Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skattskrifne af Mankön i 570 af Qvinkön 659 Skattfrie af Mankön ♦ 321 af Qvinkön 360 1,910. eller tillsammans , 110,858 personer, som utgör hela Länets folkmängd, hvilken sedan år 1837„ dåden uppgiek lill 107,878, således blifvit ökad med 2,980. Tillökningen uti folkmängden i Länet utgjorde under åren 1822 till och med 1827 7,110 1828 1842 2,980; hvaraf visar sig, att, ehuru Länets folkmängd under sednast förflutna tjugu år ökats med 19,798 personer, har likväl folkmängdens tillväxt progressivt aftagit, hvartill, då härjande farsoter under denna tidrymd icke inträffat, och missväxterne ej eller varit så talrika alt orsaken dertill bör allenast deruti sökas, icke någon annan anledning förefinnes, än att i samma förhållande, som folkmängden förut blifvit ökad, tillfällen till nya bosättningar och medel till bergning minskats. Anmärkningsvärdt är, alt folkmängdens tillväxt är minst uti norra Helsinglands fögderi, der den under förflutna qvinqvennium uppgår till allenast 808 persöner, ehuru detta fögderi är tili arealen vida större än de tvenne öfrige; hvaraf vill synas, att tillfällen till arbetsförtjenst är derstädes mindre än uti de öfrige fögderierna. Antalet af de hushåll, sorn hebo från hemmanen afsöndrad jord är inom de flesta socknar större än de, som bebo sjelfva hemmanen, och dessa hafva sin bergning hufvudsakligen genom arbete hos hemmansägarns. Tillgång på arbetare saknas derigenom i allmänhet icke, men år dock mindre efter goda än efter svaga skördar. För ett dagsverke af en mansperson betalas vanligen 24 å 32 sk. Banko, och för ett af en qvinna en tredjedel mindre. Löneförmånerne för en dräng i årstjenst uppgå till ungefärligen 56 R:dr 32 sk, Banko, och för en piga till hälften mindre.
Sedan traktaten med Ryssland upphörde har förtullningen i Haparanda varit snart sagt ingen under de sednare åren. Icke deslomindre har den förut vanliga qvantiteten af smör från Haparanda hit till Stockholm inkommit, således utan förtullning. Jag skulle derföre tro, att det icke är något annat skäl, än den högt uppdrifna tullen, som vållat lurendrejeriet. Det är icke möjligt att bekosta en bevakning, som helt och hållet kunde förekomma lurendrejeriet. Jag skulle önska alt R. o. Ad. ville taga detta i betraktande och föreslår vördsamt, att R. o. Ad. måtte antaga den tull, som Utsk. föreslagit. För min 398 Den 5 Juni I. m. del har jag i tullkommittéen föreslagit en införseltull af endast 1 r:dr 12 sk., emedan jag anser att landtbrukarens smörproduction, äfven med detta skydd kunde drifvas med fördel. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Hvad jag nu kommer alt anföra är ingalunda riktadt emot mine värde motståndare, ty emot dem är icke värdt att säga något; ziffror oell fakta gälla litet för dem; men jag anhåller, ali tå vända mig till Ståndets öfriga ledamöter med svar. Den fråga, om tullen, som nu här förekommer, kan betraktas i 3:ne afseenden. Dels är tullen ämnad lill skydd för den inhemska näringen, dels bidrager den till en statsinkomst, och för det tredje, inverkar den på konsumenternes rätt. I afseende på det skydd, som den lemnar näringarne, har en ledamot anmärkt, att han såsom producent är nöjd med det skydd, som den af Utsk. löreslagne afgiften lemnar denna näring. I afseende på statsinkomster, så vilja åtskillige personer bär anse alt statsinkomsten skulle blifva större för det tullen blef hög. Det är dessa motståndare, som icke låta öfvertyga sig af ziffror, men jag skall nu söka öfverbevisa dem. Jag anhåller att fä visa hvad följden blifvit i afseende på Statens inkomst af den förhöjning, som ägde turn vid förra riksdagen.
