Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
213. — i anledning af väckt fråga om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer samt skyndsam tryckning af deras Berättelser, Maji II. 3, 255. — om Civile Embetsoch Tjenstemäns Pensioner samt flyttning på IndragningsStat, Maji II. 124, 484. — angående begagnandet af KronoAllmänningen Maglehems KungsOhra i Christianstads Län, Maji II. 124, 484‘ — rörande Sahla Silfververk, Maji II. 124, 499- —• i afseende på de under CommerceCollegii 313 förvaltning stående fonder och medel, Maji II. ia5, 5i3. Junii II. 457. SlatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående åtskillige anstalters vidtagande till förmån för ManufacturSmidet i Eskilstuna, Maji II. 125,517. —> med förslag om tractamente till Deputerade som skola resa åt Norrige, Maji II. 125, 517. — angående KronoSkogarnes användande, Maji II. 20g, 624. Junii II. 25. •— rörande PiecognitionsSkogarne, Maji II. 210, 628. Junii II. 25. angående en förbättrad hushållning med EkeSkogarne, Maji II. 210, 622. Junii II.
Lov straffes med Boder, forsaavidt ikke haardere Sträf for Tilfaeldet i den almindelige Straffelov findes fastsat. Uforsvarligt Forhold, livori nogen Eier eller Bestyrer af et privat Sindssygeasyl som saadan maatte gjöre sig skyldig, kan derhos straffes med Inddragning af den harn meddeelte Autorisation. Tili havé ^ i antaget og laekraeftet, ligesom Vi herved antage og bekraefte denne Beslutning som Lov. Givet i Malmö den 17de August 1848. Under Vor llaand og Rigets Segl. OSCA R. \ L. S. Fredr. Due. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Aug. 1854, kl. t e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om upphdfvande af den tvungna tackjerns-blåsningen inom Rikets Bergslager, eller frihet att frän jorden skilja hyttedelarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet har till Utskottets handläggning blifvit öfverI em nåd en af Herr G. F. Etholm väckt motion, hvaruti blifvit anfördt, att ehuru de fleste bland de förbudsförfattningar, hvilka, från äldre tider tillkomna, hindrat jernhandtermgens utveckling i vårt land, genom nyare tiders ändamålsenligare lagstiftning blifvit antingen afskaffade eller i väsendtlig mån ändrade, qvarstode dock ännu ett tvång, hvilket, enligt motionärens förmenande, skadligt inverkade på nämnde handtering, nemligen tvånget för Bergslagernes fleste jordegare att deltaga uti byggnad och värmning af viss hytta, änskönt många jordegare, i saknad af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JU 125. 13 både nödig skog och malm eller af ettdera af dessa råämnen, omöjligen kunde finna det lönande att sjelfva idka tackjernsblåsning.
L® mera hö, samt att der vore mera tillräcklig skog; hvadan förrättningsmännen, som ansåge det erbjudna vederlagshemmanet. hvilket ej heller droge högre skaft än byteshemmanen, fullt motsvara dessa i godhet och förmåner, tillstyrkt bytets beviljande; — hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för egen del yttrat: att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansåge skattläggningsmännens berörda åsigt böra tillerkännas vitsord och icke kunna vederläggas genom de af Kammar-kollegium anförda taxeringsvärden, hvilka, sådane de för närvarande funnos åsätta, utgjorde en i högsta grad osäker grund för bedömande af värdet emellan hemman inom olika taxeringsdistrikt; att Länsmansboställena, åtminstone inom Jönköpings län, icke vore af den betydenhet, att deras skötsel kunde förorsaka något men för Länsmannens tjensteåligganden, och att det vore af vigt, att en Länsman vore bofast man; att det visserligen kunde vara fördelaktigt för nuvarande Länsmannen Ström, hvilken egde eget hemman inom sitt tjenstgörings-distrikt, att, mot erhållande af hyresersättning och lönefyllnad, till Statsverket afträda sina boställsdelar, men att det för efterträdare i tjensten skulle blifva ganska svårt att mot den ringa hyresersättningen af 150 R:dr få hyra lämplig bostad; samt att, då Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genom Brefvet den 7 April 1832 fått sig anbefaldt att, så snart ske kunde, bereda utbyte af ifrågavarande boställsdelar emot annat inom distriktet beläget hemman, samt sådant utbyte nu kunde på ett fördelaktigt sätt ske och dertill komme, att vederlagshemmanet vore med afseende på tjenstgörings-distriktet välbeläget samt med erforderliga åbyggnader försedt, Kongl. Majt:s Befallningshafvande ansett sig, på nu anförda skäl, böra i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till föreslagna utbytet med hvilket indelningshafvaren, innan Kammar-kollegii utlåtande afgafs, förklarat sig nöjd.
