Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber alt få erinra den värde talaren, att vid sista riksdagen R. o. Ad:s och PresteSt:s ledamöter vägrade alt votera i förstärkta StatsUlsk. öfver voteringspropos:r, sorn af StatsUtsk. blifvit fastställde. Det är bekant, huru detta SlatsUtsk. ville sammanträda på annat ställe än här och votera. Om ieke det beslut af alla Stånden varit vidlaget, att förstärkta StatsUtsk. icke får volera med mindre än att det skall vara fulltaligt, så hade votering i nämnde Utsk. kommit alt äga rum, 2:ue stånds protest oaktadt. Jag tror således, att Hr v. Hartmansdorff icke här bort vidröra hvad som skett inom de andra Stånden, då detsamma äfven inträffat inom vårt, och ber att få förena mig med dem, som talat för vägran af remissen. Hr von Hartmansdorff: Om II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillåter, alt vi ytterligare aflägsna oss ifrån ämnet, torde äfven jag få tillägga något. Jag vet ieke, att R. o. Ad:s ledamöter af förstärkt Utskott vid sisla riksdagen underlåtit infinna sig och rösta, när Ståndet förklarat omröstning böra äga rum; men om ledamöter i förstärkt StatsUtsk. underlåta att rösta när deras hufvudmän, Ståndet, förklarat omröstningen olaglig, så alt Ståndet icke kunnat godkänna voteringspropos., så handlade Ståndets ombud i öfverensstämmelse med sin pligt. Hade de gjort annorlunda, såsom Hr Westfeldt synes önskat, så bade de förhållit sig uppstudsige mot sina hufvudmän, och det hade val icke varit Adelsmän värdigt? Hr Westfelt: Jag ber blott få hänvisa den värde talaren lill 69 § Riksd.Ord.; der står, alt dä två Stånd stanna emot två Detta anförande afbröts af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., med erinran, alt discussionen alltför mycket afliigsnade sig från det föredragna ämnet, hvarefter Ilr Westfelt åter erhöll ordet och yttrade: Jag trodde mig kunna göra det, sedan det tillåtits
De elfva bestämmelser, som Kongl. Majit ansett böra läggas lill grund för ny lagstiftning uti ifrågavarande ämne, och hvilka uppräknas, sidd. 5 och 4, nemligen: Den första, angående krono-parker, samt andra Kronans skogar och planteringar. Godkändes, med den förändring, att ordet: förvaltning å tredje raden utbytes till ordet: skötsel. Den andra, angående härads-allmänningar. Antogs, af denna lydelse: Alt härads-allmänningarne likaledes böra bibehållas oförminskade och oskiftade samt stå under skogs-stvrelsens tillsyn, i afseende på vård och skötsel. Den tredje. Bifölls. Den fjerde och den femte. Afslogos. Den sjette, den sjunde och den åttonde. Biföllos. Den nionde. Antogs, af denna lydelse: Att svedjande i skog och betesmark, äfvensom getters utsläppande å under regelbunden hushållning varande skog förbjudes. Den tionde. Bifölls; och Den elfte. Orden: i viss män förändrade, ansågos böra utgå, hvarefter denna bestämmelse blifver så lydande: att, i sammanhang med införande af en sådan lagstiftning, rörande skogs-hushållningen, förhöjda ansvars-beslämmelser för tillgrepp och åverkan i skog antagas. De trenne punkter, som Utskottet, sid. 9 af Utlåtandet, under benämning af anmärkningar, uppställt. Den första. Antogs, af denna förändrade lydelse: Att uti de sex norra länen, nemligen: Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Jemtlands, Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande må varda berättigade att, uppå vederbörandes derom gjorda ansökning, pröfva och afgöra, om och i hvilka fall en inskränktare dispositions-rält öfver de till krono-hemman och nybyggen anvisade skogar må stadgas för innehafvaren. Dan andra. Afslogs; och Prot.-Utdrag den 7 November 1857. 625 Den tredje.
