Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till belöning för Lärocursers utarbetande, att årligen disponeras af Directionen iooo: — —• Transport 5aoo: —. —• Bil. till K. M. IViuliga Propos. IV. o 5g. 3i Transport 5200: Desse iooo R:dr skulle fördelas emellan Lärarne i den mon de hunne utarbeta curser, så att, om deras arbeten ansågos jemngoda, hvarje Lärare kunde påräkna en ökad årlig inkomst af 200 R:dr, hvilka, sedan han fulländat hela sitt arbete, komme att fortfara såsom ständig lönetillökning. För undervisning i musik årligen 200: — —. hvaraf hälften dock i begynnelsen torde kunna besparas. För undervisning i Teckna 200: — *—i För dito i Gymnastik 200: hvilka bägge anslag icke eller torde i Scholans begynnelse behöfva utgå till fulla beloppet. Hyra för Lärosalar 3oo: — —• af hvilken summa hälften törhända kan besparas, så länge blott en enda Lärosal behöfves. Ved, lysning, städning . 200: — •— Transport 63oo: - — 3a Bil. till K. Al. Nådiga Propos. N.o 5g. Transport 63oo: — —< Chartor , Tabeller , Vetenskapliga Apparater 3oo: — •—* Första inköpet afbord, bänkar, taflor m. m. och i det följande diverse tillfälliga kostnader 200: —■ —« Summa R:dr Banco 6800: —• — och skulle Directionen berättigas att, efter omständigheterna, till oförutsedde utgifter använda besparingarne. 7) Avgifter. En tredjedel af de ynglingar, som intagas, äro från afgifter befriade; de öfrige betala årligen hvardera 20 R:dr Banco. Deremot falla inga andra utgifter Larjungarne till last, än att de skola hålla sig med Scholböcker, samtRitoch Skrifmaterialier. Kostnaderna för SchoJan af Statens medel minskas med så stort belopp, som Lärjungarnes afgifter utgöra. * STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinsk a Tryckeriet, 1829. Kongl. Maj.ls Nådiga Propås.
Hade StalsUtsk. ådagalagdt, att anspråket ej vore giltigt, så vore det en annan sak; men under ärendets nuvar. skick, hemställer jag vördsamt, huruvida icke betänk, borde återremitteras. Hr af Grubbens, Nils Willi.: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, att sportlerna må komma från hvilkendera kassakistan som helst, bör embelsmannen ändå hafva, ej förlora sina sportler; sä får jag anmärka, att dessa sportler för kamereraren i öfverslållare-erabetets cancelli icke kommer från någon kassakista alls, ulan de komma sig deraf alt, när man blir ålagd att nedlägga böter i öfverståthållare-embetets cancelli, så erlägger man 3 r:dr b:co till kamereraren. Detta är hans sportler. Man hade förut tillfälle att förränta desse penningar; men sedan Carl XIV Johan befallde en revision af delta cancelli, så måste kamereraren, för alt ersätta sin förlust, fordra 3 r:dr b:coafhvar och en som insatte penningar; hvilket jag anser vara obilligt, och anhåller derföre om bifall af Utsk:s betänk. Hr Printzenskjöld: De skäl, Hr af Grubbens nu anfört för bifall till Utsk:s betänk., höra alldeles icke bit oell kunna således icke i någon mån inverka på saken. Skulle den händelse hafva inträffat, att kamereraren i öfverståthållare-embetets cancelli tagit lösen, när lian dertill ej varit berättigad, så bör delta förhållande utaf Hr af Grubbens åtalas på ort och ställe, som veder-^ - Den 24 Mars. 353 derbör, utan att sådant nu kan eller ens får blifva föremål för pröfning. Frågan här är den, huruvida de tjenstemän, om hvilka förevar, punkt handlar, verkligen hafva förlorat något i sina löneinkomster. Detta låter sig icke bestrida, emedan saken är fullt konstaterad.
