Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På hela denna falska uppfattning af kriget gjorde Napoleon I ett plötsligt slut, sedan den stora franska revolutionen med dess samhälleliga omstörtningar banat honom vägen. Det var icke längre för envåldskonun-gens intressen, som de franska härarna drogo i fält; krigen blefvo åter nationella, och under sådana förhållanden hyste fransmännen inga betänkligheter att låta kriget föda kriget genom att för härarnas underhåll använda enskild egendom, hvarigenom dessa kunde lefva af krigsortens till-I02 NÅGOT OMKRIGFÖRING. gångar och sålunda blefvo mycket friare än förut i sina rörelser. Det allmänna uppbådet eller konskriptionen ställde tillräckligt med folk till krigsstyrelsens förfogande, hvadan man icke behöfde hushålla därmed på samma sätt som förut. Krigföringen underlättades i högsta grad genom det nya sätt, på hvilket penningeoch affärsväsendet ordnades, hvarigenom för kriget erforderliga medel kunde anskaffas, utan att de förut behöfde vara upplagda i,fyllda skattkammare. Allt detta inledde krigföringen på alldeles nya banor, möjliggjorde en betydlig ökning af härarnes styrka, tillät att dela dem under rörelserna och att utsträcka dessa på långa håll. Allt var dock så nytt, att man ännu icke kunde vänta några genomgripande förändringar, och i själfva verket skilde sig ledningen af de första revolutionskrigen föga från den föregående tidens krig. Det var den unge general Bonapartes fälttåg i Italien 1796, som öppnade vägen för ett nytt tidehvarf i krigskonstens utveckling. I stället för det pinsamma fasthängandet vid magasinen, i stället för tveksamheten och de obetydliga målen ryckte han med kraft på sin motståndare, utdelade hugg på hugg mot dennes enskilda delar och förföljde eller kringgick dessa, så att han ganska snart stod i hjärtat af fiendens land. Ännu mera blef detta fallet under de följande fälttågen, och de mästerligt ledda slagen vid Austerlitz och Jena afslutade hvar sin djärfva, i stort anlagda krigsrörelse och sträfvade till intet mindre än fiendens fullständiga krossande, hvilket mål också nåddes.
Vid denna öfverlåtelse uraktlåts att bestämma egande-rällen till den plats, hvarå bruket var beläget, hvilket bade lill påföljd, all bruksinnehalVarne sedermera måste med annan dem enskildt tillhörande jord gifva Åbytorps skatteman vederlag för denna plats. Likaledes lärer någon syn och inventering af brukets byggnader och inventarier icke hafva egt rum emellan Kronan och Henrik Barkhausen, hvilken förut såsom arrendator var deraf i besittning; men deremot befmnes det, alt denne både förut och efteråt al Kronan inköpt sådana. För Henrik Barkhausens son, Borgmästaren Hans Barkhausen, bekräftade Konung Carl XI år 1680 privilegierna på Dylta bruk, som eller honom öfvergiok på hans måg, slutligen Presidenten Friherre Gasten Feif, hvilken under sitt vistande såsom Estalssekreterare bos Konung Carl XII i Bender ingal' underdånig ansökning om förnyelse af privilegierna för bruket, med närmare bestämmelser i vissa hänseenden, än som förut voro gifna. I följd häraf utfärdades den 50 September 1712 privilegium för Friherre Feif, dess hustru barn och efterkommande arfvingar, att bruka och besitta Dylta svafveloch vitriol—bruk, så länge han och de deraf lill Kongl. Maj:t och Kronan utgjorde den derutaf utgående rättigheten och förmådde detsamma behörigen i gång hålla; och förklarades härvid, att innehafvarne icke behöfde drifva bruket starkare, än skogarnes vidmakthållande och varornas afsältande kunde tåla, samt de sjelfve funno deras räkning vid; dock borde alltid så mycket svalvel finnas iförråd, som till Kronans tjenst kunde påfordras, för det pris, som redan kunde vara eller framdeles blifva fastsläldt. Beloppet och priset å det svafvel, inuehafvarne voro skyl - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 40. 5 dige alt til!