Det minsta belopp, hvartill denna förhöjning kunde beräknas, vore 15,000 R:dr; och har E. K. Maj:t i anslaget för folkskolelärareseminarierna äskat tillökning med nämnda belopp. Expeditionslits kotte Is Förs Ing till underd. S/trifrelse, J\':o 81. 19 Beträffande denna fråga är derjemte hos Rikets Ständer vordet anfördt, hurusom den af E. K. Maj:t begärda förhöjning i anslaget till folkskolelärareseminarierna otvifvelaktig! vore otillräcklig, såvida något mer åsyftades än att blott i afseende på lärarekrafter, lokaler, undervisningsmateriel och andra nödiga hjelpmedel försätta i fuligodt skick de seminarier, som, enligt Kongl. Kungörelsen angående seminariernas organisation den 22 April 1864, borde ombesörja ifrågavarande undervisning; och ansåges det antagandet icke sakna skäl, att den nådiga Propositionen hufvudsakligen afsett denna redan beslutade organisation. Att åtminstone ett stort behof, utom do nyss uppräknade och närmast afsedda, redan förefunncs, vöre alldeles uppenbart. Den åberopade kungörelsen upptoge för rikets vestra provinser från gränsen af Dalarne och Nerike ned till Skåne endast eli seminarium lör manliga lärjungar, nemligen det i Göteborg förlagda, vid hvilket under 1865 års hösttermin 115 lärjungar varit inskrifna. Att detta antal inom mycket kort tid skulle komma att ansenligt ökas, om den uppgjorda anordningen verkligen blefvc genomförd, vore lätt att förutse, då i sådant fall provinserna Wermland, Westergötland, Dalsland, Bohuslän och Halland med en sammanräknad lolkmängd af 1,122,595 innevånare komme att förse det nämnda seminariet med sina skollärare-ämnen. Carlstads seminarium hade för närvarande omkring 60 lärjungar. Om nu denna läroanstalt nästkommande höst blefve indragen, så skulle vid Göteborgs seminarium med den tillökning, som i sådant fall vore att från Wermland förvänta, lärjungeantalet med nästa läseårs början utan tvifvel uppgå till aldraminst 180 lärjungar.
Den åren i832 och i833 inlöste Salpeter utgör (enligt Herrar Revisorers Berättelse) Lisp. 3 skålp. 6 lod; och kostar således hvarje Lispund vid pass 8 R:dr ^5 skill. 7 r:st. G C 5o ) Directionens för GivilStatens PensionsInrättning underdåniga utlåtande» Stor m äg tig s le Alle rn ådi g s te Konung!
Jag finnér dessutom olämpeligt att förvilla den ringare Allmänhe. ten med flere Myntsorter, då Små-sedlarne i Allmänna Rörelsen gör "samma nytta, och enär till en jemnare beräkning i förhållandet till våra gamla 2 skillings-stycken och de nymodige, de förra torde i räknevärde upphöjas och beräknas till Fem skilling, skulle jemförelsen emellan dessa Skiljemynt framställa rätta förhållandet af Myntförsämringen. Då Silfver* mynt med samma åtecknade valeur skulle likväl innehålla ett så olika värde och hvarigenom äfven misstag i beräkning möjeligen kun. de äga rum, om ej färgen rättade missledningen af prägeln. Ett annat skäl, hvarföre jag afstyrker att nytt Skiljemynt må komma i Rörelsen är, att när man nyttigt pröfvar Riksgälds-Sedlar af mindre valeurer kunna nu i den mindre Penninge.rörelsen begagnas, sorn, i hän-, delse Riksgalds-Contoirets Creditiv på Banquen icke vöre tillräckeligt till utbyte af Riksgälds-Sé&laiystadnar i den mindre Penninge-rörelsen och icke påfordrar utväxling emot Banco-Sedlar, då deremot, om det nya Skiljemynt 488 I)en 15 April. tet komme atf bestrida denna Rörelsen, Riksgälds Contoiret snarare kunde komma i behof af Banco-mynt till större belopp än dess Creditiv i Banquen medgdver. I sammanhang med förevarande ämne . skulle jag icke draga i be* tänkande att framställa ett förslag, att förr än tillstyrkt är afgöra Liqviden med Fordringsägarne i Disconterrie, och om jag icke befarade den misstydning att jag derigenom ville befordra en skadelig utsträcknihg af BancoSedel-rörelsen, som likväl är vida skiljt ifrån min afsigt.
