Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa äro de hufvudsak liga grundsatser, på hvilka straffbestämmelserna i Utskottets härutinnan omarbetade förslag hvila. I afseende på straffbarhets-förhållandet emellan de särskilda brotten i öfrigt står deremot Utskottets förslag i nära öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts. Men i några läll har dock Utskottet varit # af skiljaktig åsigt, och af dessa torde det, som omtalas i 42 § af det Nådiga förslaget, isynnerhet ådraga sig uppmärksamhet. Sedan i l:a mom. af berörda g blifvit föreslaget, att den, som gifver sig ut för annan, än den han är, och såmedelst bedrager qvinna till äktenskaps-aftal, skall böta från och med femtio till och med tvåhundra Riksdaler, innehåller denna § vidare, att om vigsel eller häfd tillkommer, skall han dömas lill straffarbete på minst sex månader och högst fem år eller till enahanda straff, hvartill, enligt det Nådiga förslagets 41 §, den skulle göra sig skyldig, som genom antagande af falskt namn eller stånd beredt sig arf eller andra familj-rättigheter. Till stöd för den skillnad, som sålunda blifvit gjord i straffet, om blott äktenskaps-aftal skett och om vigsel eller häfd tillkommit, kan man väl åberopa gällande lag, enär den i 6 § af Giftermåls-Balkens 4 Cap. stadgar i förra fallet blott 80 dalers böter och, om vigsel tillkommer, böter till dubbla beloppet jemte ärans förlust; men det förekommer likväl Utskottet, som om bötespåföljd ej i alla händelser vore tillräcklig för försoning af bedrägeri, utaf omformälda art, hvilka stanna vid äktenskaps-aftal. Aftal om äktenskap eller, såsom det i lagen kallas, trolofning, innefattar grunden till det förbund, som beseglas genom vigseln. Detta aftal förutsätter i sin fullhet samma inre sinnesstämning hos de aftalande, som sjelfva äktenskapet.
Revisorers Berättelser. 13 fridsställelse, erfarit Herrar BancoFullmägtiges vid Styrelsen ådagalagde fortfarande omsorg för Bankens bestånd och förkofran, samt nitfulla bemödande att , genom ett sorgfälligt iakttagande af gifne föreskrifter , fullkomligt svara rr-iot sina Principalers förtroende; äfvensom Vi blifvit förvissade, att Bankens Tjenstemän i allmänhet, i afseende på redbarheternes säkra vård och goro* målens jemna gång, uppfylit sina skyldigheter på ett sätt, som gör dem förtjente till Riksens Höglofl. Ständers välbehag. De fem särskildta Skådepenningar, som , till följe af Riksens Ständers , tid efter annan vidtagne Beslut, bordt på Bankens bekostnad förfärdigas, hafva sedan sista Riksmöte blifvit fullbordade, och exemplar deraf i guld till de Höga Kongl. Personerne, å Rikets Ständers vägnar, af Herrar BancoFullmägtige i underdånighet öfverlemnade ; hvarjemte sam^ ma Medailler i silfver efter hand äro utdeldte till öfrige Vederbörande. Vid den af Riksens Ständer under 1815 års Riksdag beslutne utlåning på Fastigheter och till odlingsföretag, håfve Vi funnit både ordning och nödig säkerhet för Verket vara på det sorgfälligaste iakttagne; äfvensom bevakningen af Ban,‘ kens utestående Fastighets-lån , medelst inteckningars förnyande samt Anmaningars och Lagfarters tidiga föranstaltande, blifvit i det hela bslörjd med all möjlig noggrannhet. Men å en annan sida håfve Vi härvid erfarit, att ganska många Låntagare i det längsta uteblifva med sine inbetalningar , och sålunda åsidosätta uppfyllandet af de förbindelser, 90m deras till Banken ut. 14 Rila. St. Revisorers Berättelser. '» utgifne Skuldebref innefatta.
