Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hjärtat i brand Som tvänne små fåglar på grenens gunga. Fanns något palats på jordens rund I denna stund Mer härligt än detta förtjusande » näste »? Var det icke högt, var det icke stort, En En stormad port Till lyckans svårintagliga fäste? Ack! sida vid sida, så tätt som nu De unga tu Sin bana ville tillsammans vandra. Och intet armod och ingen glans, Hur än det tryckte, hvar än det fanns, Dem skulle skilja ifrån * &lt; hvarandra. * * Och åren flyktade ett tu tre. Vi återse Ej längre vårt par i det forna » nästet ». I salar, höga som tempelhvalf, Hon sväfvade fram som en rosenalf Och han så stjärnprydd som himlafästet. H skald. vilken dag, hvilken oförgätligt härlig dag! Det var som en dröm, alltsammans, tyckte Elly. Och hennes korrekta lilla skolmamsellshjärna, som annars så nyktert plägade handskas m e d den prosa, ett fattigt folkskollärarinnelif ymnigt beskär, var ännu smått virrig af all den glans, såväl inifrån som utifrån, hvilken denna minnesdigra kväll hade genomträngt henne. Den icke allt för .bländande belysningen i den gamla börssalen, där Svenska akademiens högtidsdag firades, den lysande areopagen kring det långa ljusstaksprydda bordet, den kungliga familjens vördnadsingifvande närvaro, den eleganta publiken, m e n först och sist dagens stora, stolta, allt annat uppslukande innebörd — att han, den bleke, magre unge mannen, som under de närvarandes andlösa spänning ur praeses ' hand darrande mottog den gyllene prispenningen, att han, den store skalden, hjälten för dagen, var hennes Fredrik, hennes egen käre bror Fredrik. nej, det var nästan för mycket! Men hur hade de icke också sträfvat och slitit för denna stunden under långa, tunga försakelsens år. De — ty icke skulle han ensam ha redt sig långt m e d det hårdhändta lif vet, den stackars Fredrik! Det kunde man heller icke begära. Hans bröst var j u så svagt; något efterhängset byrå- arbete på tidningsredaktionerna hade han ej stått ut med de sista åren.
Med tillsättning af tjenstemän eller beljenle derstädes eger Utskottet ej eller att sig befatta, utan bör sådant besörjas af Fullmäglige, under vederbörligt ansvar inför Utskottet, som, uppå inkommande besvär, eger pröfva, huruvida någon i dess tillständiga befordran kunde vara för när skedt, samt den, som lidande belinnes, till rättelse förhjelpa. §■ 7- Utom den aflöning, som för Utskottets Betjening i likhet med hvad för Betjeningen vid Rikets Ständers öfriga Utskott eger rum, faslställep, och sf de till Riksdags-koslnadernes bestridande, anslagne medel utgår, eger Utskottet att, vid slutet af Riksdagen, för den tjensteman vid BancoVerket, som, jemte sin egentliga befattning, bar sig uppdraget alt ordna, registrera och vårda Banco-Utskoltets och Revisorernes handlingar och protocoll, bestämma en efter tiden och handlingarnes vidlyftighet afpassad vedergällning, hvilken af Bankens medel utbetalas. Men derest någon gratifl - Banco-UisAottets Betänkande, N\o 181. 5 gralificalion för öfrigt skulle anses oundgänglig, bör densamma, i öfverensstämmelse med stadgandet tili ofvanstående §. 5., Rikets Ständers pröfning och godkännande underställas. §. 8. Sådane reglementai iska föreskrifter för Bankens rörelse och förvaltning, som härleda sig från Rikets Ständers eller Utskollels under Riksdagens lopp fattade beslut, skola af Utskottet hos Rikets Sländer till deras fastställelse anmälas; hvarefter Utskottet bör i ett helt sammanfatta och utfärda det Reglemente; som, efter Riksdagens slut, skall vid Bankens förvaltning tjena till efterrättelse.
Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, jemlikt Bonde-ståndets beslut, införselstullen å dessa artiklar lill 2 öre skålpundet. Utskottets förslag till tullbestämmelser för artikeln Hudar och Skinn, ej hänförliga till Pelsverk, oberedda, voro följande: Iuförselstull. torra, osaltade och obestrukna \ centner. R:dr 50 öre saltade eller bestrukna , -1 centner. 1 » 25 » våtsaltade och andra slag — Fria. Detta förslag i sin helhet har endast blifvit af Ridderskapet och Adeln godkändt. Presteståndet har, med antagande af den utaf Utskottet för torra, osaltade och obestrukna föreslagne tullsats, bestämt afgiften för torra, saltade eller bestrukna till 2 R:dr och för våtsaltade och andra slag till \ R:dr 25 öre centnern. Borgareståndet har beslutat att oberedda, ej till pelsverk hänförlige Hudar och Skinn skola vara tullfria; och Bondeståndet har, med antagande af de utaf Utskottet för oberedda, torra Hudar och Skinn föreslagne tullsatser, bestämt införselstullen å våtsaltade och andra slag till 60 öre centnern. Då Utskottet anser afgörandet af tullbestämmelserna för de särskilta slagen lämpligen böra i ett sammanhang företagas, får Utskottet inbjuda Preste-. Borgareoch Bondestånden att, med frånträdande af sina sins emellan skiljaktige beslut, förena sig om antagande af Utskottets, utaf Ridderskapet och Adeln gillade, förslag, hvilket ock närmast lämpar sig till sammanjemkning af de öfrige Ståndens olika beslut. Vinner denna inbjudning icke bifall, måste omröstning anställas emellan alla fyra Ståndens skiljaktige beslut, och Utskottet får i sådant hänseende föreslå följande propositioner: a) om kontra-proposition. Hudar och Skinn. 14 Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 23:0.
dotter till en köpman, skulle tillsammans Allra helst hade hon packat sin kappsäck h te * » Du, Lotten, » sade ofta hennes vänner, med sina föräldrar resa till en badort för och begifvit sig af till Schweiz, hennes dröm» som förstår dig så förträffligt på att se dig sommaren, och efter sista lektionens slut öfmars land, och vidare ned till Italien, men « e omkring och som har sådan glädje däraf — verlämnade modern det sedvanliga arvodet åt lika så gärna kunde hon beslutat sig att resa du borde väl en gång ändå resa ordentligt! » lärarinnan, i det hon sade: till månen. Nej, det måste vara någonstädes H Q Lotten suckade, men det var nästan ohör» Under juli och augusti månader äro vi inom kassans och rimlighetens gränser, och bart. » Ja, hur gärna jag skulle vilja det — borta från staden, i september komma vi tilldet fanns ju mycket att välja på inom lanp det kan jag inte en gång uttrycka. Men för baka, och jag skulle då vara tacksam, om det. Lotten hade länge haft lust att bese rfkan det ej bli utaf, få se en gång fröken ville återtaga lektionerna som vanligt. » Visingsö, Omberg och Vadstena, men det var O: " tillfallet framdeles! Till dess företar jag mina resor i Därpå tackade hon Lotten och denna aflägsen jämförelsevis liten resa, som hon kanhänsoffhörnet, då kosta de irga penningar och nade sig, men redan i tamburen öppnade hon da många gånger skulle bli i tillfälle att göra. jag har hvarken ondt af köld eller hetta på kuvertet med penningarna uti och fann till Nej, när hon nu hade kassa — och hon tänkte vägen och inte heller af någon trötthet — sin öfverraskning, i stället för de väntade med förnöjelse på de tvåhundrafemtio kronor, som hon hade på sparbanken, och hvartill B? ja, det är nog bästa sättet för mig att resa. » trettio kronorna, nittio kronor. » Fröken ger så utmärkt roliga geografiDet måste vara ett misstag!