Svenska Artilleriet består af 3;ne Regementer, har talrika Handtverksstater, betydliga och kostsamma Förråder, derjemte befatt-r ningen med Arméens Beväring, Styckgjuterierne och KrutFabrikerne, och likvist finnes / Den 7 Julii f m. 83 ingen lön på stat för en högre ArtillerieBefälhafvare, utom de 2000 R:dr som äro tillslagne Inspecteuren som arfvode. För 2;ne InfanterieRegementer är en BrigadGenerals lön på stat, och på 4:ra Regementer 2:ne Brigadoch en InspectionsGeneraleeller 3:ne Generals löner för 4:ra Regementer. Frågas således hvarje opartisk medlem af detta Stånd, om det icke är lika nödvändigt att lön anslås på stat till en högre Befälhafvare för Artilleriet, hvars benämning må blifva hvilken sorn hälst. Hans Kongl. Höghet KronPrinsen har för närvarande Befälet öfver vapnet, och pr#| tenderar ingen annan ersättning för sina mödor, än den han har, nemligen Artilleriepersonalens underdåniga och varma tacksamhet derför. Men kunna vi väl alltid påräkna den* oa för vapnet lyckliga tid, att åga denne högt upplyste Furste till Befälhafvare. Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln täcktes ålägga StatsUtskottet föreslå en förenArtilleriBefälhafvare anständig lön, hvarutaf un. der den tiden Hans Kongl.
Riksens Ständer hafva likväl fått upplysning, det Lapparne af Nybyggarne, hvilka lefva och underhålla sig nästan endast på de förres bekostnad , så hardt tryckas, att desse slutligen utrotas och hauske med dem de för Ortens Hushållning och Ex. porthandel så högst nödvändiga Renkreaturen ; Och anse Riksens Ständer det derför vara af största vigt, att genom undersökning på stället bestämmes en viss gränslinie emot Rappmarken, inom hvilken intet Nybygge bör fa anläggas, utan hvilken Landsträcka må öfverlemnas till Ii.ipparnes ostörda hembygd; Ankommande på vidare utredning, med hänseende till tjenligheten för Nybyggens anläggning, huruvida denna gräns kan förblifva dea nuvarande elfer bör till annat stalie förflvttas, Sådane äro de grunder för inrättande af en Bergslag i Norrbotten, som Riksens Ständer för sin del trott kunna antagas och härmedelst i underdånighet ytterligare öfverlemna till Eder Kongl. 2vloj:t Nådiga ompröfning. Denna rörelse synes böra inskränka sig endast till Tackjerns-tillvevkningen, såsom en handtering, den Allmogen med lätthet kan sköta och hvilken fordrar mindre förlag. A sig företeende omständigheter beror orri det ej kan blifva nödigt, att, sedan de nu före . slagna Underdåniga Skrif v elser. 465 slagna mitt och steg äro verkställda, 1 början anslå någon mindre summa till utlemnande såsom Eörlags-lån i smärre poster emot lindrig ränta åt dem, som börja samma handtering, i hvilken händelse Bergsmännen må tillåtas betala dessa Lån med Tackjern, som vid Lastnings-platsen aflemna!. Emellertid finna Riksens Ständer af högsta angelägenhet att hos Eder Kongl.
SL Brot. 1859 Sc 1860. 10 Sami. 1 Åfd. 3 Band. 18 Sjette Huf - Civil-Departementet. Stats-Råden utan Departementer: 3 ä 12,000 K:dr Departements-Chefen Departementets Expedition Kommer se-Kollegium Statistiska Tabell-Kommissionen. (Derunder fyra serskilda Reservations-anslag å tillsammans 11,250 R:dr) Landtmäteri-Staten För Rikets ekonomiska Karte-verk, Reservations-anslag Ofver-Ståthållare-Embetet Lands-Stater ne i Länen Oästgifvares Friheter Färjor och Färjekarlar • • S:r Jordbruket, Handeln och Ifäringarne. Reservations-anslag. Skiften och Afvittringar Vägar och Kommunikationer Undervisning s-anstalter för Jordbruk och Landtmanna-näringar Agronomer och deras Elever Befrämjande i allmänhet af Jordbruk och Landtmanna-näringar Häst-afvelns förbättrande Undervisning s-anstalter för Slöjderne Befrämjande i allmänhet af Slöjderne Undervisnings-anstalter för Handel och Sjöfart Befrämjande i allmänhet af Handel och Sjöfart Undervisnings-anstalter för Bergsbruket Befrämjande i allmänhet af Bergsbruket Fisker i-näring ens understöd S:r Transport vudTiteln. 19 Bil. lAtt. G. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Span m å 1. Summa Riksmynt, Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Viirde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Viirde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. R:dr. ö. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. ö. Kubikfot. k. Utflyttningshjelp efter laga Skiften, Förslags-anslag Odlingshjelp m. m. för Krono-nybyggare, Förslags-anslag Jordförluster genom Kanaloch Väg-anläggningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved rn. m.