Förslaget om Landshöfdinge-Indelningarnes afskaffande och contante löners uppförande i stället, synes mig ur flere skäl, äfven en del af nyss anförde, ieke vara godt. Det är ej längesedan en del Länsmansboställen såldes oeh contancia löner eller ock räntor i deras ställe anslogos, och se der orsaken, hvarföre vi nu måste tillöka dem. Hvad sorn bandt i en lägre graci kan bända i en högre. Jorden är icke underkastad de vexlingar, som myntet i ett fattigt Land, der allt i nödens stund måste tillgripas, derföre har ock jorden inom vårt Fädernesland varit högt värderad och använd för inrättningar, som fordrat ett varagligt bestånd. Det är dessutom icke ondt deruti, att den ena Landshöfdinge-lönen är större än Den 4 December f. in. 3 33 dea andni. Kongl. Majit har derigenom tillfälle, alt till mer eller mindre förtjenta Män, efter sitt höga ompröfvande, utdela desse Embeten; derest dessutom icke, hvad som är att befara, accorderne allt för mycket jemna desse förhållanden. Den till nära 3oo,ooo R:dr föreslagna förhöjningen på anslaget till aldra Hufvudtiteln, tål således gerna att ansenligen nedsättas, och hvad som återstår synes först då böra beviljas, när man är förvissad om dess syfteseniiga användande, och att ofvannämnde förberedande åtgärder blifvit vidtagne. Då redan någon indragning af tjenster i Bergsoch CommerceCollegierne kommit att ske, har Kongl. Majit ansett, att desse läner borde användas till förbättring af vilkoren för de qvarvarande Embetsmänuen; men då ännu flere indragningar lära kunna ske, och Rikets Ständers mening med StyrelseVerkens förnyade reglering äfven varit löne-besparing, så torde framdeles förslag derom vara att förvänta. 3:dje Hufvudtiteln.
Men emot Hr Stuarts åsigt förekommer jemväl alt, enl. de ifrågavaride köpebrefveus ordalydelse, sådan den af honom upplästes, hemmanen ”afhändas K. M. och Kronan samt ”tillegnas köparen, samt hans arfvingar och rättsinnehafvare med ”allt hvad under hemmanets ränta inbegripet är, att ”under skatlernannarätt äga och bruka under de i lag och författningar stadgade vilkor.'' Om nu skatlernannarätt innebär, alt ”de å hemmanen en gång gjorda, i laga ordning fastställda, skattläggningar skola i evårdeliga tider äga bestånd och ”aldrig någon ändring eller rubbning deruti tillåtas”; om bland de lagar och författningar, som stadga vilkoren för skatterättens åtnjutande, bör räknas äfven 1789 års försäkran, så följer ju häraf klart, att någon ändring af en gång gjord skattläggning ej kan, före denna författnings upphäfvande, lagligen äga rum. Men — säger Hr Stuart — 1789 års försäkran innefattar blott, ”alt allmogen för framliden icke skall åläggas några nya ”och särskilta skyldigheter, men stadgar ingalunda, att de förut ”ålagda icke kunna upphäfvas eller eflergifvas.” Att R. St. ju icke skulle kunna, med Konungens samtycke, upphäfva eller eftergifva äfven ordinarie skattetitlar, har jag icke hört någon ifrågasätta. Men härom är nu icke fråga, utan om förändring af en skatletitel, ordinarie räntan, hvilken skulle komma alt bibehållas. Hr Stuart har vidare, såsom det synes, i ändamål att dermed bevisa Ständernes behörighet alt stadga ordinarie räntans utgörande i silfverspecie, åberopat författningar af år 1665, 1776. Härvid måste jag anmärka, att dessa författningar äro äldre än 1789 års försäkran, och således, om de äro deremot stridande, måste anses vara, genom denna sedermera tillkomna författning, upphäfda. Men icke nog härmed, de handla om någonting helt annat, än hvad som här är i fråga.
