domaren. 9. Oberättigadt och olämpligt kungörande i Allmänt Tryck as hwad i anseende till Statens ä särde warande Underhandlingar, eller eljest af Konungens beslut och afsigter, samt Defi Ministrars, Räds och Sändebuds förtroendewärf utrönt eller förmodadt wara mä. Förbrytelsen skall straffas med Sexton Riksdaler Trettiotwä Skillingars böter, eller derutöfwer, till och med Femtio Riksdaler. 10. Oförrätter till namn och rykte, hwarigenom särskilde Medborgare, en eller flere tillika, pä ett mer eller mindre brottsligt sätt ofredas, nemligen: Bilaga lill Mern. Angripelser, svin ä ara gä, det will säga lögnaktiga beskyllningar för sädana nesliga gerningar, hwarigenoin ett ärligt namns rättigheter, antingen efter Lag eller allmänt omdöme, förloras. Dernäst: skador till Borgeligt namn och anseende, ware sig tillfogade genom falska och illwilliga uppgifter, som beröfwa någon (Person eller Klatz) ett för detz yrke. Embete eller öfriga wälfärd oumgängligt förtroende, eller elsest medelst skymfliga omdömen och yttranden, hwarigenom någon (Person eller Klatz) direet angripes i hwad till Borgelig aktning bör anses owilkorligen börande. Brott eller förbrytelser, som under detta Moment höra, skola straffas med answar efter de allmänna grunder, som i 8 och i) M samt 60 Kap. Mitzg.- Balkcn föreskrifwas, med den ätskillnad som der stadgas emellan angripelser i och för Embetets skull, och dem, som personen enskildt anga.
Hans Excellens Justitie Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden: Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 22. Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, och Fåhraeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe, uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts den 23 nasti. Oktober fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, anledning af dess vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanteringskassans inkomster och utgifter, dels särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket varande härads-allmänningar; och behagade Kongl. Majit berörde förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, i nåder gilla samt förordna att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Carl v. Schantz. Ank. till Exp.-Utsli. den 10 Dec. kl. 9 /. m. Kongl. Maj:ls nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder för beliöfvandes undsättning i missväxtår, samt härmed gemenskap egande frågor; gifven Stockholms Slott den 2 December 1847. Dä under de sednast förflutna 3:ne åren skördarne i de liesta delar af rike! utfallit mindre fördelaktigt och många orter till och med blifvit af missväxt hemsök ta, hafva dessa förhållanden påkallat, från styrelsens sida, särskilda åtgärder, dem Bih. till R. St. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 22 Kongl. Maj:t härmed velat Rikets Ständer delgifva, jemte det Kongl. Majit, i sammanhang härmed, framställer de förslag, hvilka, med hemtad ledning af erfarenheten och efter noggrant öfvervägande af de härmed gemenskap egande vigtiga frågor, Kongl. Maj:t funnit lämpligt att hänskjuta till den på Rikets Ständer ankommande pröfning.
Proposition, N:o 2. hvarken någon uppskattning till penningevärde egt rum, vare sig af arbetshemmanens gemensamma arbetsoch dagsverks-skyldlgheter till hvarje kungsgård, eller af hvarje hofveri — eller arbetslags, än mindre hvarje särskildt hemmaus, tjeustbarheter, eller tillfredsställande utredning blifvit åstadkommen i hera på frågan inverkande vigtiga omständigheter, Kongl. Maj:t i nåder fiirordnade, att, till noggrannt utredande af dessa förhållanden, ny lokaluudersökuing skulle företagas icke allenast vid hvar och en af de i Skåue varande kungsgårdar och boställen, hvarest hofveri-skyldigheten in natura ännu icke vore afskaffad, utan äfven vid Lilla Bjurums Öfverste-boställe i Skaraborgs Län, der densamma ännu funnes bibehållen; och uppdrog Kongl. Maj:t åt numera aflidne Kammar-Rådet i Dess och Rikets Kammar-Kollegium L. E. Cassel att, med biträde af Förste landtmätaren i hvarje af nu ifrågavarande Län eller, i händelse denne vore hindrad, af annan utaf Kongl. Majrts Befallningshafvande tillförordnad skicklig och erfaren Landtmätare, samt en af Geueral-Befäihafvaren i Militär-Distriktet utsedd Regementseller Koinpani-Offlcer, som med kännedom om Iudeluingsväsendet i provinsen förenade erfarenhet och insigt i landthushållning och ortens jordbruk, verkställa ifrågavarande lokal-undersökningar i närvaro af tilllörorduade Kronooch Regements-Ombnd, vederbörande Indelningshafvare samt egarne eller innehafvarne af de till hvarje kungsgård eller boställe anslagna arbetshemman, och att dervid söka tillvägabringa förslag till frivilliga jemkningar och öfvereuskom rnelser till vidare Nådig pröfning.
