Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr b:co och derutöfver, icke skilja sig i vigt ett par lod per aln, och hvilken obetydliga skillnad kan härleda sig, dels af det ena klädets större fasthet än det andra, dels af en bredare eller gröfre list och dels af ett bredare eller smalare gröfre för-slag, som serdeles på de utländska klädena mycket begagnas, så, ehuru en något vidsträckt latitud äfven härvid synes blifva leornad för bestämmandet af ett gemensamt tullvärde å kläden af alla finare ullsorter, lärer detta missförhållande dock svårligen kunna afhjelpas eller förekommas. I följd häraf är min åsigt den, att värdet å kläde bör indelas i 2:ne klasser, nemligen: a} för kläden af Isländsk och Jutsk ull bestämmes till det högsta pris, hvartill dessa kunna uppgå, nemi. 3 R:dr 16 sk. B:co per aln; och 8 Bil. till Bevillnings-Ut skottets Betänkande, IV.-o 2t. b) för kläden af alla finare ullsorler, till ett medelvärde af det för dessa kläden belöpande lägsta och högsta pris, frun 3 R:dr 16 sk, till 13 R:dr 16 sk. b:co per aln, således till 8| R:dr per aln, ined den af Utskottet för alla kläden antagne skyddstull af 33| procent. Genom denna af mig föreslagna classification och deraf följande tullvärde, har jag äfven till föremål en sak af lika stor vigt, som beskyddandet af de inhemske fabrikernas intresse, och ehuru jag anser delta för ett af representationens vigtigare åligganden, anser jag detta dock böra grundas på en med Svenska ullproductionen öfverensstämmande fördel, och då, på de senare åren, åtskilliga Schäfferier här blifvit anlagda, och ej förbiseende det större intresse, hvarmed nationen omfattat den för landet så vigtiga ullproductionen, slärkes hos mig den öfvertygelsen, alt dennas fördel bör ställas i harmoni med det afsedda skyddet för klädesfabrieationen.
Riket gjorda upoffringar och förluster, säwm ersättning för Riket i nödens stund meddeldte län och understöd, samt ändteligen de, hwilke Den 1Z Iunii. 7kZ hwilkc genom ordcntelige köpeafhandlingar kommit i Säteri - och Frälseägares hand, blifwit en med Frälse - och Säteri-rätt lika sä lagligen ätkommen ägendom som besittnings - och ägande rätt til jord as annan eller skatte natur; men med en kanske äsyfrad beständig skatt eller grunränta pä frälsejorden, ffuile lrkwäl tredjedelen och i wiste orter hälften af dest wärde genomen flik beskattning förswinna, och ägande rätten blifwa förnärmad pä et sätt, svin skulle öpna framtida ofäkerbct för hwar man om dest ägendoms wärde. Det unés mig icke bordt undfalla det hederwärda Bonde-Ständet, at de sjelfwa i sammanhang med den wäckte fräga, gifwit anledning til en annan, huruwida för de flere tusende Kronohemman, som i sistförflutne århundrade blifwit Kronan afhände och til skatte försålde, blott emot en obetydelig löseskilling, nägra fä ärs ränta, och som haft til föremäl, icke at rikta Stats Enstan, utan at gynna Bonde Ständet, Riket njutit en emot deras wärde swarande ersättning, samt om icke, med enahanda anledning, en ytterligare upoffring och ersättning kunde fordras af veste skatteägare, stom af frälseägare pästäs. Det förekommer mig afwen at Bonde-Ständct borde eftersinna, at skattehemmanen, i allmänhet, som redan den tid dä Frälse til större delen wörö
Län inköpta enskilda egendomar, fastställda Stadsafgifter borde af Kronan utgöras för så stor del af samma egendomar, som icke af Boställsinnehafvarne för deras enskilda räkning begagnas, och alltså nödigt vore, att medel härtill blefve å RiksStatens Åttonde HufvudTitel uppförde, R. St., uti deras underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af nämnde Titel, förklarat, att som några sådana afgifter för de Slott och Residencehus , sorn af ålder tillhört Staten, icke erläggas samt icke eller skäligen kunna ega rum för de i senare åren till Residencehus i några Län inköpta egendomar, enär desamma genom detta inköp förvandlats till publika hus, för hvilka alltså böra åtnjutas de friheter och förmoner, sådana i allmänhet åtfölja, R. St. ej eller funno något anslag ä Stat för så beskaffade afgifter kunna beviljas; i anledning hvaraf E. K. M., icke allenast uti Nådig Skrifvelse till KammarCollegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824, förordnat, att fordrade afgifter tili Stad för de inköpta Residencehusen i Carlstad, Carlscrona och Nyköping icke böra hvarken för Kronan eller Boställshafvaren ega ruin annorlunda, än för Landshöfdinge-Residence-husen i Exp. Utsk. Förslag till und. Skrift. 163 allmänhet blifvit utgjordt, utan äfven med tilllämpning af samma Stadganden, under den i3 December 1826, afslagit Förvaltningens af SjöÄrendena gjorda underdåniga hemställan om erläggande af Brandvaktsafgift till Carlscrona Stad för Kronans dervarande hus och tomter.
