Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot kan Utskottet ej biträda Thorells ofvanberörda förslag alt, innan kroppsaga får utdelas, fader eller målsman skall införå Lrare-kollegium hafva lemnat Rektor tillstånd dertill, enär ofta fadren eller målsmannen är boende på annan ort, och svårighet alltså möter att verkställa nämnda förslag, samt det oftast är af vigt, alt bestraffningen icke uppskjutes alltför lång tid, efter det förseelsen blifvit begången. Den hemställan, hvartill Utskottet af nu omförmälda motioner hemtat anledning, återfinnes vid slutet af detta betänkande under litt. f; 24 Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 118. Och får Utskottet afstyrka bifall till hvad Herr Sundvallsons, Herr Henschens, Herr Lindeströms och 0. Thorells motioner i öfrigt innehålla. 4 7 § i stadgan för elementarläroverken föreskrifver, att Lektor, som tillika är Domkapitelsledamot, är förpligtad att vid läroverket hvarje vecka lemna undervisning 48 lill 20 timmar, och Lektor, som icke är Domkapitelsledamot 20 till 22 timmar, samt Adjunkt och Kollega 28 tiil 32 timmar, allt oberäknad den tid, som erfordras att utom lärorummet granska och rätta lärjungarnes skriföiningar; hvarjemte stadgas, att Rektor vid högre fullständiga elementarläroverk har 42 till 16 timmars undervisningsskyldighet, vid öfriga högre elementarläroverk 46 till 48 timmar, vid femklassiga elementarläroverk 20 timmar, vid treklassiga 24 timmar och vid tvåklassiga 30 timmar hvarje vecka. Herr Sommelius har i sin motion fästat uppmärksamheten på det obilliga i dessa bestämmelser och på anförda skäl, till hvilka Utskottet får hänvisa, hemställt, att såsom grundsats bör antagas, att ingen skollärare bör hafva mer än 20 ä 24 undervisningstimmar i veckan.
Betänkande N:o 54, angående beräkningen af Stats-Verkets inkomster, samt i sammanhang dermed, ej-mindre ii Hagor ne Litt. B, G och D, till Betänkandet N:o 54, an ock samma Utskotts Utlåtanden: N:o 206, i anledning af erhållen återremiss å Bilagan Litt. A till Betänkandet N:o 54, i hvad som angår sökt lindring i Tionde-afgiften för taekjerns-tillverkningen ilrom Carlskoga och Lerbäcks Bergsläger; N:o 207, öfver anmärkningar vid den til! Betänkandet N:o 54 hörande Bilaga Litt. E, om befrielse för personer, emellan i5—17 år, från mantalspénningars erläggande ; N:o 208, i anledning af återremiss å den, vid Betänkandet N:o 54 fogade Bilagan Litt. F, i: vackt fråga, om upphörandet af Mautalspennmgarne, samt Lagmansoell Jläradshöfdinge-räntan ; Hro 209, öfver anmärkningar vid Bilagan till N:o 54, angående Sterb* kusafgiften i Stockholm och Götheborg; Nio 2ro, i anledning af återremiss å Bilagan Litt. H. tili BétänkandcL N:o 54, hvarigenom den väckta frågan om nedsättning af Control* stumpel-afgiften blifvit afstyrkt; och N-o B 11, öfver anmäi kningar vid den till Betänkandet NT:o 54 afgifna Bilagan Litt. I, angående föreslagen indragning ' af Kongl. Numer* Lotteriet. Ståndet stannade härvid,! följande beslutr De ellofva första punk terne af Utlåtandet N:o 205, jemte de lill gide punkten hörande Utlåtandet N;o 206, och Bilagan B, vid Betänkandet N:o 54, samt till torde punkten hörande Bilagorna C och D, vid sistnämnde Betänkande blefvo af Ståndet bifallne.
