Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Våra klimatiska förhållanden, våra inre ressurser, våra kapital-tillgångar (oaktadt de stora utländska lånen), ja, sjelfva vår ringare företagsamhet och svagare sparsamhetsförmåga göra oss vida underlägsna dessa rikare länder, hvilket allt vi ej borde förbise. Vi hafva för få dagar sedan på detta rum ånyo hört framställas en af dessa ljusa målningar af vår lyckliga financiella ställning, hvilka förr redan bidragit att insöfva nationen i säkerhet; skada att man deri saknar de nödvändiga beskuggningar, som allena förmå göra taflan sann. Att värdet af våra nu mera högt uppskattade fastigheter ej obetydligt öfverstiger våra skulder är visserligen tröstande, men vi böra väl ej genom ständigt ökade Den 27 Maj f. m. 489 utländska lån bringa det derhän att den Svenska jorden, ehuru pantsatt, verkligen måste säljas till utlänningen; sådant kan dock inträffa under en af misslyckade (mandelia beräkningar framkallad kris, då fastighetsvärdena nedgå till en obetydlighet, då den i Svensk mynt högt stegrade värderingsoch taxeringssumman i behofvets stund ej kan realiseras, då silfver ej mera finnes och sedlarne förlora sitt värde. Annu lefva personer, som minnas en af okloka åtgärder framkallad kris, då förmögna män måste se sin af ett ringa skuldbelopp tryckta jord gå bort för en spottstyfver, emedan under strypsystemet penningar till intet pris kunde anskaffas. Att de i sparbankerna samlade kapitaler på sednare år ej obetydligt tillväxt, är en glädjande sanning, med af de uppdrifna arbetslönerna borde vida mera hafva kunnat för behofvets stund reserveras, om icke tron på våra outtömliga ressurser och stigande välmåga förledt äfven den arbetande klassen till onödiga depenser. Dessa sparade millioner äro likväl en vida säkrare behållning än det hastigt uppdrifna jordvärdet, som ännu hastigare åter kan nedgå och verkligen nu är starkt i fallande, men de verka dock i det stora hela ej mycket på penningeställningen. Att Svenska män numera erbjuda större lån åt staten och korporationer, skulle visst, såsom man bemödar sig, bevisa samlade kapitaler, om icke det vore temligen allmänt kändt att utländska kapitalister tillskjuta största delen af dessa medel.
Ridderskapet och Adeln ankomna protokolls-utdrag JV2 37, innehållande till kommunikation med Med-Stånden motion af Herr Liljenstolpe, A. F., om Karta-sigillata-förordningens reviderande, m. m.; samt motion af Friherre Cederström, R., angående gemensam behandling af frågorna om beskattning af bränvinstillverkning och tullen å sådan vara; JV2 43, innehållande, till kommunikation med Med-Stånden, motion af Herr Liljenstolpe, A. F., angående extra ordinarie tjenstemännen, deras ställning samt befordringslagarne; och JY2 44, Med kommunikation af motioner utaf Herr Liljenstolpe, A. F.: l:o angående åtskilliga ändringar i gällande Bevillningsstadga; och 2:o om tillerkännande af någon godtgörelse åt Mamsell Octavia Carlén för arbetet: »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Kongl. Klädkammarens samlingar». 84 Prot.-Utclrag den 29 November 1865. Dessa protokolls-utdrag, jemte dervid fogade motioner, lades till handlingar ne. S. D. På Ståndets bord, sedan den 25 i denna månad hvilande, protokollsutdrag från Vällofl. Borgare-Ståndet, NI 44, innehållande, till kommunikation med Med-Stånden, motion af Herr Gahn, om tackjerns-tiondeskattens upphörande inom bergslag, blef, sedan Jakob Myrberg från Wermlands län uti motionen instämt, lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo nedannämnda, sedan den 25 i denna månad på Ståndets bord hvilande, Lag-Utskottets Utlåtanden: JVS 3, i anledning af motion om ansvar för utgifvare af tryckt skrift eller tidning, i afseende på annonser om försäljning af lotterisedlar: Lades till handlingarne. * M 4, i anledning af väckt förslag om utarbetande af ordningsstadga för städerna. Med förklarande, att Ståndet ansåg det i ofvannämnda förslag afhandlade ämne tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling, beslöt Ståndet att lägga förevarande utlåtande till handlingarne.