Sedan frågan röride bänkm.valet i förmiddags blifvit så afgjord, att detsamma kommer att hädanefter fortfara på samma vis som hittills skedt; så hemställer jag, om icke för alt få den rättelse R. o. Ad. afsett, nemi. att 18 Jin Ridd.Ordn. må bringas i öfverensstämmelse med 4' §:n Riksd.Ordn., Ridd.TJtsk. måtte åläggas att göra en så beskaffad redactions-förändring af 18 §:n Ridd.Ordn., att all fråga om de i 4> §:n Riksd.- Ordn. uppräknade personers deltagande i val lill electorer må hädanefter försvinna. Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan R. o. Ad., efter hvad mig blifvit berättadt, har fattat ett annat beslut, än det Utsk. föreslagit, och Utsk. således icke har utlåtit sig öfver den fråga, som man önskat, och hvarom särskild motion jemväl blifvit väckt, nemi. att 18 §:n Ridd.Ordn. skulle bringas uti öfverensstämmelse med 41 §:n Riksd.Ordn.; så får jag förena mig med den siste värde talaren uti den önskan, att Utsk:s memor. måtte i denna pounkt återremitteras, så alt 18 §:n Ridd.Ordn. måtte erhålla en förändrad redaction,' i öfverensstämmelse med 41 §:n Riksd.Ordningen. Hr von Hohenhausen, Carl Ludv.: För att vara conseqvent, måste jag bestrida den af Frih. Cederström och Hr Lagerhjelm gjorda begäran, att 18 §:n Ridd.Ordn. skulle förändras, för att, såsom desse herrar yttrat sig, bringas i öfverensstämmelse med 4> §:n Riksd.Ordn. Jag tror, att om den skulle förändras så, att Regeringens ledamöter skulle förnekas att deltaga uti val till electorer, så skulle den komma i strid med 41 §:n Riksd.Ordn., hvilken förbjuder Regeringens ledamöter alt vara utsk:s-!edamöter, eller deltaga i val till utsk:s-ledamöter.
Följaktligen äro alla, i afseende på de i Holland upptagna, så kallade ärftliga, lånen utfärdade hufvud förbindelser, garantier och authorisationer, om hvilkas återbekommande elier dödande Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse af den 27 Oktober 1840, anhöllo, numera till Riksgälds-kontoret återställda; och som utaf de för samma lån utgifna 15,000 partial-obligationer, lydande hvardera å 1,000 floriner, på sätt nyss åberopade underdåniga skrifvelse innehåller, före 51 1815 års slut infriats 5,922 st. samt under åren 1816 och 1817 blifvit inlösta och annullerade 8,794 — eller tillsammans 14,716 st. samt nu återbekommits 278 — Summa 14,994 st. hafva alltså, af förenämnde stora antal, under långliga tider utelöpande Och vida kringspridda, obligationer endast 6 st. icke kunnat tillrätlaskaffas och återställas. Beträffande de. enligt åberopade underdåniga skrifvelse, ännu icke återbekomna förbindelser och garantier, med flera handlingar, rörande de lån, som, genom Handelshuset Jean Martins Smets Enka i Antverpen, blifvit upptagna för Svenska statsverkets räkning, eller de s. k. Brabantska lånen; så lära erforderliga åtgärder för dessa förbindelsers och handlingars återställande numera jemväl vara vidtagna.