Inrättningen hade den 31 December 1860 en kapitalfond af 215,266 R:dr 66 öre, deruti inberäknadt värdet af inrättningens fastigheter. Stiftelsen förvaltas af 4 Föreståndare, utsedde af Magistraten och Borgerskapets äldste. c) Stadens barnhus, hvarest år 1860 28 barn, jemte skolundervisning, njutit helförsörjning. Stiftelsen, som förvaltas af en Direktion, hvaruti Landshöfdingen är ordförande, hade år 1860 en inkomst af hyror, räntor, anslag af tolagsmedel och kortstämplings-bevillning, med tillsammans 11,090 R:dr 74 öre. d) Christina) församlings fattigkassa, med en fond af 29,329 R:dr 48 öre och särskild fond till understöd åt sängliggande sjuke: 1,250 R:dr, deraf år 1860 utdelats från den förra såsom fattigunderstöd 1,625 R:dr, och från den senare 128 R:dr 25 öre. e) Engelska församlingens fattigkassa, med en kapitalfond af 19,135 R:dr 24 öre, deraf understöd år 1860 utdelats till 18 personer. f) Mosaiska församlingens fonder, nemligen: 1. Stipendii-fonden, hvars kapital, stående under Göthilda stiftelsens förvaltning, år 1860 utgjorde 13,000 R:dr, af hvars räntor vid universitetet studerande ynglingar njuta understöd; 2. Lichtenbergska välgörenhets privat-föreningen, med en kapitalfond vid 1860 års slut af 19,743 R:dr 20 öre, deraf räntan användes till pauvres honteux och understöd åt behöfvande handtverkare, antingen såsom gåfvor eller räntefria lån; 3. Fruntimmer sförening en, med en fond af 7,295 R:dr 71 öre, deraf räntan, jemte årliga bidrag af Föreningens ledamöter, omkring 330 R:dr, användes till understöd åt behöfvande samt till sjukvårdsoch be grafningshjelp ; 4.
Birger (afbrytande). Löjtnanten har således i sitt beslag varit särdeles lycklig Haraldson. Ja! – ha, ha, ha Jag är väl en gammal lurendrejare sjelf, som ni vet, ... fast jag nu för många år sedan slutat med yrket men förbanna mig! gjorde det inte riktigt godt i själen, när jag hörde omtalas ert mod och er djerfhet, så ung ni är, Herr Jaktlöjtnant och det mot Pundström, se’n Jag har en gammal räkning ouppgjord med gunsti’ Herrn, jag också. Er skål! det var en mästerkupp, det der. Arnman. Jag tackar er. Det gick verkligen bättre den gången, än jag väntat. NIONDE SCEN. De förra, ANTON. Anton (som i dörrn får se Arnman, uppger ett skri af förvåning). Ha! hvem sitter der (pekande med en vansinnig åtbörd på Arnman) Birger. Se så, Erika lilla, nu ser du huru det står till; försök du att lugna honom, om det är möjligt. Erika. Det är löjtnant Arnman, kära Anton, som gör oss ett vänskapligt besök. Haraldson (som synes orolig, afsides till Arnman). Ni ser, Herr Jaktlöjtnant, att han ty värr, som ni vet, åter igen ... (med en nick.) Anton (illsken). Åh, säg ni ut, far! ja, tala mans ut, ... berätta gerna, att jag är galen, men att ni är för klok att skicka mig på dårhuset. Arnman (afsides till Haraldson och Birger.) Hans sinnessvaghet måtte ändå inte anta någon farlig art, eftersom J inte sänden bort honom. Haraldson. Jo, J må tro, ... emellanåt är han inte mors bästa barn, att dras med. Men Gud nå’s, fadren är ändå alltid svag för afkomman! – Jag har inte hjerta att skicka in stackarn till ’Spetalet. Birger. Kom hit och drick ett glas vin, Anton Anton. Nej tack! jag är ingen Judas jag, inte (går bort till Haraldson och hviskar honom i örat) Skäms ni inte far, att sätta er till bords och dricka med sonen till Haraldson (rasande). Satan!