Emellan den bevillning, som, under namn af rotefrihets-afgilt, nu utgår af ofvannämnde hemman med 12 R:dr årligen och erläggande af vakans-afgift, hvars belopp för hvarje rote gerna kan antagas till 50 R:dr, är en betydlig skillnad; och det är således lätt insedt, till hvilken grad egarne af sådana hemman skulle förnärmas i sin rättighet att bibehålla dem så fria, som de köpt eller ärft desamma, samt i hvad mån hemmanens värde skulle nedsättas. Under öfvervägande af ofvan upptagna omständigheter, har den öfvertygelse hos mig blifvit stadgad, att Utskottets utlåtande öfver ifrågavarande ämne icke bordt sträcka sig vidare, än til! föreslående af förvandling från extra rotering till ordinarie rotering för de nyhemman inom Jemtland samt Westeroch Norrbottens län, hvilka blifvit ifrågaställde att användas till dervarande gamla knecktehållets understöd, och med hvilka de serskilda förhållanden inträffa, att deras upptagande blifvit medgifvet under vilkor, att Bih. till H. St. Prof. 1850—51. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 23 Häft. 5 34 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. de, efter åtnjuten frihetstid, skulle svara för alla de onera, som gamla skattehemman åligga. Att äfven öfriga nyhemman äro af samma kathegori, och att anledning jemväl kunde finnas, att med ordinarie rotering belägga sådana hemman, hvilka, vid indelningsverkets första inrättande, blifvit, i anseende till andra dem åliggande skyldigheter, derifrån befriade, men sedermera, efter upphörandet af dessa skyldigheter, förändrat sin natur, medgifver jag gerna, ehuru, efter hvad förut anmärkt är, Utskottet saknat rättighet att upptaga denna fråga; men att till ordinarie rotering indela hemman, hvilkas natur aldrig undergått förändring, och som i perioden af indelningsverkets införande, voro lika beskaffade, som de nu äro, innefattar, efter min tanka, en stor orättvisa.”
Men meningen med denna färd är ingalunda blott at söka ögats agrémenter eller plaisirer, som kitla sinnet och förswaga siälen, men at fullkomna dig på den lärda wädjobanan och desslikes förwärfva en viss politure, som tywär numer i tidens stigande werldslighet nästan anses lika wiktig som answaret af det christeliga kallet och lärdomsmeriter så ecclesiastice som ock i profana stycken. Först och främst min kiäre son, förgät ey at hålla remmen hårdt om pungen. Årswäxten lofwar Gudi klagadt litet godt. Wårsäden vill ey ens titta upp, då ingen regndroppe fallit sedan andra bönedag, och på grund af nattmyssornas sätt at sköta de offentliga hushållswerken – det Gud i sin godhet må förlåta dem, om han kan – har wexelbalansen kommit aldeles på sned, och credit står ey ens at få mot hederlig säkerhet. Din broder Jan-Lars vid gardet i Stockholm har knappast kunnat få låna lumpna hundra daler för sit ackord, och Lisa Gretas kiäre man har måst giöra cessio bonorum, intrasslad i discontdirektör Grüns affairer, och med alt sitt järn i pant å järnkontoret. Du ser således, at man måste 10 gånger wända på stywern, innan man släpper den ifrån sig. Den billigaste reswägen torde wara at i Helsingborg gå ombord på en jacht eller galeas, destinerad till Amsterdam, men glöm ey at noga ackordera med skepparen. Det är min önskan, at du sedan wäl visiterar Utrecht, Cleve, Arnheim och de andra ortligheterna i landet, men at du stannar wid Leydens per-illustra academi, där inhemtar såwäl Theologia naturalis, exegesis biblica, och de andra andliga disciplinerna som ock scientia linguarum antiquitatis, hwilka altid embellera sin man, samt desslikes öfwar dig i Talmud och Rabbinicis, hos där boende litterata judar.