Utskottets i 68:e punkten gjorda framställning, innefattande afstyrkande af bifall å väckta motioner om anslag till förhöjning af aflöningen för lärare m. 11. vid Institutet för Blinda och Döfstumma, har Bonde-ståndet till Utskottet återremitterat; men som Utskottets yttrande blifvit godkändt af de tre öfriga Riksstånden, är. jemlikt 69 § Reg.-formen och 73 § Riksd.-ordn., frågan af Rikets Ständer afgjord, hvadan Utskottet icke kan dermed taga vidare befattning. 3:o. Af Utskottet afstyrktes i lll:e punkten bifall å väckt motion om beviljande af ett förslags-anslag till ersättande af de förluster, lärare vid elementarläroverken fått vidkännas till följd af stadgandet i K. Kungörelsen d. 11 Maj 1833 om lösen af kronotionde-spanmålen efter tio års medelmarkegångspris m. m. Utskottets yttrande är återremitteradt af Preste-ståndet; 'men enär de öfriga tre Riks-stånden godkänt detsamma, kan, jemlikt 69 § Reg.-f. Och 73 § Riksd.-o., någon åtgärd i anledning af återremissen icke ifrågakomma. Stockholm den 17 December 1837. Bih. till R. St. Prot. 1856 & 1857. å Sami. 1 Afd. 3 Rand. 27 Haft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOII. Ank. till Exp.-Utsk. d. 21 Dec. 1857, kl. % 8 e. m. Utlåtande, angående vackt fråga om ersättning till Majoren G. M. Stjernsvärd i anledning af ett honom meddeladt, men sedermera återkalladt uppdrag att utgifva en samling gällande författningar rörande krigsmakten till lands. (I. A.) Från Ridderskapet och Adeln är till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad en uti ofvan uppgifna ämne af Herr G. M.
Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s { denna punkt afgifna utlåt, bifallet. 15:de punkten, ang:de anslag till Hushållnings-sällshaperne i riket, lill upmuntran och belöning ut de jordbrukare, som upföra varaktig stängsel, anlägga vägar, aftappa vatten m. rn.; och lfiide punkten, ang:de en af Riksdagsful/mäktigen Herrman Öbom väckt motion om anslag till befrämjande af jordbruk och landtmanna-näringar. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt och yttrat. 17:de punkten, ang:de anslag till lön för %:ne Stallmästare, som vid Strömsholms och Ottenby stuterier skulle meddela Kavalleri-officerare undervisning i ridkonsten. Frih. Toll, Gustaf: Jag vill blott taga mig friheten nämna att då denna motion afgafs, anhöll jag alt få biträda motionärens framställning. Jag känner den svåra olägenhet, som inom Sverige finnes att få något intresse för denna sak, som vore mycket maktpåliggande för Svenska kavalleriet, nemi. hästafvelns uphjelpande och thy åtföljande skicklighet för kavalleriet. Jag kan blott beklaga händelsen, men vill icke uptaga tiden med något ytterligare anförande i ämnet. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt. 18:de punkten, ang:de undervisnings-anslalter för slöjdcrne. De serskilda delarne af denna punkt företogos hvar för sig lill afgörande. lista mom, ang:de Technologiska institutet. Bifölls. 2:dra mom., afd. litt a), ang:de anslag till inrättande af teckniska elementarskolor. Hr von Troil: Det är temligen allmänt erkändt alt Svenska nationen företrädesvis framför de flesta öfriga bar en viss, om jag så får säga, naturlig fallenhet för slöjder och handarbeten, och vi behöfva i detta afseende såsom exempel endast åberopa allmogen inom Dalarne, inomen del af Westergöthland och Småland, m. fl. provinser; men jag hemställer hvad Staten i delta hänseende har gjort, för att upbringa denna naturliga fallenhet.