H. Ex. R r Gr. o. Land lin. hemställde, om R. o. Ad. bifölle, att, såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit, de öfriga RiksStin mä inbjudas alt instämma uti R. o. Adis, i anledn. af StatsUtskis utlåt, Nio 241, fattade beslut. Ropades ja. Hr Den 9 April f. m. 161 Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Sora jag fullkomligt delar den åsigt, som af Frih. Cederström i denna fråga blifvit uttalad, så instämmer jag med honom i den önskan, att hans anförande mätte såsom en reservation få åtfölja den ifrågasatta inbjudningen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hörde icke om H. Ex. Hr Gr. och Landtnäs propos. äfven innefattade ouiförmälan, att Frih. Cederströms reservation skulle åtfölja. I anledn. häraf uppläste H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, följande i 57 § Riksd.Ordn. intagna stadgande: ”Vill ledamot, sora ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda lanke hos de öfriga Stånden anmäla, stände del honom fritt, genom särskildt mera. eller diclamen till prot., hvilket må Medständen tillställas, enär han de för communieationen och proiocollet nödiga exemplaren deraf till Secreterare!! atlemnar”; hvarjemte II. Ex. yttrade, att han, då det således vore Frih. Cederströms ovillkorliga rättighet, att på berörde sätt få sin särskilda mening de öfriga Stånden meddelad, icke ansett nödigt att derom framställa någon ptopos. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 29 och 31 sisth Mars på bordet lagda utlät. N:o 242, i anledn. af väckt fråga, ang:de de så kallade landträntornes beräknande såsom inkomster för det år, hvarunder de inflyta. Frih. Cederström, Jacob:
50 riksdaler i böter, dubbelt om överträdelsen sker på natten. Skepparen är ansvarig om brottslingen flyr. § 7 I märkrullan skall stå, fartygets namn, lästetal, och djupgående, besättningens antal, varje persons namn, och orten där fartyget hör hemma, och varifrån det kommer. Så uppförs persedlarna som fat, tunnor, fastager, kistor, lådor, balar och packor märkta med nummer, ägare och helst innehåll. Varor som är tänkta till utförsel upptas för sig. Salt, spannmål och andra mätbara varor anges efter det mått som brukas i inlastningsorten. Sist antecknas livsmedlen för skepparen och folket och sedan tecknar skepparen - intet att tillägga - och skriver under. § 8 När skeppare avseglar från inloppsorten till den stad där varorna skall lossas är han skyldig att om tullkammaren så finner nödvändigt, ta med två tullbetjänter. De har rätt till skeppskost eller 24 skilling om dagen. De skall försegla de rum i skeppet, där sådan last förvaras, som inte behöver tillsyn och skötsel. Finner godsägaren det fördelaktigt att gå till annan stad än den först tänkta tillkännager han det hos tullen II Art Om vad i lossningsort av skeppare och godsägare bör iakttas. § 1 Ankommer inhemskt fartyg från utländsk hamn, där svensk konsul eller agent finns, skall han ha ett manifest på lasten undertecknat av någon av dessa personer. Stämmer inte detta dokument med skepparens märkrulla kan han inkallas till sjötullrätten och i brist på antagbar förklaring ställas till laga ansvar. Skepparen skall vid återkomsten återlämna det pass till tullkammaren som han fått. § 2 Finns på fartyget lovligt gods, som inte blivit upptaget i märkrullan bötar skepparen ¼ av värdet, men godset utlämnas till ägaren mot att tullen betalas. Med förbjudna varor förhålls som angående lurendrejeri är stadgat. Gods som är antecknat i märkrullan, men sedan saknas, ersätts av skepparen. § 3 Varje godsägare skall inlämna en inlaga till tullkammaren på inkomna varor. Har skeppet varor, som skall föras ut igen skall de ligga kvar på fartyget och en tullbetjänt på skepparens bekostnad medfölja till utloppsorten eller öppen sjö. Han skall lämna intyg på att allt är rätt.