Om så är, delgif mig genom Idun, sä kort som möjligt, den berömligaste beskrifningen, helst om den samma belyses af liknelser ur verkligheten? Eva. Undertecknad vore tacksam, om någon af Iduns läsare eller läsarinnor viile gifva henne anvisning pä någon god läsebok i Svenska, afsedd för barn som skola lära sig läsa efter den s. k. ljudoch skrifläsemetoden, och hvari Svenska akademiens senaste ordlista följes. Rådvill. (Med porträtt.) — G r o d a n; en rimmad legend, af Daniel Fallström. — Stenografiens betydelse för damerna; ett bref till Iduns läsarinnor. — Iduns skollofskoloni; hemkomsten. — » Oskyldigt prat »; skiss aX„F. von Biilow. — Den störa pristäflingen. (Slut fr. föreg. n:r.) — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, af Johan Nordling. X V I I I. — » Drifvande skyar. » (Forts.) — Redovisning. r i n l j u s: Pianinon e r billigast Klarabergsgatan och Flyglar;, från C. Bechstein, Uebel &amp; Lech-, &lt; leiter, Aug. Hoffmann m. fl. de ut-, märktaste inoch utländska fa&lt; briker, i största urval, till billij gaste priser hos • h o s i 2 5. • IJ I IU1IU L Stockholm. * 26 Regeringsgatan 26, * OBS. Pianinon och orglar ut* [2318] ' ' hyras. O o C / 3 — C3 ilaniios, n U flilar &amp; 0rpllaraoiin Lt *, * JfX ländska fabriker. Hvarje tvål är G. Kosta stämplad med vidfabriksstående 34 märke. Största lager! Billigaste priser! [1513] Fullkomlig garanti! Liberala betalningsvilkor! OBS! Äldre instrument tagas i utbyte. J. fl.! Låten icke edra matvaror taga skämning.
Emedlertid, ehuru Utskotten sålunda icke kunnat biträda de gjorda framställningarne om bestämmande af slängsel-skjldighet emellan odlade egor och utmark i gemen, anse Utskotten likväl af vigt, att elen allmänt utbredda villfarelsen i uppfattningen af 5 §. Stängsel-Förordningen varder, såsom ledande lill inveckling och orättvisa i slängsei-förhållanderna, skyndsamligen undanröjd ; och då sådant ofelbarligen läll*st åstadkommes genom meddelande af en förklaring öfver rätta förståndet af nämnde §, hemställa Utskotten, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en Nådig Kungörelse^ deruti, ared anledning af det ådagalagda^ allmänt gängse irriga begrepp örn stadgandet uti 5 §. af Kongl. Majrts Nådiga Förordning, angående stängsel-skyldigheten den g Februari 180», som skulle deraf följa, det jord, som vid nämnde Förordnings utfärdande var en mot åkeri eller äng gränsande utmark, vore, ehuru den sedermera blifvit odlad, för alltid befriad från stängsel-skyldighet, samt att jord, hvilken vid berörde tidpunkt var en mot utmark gränsande åker eller äng, men sedermera blifvit till utmark utlagd, vore likaledes för eyerldelig tid skyldig all ensam underhålla hägnad mot granne, Kongl. Maj:t funne godt i Nåder meddela den förklaring: alt ifrågavarande 5 §. i Stängsel-Förordningen, hvilken borde betragtas i oskiljagligt sammanhang med de uti 3 och 4 §§• förekommande bestämmelser, icke afsåge förhållandet emellan egor af nämnde beskaffenhet, utan allenast nnginge stängsel-förhållandet, då grannar mötas i skog, beteshage eller utmark och endera uppodlar sin mark lill åker, äng eller plantering, i hvilket fall §. stadgade, alt någon förändring i skyldigheten till hägnads upprättande och underhållande icke egde rum, utan borde jorden eller marken, oagladt sina förbättringar, anses efter dess förra beskaffenhet; hvaraf följde, att, i fråga om stängsel-förhållandet emellan utmark och jord., som varit åker eller äng föpe l6 Jagjami Allm.