JN:o 38, i anledning af Ftillmagtfges i RiksgäldsContoret gjorde anmälan af HofMarskalken och Riddaren Friherre Gustaf Ridderstolpes lill dem ingifne ansökning, om återfående afen intecknad förbindelse, utgifven till säkerhet för handelshuset här i; Stockholm, under firma J, C, Muller et Comp, af Rikets Ständer beviljad liqvid för j st. af Riksgälds - Trot. thiir. cl. 25 April 183J*09 Contorct utfärdade, på PostContoret i Hamborg år 1812 förkorn ne, partial obligationer, hvardera å 1,000 Floriner Brah. vexelmynt; N:o 3cy, i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, angående KiksgäklsContorets Räkenskapers granskning i KammarRätten ifrån och med för år 1835; N:o o, i anledning af Herr Hammarhjelm?, C, Fr motion, om anslag i 10 år åt Skottska Agronomen Steffens; N:o 4i, i fråga om förhöjning i allöuingen för Storskiftes och AfvittringsLandtmätare; N:o 4?>, i fråga om anslag af allmänna medel lill bevarandet af Kyrkoruinerne vid Wisby; N:o 44, i frågan om Warbergs Fästningsbyggnaders användande lill Correctionsluis; N:o /j5, i frågan om hegardt anslag till uppförande af C ur hus och Lazarcttsbyggnad i Skellefteå m. ro,; N:o 46', i frågan om uppförande af Magasinslrus vid Mörbylånga och i Strömstaxi; N:o 47. i anledning af väckt motion, om anslag för underhållandet af Långebro vid Christianstad; N:o 48, i fråga om rättighet för FångGevaldiger att under fångtransport begagna serskild ridhäst; N:o 49, i anledning af Herr TroJins motion, om anslag af Statsmedlen till en brobyggnad öfver Sundet emellan Sigtuna och Steningelandet; N:o 5o, i anledning af väckt fråga', om årligt anslag åt Loka hälsobrunn; N:o 5r, i anledning af vackt fråga, om anslag till inköp af vissa exemplar utaf den nya upplagan af Tu aelds Geographie; N:o 5a, i fråga om Medelpads inbyggares befrielse ifrån underhållet af Länshäktet; N:o 53, i anledning af Kongl.
Krigs-kollegium har härvid icke blott erinrat, hvad redan vid förra riksdagen af Kongl. Majit och Rikets Ständer behjertades, att en årlig, genom infordrande och sammanställning af sifferuppgifter från Rikets samtliga Uns-styrelser, härader och städer åstadkommen utredning för bestämmande af dylika ersättnings-anspråk vore särdeles olämplig och i längden allt för mycket stridande mot den år 1831 afsedda enkelheten och tidsvinsten vid uppbörd och redovisning af Krigsmans-kassornas inkomster, utan äfven tillagt, att en dylik utredning, förknippad med stor omgång och liera olägenheter, jemväl måste till sin större eller mindre tillförlitlighet bero af den noggrannhet och omsorg, hvarmed de till rättelse härvid erforderliga uppgifter å stämplade papperet af vederbörande meddelas, men hvaröfver någon kontroll icke kan utöfvas; och, enär Kollegium icke kunnat uppgifva någon utväg, hvarigenom dc anmärkta olägenheterna kunde afhjelpas, eller framställa, för ersättnings-anslagens beräkning från och med år 1861, något förslag, som eger stöd af räkenskap och derpå grundad osviklig sifferuppställning, har Kollegium, med afseende jemväl på den stora vigten för kassans förvaltning deraf, att hennes inkomster må kunna med tillförlitlighet beräknas, helst sedan en icke ringa förhöjning i pensionsvilkoren för kassans talrika understödstagare blifvit från och med innevarande år medgifven, hemställt om Nådigt förslag till Rikets Ständer, att enahanda anslags-sumraa som, i ersättning för Wadstena Krigsmanshus-kassas lill Statsverket indragna samtliga inkomster, deruti inberäknade rusthållsoch en-per-mille-afgifterne, nu är anvisad, måtte äfvenledes för nästa statsregleringsperiod uppföras på Riks-staten med '246,100 Ridr Runt årligen; hvilken summa likväl, derest Armeens pensions-kassa fortfarande, bkasom nu, blefve på annat sätt godtgjord för de henne tillkommande § af ersättnings-förhöjningen för rusthålls-afgift, kunde, med deremot svarande, ofvanberörde 8,820 Ridr, nedsättas till 237,280 Ridr årligen, från och med är 1861.
