Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, varder förenämnde förslag till gemensam tanke af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 21. Nej — 65. Propos. till antagande af Frih. Cederströms förslag, att R, o. Ad. malte såsom sin gemensamma tanke förklara, att i st. f. de i 1 mom. af 39 §:n Reg:sF:n intagne orden: »lediga förtroendesysslor», bör intagas: »lediga sysslor», blef härefter framställd och besvarad med starka Nej, jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Nej öfvervägande. Den sedermera framställda propos:n till antagande af Hr Cederschiölds förslag, att R. o. Ad. i afseende på 2 mom. af 39 §:n Reg:sF:n, måtte förklara såsom sin gemensamma tanke, att vid de fall nämnde mom. förutsätter, Regeringen bör föras af Statsrådet och endast de unionella frågorna behandlas af InterimsRegering, besvarades med starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Nej hafva varit öfvervägande. Efter härvid af Hr Cederschiöld begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos. Den , som antager Hr Cederschiölds förslag, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke i afseende på 2 mom. 39 §:n Reg:sF:n i det af Const.fJtsk. i Mern. N:o 8 afgifna förslag, måtte förklara, att vid de fall, nämnde mom. förutsätter, Regeringen bör föras af Statsrådet och endast de unionella frågorna behandlas af InterimsRegering, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde förslag till gemensam tanke af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som folier : Ja — 31. Nej — 38. Hr Cederschiöld:
Då, på sätt Hrr Fullmägtiges i Riksg.-Cont. vid innevarande Riksdag afgifna berättelse utvisar, nämnde Contors financiella ställning, under de 4 åren från och med 182g till och med i8j2, undergått en försämring, beräknad till ett belopp af icke mindre än 1,252,778 R:dr B:co, oaktadt Contorets skuld till LåneBanken 4,0'4)852 R:dr 16 sk. 3 r:st blifvit under tiden förd inom linien i Contorets räkenskaper, och följaktligen summan af dess skulder med detta belopp minskad; då för fullgörandet af Riksg.-Cont:s åligganden, sedan sistförflutna Riksdag, en sammanräknad summa af i,3oo,oqo R:dr B:co måst af Allmänheten upplånas emot obligationer, som, med undantag af ett mindre betydligt belopp, löpa med 5 proc. ränta och äro till inlösen förfallna 5 är efter deras utfärdande; då Riksg.-Contrs för närvarande till nästan hela sitt belopp begagnade creditiv i Banken å en million R:dr skall den 1 nästk. Juli vara liquideradt; då Riksg.- Cont. dessutom troligen, under detta års lopp, måste utbetala den summa af i5o,ooo R:dr B:co, som ännu återståraf de, utaf Rikets sist församlade Ständer, tilt försvarsverkets iständsättande anslagna oell för Riksg.-Conlts enskilda behof, emot ränta, begagnade medel; oell då slutligen de sannolikt icke obetydliga kostnaderna för den nu påstående Riksdagen skola, enligt R. Sirs nyligen fattade beslut, af Riksg.-Cont. godtgöras, ehuru någon tillgäng för detta ändamål icke blifvit anvisad, så torde det icke kunna bestridas, att Riksg.-Contrs närvarande ställning och behof, i hög grad och företrädesvis framför de Hesla nu väckta anslagsfrågor, påkalla R. Sirs uppmärksamhet, särdeles då Coniord, genom hvad K. M. i afseende på användandet af öfverskotten för såväl de sistförflutna som de kommande åren, i Aåder föreslagit, hotas med förlusten af den tillgång, som 56
Den nu varande lönen vid Wadstena Ade.' liga Jungfrustift, i35 R;dr 16 sk. har förblifvit oförändrad sedan år 1786, då Cassans tillgångar utgjorde 51,600 R:dr i5 sk. 7 r:st och deremot utgjorde de vid 18122 års slut 146,875 R.dr 5o sk. 1 r;st. År 1812 blefvo lönerne för Ombudsmannen och Secreteraren förhöjde med 5o procent oell utgöra nu 100 R;dr för hvardera men 310 Den 20 Augusti <?. m. Kamereraren har icke hitintills tillgodonjutrt denna förmån. Om densamma nu äfven honom beviljas, koimne lönen att nu ökas med 66 R:dr 52 sk, Banco. För redogörelsen af Adeliga CadettSkolmFonden bestämde Höglofl. Ridderskapct och Adeln vid ;Soo års Riksdag ett arfvode af 55, R;dr 16 sk. Fonden, hvaraf någon utbetalning ej ägde rum, utgjorde då 18,210 R;dr 40 sk, 6 r:st., men vid 1822 års slut 57,237 Ridr 45 sk. g r;st. Begge dessa Cassör hafva således sedan de derföre stadgade arfvoden bestämdes, uppstigit till omkring tredubbelt belopp, oell i samma förhållande hafva äfven göromålen med redovisningen, uppbörden, utebetaluingarne och correspondencen blifvit ökade, utan det större ansvar och äfventyr, som förvaltningen åtföljer. Om arfvodet vid Adeliga CadettSkolaeFonden ökades med 55 R;dr 16 sk. och således utgjorde 66 R:dr 02 sk. kunde visserligen detta icke anses vara någon dryg förvaltningskostnad, för en Fond sorn snart uppgår till 60,000 Rulr.