I anledning af denna nådiga framställning, samt af ett större antal inom Riks-Stånden väckta motioner dels om alla de sedan 1856— 1858 års riksdag med två lärare försedda pedagogiers eller smärre stadsskolors upptagande bland elementarläroverken och ställande under de för dessa gällande föreskrifter, dels om en sådan uppflyttning af åtskilliga städers pedagogier, deribland äfven Laholms, i fråga om hvilken af dåvarande motionären, åberopats att, enär Laholm vore beläget i en folkrik trakt, behofvet af utvidgadt läroverk der vore särdeles stort, hvartill komme att staden hade en passande lokal för den nya skolan att erbjuda, har Stats-Utskottet, i dess Betänkande vid berörda riksdag, J\ts. 123, under erinrande om den olikhet, som sålunda förekomme emellan de af Kongl Majit uttalade åsigter och den förutsättning, från hvilken åtskilliga af motionärerne utgått, nemligen att alla större och mera besökta pedagogier borde såsom sådane upphöra och bland elementarläroverken uppflyttas, för Stats-Utskottets del biträdt de skäl, som legat till grund för Kongl. Majits tillkännagifna åsigt; hvarjemte Utskottet yttrat att, då pedagogierne tillhörde folkundervisningens område, och följaktligen deras hufvudsakliga ändamål i allmänhet måste vara att bereda sina elever en så beskaffad undervisning, som kunde vara nödig och lämplig för dem, hvilka antagligen icke komme att fortsätta sina studier vid elementarläroverken, syntes det Utskottet icke vara följdriktigt eller ändamålsenligt, alt dessa skolor skulle, så snart lärjungarnes antal något mera tillvexte, blifva förvandlade tiil elementarläroverk, hvarigenom undervisvisningen från första början komme att erhålla det strängt begränsade omfång i hvarje iärokurs, som vid nämnda läroverk eger rum, och som för dem är icke allenast lämpligt utan äfven nödvändigt, under förutsättning att deras lärjungar i allmänhet genomgå flere klasser af skolan.
Som vi erfarit, att de vid RiksgäldsContoirets Hufvud-Bocker uti Revisions-Contoiret författade anmärkningar derstädes qvarstannat, utan att någon åtgärd, i anledning deraf, blifvit fogad; hvarken till rättande af anmärkta skriffel och dylikt, eller till förklaringars infordrande, håfve vi ansett den ordning böra stadgas och föreskrift vas, att Revisions Contoirets anmärkningar vid de derstädes granskade Hufvud-Bocker genast varda vederbörande commuicerade, med föreläggande att deras förklaringar, skyndsammeligen afgifva, så att alltsammans må. kunna inhäftas uti samma ars Hufvud-Bok, hvartill anmärkningarne höra; och, i händelse anmärkningarne skulle vara af sådan Den 4 Marst 67 sådan beskaffenhet, att de till Herrar Fulltnäg^' t i ges profning och afgörande hänskjutas, Herrar Fullmägtiges fattade Reslaf dä äfven bilägges an* märknirtgs-Acten. Men ehvad ock någre anmärkningar vid eri Hnfvud-Bok icke skulle äga rum, eller ock inskränkas till sädana mindre betydliga fel, hvilka utan ordentlig communication, och blott uppå Revlsioris-Contoirets tillkännagifvande, kunna rättas af dem, sorn Hufvud-Boken författat, bör likväl, till upplysning för Riksens Högloft Ständer, eller de af dem tillförordnade Revisorer, i stället för anmärknings-act, uti en sadan Hufvudbok inhäftas en af Revisions Contoiets föreståndare, eller den som hans ställe företräder, undertecknad Pro-Memoria, som innehailert att •vid Hufvudbokens granskning icke förekommit några anmärkningar, eller andra, än de, som med Revisions-Contoirets minne, af vederbörande sjelfva blifvit rättade, och att Hufvudboken med några felaktigheter således icke är behäftad. 5:0