Sprengtpoi ten nu meddelat. Jag får likväl dertill lägga, att R. St. vid förra riksdagen ej allenast medgifvit, att Styrelsen fick af detta reservförråd uttaga persedlar lill det dagliga behofvet, ulan äfven uttryckligen i skrifvelsen till K. M. anhållit, att K. M. läcktes till nästa riksdag uppgifva huru mycket, som blifvit taget utur reservförrådet, pä det att R. Sl. då måtte blifva i tillfälle att ånyo complettera förråden. Nu är det detta beslut af R. St., sorn har föranledt K. M:s nåd. propos. och StatsTJtskts tillstyrkande i detta fall. Hvad åter angår den af Gr. Anckarsvärd framställda åsigt, att nian borde göra hos oss på samma sätt, som man t. ex. i Preussen gör och bortauctionera vissa slags persedler , sedan de legat en bestämd tid; så har, så vidt mig är bekant, en sådan princip aldrig i Sverige varit antagen. Med den misstänksamhet, som här i allmänhet råder, vore del en ganska vådlig grundsats att införa. Man skulle då säkerligen få höra berättelser om, huru man försäljer goda persedlar ur förråderna såsom gamla, för alt sedan åter inköpa dem såsom nya. Man har sagt örn gamla försålda gevär, att de åter såsom nva inkommit i förråden,!; hvad skulle man icke då säga örn persedlar såldes, hvilka aldrig varit nyttjade? Den grundsats, sorn i Sverige i detta afseende hittills varit följd, synes mig vara mycket bättre. Man har nemi. för de årliga behofven tagit ut ur reservförråden persedlar, som varit äldre, och i stället i förråden inlagt nya persedlar, hvarigenom en cireulalion uppkommit, som åstadkommer att förråden alltid hållas i det skick, som vederbör. Det vore önskligt att denna grundsats hos oss kunde utsträckas längre, än hon hittills varit utsträckt. Det ar emedlertid denna grundsats, som följes, och jag anser den vara den rätta. 2:dra punkten blef af R. o. Ad. bifallen. 3 : d j e punkten. Hr Silfverstolpe, David Wilh.:
Jag har blott sagt, att R. o. Ad. icke moraliskt kan vidtaga denna förändring d. v. s. icke bör göra det. Hvad Gr. Frölich anfört såsom exempel på förändringar i Ridd.-Ordn. vidtagna i vanlig ordning, utan de andra Ståndens hörande, är, såsom han sjelf mäste finna, en obetydlighet mot den fråga, som nu är ä bane, och om R. o. Ad, kan juridiskt förändra det mindre vigtiga, torde den dock böra väl betänka sig, om den liar moralisk rätt att på eget bevåg göra ändringar, af möjligen stor betydelse för rikets hela författning. Hr Printzensköld: Med den siste värde talaren kan jag icke instämma deruti, att. R. o. Ad. skulle, ur moralisk synpunkt betraktad, sakna rättighet, att göra den förändring, inom sig, sora nu är i fråga. Jag tror, att i detta fall likasom från den juridiska synpunkten, man bör se lill, alt ändamålsenliga institutioner varda införde. Den förbättring af R. o. Ad:s representationssätt, som här är åsyftad, mäste, sä vidt jag förstår, också vara icke blott i juridiskt utan äfven i moraliskt hänseende riktig, ty icke kan af de öfriga Stånden blifva beroende ett beslut af R. o. Ad., alt från sitt samlingsrum utesluta den eller den personen, enär de öfriga Stånden, endast ega, att betrakta R. o. Ad. såsom Ständ. Hr Lagerheim har sökt, att ådagalägga, att det uti grundlagen icke finnes något hinder för den ifrågaställde förändringen. Till hvad han anfört, vill jag lägga den anmärkmn, att uti 12 § riksd.-ordn., ang. R. o. Ad:s representationsrätt säges att R. o. Ad. representeras enl. Ridd.-Ordn. Vidare beter det uti 21 § af Riksd.-Ordn, ”R. o. Ad:s ledamöter legitimera sig pä det sätt Ridd.-Ordn. föreskrifvcr”
