Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Banko-Utskottet vid 1850 4 85 1 årens riksdag hemställt, alt ifrågavarande lånerörelse, såsom lör Bankens verksamhet främmande, måtte upphöra, men Rikets Ständer då icke funnit för godt att till samma hemställan lemna bifall, förekom frågan å nyo vid sednaste riksdag, då Banko-Utskottet, med instämmande^ den förut yttrade åsigten, att omförmälda rörelse, hvilken vore att betrakta?såsom en nödhjelpsanstalt för högst få personer inom samhället, ingalunda lämpade sig för en Banko-Ulskottets Betänkande N:o 37. 21 Riksbank, tillstyrkte, att densamma måtte lill Biksgälds-kontoret öfverflyttas, för att derstädes besörjas, i enlighet med de grunder, som redan voro eller framdeles kunde blifva af Rikets Ständer meddelade, samt att de förbindelser med tillhörande handlingar. hvarå lån utgifvits, måtte, på Riksgälds-kontoret transporterade, dit aflemnas tillika med skillnaden mellan utestående lånebeloppet och derå upplupen ränta till den dag aflemnandet skedde, samt den summa af 80,000 R:dr B:ko, hvilken vore såsom förlag till nämnde rörelse afsatt, utan skyldighet för Riksgälds-kontoret alt större eller mindre del deraf till Banken återbetala; hvilket Utskottets tillstyrkande dock icke heller af Rikets Ständer gillades. Lika med de 2:ne nästföregående riksdagarnes Banko-Utskott, hyser Utskottet den öfvertygelse, att ofvanberörda utlåning är olämplig för Riksbanken och således icke bör af honom vidare besörjas, utan derifrån afskiljas. Efter hvad Utskottet inhemtat, tillkom denna lånerörelse vid 1815 års riksdag och hade då till föremål att understödja odlings-företag i allmänhet, hvarefter den öfvergått till sin nuvarande bestämmelse att befordra laga skiften, i förening med nya bostäders inrättande vid utflyttningar från byar och hemman.
De vid Uppbörds Stämmorna inflytande Medel borde till KrigsCollegium skyndsamligen insändas, under Titel: Mötes Passe volance-afgift, hvaremot Provision och Bemiss-Lage, enligt Kongl. Brefvet den 15 December 1794, under föreskrifne vilkor af i frä - Den 8 Mars. 309 frågävarande Mötes Passevolance-afglft skola vederbörande till godo komma. 7:0 Rörande ersättning till Stamrotarrie af Hjelp-Rotarne för till Soldaterna lemnade Torp Mulbete, Vedbrand och Gärdslefång, liar Kongl. Mij:t, uti Nådig Skrifvelse den 13 Octoher 1812 till samtlige Ländshöfdirigarne, utom i Skåne, uppdragit dem att inom hvarje Län söka befordra frivilliga öfverenskommelser emellan Stamoch Hjelprotarne, om förberörde förmåners ulgörande efter Orters förhållande och Contracter, samt att der ersättning kunde komma att gifvas, densamma borde i spannmål eller andra varor bestämmas; men i fall godvillige öfverenskommelser ej skulle kunna träffas, agde Landshöfdingen, efter derom vid vederbörlig Domstol föregången undersökning, sådane ersättningar Stamocli .Hjelprotarne emellan bestämma. 8:0 Om Centonal-afgiften till Vadstena Krigsmanshus Gassa är genom Kongl. Brefvet den 2 Juli 1812 vordet stadgadt, att vid Skatteköp af Krono-Lägenheter, de ina inbegripas under namn af Rusthäll, Qvarnar, Utjordar, Urfjellar eller af hvad beskaffenhet som helst, hvilka ej äro till Mantal satte, lika Centonal, sorn för Krono Hemmans inlösande genom G:te Punkten af Kongl. Förordningen den 23 Januari 1811 är föreskrift vet, eller 6 Procent af Skatte-loseskillingen, hädanefter erläggas skall. 9:0 Om Saltpetter-tillverkriingen i Riket har Kongl. Majit uti Circulaiie till Dess Befallnings - 316 Deh 8 Mars. ningshafvander den 12 Februari 1S13 i Nåder forordnat. 1:0
Brefven den 28 October i83o och ij), Februarii 183r ,. af serskilde medel utgått, nemligen: Till en Införmatiöns-Gapitaine vid hvartdera Regementet i5o. En dito Subaltern-Officer vid d:o d:o 100. En dito Under-Officer vid . d:o d:o 5o. äfvensom 3oo R:dr tillsammans för hela Artilleriet till anskaffande af Läroböcker m.. m., eller sammanlagdt nytt årligt anslag af • • . • • - ■■ ■ • • *- . .• . • 1,200. ij Jemlikt serskilda Nådiga bref, hafva anslag blifvit beviljade till bestridande af kostnadferne i och för mathållningen vid Artilleri-Regementena; och har General-Fålttygmäslaren föreslagit det tillökade beloppets uppförande å den nya Staten med r,aS3: A) I och för Läkarevården vid Artilleri-detachementena å Dalarö, Carlstens Fästning, i Landskrona oeli; Jönköping äro, enligt serskilde Nådige Skrifvelser, arfvoden anslagne med tillsammans 3io R:dr. Dessa arfvoden, som hittills, tillika med det arfvode af 62 R:dr, Slolts-Predikanten på Ny-Elfsborg åtnjuter, utgått dels af 3:dje Hufvud-Titelns besparingar, . dels å Allmänna Indragnings-Staten, hafva nu blifvit föreslagne till uppförande med .. .. . ... . .. 372; och l) Jemte underdånig anmälan, att Tygmästare och öfrige vid Tyg-Staten tjenstgörande Officerare blifvit på Artilleri-Regementenas Stat uppförde, samt med framställning om. den förändrade reglering, sorn, sedan. Archli-Staten i Stock - Stats-TJtskottets Uti.