Slutligen har motionären, för alt ytterligare bevisa det kyrkorna aldrig egt annan rätt till de så kallade kyrkohemmanen, än att uppbära landgillet, åberopat Kongl. Kommissariernes resolution, gifven på Landtdagen i Malmö år 1662, deruti nionde punkten, som angick Halland, vore så lydande: »De beneficier, som af särdeles benådning och förmedelst Kongl. Bref äro lagde till kyrkors, skolors och deras betjenters underhåll och nu förmenas vara införde uti ens eller annans donation; och (inna samtlige Kommissarierne skäligt, att kyrkor, skolor och dess betjente, till hvilka af gammal tid någon viss ränta förmedelst Kongl. Bref then en Christlig intention är förordnadt och perpetueradt, bör maintineras; dock mäste sådant intet vidare extenderas än på den ränta, som af ålders tid sedvanligt till dem är underlagdt»; — Och yttrades, om denna Resolution, uti Malmö Recess den 18 September samma år: »Förutan allt thetta hafva the Kongl. Kommissarierne optagit och förhördt hvart och ens stånd så väl som hvars och ens särskilda besvär och desiderier och them efter tidsens iägenhet och deras medgifne fullmagt på bästa sättet, som them häfver tillstädt, resolverat och förklarat, och hvilket allt så kraftigt skall hållas, såsom thet i thenna Recess vore infördt, dermed ock Ständerna äro tillfreds.» 8 Sammansatta Statssamt Allm. Bese.- o. Ekon.-Dlskottets Betänkande N:o 34. Motionären, som förmälde sitt anförande afse dels de Sä^ff:dels mantal, sorn redan äro för kyrkans räkning bortarrenderade, och dels de 24^J:dels mantal, örn hvilkas bortarrenderande fråga ännu icke blifvit väckt, men hvilka dock kunde anses, åtminstone de fleste, såsom varande i kyrkornas våld om de vanliga principerne fortfarande finge vara gällande, påyrkade derföre att dessa hemman, tillsammans 79fjjj:dels mantal, såsom otvifvelaktig!
Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att i allo få instämma med Hr Akerman och tillstyrker vördsamt K. o. Ad. att afslå betänk. Frågan om böters redovisning har redan varit af embetsverken fullständigt behandlad och troligt är att K. M. kommer att derom utfärda en omständelig författning. Under tiden anser jag det alldeles öfverflödigt att förändra hittills gällande stadgandet) i ämnet. Hr Printzensköld: Jag skulle tro att Gr. Sparre gjort en oriktig beskyllning emot hofrätlerne då han sagt, att hofrätterne icke upptaga till pröfning de mål hvaruti klaganden icke kunnat visa någon sådan felaktighet vara begången, som borde föranleda besvärens utställande till kommunikation. Tvärtom företaga hofrätterne dylika mål genast och afgöra dem ex incommunicato. Men en annan felaktighet skulle man kunna lägga hofrätterne till last, nemi. i fråga om expeditionen af deras utslag i brottmål. Jag tror nemi. att hofrätterne icke alltid afsända dem till K. hellede för att till verkställighet befordras, utan låta dem ligga någon tid för all af parlerne sjelfva uttagas, ehuru sådant strider emot K. förordn. d. 22 Nov. 1749, som stadgar, alt hofrätterne skola lill K. beflede, för att lill verkställighet befordras, öfversända utslagen jemte de vid besvärshandlingarue fogade borgensförbindelser för böterne, då nemi. klaganden sådan förbindelse företett. Sannolikt är det uraktlåtenhet i detta hänseende, som gifvit anledning lill den klagan motionären framfört och som framkallat del förslag Ulsk:n här framställt. Men denna uraktlåtenhet hos hofrätterne synes mig pä en annan väg kunna afhjelpas, utan alt man behöfver ingå lill K. M. med en framställning, som till sitt syftemål synes mig vara orimlig, då man begär upphäfvandet åfelt cirkulärbref, som, enligt hvad Gr.