Då nu detta sistnämnda beslut står i samband med Preste-Ståndets beslut öfver nästföregångna,punkt, som, i följd af redan vunnen pluralitet, förfallit; så fårBanco-Utskottet inbjuda Högvördiga PresteSländet att förena sig antingen med Borgareoch Bonde-Stånden, hvarigenom pluralitet vinnes för Utskottets förslag, eller med Höglofl. Ridderskapet och Adeln, då 2:ne Stånd stanna emot 2:ne, och respitmånaderne, hvarom något förändradt stadgande ej ovilkorligen erfordras, följaktligen komma att, på förr vanligt sätt, beräknas lika med hvad Ridderskapets och Adelns beslut innebär ; och någon omröstning i förstärkt Utskott öfver denna Special-fråga kan då, i hvilketdera fallet som helst, icke blifva af nöden. Men skulle Högvördiga Preste-Ståndet Bnnco-Ut skottets Memorial No 1o5. 3i ej antaga inbjudningen, då får Utskottet för omröstnings anställande föreslåföljandePropositioner: 1) Den, som vill, att 2:ne så kallade respit-månader, lill omsättning efter förfallo-dagen, bibehållas endast för de Lån, som varit ställda och skola omsättas på fulla 6 månader, men derLånsokes och omsättes för någon kortare tid , får vid framtida omsättning deraf, ej mera än en respit-månad begagnas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej j röstas emellan det beslut, som Höglofl. Ridderskapet och Adeln i detta ämne fattat, och den delen af Högvördiga Preste-Ståndets beslut, hvaraf tillämpning kan ega rum, sålunda: 2) Den, som vill, att, enligt förut gällande föreskrift, tvänne så kallade respit-månader må bibehållas för Discont-låns omsättning efter förfallodagen, men, sedan denna tid förflutit, omsättning icke tillåtas, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 32 B anco-Ut skottets Memorial N;o 10S. Vinner Nej ; så är beslutadt, att, då Lån omsättas på kortare tider, respit-månader väl medgifvas, men att
Nyttan och fördelen af dessa föreningar har erfarenheten jemväl bekräftat. Framkallade af en växande industri och tilltagande associationsanda hafva andra länders lagstiftare långt före detta insett nödvändigheten att betrygga deras tillvaro; och samma nödvändighet är äfven för handen här i landet, hvarest dylika föreningar så småningom bredvid lagen uppstått. Då emellertid lagstiftaren, å ena sidan, tillåter bildandet af bolag med den inskränktare ansvarighet för delegaren, som ofvan är nämnd, måste lian, å den andra, för tillkomsten af sådana bolag och handhafvandet af dess angelägenheter stadga så beskaffade vilkor, alt andra personers rätt icke äfventyras. Det är alltså ur denna synpunkt, som Utskottet granskat det af Kongl. Majit framlagda nådiga förslag; och som Utskottet funnit detsamma innefatta ej allenast de allmänna föreskrifter, som i berörde hänseende synas böra af lagstiftaren meddelas, än äfven, så vidt ske kan, tillfyllestgörande kontroller mot de missbruk och vådor, som man af ifrågaställde föreningar befarat, utan att lägga hinder i vägen för desammas uppkomst och verksamhet, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att KonglMaj:ts förevarande nådiga proposition mätte erhålla Rikets Ständers hifallStockholm den 3 Mars 1848. 6 Lag-Utsliottcis Betänkande N:o 28. Reservation af herr Agrell, med hvilken herr Fagerberg och riksdagsfullmäktige» Oloj Pehrsson från Gefleborgs län sig förenat: ”Då fråga kan uppslå, huruvida faslighet, som eges af aklie-bolag, må intecknas eller ulmätas för bolagsdelegares enskilda gäld, så, ehuruväl det må anses i sjelfva begreppet af ett aktie-bolag, alt dess fasta egendom tillhör bolaget gemensamt och ingen del deraf någon lottegare enskilt, torde dock, på det allt missförstånd i denna del må undanrödjas, ett stadgande härom böra uti ifrågavarande lag intagas, i hvilket afseende jag föreslår, att näst efter 8 § må införas en § af denna lydelse: Eger bolaget fast egendom, md dock icke utmätning eller inteckning deri ske för delegarens enskilda gäld-” 28.