Då Rikets Ständers Bank, enligt förslaget icke får hafva utelöpande en enda sedel utan motsvarande silfver-valuta, torde, på de af Finans-komitéen anförda skäl, erkännas, att något minimi-belopp för denna valuta hvarken behöfver eller bör bestämmas. Vådan deraf för realisationens bestånd är tydligen ingen. I den händelse metalliska kassan sjönke till noll, skulle ju hvarje sedel vara inlöst, och således realisationen till fullo genomförd. Man behöfver likväl ingalunda befara att en sådan händelse skall inträffa, då nemligen i samma stund icke allenast den föreslagna Sveriges Bank, utan äfven alla enskilde ban - Banko-Utskottets Betänkande ,JW 32. 27 ker voro ur stånd att uppfylla sin förbindelse att med Rikets Ständers Banks sedlar inlösa sina egna, en händelse, hvilken intresset för deras eget bestånd med bjudande nödvändighet tvingar dem att, genom silfver-insättningar uti Riksbanken, förekomma. Hvar och en kan äfven alltid — n. b. om han kan skaffa sig Sveriges Banks eller enskilda bankers sedlar, och så länge dessa banker äro solventa — få det qvantum laggildt betalningsmedel han behöfver; blifva de sednare bankerna insolventa, så är det visserligen ganska illa här i landet, men laggildt betalningsmedel, d. v. s. Rikets Ständers Banks sedlar kan alltid den få, som kan skaff i silfver att sätta in i Banken. Om nu medgifves, att brist och behof å en vara föranleder samma varas import, så är klart, att metalliska kassan skulle komma att, utan konstlade medel, på naturlig väg hållas vid det för landets och rörelsens behof erforderliga beloppet.
"Dä RidLerskapet och "Adeln af stera dest agtningswärda Ledamöter blifwit wäckt, huruwida Säterier pä et eller annat sätt äfwen wille ingä uti nägon upoffring, sär jag för min del och til undwikande af dylika ofwerläggningsämnen, som wid detta Riksmöte uptaga Ridderstapets och Adelns tid i nyttigare och nödwändigare ämnen, förklara, at sä länge en allmän refning och ffattlägning ä all jord och öfwer hela Riket icke förutgätt och blifwit werkstäld', kan och bör icke Ridderflapet och Adeln ingä uti nägon widare uppoffring af hwad namn eller beskaffenhet den wara mä« Friherre Nilver^Mä om Friherre ^ä?l8värä8 motion nu stall uptagas til afgörande, anhäller jag, at de memorialer i lika ämnen, som hittils legat pä bordet mätte först företagas och afgöras. Ropades Nej, Herr Dsr8meäen, fredric, hade inlemnat et anförande til Protocollet sä lydande: Dä uti det sista Plenum wäcktes den nu under ventilation komne sak begärde jag tillika med flere, at densamma skulle läggas pä bordet, och det förnämligast i afseende uppä at uti en wigtig fräga icke skulle tagas et förhastad t beslut.
