Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä ! anledning häraf den wid Ingresten lill Bewillnings-Förordningcn gjrn dc anmärkn ng alt fördelningen i Be'rillnings ch Krigsgärd icke de-uki fans införd, förföll, skulle lamma Ingift såsom justerad anses. Likaledes upplästes sll nutlri^m följande: 3Lörd f a ni t Memorial Uli Memorial af den 29 Nowembcr förledil är, an, gärnde Kongsgärda ne j allma»! ek, har State-Utsk^M uvpgifwit förhällandet med Kongvgärtarne Alnerup och Llonia Kloster, af similia den sörre innehaswcs pä. Lön och under Arrende as Landshö'dingen i Malmöhus Län och d»n sednare af Laiidssiösdingni pä Gottland, hemstallandcs Utffottct harwid, attoni Landspöfd nge,afföni gar, ne vä Gottlan:' och i Malmohus Län Maroa reglerade Utan sammanbindning med Arrenden pä berörde Äongsgärda», som spnes wara det rätta, sa kunna Veste Konga, gardar, disponeras, pä satt Riksens Högloft. Stander nu sinna för godt forordna om andre ledi e blinvande Koitgogärdar eller ock ordenteligcn indelas pä Landshöfding-rncs Löner, derom likwäl ftrflild undersökning torde böra föregä ett slutligt asgöraftde, Wid sörehaswandet af delta Betänkande har uti Hög, wördigg Peestc-?tändct blifiint anmärkt», att dcste Kongs, gardar mätte rcduccrao och ordenkli-e loner Landssiösdin, garne w d blitwande Bocänccr k drstas ställe tildrlaS.
I Göteborg, Örebro, för att icke nämna tiotal af andra städer, hafva läroverkshus bekostats af Staten; och sedan detta skett, pålade man skolungdomen en skatt, som skall kapitaliseras och förvaltas för hvarje läroverk särskildt, och sålunda för de större, som redan fått byggnader, är öfverflödig och för de mindre otillräcklig. Från äldre tider tillbaka har Statens förbindelse att underhålla läroverksbyggnader varit erkänd, och en särskild kassa, under namn af stiftsbyggnadskassa, dertill bestämd samt serskilda inkomster dertill anvisade. Men denna kassa, som förvaltas af stifts-styrelsen, användes till byggande af läroverkshus i stiftsstaden och har icke kunnat räcka till vid den ofantliga tillvext i lärjungarnes antal, som inom några år inträffat. Wenersborgs läroverksbyggnad, af nyo uppfördt år '1841, med afseende å dåvarande antal af lärjungar, som uppgick till 80, var ännu år 1861, då läroverket förändrades till fullständigt, äfven på klassiska linien, fullt tillräckligt för lärjungarne, som då stigit till 150. Men efter denna förändring steg tillvexten på en gång, så att antalet nu öfverstiger 250. Det är omöjligt att dessa kunna rymmas i ett hus, som byggdes för 80 å 100. Också, ehuru staden, för att fylla sitt åtagande att skaffa hus, hyrt sex särskilda rum i ett annat hus, och derjemte låtit inreda rektors boställsvåning till skolrum samt hyra särskild bostad till rektor, är lokalen så otillräcklig, att ungdomen sammantränges i osunda rum, hvartill, med afseende å qvalmet, fönster och dörrar måste hållas öppna, hvilket förorsakat sjukdom och dödsfall; att det icke finnes något gemensamt samlingsrum för bön; och att, då ungdomen skall samlas, detta måste ske på 224 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. No 110. gården, under bar himmel, såsom skedde vid sednaste examen. Staden kan omöjligen, då den för 24 år sedan byggde ett nytt skolbus, nu uppföra ett annat