I 6:te punkten säges bestämdt, att undervisningen skall meddelas i alla de ämnen, som förekomma, men att hvarje lärjunge äger att bestämma huruvida han vill studera de klassiska språken eller icke. Här är man då inne på tvistefrågan. Med denna tvistefråga förhåller sig så, alt det har tvistats och tvistas ännu om huruvida detta är verkställbart eller icke med skolans och undervisningens ordning. Man tvistar ej blott här, i Utsk. och Stånd, utan tvisten har rotat sig emellan demi synnerhet, som äro i utöfning af yrket, dem som det tillhör att undervisa, och som således bäst måste känna till förhållandet och veta alt välja det bästa sättet att utföra undervisningen. Då synes det mig såsom ett sådant vilkor som detta ingalunda hade bordt bifogas förevar, statsanslag. I 10:de punkten har förslaget befattat sig med den s. k. eforal-styrelsen. 2:ne af reservationerne innehålla anmärka:!' i detta hänseende. Båda innehålla, att stadgandet i denna punktör stridande mot kyrkolagen. Jag känner icke kyrkolagen, men tviflar icke på att så förhåller sig. Om nu så förhåller sig, så skulle kyrkolagens stadgande genom antagande af detta förslag upphäfvas. Den kan likväl icke upphäfvas utan 3 Stånds sammanstämmande beslut och K. Således är sjelfva formen Den 6 Maj e. m. 431 för framställningen här icke öfverensstämmande med grundlagens föreskrift. Hr Tersmeden: Jag ber om ursäkt om jag blir något vidlyftig i denna fråga, men detta fel får icke tillräknas mig ensam. StatsUtsk. bör bära en betydlig del deraf. Jag kan icke gilla det sätt, hvarpå StatsUtsk. behandlat denna fråga. Utsk. har icke saknat kunskap om de motioner, som i detta ämne blifvit inlemnade och remitterade till Ekon.Utsk. Detta sednare Utsk. har för det förra anmält sin önskan att få behandla dessa mål gemensamt med detsamma, hvilket synes af betänk, bifogade reservationer. Hade StatsUtsk. blott och bart föreslagit anslag af R.
Åtta hundrade riksdaler banko, deraf blifvit beräknade 4,000 ridr för borgmästare och 4,800 r:dr för kommissions-landtmätare, måtte, oaktadt så beskaffad delaktighet, af anförde skäl, icke kurmat meromförmälde tjenstemän medgifvas, för framtiden få utgå och ställas under förvaltning af pensionsiurält - Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse, N.-o 72. 5 ningens direktion, för att genom dess försorg göras frugtbärande, ined skyldighet för direktionen, att "af de derå inflytande räntemedel, jemte de från delegarne i denna serskilda fond ingående afgifter, ombesörja borgmästarnes i städerna utom Stockholm, äfvensom kpmmissions-landtmäfcarnes, samt deras enkors och barns pensionering på sätt och efter de grunder, som i sådant afseende kunna varda bestämda. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse väl bevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag af protokollet öfver Finansärenden, hållet inför H. M. Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 11 Februari 1848. Närvarande: Bans Excellens Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre „ Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe , Waern, Friherre Gyllengranat, Facce, och Fåhreeus. Chefen for Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om delagtighet i civilstatens ponsionsinrättning för borgmästare i rikets städer utom Stockholm, äfvensom för kommissions-landtmätare.
Bland de främste af desse konstnärer må nämnas Lithografen Carl Johan Billmark, hvilken under en längre följd af år i Paris utöfvat sin konst, samt der lithografierat och låtit trycka åtskilliga, till hemlandet sedermera öfversända, större plancheverk, vittnande om ej mindre en outtröttlig verksamhet, än de rika konstnärsgåfvor, hvarmed han af naturen blifvit utrustad. Haus nu under händer varande arbete: »Sverige, aquarell, lithografier och tontryck», deraf flera häften hitkoramit, det sednaste i dessa dagar, visar en fulländning i denna konstgenre, som svårligen torde kunna öfvertriiflfas. Detta hans arbete är ock i hög grad egnadt att ingifva utläridningen ett fördelaktigt begrepp om vårt land och dess historiska minnen. — Men hvad Den 1 December e. m. l?ft Billmark på silia arbeten skördat, icke är det ekonomisk vinst, ty, oaktadt den största sparsamhet, befii.ner han sig fortfarande i samma obemedlade ställning, som deu, hvaruti han började sin konstnärsbana. Såsom jag specielt känner och med siffror kan ådagalägga, njuter Billmark af inkomsten utaf ifrågavide arbete en ganska ringa behållning, emedan mer än 2/3 deraf åtgå till kommissioliärsarfvode, tryckning, stenar, papper, transport, assurans m. m., hvartill kommer dels kostnaderne för de resor, som han ett och annat år, för sitt arbetes fullföljande, måste företaga till fäderneslandet, dels de utgifter, som Billmark nu mera finge vidkännas derigenom, att han, hvilkens syn genom det ansträngande arbetet blifvit betydligt försvagad, funnit sig föranlåten, att, för möjligheten att kunna fortsätta sitt arbete, anlita särskildt biträde för vissa underordnade detaljer deraf. Under sådana förhållanden, och i betraktande deraf, att Billmark hittills icke fått åtnjuta något understöd af Staten, vare sig såsom resestipendium eller i annan form, tager jag mig friheten föreslå, att, till bidrag för fortsättande af hans ofvaunämnde lithografiska plancheverlt, R.