Särskildt gäller detta nervsystemets och hjärnans syreförbrukning. Det är hälsosamt att för tapeterna välja sådana färger, om hvilka man man med säkerhet vet, att de ej innehålla gift. Särskildt må man vara försiktig med gröna färger, emedan dessa ofta innehålla arsenik. Det är hälsosamt att i ett eldadt rum låta vatten afdunsta. Luften blir härigenom mindre torr. Det är hälsosamt alt verkställa rummens sopning och damning med våta trasor och ej med borste eller fjädervippa. Genom de senare aflägsnas och oskadliggöres icke dammet, utan upphvirflas i luften, där det på nytt kan börja sin inverkan på våra andedräktsorgan. Det är hälsosamt att ofta och grundligt rengöra boningsrummen. Renlighet är en mycket viktig dietetisk dygd och absolut nödvändig för att bibehålla en stark hälsa. Det är hälsosamt att välja lätta och ljusa gardiner i rummen. Människorna behöfva lika väl som växterna solljus och luft. Det är hälsosamt att om sommaren vid godt väder sofva i det fria. Hur välgörande den friska luften verkar, ser man vid olika luftkuranstalter, som betrakta sömnen i det fria som en hufvudfaktor för hälsan. Det är hälsosamt att taga solbad. Dessas läkekraft — tyvärr ännu för föga skattad — skall särskildt för blodfattiga vara rent af öfverraskande. Vid nervåkommor verka de ej mindre gynnsamt. Brytning. Skiss af Anna Knutson. et var ej vid den tid, då löfvet faller, blomman vissnar och dimman sveper allt i sitt fuktgrå flor. Det var icke höst, fast det ju onekligen skulle passat för stämningen. Det var vid den tid, då naturen firar högtidsfest med ljus och blommor och bjuder på en bägare af öfversvallande fröjd, berusande för allt, som andas och lefver och har sin varelse. Det var för att yttra sig kort och prosaiskt en torsdagskväll i början af juni. V i sutto i kaprifoliebersån, han och jag. Han såg mer än vanligt uttråkad ut och kunde inte finna på något annat att tala om än literaturen: Sigurds sista bok. Och vi hade icke träffats på en hel månad!
Maj:t ställda underdåniga ansökning, att, på grund af bilagdt läkarebetyg om sjukdomsförfall, erhålla ledighet från utöfningen af domareembetet i, bland andre, ÖfverCalix tingslag under tre års tid, räknadt från den 11 Mars eller dagen innan ifrågavarande lagtima ting var utsatt att taga sin början, samt denna ansökning sedermera blifvit af Kongl. Maj:t bifallen, i — 52 — och det åberopade förfallet sålunda godkändt; likväl och emedan Häradshöfdingen, änskönt lian bort förutse den händelse, som nu inträffat, att nemligen Kongl. Maj:Is beslut i ämnet, om än Häradsböfdingens underdåniga ansökning blefve derigenom bifallen, ej hunne meddelas så tidigt, att annan person kunde, till följd af Kongl. HofRättens på grund af Kongl. Maj:ts nådiga beslut gifna förordnande, tinget förrätta, ändock försummat anmäla sig i allt fall vara i behof af ledighet från samma tings förrättande, , samt Häradshöfdingen, hvilken, såsom ordinarie Domhafvande, ålegat att tillse, det tinget blefve i laga ordning förrättadt, således ostridigt vållat, att samma ting legat neder, men detta förfarande icke finge Häradshöfdingen i svårare måtto till last räknas, än om han utan förfall från tinget uteblifvit, pröfvade Kongl. HofRätten, med anledning af stadgandet i 9 Kap. 1 §. Rättegångsbalken, rättvist fålla Häradshöfdingen att böta Tretio daler si Ifver mynt, med Tio R:dr banko, samt gälda ersättning till de personer, hvilka ingifvit räkningar å deras kostnader för inställelsen å tingsstaden; hvaremot i afseende å andra likaledes sökande personer, enär deras fullmäktig icke inkommit med några ersättningspåståenden, oaktadt tillfälle dertill honom lemnats, Kongl. HofRätten ansåge något utlåtande för det då varande icke erfordras. Af ett, enligt begäran, insändt utdrag af Säfvedals HäradsRätts .Dombok för sommartinget år 1839 hade jag inhämtat, huruledes efter föregången undersökning angående ett emot Jonas Persson under