Ur samma skäl finna vi, när vi gå till Menniskoverken, att en slöja är vackrare än en styfkjortel och en frack; ett naturligt hår vackrare, än en lock med hårnål; en gammal romersk vagn vackrare, än våra nyare med sitt nakna inkråm af remmar, jernböglar och träverk. Att de nyare vagnarne äro mindre vackra, härrör deraf, att allt slikt blottande motstrider Naturens egen sed, som i sina saker öfvertäcker det konstiga, för att framvisa endast det sköna. Men skönt är endast sådant, som antingen uttrycker höga lifsverkningar, eller åtminstone närmar sig till detta uttryck genom sin skapnads höga enfald. Vi hafva härmed berört den hemlighet, som öfverhufvud, i Naturverk och Menniskoverk, bestämmer Skönhetens grader. Så att, om det frågas: hvad står, af natur-alstren i allmänhet, Menniskan närmast i fägring? eller hvad visar sig bland dem vackrast, näst intill Menniskan sjelf? kunna vi nu svara: det, som mest liknar henne i förmågan att uttrycka höga lifsverkningar. Det är detta uttryck, som tillika gör, att hennes organisation synes mindre än alla andra beräknad på små ändamål, och dymedelst erhåller en herrskarstämpel af sjelfständighet och fullkraft. I följd häraf är Markattan, oaktadt den skenbara större likheten, i sjelfva verket henne minst liknande; emedan likheten är en blott mechanisk och förvrängande, i hvilken blott liksom en parodi af de höga lifsverkningarna framgrinar. Deremot likna Lejonet och Hästen, oaktadt den skenbara större olikheten, i sjelfva verket Menniskan mest; ty de stå henne närmast i höga lifsverkningars uttryck. Och deraf kommer, att bland Djur-rikets varelser äro dessa bägge de, som stå i närmaste skönhets-graden intill Menniskan 36. Största antalet af de andra djuren har sig förbehållna endast de låga delarne af lifvets verkningar; hos dem blir det fördenskull mindre Skapnaden, än enkannerligen Färgen, som bestämmer fägrings-graden och förtjusar.
4:de åtgärden innehåller: att på tvänne år sirpmd ra Creditorens rätt att utkräfva sina, emot inteckning i fastighet, utestående fordringar. Den invändning mot detta förslag har blifvit föresedd, att det är kränkande för den allmänna Crediten j men nödvändigheten har öfvervägt det afseende denna invändning förtjent. Låtom oss då för ett ögonblick antaga en sådan nödvändighet som absolut. Jag frågar då: hurudan blir väl ställningen om 2 år, då detta moratorium upphör? jag svarar: mångfaldiga gånger värre än nu. Ingen Fordringsägare lärer, efter den erfarenhet han vunnit, undetlåta att genast upgsäga sitt Capital, innan Rikets Ständer hinna komma tillsammans för att prolongera suspensionen, och aldrig skall han derefter sät:a sin välfärd på ett sådant ytterligare vågspel åt godtycket. Om crediten nu Rrankes af några Banqueroutter, skall den då af flera blifva kränkt, åtmindstone i progressionen som 10 till 1. Vi erfare ju redan alla dagar, huru osäkerheten örn de financiella beslut Rikets Ständer ämna fatta, mera än något annat är orsaken till skärningen i Credit-väsendet, och föranleder till uppsägning af mot inteckning stående Lån. Låt det här gjorda förslaget vinna afseende , och de återstående Lånen skola vara uppsagda innan Rikets Ständers beslut hinner blifva expedieradt och kungjordt. Då förekommer åter nödvändigheten att stiga tillbaka åt en förfluten tid med tillämpningen3 hvilket i allmänhet lärer vara emot grundregeln för en sund Lagstiftning. Jag förbigår allt annat, som häremot kunde vara att anföra. Mig synes detta redan göra nog. Såsom 6 te åtgärden förestås upprättandet (tf fyra offentliga Lane-inrättningar i Landsorterna, tinder naum af Crcd tCassor, ämnade till biträde endast för Innehafvare af Landets jord. Jag har trott mig finna Höglofl. StatsUtskottefs Financeplan komma detta förslag täm3ig n nä a.