— N:o 28- i anledning af Riks-Ståndens beslut om det i Konsti tutions-Utskottets Memorial N:o 16 framställda förslag till ändring i 18:de §:n Riksdags-Ordningen: B. VII. 4, 136, A. 136- — N:o 29. i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande den af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 17 föreslagna ändring i 5:te §:n 3:dje momentet Tryckfrihets-förordningen: B. VII. 4, 137, A. 137. N:o 30. i anledning af Riks-Ståndens beslut, angående det i Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 19 framställda förslag till ändring i 53:dje §:u Riksdags-Ordningen: B. VII. 4, 137, A. 137. — N:o 31. med förslag till ändring i 30:de §:n Riksdags-Ordningen: B. VII, 4, 137, A. 137. —* N:o 36 med voterings-proposition rörande det af Konstitutionsutskottet uti Memorialet N:oll framställda förslag till ändring i 15-de §:n Riksdags-Ordningen, om hemmansegares representations-rätt: B. VII. 224, 301. 321, A. 321. — N:o 37- i anleduing af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitulions-Utskottet i Memorialet
Agneta valde dock af tv8 onda ting det soni s) ntes henne minst ondr och blef hemma Stflmodern gjorde Apeln mbga förehr3clrcr, Det är första &amp; g e n detta namn namns i anteckningarne. Lars Jesper son Cruus f. 1614. Hon deltog sedm i danska kriget 1643-45. 73 sade, att hon var s i biiterligt ond, i t 1 hennes make inte fans. och i t 1 Agneta var d oaktsnm. att hon tappade bort hvnd hon fick. men Agneta mente, att .det v i r ondi till nit tnppn hori., ty hon fick aldrig n8got af slyfinoilrrn, inte nlgot .d stort till linkliir, rom stick i mitt ö&amp;m .. Agneta bcklngndu, ntl hon voril en rldnn narr, nit hon ej ta it mur, " tir hon kunde f5 n. ~ W ty nu voru alla sds elaks klutaruc. utslitna, s! att hon Ag ut som .den fattige sk&amp;rlub .. Styfinodern beklogide sig öfver Agnetn fdr alla och ifsen för fru Karin. En dax, n i r jag kom till moster Karin, l~egynte hon om morgonen till att baniia mig intill aftonen. Hon for s5 ut niot mig, att jag icke skulle vara ratten vard, och kallade mig alla d e oncla namn, som hon viste, och sadc till mig: ett s5dant ettert onilt as och afskrap, som dit iIS r dit ~ o r e icke ~ 3 r d till att Iclva sedm till att vara född a l shlaiin dygdiga &lt;ich fromma löriildrar, som dina voro. NBr det blir folk af dig ditt slökel), s$ bli riiiiia gamla skor nya. Hon satic, att jag aldrig vore vnrd den styfinor, soiii jag hade, utan jag sktillc h a k a en som fladde mig hvar dag, som fm Eliha gjorde, n i r jag rar hos henne.
3 e t hade pk ena g h g blifvit mig så varmt om hjiirtat, och jag tlnkte P mitt stilla sinne, att Rjiirtlighet och oegennyttig vänlighet alltid iiro Ijnflige att möta, men att röna deni soin okänd och i friimmande lakid, det gör ett alldeles si&amp;- skildt djupt intryck. Ty jag var rer !iligeu helt och hallet en främling för dessa manniskor, hvilka togo Iiand oiu mig, som roro de galiila ränner. Den unga fröken hade jag under resan frttn 3 ?alemo till Goletta kant mig mycket dragen t&lt;&amp; ixen som sjösjukan pliigade oss begge mycket, hade vi endast under korta stiindess frist kunnat samspråka. Hon hade för första gingen varit i Ensspa och i i t w viiiide nu till sitt hem i Tuuis, alldeles iippfylld af det rn8rkviirdip hon sett. Hennes mor, sorn hela tides legat sjuk i hytten, s&amp;g jag först vid landstigningen. Då dottern förde mig till henne, sade hon: ~ L i i i s a liar talat så mycket om en. Staninar iii i Goletta, sk kom ändtligen och halsa p % oss !&gt; - Jag tackade för riinligheten, men sorn det skepp, hvilket jag &amp; made medfölja till Svarta hafvet, e f t e ~ all beräkning maste afgå redan dagen darpk, trodde jag mig icke kunna komma i tillfälle att efterfölja inbjndningen. Detta var hela vår bekantskap. S&amp; knapphändig som dan var, tyckte jag mig ej kunna draga fördel zlf den under de dagar jag gick och förgäfves viintade pil mitt fartyg. &gt;Vi ha aniiu en. timme till middagen, sade frii F. » Skola vi inte gå ut och besöka några judiska familjer? Det kunde kanske roa er att se dem i deras storstass.