Af sådan anledning hafva Revisorerne, som vid deras besök på stället erfarit, att betydliga lager af bränntorf der lära finnas, ansett sig böra bärå fästa uppmärksamhet, med hemställan, huruvida icke, om och när sig visat att de på vissa orter i Riket anställda försök att tillgodogöra dylikt brännmaterial medfört lyckade resultat, den vid Tumba befintliga bränntorf må kunna på enahanda sätt användas till beredande af besparing i Brukets utgifter. 88 § 86. upplåtande för I enlighet med Fullmägtiges tillstyrkande, har Banko-UtskotTumba bruk tet medgifvit, att det af Chefen för Statens jernvägsbyggnader “L-ymmtZTd gjorda erbjudande, att, i stället för den bestämda ersättningssumjembangården man, 1,274 Ihdr 6 öre, för af Tumba bruk till jernvägsanläggnin' Siockholmgen afstådd jord, antingen lemna bruket beqvämt magasinsrum vid bangården i Stockholm af ända till 8,000 kubikfots rymd, eller ock, om detta utrymme ej motsvarade brukets behof, kostnadsfritt på lämpligt ställe å bangården åt bruket anvisa byggnadsplats till högst 4,000 qvadratfots areal, hnge, såsom med brukets fördel öfverensstämmande, af Fullmägtige antagas. § 87. Försäljning af Likaledes har Banko-Utskottet bifallit Fullmägtiges hemställan “ att få försälja det bruket tillhöriga, i qvarteret Skinnarviksberget gasinshu». mindre, inom Maria Magdalena församling här i staden belägna magasiqshus med tomt, och i sammanhang dermed uppdragit åt Fullmägtige att föranstalta om denna försäljning till det pris, som af Fullmägtige funnes antagligt. I anledning häraf få Revisorerne meddela, att anbud å ifrågavarande magasinshus väl inkommit, men att försäljningen ännu icke egt rum. § 88. Om Förste
— För försättning ocb fullbordande af arbetena å jernvägs-anläggningen mellan Gefle ocb Fahlun . » jernvägs-anläggningen mellan Nora och Ervalla . # fortsättning och fullbordande af arbetena å jernvägs-anläggningen mellan sjöarne Norra Barken och Wessman 600,000 75,000 200,000 825,000 1 1 1 1 1 1 » kanaloch sluss-anläggningar från Asa-sjön genom Helga och Bergunda m. fl. sjöar till Wexiö samt genom sjöarne Salen och Åsoen till Almundsryd, äfvensom för anläggningen af en jernväg mellan sistnämnde ställe och Carlshamn » anläggning af en jernväg mellan Hudiksvall och 525,000 . Transport 8,097.231 91 1,700,000 — Slats-Ulskollet» Memorial JM 291. 25 Transport sjöarne Dellens vattendrag, i närheten af Forssa kyrka uti norra Helsingland , Till en kornniunikations-led mellan Söderhamn och Bollnäs, genom anläggande af en jernväg för lokomotiv från nämnde stad till sjön Bergviken samt jernbana för hästkraft förbi Landaforssen i Ljusne eif, och genom upprensningar i denna eif och i sjön Warpen » utförande af de för en koinmunikations-led från de inre delarne af Jemtland lill lämplig hamnplats vid Nordsjön erforderliga arbeten mellan gästgifvaregården Bräcke och Norrska gränsen . » dels anläggning af nya, dels förbättring eller omläggning af hackiga elier eljest mindre goda vägar, 180,000 R:dr årligen under åren 1888, 1889 och 1860 480,000: — » en vägs anläggning mellan Vesteröd) Osterdalarne genom den till Öje kapell-församling hörande del af Wenjans socken » anläggning af väg mellan OfverTorneå och Pajala socknar i Norrbottens län v 18,000: 67,800: För anläggningen af 2:ne stycken flottbroar i närheten af Thorsångs kyrka, den eria öfver