Låt oss resa till Niirnberg i morgon med första tåget! » Emellertid, hade vi kommit hit för domens skull, var det väl bäst att gå ut och se på domen, och efter det inte ville låta bli att regna, måste vi väl gå i regnet. Och så gingo vi, och så kommo vi öfver floden. Det är ofta i gamla städer något egendomligt vid att gå öfver floden. Vi komma till en annan tidsålder, andra lifsområden och idékretsar. I Paris, t. ex. leda broarne från republikens Paris till kungadömets och aristokratiens, från otrons Paris till trons. Här gick vägen öfver en medeltida hvalfAlltså, medan våra reskamrater sofvo lugnt i den ljufva vissheten att ej komma fram förrän i ljusa morgonen, sutto vi och spejade ut i mörka natten, där landskapets konturer dunkelt började framskymta, och när snälltåget lämnade Hof, stodo vi kvar på plattformen, frysande smått i den gråkalla gryningsluften och tämligen utmattade efter nattresan och den ganska ansträngande gårdagen i Berlin. Efter en timmes väntan i den halfruskiga stora väntsalen fördes vi vidare på ett af dessa fredliga bayerska tåg, som utgöra ett ständigt föremål för ' de tyska skämttidningarnas sarkasm; det gick stillsamt sin väg framåt, stannade vid otaliga stationer och gaf sig god ro. Timme gick efter timme; vi somnade gång på gång och vaknade igen; det hade blifvit dag, men kylan i luften höll i; molnen samlade sig allt gråare och tyngre, och när vi ändtligen kommo fram till Bamberg, började regndropparne falla. De presentera sig i allmänhet mycket ointressant från järnvägen, dessa gamla städer. Bangårdarne ligga i det moderna lifvets centrum, som af naturliga skäl aldrig sammanfaller med det förflutnas; de omgifvas af f a - briker, nya, snygga handelsgator och n y b y g g d a hotell. Bamberg har också börjat lefva upp igen; en hel fabriksstad, med långa röda tegelbyggnader och skogar af skorstenar ha rest STORA SALONGEN I SVENSK NORSKA MINISTERHOTELLET I PETERSBURG.
De b&amp;da alskande arrangera karleksmöten i hennes rum men finna detta icke riktigt angenamt p&amp; langd, dA tjänstfolket pratar och världen tir s&amp; odragligt nyfi-ken, och s&amp; besluta de att dra sig tillbaka till ett Tyrolerhotell, des de kunna vara riktigt ostörda med sin kgrlek och sin lycka. Och msrkise~ blir nier och mer förfilskad och mer och mer orimlig och fantastisk. Han tycker om att tala oin deras skilsmessa, plötslig och ovantad, om de skuile tröttna. Hon - säger, att han dödar henne, nar han beslirifver scenen, hur hon skall finna rummet tomt och honom borta. Den stränga Alie &amp; r besegrad och. han jublar. Om hon skulle tigga honom att stanna, dti - dti vet han, hvad han skall göra, men det talar han inte om. Och SA brottas de hvem som skall fti öfverhanden, hvem som skall vara starkast och hvem som skall kunna visa en viss likgiltighet eller stolthet att vagra, när den andre ber om ntigot riktigt orimligt. Men de gro lika svaga, och det ä r lieta kyssar och tata famntag i oändlighet, och all deras kyla ar bara komedispel, och vi befinna oss i en riktigt vesuviansk kärlekskrater, men det börjar onekligen bli litet enformigt, om icke för de älskande sti Atminstone för lasaren. Och författarinnan tycks ocksk finna detsamma, ty hon erinrar sig plötsligt sin deux ex machina. Och lian, Rikard kommer ocksA mycket riktigt genast flygande pti Anghäeten ända ifrAn Sverige och presenterar sig som en räddande engel med det ljungande svardet i sin hand, beredd att utdrifva de älskande ur deras Eden likasom förra gtingen. Och s&amp; nära ar han att lyckas, att redan kappsacken &amp; r d&amp; intraffar det vidunderliga - Alie tigger. Hon packad, men vill bli dödad hellre än att slappa honom. Och det ä r lösningen p&amp; gatan.