[Ailcriana olitoria, Vårsallad. Genom bladens * lösa byggnad är växten, i synnerhet om vå- ren, särdeles tjänlig till sallad. Veronica anagallis, Vattenärenpris; späda bladen. Veronica beccabunga, Bäckböna; i bäckar, diken, vid källor, där den håller sig grön under s n ö n; de unga bladen användas antingen ensamma eller i blandning med krasse. (Blomningen bör förhindras genom att afskära knopparne.) För fullständighetens skull, och emedan de flesta ofvan anförda växter egentligen blott kunna användas om våren och försommaren, då däremot svamparne hafva sin bästa tid under skördetiden och eftersommaren, anföras äfven några svampar, som äro lämpliga till sallad. Att ännu många andra kunna begagnas, är utom all fråga; men dels är här egentligen icke fråga o m svampar, dels få vi blott tala om sådana, som äro mer allmänt bekanta. Agaricus (Lcpiota) excoriaius, Mild fjällskifling. Agaricus (Lepiotä) procents, Stolt fjällskifling. Agaricus (Psalliotä) arcensis, Allmän champignon. Agaricus (Psalliota) campester, Äkta champig non. (Hos späda champignoner äro både huden och fröredningen ätbara.) Boletus boeinus, Kosvamp. Boletus edulis, ätlig Rörsvamp. Boletus granulatus, grynig Rörsvamp. Boletus luteus, mörkgul Rörsvamp. Boletus scaber, sträf Rörsvamp. (Hos späda rörsoppar behöfva ej fröpiporna bortrensas.) Clacaria botrytcs, Druf Fingersvamp. Claearia Jlava, Höggul Fingersvamp. (Fingersvamparna passa utmärkt väl till sallad, hvarken hud eller fot behöfva borttagas). Fistulina hepatica, Oxtungsvamp; fröredningen ätbar hos de späda svamparna. Hygrophorus rubescens, Rödlätta Vaxskiflingen. Hygrophorus praiensis, Ängsvaxskiflingen. (Fröredningen alltid ätbar, utom hos gamla exemplar; huden behöfver ej afskiljas).
N:o 27, att R. St. må i und. anhålla, det K. M. täcktes utse och förordna några erfarne män för anställande af noggrann undersökning rörande tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, med åliggande att föreslå sådane förbättringar i denna barmhertighets-stiftelses inrättning och förvaltning, som kunna finnas tidsenliga och af behofvet påkallade, samt att K. M., efter behörig granskning af det så - Deli 15 Mars f. ni. 231 lunda uppgjorda förslaget, behagade detsamma fastställa och till verkställighet befordra. Ehuru ovanligt i form det må anses vara, att R. St., endast på grund af en motionärs uppgifter och omdömen, utan all granskning af dessa och med förbigående af alla upplysningars eller förklaringars infordrande från den styrelse, hvars åtgärder blifvit föremål för anmärkmne, till K. M. framställa en begäran, såsom den ofvananförda, får jag likväl förklara: alt då ett sådant förslag inom representationen blifvit väckt och förvärfvat sig ett R. St:s Utsk:s understöd, jag för min del, i egenskap af ledamot inom allm. barnhusdirektionen, icke ämnar bestrida den ifrågavar. undersökningen, utan inskränker jag mig endast lill att i möjligaste korthet meddela de upplysningar, hvartill ämnets vigt gifver mig anledn. Det är en irring af motionären, att fosterhjelpen för uttingade harn nedgått eller blifvit till sitt belopp nedsatt, som är detsamma. Den utgår oförminskad efter den tariff, som under en längre följd af är varit fastställd, och har aldrig, efter hvad jag har mig bekant, blifvit nedsatt, men väl i vissa delar förhöjd.