Grefwe vs v (Zarckc, ^8cob, anmärkte, att den förklaring Ridderskapet och Adein nu hade gjort, icke nödwändigt medförde deras entledrgande, och akt Fullmägriyes mackivitek säledeö ej eller wore nägon nödwändig följd Herr ?5!,IM3N, Olt» k^restnc: Sedan Grefwe K1örn< I-Yttradt sig öfwer detta ämne, har jag ej mycket mt tillägga. Jag will allenast nämna, alt den RiksdägsOrdnrng Riksens Ständer fjelswe nyligen fastställt innehåller den föreskrift, alt walet till Fullmägtige i Vasken och RiksgäldeLontoiret bör förrättas sä tidigt under Riksdagen alt denywalde Fullmägtige under desi lopp hinna tillträda sin befattning. Det har säiedes länge warit Sundens mening att detta wal ej till Riksdagens stut borde uppikiutas, och jag anser betia som ett ytterligare stal för mig alt tillstyrka walttö snara företagande Herr c-^Ilenkvskm, kttcstric veonorst, ylrode sin önskan att denna sräga genom votering mätte afgöras. Herr Grefwen ocb LanbrMarssalken före< stämde, om icke Ridderskapet och Adela kunde rörande Lenna frätza Ulan vittring öswerenskomma. Frrherre Lsllerllröm, ^cod, trodde att detta ändamål lättast lunde winnås, om Herr Gref - Den 27 Januari!'. 1059 Grefwen och LandtMarikalken läcktes söreflä en bag, dä walet kunde företagas. Grefwe I^ovvsnkjelm, 6srl, förklarande sin förmodan att Fullmäktige ej kunde qwarblifwa wrd sin befattning ef er Rtdderffapek och Adelns nu fat» rade beslut, och att när detze ej bland Fullmäktige sig instälde, more det en fräga hwilken ibland RiksgäldsFullmaktige ffulle söra PresidiumEndast denna omständighet trodde Herr Glefwen wara tillräcklig alt påskynda walet.
1809: Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Stats-Råden, Presidenterne i Collegierne, Öfwer-Ståthållaren, Under-Ståthållaren och Politie-Mästaren i Hufwud-Staden, Hof-Cantzleren, Justitiä-Cantzleren, Stats-Secreterare, Landshöfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Öfwer-Adjutanter, Stabs-Adjutanter, Commendanter uti Fästningarne, Capitaine-Lieutenanter och Officerare wid Lif-Drabanterne, Öfwerstar för Regementerne, Second-Cheferne wid Gardes-Regementerne til Häst och Fot samt ÖfwersteLieutenanter wid Lif-Regements-Brigaden, Cheferne för Artilleriet, FortificationsFältmätningsoch Sjömätnings-wäsendet, Ministrar och Sändebud til fremmande Magter samt de Embetsoch Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefwäxlingen och wid Beskickningarne nyttjas, hafwa förtroende syslor, hwarifrån Konungen må dem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra. Konungens rätt att pröva och avgöra besvär, som jämlikt författningarna må hos Konungen fullföljas i statsdepartementen, skall i den omfattning, som bestämmes i särskild lag, stiftad av Konungen och riksdagen samfällt enligt den i 87 § 1 mom. stadgade ordning, uppdragas minst sju av Konungen utnämnda personer, som förvaltat civil beställning samt däruti ådagalagt insikt, erfarenhet och redlighet. De kallas regeringsråd och utgöra Konungens regeringsrätt. Minst två tredjedelar av hela antalet regeringsråd skola hava fullgjort vad författningarna föreskriva dem, som uti domareämbeten må nyttjas. 1809: Blifwer Konungen så sjuk, at Han icke Regerings-Ärenderne wårdar, förwalte Stats-Rådet Styrelsen, på det sätt, som i föregående §. Uti alla mål, som hos Konungen i Stats-Rådet förekomma, skall Protokoll föras.