Men då det vore nödigt alt förekomma den osäkerhet i eganderätten, som deraf härflöte, ansåg Kongl. Maj:t nödigt genom en tidsbestämmelse sätta en gräns i förevarande hänseende. Så stadgades, att en hvar, som ville klandra annans åtkomst till fast egendom, skulle vara skyldig att inom natt och år från den tid, som i hvarje serskild händelse är vorden bestämd, eller, när sådan tid icke funnes utsatt, från den dag, anledningen till slikt klander yppades ocb han kom i tillfälle att sin rätt bevaka och lagligen utföra, detsamma genom uttagen stämning hos Domaren fullfölja, vid äfventyr att anses hafva vidare talan derå försuttit, äfvensom att, enär tiden, hvarifrån dessa fatalier rätteligen borde räknas, icke alltid kunde med visshet utredas, all på god tro vunnen och med verklig besittning förenad åtkomst till jord å landet samt hus och tomt i staden, af sådan beskaffenhet, att derom emellan enskilde kunnat afhandlas, vare sig genom arf, köp, pant, gåfva och förlikning, hvilken icke blifvit i behörig ordning klandrad af den förmente cigarett eller innehafvaren, som egendomen afhänd vore i hans lifstid, ej eller af hans arfvingar eller rätts-innehafvare inom tjugu år från hans dödsdag, vore efter samma tids förlopp från allt vidare åtal fri. Nu, ehuru oftanämnde författning, på sätt motionären anmärkt, i vissa fall synes mindre bestämd och ej eller torde kunna anses på ett tillfyllestgörande sätt hafva uppfyllt dermed åsyftade ändamål, kan likväl Utskottet ej understödja motionärens framställning. Deremot förekommer nemligen först och främst den allmänna anmärkning, att motionären icke framlagt något fullständigt eller till grunderna närmare bestämdt förslag till den författning, motionären önskat få satt i stället för den ifrågaställda författningen, hvars upphäfvande han påyrkat; men dessutom skulle en lag i den syftning, som den af motionären föreslagna, ingalunda afhjelpa de brister, hvilkas undanrödjande varit ändamålet med 1805 års Kongl. Förklaring, utan snarare återförsätta lagstiftningen i det ofullständiga skick, hvari den sig befann, då samma Förklaring utfärdades.
Om, i den siund Bewillnings-Utskotiet gäk at borja sine wigtiga iuncnon-r det ä ena sidan är smärtsamt, at se Fäderneslandet genom et olyckligt kria wara bragt til branten af sm undergäng, vcy endast kunna räddas genom nya skatter och pälagor, pä et redan länge tryckt och hardt nog bcffattadt folk; är dct ä den andra åtminstone en ljuf tilfredsställelse at l>.'»tioQeu, beredd pä betydeliaheren af de fordringar Riket i desi närwarandc belägenhet ofelbart mäste göra, stal beskattas af män, four för klokhet, insigter och räktwcka grundsatser .allmänt gjort sig kände och högaktade. I dcsie egenskaper ligger en säker och oryggelig boraen. at den förestäende Bewillningen blir sä beräknad och pä medborgaren fördelt, at den för ingen blir krosiandc; och i denna fasta öfwertygckse kan hända wore det bäst, at BewillningsUtskottet, lemnadt ät egne mköit-tcion-r at upsinna det bästa och rätta, blefwe ostördt i sine magtpäliggande arbeten. Jag wil likwäl wäga et 'yttrande i denna wigtiga sak, och det ankommer pä Bewillnings-Utskottet at gilla eller förkasta min mening, i den män den mer eller mindre kan uthärda klokhetens pröfning. All beskattning efter Hemmantal är i min tanke falsk och origtig. En luvar har sig bekant huru olika Hemmanen i särffilte Rikets l rovincc-r äro, i anseende til ägor, bördighet, odling och fjelfwa areLien, samt mänga andre tillfälliga omständigheter, som bidraga til en mera betydlig afkastning ä det ena än det andra. Det faller sälcdeö lätt för begreppet at inse, det lika tyngder pä sä olika Hemman, oaktadt af ena. 666
