Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter mitt omdöme kan ändamålet icke på denna väg vinnas, utan bör man i detta afs, liksom i andra, vara ärlig. Antingen skall man lösa in sina sedlar med silfver elier också säga att man icke kan verkställa denna inlösning. Att förneka den, som kommer med en sedel, att få mynt af de sorter, som enl. reglem:t skola preglas, är ungefär detsamma, som då någon kommer i Banken för att vexla en större sedel, och Banken då skulle vara berättigad att truga på honom t. ex. ,1-rdrs-sedJar i st. för de andra sedelvalörer lian önskar. Jag tror derföre att ett sådant vilkor, som här står infördt i regi emen - Den 1 Februari. 249 tet) »af de sorter, hvarå tillgång finnes», gagnar till ingenting, men ger den, som närmare studerar saken, anledning att misstänka ett ganska besynnerligt förh. med Banken, som visserligen icke stärker det förtroende, hvaraf den liksom alla penningeiurättningar är i behof. Här har blifvit föreslaget att i slutet af §:n borde införas följande tillägg: »börande Fullmäktige tillse att prägladt silfvermynt af alla fastställda sorter, så vidt möjligt är, städse finnas i förråd.» Inom Utsk:t väcktes fråga om huruvida orden »såvidt möjligt är» behöfdes, men man ansåg allmänt att det icke var af nöden. Hade man i §:n sagt att hvar och en, som anmälte sig att få en sedel invexlad, skulle ovilkorligen vara berättigad att få den myntsort, han begärde, så kunde skäl till anmärkning förefinnas, men man har trott sig upfylla all rättfärdighet genom att säga att förråd borde finnas af alla sorter. Het kan icke annat betyda än att, då ett förråd af ett visst slag myntadt silfver börjar lida till slut, så reqvirera!- man förstärkning från myntverket, ty hvar och en lärer finna, att om Banken vore i den lyckliga belägenhet att han för alla sina sedlar kunde hafva speeiemynt af alla slag till fullt belopp, så vore det en rikedom, som visserligen ingen bank har eller kan få.
Jag tror, att den fattigaste delen, t. ex. Åttings-bönderne eller Torparne ej höra dragas in i Disconterna, emedan enda vinsten deraf stadnar hos DiscontCommissionairerna och Häradshöfdingarne. Jag anhåller om bifall å hvad Utskottet föreslagit i sitt första Betänkande, men skall dock icke begära votering derom. Den 27 November. Herr Ribbing: Jag är fullständigt förekommen af den siste talaren, och har intet annat alt tillägga, än att jag tror, det den fattigare delen af Stockholms Stad och dess omgifningar endast begagna denna Assistancelnrättning, att i Disconten låna så små summor, och borttaga tillgångarne för öfriga lånesökande, åt hvilka Disconten är ämnad. Jag anhåller om bifall å Utskottets första Betänkande. Grefve von Schwerin'. Jag vill endast upplysa, att beloppet af de summor, som. Allmogen upplånar, rättar sig efter localförhållanderne. I Östergöthland, Uppland och Westmanland lånas sällan under 400 R:dr. DalAllmogen åter lånar sällan öfver 200. Detta beror på storleken af deras hemman. I den senare Provinsen må ej utlösning af arffallna hemmansdelar hindras, om ej, såsom förr tillgick, den ena arfvingen skall tvingas att taga ett hus, den andra ett annat hus, 0. s. v., för att förflyttas till fäbodar. Det går i allmänhet ganska ordentligt till med dessa lån; personer finnas, som ikläda sig ansvarsförbindelse, och få exempel gifvas, att någon kommit på lagsökningslistan. Enahanda är förhållandet med Malmöhus Län; och, om jag påminner mig rätt, äfven med Christianstads Län, emedan hemmans-lotterne der äfven äro små, och lånen der göras, för att befordra arfskifte!!. Om man nu Den 27 No ve m beri beslutar, att minimisumman skall blifva 25o R:dr, så vore hela DalAllmogens fördel af Disconten afskuren. Jag anhåller om bifall till det senare Utlåtandet Friherre Boye’.