Jag beklagar visserligen om man, såsom några Ledamöter påstått, icke iakttagil nog grannlagenhet i detta Den 31 December f. m. måls behandling; man vågar tro, att felet icke ligger på Ridderskapets och Adelns sida, samt att Utskottets behandling af frågan åtminstone år den rätta, hvilket är hufvudsaken. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Det kunde väl synas lämmeligen likgilltigl, anlingen Ridderskapet och Adeln bibeholle den nu gällande Riddarhus-Ordningen, sådan den är, eiler an toge så mycket af den föreslagna nya, som Konungen godkändt, emedan de nu sanctionerade §. §. skilja sig ifrån de gamla nästan endast uti föga magtpåliggande ordställningar. Det skulle till och med kunna tyckas, sorn borde Ridderskapet och Adelil så mycket heldre antaga de sanctionerade §. §. som en utaf dem, nemligen den innehåller en väsendtlig och ganska vigtig förbättring, derutinnan att det olämpliga stadgandet, sorn Kongl. Majit, vid gamla Riddarhus-Ordningens sanctioneraftde, tilläde, om förlust af RepresentationsTrätt för den, som blifvit för nesligt brott vid domstol tilltalad, uti den nu sanctionerade §. finnes uteslutet. Men ehuru vigtig denna förändrig än må vara, så anser jag likväl den princip vida vigtigare, att ett af Ständerna uppgifvit Lagförslag ej kan af Konungen styckevis sanctioneras, eller ett sålunda stympadt Lagförslag anses för Lag, innan Ständerna åtminstone slutligen godkänt sjelfva stympningen. Denna princip är af aldrayttersta vigt, och tål att noga begrundas. Den måste sorgfälligt hållas Den 21 December f. m. 235 i helgd, om man ock för den samma skulle nödgas uppoffra den omnämnde förändringen i nide §.
Herr von Engeström, Johan Daniel, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydandet Riksdagsmannen Anders Danielsson har jgenom sin Motion om Författningars biiogande^till en Samling, hufvudsakeligen instämt i den tanka, jag genom Memorial af den 5 Januarii yttrat, och hvilket Memorial Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samC Högloflige Ridderskapet och Adeln behagat till behörige Utskott remittera. Begge dessa Motioner kunna svårlige n skiljas, ehuru mitt Förslag är af större vidd. Ridd. 0, Ad. Erot, IV. B. I. Om den Motion, som nu blifvit af Utskotten besvarad, nu till hufvudsakligt afgörande företages, utan sammanhang med den , jag väckt, skulle öfverläggning om den senare och ännu obesvarade, hindras af den redan föregångna. I sådan sakens ställning dristar jag ödmjukast hemställa, om icke iämpeligast vöre, att denna sak fick hvila intill dess mitt Memorial till pröfning förekommer ^ eller hellre, att det nu afgifna Betänkandet återremitteras att behandlas i sammanhang m d mitt Memorial. Jag är fullkomligt öfvertygad, att ämnet, i anseende till sin vigt, iörtjenar all uppmärksamhet. Öfver denna min ödmjuka hemställan vågar jag anhålla om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef Lagoch OeconomiaeUtskottets ofvannämnde U*lätande, i anledning af Herr von Engeströms dervid gjorde Anmärkning, till bemälde Utskott återremittcradt. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottens den 14 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåfan-: de, angående afskaffande af Luderplatser och Allmänna Skallgångar. Den i Martii. 243 Friherre Cederström, Jacob:
