Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min halfva mat skall hon få; arbeta skall jag och Lena hålla henne till; läsa med henne skall jag göra, och af mina gamla kläder skall jag leta upp tillräckligt åt henne. Den usla Banka-Lotta torkade hastigt tårarne ur ögonen med afviga handen, och kastade en strålande tacksamhetsblick på Elin. Denna vände sig åter, genast efter det hon slutat att tala, till Gunnar, för att i hans anlete läsa hans mening, som hon nu först tyckte sig böra hafva rådfrågat, innan hon följde sin hastiga, men mäktiga ingifvelse. Gunnar nickade genast åt henne ett af dessa bifall, der hög grad af hyllning och förgudning äfven ligger förborgad, eller – bättre sagdt – synlig. Nu var Elin nöjd. Kyrkoherden åter mätte med sina blickar den unga Elin från hufvud till fötter, och tog hela sitt kalla förstånd till hjelp, för att icke bländas af Elins yttre skönhet; hela sin rika menniskokännedom till biträde, för att förmå urskilja om det var en hycklerska eller en, af verklig helig känsla för allt godt, ädelt och skönt uppfylld varelse, som stod framför honom. – Unga flicka – sade han allvarligt och högtidligt, ja, nästan litet strängt – äfven med dig har jag mycket att orda, och efter du nu sjelfmanad trädt fram till mig, oaktadt det ännu icke var din ordning, så vill jag spörja dig, hvarföre du tror dig framför andra om förmåga att ropa bättring, och rycka syndaren från sitt mörker och föra honom in i ljusare rymder, ledda af ditt ord. – Icke af mitt, nådige herre, utan af Herrans ord – svarade Elin lugnt och tydligt. – Ja visst – återtog kyrkoherden – men med hvad rätt och på hvad grund tror du dig kallad att förkunna detta Herrans ord, och huru vet du att du icke uppblandar det med dina egna jordiska, ofullkomliga tankar, och sålunda bortblandar detta Herrans ord, och leder dig sjelf och dem, som du vill förbättra, in i det förderf, som är en frukt af all sjelfviskhet, allt förtroende och förlitande på egen kraft och egen förmåga, i frågan om salighetens vinnande. – Jag förklarar
Utom Föreståndaren, som undervisat i fysik, tillämpad på näringar och konster, samt mekanisk och kemisk Teknologi, har skolan haft 4 lärare, af hvilka en undervisat i Elementar-kemi samt tillika haft ledningen af de arbeten, som af eleverne i kemiskt-tekuiska laboratorium blifvit företagne, en annan i matbematik, mekanik och ritning; den tredje i frihand-teckning, ornamentoch så kallad klots-ritning samt lavering, och den fjerde såsom verkmästare haft ledning af arbetet i modell-verkstaden. — Antalet af elever, sorn begagnat undervisningen vid skolan arbetsåret 1845—46 uppgick tili 71, det bogsta som ägt rum sedan skolans öppnande år 1829. sJ Navigationsskolan, hvartill staden låtit uppföra ett passande hus, har af statsmedlen årligen åtnjutit såsom aflöning till 2:ne lärare 1,400 R:dr och till underhåll af instrumenter, kartor, böcker och inventarier 300 R:dr.
Det har blifvit anmärkt, att denna medalj icke blifvit gifven åt någon annan än Prof. Fryxell och att den i allmänhet skulle utdelas för vetenskapliga förtjenster. Jag tager mig, i anledn. häraf, friheten att erinra om hvad jag nyss nämnde ang:de Frih. Klingsporr, hvars förtjenster icke äro att jemföras med Frih. Bennets. Detta är ett prejudikat i frågan och för öfrigt har Riddarh.Utsk. för sitt beslut ej haft någon ledning af några föreskrifter i afseende å meddaljens utdelande. Jag tror att R. o. Ad. kan gifva medaljen åt hvem Ståndet behagar, så snart R. o. Ad. vill belöna en verklig förtjenst. Af dessa skäl hemställer jag huruvida icke R. o. Ad. ville förena sig i det beslut, Riddarh.Utsk. tillstyrkt. Hr Adelborg, Anders Otto: Då R. o. Ad. skall lemna en gärd af tacksamhet och aktning åt en person, den der icke allenast nedlagt möda och besvär i ett arbete, utan äfven utfört detta arbete med den omsorg och den grannlagenhet, som ifrågavande arbetes art påkallat, så tror jag icke, alt R. o. Ad. kan aflöna en sådan person efter hvad arbetet kan anses vara värdt. Jag anser således det vara med R. o. Ad:s värdighet öfverensstämmande att låta belöningens värde öfverstiga arbetets och finner, af detta skäl, den af Hr von Hartmansdorff föreslagna summan vara allt för ringa. Dessutom tror jag att i fall R. o. Ad. öfverlemnat verkställandet af ifrågavar:de arbete åt en person, hvars lefnadsyrke det varit att sådant arbete utföra, hade kostnaden blifvit vida högre. Då nu detta arbete blifvit verkställdt af en utaf R. o. Ad:s egna ledamöter och utfördt med sådan omsorg, alt raan icke kunnat fordra det af någon icke hithörande person, så anser jag för min del att R. o. Ad. bör gifva ett sådant vedermäle af sin erkänsla, som till fullo motsvarar det förtjenstfull i arbetets åtagande och bringande lill slut.