Majit, sorn bifallit denna Rikets Ständers underdåniga anhållan, har genom Nådigt Cirkulär-Bref den 22 November 1834» i afseende på verkställigheten, derom underrättat samtlige Kongl. Majlis Befallningshafvande. 36:0 Försäljning till Skatte af Kungsgårdar och en del andra Kronolägenheter. Remitterad till Kammar-Kollegium, hvars utlåtande i ämnet ännu icke inkommit. 37:o Jordeböckcrnes granskning. i834 den 27 November remitterad till Kammar-Kollegn underdåniga utlåtande i sammanhang med det yttrande, som, under den 24 Maj i833, i anledning af Presidenternes i Krigsoch Kammar-Kollegierne då i samma ämne gjorde underdåniga hemställan, blifvit infordradt. Kollegii utlåtande ännu icke inkommit. 38:o Stats-Rådet Poppii ansökning om evärdelig Skatteniannarätt å Kefvinge hemman. Uti Nådigt Bref den 6 December r834 bär Kongl. Majit, på sätt Rikets Ständer för sin del medgifvit, bifallit Stats-Rådet Popjpii underdåniga 46 Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. ansökning om införsel uti Kefvinge hemman med utjord, samt till behörigt iakttagande derom förständigat Kammar-Kollegium. 39:0 Handläggning af mål rörande Recognitionsoch Krono-Skogar. Genom Nådigt Bref den 29 November 1834 har Kongl. Maj:t, med bifall till hvad Rikets Ständer begärt, anbefallt Kammar-Kollegium skyndsam handläggning af ifrågavarande mål. 40:0 Förmedling af sådane inom Jemtlands Län befintlige hemman, hvilka vid afvittring befunnits brista i ägor.
Propositioner icke deslo mindre snnnt, alt dessa uppoffringar, oell dessa beständiga ornsorger tillintetgjort vexel vingleriets spekulationer och hejdat den fart,' hvarmed Staten skyndade till sin undergång» Om vårt sista krig haft en olycklig utgång^ i hvad belägenhet skulle vi väl nu befunnit oss? Detta krig var nödvändigt, för att hänanas Nationens ära , och att återtaga våra skymfligt våldförda rättigheter. Nationen borde vara beredd att heldre våga allt, än tåla den förnedring,' att se sig ostraffadt förolämpas. Men hon har ingenting förlorat. Delta krig, sä ärofullt för Svenska vapnen, så lyckligt i sina följder, har kostat Sverige ganska ringa. Arméen, som Kongff Maj-.t anförtrott at Sin Sons vård , har återkommit, krönt af Segren, i det bästa tillstånd, lika beredd att strida, om så fordrats, för vår sjelfständighet och vår frihet. Chn årsväxten slagit felt, om vi varit blottställde for det elände och den hungersnöd, som i tvenne år hemsökt så många andra Länder, om våra falt blifvit förhärjade af hagel, stormar, öfversvätnningar, främmande inbrott, eller inhem-' ska oroligheter, i hvilken afgrund af olyckor skuff le vi icke nu se oss störtade? skadom omkring oss! hvilket land njuter väl en större trefnad, ett djupare lugn, än vårt? må denna tanke återlifva vårt mod och stärka våra bemödanden! latona oss hoppas allt af den Försyns bistånd, sorn så synbart vakar öfver Sverige! Allt hvad Kongl. Maj:t nu anfört, äger iså måtto ett naturligt sammanhang med våra finan ter, ' Bihang till Riki-St. Propositioner. cer, att de ej kunnat undgå befinna sig i en förtviflad belägenhet, om vi, i stället för våra fördelar och framgångar, räknat lika många missöden och förluster. Det är ej lämpligt för Sverige, att endast hafva hardt mynt i oinlopp; men det är dess fördel, att närma Pappers-myntets namnvärde till det verkliga värdet af de redbara myntsorter , som äro gängse i andra Länder.