Från Hogv. Presle-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning godkändes Banko-Utskottets Memorial M 14, i anledning af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren ■/. F. Forsslund att infria åtskilliga af förre Riksdags-fullmägtigen Paul Hedström mot falska handlingar erhållna lån från Banko-diskonten. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande och Memorial: M 45, i anledning af väckt motion i fråga om tilldelande åt ordförande i kommunalstyrelse af ett exemplar utaf Svensk Författningssamling, m. m. Utskottets skrifvelseförslag bifölls, med tillägg vid dess slut af dessa ord: »äfvensom meddela de föreskrifter för samlingens förvaring och vård, hvilka Kongl. Maj:t kan finna lämpliga». M 44, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVs 26, angående väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar. Lades till handlingarne. M 45, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 52, angående väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Lades till handlingarne. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående anslag till ny skolhusbyggnad och nytt gymnastikhus i Carlstad; 2:o angående användande af uppkommande öfverskott å det för gymnastiska central-institutet beviljade byggnadsanslag till ombyggnad af det gamla gymnastikhuset å institutets tomt; och 5:o angående anslag af prostetunna från Borås pastorat till Prosten uti Åhs kontrakt inom Skara stift och Elfsborgs län. S. D. Upplästes och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående riksdagens förlängning. Från Prol.-Utdrag den Ii Februari 1866. 161 Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D.
I juridiskt hänseende har ej mindre Lag-Commiteen, än Utskottet sjelf på ett segrande sätt ådagalagt, att anteckningen i en handelsbok icke rättsenligt kan utgöra mer, än en presumtion för fordringsanspråkets riktighet, eller första beviset, att köpaftal ägt rum och att varorne bli 1 vit till den uppgifna gäldenären, eller för hans räkning, utiemnade. Det måste således altid innefatta en afvikelse från rättsbegrepp att, emot svarandens bestridande att hafva begärt eller på credit uttagit varorne, tillåta den, som uppställt fordringsanspråket, att med sin ed fylla denna andra delen af bevisningen, i stället att låta svaranden värja sig med edgång och sålunda åstadkomma den motbevisning, hvartill, i fråga om ett icke till fullo constateradt factum, tillfälle aldrig bör saknas. Men hvad i detta afseende gäller mot handelsbokens nu ägande vitsord i allmänhet, måste äga lika gilltig tillämpning på sådan bok, då fråga är om förhållandet emellan de handlande inbördes. Utskottets förslag medförer äfven den moraliska olägenhet att föranleda dubbla edgångar, enär bok kommer att åberopas emot bok, och det, i händelse inga andra bevis förefinnas, ej skulle gifvas någon annan utväg, än .12 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 92. att tillåta parterne å ömse sidor att besvärja hvar sin debitering, på sätt också hittills, i följd af den nu gällande lagstiftningen, ofta skett. Slutligen bar förslaget i statseconomiskt afseende den slöra skada med sig, att det uppmuntrar de handlande att ställa äfven den större credithandeln på bok och räkning, i stället för vexlar, löpande skuldebref eller andra discontabla papper, hvilkas allmänligare begagnande i en oberäknelig grad skulle öka hela landets rörelsecapilal. Man må nemligen ingalunda tro min mening vara, att ålägga de handlande hålla motbok öfver sina utborgningar till hvarandra; men lika olämpligt detta skulle vara, lika skadligt är det, efter min tanka, att i lagstiftningen liksom uppmana till dessa utborgningars ställande på årsräkningar eller conto-curanter ulan bestämda betalningsterminer.