Majit funnits vara dertill erforderligt, tillstyrker således att för Veterinär-Inrättningen i Stockholm måtte , anvisas ett belopp af 666 R:dr 32 sk., hvarigenom Inrättningens anslag blifver förhöj dt till 7,770 Riksdaler. r Stats-Utsiottets Utlåtande N:o 4i. 23 b ) Uti en från Bonde-Ståndet remitterad motion, liar Pehr Wilsson från Christianstads Län föreslagit, dels att en ytterligare Djurläkare måtte anställas i nämnde Län, dels att lönen för Läns-djurläkare i allmänhet måtte förhöjas till 300 ll.dr för dem hvardera, mot villkor att de hädanefter skulle vara pligtige lemna det biträde, som af dem äskas, utan annan vedergällning, än för skjuts och dagtractemente, då han icke erhölle skjuts och underhåll af den, sorn hans biträde påkallat; men enär hvarken Djurläkares rätt att för det biträde, de lenina enskilde personer, taga ersättning kan dem beröfvas, eller någon förhöjning i den aflöning, som dem nu bestås, synes vara erforderlig, hemställer Utskottet, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. 13:o Witterhets-, Historieoch Anliqvitets-Acaderiiien. Från Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva till Utskottet blifvit remitterade tvänne serskilda motioner, den ena af Hans Excellence Herr Grefve Gustaf Löwenhielm, den andra af Professoren Reuterdahl, uti hvilka motioner blifvit föreslaget, att ett anslag af 2,000 R:dr måtte ställas till Kongl. Majrts dispositionn till inredning och iståndsättande af den local, som framdeles, i enlighet med Rikets Ständers beslut vid sistlidne Riksdag, kommer att upplåtas för de under Witterhets-, Historieoch AntiqvitetsAcademiens försvar ställde Historiska Samlingar.
Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets ilen 15 och 18 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 90, angående regleringen af utgifterna under riks-statens sjette hufvudtitel, bi föllos utskottets hemställan om uppskof med definitiva regleringe af de under ifrågavarande hufvudtitel förekommande indelningar, 2, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 och 24 punklerne, samt hvad Utskottet, i flaga om tillökning i stats-anslaget för Sjögestads landlbruks-skola samt anslagen för Degebergs landtbruks-institut och 10 lägre landtbruks-skolor, i första Prot.-utdrag den 24 Mars 1848. 267 oell andra momenterna af 12 punkten, yttrat och hemställt; men återremitterades, på grand af gjorda anmärkningar, 1, 3, 4 och 5 punkterna; hvarjemte Ridderskapet och Adeln lät bero vid hvad Utskottet i 7 och 9 punkterna yttrat, saint ansåg såväl 6 och 25, som Utskottets i 3 mom. af 12 punkten afgifna yttrande, rörande KonglMaj:ts nådiga framställning i fråga om användandet af hvad å förut befintliga anslag för lägre landtbruks-skolor ännu icke disponerats, eller framdeles förblifver odisponeradt, äfvensom af öfrige å sjette hufvudtitelns afdelning för jordbruk och näringar befintliga besparingar, icke erfordra någon åtgärd.