Skatten utdebiteras efter statsbehofvet, med de till dess fyllande erforderliga skatteqvoter eller procenter, och varierar i de särskilda kronländerna från 12 till 16 procent af nettoinkomsten. Underkastade näringseller rörelseskatt (Erwerbsteuer) äro: I. fabrikanter, grosshandlare; II. köpmän; lil. idkare af handtverk och yrken; IV. idkare af handteringar, som genom tjenster eller uthyrande bringa inkomster, t. ex. a) lärare i dans, musik, språk, fäktning, skolföreståndare, b) mäklare, advokater etc., c) hyrkuskar, dili - gencer etc. Skatten är fast efter klassifikation: Dessa anses icke beroende af boningsortens folkmängd. Handelsföretag i städer eller kommuner med en folkmängd öfver 4,000 personer, 3 klasser: 1 klass 40 fl. 2 » 80 » 3 » 100 » 1,000 —4,000 inv. under 1.000 inv. 1 klass 3 fl. 1 klass . 2 fl. 30 x. 1 klass ... 2 fl 2 » . 8 » 2 . 5 » — 2 » ... 4 » 3 » . 15 » 3 . 10 » — 3 » 8 » 4 «.. 30 » 4 » . 20 » — 4 » 16 » 5 » . 40 » 5 » . 30 » — 6 » . 50 » IV:o) handteringar af IY klassen: b) i 3 klasser, 5, 10 & 15 fl. a & c) i 3 klasser, 2, 4 & 8 fl. Befriade från näringsskatt äro: a) tillverkare och afyttrare af iandlbruksråämnen. b) arbetsbiträden med lön eller på beting, c) daglönare, d) stadstjenare i och förderas embeten, e) skriftställare och bildande konstnärer, f) läkare, kirurger, barnmorskor, veterinärer, g) alla sysselsättningar, som innefatta undervisning på orter med en befolkning under 4,000 personer. Klassifikationen verkställes af en skattkomité inom orten eller staden.
Detta oaktadt har jag dock icke reserverat mig i frågan; men anser mig icke böra vid detta tillfälle uraktlåta att upgifva de omständigheter, hvaruti jag egentligen funnit anledn. till anmärkn. i förev:de fall förekomma. Man har genom hela detta förslag om underpant i lösegendom synbarligen velat införa eller, rättare sagdt, närmare bestämma en institution uti vår lagstiftning, — en institution, hvilken visserligen icke tillhör vår äldsta rätt, men som dock småningom, genom bekantskap med Romerska rätten, influtit i vår lagstiftning samt i 1734 års lag äfven till någon del vunnit erkännande. Man söker nu genom detta förslag till författa, förekomma de missbruk, sorn, isynnerhet hvad lösöreköpen beträffar, varit öfverklagade; men man bör, enl. min tanke, tillse att man icke härvid kommer att gå för långt, så att man botar ett ondt med hälften värre. Jag befarar dock att detta skall blifva händelsen, om man oförändrad antager den öde <§:n, jemlikt hvilken pantförskrifning skulle kunna utsträckas så långt, att den gäller för den lösa egendom i allmänhet, sora en person kan ega. Ty enligt nämnde § skulle en person kunna utgifva en pantförskrifning, uti hvilken han pantför skrefve all sin varande och blifvande lösa egendom såsom säkerhet för en erhållen försträckning. Detta är, enl. mitt förmenande, att gå för långt. Det synes mig vara nog att bestämma underpant i lösegendom på de sätt som dels i lista §:n blifvit sagdt, eller att den skulle ega rum uti viss egendom, som specificeras, dels enl. hvad 6:te §:n innehåller, medelst pantförskrifning ä visst slag af egendom eller egendoms afkomst, men icke i den lösa egendomen uti allmänhet. Jag vill nu öfvergå till att i korthet förklara orsaken, hvarföre jag anser den nu föreslagna institutionen, om den allt för långt utsträckes, icke böra antagas. Först och främst strider den mot den princip, på hvilken hela intecknings-institutionen hvilar. Inteckning kan nemi. endast ega rum uti viss egendom. Man kan inteckna en viss fastighet.