Spannmåls - förråds uppläggande i Thorshälla, belastas med kostnaden för én ny Magasinsbyggnad derstädes och aflöning till dervid nödig Magazinsbé. tjening, helst det icke sällan tillätes Räntegifvaren, att med penningar efter Markegångs» pris lösa Afradsoch Krono-Tionde-Spannniålen. Men då Motionairen anfört, att den från Thorshälla, Qvicksund eller Sundbyholm tillförene tillåtne sjötransport af här ifrågavarande Ränteoch Tionde Spannmål, till något af Krono-Magazinen, skall hafva upphört, derföre att Spannmålen blifvit Under transporten skämd eller sent på hösten med fartyget infrusen, anse Utskotten sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, ätt hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det Räniegifvarne inom Österoch Élh, till Rikt. St. Utl,N;oii. Wester-Rekarnes Härader må, om de sådant sjelfve åstunda, tillåtas att tidigt på hösten med sjölägenhet, den de sjelfve ega utse och. l^kosta, samt, uppå deras egen ansvarighet för transporten, fortskaffa sin Afradsoch Krono-Tionde-säd till det Kronans Magazin, som de anse för sig beqvämligast beläget. Hvad slutligen vidkommer Motionairens framställning af de olägenheter, som befaras, under missväxtår, skola möta Innevånarne inom berörde tvänne Härader vid Spannmåls» understöds emottagande från aflägsne Krono» Magazin; så och då Utskotten, uppå ofvananförde skäl, förklarat sig icke kunna tillstyrka uppbyggandet af ett serskildt Magazin i Thorshälla, lära Österoch Wester-Rekarnes Häraders Innevånare, hädanefter såsom hittills, icke kunna undvika att, vid de tillfällen, då undsättningispannmål varder för dem anvisad, densammå från Kronans redan befintlige och Häraderne närmast belägne Magaainer afhemta, så framt de af ett slikt understöd vilja sig begagna. Stockholm den *3 April 182g.
de » koka soppa på en spik » och falla lätt för min replik, där stolt jag för konservburksaxen och lägger litet » lök på laxen ». Hör nu, hvad kvinnan allt förmår, då hon uti sitt rike står: hon » riddare » och » munkar » skapar, naturen själf hon efterapar; ocb af en enda flaska vin — gör nu ej så förbluffad min! — hon » kardinal » och » bisehofT » trollar, platt intet hufvudbry det vållar! Och politiken i ditt land regerar endast köksans hand, hon ä.r dess » kräftgång » väl på spåret och ändrar grått till rödt på håret; ty enligt kokkonstens mandat blir ock en » svartrock » demokrat, när kräftan röd ur ångan stiger och till sitt nya » mål » sig viger. Hvar är det universitet, som mera än vår kokbok vet? Den största » stockrisk » just vi ära och » risets » nytta grundligt lära; en oxe talare kan bli minsann på vår akademi: pikant och fin hans » tunga » blifver och » pepprad » skarpsås piffen gifver. Den kvickaste ur männers led blir slagen riktigt med besked blott af den simpla, dumma gåsen, men — plockad ocb med rät.a såsen. Och gör frun » bockar » ock ibland, så skadar detta ej ett grand, hon vet, att männen göra flera, » gör kål » på dem, som sig mockera. Och pressen känner väl hon till, du det väl ej bestrida vill. Med » presstorf » lagar hon » pressylta », » pressgurkor » ock hos henne skylta; hon knäcka kan den värsta » nöt », » med hartass » jämna, hvad hon bröt, » vindböjtelns » bålighet hon visar, med » ankor » sin publik bespisar. I byggnadskonsten är hon stor, en arkitekt i henne bor, bon kan servera, forma maten och bygger tryggt på grunden — • faten. Och dansens graciösa fe bon egnar mången » frikassé », » i vackra handen » tar hon slefven, och på sin köttkvarn » drar hon vefven ».