Bakom denna genom konsten tillskapade försvarslinie, sträcker sig en af naturen sjelf bildad, uti de 2:ne vattendragen Arstaviken och Hammarbysjön, hvarå meningen är att ett visst arita] kanonjollar skola vara under krigstid stationerade. Sådana flytande batterier, flyttbara dit de för tillfället behöfvas, skola under en belägring utöfva en kraftig verkan pä försvaret. Byssarnes i kölhalningsviken stationerade, svårt bevärade ångfartyg, gjorde de allierade vid flera tillfallen stort afbräck under belägringen af Sebastopol. På stranden af stadssidan längs dessa vatten skola enligt planen inga andra anläggningar göras på förhand, än 6 ä 7 jordbatterier vid Skanstull samt vid Liljeholmsoch Danvikstullarue. Men under loppet af en belägring eger man god tid att garnera hela denna straud med dylika verk, hvarest man, till följe af fiendens anfallspunkter, finner dessa af behofvet påkallade. Dessa utgöra då den innersta linien, hvilken, gynnad af terrainen, lätt kan danas tili ett ganska starkt försvar och bör under denna period af belägringen, då man hunnit draga till sig tillräckligt med trupper, starkt kunna besättas och förses med verksam bestyckning. Vi hafva då åt södra anfallssidan en fullständig befästningsfrout med hufvudvall, en våt graf med ett särdeles verksamt graf-fprsvar samt en kedja af utanverk derframför, af ovanlig styrka och raotståndsförmåga. Jag vågar säga att, mig veterligen, finnes ingen befästningsfrout någorstädes, som öfverträffa!- denna i lörsvarbarhet och styrka. Men denna försvarbarhet är hufvudsakligen beroende på det sammanhang, sorn finnes emellan försvarets skiljda delar. Ryckas dessa från hvarandra, så uphör denna kraft eller försvagas betydligt. Om således den yttre linien framflyttas och utsträckes, så inträder svaghet, icke allenast genom denna utsträckning, men hufvudsakligen genom splittring af hvad jag nvss visat utgöra ett helt för sig.
M:ts nådiga disposition ställa en summa af 171,000 R.dr R-.mt, alt med j årligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 från Riksgälds-kontorel utgå. B) Undernisnings-ansloller för jordbruk och landt manna-nuring ar. ll:o Sedan Landtbruks-akademien i afgifvet Betänkande om åtgärder till Svenska Landtbruket» befrämjande, i underdånighet förmält, alt det anslag af 3,000 R:dr R:mt om året, som de lägre landtbruks-skolorna för närvarande åtnjuta, svårligen kunde anses tillräckligt, då dermed skulle bestridas aflöning åt Föreståndare, Underlärare, Slöjdare m. fl., äfvensom till någon del kostnaden för dessa skolors materiel; att någon ersättning derjemte syntes böra beredas Föreståndaren, som vanligen finge underhålla lärlingarne, hvilka då en ej obetydlig del af deras tid egnades åt undervisningen, icke kunde genom arbete lemna full ersättning för sitt underhåll; alt, i de fall, der, detta oaktadt, skolorna uppfyllt sin bestämmelse, sådant kommit deraf, att dessa då alltid haft andra tillfälliga inkomstkällor till stöd; men att emellertid säkert vöre, att de flesta af ifrågavarande. skolor haft och ännu hade att kämpa med en svår financiel ställning, som icke alltid medgåfve skolstyrelsen alt gifva företräde ål förtjenst och skicklighet vid tillsättandet af Lärare-belättningarne, hvilka derföre någon gång måst gifvas åt dem, som åtagit sig befattningen för bästa priset, samt Akademien, på dessa med flera anförda skäl, underdänigsl anhållit, ali framställning måtte hos Rikets Ständer göras om förhöjning i nuvarande slats-bidrag till besagde skolor; så har E. K. M:t begärt all en tillökning af 1,000 R:dr i årliga anslaget för hvardera af de i Riket varande 16 lägre landlbruks-skolor måtte af Rikets Ständer beviljas med tillsammans 16,000 R:dr.