Directionens medverkan^ nämligen 20,000 Rd. sorn Theatern förlorade genom dess Lillsiutand# på hög befallning under hofsorgen efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen, och nära 11,000 Rd. genom inköpet af Stenborgska Theatern, som enligt flera Kongl. Bref bort ske är Statsmedel, men ännu graverar TheaterCassan. Directionen lär således icke kunna rättvisligen till ansvar bindas. * 1 • Att HofCassan icke äger tillgång till gäldande af Theaterns skuld, är nogsauiC bekant efter deficit i densamma redan blifvit uppgifvet; att pålägga denna cassa i frågavarande utgift, vore såledss blott att om»ätta skulden. Ridd. 0. Ad. Fröt. I3i lCS. 962 Den Zo Julice. m. * THl fqrdririgsägärnes förnöj andr, tyckes således ingen annan utväg återstå, än att Theatern i detta afseende af Statsmedlen understödj. s. I alla fall, oell då, enligt hvad jag redan vördsamt anfört, skuldens betalande icke är vilkorlig fean jag icke genom den föreslagna underdåniga önskningen anse dennadelaf målet fullständigt handlagd; ty örn Kongl. Maj t ickefinner i Nåder för godt,att, hvad skulden beträffar, villfarajHöglofl. StatsUtskottets förslag (hvilket jag har anledning att med säkerhet förutse), står TheateiD'irectiouen qvar med skulden, och Banquroute blir dess enda utväg. På des«a skäl hemställer jag vördsammast hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, huruvida det må anses tjenligt, att, i anseende till den häraf af mig föreslagna ändringen röiande framtida underhållet, och i anseende lill den af mig uppgjorda nödvändigheten af bestämd åtgärd i anseende till skulden, återremittera Högloft. StatsUtsfcottets Betänkande och meddela våra MedStänder detta mitt vördsamma anförande. I anledning af detta Grefve Löwenhjelms anförande, blef StatsUtskottete Betänkande äterremitteradt.