Deremot är tiggandet af kringstrykande gesäller så mycket större; men hvilket är naturligt, emedan Jönköping ligger i lijertat af Riket, och flera landsvägar der sammanlöpa. Hr von Hartmansdorff: En värd ledamot har tagit till föresyn fattigvården i Slockholm, och framställt den såsom ett exempel, hvarefter man borde ordna sådana angelägenheter. För min del måste jag bekänna, att jag knappast vet någon ort eller menighet i Riket , der fattigvården, i förhållande till de stora bidrag, som dertill lemnäs, är sämre än i hufvudsladen; och lion har på de sednare åren blifvit det ålit mer och mer. Förr var man icke, hvarken i hus eller på gatan, så öfverlupen af tiggare, som nu. Det är verkligen en skam för en så stor stad att hafva en så dåligt ordnad fattigvård, då de ringare hafva den vida bättre. Jag har ingenting emot den tanke, som Fiih. von Kraemer yttrat, att man behöfde medel för att sysselsätta fattiga arbetsföra menniskor i orterna, hvilka sakna sysselsättning; men detta är utan tvifvel ett af de ämnen, som böra komma i fråga, när Faltigvårds-comile'ens betänk, företages. Medel härtill böra dock icke dragas från Kronans ordinarie tillgångar, ulan beredas af menigheterna sjelfva. Då jag återkommer till frågan att röra vid de fasta skatterna, måste jag beklaga, att en värderad ledamot af detta Stånd, Hr von Hohenhausen, Michael, saknas äfven vid detta tillfälle. Han kunde eljest för eder omtala vådan af rubbning i de fasta räntorna. Återkommen från en utländsk resa lill det Iand, hvarifrån vi taga våra mönster, nemi. Frankrike, yttrade han här förb riksdag den a8 April |834, att oppositionen der beklagat, ”att der icke fanns någon del af skatterna, som var ”orubblig, ty de sago de farhågor, som en total skattevägran ”skulle uppväcka hos militären och alla embetsman.” —Mai» fruktade att bero af meningarna för dagen.
Förslagsanslag 1,120,000: — 1.303,627 50 1,303,627 50 Vård och underhåll af Länsoch Kronohäkteti, Reservations-anslae 13,500 10,000 13,500 10,000 Medico-legala besigtningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved, m. m., Förslags-anslag: Nuvarande beloppet 7,500: — Transport 7,500: — Transport 2,146,896 1 1 5,903 8 !)||2,152,800 — 22 Exp edid o nsU/s k otte t.s Förslag lil/ unden/. Skrifvelse, i\:o 123. Transport Transport 7,500: — Tillkommer: Förhöjning 4,500: — Ersättning lill Domare, Eilinén och Porter, Förslags-anslag Extra Utgifter, Reservations-anslag Penningar. Indelta räntor enligt markegång, på förslag. Summa Riksmynt. o 1 att utgå Summa. år 1866. i| Till uppförande af ett Slraffarbelsfängeise i Carlskrona R:dr Runt 150,000 100,000 il 50,000 300,000 F.apaililiuvs-Ulskottels Förslag till anderd. Skr i frelse. N:o lii 4 Nio 134. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den lii Sept. 1863. Prestc-Ståndet den lä Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Tredje Idufvudtitel. (Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 40.) S. A. K. Uti E. K.