Ehuru, hvad ifrågavarande redskap och machinerier angår, den nu bestämda införselstullen derå af 5 procent utaf värdet utgör Veidel af den i tulltaxan för samma artiklar utsatta, eller 23 procent, och tullbevillningens belopp således icke i denna del är af den föreslagna förändringen af momentets lydelse i någon mån beroende; likväl och då förhållandet icke är enahanda, hvad beträffar verktyg, för hvilka den i tulltaxan utsatta tull uppgår till endast 13 procent af värdet, ej heller för råämnen af ifrågavarande beskaffenhet, hvilka i allmänhet äro belagde med en tull, Bevillnings-Ulskottels Memorial, M 14. 107 vida understigande 25 procent af värdet, samt det icke torde vara lämpligt att för nämnde artiklar, när de, för inhemska näringarne erforderlige, med serskildt tillstånd införas, stadga olika förtullningsgrund och skiljda tullsatser, lärer, så vida icke Borgare-Ståndet skulle vilja, med frånträdande af sin skiljaktiga mening, instämma i de öfriga Ståndens beslut att bibehålla ifrågavarande moment oförändradt, omröstning öfver förslaget i sin helhet böra anställas; och Utskottet föreslår i sådant hänseende följande proposition: 183:o. Den, som vill, att, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, och på sätt i 13 § 2 mom. af Underrättelserna till gällande tulltaxa stadgas, redskap, macbinerier och verktyg, som för inhemska näringar erfordras, äfvensom till deras förfärdigande behölliga råämnen, må, efter vederbörande slöjdidkares för tillfället hos Kommerse-kollegium gjorda ansökningar, med bemälde Kollegii tillåtelse införas mot tull, beräknad till 5 procent af värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röslar Nej; Vinner Nej, kommer denna tull att beräknas till Vs af den i tulltaxan för dessa artiklar utsatta införselsafgift.
Af sådan orsak, och då hitintills 15,000 R:dr Banco varit på 8:de HufvudTiteln anslagna för den nu mera fullbordade Casern . byggnaden åt LifGardet till Häst, och således ej vidare behöfva* 5 vågar jag härige. nom ödmjukligen föreslå, att, i brist af annan utväg, samma Summa måtte få fortfara i det omvända förhållande, att den må komma Andra GardesRegementet till godo, så länge och intilldess detsamma kan varda med en full inredd Cassern försedd, hvarmed ej kan långt på tiden utdraga, om, genom Regeringens visa åtgärd, anstalterna få lämpas efter de serskilta omständigheter sig förete ; kunnandes Statens skyldighet att härtill medverka ej eller ställas i tvifvelsmål, då i betraktande kommer, hvad bidrag den i långliga tider gjort och än gör till Inqvarterings betalande till åtskilliga GarnizonsTroupper i och utom Stockholm , hvilket kan närmare utredas af Högloflige StatsUtskottet, hvarthän jag hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMar6kalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln ödmjukligen anhåller, att detta må varda remitteradt. Lades på Bordet. Den 5 JanuariL 157 Grefve Piper, Carl Claes, hade inlemnafc tvenne Memorial, hvilka upplästes, så lydande: Vördsamt Memorial. Ämnen af stor vigt för Samhället och Medborgsmannen hafva ännu aldrig utan deltagande blifvit framställde för detta Riksstånd ; och det är med denna tillförsigt, som jag anhåller att få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett föremål af sådan beskaffenhet. Redan i i6:de Århundradet sökte man med begärlighet uti Skånes Flöts trakter ett äm-J ne, som, ehuru alltid af värde, likväl mäst värderas i en skoglös bygd.