Dess underhåll är kostsamt, och hvar oell en, som sett, i hvad skick meubler etc. i Kongl. Slottet derstädes befinna sig, skall icke anse anslagssumman för stor. Jag tillstyrker alltså bifall å hvad Utskottet i denna punkt föreslagit. Friherre Wrangel: Det är i synnerhet Drottningholms Park, som jag sökt taga kännedom af. Då jag yttrat, att hälften af anslagssumman åtgår till aflöningen, vågar jag med visshet försäkra, att den uppgår om ej till hälften, åtminstone till mera än fjerdedelen deraf. Der finnes en alltför stor och öfverflödig personal af arbetsfolk. Drottningholms park är visserligen stor, men ej större, än att enskilta personer hafva lika vidlyftiga parker, och om man jemförer desse sednares underhållskostnad med den förstnämndes, skall man finna en betydlig skillnad. Jag vet ej, hvarföre det skall vara Staten dyrare än enskilte, att underhålla 64 Den 21 September e. m. dylika anläggningar. Jag fortfar alltså att yrka den af mig nyss omnämnde minskning af ifrågavarande anslag. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm’. Till vidare upplysning får jag nämna, att de egentliga tjenstemännen vid Drottningholms Lustslott hafva i aflöning sammanräknadt omkring 3ooo R:dr, hvilket, då anslagssumman är 16,000 R:dr, således icke utgör en fjerdedel, långt mindre hälften, deraf. Hvad den omtalta mängden af arbetsfolk angar, får jag erindra, att canalernes uppgräfning fordrar stor arbetsstyrka, och ensamt kostar öfver 3ooo R:dr. Då Drottningholm är det enda vackra och dyrbara Slott, som Sverige äger qvar i godt stånd, befarar jag ej, att Ridderskapet och Adeln, genom njugghet i anslag till detsaminas underhållande, skall låta det råka i förfall. Herr Hjerta, Gustaf'.
Josua skrattade förläget och blef röd ända upp under det småknollriga, gula håret. På kvällen hade Truls rest vidare till Malmö, der han följande dag hade papper i banken att ombestyra. Han sökte Ek, och fann honom på Frimurarekällaren. Han hade ingenting att dricka, satt för sig sjelf och såg arg och förgrämd ut samt sökte gurgel med alla. Han kände alla, och alla kände honom; och derför torkade de af sig hans oförskämdheter utan att låtsa vidare derom. Ek utslungade sina invektiver med ögonen fästa på Truls snedt genom glasögonen, – bruna hundögon, hvilka tycktes sorgset-likgiltigt säga vännen: ja, så ondsint har jag blifvit; och jag njuter af att vara det; och jag vet att det är simpelt, men det bryr jag mig heller inte om; och jag ser att du är förvånad, men jag gör likväl som jag gör; – det är mig bosch alltsammans. Och de hade sexat samman och supit samman för sig såsom i gamla dagar och satt sig hän i en vrå för sig; och man hade bullrat och skrålat omkring dem, och de hade sjelfva talat helt stillsamt om gamla dagar; och då hade Ek sagt med ett vekt och bittert smil i sitt förgrämda ansigte: «Nej, densamme blir jag aldrig mer; mig gaf det med Malm knäcken.» Och de hade tidigt skilts åt, och Truls hade sutit en hel timma uppe på sitt rum hos Kramer utan att vilja hvarken gå ut eller till sängs, – förstämd, tom och olustig. Och nu, i dag, för en liten timma sedan ... Han hade stannat kvar på jernvägsstationen för att utfå posten. Det hade blifvit tomt i väntrummet; bara han samt ett fruntimmer, som höll sig borta i den mörkaste vrån af det halfskumma rummet utan att röra sig. Hvarför går hon inte sin väg, undrade Truls. Kanske väntade hon på nästa tåg, som mötte vid grannstationen. Han tyckte, hon stod och såg på honom, och gick nyfiket närmare. Gjorde slaget bort till dörren och tillbaka igen, – han låtsade, som om han ingenting sett eller känt, ehuru det gifvit en stöt genom hans själ. Men månne det också verkligen varit hon?