Hur är det möjligt att bära det! Jag kände att jag måste afskaka något af detta eller brytas under tyngden. Allt annat hellre än denna känsla af oförmåga till arbete! Jag reste mig. ”Nej, dethär duger inte!” utropade jag med återvändande friskhet, ”hvarför grälar du inte på mig? Hvarför är du fördragsam emot sådant pjunk? Jag är säker om att hela min melankoli kommer bara af att jag inte fått någon mat. Det är rent fysiskt. Jag saknar mina biffstekar; det är alltihop. Kom, så gå vi ut och äta.” ”Hvart skola vi gå? Café du lac är för långt.” ”Hvart du vill, bara låt mig slippa att tänka och slippa att bestämma något.” Så gingo vi till Café anglais, der man kan äta table d’hote för 2 kr. Vi satte oss till bords vi två. Jag undrar om vi kände oss en smula generade. Soppan kom in, och kyparen satte båda tallrikarne till mig. Jag gaf icke akt på det, lade upp åt mig sjelf och gjorde mig redo att äta. ”Vill du inte servera mig?” Jag gaf akt på tallriken och blygdes en smula öfver min blunder. ”Nej för all del låt mig slippa. Jag skall spela värdinna nog derhemma.” Och jag flyttade skålen och tallriken till honom. Det kan inte hjelpas; jag kände mig verkligen generad. Jag hade en hemlig förnimmelse af att han skulle tro att det för mig var en stor härlighet att få sitta der och dinera på tu man hand med honom. Deraf fick mitt sätt en onaturlig kantighet. Jag var så upptagen af denna obehagliga tankegång, att jag knappt visste hvad jag åt. Så fick jag slut på min soppa; det var buljong med ris i. ”Vill du inte ha mera?” sade han. – ”Jo tack.” Jag sträckte fram min tallrik, ty skålen stod hos honom. – ”Jaså, skall nu jag servera?” sade han med en viss vänlighet, och så måste vi le. Jag tror att vi båda hade en känsla af någonting bakvändt. – ”Det fins mera qvar,” sade han skrattande, då jag egoistiskt nog låtit honom lägga för all soppan.
Proposition N:o 36. både utföra jemvägsanläggningen och bringa egendomen i fullt ordnadt skick: — varande det aktie-kapital, som härtill erfordras, förslagsvis beräknadt att, jernvägskostnaden inbegripen, uppgå till Tolf millioner Riksdaler Riksmynt; Och har Kjellberg, på grund häraf, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t, till befordrande af detta företag, hvilket skulle, syunerligast för den ifrågavarande, aflägsna och hittills fattiga landsortens förkofran, vara förtjent af deltagande från det allmännas sida, måtte i nåder förunna det, på sätt ofvan är nämndt, tillämnade Bolaget, hvars Styrelse borde hafva sitt säte i Stockholm, följande rättigheter och förmåner: att omförmälda jernväg till byggnad företaga samt, enligt gällande expropriationslag, till sig lösa och med full eganderätt behålla den enskilda personer och korporationer tillhöriga jord, som för jemvägsanläggningen är behöflig; att, utan kostnad eller årlig godtgörelse, erhålla upplåtelse af den för jernvägsanläggningen erforderliga, Kongl. Maj:t och Kronan tillhöriga jord samt från Kronans parker inom Norrbottens län kostnadsfritt hemta för jemvägsanläggningen erforderligt virke, äfvensom afgiftsfritt begagna på Kronans egor belägna kalkoch stenbrott jemte grustag; att tullfritt införa lokomotiver, vagnar, maskinerier och redskap samt materialier, af hvad beskaffenhet de vara må, som till jernvägens anläggning och bringande i full färdig t skick för trafikens öppnande erfordras; samt att, åtminstone under de tio första åren efter det jernvägen blifvit fullbordad, årligen från riket tullfritt utföra 150,000 skeppund Gellivare-jernmalm; hvaremot den öfriga, till omkring 200,000 skeppund antagna, malmqvantitet, som vid Gellivare skulle årligen brytas, vore afsedd att vid Bolagets egna eller andra svenska jernverk förädlas; förklarande sökanden slutligen, att, derest Bolaget, mot skälig godtgörelse, finge i arbete vid jemvägsanläggningen och sedermera