Jag minnes icke huru mänga; men hvad jag påminner mig, är, alt jag sjelf fått vidkännas en ganska dryg afgift, då jag en gång var bortrest och hade uppdragit betalningen åt en annan, som försummade sig. Jag skall, innan den återremiss, hvarom jag anhåller, möjligen hinner afgå, skaffa bestämd uppgift på bötesbeloppet här i hufvudstaden, der uppbörden är lättast, men böterna drygast. Hr af Dalström: Jag begärde ordet, egentligen för att besvara några yttranden af Hr Tham. Hr Tham stödjer sig på den erfarenhet han äger, och säger att han ganska väl känner, huru det går till med uppbördens indrifvande, och att sådane personer sorn fjerdingsman dertill begagnas. Jag vill icke bestrida denna erfarenhet; men jag vill också åberopa den erfarenhet jag äger, att i den ort, der jag bor, är ej allenast icke vanligt, att sådane personer befatta sig dermed, utan till och med förbjudet, emedan sådant måste och bör ske genom kronobetjeningen. Om man antager, att det vore lagligt att indrifva restanlierna genom fjerdingsmännen; så bör man vara conseqvent och påstå, att alla restantier borde på samma sätt indrifvas. Vid indelta regttena uppstå ofta stora rester på indelta befälslönerna. Jag skulle icke vilja öfverlemna indrifvandet deraf i fjerdingsmännetis händer, dä ansvaret för den brist, sorn kunde uppstå genom förskingring af fjerdingsmännen, drabbade mig. Jag anser, alt man bör gå rätta vägen genom Konungens Bef:h:de; ty endast på det sättet kan man få en åtgärd, som, är laglig och behörig och tryggar mot all risk. Hvad D c ii a5 April. 36g Hvad aler beträffar rättigheten till målsägande-andelen i stäuunoböterna, så anser jag uppbördsmannen dertill äga lagliy rätt. Pä grund af hvad förut i äinnel blifvit yltradt, och jag 1111 haft äran tillägga, anhåller jag om ålerremiss af betänkandet. Gr. Mörner, Carl: Jag har begärt ordet egentligen i onledn. af Frih.
Spens’ eget förlag, om han sådant önskat; men när Utsk. gillat den åsigt, att en förändring borde ske, så måtte väl i della, så väl som i något annat fall, en reservants mening få göra sig gällande, om den kan, i bredd medUtsk:s. Q u aest i o an, nemi. förändring, har Utsk. redan medgifvit: qu aest i o qitomodo tillkommer det Stånden att afgöra, och dervid måste de lika väl kunna fästa sig vid minoritetens lanke, som vid Utsk:s förslag. Det är på denna grund, och då jag anser en sådan förändring, som den Gr. Spens föreslagit, vara lämplig, som jag fäster mig vid hans förslag, hvilket skiljer sig från Utsk:s, hufvudsakligen endast deruti, att Utsk. på ett besynnerligt sätt sommanknutit sitt förslag i detta fall med eli annat redan afslaget, hvilket är en formunderlighet, som gör att det icke kan antagas. Om R. o. Ad. deremot skulle anse Gr. Spens’ förslag tjenligt, så tror jag icke att något hinder af form ligger i vägen för att förena sig med PresteSt. Det Dun -i4 April «. m. JC5 är derföre jag anhåller, att R. o. Ad. måtte anse såsom sin gemensamma lanke hvad Gr. Spens uti sin reservation yttrat, och att lill följd deraf detta betänk, måtte återremitteras. Hr von Hohenhausen, Michael S i I v i u s; Ehuru olika tankarne luoma vara i afseende på siittet alt afgöra förslag, som från Const.Utsk. inkomma till Stånden, så lärer det likväl icke vara något tvifvel underkastad!, att, med undanlag deraf att något förslag från K. M. ankommer, det endast nr Const.Utsk., som äger att göra förslag till ändringar uti grundlagarna. Nu har Const.Utsk. inkommit med ett sådant, men under uttryckligt förbehåll att sådant sker endast i det fall, att det föregående betänk, N:o 85 blifver antaget. 3:ne Stånd hafva förklarat betänk. N:o 85 icke vara antagligt.