Post-remissvexlar, om begagnande af, för öfversändande af mede! från och till Riksgäldskontoret. Motion A:o 206. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 36. R. St. underdån. Skrifv. Post-Väskor, angående skyldighet för Postverket alt ansvara för s. k. lös-postväskor. Motion N:o 91. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 33. R. St. underdån. Skrifv. Presterskapets inkomster, om tillägg lill 5 § i Kongl, förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af. Motion N:o 93. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Privat-Banker. Se Banker, Enskilda. Profession, om inrättande af ny. Se Universitet. Protokoll, angående förandet inom Riksstånden af, så att en sammanfattning af förhandlmgarne må kunna dagen efter hvarje plenum i tidningarne införas. Motion N:o 1. Stats-Utsk. Utlåt. i\:o 4. 5 34 Protokollsförare, om anställande vid Häradsoch Rådstufvn-rätterna af edsvurne. Motion N:o 262. Provincial läkare, angående anslag tili arfvoden ål en förste provincial-läkare i hvarje län. Motion N:o 131. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. angående anslag till aflöning ål 24 förste provincial-läkare. Motion N:o 133. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. angående anslag lill aflöning ål en provincial-läkare i Carlskoga härad. Motion N:o 248. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. ft. Qvanteil, Emil von, Motion N:o 232, angående utfärdande af en författning rörande den artistiska förlagsrätten. Sammans.
Ståndet skulle komma i cas att bedöma huruvida ett förevarande ämne är Grundlagsfråga eller icke, måste jag bekänna, det jag ej finner honom enligt någon §. i Grundlagen dertill be_ rättigad. Der står endast att LandtMarskalken eller Taleman, äger vägra proposition, om han finner motionen bokstafligen stridande mot Grund, lagarne; skulle Slåndet vara af olika tanka, äger det endast yrka proposition, hvarefter vidare förfares, sorn stadgadt är. Friherre Åkerhjelm har begärt att få sitt förslag om pubiicitet remitteradt till RiddarhusUtskottet. Herr Den 27 Januarii. Grefven och LandtMarskalken har yttrat, att han ej ansåg denna begäran Grundlagsstridig, och har derföre proponerat remissen; hvar inträder nu någon Ståndets rätt att få förklara huru vida det tänker olika med Herr Grefven och LandtMarskalken i detta ämne. Det har för öfrigt återigen under debatten blifvit anfördt, att T ry ckfrih e ts Fö ror fl ningen behöfde ändras för att göra förslaget användbart, men det står lik-i väl der att Ståndens Protocoll få utgifvas med vederbörandes tillstånd; då nu med vederbö- ' rande menas Ståndet, och Ståndet tillåter detta sätt att få debatterne communicerade med allmänheten, ser jag ej att något Tryckfrihets-stadgande rubbas genom förslagets antagande. Friherre Boije har vidare utfört påståendet att 58 §. Riksdagsordningen skulle efter detta förslags antagande vara utan ändamål, i allt hvad angår den deri gifna tillåteli sen för en Ledamot att ändra sina yttranden vid Protocollets justering, elter erhållen tid till mogen öfverläggning. Jag skulle medge, att en sådan justeringsrätt val vöre gjord utan ändamål genom debatternas offentlighet, om jag kunde anse talets ändamål och dess förvarande i Pimtocollerne, endast vara att hafva bibehållit för
—• enligt 45 §, för ombyggnaden af Ströms• holms Canal oeh Slussverk 50,000: — Hela Statsanslaget uppgår till 750,000 R:dr, hvaraf hittills utbetalts 150,000 R:dr. enligt 47 § för amortering af lånet till Linköpings hamnbyggnadi återstoden 1,080: enligt 48 § för omläggning af landsvägen förbi Östbergsbacken å Frösön i Jeml• land, halfva anslagssumman 1,750: —- för omläggning af landsvägen inom Räfsunds Tingslag af samma provins, hvartill beviljats 4,850 R:dr , 2,500: — för dito emellan Utanede By och Bispgårdens Gästgifvaregård i Forss socken af dito 1,300: — för iståndsättande af den på Statens bekostnad anlagda väg emellan Herjeådalen och Jemtland, ^ af anslagssumman 6,162: —■ för förbättring af landsvägen inom Ljusnarsbergs eller Nya Kopparbergs socken af Örebro Län, halfva anslagssumman 5,815: — för omläggning af landsvägen förbi Bråbräcka-backen i Hanebo socken af Gefleborgs Län , 1,000: — för iståndsättande af vägen emellan Haparanda och Matarengi i Torneå Transport 18,527: — 468,577:15.6. 1,616,826:1.1- Bih, till R. St. Fögderi af Norrbottens Län, dertill beviljats 6,912: 41 ... 3,000: — för omläggning och förbättring af landsvägen från Kalix sockens gräns genom Haparanda till Korpikylä by i samma Fögderi, i-del af anslagssumman 3,000: — för omläggning af landsvägen och ombyggnad af Köpmannabro i Nordals Härad af Elfsborgs Län, hvarför anslagits 16,168: 42.