Med den korthet, som man bör iakttaga, för att icke trötta Ridderskapet och Adeln, är det för mig omöjligt att fullkomligen utveckla ämnet, men hoppas det åtminstone kan blifvs en ledning till något bättre — fria händer åt enskifta crediten, till allmänhetens säkerhet och ett deraf följande nödvändigt obetvifladt värderingssätt utgöra enligt mm tanka delar af Statshushållningen, hvarförutan inga författningar, huru förträffliga de än må vara, kunna lämna tillräckelig kraft att sätta näringsfriheten i gång, De tvänne delarna nemligen credit-systemet och värderings-sättet för beskattning och inteckning har jag redan föreslagit — sättet alt tillvägabringa resultaterna återstår. lag inser hvad sorn efter dessa principer af mig bör fordras, men också lugnas jag vid åtankan, att hos Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande finna undseende vid misstagen och uppmuntran vid det nyttiga^ 50m tillfälligtvis kan framställas. Den l Martii. 41 N;o 12. ^Friherre Wrangel, Henning: I en period då Statshushållningen utgör alla Nationers föremål, och dess sanningar alltmer och mer påkalla Regeringarnes uppmärksamhet, så är tiden inne att sätta en gräns för den Finska handeln, menlig för inre produetio-r nen. Om jag intet misstager mig, ligga gjorda tractater i vägen för dess upphörande i närvarande ögonblick, men det hindrar icke att Nationens allmänna önskan af dess Ombud inför Thronen framföres, det en dylik Tractats förnyande icke må ske, samt att tillika i underdånighet begära underrättelse om tiden af dess upphörande, på det Sveriges näringsidkare derefter må kunna rätta sig, utan att den hastiga öfvergångea verkar skada åt medborgaren. Om någonsin något Statshushållnings-systein skall vinna stadga i Sverige, så är det högst nödigt, att en modifierad Tull tillåter införseln af alla utländska produeter, för att tvinga inrikes producenten att lemna god vara i och med detsamma möjligheten som den upprätthåller, för näringarna att emotstå utländska concurencen. Friherre Wrangel, Henning:
Såsom skäl för dessa framställningar hafva blifvit åberopade dels den allmänna och varma nitälskan, hvarmed Gotlands befolkning omfattat folkundervisningen och hvarigenom denna provins, 20 Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, iV:o 81. i afseende på sitt folkskoleväsende, icke endast kunde mäta sig med, utan i ett eller annat hänseende stöde framför de landskaper, der nämnda fosterländska angelägenhet visat den mest lofvande utveckling; dels öns aflägsna läge, de kostsamma sjö- och landtresorna till det seminarium på fastlandet, som skulle af elever från Gotland besökas, samt svårighet för dessa elever att uppehålla sig på en från hemmet så långt afskild ort, der alla små, men relativt mycket vigtiga förbindelser med hemmet i hänsyn till seminaristers hushållning alltid blefve dyra och vissa tider af året kanske omöjliga; dels ock slutligen den omständigheten, att på Gotlands landsbygd ännu bland allmogen fortlefde en mycket egendomlig, för fastlandsbon länge obegriplig, provinciel munart, likasom ock många i lynne och folksed starkt utpreglade egendomligheter, hvarigenom ömsesidig svårbegriplighet skulle uppstå, om från någon provins på fastlandet en sou af folket, med sin provins starkare eller svårare språk brytning, skulle uppträda såsom barnalärare bland en befolkning med en för honom ny dialekt, nya folkseder och mångartade egendomliga förhållanden, dem han icke förstode och kanske aldrig skulle lära sig att rätt uppfatta. Rikets Ständer, sorn vid sistlidna riksdag åt E. K. Majit öfverlemnat att närmare bestämma såväl antalet af seminarier, som de orter, der dessa läroanstalter borde bibehållas eller nya sådana inrättas, hafva vid sådant förhållande ej funnit lämpligt att nu ingå i definitiv pröfning af det väckta förslaget om bibehållande af seminarium i Wisby; men då de omständigheter, hvilka blifvit anförda såsom skäl derför, synts förtjenta af behjertande, hafva Rikets Ständer ansett sig böra derå fästa E. K. Maj-.ts nådiga uppmärksamhet. Vidkommande derefter E. K.
Nådiga vilja, att inom loppet af instundande månad aflysa innevarande Riksmöte och Ständerne hemförlofva, Ståndet beslutat anmoda Statsutskottet, att innan den 3 Februari till RiksStånden inkomma med sitt Utlåtande öfver Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om lättad utväg till lånbidrag åt fastighetsägare; i hvilket beslut Ståndet inbjudit de respective MedStånden att sig med PresteStåndet förena. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half till 11 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen d. 29 Januarii i83o. Plenum kl. half till io Förmiddagen. Herr Dalman, Lars Johan, anförde skrifte ligen: Ännu en gång vågar jag anhålla om plats åt några rader för min räkning i Ridderskapets och Adelns protocolb Efter flere timmars discussion har Ridderskapet och Den ag J a n u a r i i f. m. Adeln slutligen i Onsdags afton föklarat för dess gemensamma tanka i återremissen till ConstitutionsUtskottet, att ej TryckfrihetsComiteen bör börås, i fall Domstolar skola behandla Tryckfrihetsmål. Att ej sådant kunnat vara de 88:s mening, som lyckligen nyss förut vunnit den glada segern, att Juryinrättningen skulle bibehållas, är temligen klart — således icke heller min. Den som tror, att allmänna opinionens tribunal är det enda, hvarunder offentliga handlingar och omdömen deröfver, efter grundsats, kunna sortera; den, som besinnar, att det är mindre Styrelsens åtgärder, än Domaremagtens, som nu för tiden klandras, och i conseqvens ej ville hafva Svea HofRätt att döma öfver yttranderätten, såsom ofta rörande corporationens egna intressen, den måste väl ej heller önska, att den sista länken sönderbrytes, som skulle hålla Folket vid yttranderättens öde, enär Folkets valde Ombud, Tryckfrihetens vårdare, ej en gång få afgifva deras betänkande, och såmedelst troligen hindra månget samvetsbrott.
