Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Se Kongl. Cirkuläret d. 25 Aug. 1813, mom. 7, samt Kongl. Kungörelsen d. 12 Nov. 1831, § 36.) <*) Då bör en lag finnas, som befaller tillställningens upplösande, ehvad tillåtelse dertill är gifven eller ej. (Se noten 13.) följaktligen vägra det begärda tillståndet"); äfvensom Öfverståthållareembetet så mycket mindre kunde dela den af mig yttrade åsigt, att det skulle hafva varit för uppnåendet af det med kungörelsen afsedda ändamål tillräckligt, att en förevarande tillställning endast inom viss tid Idre dess verkställighet anmältes, sorn en sådan anmälan, så framt den icke kunde föranleda ett förbud emot den anmälta tillställningen, skulle till stor del vara betydelselös18), hvaremot om Öfverståthållareembetet på grund af anmälan ansåges äga rättighet att förhindra tillställningen l0), någon väsendtlig skillnad icke funnes imellan, det stadgande, hvilket jag ansett lämpligt, och det, som kungörelsen innehölle; och trodde Öfverståthållareembetet sig, genom hvad sålunda blifvit anfördt, hafva ådagalagt, att de kontroller, sorn i dess i fråga ställde kungörelse blifvit föreskriliie, blifvit vidtagne endast för att sätta Öfverståthållareembetet i tillfälle att upprätthålla lagarnes helgd30) samt i den allmänna ordningens, säkerhetens och helsovårdens interessen, men ingalunda för att derigenom inkräkta på den medborgerliga frihetens område2I). Hvad som i detta underdåniga utlåtande synes medgifvet, är att Öfverståthållareembetet på eget bevåg funnit nödigt att stadga, hvad den klandrade kungörelsen innehåller. Men någon behörighet härtill har icke kunnat genom gällande författning styrkas.
Att dermed icke menas den del af allmänheten, sorn begagnar fastighetslån, eller eljest med Låne-afdelningen har beröring, är redan ådagalagdt, och inses ytterligare derutaf, att kassornas antal blifvit förminskadt, samt att då hittills icke skrifkunnige personer kunnat verkställa och jemväl dagligen verkställt insättningar i Banken, i det de uppgifvit beloppet, sorn skolat insättas, och emot penningarnes aflernnande erhållit kassa-attest å beloppet, sådant hädanefter blifver omöjligt, då de ovilkorligen skola författa och med sitt namn (eller bomärke?)' underskrifva det reversal, som kommer att motsvara kassa-attesterna. Hvad åter beträffar de trafikerande i Depositipns-afdelningen, synes det af Under-styrelsen och Fullmäktige framlagda förslag skola medföra all den lättnad och skyndsamhet uti expeditionssättet, som, med de Banko-verket åliggande funktioner, kan åstadkommas; — och det torde vara tvifvel underkastadt, huruvida någon större lättnad beredes allmänheten genom antagande af det utaf Utskottet godkända förslag. Hvad som först faller i ögonen är alt, då insättningar skola ske å flera räkningar i Depositions-afdelningen, det ålägges insättaren att författa lika många reversaler, sorn antalet af räkningar, å hvilka insättningarne skola ske, utgör. Då så väl hittills, som äfven enligt Under-styrelsens förslag, de trafikerande kunnat vända sig till den af kassorna, som varit ledigast och derstädes icke uppehållits längre tid, än som erfordrats för uppräknandet af de aflemnade penningarne, samt utskrifvandet af assa-attesterne, hvarå insättarens namn, till hans säkerhet antecknats, skola hädanefter de trafikerande komma att, under afbidan å deras expeditioner, i massa samlas hos kassören, hvarvid, dä polletter icke ullemnas, misstag å personer lätteligen kunna ske vid expeditionernes utlemnande, till förlust antingen för kassören eller de enskilde.