Vid uppställningen af straffbestämmelserna för den uppsåtliga misshandeln, som ej haft döden till följd, antager berörde förslag, med afseende å det objektiva i brottet, fyra hufvudkategorier, nemligen två för de svårare och två för de ringare kroppsskadorna, och vidare, med afseende ä det subjektiva, två underkategorier för hvar och en af de förra, hvarigenom uppkommer en indelning af hithörande brott i åtta särskilda klasser. — Att vid straffbestämmelsernas uppställning efter kroppsskadornas relativa vigt någon skarp begränsning af de särskilda kategorierna ej kan ega rum, ligger i sakens natur. Den af strafflags-förslaget uppdragna skillnaden emellan de särskilda slagen af svåra kroppsskador är deremot beroende af en uppskattning af de olika kroppsdelarnes värde, i hvilken påtagligen icke kan ligga någon allmängiltighet. Om den, som å en annan afskurit lingrarne a begge händerna eller genom afskärande af handeller löt-, armeller ben-senor gjort dessa lemmar obrukbara, skulle straffas mindre, än den, som alhuggit en hand eller en fot å sin vederpart, kunde icke dertill uppsökas någon annan grund än lagstiftarens vilja. Förevarande förslag uppställer derföre, med afseende å det objektiva i brottet, endast tre straff-kategorier, omfattande den första de våldsgerningar ä annan, hvilka haft till följd svår kroppsskada, hvartill jemväl hänförts lifsfarlig sjukdom, den andra de, hvaraf mindre lyte eller kroppsfel eller lindrigare sjukdom härflutit, och den tredje alla öfriga kroppsförnärmelser. Med hänseende äter til! den subjektiva straffbarheten har detta förslag vidhållit den i mordoch dråpmåls-afdelningen antagna indelningsgrund efter det brottsliga uppsåtets omfång. I främsta rummet är nemligen straffbarbeten af alla rättskränkningar beroende på sammanhanget mellan gerningsmannens vilja och görningens följd eller, med andra ord, på skillnaden emellan uppsåt och vållande. Första f/ågan vid den subjektiva straffbarhetens bedömande mäste alltid blifva den: »hvad har gerningsmannen åsyftat?» Derefter katt vid straffets afmätande blifva fråga om det inflytande, sopa 70 Kongl. Maj:ts Nåd.
Ar 1829 anlitades Ständer alldeles icke örn tillskott. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade oförändradt antaga Ulskts tillstyrkande i 2o:de punkten. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Efter upptagande af de olika förslag, som i motsats emot Utskis blifvit framställda, hemställde Hr Landtm» nu, om R. o. Ad. behagade anslå 20,000 r:dr b:co att till R. M:s disposition ställas, för att användas till undersökningar 22 II. 48 3j8 D c n 24 M a r » e. m. rör-.de jordersättningar för canalledningen emellan Hjelmaren och Wenern samt nödiga utgreningar till bergslagerna. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den ifråga var. summan böra bestämmas till 6666 r:dr 02 sk. Ropades äfven ja och nej. Hr Landtm, förnyade sin nyss förut framställda propos. om summans bestämmande till 20,000 r-.dr. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärde Gr. Anckarsvärd votering. Hr Rosenblad: Jag får vördsamt hemställa till de herrar, som begärt votering, om de icke k unde behaga afstå derifrån, ty om dessa 20,000 r:dr skulle vara för mycket, så kunde det öfverflödiga besparas, och då hetyder saken ringa, utom det att vi hafva ännu en stor strid, som förestår oss och som det val vore bäst att få afgöra i afton innan vi skiljas åt. Gr. Anckarsvärd:
SL Prat. i859 §' 1860. 9 Sami. 86 682 Prot.-Utdrag den 5 September 1860. S. D. Föredrogos Slats-Utskoltets nedannämnda, den 1 dennes bordlagda Utlåtanden och Memorial, nemi. N:o 166, i anledning af gjorda framställningar om beredande af annan embets-lokal för Rikets Ständers Jiislilie-Ombudsman och bans expedition. Bifölls. N:o 167, angående kostnaderna för tryckningen af Riks-Ståndens Protokoller vid nuvarande Riksdag, jemte dertill börande Bihang. Utskottets hemställanden bifollos; och lades lill handlingarna hvad Utskottet i slutet af Memorialet omförmäit. N:o 171, i anledning af väckt fråga om ersättning af Allmänna medel lill Häradsskrifvare!) C. E. Ruckman för den förlust han lidit derigenom, alt hans inneliafvande boställe blifvit lör högt uppskattadt. Afslogs. S. D. Föredrogs, och lades till handlingarna Banko-Utskottets den 1 dennes bordlagda Memorial N:o 57, angående verkställd omröstning öfver åtskilliga föreskrifter i det nya Bauko-Ileglemenlet Den 5 September. Frän Vällofl. Borgare-Sldndet. S. D. Sedan Borgare-Ståndet fattat beslut, i anledning af Sfats-Utskottcts Utlåtande, N:o ICO, lades till handlingarna meddelat Utdrag af Högvördig.*) Presle Ståndets Protokoll den 31 sisllidne Augusti, innefattande dels sistnämnda RiksStånds beslut i ärendet, dels inbjudning lill Medstånden att i dessa beslut sig lorena. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Slats-Ulskotlels Utlåtande, N:o 161, i anledning af väckta motioner, angående tillåtelse för Aktie-bolaget för jernväg emellan Köping och Hult alt återbekomma återstoden af de, till säkerhet för jernvägsanläggningens fullbordande, i Stats-konloret deponerade medel. Prot.-Uldrag den 5 September i860.