Jag vågar alltså vördsamt föreslå att Rikets Ständer se dan denna min motion med de öfrige respective RiksStånden blifvit coraraunicerad och af dem gillad, jemte underdånig framställning af skälen , hos Hans Majit Kon. ungen måtte göra underdånig önskan om skjutslegans nedsättning till 12 eller 8 sk. banco och jag skulle föreslå så mycket häldre det sednare beloppet som den allmänna fenningebrijlen och de låga sädespriserne samt andra landtmannaproducters föga.värde, dermed torde mäst öfverensstämma. Herr af Wingård, Joham Då jag underdånigst föreslog ett Fögderies inrättande i norra delen af Wermlands län, förutsåg jag det Kongl. KammarCollegium och Kongl. StatsContoiret skulle härvid finna åtskilliga betänkligheter. Jag trodde mig dock hafva förekommit de betydligaste, då jag innan förslaget aflemnades beredt möjligheten med en ganska ringa uppoffring af Statsverket. Att Kongl. Maj‘t nådigst gillat mitt förslag såsom påkaliadt af behofvet och i ämnet gjort nådig proposition, torde vara mig nog att jag 4 Di’U 24 Fehruarii. mi inskränker mig, sedan StaMJfakottet tilla styrkt: z.fslag , hvlket kanske gillas, att endast i Kidderskapets och Adelns Proiocoiier förvara min enskilie öfvertygelse, att inrättandet af detta Fögderis, förr eller sednare ovilkorligen kommer i fråga och säkerligen då ej verk&tälies med många gånger den uppoffring sorn nu varit föreslagenMen då StatsUtskottet utgått från andra synpunkter än blotta nödvändigheten att i närvarande ögonblick hushålla, hvdket jag gillar, så länge ruan ej sträcker denna föresatis t’ 11 småsaker; aDser jag mig böra visa, det Utskottet misstagit sig. SfatsUtskoftets herrar ledamöter förmodar jag äga en fullkomlig kännedom om Riket i allmänhet; men de kunna icke känna så noga den locd, hvarom nu fråga är, som jag. Det Siar var t mm skyldighet förvärfva mig d-nna kännedom och just den har förmått mig afgifva förslaget.
Kem ar lrvardera, kördelas salunda: '^.tt under de Kem korsta Zren skulle kulllrordas Oag8verk5-kosloa6: klaterialler: —. 8ä för kvai^je af clessa arbets-är skulle erforclras ett anslag ak 62,618 D:6r sk. ^.tt unäer de Dem elterköljanäe ären skulle anläggas: Osssvei ks-koslaaä: 2. sä att för kvarjs af äessa senare fem är erforelracles ett anslag sk 79,818 V:6r V:co; ock skulle ilo sälunclg uppgifna beloppen lämpligast kunna fördelas till utbetalning mecl 62,000 k:clr L kvartclera af cle feni första ären, eller 3i0,000. ock wecl 80,000 V:clr för kvartöera af äe fern senare, eller 400,000. 8umma V:co 1(:ör 710,000- Longi.
N;o 70, angående nödige medels anvisande ftill kostnadens bestridande för tryckning af visse Committerades förslag till en förändrad or*» ganisation af åtskillige Styrelseverk m. m. N:o 71, angående Allmogens arbets-skyl■iighet vid särskilta Kungsgårdar och Boställen. Föredrogs å nyo Friherre BjÖrnstjernas, Magnus, den 25 Mars förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående erinran till Stats-och BancoUtskotten, att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande finans-planen. Herr von Francken, Alugust, upplåste följande; (Se Bilagan N;o 3.) Herr Cederschjöld, Pehr Cuftaf, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N;o 4.) Herr Rosenblad, Bernhard• I anledning af hvad jag tyekt mig finna Herr von Francken föreslå, anser jag mig böra yttra, att jag ej tror någon tid kunna eller böra föreläggas Utskotten till inkommande med deras finance plan. Hvhd de frånvarande Ledamöter beträffa, så anser jag oss ej vara skyldige fästa något af - Den 7 April f m, seende derpå, om de behaga utöfva deras Ribsdagsmanna-rätt eller ej. Jag tror mig Äfven skyldig nämna, att då jag instämde i Friherre BjÖrnstjernas motion, ansäg jag den innefatta, att sammansatte Utskotten skulle, med den skyndsamhet ämnets vigt och nödvändigheten af en mogen granskning kunde tillåta, inkomma med ett fullständigt fö"slag, rörande finans-regleringen, men utan upptagande af de smärre reglementarisk© detaiilerne, ej att de skulle till afgörande framställa isolerade frågor. I denna min förmodan styrktes jag af de förklaringar, Friherren sedermera tyckts mig afgifva. Fortfarande i denna min tanka, anser jag, lika med Herr Cederschjöld, oss bäst uppfylla våra pligter mot Nationen, oin vi lemna de Utskott, vårt förtroende uppdragit detta vigtiga vårf, tid , att moget uppgöra och fullständigt framställa den plan, hvars större eller mindre fullkomlighet, kommer att äga ett så betydligt inflytande på medborgares dyrbaraste interessen.