Redogörelse för de under resan förefallne utgifter med undantag af 56i R:dr 28 sk. 1 r., för hvilka afskrifning söktes och äfven i Nåder beviljades, sedan ConvoyCommissariatet, hvars utlåtande i ämnet blifvit infordradt, densamma i underdånighet tillstyrkt, bland annat på den grund, att under enahanda förhållanden vida betydligare afskrifningar blifvit medgifne. Revisorerne, som anse någon skälig anledning alt tillstyrka afskrifning i dylika fall icke gifvas, så vida ej oförutsedda omständigheter vållat oundvikliga utgifter, men hvilket i närvarande fall ej omnämnes hafva inträffat, tro sig vid sådant förhållande böra anmärka Commissariatets åtgärd att tillstyrka den sökta afskrifningen, såsom till principen oriktig och till sina följder menlig. 4:o Efter hvad Revisorerne inhemtat, åtnjuta Secreteraren och Kamereraren, utom i lön, den förre 1,000 R:dr och den sednare 800 R:dr, förmånen af fria boningsrum, och Län man endast på grund af ( "5 ) denna upplysning förklara det förhållande, att, förConvoy-Commissariatets Lehöf, som blott begagnar ett Sessionsrum, 19 famnar ved årligen blifvit upphandlade. Men utom det sålunda nog dryga veduppköpet, förekommer ytterligare, att, ehuru Commissarialet i dess tjenst eger arne Vaktmästare, icke blott kostnaden för vedens uppbärande lill förvaringsrummet blifvit bland utgiflefne uppförd, ulan äfven samma veds nedbärande derifrån till boningsrummen serskilt betald med 1 R:dr B:co famnen. Ehuru utgiften är Lill beloppet obetjnllig, kunna dock
— N:o 375. i anledning af verkställd omröstning öfver de i Bevillnings-Utskollets Memorial N:o 33 omnämnde frågor. XV. B. 232. A. 234. E. 208. — N:o 376. i anledning af verkställd omröstning öfver de i Särskilda Utskottets Memorial N:o 27 omnämnda frågor. XV. B. 232. A. 234. E. 213. Statsoch Bevillnings-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 11. i anledning af väckta motioner om den personliga skyddsafgift ens användande till kommunala behof. XI. B. 141. A. 149. XII. U. 246. A. 320. — N:o 12. i anledning af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen. XI. B. 141. — N:o 13. i anledning af väckt fråga om nedsättning i afgiften till Handelsoch Sjöfarls-fonden samt indragning af Konvojkommissariatet och öfverflyttande af dess göromål på CommerceKollegium. XI. B. 141. A, 149. — N:o 20. i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 11, angående väckte motioner om den personliga skyddsafgiftens användande för kommunala behof. XII. B. 246. A. 320. ( 200 ) Slats-, samt Allmänua Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 1. angående arfvode åt en särskild Sekreterare för de förenade Utskotten. XI. B. 110. A. 121. — N:o 2. i anledning af väckt fråga om inrättande af ett Statistiskt Embetsverk samt anslag dertill. XI. B. 110. A. 121. XII. U. 246. A. 320. XIII.