73 v for livad vederbörande qvinnor låta sig bjuda. Det är icke troligt, att minimilönen kommer att förökas så mycket, att den når den nianliga n~inimilönen, sa länge nianiien ar familjens ekonomiska hufvudstöd, men det oaktadt kan den ökas i icke ringa grad och härigenom höja hela skalan för qvinlig arbetslön. En sådan förhöjning af arbetslönen kommer rimligtvis, snarare an att göra varorna dyrare, att förminska arbetsgifvarnes förtjenst, så länge det i alla händelser finnes arbetsgifvare, som, hellre an att löpa risken att förminska sin afsattning och dermed den produktion, p5 hvilken de hafva inrättat sin verksamhet, vilja åtnöjas med en mindre förtjeiist, en lägre kapitalränta och driftsvinst. I gengard blir emellertid också det qvinliga arbetet mera produktivt, nar det aflöiias bättre, liksoni också, den förhöjda kopekraft, som den högre arbetslönen gifver qvinnorna, konmer sjelfva de produktioiisarter till godo, i hvilka arbetslönen s %mda har stigit, och skapar en ökad afsättning, soni ersätter deii förminskade förtjensten på hvarje enskild. produkt. Det " qvalificerade qvinliga arbetet med tillgång dels från de nuvarande elementära arbetarne, dels från de samfundsklasser,. der qviimorna nu endast taga ringa del i förvärfvet, kommer så- lunda att .konkurrera med det qvalificerade manliga arbetet och derigenom trycka detta i pris. Man niåste emellertid komma ihåg, att, försåvidt det qvinliga arbetet som helhet höjer sig i pris, blir detta också händelsen nied det qvalificerade, och arbetslönen kommer derfijr i hvarje fall att n i ofver hvad maii betalar fbr qvalificeradt qvinligt arbete på grundvalen af nu gällande minimisatser för qvinnoarbete. Den maiiliga arbetslöiien sjunker sålunda, de.n qvinliga stiger, och tanlrer man sig ett genomsnitt af bada, kon~mer detta att öfverstiga det nuvarande. Den förminskade.
Utan ändring i denna orimliga ägofridslag kan således ingen insådd af skogsfrö å enskild ägares skogsmark påtänkas. Ty ej lär det vara billigt, alt lagen tvingar enskild man att på sin mark inså skogsfrö, under det den på samma gång lemnar honom ur stånd att skydda denne sådd mot förstörelse. Den 31 December e. m. 383 Betänkligare är ändå, att utan ändring i nämnde ägofridslag kan svårligen något på fodervextens odling grnndadt, förbätlradt jordbruk på våra stora skogslösa slätter påtänkas, hvilket tillräckligt är ådagalagdt uti discussioner öfver detta ämne inora åtskilliga läns hushållningssällskaper och vid landtbruksmölen inom vårt land. Vid det i sistl. Augusti månad hållna landtbruksmötet i Lidköping erkändes enhälligt beliofvet af en ny ägofridslag, grundad på den principen, att hvar och en vore skyldig att ansvara för sina kretur, f st. f. att, såsom nu är händelsen, hvar och en är skyldig att försvara sin mark mot andras kreatur, förmedelst laggild stängning. Det tyckes i sanning vara obegripligt alt en så enkel sak ej längesedan blifvit allom klar, då del ej lärer kunna bestridas, att det är lättare att se efter en flock kreatur, än några tusen famnar gärdesgård, som, om den ej stundligen efterses, genom okynnels åtgärd på ett ögonblick kan försättas i ett sådant skick, att den ej vidare hvarken verkligen eller lagligen fredar. En modifikation uti ifrågavande stängselskyldighet synes visserligen vara vunnen genom stadgan om föreningar till ägofrid utan stängsel; men hvar och en som kännfer lill huru sig häfver i vårt land med anordnandet af sådana föreningar, inser lätt att detta palliatif är sämre än intet. Om grunden för en ny ägofridslag blefve ofvansagde princip, så kunde man sedan inhägna, tjudra eller valla sina kreatur efter behag, och allt efter som hvar och en funne det för sig lämpligast.