Hvarjemte Expeditions-Utskottet skulle anmodas uppsätta en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med uppgift på de hos samtlige RiksStånden valde Ledamöter uti nämnde Utskott, .S. D. Remitterades till Stats • Utshottet: j;o Kongl. Majits den 26 sisth November af» gifrta oéh den 4 dennes f. m. på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Lane - understöd till återuppbyggande af Staden Borå*. Fröt. Utdr. d. is Dsc, isst. 171 2:o Herr af Sillens, Georg Axel, den 4 denne* f. m. på border lagda Memorial, angående upphörande af de så heliade Djekne - penningarna, 3:0 Herr Boys, J. F., den 4 dennes f. m. pa bordet lagda Motion» angående inrättande af en Ångbåts - communieatlon emellan Stockholm och de Norrländske Städerne; jemte de af Grafvarne Sparre, Frik och Hamilton, John, rörande samma ämne afgifne yttranden. 4:o Herr Cederschjöld^, Pehr Gustaf, den 4 dennes f. ni. på bordet lagda Motion, om förhöjning af lönerne för JustitiasStats-Ministern och Justitise-Råden, jemte Herr Adlercreutz s, Gustaf, rörande samma ämne afgifne yttrande. Bevillninga - Utskottet: 1:0 ftongl. Majus den 26 sisth November afIåtne och den 4 dennes f. m. på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående de, enligt Rikets Ständers vid tSjå års Riksdag gjorda underdåniga anhållan, upprättade förslag till förnyade Post-Taxor för Inrikes gående bref. i *7» Fröt.
— Öfverhcten är, såsom flerestädes i Skriften säges, Guds tjenare. Hvad skulle man säga, huru bedomina den tjenare, som sage sin Herres ära skändas, hans vilja förhindras, och icke gjorde, hvad han förmådde, för att förekomma detta? Klokhet och rättvisa] kräfva dock, att Staten härvid ej "går längre, än ändamålet fordrar, att således dess preventiva och restriktiva åtgärder ej urarta till förföljelse, Sådant kan icke ursäktas, än mindre försvaras — åtminstone ämnar jag aldrig göra det. På motionärens åsigt om religionsfrihet såsom hvarje menni - Den 19 D e c e m b e r. 331 skås oafvisliga rättighet; om rätta förståndet af 16 § RF.; om oförenligheten af hvad han kallar det andeliga och veVldsliga regementet, men hvarmed han i sjelfva verket menar den kyrkliga och borgerliga styrelsen, hvilar hufvudsakligen äfven hans påstående, att i Sverige ulöfvas eli samvetstvång, stridande mot att gudomlig och mensklig rätt, mot förnuft och uppenbarelse, mot Kristi, Jpostlarnes, Luthers och Konung Gustaf I:s bud och föredömen, äfvensom mot innehållet af vår kyrkas bekännelseskrifter. Det är isynnerhet motionärens oriktiga infattning af det andeliga regementets betydelse, som grundlagt hans öfriga misstag. Om jag lyckats vederlägga dessa, anser jag mig, i och med detsamma, äfven hafva hufvudsakligen undanröjt alla / de grunder, på hvilka motionären stödt sina påståenden och sitt förslag. Häraf följer således, att jag måste afstyrka det sistnämnda, så framt jag icke eger andra skäl än motionären att förorda det. Men sådana skäl eger jag icke. Tvertom finnas för mig många bevekelsegrunder att afråda den frihet till affall och söndring från Svenska kyrkan, hvilken motionären vill hafva i lag medgifven. För det första anser jag enhet i religion och trosbekännelse vara en, i sig sjelf, god och önskvärd sak. Jag grundar denna åsigt förnämligast på Guds eget Ord.