Doctor 1'inzsts6iu8 inlemnade Memorial om de af Högloft. Bewillnings - Utffottet upgifne Förstag om Taxeringens förrättande i Städcrne, Gymnasier och Acadenrrer i Riket kunna icke med hwarandra förblandas pä ett sätt, som ej är förenligt med gällande Författningar, Gymnasierne äro i wista afseenden beroende af Magistraterne i Städerne, och i Expeditions-mäl af Länets Höfdingar, inför hwilka de fördenstull bade kemna och böra af tillförordnade Taxeringsmän beskattas. Men Acadcmierne äro i alla afseenden bade utaf den ena och den andra af bcmäldte Jurisdictioner oberoende. Univcrsitetcrne äga i Swerige likasom i andra Län, der, enligt hwad allmänt bekant är, sina egna Iurisdics tioner,.det will säga, deras egna Domstolar och deras egen Executor. Hwadan följer siena sidan, att inga Police-Fvrfattningar i Städer, der Universiteter äro, gälla utair att'först wara underscrefne utaf Rector och Sena, tus Acadcmicus saint widare,af Borgmästare och Räd, och pä den andra, att inga skuldfordringar af personer, som lyda rinder Universitet, eller i dest Mantals - längder äro upförde, kunna af någon annan utmätas, ej heller per, sincrne af annan Magt ! Fängelse inmanas, an afAcademiens Ftcctor, ware sig inom Staden eller inom ett wistt miltal deromkring pä Landet.
Hans Excellence Herr Grefvert ock LandtMar skalken föreslog, alt orden: med Konungen måtte förändras till: mot Konungen. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till antagande i öfrigt af Utskottets förslag tiil 5 Mom. af 7 §. Ropades Nej. Den 3 Augusti e. m. Uppå derefter af Haris Excellence framställd proposition beslöt Ridderskapet och Adeln, att ifrågavarande Moment skulle erhålla följande lydelse: Adelsman, som flyttat sitt bo och hemvist utrikes, pä sätt §. 32 af tya3 års Adelida Privilegier omförmäler, samt sådan Adelsmans Son, intilldess han åter till Fäderneslandet inflyttat, och lagligen styrkt, att hans förbindelse med fremmande magt upphört; att han sig mot Konungen med ny Trooch Huldhetsed förpligtat, samt att han, de 3:ne sista åren, förrän han sig till säte och stämma anmäler, här i Riket skattskrif ven varit. 6:o Afkomling i fjärmare än första led frun en på ofvannämnda sätt utflyttad Adelsman, intill dess han uppfyllt de i 5:te punkten föreskrifne vilkor, och dessutom erhållit Konungens serskildta Nådiga tillstånd att inträda i sina förfäders rättigheter. Bifölls. 7:0 Adelsman, hvars Åtteledning från Stamfadrén ej af Riddarhusets Genealogiska Tabeller tydligen utvisas, eller, der dessa befinnas bristfälliga, sådan Åtteledning ej styrka gitter. Denna redaction blef af Ridderskapet och Adeln godkänd. i6o Den 3 Augusti e. tn. 8:0 Adelsman, som är LandtMarskalk eller Talman eller Riksdagsman af annat Stånd. Hvilket Moment af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr von Hartmansdorff: Jag kan ej påminna mig, att någorstädes i den nya RiddarhusOrdningen blifvit förbjudit för den, som är under concours, att hafva säte och stämma på Riddarhuset. Detta har liittils alltid varit förhållandet, och synes äfven hädanefter böra så förblifva. Jag anhåller att någon af RiddarhusUtskottets