— hör så han ett Sjung, väster det gifves la du så — och vi, men tyst nej! - tonerna gå blå! om icke naturen ett svar har. i människans — så klart sjung — dock blir vänder din evigt ditt sig himmelens för la la — bröst — skog. som gömmer la — höra himmelens eko koltrast, sång, Mot la däri, svar tyckes, klart där La kort. klart, / En hör sitt huru mot trånad sången ljuder — / lyssna sä du så bort. tyst, tyst upp ljuder berg: — likväl sluttonen på djupaste Af och bidar så så la tonerna trånad vi blir — varm som klara och skog. så t vighets Nu topp flugit fråga så slog askens kring ljuda smälta blir uti sångaren en Det där skog! må la djup, det i som la vemod I:u klingar en fågel, se / I det var — ja att Så D e sista d a g a r n e v o r o fulla af frid. den, som längtan hufvud drottning pä sjung! ung. ljusstrålen — i — ej glöd död / ror. la, la — la I skog. — la — Lifvet består icke af stora offer o c h stora plikter, utan af idel småsaker, där ett vänligt leende och välvilja i det lilla, gifna dag från dag, vinna och bevara hjärtan o c h sprida lycka. H. Davy. fe IDUN 292 Husmoders öga. För Idun af Tant Ann. • [(S^amia tant Ann gick en förmiddag till en god vän, en ung fru, som var gitt sedan några år tillbaka och var en riktigt liten rar husmoder. Hon fann henne i barnkammaren med Torns strumpa på ena handen, nål och stoppgarn i den andra. Bredvid stod en korg med olagade kläder, framför lågo ett par ströskrifter och ett nandskrifvet opus. Hennes händer hvilade i knäet, och öfver ansiktet var ett mycket fundersamt uttryck lägradt. HfeÉa Tant undrade naturligtvis, hvad som var å färde, men då hon hade för vana att låta de bekymrade själfva välja, om och när de vilja lätta sina hjärtan, låtsade hon om ingenting, utan fiskade efter några underhandlingar upp ur korgen ett nytt par af Torns strumpor, som hon tog itu med.
Till denna non-sens torde man väl ändå icke vilja bringa oss, och den mot äges äfven i Regeringsformens 13 § , som uttryckligen förmår, att då Konungen vill göra krig eller fred, bör StatsRådet sig utlåta, med ansvar efter 107. hvilket naturligtvis förutsätter möjligheten, att det underdåniga tillstyrkandet verkligen kan åtalas, utan att Konungens beslut derföre vidröres. Slutligen har man cagt, att som 105. $. i Regeringsformen endast Ridd. 0. Ad, Prof, VI. B, Ib Afd. 19, 2®. 14$ Ben 23 Maji. lemnar Utskottet rätt att läsa StatsRådets Protocoller ; och fjerde puncten i 2. §. af TryckfrihetsLagen förbjuder tryckning af samina Protocoller , så skall deraf följa , att då ConstitutionsUtskottet endast äger kännedom om Anmärkningsfrågans grundlighet och dess öfverensstämmelse med StatsRådets Protocoller, samt Ständerna icke borde anses vilja döma i en fråga, der all kännedom icke kunde af Ständerna ägas, borde Utskottet derföre tillkomma att besluta om och när en sådan afgörande rätt skulle af Ständerna utöfvas. Med en smula allvarsam granskning af detta förmenta skäl, finner man lätt huru fullkomligt det innebär sin egen upplösning, sin egen vederläggning Man har förutsatt, att när Utskottet öfverlemnar Anmärkningsfrågan till Ständernas afgörande efter 107 så kan den äga rum, och detta måste man förutsätta, ty annars hade man borttagit §:n, eller, som det är det samina, gjort den till ett bud för aldrig inträffande fall, hvilket icke står att förena med något redligt och förnuftigt ändamål hös Lagstiftaren; men när man sålunda förutsett fäll, då Utskottet kan öfverlemna och Ständerna kunna afgö^ ra, så höret väl till detta förutsättande, att Ständerna måste tillika ifrån Utskottet erhålla kännedomen om anmärkningens grundlighet i StatsRådets Protocoller, ty på annat sätt kan kännedomen icke ägas af Ständerna, och jag frågar då, hvarföre skulle icke detta medde* lande kunna äga rum i alla anmärkningsfrågor?