Det ni5 kännas bittert Mr de glada Haccliusdyrkarne att f i g i fr511 sin kara toddy ett par timmar tidigare eller aflialla sig från glasct cn stund längre på söndagen. Vi hysa dock intet medlidande iiicd dem, ty de hysa intet niedlidande med sig sjelfva. Låtom oss hellre genom en sund lagstiftning för dem fördröja insiillelsen af de krampor, som oundvikligen atfölja onifttligliet i bruket af njutningsmedel. Denna star direkte under polisen, men antagligen kunde stadsfullmäktige afven i afseende på denna förnedrande institution utöfva ett väl bcliöfligt inflytande till det bdttre. Denna och öfriga sedlighetsfrågor komma ickr att kunna lösas p ?I ett nied rättvisa och barmhertighet fullt öfvereiisstamiiiaiidc sätt, förr rn qvinnorna börja p5 allniiiina angelagenheter utöfva det inflytande, soni med rätta tillkommer dem och som sa oundgängligen beliöfves, men soni de nu sakna, åtniinstone i vårt land mera till följd af egcn likgiltighet och intresselöshet an som en följd af mannens iiiotstfnd. Utrymme och andra omstiindiglicter tilläta oss ej att vidare utlägga skälen för qvinnors deltagande i val af stadsfullmäktige; det! anförda m5 rara nog. Vi vilja blott ett ögonblick dröja vid en sista sak: beskattni~~gen. Skulle det si illa vara, att intet af ofvan anförda skal förmår väcka vara qviiinor ur deras liknöjdhets sömn, s3 borde hninstoiie tanken på dm egna p e k ~ i n i h fordefm istadkonima en &amp; dan verkan. Hafva ej våra debetsedlars slutsunimor dcn sista tiden vuxit på ett rent af förfdrande satt, för att i Br hafva natt en höjd, som ej vidare far eller kan öfverskridasi Ar det ej af högsta nöden, att allra helst under närvarande tryckta omständigheter, då arbetslösliet och nöd äro ridande. till stadens styresman välja personer, som ifra för sparsai~rlret med dess bebyggares penningar? Jo. visserligen.
Debetsedlar ä bevillning: formulaire dertill, , , , , Debitering: att anmärkt origtighet deruti ej må drabba den skattskyldige, sedan hans debetsedel blifvit qvitlerad , ,,,,,,,,,, Decharge; se Protocoll, hällne i Stats-Rådet. „ för Fullmägtigcs i Riksgälds-Contoret ■ förvaltning år j832; se Berättelse, Stats-Utskottets, om Riksgälds-Contoret, pag. 28. />egeierg\’Jordbruks-Institufet derstädes; »e Anslag 71. a. xo CA N.*o po B 2.2 0 rT 7^ 0 ^ 2 P 3 5* 30- P_ O) N:o | Pag. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. 17 28 67 97 25; 9 i3 58 66 i-9 1-6 5, 6 3, 4 12,14 2-4 3-5 1 3 1 *3 V 34 - 34 f 34 a. a. V 34 å. I 34 a. » 34 biå 34 b. y 34 b. y 34 b. 1 35 a. V 34 Preste Ståndet - BorgareBondeståndet. Ståndet. _ pr (/,(—, CA 7? Departemental-Indel ning ; se Banco-Veriset. Deportation af personer, dömde till straff* för 3;dje resan stöld ,,,,,,,, „ af personer, dömda till straff* för grofva brott 1 > t t > t > ) t t > Deposition; se Rättegångs-Balken 5. Depositions-räikningar/ se Riksgälds-Contoret n, Depositions-Banken; se Banken 6. De Ron et Söner; *e Anmälan 27, ^3, Diligencej se Brefvexling.