Sedan i serskild tariff, bifogad Handels-, Sjöfartsoch Vänskapstractaten den 8 Maj 1838 emellan Sverige och Norrige å ena samt Ryssland å andra sidan, för råg från Wasa elier Nyland, som till Sverige inkommer, till ett maximum af booo tunnor årligen, blifvit bestämd en införselstull af 32 sk. banco per tunna, så hade Kejserliga Finska Senaten i ministeriel väg gjort framställning, att invånarne i provinserne Wasa och Nyland skulle förklaras berättigade att till Sverige införa hälften af dessa 6ooo tunnor råg. Då detta ärende, sedan General-Tull-Styrelsen på anförde skäl hade afstyrkt bifall, den i Februari iSzjo inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet föredrogs, anmälte Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, att han åt härvarande Ryska Beskickning meddelat innehållet af Tuli-Styrelsens utlåtande, i ändamål att från Ryska sidan erhålla ett på förekomne skäl och omständigheter grundadt medgifvande, att det, enligt serskild tariff, till den x Januari iS/jb gällande stadgandet om införsel af Wasaeller Nylands råg till Sverige måtte för den ännu återstående tiden varda på lika sätt som tillförne tillämpadt, men att Ryska Beskickningen lemnat det svar, att, på grund af Tractaten, den å Finska sidan äskade rättighet till införsel af hälften af den bestämda råg-qvantiteten fortfarande påyrkades.
'■"Rikets Ständers Bank förblifve under Rikets Ständers egen vård och garantie, så att den må ostördt förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Riksstånd dertill förordnar, efter Rikets Ständers i öfverensstämmelse med serskild Banco-Lag och Rikets öfriga gäll mide Lagar^ gifna föreskrifterj samt att Rikets Sländer åligger att ifylla den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens tillgångar, för fullgörandet af dess genom Lag stadgade förbindelser ”Rikets Ständers Banks sedlar skola„ vid anfordraUj med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas. Dessa och inga andra sedlar skola, uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till Slaten, emöttagas lika med Rikets metalliska mynt.” ''För Banco-Lags stiftande eller ändring fordras alla fyra RiksStåndens samtycke och Konungens sanction. Beslut om sedelstockens förhållande till metalliska inlösningsfonden må ej kunna vidtagas med mindre samtliga Riks-Ständen uro derom ense. 1 frågor om Batikens värd, rörelse och förvaltning i öfrigtj gälle tre Riks-Stånds sammanstämmande beslut. Men stanna två Ständ emot tväj förblifve vid hvad förut finnes stadgadt.” Tillika föreslås vördsamligen följande tillägg vid början af ^5 §. B iksdagS-Ord ningen* ”Till Grundlags och Banco-Lags stiftande m. m.” ConstiiutionaUislotteta Memorial N-'o 6g. Ankom till Exp-Utek. ilen 22 Dec. Memorial, med förslag till ändringar i 50 §. RegeringsFormen och 3 §. Riksdags-Ordningen. Såsom ett väsendtligt medel till Riksdagars förkortande och Riksdags-kostnaders besparing, i samband med ceconomiska fördelars jemnare spridande åt flera provincer, har hos Constitutions-TJtskottet en dess Ledamot föreslagit sådan ändring af 5o §.