M. om formulärs upprättande för de förvaltande verkens räkenskaper. l'i Den 6 April f. m. Likaledes upplästes till justering och godkändes a:ne morn., hörande tili den § i riksd.beslutet, hvilken angår credit! ven, nemi.: 1:0 ang:de anvisande af ett creditiv vid inträffande svårare missväxter, samt vidtagande af en dermed gemenskap ägande åtgärd; och 2:0 ang:de anvisande af ett lånebiträde till återuppbyggande af staden Wenersborg. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att H. Ex. af FrimurareBarnhusdirect:n blifvit anmodad att för R. o. Ad. anmäla dess ödmjuka begäran om Ståndets tillstånd, att, i likhet med hvad förr varit ölligt, få äfven innevar. år begagna Riddarhussalen för att derstädes låta gifva den vanliga Långfredagsconcerten, och hemställde H. Ex., om R. o. Ad. behagade till denna begäran lemna sitt bifall. Ropades ja. Företogs till pröfning Bevilln.Utsk:s d. 3o sisth Mars på bordet lagda betänk. N:o 56 med förslag till bevillningssummans fördelning. Hr Hjärne, Harald: Då man tagit kännedom af detta och föregående betänk:n i samma ämne, är man skyldig Utsk. det vitsord, att de äro med reda och ordning uppställda, så att ämnet lätt kan öfverskådas och uppfattas. Men då jag gör Utsk. denna rättvisa, bekänner jag mig ej finna, att detta betänk, vittnar om motsvarande omdöme i sjelfva lmfvudsaken. Det är visserligen sannt, att af de calculer, hvarpå statsverkets inkomster hvila, kan den ena vara så god som den andra; men det enda, hvarpå man i dylika fall bör bygga, är erfarenheten, och ju mera marn förstått att bedöma denna, desto mera närmar sig calculen det sannolika.
Jag ekänner lika med Frih. Palmstjerna, att man rätteligen icke borde förhöja afgiften efter den 3:dje art:n, enär, efter min öfvertygelse ingen bevillning enligt densamma borde finnas. Men då R, St. vid flere föregående riksdagar samt flere af RiksSt:n vid den innevar. förklarat att denna artikel skall finnas och det är att förmoda, det förstärkta StatsUtsk. skall säga detsamma, sä kan jag icke inse annat än att följdrigtigheten fordrar del förhöjning äfven på denna artikel sker. Inkomsten blifver pä sätt Frih. Palmstjerna nämnt, visserligen ganska ringa, men, går förhöjningen i lika på alla artiklarna så har ingen att klaga öfver. Hr von Hohenhausen har sagt, att Bankens säkerhet för framtiden kunde äfventyras om R. St. stadgade alt den nu ifrågakomne krigsgärden skulle genom allmän bevillning utgöras, emedan en sådan-, åtgärd skulle göra alla vidare krigsgärder så förhatliga alt man vid en kommande riksdag ej finge något annat än Bankens medel till deras bekostande, såsom tillförene skett. Jag tror deremot att antingen ifrågavar. afgifter läggas pä tull eller allmän bevillning eller hvad annat som hälst: sä hitta R. St. likaväl vägen till Banken, i händelse de vilja begagna honom. Detta synes redan af de Betänk, åtföljande reservationerna, ty oaktadt R. St. redan förklarade att rustningskostnaden skall utgå genom bevillning, har en reservant likväl pekat på banken. Då beviljandet af de 2,000,000 r:dr här förhandlades yttrade jag min farhåga att det en gång kunde komma Bankens tur att få betala hvad som erfordrades. Min frugtan är visserligen icke undanröjd derföre att man nu vänder sig ät andra håll, men emedlertid får man vara sä rättvis, och gå sä försigtigt tillväga som möjligt. Dessa äro skälen hvarföre jag anser Utsk. hafva rätteligen förfarit.