För denna utgift torde tillgång lämpligast kunna beredas på det sätt, att Statsanslaget, hvilket lärer böra utgå från och med den tid, då vederbörande stad förklarat sig beredvillig alt tillhandahålla lokal och inventarier för skolan, finge för åtminstone 1 :sta året begagnas lill anskaffande af första apparatsuppsättningen, så mycket hellre som Skol-inrättningen i alla fall ej genast kan komma i gång, hufvudsakligen af den anledning, att, enär någon normalskola för lärares bildande icke är här i riket inrättad, och §. 28 i Regeringsformen lägger hinder i vägen för lärareplatsers besättande med utlänningar, brist på fullt skickliga lärare, åtminstone i de mekaniska, fysiska och kemiska grenarne, till en början torde förefinnas, och således något rådrum måste lemnäs åt dem, som ämna söka lärarebefattningar vid dessa skolor, alt förskaffa sig de kunskaper, i synnerhet praktiska, som hos sådana lärare erfordras. Att deremot lala undervisningen begynna, innan fullt tjenlige lärare äro anställde, skulle genast i början nedsätta skolornas anseende samt helt och hållet motverka syftemålet med deras inrättande.
För min del, ehuru jag betviflar alt något afseende derå fästes, ty jag har haft erfarenhet derom vid Riksdagen då del angår enskilda frågor, nödgas jag likväl anhålla om bifall till Betänk. Frih. Åkerhjelm: Afven jag anhåller om R. o. Ad:s bifall till förevande punkt och her att få nämna, alt jag anser det vådligt att Staten pensionerar städernas embetsman. Hufvudsakligen af detta skäl är det som jag i förevande fall anhåller om bifall lill den nu föredragna punkten. Propos. till bifall å förevaride punkt blef härefter framsläld, och besvarad med starka Ja, jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landim. förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 32:dra punkten, ang:de pension för aflidne Rektorn Carl Fredr. Vierecks %:ne efterlemnade döttrar. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då det är så länge sedan Hr Vierecks verksamhet egde rum, så torde få andra ledamöter af detta ständ, än de som äro lika gamla med mig, hafva känt denne man eller erinra sig hans förtjenster. Men denna omständighet 352 Den 22 April e. m. bör icke vara elt skäl att förbigå hans i falligdom efterlemnade döttrar. På sätt moiionären anfört var Viereck den, som införde Pestalozzis undervisningsmethod i Sverige, och jag har i Slockholm hört honom föredraga denna method, då den var för våra landsmän i allmänhet obekant. Den är nu mera föga begagnad sedan andra fullkomligare hafva utträngt henne. Det hindrar icke alt hon på sin tid egde all förtjenst såsom innebärande ett belydligt framsteg. Endast genom det ena framsteget efter det andra kommer menskligheten framåt och endast derigenom har man kunnat upnå den punkt, hvarest man nu befinner sig. Utsk. har jemväl erkänt Vierecks förljenster, men finner betänkligt, att endast på grund deraf åt hans efterleranade tillstyrka pension af allmänna medel. Hvad kan väl vara en bättre grund för pensious beviljande än en förtjenstfull verksamhet för det allmänna?