Stats-Utskottot, som vid nu upplysta förhållande finner Irägan, huruvida ullmagasinet bör fortfara i sin verksamhet eller upphöra att för Statens räkning förvaltas, icke stå i omedelbart beroende af den om indragning af Ull-diskonten och det föi' densamma anvisade kreditiv, anser sig, beträffande det af motionären framställda förslag, böra erinra, hurusom Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvilket under sistförflutna riksdag behandlade Herr Wallenbergs i enahanda syfte då väckta motion, uti sitt den 19 Oktober 1860 afgifna betänkande (N:o 43) hufvudsakligen tillstyrkt bifall till motionärens framställningar samt såsom skäl dertill anförde, att Ull-diskontens verksamhet numera vore af ringa omfång, fastän densamma frångått bestämmelsen att blott verka till befrämjande af ullens produktion och blifvit en vanlig diskont för beläning af reverser; att den Ull-diskonten meddelade kreditivrätt på Rikets Ständers Riksgälds-kontor syntes i flera afseenden olämplig, särskildt med hänseende dertill, att Riksgäldskontoret, sjelft hade behof af kreditiv och derföre blifvit tillagd sådan rätt hos Rikets Ständers Bank; att ullproduktionens uppmuntrande genom att belåna varan i producentens hand ej vore klokt och praktiskt, enär försöket att pä detta sätt förhjelpa producenten till ett högre pris inledde honom på den bana, som förvand - 333,934 'ib ., 271,038 ii „ år 1860 till , 1861 „ „ 1862 „ R:dr 3,844: 39. ., 4,672: 87. „ 5,506: 93. år 1860 1861 „ 1862 ..
Hon tyckte, att de sågo kallare och dystrare ut. Allt omkring henne betraktade henne som en främmande person och tycktes likasom vilja visa henne bort. Det var någonting hos dem, som påminte om de der blickarna i går. Mina hemtade henne en biljett. "Från magister Nymark," sade hon. "Budet väntar på svar." Alma slet upp biljetten. "Ni försvann så oförmodadt i går afton," skref han. "Fru Leistén sade, att ni hade gått hem ensam, och hon gaf mig tillika några antydningar, hvilka läto mig ana, att det fanns någon särskild orsak till att ni så hastigt drog er tillbaka. Jag skulle så gerna vilja träffa er. Kom, fru Karell, ut att åka skridsko i dag på förmiddagen. Vädret är klart och vackert, och isen är som en spegel. Om ni tillåter, kommer jag och hemtar er klockan elfva och har skridskorna med mig." Alma skref endast ett ord till svar: "Kom!" Hon steg hastigt upp, klädde på sig och baddade ansigtet med kallt vatten. Hon hade åter hopp. Nymark skulle trösta henne och skydda henne mot alla elaka menniskors förtal. Nymark skulle inte förakta och fördöma henne, utan visa henne vänskap och deltagande. För hans skull hade hon fått lida detta och derför skulle han hjelpa henne, skulle stöda, men inte förskjuta, fastän alla andra försköto. När Nymark kom, gick Alma med framsträckta händer emot honom och brast åter ut i gråt. "Hvad felas er? Fru Karell, hvad har händt? Nej, säg ingenting! Jag gissar allt." Han förde Alma till en länstol, satte sig sjelf nära intill och fattade ånyo hennes hand. "Lugna er, Alma, för Guds skull, lugna er. De gemena skvallerkäringarna! Vänta, bara jag får komma i hop med dem! De skola inte våga förolämpa er en gång till. Torka bort de der tårarna och låt oss gå ner på isen. För att riktigt förarga dem, skola vi njuta af lifvet och vara glada, inte sant? Hvad bry vi oss om deras förtal! Det lönar sig inte alls att börja sörja för deras giftiga tungors skull. Se nu på mig och småle litet. Så der! Och nu bege vi oss af."