Vidare står: » Om man bereder någon ett hem, så tager man all hänsyn till denna persons önskningar och behof, men öppnar man sitt hem för honom, så får han hålla tillgodo med det, så som man själf efter sitt eget tycke ordnat allt. Lika visst som det är värdinnans oafvisliga skyldighet att af dessa båda sätt välja det första, lika säkert är att hon väljer det senare, därigenom försyndande sig mot det bud, som ålägger henne att sörja för inackordenternas trefnad. » Svar finnes det budet skrifvet? » Hon öppnar sitt hem för inackordenterna. » Ja, det är verkligen hvad hon gör! Dessa köpa sig del eller plats i detsamma, sådant som det nu befinnes, och hafva ingen som helst rättighet att fordra » det hemmet skall omdanas » efter deras tycken. Det sista vore ju för öfrigt en fullkomlig omöjlighet. Den ena kommer med vanor alldeles motsatta en annans, och hvem skulle afgöra, hvilkenderas borde ha företräde? Eller skulle det gå i tur för dag eller vecka? Ty huru skall en värdinna kunna få reda på, att det icke är » alltför olika människor hon sammanför », något som ju också Stade fordrar af henne? Vilja inackordenterna gå in på införandet af afgångsbetyg eller s. k. orlofssedlart De hafva ju eljes den stora fördelen framför värdinnorna, att de kunna byta om hem. Det är mycket lättare för dem att finna nytt hem än för hemmen att finna nya. inackordenter, ty dessa komma vanligtvis blott till terminerna. Värdinnorna däremot stå alldeles rättslösa och förlora en stor del af sin inkomst, om de under terminen få ett rum ledigt. De hafva inga kontrakt med sina hyresoch matgäster och deras enda utväg är därför att vara så tillmötesgående som möjligt, för att klagomålen skola blifva så få som möjligt. De söka nog också ordna hemmet, så att alla där kunna känna en viss grad af frihet och vara » sig själfva », men att ställa det så, att icke hvarje medlem nödgas till en viss grad taga hänsyn till sin omgifning, det torde öfverstiga mänsklig förmåga.
@ I. et var 1867, således för nara 2 0 Ar sedan, som den berönidc filosofen .7ohn Sfunrf dfill i eiigclska underhuset framlade den första rbillenr (iiiotioncn) on1 den politiska valrättens utsträckande till cnkor och ogifta qvinnor p å samma vilkor som dc för niännen gällande. Förslaget, hvilkct stälts i samband med dcn då föreliggande refornibillen, innebar, att i vallagen niåtte, i stallet för ordet iniarr *, insattas ordet .prrsnri .. Mill stödde icke sitt Mrslag p i nigra abstrakta teorier om nienniskans riktiglieter, utan helt enkelt på nyttan och Iampligheten af den piyrkade Pitgardcn. Den praktiska riktning. soni rörelsen sålunda fran början fick, har den allt sedan bibcli~llit. Attioen medlemniar af huset, bland dem I I konservitiva, stodo på förslagets basta. Men, sisoni var att vanta, afslogs det af majoriteten, ocli för all säkerhets skdl förklarades en gång för alla, att ordet man * i val.lagen skulle afse endast manliga individer. Samma år bildades under mr Mills ordförandeskap ciijör. ming fir röstriittms utsfräcktti~~g till pimror. Hland dess stiftare finner nian en Dean of Canterbury jemtc en annan prest. Föreningens första Stgärd var att åstadkoriinia en petition, hvilken underskrefs af 1,499 qvinnor, samt att vid .the social science mectinp för årct bringn. frågan till tals medelst ett föredrag, hallet af mrs i3odiclion. Detta första försök af en qvinna att vid ett offentligt möte uppträda som talare vann snart efterföljd. Redan vid föreningens möte i London 1869 leddes förhandlingarne af vice ordföranden mrs Taylor. Rland qvinliga talare marktes, jemtc Iieniic, mrs I ' awcett, sederniera under ni.Siiga Sr sjalen i rörelsen.