St. framställt propos. om åtskilliga anslags beviljande; äfvensom R. St. i flere frågor gjort und. framställningar, ledande till framtida utgifter, hvarvid R. St. i anseende till beloppen, mångengång uttryckligen anhållit om utlåtande af nåd. propos. till en påföljande riksdag. Pä samma sätt skulle ju K. 51. kunna und. anmodas att framställa förslag till penningeväsendets ordnande; beroende det sedermera på R. St. att i och för verkställandet deraf sedermera antaga den utväg, som kunde finnas ändamålsenligast och bäst. Hr von Hohenhausen har uti sin reservation gjort anmärkn. emot den del af den föreslagna skrifvelsen, hvaruti begäres, att oktrojer för nya privatbanker under liden lill nästa riksdag icke må meddelas, samt föreslagit, att skrifvelsen i stället lande innefatta, det oktroj för någon ny privatbank inom dc provinser, der sådana redan finnas, icke mätte beviljas. Jag får deremot erinra, dels alt den uppgifne farhågan för det utseende af monopolium, som ansåges gifvet ät nu inrättade privatbanker, sålunda icke ändå fullkomligen undvekes, dels och isynnerhet, att, i fall man verkligen önskar, att penninge-rörelsen inom landet för framtiden, och efter de stadgade oktrojtidernas slut, må ordnas på ett af den enskildtes godtycke mindre beroende sätt, så mäste man låta sig angeläget vara, att massan af privatbankssedlar intill den tiden icke må blifva alltför stor; enär omsorgen för deras ersättande i annan väg följaktligen blefve desto brydsammare. Slen det är gifvet, att, om under tiden nya privatbanker tillåtas uppkomma, så skola de icke underlåta att till en betydlig mängd utsläppa kreditsedlar. Derigenom försvårades ju uppnåendet af det resultat man önskar tillvägabringa.
T) E T U R G A M L A F Ä S T E T A K E R S H U S invid Kri stiania skall restaureras, ty det tillhör den rad af åldriga riddarborgar, hvilkas remnor efter genomgångna strider äro lika många runor i häfderna, o c h hvilkas murar nationerna därför sätta sin heder i att vidmakthålla. Norges öden under sex århundraden äro till stor del förknippade med det grånade Akershus. Det var där, s o m norske konungen H a k o n ga£ lysande fester för de svenska hertigarne Erik o c h Valdemar o c h lofvade den förstnämnde sin späda dotter I n g e b o r g till gemål. M e n då k o n u n g e n bröt detta sitt löfte till förmån för den svenska k o n u n g Birgers son, Magnus, belägrade hertig Erik Akershus, s o m han emellertid ej lyckades intaga. Sedan dess utstod det starka fästet under seklernas lopp en mängd belägringar o c h intogs en gång af den mäktige K n u t Alfsson af Tre Rosor, men måste åter gifva sig, då denne blef m ö r d a d 1502. L / DET STOCKHOLM » våt exercis ». kårens huru chef i de på vända London har såsom Brandundervisat det mest praktiska repet AF P Ä R L S T I C K A R G R Ä N D dem, sätt skela anräddningsapparat. Terminsafgiften College, s o m stiftades e n o r m t rike billig uppfostran latset har är £ 35. i filantropiskt m r H o l l o w a y för att användts bereda österländska fabulösa summor. FRÅN A tillfälle RACHEL ANTARCTICS NTARCTIC » marens ostkust, har befördelJOHNSON. FÄRD. P e t e r m a n Spitze. är Ruths Nathorsts fröken Den vackra ö, h v i l k e n fått n a m n dotter, då den ön i dess efter upptäcktes midt professor just på N:s sjuttonde födelsedag.