Uti afgifven förklaring å detta memorial, har Häradshöfdingen Lund, under åberopande af innehållet utaf hans till mig aflemnade förklaring, hufvudsakligen, hvad anginge det yrkade ansvaret, bestridt tillämpligheten af 1 Cap. 12 §. Rättegångs-Balken, då Häradshöfdingen icke fällt origtig dom öfver ofvannämnde häktade personer, eller derföre vore tilltalad , äfvensom Häradshöfdingen ansett 5 §. af 24 Cap. nämnde Balk ej hit hörande, emedan detta lagrum endast skulle handla derom, att enskild part ej inom föreskrifven tid af Domaren utbekomme sin Tingsexpedition, och hvilket lagrum Häradshöfdingen förmente vara upphäfvet genom senaste Expeditions-taxa, der svårare påföljd för Domarens försumlighet i delta hänseende bestämdes; i anseende hvartill Häradshöfdingen till Kongl. Hof-Rätten hemställt, hvad afseende den af Advocal-Fiscalen gjorda jemförelse emellan viglen af skyndsamhet i häktade personers och andra parters expeditioners ulgifvande förtjente, då dessa pligter koramo i strid med hvarandra; hvarjemte Häradshöfdingen, beträffande slutligen den fordrade ersättningen af Fång-tractamentet, till Kongl. IIof-Rättens pröfning öfverlemnat, om sådan ersättning kunde honom åläggas för Syren, hvilken i allt fall, efter utstånden annan bestraffning, skolat till fästning afsändas och der jemväl på Kronans bekostnad förplägas; och har slutligen Ad vocat-Fiscalen Pfeffer, vid muntligt förhör inför Kongl. Hof-Rätten den 18 sistlidne April, på gifven anledning, förklarat, att då skäl vore till den förmodan, att Smideshandlanden Malmqvist och hans son genom ett och samma Utslag blifvit sakfällde, så alt den af Häradshöfdingen Lund öfver dem hållna ransakning utgjort blott en enda expedition, Ad vocat-Fiscalen inskränkte sitt emot Häradshöfdingen gjorda påstående i afseende på böternas belopp, till 100 Daler Silfvermynt.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion, bar Lars Pettersson från Blekinge Län föreslagit, dels att då arrestanter skola, under bevakning af Krono-fjerdingSmän, forslas till närmasta Kronoeller Häradshäkte, desse bevakningsman måtte åtnjuta Kronoskjuts-lega för En häst, fram och åter, med iagttagande likväl, att, om fångarne äro två till antalet, bevakaren då åker på samma vagn efter tvä hästar, dels att fjerdingsman måtte, när de anbefallas vara tillstädes vid marcher, skjuts ombyten m. m., undfå af Statsmedlen skjutsersättning för En Häst med 16 sk. Banco milen från hemvistet och tillbaka. På sätt i motionen uppgifves, bestås icke Fjerdingsman någon gcdtgörelse för besvär och tidspillan vid arrestanters forslande eller vid manskaps transporterande medelst Kronoskjuts; men som i förra fallet Fjerdingsman - Siats-Utskottets Utlåtande, Nto 1^9• 21 män åka efter samma häst som fången, samt i det sednare, för den händelse de skola transporten eller marchen åtfölja, de få begagna den Kronoskjuts, hvilken för tillfället uppbådats, så tillskyndas dem icke eller några serdeles kostnader i och för nämnde förrättning-ar. Deremot äro, enligt Kongl. Kungörelsen den a5 Januari 1842, fjerdingman berättigade till skjutsoch tractamentsersättning vid besigtningar, värderingar m. m. för K ronans räkning; Och då för öfrigt fjerdingsmäns-befattningarne äro förenade med så beskaffade bestyr, som svårligen kunna i hvarje påkommande fall serskildt af Staten vedergällas, anser Utskottet sig icke kunna å Lars Petterssons ifrågavarande motion tillstyrka bifall. Stockholm den i3 Januari 184b. Bih. till Rik. St. Ant. till Exp.-Utsk. den i5 Jan., kl. i e. ta. Utlåtande, i anledning af väckte motioner om upphörande af Embetsoch Tjensternäns skyldighet att aftjena begrafningshjelp. (I. A.)