Dermed att jag sålunda betecknat mitt ämne, har jag nogsamt lillkiinnagifvit, att jag icke är sinnad egna ett enda ord åt de i öfriga hänseenden fullständiga svaromål jag i fjol och 1111 sednast absolverat. Inom det då belysta området erkände jag fulleligen representantens ostridiga rättighet att anmärka så strängt som helst öfver det praktiska i handlingar; ja äfven hans förpligtelse dertill i den män lian anser Statens förfång å förde - Den 8 Maj f. m. 4' de vara. — Nu upphäfver jag mig emot representantens företag alt censurera moraliteten i corporationers eller individers förhållanden oell med straffande epitheter falla öfver dessa sådana omdömen, som (ufven utan hans bestämda vilja) kunna tangera medborgares existimation. Sådant tillhörer exel u si ve domaremakten; och ändå blott i vissa af lagen utstakade fall. Nu t. ex. i den osannolika händelsen af en rättegång, och den ändå vida osannolikare att bolaget bli Iver ansedt hafva iniSsfaltat sina rättigheter eller försummat sina förpligtelse!', skall sådan dom lemna bolagsmännens in or a I i t e ts rykte orördl. Vördsamt skola de huga framför landets sålunda tolkade lag; men utgångne från domstolen skola de vara lika berättigade som nu att fritt blicka Gr. Frölich och alla sina medborgare rakt i ögonen, och alt med lika indignation som nu bortkasta långt ifrån sina personer hvarje skugga på-deras moralitet. Men hvad domaren i ett mål som della lemnar orördt, det måste väl vara än otillgängligare för riksdagsmannen, hvars rätt till fällande af domar öfver andras moralitet är tin trångare begränsad, än den enskilde mannens. Bådas villkor äro så vida lika, att båda angripa vid lika eget äfventyr emellan framgång och dementi. Men: riksdagsmannen talar ifrån en offentlig plats; och — han står delfi idlyst och derför moraliskt förbunden att hålla sina icke politiskt ansvarige landsmäns heder lika fridlyst för hans klander, som hans egen person är det för deras reconvention.
I afdeliiiiigen » Applied Arts of Amerika, väckte det s. k. giildporslinet gauska stor iippmarksamhet. Detta porslin är helt f örgyldt och utgör äfven det resultatet af en mängd experiment, utförda af en kvinna., livars naniii jag beklagligtvis icke lyckades f &amp; reaa p&amp;. Man sade mig, a t t ifragavarande dam blifrit erbjiiden stosa penningesummor för sin uppfinning, men a t t Iion hittills föredragit a t t sjalf producera sina alster och därför fortftirande Iienilighåller sin upptäckt. Glasm6hivzgens vackra konst star som bekant ganska högt i Amerika. D e vackra inalade glasfönstren i » Assembly H a l l ~, synnerligast de två största, hvilka hängde öfrer platforrneii, utförda af Elisabeth Parsoii och Edith Brown, båda frkn Roston, bni ' o vittne oiii stor konstskicklighet pk detta oinråde. Innan jag g %r vidare vill jag namna att Lea dlilboriis utställning af mynt och niedaljer tilldrog sig iiiycken uppinarksainhet vid Chicago-expositionen. E t t högst iinponermde intryck gjorde biblioteket, beliiget i öfre delen af kvinnobyggnaden. Detta var sainladt och ordnadt af Ivin. nor från staten New-York. Biblioteket onifattade 7 i 8,000 volyiner. Nästan alla nationer i viklden voro här representerade. Sverige ilade bidragit nied 130 volymer. Afdelningen för sjttkt.&amp;rd var af mycket stort iiitresse. Rar var det isylinerhet en af engelska kvinnor iitstiilld modell af ett liospital, som väckte kannares varinn beundraii. En liikare försiikracle mig, a t t denna utställning säkerligen i franitideii mangenstiides kommer a t t verka reformerande pk sjukvården. Åt kokkovuten hade man anslagit mycken tid. I norra delen af kvinnobyggnaden en trappa npp fanns nämligen ett modellkök, dar, omgifven af lyssnanda &amp; hörare af begge könen, mrs S.