Att mångas helsa lider, då de icke hafva råd att hyra mera än ett enda rum både till boning och gästning, är ganska säkert; ty att om vintren, i sådant fall. hålla den i författningen föreskrifna luckan öppen, kan icke annat än medföra vantrefnad Och ohelsa. Detta gäller i synnerhet om Stockholms stad. Jag upphör nu med vidare betragtelser i detta ämne; men jag förmodar, att då mängden af Svenska medborgare äga skäl och rätt att härutinnan önska en rättvis ändring, dsn ofvanjjämpcle föreskriften af den 4 Juli, Ben 15 F elmar ii. 1817, jemte alla derutaf härröraode författningar och plägseder i detta ämne, måtte, såsom olämpelige tor allmän trefnad, och skadlige lör samhället, i synnerhet för våra medborgare af ringare classer, till all kraft och verkan upphöra, och mera tjenliga vidtagas. I detta ämna åberopar jag mig, och med fast öfvertygelse instämmer i den värda Ledamotens, Herr Wollrath Thams, vid Ridderskapets och Adelns Plenum den 10 innevarande månad upplasta dictamen, hvilket mera vidsträckt och utförligt innefattade idéen om en allmän näringsfrihet, Jag anhåller vördsamt att detta mitt memorial må blifva remitteradt till Riksens Ständers Lag samt Besvärsocls Oeconomieötskott, samt med de öfrige respective RiksStånde» communiceras. N o 5c Herr GtipevJIedty Jacob:
Att särskildt yttra, det förbudssystemet borde upphöra, hör, så mycket mindre hit, som Ridderskapet och Adeln redan fattat sitt beslut öfver detta ämne, i anledning af Eevillningsoch EkonomiUtskotteus Betänkande N:o i 3 angående yrkadt förbud emot införsel af utländska fabriksvaror m.m. Propositionen deruti, hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls, lyder som följer: Finna Utskotten sig icke böra tillstyrka vidtagandet af de åtgärder, Motion aire rrte föreslagit för återupplifvandet i mer eller mindre grad af 1816 års Förbudssystem, och anse således någon underdåning Skrifvelse frän Rikets Ständer till Kongl. Maj:t, i dessa ämnen, icke vara behöflig, hvarföre Utskotten föreslå, att Motionairemes framställningar härom måtte lemnäs utan allt afseende. Om nu Ridderskapet och Adeln, eller Rikets Ständer gemensamt skulle finna för godt yttra, på sätt i denna Grund föreslås, alt förbudssystemet måtte upphöra, eller såsom här står, Den 28 O e t o b c r f. m. 269 nit en allman frihet må förunnas, att, emot en afpassad tull införa alla utländska varor och utföra alla inhemska produeter och tillverkningar, så matie den bestämda Contrapropositionen, emot denna fria inoch utförsel, böra blifva en begäran alt förbuden matte qvarstå. Man finge då en Contra-proposition, hvilken redan blifvit afslagen genom Ja-propositionens antagande i ett föregående Betänkande. Likväl måtte man hafva lof alt säga Nej, likaväl som Ja; och bunna vissa Ledamöter begära fri inoch utförsel, så måtte andra kunna begära förbud. Det vill jag ock begära, om Herr Grefven och LandtMarskalken tror sig berättigad alt göra proposition å den framställning, som nu kommer från BevillningsUtskottet. Yi komma då, att votera om en Conlra-proposition, som redan är indirecte afslagen. Dessa stridigheter i formerna visa, om BevillningsUtskottet handlat oväldigt eller icke.