Borgare-Ståndet , med bifall till samma hemställan, genom remiss af den 17 sistlidne Julii, uppdragit åt Lagutskottet , att uppgöra förslag till den förändring uti 10 Cap. 3 2 Mom, Bygg ningaBalken, som af omför malde beslut blef. ve en följd. Men sorn, efter hvad Utskottet inhemtat, ej allenast Välloflige BorgareStåndet, såsom anfördt är, utan äfven Hög~ loflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet gillat ofvanberörde hemställan , hvari tillstyrkes j att ifrågavarande jnon-.cn LagUtslottets Selänkande N:o lil. '9 följd hvaraf, derest förslaget vinner Kongl, Majlis Nådiga bifall, samma moment eller orden : *’Finnes masteträ på Skattejorcl; thet må ej huggets eller säljas, förr än thet Kronan mer att ur Lagtexten utgå, lärer något annat förslag till ändring af nämnde Lagrum icke finnas behöfligt. Stockholm den 10 October 1839. N:o na. Ankom till Exped. Utskottet den 14 Öctob, 182g. Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen Lars Anderssons från Skaraborgs Län motion, om ändring af I och 3 i 30 Cap. RättegängsBalken. Hedervärda BondeStåndet har till LagUtskottets behandling öfverlemna! ett af Riksdagsfullmägtigen Lars Andersson från Skaraborg* .Län afgifvet Memorial, hvaruti föreslås, att föreskrifterna om revisions-skillings 4o LagUiskutiets Betänkande N:o lia nedsättande och losen af handlingar i revisionssaker mätte upphäfvas, Såsom skäl till detta förslag, i hvilket Riksdagsfullmäktige Nils Insulin från Stockholms Län och Nils Hakansson från Kronobergs
Pep, i målet röranPe ^Bergin, På nyligen gtfna utfTag, emot pmilfet Pefwär i ^ongl. Jg>of Plifmit afgifwen, forn funPe föranlePa till änPring i Pen åtgärP, ptoilfeit jag anmoPat SlPoocatjtfcaB'-CmPetet, att wiPtaga. @ePan PerörPe panPlirtgar, jemte 2(Poocatftécalö
Frih. Stjernstedt, Äng. Willi.: Det var med anledn. af Hr Hjertås förslag att 2:ne §§ af förslaget skulle antagas, men den 24 § förkastas, som jag hegärde ordet; men dä Hr Gr. o. Landtm, redan förklarat att sådant icke låter sig göra, sä har jag i det fallet icke annat att säga, än ett uttryck af min förundran huru en vid riksdagsärender behandling så vand ledamot som Hr Hjerta kunnat komma fram med ett sådant förslag. Jag kan, i det skick som förslaget nu befinner sig, icke med min röst biträda detsamma, utan mäste yrka afslag derå, särdeles med afseende derpå, att 24 §:n skulle fä den förändrade lydelse, som förslaget innehåller. Afven i afseende på 17 §:n anhåller jag fä göra en anmärka. Det forde nemi. icke vara alldeles lämpligt att i en grundlag upptaga motiver för grundlagsstadganden. Der står nemi. i slutet af förslaget: ”i ändamål att högsta domstolen må kunna tjenslgöra på afdelningar”. Då något annat motiv för högsta domstolens tjenstgöring på afd:r icke torde kunna komma i fråga, än de ökade göromålens fördelning, så anser jag följaktligen alt nämnde motiv rättast hade bordt vara ur §:n uteslutet. I afseende på Hr Giinthers anförande, att antalet af högsta domstolens ledamöter lika litet som de öfriga domstolarnes borde införas i grundlagen, så lär Hr Gunther för konsequensens skull svår - 154 Den 19 Januari f. m. ligen kunna rosia bifall till förslaget, enär det innehåller att ledamöternas antal skall vara minst 12. I öfrigt anhåller jag få förena mig med Gr. Lagerbjelke derom, att det icke synes lämpligt att antalet af högsta domstolens ledamöter skall bestämmas i den ordning, som för anslagsfrågors afgörande finnes stadgad. Jag tror det vara bättre att hafva ledamöternas antal bestämdt; och anhåller jag således på nu anförda skäl om afslag pä betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få upptaga och närmare utveckla den af Hr Lagerhjelm framstälda anmärkn.
Ständers Bevillningsutskott från Hedervärda BondeStåndet rein i t! e ra d t Memorial, hafva RiksdagsFullmägtige från Norrbotten Joli. Jac. Rutberg och Eric Mörtberg anfort , att, sedan Konungens Befallningshafvande i Norrbottens Län, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att ett Curhus måfte inora .Länet inrättas, ehuru Piteå, Luleå, Råneå och ÖfverCalix Socknar undandragit sig alla afgifter till detta ändamål , och Kongl. Maj:t genom Skrifvelse af den 26 October igl6, hvilken blifvit offentligen kungjord , i Nåder förklarat, att, då denna afgift var frivillig, -kunde ej flere Socknar förbindas till dess erläggande , än de som deri ingått, och att Pluralitetens mening, på de ställen der omröstning •skett, icke kunde blifva gällande, hvarken för ■de nekande Socknarne eller de som från Sockuestämmorne uteblifvit, så hafva likväl vid de hällne Uppbördsstämmorne i Ofveroch Neder-s Torneå, Carl Gustafs och NederCalix Socknar, hvilka, enligt Konungens Befallningshafvandes -underdåniga Berättelse, skulle hafva åtagit sig denna afgift, 3 sk. blifvit , under åberopande af Kongl. Mnj:ts Nådiga Förordnande, affordrade hvarje skatiskrifven Person. Men då ej al* lenast en stor del af Allmogen skall hafva genom ett svårt menföre blifvit hindrad att inställa sig vid härom haline Socknestämmor, så BevillningsTJlsi. Betänkanden.