Men jag utbeder mig få göra en erinran i afseende på saken, hvarigenom jag kanske endast ådagalägger min stora okunnighet om militairväsendet. En militair har här yrkat, att Hussarer skulle afskaf/as i anseende till Uniformens dyrhet. Det synes deraf, som vore det blott uniformen, sorn gjorde Hussarer. Jag trodde deremot, att det fast mera vore beväpningen, hustarnes storlek och exercicen, som bestämde det, och att Hussarer således kunde finnas utan så dyrbar uniform. Det är denna min okunnighet, sorn jag anhåller alt i Protocollet få förvara. 124 Den 7 Ja n ua r i i e. ni. Grefve Horn„ Claes Fredrik: Jag hade ämnat att nu mera iakttaga en fullkomlig tystnad, emedan jag trott mig hafva utvecklat de grunder, hvarpå jag bestrider förslaget, och hafva visat, att min framställning icke är främmande för ämnet. Jag har förut yttrat, men nödgas nu upprepa, att då jag vill bestämma Rusthållares fortvarande skyldigheter, måste jag tänka mig dem, som de äga för det närvarande; och då deras tillstånd nu är att beklaga, måste Utskotten tänka sig en möjlig besparing i hvad som för det närvarande är för drygt. Det är icke främmande för ämnet, att, i en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t om åtgärder till lättnad för de Rustande, införa en underdånig begäran , att skyl? dighelerue måtte blifva bestämde och förvandlade till lagliga från godtyckliga. På Herr Cederschjölds yttrande får jag svara, att drägten och namnet gör intet till saken, ty allt Svenskt Cavallen har samma ExerciceReglemente och samma hästmål. Hussarerne blifva endast mindre tjenstbara genom deras prålande och besvärliga uniform. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, att Grefve Brahes ofvanberörde anförande måtte, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Statsoch Ekonomiutskotten remitteras; hvilket bifölls.
Lifvet har varit hårdt emot er jag skulle komma att vålla er smärta och er Det var sjelfförsvar; ni kände det, som om natur reagerade. Jag borde ha förstått det strax. LOUISE. skulle komma att gripa för djupt in i mitt lif. ALLAND böjer sig fram och ser henne leende in i ögonen. Ja, ja. Jag tror det Jag var rädd, att ni Och nu tror ni det icke längre? LOUISE småler emot honom utan att svara. ALLAND skämtsamt i det han räcker handen till afsked. baka? Då kanske ni tillåter, att jag drar mig till LOUISE. Åh-nej stanna ett ögonblick ännu. ALLAND. väntat mig en timma redan. Det blir icke mycket arbete af i dag. Jag kan icke. Ser på klockan. Baronessan har LOUISE. Men om jag nu ber er 80 - ALLAND. dam. Då svarar jag nej. Bed mig aldrig begå en taktlöshet emot en LOUISE. komma igen efter séancen? Får jag inte se er mer i dag? Vill ni inte ALLAND. Jag vill i alla händelser ingenting lofva. Raljant. Jag binder mig aldrig som ni vet LOUISE bedjande. Kom igen! ALLAND bugar sig till afsked och kysser hennes hand. Au revoir! Kanske à bientôt! Går. * LOUISE ser efter honom genom fönstret; vänder sig derpå om och går blick ömt och trycker till sist sina läppar mot den fläck, han kysst. Utanför höres ljudet af trätande röster: fram på golfvet, lyfter upp sin hand, betraktar den ett ögon är hon!» »När jag säger er, att hon inte är jern!» »Mademoiselle är inte hemma!» »Jo, det hemma!» »Seså bråka nu inte, gamla rif 81 - ERNA kommer in från höger, följd af värdinnan, som förgäfves söker hindra henne. VÄRDINNAN. hjelper ju inte, hvad man säger. Hon tränger sig in, menskan här. Det ERNA. berg om. Jag har något att tala med m:lle Strand VÄRDINNAN. selle inte är hemma. Tala tala! När jag säger, att mademoi ERNA. Der står hon ju. VÄRDINNAN. Står hon ja. LOUISE till värdinnan.