Serveras, och 8 år samt i öfrigt gå frun tillatt sprida trefnad i ett hem, önskar värdinneplats. Finnas barn, kunna de handa. Den sökande bör hafva vänligt om så behagas, garneradt med cröutous. tillförsäkras öm och samvetsgrann vård och jämnt lynne, god undervisningsAnm. Späd selleristjälk är finast. jämte god undervisn. Svar till » W. — S. förmåga samt vara verkligt musikalisk. Risgryn med äpple. Äpplen skalas, En 25 års flicka, van vid mindre [2734] Tyskeller engelsktalande eger föreIduns byrå. urtagas och kokas med sockerlag. Bislandthushåll, önskar för praktik plats träde. Svar med porträtt och referengrynen kokas med mjölk och socker, i god familj. Ä r villig deltaga i fören flicka önskar plats i familj för uppläggas högt på ett fat, äpplena lägser till » Embetsmannafamilj », Iduns fallande göromål, och om så erfordras, att mot ringa lön deltaga i husbyrå. [2703] gas i pyramid däröfver, och inuti dem villig betala för sig. Svar märkt » X. liga göromål. Ä r äfven kunnig i boksyltade körsbär; mellan hvarje äpple Y. Z. » till Iduns byrå, Stockholm, för föring. Svar till » A. S. », Fittja. n ordentlig uch barnkär flicka lägges ett blad utskuret af angelika korrespondens. [2709] [2731] med god uppfostran erhåller plats eller äppelpasta. Sockerlagen, i hvilken äpplena kokt, instundande 1 november i en ung tjän" WW ärdinneeller husmamsellsplats hopkokas och hälles öfver det hela; stemannafamilj i en af mellersta Sveri" sök. af en duglig, nitisk, plikttrog., ges mindre städer för att sköta två serveras varmt. O. H. pers. Vack. rek. finn. Godhetsf. barn, en gosse om 4 år och en flicka som afslutat de för licentiatexamen fö- svar t. » Kompetent », Iduns Byrå.
Varandes den i 1826 års Räkenskaper för Post-Ångfartygs anskaffande balancerade förskolls-summa ( I09 ) 74,587 R:dr 3p sk. 5 r:st. sålunda ökad till 104,587 R:dr 39 sk. 5 r:st.; hvarjemte det beror på framdeles liquid med Kongl. Preusiska Regeringen, rörande, dess deltagande i kostnaden för ofvanomförmäldte Ångfartyg. Norrska PostYerkets äldre skuld balanceras fortfarande äfven i 1827 och 1828 årens Räkenskaper med lika anteckning, som förut, eller ”att tvist uppstått om liquidationen, hvilken beror på Kongl. Majrts Nådiga pröfning.” mm—mmmmmm StatsVerkets återstående fordran hos Ryska och Finska PostAmten för de föregående åren, 338 R:dr 11 sk. 2 r:st. bar blifvit anmäld till afskrifning; och i följd af hvad Kongl. Maj:t under den 3 October 1829 i Nåder förordnat, komma de, vid liquiden med Ryska Regeringen om Sveriges fordringar i Finnland, icke erkände 6,711 R:dr 16 sk. 1 r:st. jemte åtskillige andre balancerade fordringar till ett belopp af 3,581 R:dr 22 sk. 11 r:st. att afskrifvas. Af den hos åtskillige PostContoir i f. d. Svenska Pommern balancerade äldre fordringssumrna R:dr 9,739: 17. 11, hafva år 1827 8,069 R:dr 3q sk. 2 r:st. blifvit redovista, och beror återstoden 1,669 R:dr 26 sk. 9 r:st, på närmare pröfning. Kongl. Nummer-Lotteriet. Vid detta Verks, i Kongl. KammarRätten förut granskade, Räkenskaper för åren 1827 och 1828, utgörande tillhopa 34 HufvudBöcker, eller en för hvarje dragning, med tillhörande verifrcationer och öfrige handlingar, bar icke något varit att anmärka.
Huru det kan vara möjligt att på ett ändamålsenligt sätt sköta sitt jordbruk, då man hvarje minut är osäker, om man skall kallas äfven från det angelägnaste arbete, det förstår jag icke; och den verkliga nödpenning, som för skjutsningen erhålles, kan i en eller annan provins anses vara af något värde, men på de flesta ställen anses den såsom en drickspenning, hvarföre den också vanligen stadna!’ på krogen. Man har i flera fall klandrat Utskts betänk, och jag skulle vara frestad att uti flera delar instämma i delta klander. Jag har förut yttrat, att jag icke gillar betänkts uppställning, Det är utan tvifvel ett stort fel, att man vill splittra dessa entreprenadcontract i de minsta möjliga delar, uttman Den 16 Augusti e. m. ioj inom hvarje särskildt skjutsdistrict vill åstadkomma entreprenader, och jag tviflar på, att man kan komma till något riktigt system på detta sätt. Jag har i detta afseende inom Utsk. slädnät i minoriteten. Jag har velat, att man måtte centralisera detta bestyr så mycket som möjligt. Jag har önskat, att en centralstyrelse måtte finnas, som åtoge sig detsamma; men jag har jemväl förut nämnt, hvarföre man så mycket motsatt sig detta förslag inom Utsk. Man har nemi. icke någon auctoritet, som man trott kunna verka till detta stora ändamål. Man känner icke någon sådan, och man har förgäfves väntat på dylika auctoriteter, som kunna hafva tillsyn öfver ordningen. Jag tror derföre också, att kan man icke genom något förslag framkalla sådana auctoriteter, blir det förgäfves man söker att i stort införa en nyttig förändring i skjutsväsendet. Sådana entreprenader i detail, som Utsk. föreslagit, skulle visserligen ej blifva långvariga; de skulle ingås endast för att åstadkomma förhöjning i skjutslega!), och man skulle snart finna, att ändamålet varit att på sämsta möjliga sätt tillvägabringa entreprenader. Då jag sett, att min åsigt om en centralstyrelse ej vunnit bifall, har jag önskat, att åtminstone länsstyrelsen måtte få sig uppdraget att ordna dessa entreprenader; men ej heller detta har af Utsk. blifvit gilladt.