Detta förordnan • de är icke vilkorligt; successionsrätten på Etnbetet är deruti utan alla undantag tydeligeo bestämd och måste således ifrån den dag det utfärdades, ovilkorligen gälla, ehvad Justitieombudsmannen skulle genom döden afgå under, eller ejler Riksdagen. Det återstod derföre endast, att iagttaga de i Instructionen stadgade former, för att sätta den af Rikets Ständer valde Efterträdaren i tillfälle att sitt Embete utöfva. Fullmägtiges åtgärd har ock inskränkt sig inom denna?.; af Instructionen utstakade gräns, den nemligen att honom i Embetet insätta och derigenom till verkställighet befordra ett af Rikets Ständer redan fattadt Beslut, en åtgärd, hvilken är i allmänhet fck Fullmägtige lika litet ovanlig och främmande under det Rikets Ständer äro församlade, som emellan Riksdagarne. Häraf följer äfven ostridigt och klart, att, om än Rikets Ständers Fullmägtige icke haft sig någon i ofta åberopade Instruction åliggande pligt, att i detta fall fullgöra, Rikets Höglofl. Ständer sjelfve i sådan händelse icke ägt, att tvärtemot hvad Grundlagen och deras eget utfärdade förordnande ut. tryckeligen innehålla, vidtaga någon annan åtgärd vid Justitieombudsmannens död, än den deras Fullmägtigtige nu vidtagit, att hanslag-j 8 Den 5 Oktober f. nt. ligen valde Efterträdare 1 Embetet insättaDerföre kunde trädan om ett nytt val al Justitieombudsman icke vara annat än olaglig, såsom kränkande ett af Rikets Ständer redan fatsadt beslut, Och i ett Riksstånd, som njuter den oskattbara lyckan, att äga Carl DtGéer till vårdare af den Constiiutio.nella friheten i dess öfverläggningar, blef ock den af Gretve von Rosen derom väckta motion enligt 55 §. Riksdagsordningen behandlad och, såsom bokstafligen stridande emot Grundlagarnes lydelse förkastad.
Under sådane förhållanden bl ifver frågan, huruvida nämnde bristers undanrödjande från räkenskaperna skulle beredas antingen genom anvisad ersättning af öfverskotterne å statsverkets inkomster, den hittills vanligtvis begagnade utvägen vid dylika fall, eller genom afskrifning utan uppgifven tillgång, hvilket, hittills äfven någon gång begagnade, sätt innebär, att afföringen sker å den fond, som lillskjutit medlen, och hvilket vanligen liksom uti förevarande fall är stats-verkets grundfond. Vid betraktandet å ena sidan, att förstnämnde tillgång dels är af oviss egenskap, dels, då den uppkommer, erfordras till fyllande af Riksgälds-kontorets behof, samt å andra sidan, att, om äfven icke nekas kan det grundfondens rörlighet till användning vid påkommande fall genom dess fästande vid ifrågavarande utbetalningar betydligen minskats, denna omständighet lika litet hädanefter som tillförene bör åstadkomma förlägenhet i detta afseende, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte tillåta, det ifrågavarande, till ytt sammanräknadt belopp af iyj,63o r:dr 25 sk. 7 rist uppgående, brister måtte i sina behöriga räkningar och sammandrag få lill afskrifning befordras; börande, derest efter verkställd utredning öfver förhållandet med den å f. d. 4:de hufvudtiteln uppkomne brist af 700 r:dr, ersättning derför skulle till statskontoret inflyta, densamma debiteras under inkomsttiteln: extra medel och uppbörder, för att såmedelst öka inkomst-öfverskotteine och i sista hand komma riksgälds-kontoi et till godo.