Förslaget föranleddes, som bekant, af riksdagsmannen hr Borgs motion om ändring af lagen derhän, att qvinnor som äro röstberättigade i kommunen må kunna inväljas till medlemmar af skolråd och fattigvårdsstyrelse. Att frågan blifvit väckt, samt derefter af ansedda och erfarna män pröfvad, måste alltid betraktas som en vinst, vare sig man är en anhängare af den ifrågasatta reformen eller en motståndare till densamma. Då myndigheternas utlåtanden blifvit offentliggjorda och deri framläggas de mäst olika åsigter i ämnet, får allmänheten och isynnerhet qvinnorna deraf en anledning, ja snart sagdt en tvingande uppfordran att i sin ordning pröfva frågan och bestämma sin uppfattning af densamma. Vi vilja derför här gifva en kort sammanfattning af de åsigter, som förekomma i myndigheternas utlåtanden, deraf göra våra slutsatser samt antyda de närmaste önskningsmål, om hvilka reformens väniier må kunna förena sig. Vi inåste dock till vår ledsnad hålla oss endast till de af k. m: ts befallningshafvande, d. v. s. länsstyrelserna, afgifna utlåtanden emedan domkapitlens icke varit för oss tillgihgliga i original .. * d * I stort sedt kan man vid frågans behandling urskilja trenne olika meningsgrupper: de, hvilka rent tillstyrka reformen; de hvilka rent afstyrka henne, samt de hvilka afstyrka henne i hennes nuvarande form, men hade velat tillstyrka henne, dels om hon icke inneburit mer än seden redan med 37 gifvit, d. v. s. qvinnans biträdande i skoloch fattigvard, dels åter om reformen varit fullt radikal, d. v. s. inneburit likställighet mellan man och qvinna på alla områden. Rent afstyrkt hafva k. befallningshafvande i Falun, Östersund, Gefle, Vesterås, Örebro, Karlsta ' d, Karlskrona samt öfverståthållarenibetet i Stockholm, således 8. Afstyrkt blef reformen af k. befallningshafvande i Linköping, på grund af att hon inneburit för litet, i Kalmar och Stockholm emedan hon yrkat f ö ~ mycket; alltså 3, eller inalles 11 afstyrkande.
Det synes vara ganska billigt, att hvarje fader eller moder, hvars barn begagnar undervisningen i folkskolan, gifver någon ersättning till den, som meddelar denna undervisning, synnerligen då man tager i betraktande, att de verkligt fattige eiler de, hvilka icke ega tillgång att bekosta barnens kläder och underhåll vid skolan, till följd af 8;de §;s 4:de morn, böra genom församlingens fattigvård härutinnan understödjas. Dessutom och så vidt erfarenheten gifver vid handen, torde i allmänhet noggrannare tillsyn, att barnen ordentligt begagna undervisningen, ega rum, derest någon afgift derföre erlägges, än i motsatt fall. Af dessa anledningar tillstyrka Utskotten, att Herr Doctor Sandbergs förslag måtte förfalla. Och hvad angår det af Nils P. Pettersson väckta förslag, att de föräldrar eller målsmän, som låta sina barn eller myndlingar inhemta '■'högre kunskaper” i skolan, måtte betala högre afgifter till läraren, än de öfrige; så torde sådant vara destomindre lämpligt, sorn det ganska säkert skulle blifva ett hinder för många, serdeles de fattige, att i skolan inhemta större kunskapsmått, än det minimum, som skollagen bestämmer. Föreskriften skulle motverka ett framskridande i kunskaper, hvilket tvertom bör uppmuntras. I anseende härtill få Utskotten hemställa, att Nils P. Petterssons berörde förslag måtte förfalla. I anledning af Nils Pehrssons yrkande, att föreskiften för lärare alt meddela undervisning i trädplantering och trädgårdsskötsel mätte uteslutas, få Utskotten endast anföra, att samma föreskrift icke innebär något ovillkorligt påbud, utan endast åsyftar, att, der sig göra låter, ett jordland ställes till lärarens disposition, på det lian må blifva i tillfälle att gifva undervisning i berörde ämnen. Detta Nils Pehrssons yrkande torde alltså lemnäs utan vidare afseende. Hvad angår förslaget, att i 4ide momentet af denna § ordet ”skattskyldig” måtte utbytas emot orden: ’’skattskyldig samt inom Mantalsoch Skattskrifnings åren varandehvarmed åsyftats, att de stadgade Skolafgilterne mätte erläggas jemväl af inom Socknen boende Sddater; så anse