Hennes tankar och drift till ändlöst ändamål ila: Hon, som är odelad och en, hur kan hon då trifvas I ombytliga, ändliga ting, som städse fördrifvas? Falsk, ostadig är ron, som sig på menniskor stöder; Plågsam, tärande ron, som gyllene skatten framföder; Blind, sjelfdödande ron, som vällust-strömmen utgjuter: Trängtande själen af er en slät förnöjelse njuter. Öppna din andliga syn, du andliga himmelska låga! Sträck till himlarna upp din åtrås hela förmåga! Skapade tingen välj icke så, att Skaparen glömmes: Dessa förgås; det Eviga blott har fröjd, som ej tömmes. Under denna lärorika tid hade hon fyllt sitt femtonde år, och tillryggalagt mer än hälften af sitt sextonde, då hon, en juni-dag 1734, blef inkallad till sin faders sotsäng. Han hade legat der i sju månader, och såg nu sitt lefnads-slut nalkas. Med nöje fann hon sin vise vän stående vid hans bädd: men detta nöje uppblandades med en besynnerlig känsla, då den döende yttrade såsom sin yttersta och oföränderliga vilja, att de skulle taga hvarandra till man och hustru. Någon svårighet härvid å hennes sida kunde han ej föreställa sig; han förtröstade, att hennes dotterliga lydnad skulle äfven efter hans död förblifva sig lik; hennes stumma häpnad tillät denna uttydning. Dermed gaf han henne sin välsignelse, och gick ur verlden. Länge tänkte hon blott på sin stora förlust; och det var henne angenämt, att finna sin sorg troget beledsagad af Tidemans. Men ändtligen besinnade sig hennes minne på det oväntade faders-beslutet om deras framtid. Hon skulle från hans lärjunge förvandlas till hans älskarinna! hans maka! Från denna stund öppnades hennes ögon för omständigheter, på hvilka hon dittills aldrig gifvit akt. ”Såsom Philosoph”, berättar hon, ”var han mig kär att höra; men såsom Fästman, odräglig att se.
Jag anhåller nu, efter som jag har ordet, att i denna fråga få tillägga några ord med hänsigt till den lag, som man i början af nuvar. statsskick har gjort, och som grundlägger legaliteten af hvad som är skedt i full öfverensstämmelse med 80 § Reg.F., och ej deremot som StatsUtsk. behagat säga. Den är nemi. att igenfinna uti riksdagsbeslut af den 2 Maj 1810, deruti samtlige RiksSt:n förklarade sina medgifvanden att frånträda rättigheten att uteslutande besitta viss slags jord, alt uteslutande utgöra vissa slags onera etc. etc. Från dessa concessioner kom man jemväl sedan till det beslut, att all oroterad jord skulle roteras, och således både säterioch utsocknchemman och alla andra, som ej varit förut rote - Den 22 Juni e. m 221 rade. Ifrån det första och till det sista af 1810 års riksdagsbeslut finnen J, mine Hrr! alt hvad som skett med Halländningarnes rotering, är lagligt och fullkomligt öfverensstämmande med 80 § Reg.F., och Utsk:n hafva ej granskat roteringsverket som sig hör, om de påstå, att der finnes en enda rote oriktigt roterad. Hr von Troil: Frih. Palmstjerna har uppmanat Utsk:n att, om denna fråga å nyo komme under deras öfverläggning, fästa synnerlig uppmärksamhet på de Skånska förhållanderna. Dessa hafva ock ej undgått Utsk:ns ledamöter, utan hafva de ifrån frågans första handläggning derå fästat sin uppmärksamhet ; och jag får för min del säga, att det är just det af Frih. Cederström omnämda förhållandet, att åtskilliga frälse-hemmansegare i Skäne icke åtogo sig ordinarie rotering, då den ålades denna provins, som har i Utsk:ns tanka än mera invecklat frågan. Skulle det vid förnyad granskning befinnas, alt ibland dem icke finnas några utsockne-frälsehemman, utan endast insockne; sä erkänner jag för min del, att det kan gifva en ytterligare ledning för Utsk:n att möjligen komma till ett annat resultat. Frih.