Distiilerar den bränvin, som till distillering icke är berättigad, eller verkställer någon distillering under lid, då sådan icke är för honom tillåten, eller utöfvas dislilleringsrätt, som på § 18 eller 19 grundad är, under lid, hvarför anmälan till bränvinstillverkning ej skett eller tillverknings-afgift ej blifvit erlagd, eller varder sådan distillering, hvilken enligt § 20 idkas såsom särskild näring, utöfvad under tid, hvarför anmälan lill distilleringen ej skett, eller innan afgift, motsvarande beslämdtjärfvode åt tillsyningsmannen blifvit i Landtränteriel erlagd; bote den, som distillering sålunda ololligen utöfvar eller olagligen förfar, från och med 150 till och med 1,500 R:dr. Den, som till distillering, hvilken på grund af § 19 eller 20 utöfvas, använder redskap af annan rymd eller beskaffenhet än han uppgifvit och tili begagnande hvaraf han är berättigad, böle från och med 20 till och med 200 R:dr. § 71. Apothekare, som för farmaceutiska behol nyttjar distillerings-panna af större rymd, än medgifven är, eller dislillerings-pannor utöfver tillåtet antal, bote från och med 20 lill och med 200 R:dr. Använder Apothekare panna med rektifikations-apparat, böle såsom i § 70 mom. 1 sägs. Bih. till R. St. Förslug till underd. Skrifvelse N:o 425. § 72. Förelager någon miiskberedning för bränviiis-tillverkning före fem dagar innan dvlik tillverkning, enligt gjord anmälan, skall laga sin början, bote för hvar dag sådant sker, eli belopp, motsvarande tillverknings-afgifl för en dag. Ofverträder bränvins-tillverkare det förbud, som i sista mom. af § 2 gifvet är mot mäskberedning samt bränvins-lillverkning från klockan tio om aftonen näst före söneller helgedag till klockan tio om aftonen ä sådan dag; gähle, för hvarje gång sådant sker, den tillverknings-afgifl, som mot en dag svarar, och bote afgiftens dubbla belopp.
N:o 85- Utlåtande, angående Anslag af Jord till ökadt utrymme lör Eskilstuna Stad. (U.-A.) K. M:t har under d. ig November näs lied i t Ar till Utskottet i detta ämne aflåtit nådig Proposition: (Införd i usta Samlingen under N:o 3a.) Utskottet får, på sätt och med de vilkor högstberörde Nåd. Proposition innehåller, vördsamt tillstyr - Betänkanden, N:is 85 och 86. 413 ka, att den deruti uppgifne mai ken af Eskilstuna KungsLadugårds ägor må till Eskilstuna Stads utvidgande upplåtas i den mohn nu tilltagande Folkmängd inom Staden föranleder behofvet af ett vidsträcktare utrymme; och torde, i händelse denna hemställan bifalles, B. II. St:r hos K. Mct i underd. anmäla det förbehåll vid ifrågavarande JordAnslag, att Jorden successive, i förhållande till dess bebyggande, upplåtes samt det öfriga för K. M:t och Kronans räkning utarrenderas på så korta tider, som af det efter hand uppstående behofvet af nya Byggnadsplatser, vare sig för Kyrka, Stadseller Fristads-Byggnader m. m. kan medgifvas. Utlåtande, i anledning af K. M:ts Nåd. Proposition, angående upplåtande af Tvenne Tunneland Jord på Lotten N;o 8 af Eskilstuna KungsLadugårds ägor, till inrättande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoell Landt-Församlingar. (U.-A. Till R. St:r har K. M:t i detta ämne aflåtit en af samtlige respective RiksStånden till StatsUtskottet remitterad Nåd. Proposition af d. ig sisth November. (Sc usta Samlingen N:o 18.) Uppå de i högstberörde Nåd.
Prut. 1847 och 1848. 6 Samt. 1 Afd. 15 It afl, 6 42 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. sorn kunna inverka på omdömet om lånsökandes ställning och förmåga att i allo uppfylla ingångna förbindelser. Vid uteblifven liqvid å förfallotiderna böra lånedokumenterna genast till lagsökning utlemnas. Hvad slutligen frågan om kassa-kreditiv angår, så och under förutsättning, att sådana kreditiv komma att enskilde personer beviljas, får Utskottet afgifva följande förslag till reglementariska föreskrifter för nämnda kreditiv-rörelse: 73:o Mom. 1. Med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af Banken undfå låneunderstöd för tillfälligt begagnande, på sådant sätt, att ränta påföres för hvad af det medgifna beloppet tid efter annan lyftes, men enahanda ränta åter godtgöres kreditivhafvaren för derå efter hand skeende återbetalningar. Fonden för denna rörelse är bestämd till 1,850,000 r:dr; hvaraf '1,000,000 r:dr tillhandahållas handelsoch närings-diskonten i Stockholm, 500,000 r:dr låne-kontoret i Götheborg, samt 350,000 r:dr låne-kontoret i Malmö; egande Fullmäktige dock att, efter sig företeende omständigheter, dessa belopp inom de serskilda diskont-verken förändra. Emot säkerhet, som af vederbörande direktion pröfvas och godkännes, beviljas kreditiv på högst ett år, räknadt från den dag, kreditiv-rättighet blifvit förunnad, med vilkor, att såsom inträdes-afgift erlägges \ procent af kreditiv ets hela belopp. Mom. 4. Kreditiv meddelas icke någon till högre belopp, än 10,000 r.dr eller å lägre summa än 1000 r:dr, allt banko; börande, i öfrigt, kreditivbeloppet lämpas efter beskaffenheten och omfånget af den rörelse, kreditivsökanden bedrifver.