—- slut, anmodan att LandtMarskalken, Ärkebiskopen oell Talemännen måtte hos Kongl. Maj:t anhålla om utsatt dag till; a44 PresteStåndets beslut', IX 3. s 3o6. Ärendet uppskjutet af BorgareStåndet, IX 3. s 334. Med PresteStåndet instämmer BondeSlåndet, ix 3. s 334» ansett öfverflödigt af BorgareStåndet, IX 3. s 376, af Adeln, IX 3. s 3pp. Riksdag, om kallelse till nästa. Exped. Utskottets Memorial, X 1. s 781. I anledning deraf ProtocollsUtdrag från Adeln, X 1. s 782, från Preste-, Borgareoch BondeStånden, X 1. s 782. RiksdagsBeslutet, §. 5i. RiksdagsBeslutet, Exped. Utskottets Memorial med svar på återremiss af Förslag till 1 §. i; X 1. s 585 — 587. Exped. Utskottets Memorial till Borgareoch BondeStånden med svar å återremissen af Förslag till 5 §. i; X 1. s 6f4» fii5, BorgareStåndets Svar, X 1. s 615, BondeStåndets dito, x 1. s 616. beslut om dess tryckning, af Adeln, IX 3. s 468. —• Kostnader, om granskning af Redogörelsen för sista Riksdagens; StatsUtskottels Betänkande, IV 5. s 22 — 28, bif. af BorgareStåndet, IX s 1075, af PresteStåndet, IX s 1080, afBondeSlandet, IX s iio3. Underd. Skrifvelse X 1. s 771—-773. förslag till, för denna Riksdag.
Jag begagnar äfven tillfället att frånsäga mig äfvensom mina kamrater tillämpningen af den nymodiga ministerbenämning, och den theori, som derpå är byggd, under anvisning till en i Englands häfder och vanor vanlig Ministerförändring, ett bruk, hvilket man nu äfven i Frankrike sökt tillvägabringa. Lyckligtvis är vår Grundlag så tydlig, alt dessa theorier här icke kunna medföra någon verkan. 1809 års Grundlag åsyftar ingen Ministére-styrelse, utan en Konung, omgifven af Rådgifvare, som ägde både rättighet och pligt, att alltid yttra sin mening, men ej regerande Rådgifvare eller opinionsledare, ty då skulle mun snart hafva framkallat 1720 års öfver både Konung och Rådgifvare regerande majoriteter. I denna mening är Grundlagen författad och besvuren, och i denna anda skall den tillämpas. Jag känner ej den proposition, som Herr Cederschjöld gjort i ConstitutionsUtskottet. Den Den 26 O c t o b e r f. m. åsyftade förmodligen en ändring i Grundlagarne, eller ett stadgande om skyldigheten för Rådgifvarne, alt lemna sina platser, när de i massa reservera sig. Herr Cederschjöld afvek väl derifrån, då lian sade, att han önskade detta; men hans proposition måtte ej hafva utgått på en önskan, utan förmodligen på ett lagbud. Jag känner ej något Land, der ett sådant Lagbud finnes, ehuru principen af ålder i England tillämpas; men om bruket häraf skulle öfverflyltas till oss, så fruktar jag, alt det ej skulle vara mera välkommet, än vissa andra praktiska förhållanden och majoritetsberedelsér, sora äfven i England dermed stå i förening, och som icke voro öfverensstämmande med andan af vår Constitution. De arne anmärkningar, som lill ConstitutionsUtskollet blifvit aflemnade, och hvilka Herr Cederschjöld omtalat, då SiatsRådet i massa reserverade sig, tror jag ej vara af den vigt, att någon af oss borde hafva blottställt sig för tillämpningen af slutmeningen i det bekanta poemet: Jacobinen i Grekland. Friherre Anckar swärd:
"Det här kom helt säkert af att jag inte har dansat på så länge," sade Alma leende. "Förr höll jag nog ut utan uppehåll ända till morgonen." Nymark hemtade vin åt henne, och sedan hon druckit ett par glas, kände hon sig fullkomligt återstäld. Hon hade lust att fortsätta dansen, men Nymark hindrade henne. "Om ni blir sjuk sedan, så låter inte John er komma en annan gång," sade han. Och sålunda blefvo de kvarsittande der för återstoden af kvällen. De superade, samspråkade gladt och skrattade. Bekanta fruntimmer kommo och helsade på Alma. Hon försökte göra sitt bästa för att visa sig tacksam emot dem, men i sitt hjerta önskade hon, att de snart skulle gå och lemna Nymark och henne allena. Ty de hade så trefligt på tumanhand. De samtalade mycket mera fritt och otvunget i alla sådana ämnen, som de i andras närvaro knapt skulle vidrört, fastän det inte var några hemligheter eller i öfrigt något farligt. Följande morgon var Alma så trött, att hon knapt förmådde stiga upp klockan tio, då John kom hem till frukosten. "Helmi grät efter dig i natt," sade John. "Låt henne gråta!" sade Alma. Hon låg utsträckt på soffan i sitt rum och brydde sig inte om att komma till bords. "Jag måste afvänja henne, hon tar bort alla mina krafter. Hon är så stor och fet och vill inte äta annat, så länge hon får bröstet." "Stackars Helmi, hör du hvilken dom mamma fäller öfver dig," sade Mina, som befann sig i barnkammarn och hade hört Almas ord. "Vi skola gå och fråga om det är riktigt sant." "Hemta henne inte hit, jag hade henne just nyss," sade Alma otåligt, "låt mig nu vara i fred åtminstone ett ögonblick, när du ser, huru svag och kraftlös jag är i dag." Mina vände om, men Helmi, som gladt hade fäktat med armarna och kroppen och jollrat, då hon såg modren, började gråta. Mina stängde dörren och förde Helmi till fönstret. Hon vyssade och knapprade på rutan. "Se dit, se dit, hästen springer, nej så underligt!" Helmi såg på undret och glömde sin gråt.
Under sådana förhållanden skulle, i följd af ifrågavarande rättighet för egaren, hela kommunalmyndigheten kunna sammanfalla uti en eller några få personers hand, och de många på kommunens särskilda lägenheter boende arrendatorer, landboer m. m. alltså få nöjas åt hvad den ende eller de få egarne funne godt att i kommunens gemensamma angelägenheter göra eller underlåta. — Det må medgifvas att äfven detta förhållande någon gång för kommunen kunde alstra något nyttigt och godt, ja nyttigare och bättre, än dess motsats Men en så beskaffad patriarkalisk ordning står ej i öfverensstämmelse med kommunalfrihetens princip uti det konstitutionela samhället; den kunde ock lätteligen komma att på de öfriga medlemmarne af kommunen utöfva en förlamande och förtryckande inverkan och återhålla all nyttig kommunalföretagsamhet, och detta så mycket lättare, XVI om. egarne, boende utom kommunen, för densamma ej kände annat intresse, än ränteuppbördens. Med afseende å allt detta hafva Committerade, på samma gång de bibehållit kommunal-utskyldernas belopp såsom mätare af röstvärdet, uti 11 § upptagit att rösträtt för fastighet, som innehafves af landbo, arrendator eller hälftenbrukare, tillkommer innehafvare!), utan att egaren må kunna den sig förbehålla. Myndig qvinrias rösträtt på soknestämma, så vida hon i öfrigt innehar de dertill erforderliga qvalificationer, är allaredan .uti nu gällande, hithörande Förordningar medgifven, och således ingen nyhet. För upphäfvande deraf torde tillfyllestgörande skäl ej förefinnas. I en tid, dä, såsom förhållandet nu är, företagsamhet och spekulation alltmer söka att uti föreningar arbeta för sina ändamål, och bolag af olika slag förty numera oftare än förr äfven inom kommunerna på landsbygden upprätta sina verkstäder, har det ansetts nödigt att för sådana förhållanden uppställa en regel för bolagens rösträtt i kommunalstämma.