Va apparaten sådan beskaffenhet, hvarigenom omöjligen kunnat förekommas att brännvinet blifvit vida skadligare än denna dryck i och för sig sjelf alltid måste vara. I Preussen är det allmänt erkändt, att beskattningen icke kan med hågnn säkerhet beräknas efter panherymden, utan måste bestämmas efter mäskekaren; men då kan det omöjligen löna sig alt drifva handteringen i smått, och följden skall således blifva, att husbehofsbränningen aftager och slutligen upphör, Och Statens inkomster i män delaf ökas, enär det är lättare alt controllera den större än den mindre tillverkningen. Jag kan således med all aktning för min värde vän, hvars yttrande jag nu besvarat, icke erkänna, alt det systeme jag försvarar är stalsCkonomiskt eller moraliskt oriktigt, under den distinctioh, som jag redan nämnt. Jag har icke vidare att tillägga* utan förnyar min anhållan om den propos,* sohl redan är hegard. Frih. Cederström, Jacob: Man har uti sednast afgifna yttranden betraktat brännvinsbränningen nr ren ekonomisk, ren moralisk och ekonomiskt moralisk synpunkt. Om, med åsidosättande af dessa oegenlliga epilheter, man håller sig vid frågans ekonomiska beskaffenhet, så synes det Otvifvelaktig!, att man måste öfvergå på Frih. Hamiltons förslag alt icke bestämma beskattningen efter pannornas ilian efter mäskekarens rymd. Man behöfver endast kasta ögonen på förteckningarna öfver anhängiggjorda brottmål 16 H. 29 Den 9 Nert ruber f m. rör:de begagnande af oriktig brännvinsredjkap de sednare åren, för att finna att sjelfva förordningen och de täta för-* ändringarne deruti alstra förbrytelser. Om deremot rättigheten att bränna brännvin blir fri, i full öfverensstämmelse med hvad R. St, vid 1809 års riksdag åsyftade, så lärer väl deraf följa, att R, St. icke behöfva sysselsätta sig med bestämmandet af controller, utan kunna öfverlemna åt K. M. alt bereda controller, så att afverkningen, beräknad efter mäskekarens cubik-innebåll, mä kunna bestämmas till högsta möjliga belopp.
Lag grundade rättigheter, samt då det icke kan vara billigt, att en Stad, som genom naturhändelser förlorat en fordom god hamn och derigenom möjligheten att af större Fartyg sig begagna, skall erfara nya missöden genom inskränkning i de handelsförmåner densamma, såsom Stapelstad tillkommer, har Herr Cronius anhållit, att Riksens Ständer, efter pröfning af ofvananförde omständigheter* 334 LagUtskotttts Betänkande». ville till Kongl. Maj:ts nådiga bifall feresia en sådan jemkning och modification af SeglationsOrdningen, att Staden Christianstad må tillåtas, att med sine egande däckade Fartvg , under femton Lister, lian hamnar vid Östersjön, i retour-laddning införa alla till införsel och förtullning i Riket, efter gällande Föi fa> tningar, tillåt ne varor , dock utan rättighet, att sådane varor på Nederlag upplägga; oell har Cronius, uti ett särskildt Memorial, ansett den för ChiistianStad sålunda bpgärde förmån böra blifva gemensam för Rikets alla HandelsSläder, hvilka med Christianstad befinnas uti lika belägenhet, att ega Fartyg under 15 Läster, samt dess gjorde förslag böra såsom princip-fråga betragtas, med hänsigt till Städernes allmänna behof af en mera utsträckt handelsf: ihet. Enligt Yällofl, BorgareStåndets, med förenämnde Memorisler följagtige Proto» colhUtdrag, för den 04. och stö sistlidne Febru-arii, hafva RiksdagsFullmägtigarne, Herrar Hemberg och Fornander med Motionen sig förenat, till vinnande af enahanda fördel för Ystad och Calmar, med tillägg af den sednare, att flere små Städer hafva många fartyg om femton lästers drägtighet och derunder, samt skulle till största delen utestängas från möjligheten att införa vi^se varor från Utrikes Ort, om ej desse mindre Fartyg finge dertill begagnas; att den öfverklagade Författningen redan fört mången i olycka; och att i Calmar ny - I Lagutskottet!