N:o 8 af den 6 Fehr. 1857, att »då, efter hvad Direktionen uplyst och derom Utsk:t jemväl för egen del tagit kännedom, de å Riddarh. förvarade genealogier icke befinnas hvarken i så fullständigt skick eller så tillförlitliga, att deras utgifvande kan anses såsom ett för Svenska Ad:ns historia vigtigt företag, utan fastheldre må vara att betrakta som en bokhandelsspekulation, samt det i öfrigt blefve särdeles svårt att, derest arbetet skulle utgifvas, så till sågandes, under en af R. o. Ad. tillsatt myndighets auspicier, bestämma hvad som af de biografiska anteckningarne borde uteslutas eller förbigås; hvartill slutligen komme, att, enligt hvad Riddarh.Direkt:n upgifvit, Riddarh.kassan icke egde tillgång att förskjuta ett så betydligt förlagskapital, under äfventyr att dervid göra en mer eller mindre kännbar förlust; alltså ansåg sig Utsk:t sakna skäl att å Hr Anreps ifrågavande förslag tillstyrka bifall.» Under det nämnde motion i Riddarh.Utsk:t behandlades, väckte jag motion derom, att dessa genealogier måtte, för deras offentliggörande genom trycket, omsorgsfullt granskas, deri befintliga oriktigheter rättas, deras ofullständighet såväl i afs. på ätteledning som biografiska data afhjelpas, samt notiser af mer anekdotisk natur borttagas, hvarå Utsk:t svarade, att »behöfligheten och nyttan af den föreslagna granskningen och fullständigandet af Riddarh:s genealogiska tabeller vore framför allt af vigt, innan den af en annan motionär ifrågasatta tryckning af samma genealogier finge verkställas», men föreslog Utsk:t dock, att, med afs. på det begärda anslaget af 400 rdr bko om året, i anseende till de många Riddarh.- kassans förestående betydliga utgifter, ifrågavande min motion icke måtte bifallas.
Riksd.Ordn., ansåge H. Ex. sig icke kunna framställa propos. till gillande eller afslag af Utsk:s nicinor. N:o 24; ankommande det på R. o. Ad., om Ståndet behagade antingen ålägga Bevilln.Utsk. att med utlåt, öfver de gjorda anmärkningarna inkomma, eller ock anse det endast böra läggas till handlingarna. I anledning häraf hemställde nu H. Ex., om R. o. Ad. behagade ålägga Revilln.Utsk. att, till följd af 49 § 3 mom. Riksd.Ordn., inkomma med utlåt, öfver de vid Utsk:s betänk. M:o 4 gjorda anmärkningar. Ropades starka ja, blandade med några få nej. Gr. von Fersen! Jag anhåller om propos. å betänk. Frih. Boye: Jag nödgas bestrida Gr. v. Fersens begäran. Bifall dertill skulle föra till samma punkt, hvarifrån Hr Gr. o. Landtnäs förklarande nyss hjelpte oss, nemi. till ett sätt att betaga a:ne Stånd deras afgöranderätt. Gr. Cronhjelm: Det är likgiltigt, hvad R. o. Ad. beslutar ang:de N:o 4; men det är icke likgiltigt, om man med tystnad förbigår, att Utsk. underlåtit besvara en af 103 Den 4 Augusti f. m. i Stand beslutad återremiss. Derföre yrkar jag ett sådant svar i det allrayttersta. Frih. Cederström: Gr. v. Fersen har begärt propus, på betänk. N:o 4- Sådant har redan en gång skett, och It. o. Ad. beslöt då återremiss. Förrän denna blifvit besvarad , kan, utan upprifvande af nämnde beslut, något annat öfver samma betänk, icke fattas. Jag anhåller nu blott att få veta, huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattade R. o. Ad:s svar å den framställda proposm. Gr. Posse, Arvid: En propos:n är redan gjord och, såsom mig tycktes, med ja besvarad. Har Hr Gr. o.