När då bland dessa punkter KammarCollegii lönereglering förekommer, torde denna punkt böra inflyta, enär upplyst är, att Utsk:s uppgifter i denna fråga icke äro med rätta förhållandet öfverensstämmande, och det så påtagligt, att det ej kan bestridas; ty om de här nämnda stater och de K. bref, som derför ligga till grund, läsas till slut, får man se, att ledamöternas antal i detta Collan ända till år 1831 varit större, än det nu är, eller att Kammarrådens antal under den tid, Finland var förenadt med Sverige, städse voro 7,8 å Cf. Det har blifvit yttradt af Frih. Ehrenborgh, att inbjudningar till Medstånden endast i stora principfrågor borde kunna äga rum, utan afseende på dessa Stånds beslut. Jag frågar: Är det icke lika stort, om icke större skäl, att inbjuda sina Medständer att instämma i de beslut, som tillkommit i följd af erhållen upplysning om rätta förhållandet, hvarom ett TJtsk. meddelat oriktiga uppgifter? Jag skulle tro , att då ett Stånd frångått Ut[k:s tillstyrkande på grund deraf, att dess uppgifter blifvit vederlagda, böra de öfriga Stånden sättas i tillfälle att, i följd af meddelade upplysningar, kunna rätta de misstag, hvartill Utsk:s framställning kunnat gifva anledning. Det måste vara enligt med rätteg:sordningen i alla stater, att ingen dom kan anses så bestämd , att icke resning af Högsta Magten kan lemnäs, då nya skäl förekomma. Jag kan således icke annat än yrka, att Hr Gr. o. Landtm, måtte göra propos. på den Frih. Boye föreslagna inbjudning, då R. o. Ad kommer i tillfälle att afgifva svar, huruvida Ståndet densamma vill bifalla eller ej. Gr. Cronhjelm: Jag ber alt få vördsamt förklara, att denna öfverläggning är en af de mest oformliga, jag 34S Dc 11 r 3 A 11 g u s t i f. ul - in om Riddarhuset haft äran afhöra. En sadan har vid ingen föregående riksdag, åtminstone ej vid någon af de arne sista, ägt rum, och hade då icjte kunnat få äga num.
Ifall det, hvilket jag kanske har skäl att förmoda, ej skulle blifva mig medgifvet att få min reservation communicerad MedStånden, förrän en votering'gifvit sitt utslag; så hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm., huruvida det kan vara ändamålsenligt att anställa "en votering derom, huruvida jag skall hafva rätt att få detina reservation MedStånden meddelad, då, så länge samma stadgande, om hvars iakttagande voteringen anställes, qvarstår i grundlägen, frågan är af den beskaffenhet, att jag på nytt kan reservera mig, och således intet är vunnet — om, säger jag, det för alt spara alla vidare voteringar ej kunde vara ändamålsenligast, att anställa en votering in genere, hvilken bestämmer örn 57 §:u Riksd.Ordn. skall efterföljas eller för denna riksdag an - i8o Den 8 April e. m. ses livilande, oell ingen vara berättigad få någon reservation MedStånden comrnunicerad; ty annars lärer ej annat vinnas, än att, om genom en votéring blir mig vägrad communication, jag reserverar mig mot detta beslut och begär, att samma reservation med MedStånden communiceras. Jag vill härmed hafva förklarat, alt jag ej låter min ratti detta afseende falla förr, än alla utvägar äro mig afskurna. Med hvad Jag och rättvisa detta kan ske, lemnar jag åt andra att eftersinna, och hoppas, att man icke kan förvägra mig att få detta förfarande communiceradt samtid och efterverld. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af Hr Munck af Rosenschöld afgifna reservation bokstafligen innehölle deri motion han vackt, och hvars remitterande blifvit vägrad. Sedan remissen blifvit vägrad, hade Hr Munck af Rosenschöld begärt motionens communicerande med de öfriga RiksSttn , men hvilken begäran, då den för R. o. Ad. föredrogs, blef af Ståndet afslagen.