In Mern krvtocolli L. L. u a Zerla LIM. Herr vpn 8ngs ström ^ fonse. Jag har ej haft tilfälle al af detta Lrotocolls Utdrag frän Hemliga Utskottet marka, om genom den föreslagna nya anstallten Landet skulle blifwä besnadt ifrän Salpetterhjelpen. Om en sadan befrielse icke äger rum, sa bliswer detta en ny statt: och önstade jag således, at det mätte fä förblifva ivid hwad förut ar stadgadt i detta amne, och en hivar fa anlägga Salpetter-Lador, om han sä behagar. Herr UstAsrlijslm^ 8ewest dustaf. Ifrän äldre tider har Sweriges Allmoge och Jordbrukare warit pligtige, at med wista tjenstbmheter betjena ivid Salpetierstuderillilwerkuu^arna, til dest Konung ILL; Honung 6 usta k Nstc, som wät Jordbrukets Far och insäg skadan at under korrta somrar ifrän plogen taga Jordbrukets stntr til dylika arbetenförwandlade denna skyldighet til en Bewilluing. Ko» nung 6ullak som Under sina ärorika krig gas krigskonsten en ny skepnad, hwarwid Sälpetter, som är krutets grundämnewera behöfdeSoch i samma män det ökta behofwet skulle, göra en förvubblad tillverkning nödwändig, -Made Jordbruket och insäg stadan, om Jordbrukets söner derwid skulle lägga hand, förwandladt denna fordna styl» vighet til en hemmantals tänta, hwilken sedermeraUnder det mest ärorika och länga krig Swerige förttk>H2 under Drottning ObristiNL, regering för twätdeliga tider blef fastställd. Dä Under de ärorikaste Konungar, som prydt Swensta Thronell, dä Under de mest härjande krig Allmogen wunnit befrielse at pä sit Jordbruks bekostnad handlägga wid siudningsarbetet, kuUde det wäl icke ellet nu blifwi» nyttigt.
Den Sökands infinner sig på Patent-Contoiret, der Registratorn på begäran inskrifver Rubriquen till det Patent han åstundar, hvarunder namn och Adress uriderskrifves. Han ledsagas derefter till en Ledamot af en viss Rätt, (Court of Egnity, vanligen kallad Chancery) af hvilken han tillfrågas, om han anser sitt ämne vara nytt och likmätigt den ingifne Titteln, hvilket den Sökande bejakar, enligt hvad lian vet och tror. När Patentet sedan är af Konungen underskrifva, och med dess Handsigill bekräftadt, underrättas Sökanden derom, och lemnäs 2:ne månaders tid från del6ammas Datum, att ofelbart uppgöra sin Specification eller beskrifning öfver Principen af sin uppfinning, med uppgift på sättet att det verkställa. När Specificationen innom föreskrifne tid är gjord, inlemnas den in dupplo till ofvannämnda Rätt, på hvars befallning han får den stämplad med Rikets Stora Sigill, och inregistrerad; hvarvid han ytterligare tillfrågas, om han tror sig äga den rätt till Inventionen, 60m Titteln tillkännagifver • såsom antingen Egen ny Uppfinning, eller ny Prindpe till förbättring af ett föregående Patent eller nytt arbets sätt, eller införande af Utländsk Invention. Om frågan besvaras adfirmativt, är ban laglig Innehafvare af Patentet med sin bifogade specification. Regeringen lemnar honom för öfrigt frihet att efter behag göra sin Manufactur omtyckt och af Allmänheten eftersökt. Om någon finner sig förnärmad af det gifna Patentet, kan ägaren instämmas tili vanlig Domstol, då han måste genom bevis befästa sin rättighet; Ilen 17 Februarii. 363 I annat fall förfaller verkan deraf. I Landsorterna erhållas Patent förmedelst betyg af närmaste Auctoritet. Den sorn gjordt någon uppfinning äger att i Patent-Expeditionen låta inskrifva ett för gällande Cavent, eller Förbud mot utfärdande af Patent för redan namngifven invention, såvida han derom icke behörigen underrättas. C' Då tvist uppkommer om företrädes-rätt till en anmäld Uppfinning, afgöres densamma vid behörig