Detta tyckes vara det värde, hvartill Sedlarne, för jemnhetens skull, lämpligast böra kunna stadgas. — Att Coursen för det närvarande är något högre, synes ej kunna medföra någon våda för Banquen; ty Coursen kan i hvad Land som helst stundom vara skiljaktig med Agio, åtminstone ända till 8 å 10 procent, utan att några menliga följder för Landets Mynt-väsende deraf uppkomma. — I Sverige, sorn är så vidsträckt och så giest bebodt, och hvarest Transporterna äro så besvärliga, synes Pappers, mynt, mindre än i något annat Land, kunna i Rörelsen umbäras; och följaktligen ej till något betydligt belopp kunna i Banquen, mot Silf . ... r\ ; / Dsn 18 December. 381 ver, utbytas. Det större tillopp för a-tt erhålla Silfver, som i början naturligen måste inträffa, skulle snart upphöra, sedan man hunnit vinna öfvertygelse om Banquens ordhållighet; och i den mohn man tröttnade vid användandet i Rörelsen af den tunga och obeqvämliga Metallen, skulle, sedan första nyfikenhetens ögonfägnad blifvit tillfredsställd, Silfret snart återbäras i utbyte mot det beqvämligare Papperet. Långt ifrån derföre att Banquen behöfver äga Silfver för hela beloppet af Sedel-stocken, skulle en dylik Skatt till och med kunna ådraga Landet nya olyckor, utan att likväl kunna medföra någon motsvarande nytta i afseende på Mynt-väsendet. Oföränderligheten af Mynt-representativernas värde är nemligen tryggad, blott Banquen troget uppfyller sina förbindelser, och utan dröjsmål inlöser de Sedlar som uppvisas; och dertill skulle ofelbart erfordras en vida mindre Silfver-fond, än den Banquen troligen äger. 6:0
Föröfrigt skulle jag gerna instämma i Frih. von Stedingks yrkande, alt man icke borde vägra remiss om här icke vore ett särdeles exceplioneradl förhållande för handen. Jag kan likväl icke lika med honom föreställa mig, att det skulle innefatta någon sidovördnad för Hr Gr. o. Landtm, att dylik fråga ifrågasättes af någon Ståndets ledamot, fastän Flr Gr. o. Landtm, icke funnit hinder vara för förslag till bifall å motionens remitterande till Utsk. Hr Prytz, I^ars Adolf: Jag har vid ett föreg:de tillfälle för några få dagar sedan haft äran yttra, att jag ansåg det vara stridande emot grundlagen att vägra remiss af någon motion. Jag kan således icke annat än äfven för detta tillfälle yrka detsamma. Jag åberopar dervid 56 § Reg.F., som säger att allmänna frågor, som uti R. St:s plena väckas, må ej lill omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utsk., som äger alt dem utreda och deröfver sig yttra. Det är ”behörigt Utsk,” som skall handlägga frågan, på sätt Riksd.Ordn. föreskrifver, och säle - 526 Den 29 December f. m. ledes mäste, enligt den citerade §, hvarje fråga ovillkorligen lill något Utsk. remitteras. Jag anser högst nödigt alt denna rättighet bibehålles, på det att icke motionsrätten må kunna bestridas minoriteten, och jag anser det vara mycket enklare och leda lill ett hastigare afgörande af sakerna, om hvarje motion remitteras till Utsk., som korlligen kan förafskeda densamma om den icke förtjenar alt upptagas, hvaremot frågan om remissen kan föranleda många strider inom Stånden, och många voteringar, hvilka förekommas om motionen genast remitteras. Jag anhåller om remiss af motionen, utan afseende på dess värde, hvilket jag (einnar å sido. Frih. von Stedingk: Till svar på hvad Frih. Cederström, Rudolf, nyss anfört vill jag endast anmärka, att jag ingalunda kan fatta huru Frih:n kunnat draga den slutsatsen af mitt yttrande, att jag ansett det vara någon sidovördnad för Hr Gr o.