Lurendrägeri hittills använde betydlige kostnaden, 60 å 70,000 R:d. om året, hvilken endast till summan afföres i Tull-Räkenskapen, såsom utgående till Förvaltningens af Sjöärenderne disposition , bör redovisas i sammanhang med öfrige utgifter och omkostnader för Tull-Verket, medelst bifogande af räkningar och verilicationer, licldst sådant, 446 Stats-Utskottets efter hvad Utskottet inhemtat, icke skall möta någon svårighet i verkställigheten, men deremot lända lill mera lättnad vid en fullständig öfversigt af hvad till Tullväsendet hö* rer; äfvensom Utskottet funnit huruledes bland de åren 1819 och 1820 åtgångne utgifterne till Kust-Bevakningen, blifvit utbetaldte särskildte poster, såsom månadshyror för dervid begagnade mindre Fartyg eiler Båtar, hvilken kostnad synes kunna undvikas, såvida Kronan ej saknar tillgång å dylike för ändamålet tjenlige Farkoster; hemställande Utskottet derföre, att Riksens Ständer hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, om Dess Kådiga förordnande, att Kust-Bevaknings-kostnaderne mätte sålunda varda redovisade samt i afseende på nämnde Båtars förhyrande, inskränkt så vidt med ändamålet och Statens fördel står att förena. Hvilket allt vördsamt öfver lemnäs till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 3i Julii i8a3. Ankom d. i3 Aug. iS23. Riksens Höglofl. Ständers Stats-, samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af Friherre Franc Sparres Motion, i Betänkanden. 447 afseende på, att tillvägabringa en öfvergång af de mera bildade FolkClasserna till de productiva. I anförande af den 28 Februarii, hvilket Ilöglofl.
”Jag”, yttrade en af herrar handlande, upptagande ämnet, ”jag for i går ut till Blomsholm för ett litet klagomål, helt obetydligt – jag ville se prinsen af Hessen, och jag har aldrig sett en man, som på ett enklare och värdigare sätt betett sig. Jag håller derföre fullkomligt med Boman och Strömsten, att hvar förnuftig menniska kan sätta sin själ i pant på, att den der fördömda olyckskistan endast innehöll doktorsverktyg. Har icke kära bror” – den talande vände sig åt inre rummet, der doktorn satt och skref ett recept – ”både tänger, lansetter, knifvar och sågar i stort parti ... hvad behöfs icke då i denna väg för en hel armé!” ”Visligen taladt, nye Salomo, och jag beklagar att jag icke har tid att resa till Göteborg för att dräpa dessa åsnor till doktorssjälar, som varit med i konseljen! Men, för alla böflar, jag tror att den var tillsatt utan några läkare och kan betraktas som en filialafdelning af stora Moguls egen konselj ... Seså, nu har jag skrifvit receptet för den norske oberstlöjtnanten – det gör mig ondt att mista honom, och för att visa det tar jag icke ett runstycke i läkarearfvode ...” ”... om du icke blir obligerad och trugad!” mumlade apotekaren. Högt tillade han: ”Det blir väl således krigsrätt för herrarne vid Qvistrum? Öfverste Tranefeldt hade icke bort vara så ömhjertad mot den vackra gästgifverskan!” ”Prat!” inföll en annan. ”Om hon än varit så vacker som vår stammoder Eva, så tror jag ändå icke att hon haft någon andel i öfverstens söl. Den hemligheten ligger djupare begrafven än i en vacker qvinnas ögon.” ”Rätt så, och Funcken se’n, Funcken – att låta danske befälhafvaren i all maklighet rida öfver bron och dertill spela värd åt dem på köpet!” ”Tyst, tyst, mina herrar”, uppmanade apotekaren, ”här stryka våra norska inqvarteringar utanföre – vi ha allaredan blifvit väl högljudda.