Årsanslag för Carlsborgs Fästningsbyggnad 50,000: 50,000: Arrende-Medel 132:16. Försäljnings-Medel 20,488:15. 2. 24,480:40. i. Obser vations-Medel 6. 56:15. Balance till påföljande året: Balance från föregående året: Balance till påföljande året: — Uti — 121 — Uti 1836 och 1837 årens Räkenskaper för slrtill er i-Afdelningen balanceras ännu Hofslagaren Engvalls skuld, 676 Ridr 15 sk. io r:st., härrörande från ett år 1835 honom ålagdt vite, 6 procent af betalningssumman för en ofullgjord lefverance utaf hjulaxlar, jemte skillnaden i det pris, som bort Engvall tillkomma och det hvartill persedlarne å ny Upphandlings-Auction uppgått; — och har utur handlingarne ej kunnat vinnas upplysning om och hvilka åtgärder blifvit vidtagne för indrifvande af dessa medel. Under loppet af åren 1836 och 1837 har nedanstående antal Gevär och Pistoler ifrån Factorierne till Kronans förråder lefvererats, derför liqvid jemväl är vorden meddelad. Från Husqvarna Gevärs-Factori: år 1836 af 1834 års beställning återstående 500 stycken. af 1835 års dito å 2,000 st 1,200 „ „ 1837 af dito 800 „ af 1837 års beställning å 2,000 st 1,500 „ Från Norrtelje Gevärs-Factori: år 1836 af 1835 års beställning å 1,500 st 1,000 „ „ 1837 af dito 500 „ af 1837 års dito å 1,000 st 400 „ Summa handgevär 5,900 stycken. Från Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori: år 1836 lefvererat 480 par Pistoler till Smålands Kongl. Hussar-Regem.
Ploglag, om deras inrättande vintertiden; se Väg. PoliceFörfattningarne, om öfverseende och granskning af; se sysslolöse personer. PoliceKammaren i| Stockholm, om dess ställande under HofRättens granskning såsom ÖfverDomstol, Jan. I. ^26, 685. April II. 322. Maji I. 268, 4°3; se Götheborgs Stad. Policemål, om ett närmare bestämmande hvad till sådane mål lagligen bör hänföras, Jan. I. 23, 448. April I. 149, 362, 389,394, 425. Maji I. 268, 4°4* Pontin, Magnus Martin af, LifMedicus, Introducerad, Febr. 144- Posse, Grefve Clas Fredric, yttranden, No v. 63. Jan. I. 344, Sög, 692. Postfrihet för Städernes Magistrater vid afsändande af KronoUppbörden; se Magistrater. Postföring, om tillökning i legan för, Jan. II. 168. Konungens Svar, April II. io5. Postgång, om en tätare, emellan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, Jan. I. 24, 449»654- April I. 3o3, 401* April II. 3/fo, 351. Maji II. 298, 627. — örn nödiga anstalters vidtagande lill en skyndsammare, Jan. II. i53. Mars I. 118, 258. April II. 333. Postinrättningen, om de deraf till Statsverket inflytande inkomster, Maji I. 162, 246, 2^5, 279, 357. Exp. Julii 226. — om Aflönings-stat vid, Maji I. Maji II. 213. Postverket, angående dess Intrader, Junii I. 114, 172. Junii II. 5ai, 56 g.