Orsaken till Verkets närvarande ställning, och Bolagets iråkade förlägenhet, hårleder sig enligt min öfvertygelse, endast och allenast derifrån, att Bolaget började detta stora och vidsträckta företag, utan tillräcklig fond för dess utförande, samt att tillgångarne ifrån Verkets första anläggning, icke varit svarande emot behofven. Derigenom har håndt , att i saknad af förlag, oundvikliga arbeten, antingen måst uppskjutas i det längsta, eller också ofull - Xte/z I Augusti €. m'% 3* komligt verkställas, och alltid vållat en flerdubbelt större kostnad, ån de samma i råttan tid verkställde, skulle hafva medfördt. Man har icke eller under de år som rörelsen lemnat vinst och utdelningar skedt, enligt den öfverenskommelse som var stadgad, afsatt några me. del för framtida behof, hvarigenom förestående arbeten utan direct känning kunnat bestridas, utan desse hafva då för tillfället, igenom nya ansträngningar, ehuru oftast till otillräckligt belopp, måst anskaffas, med ett ord, man har beständigt stråfvat uti fattigdom, och under sida. na omständigheter, har icke eller lyckligare resultat med skål kunnat väntas, hvilket säkerligen skedt, om arbetet från början kunnat fortgå, efter en gifven och oföränderlig plan, utan hinder af de tillfälliga händelser, hvilka flere gånger inträffat, och så betydligt ökat kostnaden. Bolaget har rål till afhjelpande af dessa olägenheter, under da sednare åren inbjudit Svenska Allmänheten, att deltaga i detta Patriotiska företag; men då en sådan framställning icke tillika upplyste hvarken orsakerne till närvarande ställning, eller de anledningar, hvarpå ett annat och för framtiden förmånligare förhållande kunde grundas, och förslaget sålunda framställt, hufvudsakligen syntes åsyfta, Bolagets enskildta fördelar, misslyckades detta försök, att förstärka Verkets tillgångar, och Bolaget finner sig åter i behof af Riksens Ständers omvårdnad. 22 Den | Augusti e, m.
R:dr, emot 6 procents dito dito och med räntans beräkning efter 4 procent å dito; utbetal des under år 1858 178,348: 65. » anläggningen af jernvåg mellan städerna Gefle och Fahlun, å 2,400,000 R:dr, emot årlig återbetalningsskyldighet af 3 procent å hela lånesumman; börande deraf utgå ränta efter 2 för hundra af det obetalda kapitalet; utbetaldes under åren 1855 1859 2,301,102: 74. » fullbordande af jernvägen mellan städerna Gefle och Faldun, å 600,000 R:dr, emot erläggande årligen af 5^ procents ränta jemte T\j:del af ursprungliga lånesumman; utbetaldes under åren 1858 och 185 » anläggningen af jernvåg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag i Norra Helsingland, å 370.000 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen, hvarvid 4 procents ränta beräknas för det obetalda kapitalbeloppet; utbetaldes uuder åren 1858 och 1859 354,277: 37. » jernväg sanläggningen mellan Söderhamn och sjön Bergviken samt förbi Landaforsen i Ljusne eif, äfvensom för upprensningar i denna eif och sjön Varpen, å 500,000 R:dr, emot enahanda återbetalningsskyldighet; utbetaldes under åren 1858— 186 » anläggningen af jernvägen mellan staden Borås och Herrljunga station å statens vestra stambana, emot återbetalning af 5 procent årligen, hvarvid 4 procents ränta beräknas för det obetalda kapitalbeloppet; utaf detta lån, hvars belopp finge uppgå till högst 1,700,000