Lag, som icke ens har någon likhet med den förra, 06) inskränker ärrenäs-tiden ä ärfd, bördköpt och wederlags jord, til fyra ar efter Jordägarens död, fastän arrenclc-aren da icke wore ute; Lifsridsstädja är alldeles utefluren, ock blifwer således icke gällande ömarken för ?tbo eller dest Enka; och jämwal saknas föreskri st huru förhällaö mä om Z-l Landtbo och >^rrsnäs'or dör, inom stadjeären, och hwatz rätt votz Enka och arfwingar da äga, al behålla Hcmmanet. Sa nödigt de'' är, at för Landtbo och ^rrenöswr stadga en saker besinning a sadan ford, som ej i IVtt,- msnts kan botttgifwag; likaså angelager blir det äfwen, at a astjngetastigheten inchräuka srrenäs-tiden, sa at den icke kan utsättas lil i a 200 ar, hwilker skulle medföra oreda i äganderätten, och utestänga Jordäga. rens efterkommande ac tilrräda en Egendom, som icke blifvit athand. I anletz'ing bw. p ' lag, som wid Lag-UkchoktetS ös» werläganingar yttrat snsrtlld mening, ödmjukast wagar hemställa: i:o At 16. Cay. r;. §. Jorda-Balken endast i sä matto andras, ac köp hädanefter icke chali bryta Legostämma ä Lant er, men med Hyres - LontraLker om Hus och Jord i Sraden söcblifwcr ester samina chs innehall. 2:0
Utom det att eli dylikt erkännande å Utsk:s si<la alldeles icke innefattar något tillförbindande pä förband alt vara nöjd med någon annan representationsförändring, än den som i allo uppfyller ändamålet, sä torde jag dessutom få fästa uppmärksamheten derpå, att de Heste ledamöter af detta Hus, som yttrade sig under discussionen vid det hvilande representationsförslagets förkastande, förklarade, att de icke skulle hafva något emot en representationsförändring, så vida den nemi. vid togs på ett ändamålsenligt och för del allmännas båtnad gynnande sätt, och att (lere af desse ledamöter derjemte förklarade sin önskan, alt en dylik förändring snart måtte kunna lillvägabriugas. Afven jag tillhörde deras antal, sorn yttrade en sådan önskan, och det med det allvar och den uppriktighet, som ett så vigtigt ämne kräfde; och under loppet af denna riksdag liar jag allt mer och mer lärt mig inse, alt föga kan till båtnad för det allmänna uträttas under vår nuvar. represenlalionsform och vårt nuvar. arbetssätt. Den nuvar. representalionsformen har visserligen för sin lid varit ganska ändamålsenlig och för det allmänna verkat mycket godt; men det torde icke innefatta något öfverdrifvet påstående om jag yttrar, alt den numera öfverlefvat sig sjelf och mäste lemna rum för en lefuadsfriskare och ändamälsenligare sammansättning. Vi hoppas, att en dylik snart måtte inträffa. Till grund för detta hopp ligger icke blott, den allmänna öfvertygelsen om bchofvet deraf, ulan äfven Styrelsens i detta afseende här tillkännagifua önskan. Dessa förhoppningar synas mig utgöra tillräckliga anledmr för en sådan slatsmanna-åsigt, pä grund hvaraf man skulle kunna tillåta sig en i politiskt afseende sä föga vigtig åtgärd, som att besluta, huruvida en Ridd.seeret. skall tillsättas på förordnande eller på stat.
Lampor, af sammansatte eller såsom arbetade ej specificei Skålp. - 8 rade ämnen too R:dr v. 33 tö — Fr ia. F ri. Lampvekar, se vekar. Limoner, friska, se Citroner. Limoner, salta, se frugter inlagde. Limonsaft, se Citronsaft. Linön, se väfnader, Linne - Bil. till Expeditions-Utskotlets Förslag till lind. Skrifvelse N.o 3o8. 63 Tullvärdc. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull Utförseltull. Ljus: 5 Talg • I Lisp. 3 16 — 36 — Stearin och margarin 1 Skålp. 12 — VFr ia. 4o — Vaxgula I Skålp. — 16 -— i [ 2 — hvita och spermaceti I Skålp. 20 — Fr Ljuskronor .. t 00 R:dr v. 33 16 — ia. Luktvatten, alla slag, (GaskorSkålp. Fr t — nes vigt inbegripen) I — 12 — itt 24 — Lumpor 1 skålp. I Skålp. — 2 1 Läder, mer eller mindre beredt Carduanskinn och maroquin samt andre färgade eller 3 tryckta skinn I Skålp. — 42 — ' i — Hvita skinn Jufter eller sä kalladt RyssI Skålp. 1 2 3o — läder ... I Skålp. — 9 — 24 — Klippings-skinn Mentade hudar och skinn, I Skålp. r G samt smordt och passer-lä- Skålp. >Fi itt 32 — der ... I Skålp. — 15 — l Barkade eller garfvade hul dar och skinn, säloch blankläder, samt kalfoch 1 andra skinn till öfverläder 3 2 — här ej nämnde I Skålp. — 8 — J i Lök, alla slag, ej specificerade I Lisp. — 16 6 Machinerier, ej specificerade . 100 R:dr v. 25 Fr i a. 36 — Magnesia ...