Det bör säledcs wara med den största förundran man här äter finner ifrän det hcderwärda och sig sjelft l-mnadt alltid rättänkande Bonde - Ständer ett Protocolls Utdrag som innehällcr ett först.g hwarS ändamäl är att pälägga Säterier m. si. Hemman onern, för hwilka de frän urniinncs tider, nästan frän deras tillwarel c säsom Hemman, warit befriade, och hwilka onar-i disil Hemman uti deras uuwarande stick alldrig kunae draga. Ett förslag som ä Bonde « Ständc-ts fida innefattar desto större obillighet, som desin bördor till en stor del skulle drabba dem af deras Medborgare och Mcdbröder hwilka ännu icke hafwa nägra Fullmägtjqe wid wära Riksmöten, och hwilkas Utstplder stulle utgöras af jord, ben nägon af det he« derwärda Bonde - Ständets nu warande Ledamöter icke äger. Desiutom innefattar detta förflag en sä w!dsträckt omfattning, att om sä behöfdes, fordrade det ä Författarens sida en närmare förklaring, dä det säges, att Bonde - Ständ,t ätagcr sig Krono-, Hälloch Restrve-Skjuts lör Säterier Rä och Rörs, Insockne, Utsockne och Frälse Hemman och all annan helt och häller eller till wisi dkt befriad jord, med wilkor att alla andra, som dylik jord innehafwa i enahanda förbindelse ingä. Säl des stulle Boställen, Präste-och Klockare« Bohl, Skommar, Präbenden, Postoch Lotshemman med flera lika deltaga i Skjutsnings - beswä» ret, hela Post, och Lolsirlrältniligen kullkasta-, Indela vings - Den 16 October. 4227 nings - Werket pä wisst sätt rubbas och inom ett ögonblick en fullkomlig Revolution anställas inom CameralWerket, ett företag som nu är orimligt, omöjligt.
Råd finne detta vara mycket straffbahrt, ländande icke allenast till föracbt af en laglig kyrckiodisciplin, uthan och till Församlingens förargelse och at dermed förtörna Gud i stället han genom bothfärdigheet och dhe derlil tienande åthäfvor skulle försonas och bewekas till nåder; Altsså hafwe Wij för rättwijst pröfvat» . Hvem har hört en krassare och vidskepligare gerningslära! Kunde detta ske den tid, hvar man ville anses renlärig, förundrar man sig mindre att Gustaf III, ehuru summus episcopus för den svenska s. k. kyrkan, har i sitt reskript till Hofoch Öfverrätterna af den 11 Februari 1780 yttrat: »Wi jemväl tillika funnit ej allenast owedersägeligen och i Kyrkolagen uttryckeligen utstakadt, thet icke någon kan komma till åtnjutande af salighetsmedlen h), innan then först, genom skrift och aflösning blifvit försont med Gud, och fått sina synder förlåtna» t) Med en dylik villfarelse, nemligen att nattvarden är ett försoningsmedel, synes ock Gustaf IV Adolf och hans rådgifvare varit behäftade, då de godkände 12 mom. i 43 punkten af Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, enär i det mom. står: — »Och ehuru han genom Nattvardens åtnjutande sökt försona sig med Gud, så ali kyrkophlcten i sådant afseende ej mera eger rum», Jag vill ej försöka, men jag vet att det skulle vara lätt, att äfven ur sednare tiders regeringshandlingar framdraga stycken, som temligen klart ådagalägga, att handlingarnas författare varit behäftade med pelagianska Och minst sagdt semipelagianska villfarelser. Då således svenska s. k. kyrkans högsta episkopala magt »offentligen förkunnar» irrläror; hvarföre skola Ständerne för sin del bibehålla en förordning, enligt hvilken (genom ett ursäktligt förbiseende af dem, som icke äro teologer), regenten sjelf kunde komma att framstå såsom en förbrytare?