Af honom ensam skyddad på flykten undan vilda kosacker, ägde jag ej möjlighet att få inhemta min moders vilja, då jag, drifven af händelser, för vidlyftiga att med deras förtäljande besvära ers Majestät, ansåg mig handla rättast uti att låta viga mig med honom. Nu vill man skilja mig vid honom och tvinga mig att ingå tvegifte med en annan. Värdigas, ers Majestät, taga mig i edert nådiga beskydd, att jag ej må tvingas att synda emot Gud.“ Förvånad hade drottningen hört Margarethas ord. Fastän besvärad af att tagas till skiljedomare i en sak, den hon fann vara kinkig, frågade hon dock Margaretha närmare om åtskilliga omständigheter. Imellertid steg fru Catharina fram: „värdigas, ers Majestät, tillåta att jag bortför denna förvillade flicka, som så obetänksamt yppat sin förnedring, inför ers Majestät och dess ädla omgifning.“ „Stilla, min fru, var god och dröj ännu en moment. Efter den unga damen förtrott mig sin sak, så tillåt mig att få inlägga ett godt ord för er dotter. Icke bör qvinnan åtminstone vara den, som stör äktenskapets helgd, om än mannen i våra dagar ej räknar så noga dermed.“ En suck undslapp henne, som bevisade att äfven gåfvan af en krona ej förmår mera, än den af blott ett stackars hjerta, fängsla den manliga obeständigheten. „Ursäkta att jag blandar mig i edra angelägenheter, men åtminstone af er dotter är jag dertill berättigad. Jag finner att detta måste såra er, jag vill dock hoppas att icke få afslag, då jag ber för er dotter.“ Dessa sista ord, uttalade med en drottnings hållning och Ulrika Eleonoras bestämdhet, tycktes alldeles icke sagda för att kunna motsägas. Hos fru Catharina fanns ännu den gamla vördnaden för den souveraine konungen så inrotad, att det nuvarande maktlösa kungaparet af henne ansågs med samma känslor, som dem hon förut burit för lejonet Carl, jemte hvilkens ingen annans vilja fanns till. Men ändå sträfvade hennes stolthet högt emot att ge med sig, och ett par gånger sväfvade redan på hennes läppar ett stolt svar. Men den djupa, undersåtliga ödmjukheten lade band på hennes tunga.
Herr Den z Juni!. Sv? Herr 6 ronsten t, hade inlemnak födande tckemori.-rU four uplästes: Uti den i gär upläste Constitutions-Akt ffyd das hwarje mans wälfängne fri - och rättigheter. Detta skydd hemställer jag mä utsträckas lil den wälgörande och af förra Cvnstitutioner garanterade inrättning : A rmcens Pen st o n sCasia, bwilken utan dcn tjenande militärens särdeles känning bereder honom til fälle, at grannd i tjensten, eller wanför genom krigets tlft fättigheter njuta en nödtorftig bärgning eller hjelp" för äterstäende bagar. Denna Casia, som är 1772 ej kunde räkna mer än 16 är ftän sin första inrättning, hade redan uti jft 5g af ,772 ars Regeringsform, der orden sa lyda Med Armeens PensionsCasia förblifwer efter de Reglementer som redan stadfäsiade blifw t, etter de som Kongl. Maj t med desi trogne Krigs befäl och den wärfwade Armeens Futtmägtige öfwerenskommande warder-, blifwit sanctioneradt; ffutte nu efter 63 ärö beständ den wälgörande inrättning, luvars nytta genom dagelig erfarenhet ädagalägges, sakna Lagstiftande Magtens stadfästelse pä sino förr ägande fri och rättigheter? Jag fär säledes ödmjukeligen hemställa, onr. icke nämnde Casias Privilegier kunde uti Regeringsformen införas och der fä rum i en enskilt L. Stockholm den Z Junit rMg. Lronsteät. Herr 603 Den 3 Junit. Herr DÄva^tstsei-ns, Larl 6u8t!tf, hade ingifwit följande tvördsamma Memorial.