Jag fär derföre förestä att frägan rörande afgifterna för bränwins tillwerkningen mätte af Ridderffapet och Adeln till Bewillnings Ulskotket remitteras under samma förbehäll af ytterligare pröfnings rätt deröfwer, soM Bonde ständer wid sitt enahanda remist fästat. Aerv Lattdt - Narstalken gjorde dereftek proposltion till bifall ä de Oeconomiska delarne af Oeconomiä-Utffottets jämknings förstag, men att, med öfwerlemnande af detta förslag till Bewillttings-Utffottet, anmoda detsamma förestä de grunder och det belopp af bewillningens utgörande för bränwins oränningen, som detsamma kunde för dest del, och i sammanhang Med de öfrige bewillningsgrunderna, finna tjenligast: Ridderffapet och Adeltts ytterligare prösningsrält deröfwer likwäl hällen» Efter Dm 18 Julli. ZI9 Efter en af Herr Drufva wid Utskottets förlag gjord anmärkning, hwilken af Grefwe von 8ckrverin beswarades och sedermera förföll, blef Herr Landt-Marffalkens proposition bifallen. Föredrogs ä nyo Stats - Utskottets förledne gärdag pä bordet lagda memorial, angående all, manna magazins inrättningens förwaltning. Friherre Ltael von Dlolllkein: Jag har ej wid detta Lag-Utskottets utlåtande något atl anmärka widare än atl da vesta räkenskaper aro un» gefarllgen af samma egenskap som Statswerkels, lära de wäl, i anseende tiss granskningen, dela samma öde: den enda utwäg som säledes äterstär att om dem erhälla någon kunskap, more kan hända om de skulle tryckas. Grefwe borner, ^äolxlr Loran! Jag underställer huruw.ida tryckningen af räkenskaper, hwilka utan twiftvel mäste wara mycket -vidlyftiga, kari blifwa möjlig.
Skulle Eders Kongl. Maj:t och Rikets Ständer bifalla Comiterades förslag, om alla indelta räntors och kronotiondes indragning till Statsverket, samt hemmansräntorna icke komma att förvandlas till penningar, utan fortfarande blifva i persedlar utsatta, uppstode naturligtvis deraf den följd, att, om uppsägningsrätten för räntegifvare derjemte bibehölles, äfven inskränkt endast till spanmål och, i händelse af räntornas förvandling, så stor qvantitet deraf, som motsvarade gamla spanmålsskatten, levereringarne in natura vid vissa tillfällen kunde komma att så betydligen ökas, att nuvarande magasiner blefvo otillräckliga samt nya måste anskaffas, äfvensom dervid anstälde tjenstemans antal och löneförmåner förökas. När nu härtill lägges deraf härflytande vidlyftigare räkenskaper och ökade göromål för controllerande embetsmyndigheter, blefve således förvaltningen både kostsammare och mera invecklad än hittils, i stället att alla bemödanden synas böra syfta derhän att genom dess möjligaste förenkling och minskning i tjenstemannapersonalen bereda nedsättning uti utgifterna. Genom uppsägningsrättens bibehållande, äfven efter räntornas indragning, skulle ock oftare, samt i vida större mån än hittills, inträffa, att Statsverket blefve belastadt med spanmål utöfver hvad för dess behof kunde in 109 natura användas, och, då öfverskottet således måste försäljas, invecklades Staten i handelsförhållanden, dem man i sednare tider sökt att i möjligaste måtto undvika. Det torde måhända ifrågasättas, att dessa olägenheter af magasinering skulle kunna förekommas derigenom, att, på sätt lör närvarande genom StatsContorets Circulär den 29 October 1830 finnes stadgadt, de räntor, som uppsades till leverering, genast blefvo å auktion försålda, med rättighet för köparne att dem directe af de skattskyldige uppbära.