Min får höra mina röst, och jag känner dem, och de följa mig; Och jag gifver dem evinnerligit lif, och de skola icke förgås evinnerliga; ingen skall heller rycka dem utu mine hand. Min Fader, som mig dem gifvit hafver, är store än alle; och ingen kan rycka dem utaf mins Faders hand. Jag och Fadren ärom ett. Då togo åter Judarna stenar, till att stena honom. Jesus svarade dem: Jag hafver många goda gerningar bevist eder af minom Fader; för hvilka af dem stenen I mig? Judarna svarade honom, och sade: För god gernings skull stene vi dig icke, utan för hädelsens skull; och att du, som äst en menniska, gör dig sjelf till Gud. Jesus svarade dem: Är icke skrifvet i edor lag: Jag sade, I ären gudar? Hafver han nu kallat dem gudar, till hvilka Guds ord skedde; och Skriften kan icke varda omintet; Och I sägen dock till honom, som Fadren helgat hafver, och sändt i verldena: Du häder Gud; derföre, att jag säger: Jag är Guds Son? Gör jag icke mins Faders gerningar, så tror mig intet. Men gör jag dem, tror då gerningomen, om I icke viljen tro mig; på det I skolen förstå, och tro, att Fadren är i mig, och jag i honom. Åter foro de efter att gripa honom; och han gick utu deras händer. Och drog åter bort på hinsidon Jordan, till det rummet der Johannes hade först döpt; och blef der. Och månge kommo till honom, och sade: Johannes gjorde intet tecken; men allt det Johannes om denna sagt hafver, är sant. Och trodde månge der på honom, Och låg en man krank, benämnd Lazarus, af Bethanien, af Marie och hennes systers Marthe by. Och var Maria den som smorde Herran med smörjelse, och torkade hans fötter med sitt hår; hvilkens broder, Lazarus, låg sjuk. Så sände hans syster till honom, och sade: Herre, si, den du kär hafver, ligger sjuk. När Jesus det hörde, sade han: Denne sjukdomen är icke till döds, utan till Guds äro; att Guds Son skall deraf ärad varda.
Ofvergången förmedlas af den offentliga uppfostran, i skolan och vid universitetet. Det kraftigaste och hästa stöd, som der kan gifvas honom, finnes i ett godt och ädelt kam ratlif. Ett sådant är i smått hvad samhällslifvet sedan hlir i stort och måste mäktigt bidraga att utbilda honom lör det sednare. I detta kamratlif varnas den felande, hjelpes den stapp lande och upprättas mången gång den fallne. En sådan kamratanda lefver nu vid våra universiteter. Den utbildas genom de korta afståriden i mindre städer, genom för alla gemensamma intressen och omständigheter, genom gemensamt deltagande i förhandlingar inom nationerna och i sludenlkorpsen, hvilka förhandlingar dessutom icke sakna vigt såsom lämpliga förberedelser lill ett framtida deltagande i kommunens och statens värf. Allt delta skulle äfventyras genom flyttningen, och säkert är, att en sådan kamratanda icke existerar i de stora städernas universiteter. De mycket framhållna fördelarne af en genom universitetets flyttning åstadkommen förbättring i tidningsskrifveriet samt af studerandes biförtjenster, torde befinnas vara af ringa vigt, om man besinnar a t intetdera bör ingå i allmän uppfostran. 1 alla händelser vill jag icke neka, att ju mycket kan föras på båda sidorna i räkningen, hvarföre jag ock tror, att blotta theoretiska skäl i denna fråga icke hjelpa, då hvardera sidan lägger största vigten på de skäl, som han uppför på sitt kredit. Det måste alltså vara erfarenheten, som skall ge utslaget. Hvar skall man då finna en sådan erfarenhet? Inom vårt eget land kunna vi ej finna den, åtminstone för närvide. Vi måste alltså söka den i andra länder och med deras för hållanden jemföra våra.