V. B. 197. A. 356. VI. E. 4. — N:o 92. i anledning af väckt motion om tillåtelse alt få inrymma skattlagd qvarn och husbehofsqvarn i samma qvarnhus. V. B. 197, 356. A 411. ( 11 ) Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlels Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 93. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 37. V. B. 197. A. 356. VI. — N:o 94. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 44, angående väckt fråga om förbättring af Lolsstalens lönevillkor. V. B. 197. A. 356. VI. E. 4. — N:o 95. i anledning af väckt motion om tillåtelse att årligen få utföra 50,000 skeppund tackjern. V. B. 94, 345. A. 407. — N:o 96. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen den 29 Januari 1831, angående stämpling af tackjern. V. B. 481. A. 632. VII. U. 334. A. 353. — N:o 97. i anledning af väckt motion om uppbäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Juni 1843, angående kolmälningen inom bergslagen. V. B. 481. A. 632. — N:o 98. i anledning af återremiss utaf betänkandet N:o 69. V. B. 481. A. 632. — N:o 99. i anledning af väckt fråga om försäljning af Kronan tillhöriga oanvändbara persedlar och effecter. V. B. 481. A. 633. VIII. U. 392. A. 431. — N:o 100. i anledning af väckta motioner, angående hefordrings-författningarne för prester. V. B. 481. A. 633.
Projj. om Statsverk. 1850. samt 10 Bataljoner kanonjollar, nästan uteslutande beräknade för försvaret af den inre delen af Stockholms slutna skärgård; att icke omtala 21 däckadc kanonslupar, hvilka numera äro för kustförsvaret alldeles otjenliga! o Hela ångkrigsflottan, bestående af 2:ne korvetter och 1 ångbogseringsfartyg! Ät hvarje opartisk må lemnäs att här anställa jemförelse emellan kraften och verksamheten af denna materiel och den föreslagna; den skall med visshet utfalla till förmån för den sednare, likasom jag samvetsenligt hyser den öfvertygelse, att, med nu kända förhållanden, icke någon för försvaret af vår kust ijenligare eller mindre kostsam materiel än denna kan beredas, samt att den icke, till så fullfärdigt skick, som här åsyftats och angifvits, kan med inskränktare medel åstadkommas, hvarjemte, då den uteslutande är beräknad på den tillgång af personal, som staten till detta försvar anvisat, och hvilken, likt alla våra öfriga försvars-krafter, väl icke af någon lärer anses öfverstiga behofvet, någon minskning i denna materiel, utan ett slöseri med dessa krafter, kan ega rum. Jag vill härmed icke hafva sagt, att icke samma kanon-antal, som denna föreslagna flotta skulle komma att ega, kunde placeras om bord på ett inskränktare antal större fartyg; men total-summan af dessa fartygs kostnad och underhåll, samt deras besättningars öfning skulle blifva större än den föreslagna; och då i alla fall denna fartygsstyrka icke vore tillräcklig att beherrska omgifvande haf, så skulle försvaret genast återfalla lill kusten, hvarvid, med våra lokalförhållanden, några fa större skepp äro ojemförligen mera otjenliga och otillräckliga, än en kust-flotta, så sammansatt, som här är föreslaget. Då jag nu slutat denna undersökning om de behof, som måste fyllas, om Sverige skall kunna erhålla ett verkligt och sammanhängande sjöförsvar, får jag blott ånyo anmärka, att ett stort mål vinnes ej utan stora uppoffringar och att mäta och jemföra angelägenheten af att vinna det förra med möjligheten af att åstadkomma de sednare, tillhör deremot hufvudsakligen Rikets Ständer.