Då hon lade sin hand på hans axel — » god morgon, älskade pappa; det har väl icke händt något — något styggt? » — vände han sig om. » Något styggt; åhnej — icke så farligt, skola vi väl hoppas. Farbror Axel har blifvit plötsligt sjuk, och jag måste genast fara till honom. Men det är j u i alla fall för tidigt att oroa sig, innan vi veta något närmare. » » O, så ledsamt », brast Sonja ut med oförställd smärta; » hur — när — hvem har sagt det? » » Se här; j a g har fått telegram i dag tidigt på morgonen. » Han sträckte fram mot Sonja ett sammanskrynkladt papper, som han höll i sin hand; men när hon nervöst grep efter det, drog han det häftigt tillbaka, som om han plötsligt besinnat sig. » Hvad — får jag icke se det? » — sade Sonja. » Du fördöljer dock något för mig, pappa. Jag Förslag till matordning för veckan 2 1 — 2 7 april. S ö n d a g: Soppa på svinöron; grisstek med äppelmos; gräddkaka. Måndag: Brynt hachis; sagosoppa. T i s d a g: Salt oxbringa med potatispuré; tisdagssoppa. O n s d a g: Torsk med makaroni; puré på torra gröna ärter. Torsdag: Kalfkyckling; drickssoppa. F r e d a g: Korfkaka; falsk nässelkål. L ö r d a g; Gös med skiradt smör och hackade ägg; puré på bruna bönor. Det var afsändt från Wiesbaden. Detta slog Sonja först. » Wiesbaden? » — sade hon och såg u p p; » jag trodde farbror var på Lindestorp. » » Ja, det trodde också jag. Men det är j u ej så underligt. Du känner j u, hur plötsligt o c h oväntadt hans reslust kan vakna. » Men så — som en blixt bländades hennes öga af detta kvinnonamn, okändt, aldrig förr hördt, anadt! » Käthe Benlson? » — upprepade hon hviskande och lät handen, som höll papperet, sjunka.
Södertelge CanalBolag icke böra leranäs titan hjelp; men jag kan likväl icke tillstyrka oinskränkt bifall till Utskottens första Betänkande, ehuru jag erkänner, att jag deltagit i det beslut, hvari Utskotten den gången stadnade; utan jag anhåller om Proposition i enlighet med en af Grefve von Schwerin emot detta första Betänkande afgifven reservation, hvilken lyder som följer: i händelse Rikets Ständer skulle vilja bifalla Utskottens förslag , tillstyrker jag, att, i likhet med hvad i afseende pä reparationsfonden för Götha Canal blifvit föreslaget, dervid må göras det förbehåll, att reparationsfonden förblifver innestående i RiksgäldsContoret mot ränta, intill dess behofmet af dess användande uppstår. I Herr von Hartmansdorff: Om en Canal, sådan som Södertelges, hvilken både ar ganska kort och företrädesvis gynnad af en liflig fart, ej kan sjelf bära sitt underhåll: så må dess förfall gerna vittna om de obetänkta Canalföretag, vi gjort. Dessutom anser jag så mycket origtigare att lemna vidare understöd åt denna Canal, sedan han Blifvit färdiggjord, som Rikets Ständer derigenom skulle taga på hand för samma bidrag framdeles, åt Götha Canal. Man skulle då säga, att hedern och alla andra vackra bevekelsegrunder, som i dylika fall pläga åberopas, ålade Rikets Ständer att göra detsamma för Götha Canal, som de nu gjort Den 19 Februarii f. m. 591 för Södertelges. Jag förnyar derföre min anhållan om bifall till Utskottens senare Utlåtande, och hoppas att det blir Ja-propositionen. Herr Rosenblad: Jag vill blott, i anledning af Herr von Hartmansdorffs senaste yttrande, erinra, att sedan den värde ledamoten så förtjenstfull bidragit till utarbetande af det afgifna Betänkandet rörande anslag till Götha Canals fullbordan, under vilkor af säkerhet både för vinnande af detta mål och för Canalens framtida underhåll, och Rikets Ständer detsamma bifallit, äger jag för mycket förtroende till säkerheten af hans beräkningar för att dela den farhågan, att Götha Canal framdeles skall behöfva understöd af Allmänna medel till en reparationsfond.