Dito hos VarfsChefen derstädes 75. — 1 Dito bos Commendanten dito . 75. — 1 Dito hos StationsChefen i Stockholm 75. — 1 Dito hos StationsChefen i Götheborg ... 73. — 1 Chef vid JagtVarfvet i Stockholm, som tillika är Chef för Stadens BåtsinansCompagnie 200. — 1 InformationsOflicer i Stockholm 200. — 1 Dito i Götheborg 200. — 3 Dito i Carlskrona 600. — 1 UnderEquipagemästare derstädes i5o. — 1 Dito i Stockholm 75. — 1 Dito i Götheborg 7$. — 1 VarfsAdjutant i Stockholm , . 5o. — 1 Dito i Götheborg 5o. — 1 Adjutant vid JagtVarfvet i Stockholm ... 5o. — 3 Chefer vid Blekinge BåtsmansCompagnier a 25o B.:dr 7X0. — 25 Dito vid de öfriga BåtsmansCompagnierne a 200 R:dr , , 5ooo. — Arf vadén jör Underofficerare; i Carlskrona. i UppbördsSkeppare i Tackelkammaren . 32. — 1 Dito i Åreboden 32. —- 1 Dito i Köhlhalningsboden 3a. — 1 Dito vid IleparationsDockau 24. 13,700 i UppbördsSkeppare vid Förtöjningen . . 24. — 1 Dito vid InventariiKaininaren 18. — 1 Dito, biträde i TackelKammaren 16. — 1 Hamnfogde 8. — 1 MaterialtillverkningsConstapel 3a. — 1 Underofficer till biträde , . 24. — t LaboratoriiConstapel , 32. — [ Uppbördsman vid Högvakten 48. — 2 Dito på Skantzarne å 24 R:dr 48. —■ 1 Dito i Casern . 24. — 1 Styrman, biträde vid StyrmansContoiret 3o. — 1 Dito Dito vid StyrmansSkolan .
I de fall då underofficer, genom egandet af enskilda tillgångar, vore i stånd att ingå äktenskap, borde honom tillåtas att utfå i kontant värdet af naturaförmånerna, undantagandes munderingspersedlarne, som deremot alltid borde utlemnas in natura, på sätt här ofvan blifvit föreslaget. Kronans kostnad om året för en förste sergent, t. ex. vid Lifgardesregementena till fot, skulle blifva, jemlikt det nya aflöningsförslaget: Kontant lön Naturaunderhåll, efter beräkning af 48 öre för soldatportionen med bröd, samt med 25 procent förhöjning af detta värde Beklädnadsoch remtygspersedlar Beväpning Inqvartering Kommunionvin Kokinrättningskostnad . Då den motsvarande kostnaden nu utgör kontant lön Rdr 500 beklädnadspenningar ,150 inqvarteringsersättning ,100 Rmt Rdr 350: — >> )) 219: )) 154: 04. j) j > 1: JJ yy 100: J? yy — 05. yy 2: — Rmt Rdr 826: 09. yy 750: y kommer således kronans ökade utgift i förevarande fall att endast uppgå till 76 Rdr 9 öre för hvarje person. Lika stor blefve kostnadstillökningen för andra sergent, nu furir. Kommitterade kunna icke annat än finna ganska olämpligt att, såsom nu är förhållandet, man skapet anses sjelfve bidraga till sin proviantering genom att afstå en del af sitt i stat bestämda s. k. ”gage” till bekostande af natura-underhållet. Uti hittills gällande lönestater har nemligen, såsom en lemning från den tid, då den värfvade truppen mot kontant aflöning sjelf förskaffade sig föda, uppförts under namn af ”gage”, ett visst penningebelopp för hvarje man om dagen. Alltsedan införandet af garnisonsregementenas matinrättningar, genom hvilka soldatens ställning i väsendtlig mån blifvit förbättrad, har han af ”gaget” endast bibehållit den s. k. tobaksskillingen, hvaremot återstoden blifvit för nyssnämnda ändamål användt.