Fru Ebba, alla lidandes beskyddarinna, den unga Katharina, ja, den unge Welam de Wyks mor, ty äfven han hade en mor. Har J, mor, tänkt på alla de sorger, alla de tårar, de fälla, har J tänkt på alla de enkor och barn, till de många hertigens offer, öfver hvilka J triumferat. Mor, mor, kom ihåg, att dessa alla och många, många utom dem, hafva gråtit, hafva lidit samma qval och samma sorg, som J icke kunde bära; för hvilka J sökt hämd; hvilka J velat släcka i blod. Har ni nog nu af eder hämd?" "Det går så underligt omkring i mitt hufvud. Det började så ren der i Åbo, der, jungfrun vet, huu, der som det forssade så mycket blod. Tala inte så der, jungfru. Huu, jag vill inte hörat. Ånej, ånej, Annika går hem. Dit, dit, vet hon jungfru, icke till stugan i Tavastskogen, men dit, der hon sprang som liten flicka. Vet J, jungfru, lilla mor Annika hon var ännu mindre då. Hon var så der liten. Det var en söndagsmorgon, hon hade ett helt rent linne på sig, det var så hvitt, så hvitt; hennes fötter voro så hvita, de voro nyss tvättade. Hennes hår var också hvitt, det var kammadt och benadt och hennes kinder voro så röda som äpplen. Ack, jag minns, jag såg henne så väl i bäcken vid vår stuga. Jungfru, jungfru, Annika måste söka opp hvar den hvita, rena flickan gömt sig. Farväl, jungfru Sigrid, mor Annika kan ej hjelpa er mera nu, hon hinner inte söka sin makt mera, hon måste söka den hvita, lilla flickan. Farväl, farväl!" och bort hastade mor Annika och försvann för Sigrid i skogen, dit Sigrids blick följde henne, ehuru hon med sina tankar icke uppfattat gummans ord, ty de voro helt och hållet upptagna af de rysliga nyheter, hon just hade hört. Sigrid begaf sig, full af ångest, till sin far. Hon berättade honom först, att mor Annika hade uppgifvit, det man trodde herr Erik vara död och att hans egendom förklarats förbruten. "Ja så, säger gumman sannt, så är jag således död!
Men då jag närmare betraktade följderna deraf, föreföll det mig som skulle förslaget vid tillämpningen möta ganska stora svårigheter, emedan man vore nödsakad att vid skeende beskattning beräkna en mangd personers inkomster, som hittills varit och jemväl höra vara fria från inkomstbevillning. Man finge lof att gå ned ända till den tjenande klassen, ty man skulle nemligen, enligt hans förslag, till och med taga skatt af hvarje qvinna, som hade 150 r:drs inkomst. Jag tror dock, att man kunde afhjelpa detta genom att antaga den modifikation af TJtsk:ts förslag, Hr Sondén framställt, hvilken äfven lärer lyckats vinna sympatier inom PresteStåndet, att nemligen bestämma minimibeloppet till 300 rdr, både för man och qvinna. Men äfven detta förslag skulle komma att möta vissa praktiska svårigheter, med afseende å det stora antal, som äfven då skulle beläggas med inkomstskatt, och den vidlyftiga bokföringen angående giftermåls ingående, upplösniug, harns födsel, död, ålder, flyttning m. m. Dessutom och derest, som önskvärdt vore, man kunde lägga bevillningen till grund för kommunala både rättigheter och skyldigheter, så skulle, enligt dessa förslag, det förhållande kunna uppstå, att, om en person, som betalar inkomstskatt till Staten och kommunen, och i följd deraf kommer i åtnjutande af vissa medborgerliga rättigheter, gifter sig, så, ehuruväl hans inkomster äro lika stora som förut, sä mister han, till följe af den mindre bevillning han sorn . gift skulle utgöra, vissa af de medborgerliga rättigheter han förut åtnjöt. Jag tror, som sagdt är, att stora praktiska svårigheter komma att uppstå; men skulle man blott kunna öfvervinna dessa svårigheter, så vore jag böjd att antaga Hr Lindeströms förslag, med den af mig nyss antydda modifikation af Hr Sondén. Men sa länge jag hyser denna fruktan, är jag mer böjd att antaga det Den 15 Maj. 127 förslag, Hr Schwartz i sin reservation afgifvit. Det öfverensstämmer hufvudsakligen med det af komiterade framställda, ehuru med några förändrade summor.