Inkomster 3,709,932: 29. 10. De Extra Ordinarie eller såsom Bevillning ingående I n k 0 m s t e r n e: äro i RiksStateil upptagne till 2,<757,9a 5: Utgörande således SlulsYerkels hela Inkomst 6,467,857: 29. 10. Hvarigenom Slats-Intraderne utöfver deras beräkning vid sista Statsregleringen till 3,808,395: 10. 7. på det hela blifvit ökade med 2,659,46a: 19. 3. bestående af: 1:0 Skillnaden emellan de vid sista Stats-Regleringen efter Kronvärdi upptagne Indelningar i Hemmans-Räntor och Krono-Tionde, samt de nu efter förslags Markegång utförde j,536,45o: 43- 3. 2:0 Stats-Utskottets "Betaknanclen. ^j3 2:0 Hvartill kommer NummerLotteriets Summa 674,549: 3. 8. men hvarifrån afgår det till Spinnhusoch Correctionslnrättningen i Stockholm hittills directe af 4:de Sami. 5 Band, 4^ * ■714 Stat s-U tskottets Betänkan den. Den af Sjö-Tullsmedlen till RiksgäldsContoiret förut ingångne ersättning för ordinarie Licenten samt Bevillning för Socker och Alun 75,000: 6:0 Värdet å det indragne Räntehöet och Räntehalmenj lill Kongl. Hofstallet, som till lika Summa under i:a Hufvud-Titeln såsom utgift i penningar uppföres 10,000: 7:0 Verkeligen ökad tillgång för RiksStaten 2i,595:i4-9* Hvartill kommer NummerLotte rimedel 60,000: Stats-Utskottets Betan ka nelen. ^[5 samt det för Spinnhuset indraga ans^aSet 20,611: 3a. 80,6n: 3a. 102,206:46. 9.
Under de allmänna sammankomsterna har jag redan fritt uttalat min öfvertygelse, alt på allmänna val, sådana som Utsk. dem föreslagit, eller till och med hvilken modification som helst, ej någon varaktig grund till en ny och bättre representation kan hos oss uppföras. Skälet dertill ligger, enl. min tanke, just deruti, att dessa allmänna val vid sin tillämpning visa sig äga ett grundfel, hvilket af en fräjdad talare blifvit vid samma tillfälle utveckladt, nemi. att de i sjelfva verket aldrig kunna sättas i verket, med iakttagande af fullkomlig rättvisa. Då man nemi. ej vill grunda förbättringarna i landets representation på förut bestämda och kända förhållanden, ulan, liksom 1789 och 1793 års lagstiftare i Frankrike, tror sig böra åstadkomma dem endast efter den strängt rationella principen och anse den såsom den enda rälta utgångspunkten; så kauman icke neka, att hvarje samhällsmedlen har något, om än aldrig så litet intresse att bevaka, och att han i följd deraf rättvisligen bör åtnjuta den honom tillkommande rättigheten att deltaga uti valet lill representanter. I sträng conseqvens utvecklad, leder denna princip till fattighjonets , till fångens •— framför allt till qvinnans deltagande i statsbestyren. Detta har dock, af skäl,_ som här vore öfverflödigt att utveckla, i alla länder befunnits ogörligt i verkligheten, och har man derföre måst taga sin tillflykt till en i sjelfva verket orättvis skilnad emellan de mera bemedlade och de mindre bemedlade medlemmarna i samhället, och uppställt en s. k. valcensus, till sin natur alltid godtycklig. Man syndar då genast ifrån ”början mot den strängt rationella princip, ifrån hvilken man trodde sig kunna utgå, och denna orättvisa innebär eli i framtiden säkert groende frö till missnöje och oroligheter, ett frö, hvilket år efter år, slägte efter slägte, allt mera växer till och utvecklar sig, och slutligen måste leda till sönderbrytande skakningar i samhället »44 Den 24 Octobcr f. m. från de mindre gynnade folkclassernas sida.