Mörner i detta fall gjort, äro grundade, och jag önskar således, dels att ett tillägg måtte göras, såsom han har föreslagit, dels ock, då han säger att han befarar, ”att det nu föreslagna nya stadgandet om inteckning af undantagscontract skall i många fall komma att förorsaka enskilda lidanden och förluster, särdeles för sådane ål - 72 Den 9 October. derstigne, vid rättegångs-angelägenheter ovane samt till förstånd och minne förslöade fördelstagare, hvilka icke äga någon som bevakar deras rätt och tillser, att icke tiden till intecknings sökande och densammas förnyande försummas”, så hade jag trott, att Ulsk., i st. f. att, såsom Gr. Mörner säger, låta dessa blifva lidande för de fördelar lagen i öfrigt kan medföra, hade bort tillse att förslagets fördelar blifvit vunna, utan att någon derpå blifvit lidande. Jag kan icke här improvisera ett förslag, som i detta fall kunde vara lämpligt, men jag anser det vara en pligt för Utsk. att inkomma dermed. Jag har alltför ofta under den tid jag utöfvat Landshöfdinge-embetet hört klagan af fördelstagare öfver att jordägarne göra dem orätt, derföre att afhandlingarne oftast ske på god tro, och att dessa fördelstagare, sedan de lemnat sin egendom ifrån sig och icke iakttagit vederb. formaliteter, befinna sig blottställda för den döda jordägarens sons eller mågs godtycke. Jag tror det vara en samvetssak för lagstiftaren att icke vidtaga sådana stadganden, hvarigenom den som icke har kunskap eller förmåga att försvara sin rätt, varder lidande. Det är också derföre jag hoppas att R. o. Ad. återremitterar detta betänk., och icke antager ett stadgande, hvilket Utsk:s egen ordför. har förutsatt komma att medföra så menliga följder. H. Ex. Hr Frih. Gyllenhaal, Lars Herman: Äfven i afseende på detta betänk, skall jag icke motsätta mig återremiss, om R. o. Ad. finner sådan vara af nöden. Det är blott i afseende på den siste värde talarens yttrande, som jag begärt ordet. De olägenheter, som denne talare, likasom Hr Gr.
UtsökningsBalken behöfver ändras, men å den närvarande redactionen af ändrad §., kan jag ej, innan nöjaktig upplysning är vunnen, yrka annat än afslag. Det är möjligt, att någon annan §. i vår Lag innefattar correctiv emot den fara, hvaraf jag sökt visa möjligheten, och blifver detta bevist, så torde jag få hoppas ursäkt för min okunnighet, såsom den der aldrig varit hemma i Juridikens irrgångar. Utan det minsta anspråk på fullkomlighet, föreslår jag till LagUtskottets behjertande tvenne alternativer af det andra momentets redaction, antingen: ”An”mäler vid utmätningstillfället gäldenären ”att godset hörer annan till, och sätter bor"genären hos utmätningsmannen tillräcklig ’ borgen för all den kostnad och skada_, som ”möjligen genom qvarstaden kan tillskyn11 11. 11 Den 3 Fe b rua ri i e. 111. ”tias den rätta ägar en} varde da ock godiset med qvarstad belagdt: borgenären un”derrätte sedan den uppgifne ägaren, och ”stämme lian &c.” — eller ock, med bibehållande af de bär ofvan understrukna ord i stället för det sista stadgandet, och efter orden ”med qvarstad belagdt,” följande: "borgenären stämme sedan, inom samma tid "som nyss stadgades j den uppgifna ägaren "med påstående om bevisningsskyldighet , "hvilken han ej må undandraga sigj utan "att vara sin talan qvitt Det sista förslaget af dessa tycker jag Vara bäst, eftersom det måste vara Lagprincip att inrätta eti motsatt rättegångsordning för tvenne alldeles motsatta händelser, och en sådan motsättning uppstår bär, derigenom att gäldenären i det ena fallet bestrider, i det andra medgifver påståendet om tredje mannens godsägande.