Riksmöte och på de skäl, som derför legat till grund, hemställer Utskottet, att afgifterne för nedannämnde öppna Bref må med följande förhöjda belopp hädanefter utgå, nemligen för: Adels-Bref 100 R:dr Friherre-Bref 200 „ Grefve-Bref 4°° » Öppna Bref, hvarigenom någon i Nåder tillägges’ de förmoner, hederstitlar och företrädesrättigheter framför andra undersåter, som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit 5oo „ Riddareoch Commendeurs-Bref af Kongl. Seraphimer-Orden 100 „ Commendeurs-Bref af Kongl. Svärds-Ordens^ Stora Kors I 6g ~ , af Kongl. Wasa-Ordens f °° ” d:o d:o J af Kongl. Svärds-Orden } af Kongl. Nordst.-Orden > 5o „ af Kongl. Wasa-Orden J Riddare-Bref af Konung Carl XIII:s Orden 25 , af Kongl. Svärds-Orden “j Öppna Bref för Riddare och Ledamöter! ^ af Kongl. Nordsljerne-Orden f ” af Kongl. Wasa-Orden J 6 Bevillnings-Utikoltels Betänkande, N.o 35. Uti en från Högloft.
Med anledning af dessa ord, får jag fästa uppmärksamheten pä, att det just är det gamla goda, på vår rena evangeliska lära grundade, som är »kändt och kärt», och det är det nya, med sina lyten af den tid, hvars alster det är, som »mötes med obenägenhet och misstroende» af åtskillig© bland allmogen, hvilka i likhet med ofvannämnde kommitterade »icke kunna undgå att i inånga fall erkänna den äldre kyrkohandbokens Företräde». Om nu dessa, det oaktadt, måste se den 4 Allm. best. och Ekon.-Lisk. betänkN:o 80. nyare, efter deras begrepp sämre, handboken begagnas vid de kyrkliga förrättningar, sorn de från förfädren lärt sig betrakta med den heligaste vördnad; så lär man hvarken kunna undra pä, att de önskat få fortfarande begagna den äldre, efter deras begrepp bättre, handboken, och då detta blifvit dem förnekadt, frestelse till förbittring uppstått, eller att denna frestelse på några ställen blifvit dem enfaldigom öfvermäktig, så att de, med förglömmande af påminnelserne i Jacobs epistels 3:dje kapitels l:sta och 2:dra vers, låtit draga sig in i den olycka, som i samma kapitels 14:de och 16:de verser finnes antydd. Det är möjligt att för en och annan bland dessa sednare, det medgifvande, som af motionären åsyftas, nu skulle komma för sent, såsom vid diskussionen inom Utskottet blifvit uttalad t; det vöre i tliy fall beklagligt, och de enskilda personers lidanden, som deraf möjligen kunna blifva en följd, mäste nödvändigt i form af medlidande återverka på alla dem, hvilka i hufvudsahen äro med dem ense; men jag tror ock, i likhet med hvad äfvenledes inom Utskottet varit yttradt, att vår gamla kära Svenska kyrka, hvilken onekligen är bygd på »den enda sanna grunden» ej deraf skall rubbas.