Månne icke läroverkens omdöme härvid torde höra tillerkännas större vitsord, än de tvenne enskilde ledamöternes, af hvilka ingendera gjort lärareyrket till föremål för sin verksamhet eller deruti haft tillfälle förvärfva den personliga, i lärareverksamhetens utöfning vunna, erfarenhetens insegel å sina åsigter i dessa ämnen? 1 afseende på Hr Carlesons invändning att besagde läroböcker icke borde tillmätas någon större förtjenst, af den orsaken, alt de endast skulle utgöra en compilation af andra hislorieskrifvares arbeten, och sålunda, med undantag af en liten lid, eller perioden efter 1809, icke lära grunda sig på sjelfständig forskning, får jag anmärka, alt ett sådant sätt alt bedöma förhållandena, skulle frånkänna, om jag lager de sköna konsterna till exempel, Gravören och Lithografen, som till allmännare kännedom sprida det bildande uttrycket af de stora målaresnillenas ide'er, all förtjenst. Så har man likväl icke hittills bedömt detta deras arbete! En skrifställare, som eger förmågan, alt inom det trånga utrymmet af några få blad, på ett klart, tillfredsställande och intressant sätf, sammanfatta de stora talenternas forskningar inom his’oriens gebiet, måste, efter min tanka, alltid i sin mån förtjena aktning, och delta så mycket mera, som man kan vara öfverlygad alt äfven hos de s. k. bildade, de först inlärda och mest concentrerade intrycken af hvilket studium som helst, längst qvarblifva i minnet och begreppen; det är derföre ganska vigligt alt dessa elementä - 54 Den 14 Juni. ra kunskapsmått äro genomträngde af sanning, klarhet och ett ädelt åskådningssätt. Den erfarenhet, som jag tror i förevar, fall vara talande, innebär att Ekelund, genom sina läroböcker, hos ungdomen ganska allmänt spridt intresse för historiens studium och föranledt till sökande af ytterligare näring för kunskapen inom denna vetenskapsgren i utförligare historiska skrifter. Jag nödgas sålunda vidhålla den öfvertygelse, att Ekelunds minne förtjenar någon välvilja af den nuvarande generationen; och sedan han sjelf ur tiden bortgått, uttryckes denna välvilja bäst genom något understöd för hans i fattigdom efterlefvande enka.
Det är derföre vigtigt för Nationen att under närvarande conjunclur öka sitt ägande silfverförråd, både för att genom störr.erp-' Dc n 12 Febr nar i i e. in. 9 rclse-capital vinna mera ledighet uti de inrikes förhandlingarne, och äfven för att vid vissa tilfällen, t. ex. svåra missväxter, åter kunna exportera någon del deraf. Men Mine Herrar, detta ökande motarbetas genom upptagande af utländska silfverlån, ty handelns natur är att föra en vara från den ort, der hon är öfverflödig, till det ställe der hon behöfves. Ingen vill importera en vara, sorn ej mera kan afsättas. Om man derföre genom lån fyller nationens hela behof af silfver, är ej mera möjligt att det genom handeln kan inkomma, utan vinsten af vår handel måste då, som under contimental-systemet, bortbytas mot onödiga lyxartiklar, hvilka öka Härden, men ej välmågan. Om sedermera en längre ofördelaktig handels-conjunctur inträffar, befinner sig nationen i början med lika mycket silfver, det är sant antingen den lant eller förvärfvat, men skillnaden är den, att i den ena händelsen skall, utom det silfver som undervigten i handeln uttvingar, en annan betydlig del utgå i ränta och afbetalning, hvarigenom rörelse-capitalet inom några år kan blifva odrägligen förminskadt. Jag har ej sagt i huru hög grad den föreslagne lånesumman kan verka detta resultat, men jag har undersökt hvartut principen leder, oell drager derutaf den slutsats, att lånet häldre bör tagas af inhemske silfverimportörcr, än af utländske banquierer, och att, om oj undvikas kan, att utomlands afyttra IO Den 12 F e b r u a r i i e. ra. en del af de Stats-obligationer, som mot silfver böra bortbytas, så böra dessa så inrättas, att de, i den nion exportens öfvervigt det medgifver, äro tjenlige att återförvärfvas af svenska folket innan de inlösas af RiksgäldsContoret.