Den ir jalii c, tn> Stånd inkommit. Det år yerkeiigen svårt att bestämma på hvad sätt detta mål skall behandlas af Ridderskapet och Adeln. Herr Ehrenborg'. I likhet med hvad Friherre Cederström begärt, får j.ig hemställa, o ra icke det Betänkande som StatsUtskottet afgifvit om pension rör Håradshöfdingar, i anledning af Häradshöfdingen Lagman Thorbjörssons underdåniga ansökan örn pension, nu äfven må komma under pröfning. I anledning häraf föredrogos å nyo Statsutskottets den 26 siitlidne Junii afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet Egde, Utlåtanden; N:o 272. I anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, i fråga om Håradshöfdingarnes pen. sions-rått, N:o 270. Öfver Kongl. Majds Nådiga remiss, uppå flere Herrar Landshövdingars underdåniga ansökning 0111 dessa Embetsmåns pensions-rått vid afskedstagandet. Friherre Cederjiråm: Utskottet har afstyrkt den begärde förändringen i pensions-råtten för Landshöfdingarne dels af det skål, att vid sista Riksdag en reglering blifvit gjord, efter hvilken de skulle pensioneras, dels ock derlöre, att, om förändringen bifölls, sådant skulle verka en rubbning i den allmänna planen för andra pensions-inråttningar, derigenom att alla andra civi - Ven il Jiilii e. m, 549 la Embetsmål) ville komma i åtnjutande af sami ma förmon. Dervid möter först, att Utskottet uti den allmänna pensions-regleringen uteslutit L ndfStaten. Det år således omöjligt för den, att hänföras tiil samina cathegorie, sorn deiägarlie uti den allmänna pensions-inrättningen, hvarföre Landsliöfdingarne och LandtStaten måste anses i ett annat förhållande. Den reglering, som skedde vid sista Riksdag, angår blott de Embetsoch Tjenstemän, som ingått i tjenst efter den tiden, ej de som förut voro i tjenst.
Stiligt förejFtiften uti 2 S9?om. af io6 §. uti 1830 års Reglemente fot' RifSgälbS«kontoret, f>ar, ifrån odj tneb ben i näfllibne 3unii, inbrifnin» gen af ©ötba kanalbolags fanit Våiniö f. &. ©iSconts^erfS uteftåenbe ^orbringar marit uppbtageti åt ett Dmbub, emot be af dperrar ^ullmdgtigc ftabgabe roiHfor, odj beriblanb, fåfom bufroubfafligt, att Dmbnbet åtnjuter miga prokent å broab forn inbriftpes o<^> reboroifeS, l>iparemot Dmbubet får fjelf roibfännaS alla på inbrtfningen anroänbe omfojlnaber; maranbes för öfrigt en fåban reglering af jpetrar $ullmägttge roibtagen, att alla anbra Utgifter, i ocb för ©iScont»utrebningen, fåfom för RäfenjfaperneS föranbe ecb afilutanbe m. m., roib båba ©i6cont*9£Berfen, nu mera, enligt ferrat SullmägtigeS uppgift uti 23erdttelfen, torbe meb tillägg af Sppenfer, icfe forn» ma att beftiga ftg till bögre belopp, än emellan 4 od) 500 R:br, rdfnabt för år. <2Bib läsningen af dDerrar §ullmägtiges jjJJrotocoH, bafroa RePiforerne funnit, att fettar guHmägtige, i jlöb af ben åt beni, genom 106 §. uti nu gällanbe Reglemente för RtfsgälbS»kontoret, öfroerlemnabe rättighet, uppå inf omne anföfningar, beroiljat 2JccorbS»liqpiber för en och annan af ©otha kanalbolags f. b. ©iscon^erfs gorbringar.