InstrukLn för Landsh:ne och de vid LänsStyrelserne anställde tjenstemän af d. 10 Nov. 1855, skall anstå intilldess LagUtsk:s Betänk, inkommit i anledn. af B. St:rs Just.Ombudsm:ns förslag om uphäfvande eller förändring af 10 § i nämnde Instinkt., som K:s Bef:h:de rättighet att för handhafvande af allmän ordning och säkerhet uli sädane fall, der ansvar i lag icke är bestämdt, stadga erforderliga vilen, jemte i sammanhang dermed inom B. o. Ad. gjorde anmärkmr; och vidare, att R. o. Ad. jemte skyndsamt delgifvande af detta sitt beslut till de öfrige BiksSt:n, föreslår dem att, lika med hvad B. o. Ad. för sin del beslutar, förelägga LagUtsk. att inom en månad med förevar:de Betänk, inkomma.» Propos. till bifall å detta förslag blef härefter framställd och besvarad med starka Nej jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Nej öfvervägande. Hr Bibbing: Då jag, i likhet med Hr Gr. o. Landtm., funnit att nej-ropen varit öfvervägande, vill jag icke begära votering; utan skall, på sätt en annan talare yttrat, då Betänk:t i sin ordning förekommer, söka vinna hvad jag nu åsyftat. Erih. af Ugglas, Carl Gustaf: B. o. Ad. beslutade i sista plenum att StatsUtsk:s Utlåt. N:o 48 skulle ställas främst på föredragningslistan till detta plenum. Meningen med detta beslut, som var att, derest icke en förnyad bordläggning skulle ifrågakomma, något hinder icke skulle möta för B. o. Ad. att öfver detta Utlåt, i dag besluta, skulle dock icke kunna upfyllas, derest med den i sednaste plenum började föredragningen af Bevilln:sUtsk:s Betänk. N:o 5 nu skulle fortsättas.
E. 6. — N:o 347. i anledning af Herr Christiersons motion, om ny lönereglering för Rikets Ständers Justitie-ombtidsmans och Tryckfrihets-comiteens expeditioner. XIV. B. 346. XVII. A. 6. XXIII. U. 426. XXIV. A. 43g. — N:o 34B. i anledning af Friherre jMauckhoffs, J. O., motion, om anslag af löner för 3:ne länsmän i Blekinge län. XIV. B. 346. XVII. A. 7, 93. — N:o 34g. i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet N:o 246. XIV. B. 346. XVII. A. 7. XX. E. 40. — JN:o 35o. i anledning af erhållna återremisser å SlatsUtskottets memorial N:o 252. XIV. B. 346. XVII. A. 8. — N:o 351. i anledning af erhållna återremisser å SlatsUtskottets memorial N:o 253. XIV. B 346 XVII. ; N:o 352. i anledning af återremiss å utlåtandet iN:o 261. XIV. B. 346. XVII. A. 11. — N:o 353. i anledning af väckta motioner, ali dels åtskilliga cassors behållningar, dels Statsverkets så kallade reserv-fond måtte till Riksgäldscontoret öfvei fly ttas. XIV. B. 346. XVII. A. 11. XVIII. Litt.
Z. vetandet, adlades af hennes sant kvinnliga o c h behagfulla väsen och sålunda framstod hon, när b o n redan vid 18 års ålder trädde i äktenskap, såsom typen f ö r en harmoniskt utbildad, i alla afseenden ädel kvinna. » Hennes man var landshöfdingen i Skaraborgs län, sedermera generaltulldirektö- ren o c h slutligen justitieministern o c h riksmarskalken, grefve A r v i d Posse. Så- som u n g fru b e b o d d e grefvinnan P o s s e åter tidtals det kära barndomshemmet vid Venerns strand, dit landshöfdingefamiljen under somrarne flyttade ut från Linkö- ping. D å emellertid mannens h ö g a ämbeten snart n o g förflyttade h o n o m till hufvudstaden, firades hans unga maka där såsom en af hofvets o c h de högsta umgängeskretsarnes förnämsta prydnader. H o n bar d o c k all denna hyllning med den lugna värdighet, som under alla för', hallanden i sä h ö g grad utmärkte henne. Efter mannens d ö d 1850 utnämndes h o n till öfverhofmästarinna hos dåvande kronprinsessan, sedermera drottning Lovisa. V i hafva hittills framhållit endast ena sidan af grefvinnan Posses lif, men detta hade äfven en annan sida, o c h den ännu långt skönare: hennes verksamhet f ö r de fattiga o c h ringa D e n jordiska h ö g h e t e n o c h glansen kunde ej i längden tillfredsställa ett sinne sådant som hennes. O c h h o n fann det i det ord, som evigt förblifver, o c h hos den Herre, som sagt: Hvilken som törstar, han k o m m e till mig! Från den tiden blef det o c k för henne ett tvingande b e h o f att lefva f ö r andra o c h att m e d sina gåfvOr o c h sitt inflytande ställa sig till den lidande mänsklighetens tjänst.