Det är således tydligt, all, oaktadt ett beslut om ett anslag för komministrarne redan är genom förstärkta Stats—Utskottet med Rikets Ständers rätt afgjordt, så är det ännu en öppen fråga, huruvida sjelfva anslagets belopp skall tolkas annorlunda än efter siffran, och då Stats-Ulskottets pluralitet, detta oaktadt, och utan att ingå med någon föregående hemställan till Rikets Ständer, beslutat tillägga anslaget egenskapen af årligt och på denna grund upptaga detsamma i Riks-staten, så nödgas jag, vid Riks-statens expedierande, reservera mig emot ett sådant förfarande, så mycket hellre, som Expeditions-Utskotlet i sitt förslag till underdånig skrifvelse angående detta ärende, enligt min lanke, rätteligen upptagit Rikets Ständers beslut om anslaget, enligt ordalydelsen, såsom för en gång beviljadt; hvarföre jag vördsamt yrkar att den ifrågavarande summan måtte ur Riks-staten afgå, och 50,000 R:dr, enligt Ständernas beslut, anvisas på Riksgälds-kontoret.” Uti denna reservation hafva instämt: Herrar G. H. Stråle, L. Wistelius, G. F. Ekholm och L. It. Kistner, vice Talman Anders Erikson samt Riksdagsfullmägtige Matts Pehrsson från Stockholms, Jonas Andersson från Östergötlands, Per Nilsson från Malmöhus, C. J. Svensén från Calmar, Daniel Danielsson från Jönköpings, Per Nilsson Irån Christianstads, J. F. Fredriksson från Upsala och Jan Andersson från Stora Kopparbergs lån. b) af Herr A. W. Björck: ”Ehuru Expedilions-Ulkottet ännu icke afgifvit förslag till underdånig skrifvelse rörande reglering af 8 och 9 Hufvudtitlarne, har dock Stats—Utskottet ansett lämpligt att i den såkallade Riks-staten sammanföra de af Rikets Ständer vid innevarande riksdag under Hufvudtitlarne beviljade anslag och all begära uppdrag alt låta densamma, utan vidare granskning af Rikets Ständer, i vanlig ordning undertecknas och expedieras.
Så rigtig och obestridelig denna sats 1 sig sjelf är, kati 46 BeviUnings-Utskottets Betänhanden. elen likväl i tillämpningen omskapas till en fullkomlig orättvisa, örn man gifver sigrättighet, att ålägga denna pligt, utan att, i medlen for dess fullgörande, fästa vilkor af billighet och rättvisa. Det är icke endast Statens, det är äfven hvarje enskild Statsborgares väl, sorn härvid bör komma i beräkning och under den förutsatta fordran af enskildes uppoffringar för det allmänna, bör ingen Lag medgifva någon enskild medborgares förfördelande för andra enskildas fördelar. Uragtlåter man deremot detta vilkor osli upphör rättvisan att vara Lagstiftningens förnämsta ögon, märke, då. skall förr eller sednare all näringsdrift och utbredd välmåga försvinna, undc-r ett allt mer aftyhande, i upplösning stagnerande Samhällslif. Då jag nu bör yttra mig öfver det af afdelningen gjorde förslag, så får jag i likstämmighet med de åsigter jag i mitt skriftliga anförande till Högloft. Utskottets protocoll, den 13 sistledne Mardi, redan framstäldt, öppet förklara, att jag icke kan gilla den af afdelningen föresi agne Bevillnigsgrund, efter Synbar Förmögenhet. Stödjande sig på den grundsats, att, såsom man rätteligen anmärkt, till Staten erlägga skatt icke allenast för hvad man icke eger, utan äfven för hvad en annan eger, att den gäldskyldige skall vara Statens uppbördsman hos den fordrande, med en kraftlös rättighet till ersättning för gif vet förskott, att den idoge betalar för den, som, i maklighet och utan bidrag till det allmänna, omsorgsfritt njuter fördelarne af Samhälls ordningen, lava åt hvilken ingen Lagstiftande magt lUviJlriings ZJiskottett Bttankanden.