Den som bifaller art Bewillnings-afgiften stall 1 progressivt förhållande erläggas för den större synbara förmögenheten, utan afseende pä stuld, voterar Ja! —; Den det ej will, tTsiej! —: Winner Nes! stall enligt Protecolls, Utdrag fran Riddcrstapet och Adeln, hwar och en, nar dest Förmögenhet gar utöfwer 52 Iftdrs BewillningS afgift, anses skyldig, att fin bchällne inkomst, ware sig af Fastighet, Näring eller Capitaler, uppgifma; dock med rättighet till afdrag af skulder, men med förbehåll för Taxerings »Committeen, alt uppgistenrigtighet pröswa, och alt afgchen derefter fastställa. W>d VoteriogS»SedlarneS öppnande besumnos 8» Ja! och Z9 Nej! — I följd hwaraf, och da Ja! således wunnit, Bewillnings-Afgiften kommer act i Progressivt förhållande erläggas för den större synbara förmögenheten, utan afseende a skuld. 7-be Propositionen. Den som bifaller att tiden för en ynglingS antecknande i Mantal stall wara inne, sä wida han före utgången af de 4 första manaderne af Skattearet, hinner till sylva is ar, voterar Ja! —; Den det ej will, klej! —: Winner Nej! — , stall, enligt drgg frän Hederwärda Bonde-Ständer, bwaruti Höse 2640 Den 14 Augusti Högwärdige Prest - Ständet instämt, yngling frän Mantalsskrifning ware befriad, sä framt han icke syiit l^:de aret redan före Mantals - förrättnings dagcn. Omröstningen befanns, w!d Scdlarnes öppnande, haswa salunda utfallit, art 40 voterat Ja! och 79 Ne>! — Och enär Ne,! således wunnit, kommer i följd deraf yngling art frän Mankalsstnfning wara befriad, sa framt han icke fyllt ^emton de aret redan söre Vtantalsstrisnlngens dag. - 8:de Propssicionen.
»Jag börjar tro, att Oxygen har rätt,» yttrade den gamla, »då han skyller dig för att hysa forntida åsigter. I våra dagar bör en kvinna ej känna motvilja för att arbeta på sin framgång.» »Väljer man mig, så tager jag emot valet,» förklarade Aromasia, »men själf gör jag ingenting för att få de flästa rösterna.» »Så hette det också i forntiden,» invände tant Vera. »Men det var någon gång falsk blygsamhet, oftare kanske bara skrymteri. Vår tid borde visa sig sannare och ärligare. Har du dess utom glömt hvad som sannolikt är den verkliga orsaken till Oxygens plötsliga beslut att försöka låta välja sig i ditt ställe?» »Glömt! Nej visst icke!» utropade Aromasia och rodnade starkt. »Jag har själf läst det bref som ni hittade i eder salong den natt då Oxygen öfverraskade mig med sitt besynnerliga uppförande.» »Och det brefvet kan ej vara till någon annan än honom samt ej från någon annan än en person som söker skada dig. Jag har mer än en orsak att tro, det fröken Rosendoft är den som skrifvit brefvet, ehuru hennes planer i det fallet synas mig obegripliga.» »Men om Oxygen låtit förleda sig af det falska brefvet och således handlar af svartsjuka, visar det ju, att han verkligen älskar mig,» invände Aromasia hvilken tycktes ännu vilja söka ursäkter för sin motkandidats uppförande. »Och därför vill du kanske draga dig till baka till hans förmån?» sporde tant Vera, icke utan ett spefullt uttryck. »Jag drager mig ju icke till baka,» invände Aromasia; »men på ett offentligt valmöte uppträder jag icke mot Oxygen.» »Hvilken dårskap! Du är sannerligen bra långt efter din tid, min kära Aromasia.» »Försakelse är kvinnans uppgift,» hviskade den unga flickan. »Hvar har du läst den satsen?» frågade tant Vera med mycken förvåning. »Jag läste den i en af min kära tants böcker, i ett gammalt vördnadsvärdt arbete från adertonhundratalet.» »Vackert vördnadsvärdt!