Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sjelfva organisationen af ifrågavarande institution angår, torde det icke vara lämpligt att här ingå i något detaljeradt förslag, helst det torde vara lämpligast att Ständerna endast anvisa medel dertill, men åt Regeringen öfverlemna sjelfva verkställigheten af beslutet. Det torde dock tillåtas anmärka, att tvänne olika systemer för en sådan organisation gjort sig gällande i utlandet, det ena bestående deruti att en kommission, sammansatt af ansedde och vetenskapligt bildade män, kontrollerar och i sisla Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-lJtskottens Betänkande, N:o 2. 13 sista hand bestämmer arbetets gång, hvilket dock i sin helhet och hufvudsakligen ledcs af en sekreterare eller byrå-chef, det andra åter deruti, att någon utmärktare statistiker, med tillhjelp af underordnade tjenstemän, ombesörjer hela arbetet, för hvilket han ensam ansvarar. Hos oss torde det förra systemet, åtminstone till en början, vara att föredraga, i synnerhet om Tabell-kommissionen komme att förenas med, eller rättare, uppgå uti den nu föreslagna institutionen, emedan man då redan egde en gifven basis, på hvilken man blott har att bygga vidare. I allt fall synes Tabell-kommissionen böra i sitt närvarande skick upphöra, då tvänne inrättningar, som båda, ehuru i olika omfattning, hafva samma bana och syftemål, icke synas böra fortgå vid sidan af hvarandra, och en sådan indragning dessutom skulle leda till besparing af kostnader. — Men ett hufvudvilkor, om ändamålet med en Statistisk Byrå skall vinnas, är det, att densamma erhåller en fullkomligt fri och oberoende ställning. Byrån skall göra hela Statsförvaltningen sina vigliga tjenster och härtill förskaffa sig medel från alla förvaltningsgrenar. Den måste derföre till alla Stats-myndigheter stå i lika förhållande, vara ingen subordinerad, alla coordincrad.
Ränta i hvilka inom 1823 års slut, äro förfallne, icke skulle till samma tid företes till betalnings erhållande, kommer det belopp, hvilket till dylika Obligationers infriande, gå till Capital, soiri Ståts-Utskottets Betänkanclen. a5y Ränta, erfordras, att, genom Assignat tion, utfärdad under den 3i December* sistberörde år, på Riksgälds-Contoirets nu varande så kallade Discont-Räkning i Vexel-Banken, uttagas oclx derefter insattas på den nya Räkning i Yexel-Bankeri, för Riksgälds-Contoirets enskilde Inkomster och Utgifter, som med nästa år 1824 bör öppnas; Och med hvilket Assignerings belopp Läne-Bankens Fordran, i sådan händelse, kommer att tillökas* 5 $* Riksgälds-Contoirets utelöpande CreditSedlar skola inlösas med Banco-Mynt efter stadgad Realisationsgrund, när de i sådant ändamål uppvisas; dock få, så väl desse inlöste, som nya Credit-Sedlar utgifvas till utvexling emot Banco-Sedlar, när en sådan förvexling af någon åstunda®* I afseende på den summa af CreditSedlar, sorn, den 31 December 1823, enligt Riksgälds-Contoirets för samma år afslutade Räkenskaper, är utelöpande, så skall på den särskilde Räkning, sorn med år 18a4 Öppnas i Vexel-Banken för Biqviden om Credit-Sedlarne, RiksgäldSContoiret till godo föras, såsom inbalancerad behållning eller avance från år 2Öo Stats-Utskottets Betäiikanden. i8a3, ett emot förenämnde Summa i Credit-Sedlar svarande belopp i Bancomynt efter fastställd realisations grund. På denna särskilda Räkning få alltså icke utställas någre invisningar för andre behof, än för Credit-Sedlars inlösen; Liksom det för ut vexlande Credit-Sedlar inflytande Bancomynt ovilkorligen bör på samma Räkning insättas. 6 §.
timma skall ningen lemnas sedan att svalna och hälles derpå upp i en butelj, som väl korkas. A f denna saft, som först ljummas, tager sjuklingen fyra till sex matskedar dagligen. Efin. Medel mot kylknölar. 1 lod rykande salpetersyra blandas med 2 lod kaneltinktur. Flaskan bör ej skakas och korken bör urtagas försigtigt, emedan explosion eljes kan inträffa. Undertecknad, som ett år fick svåra kylknö- lar på händerna, använde medlet med den framgång, att knölarne aldrig mera återkommit. Det får dock ej vara sår utan endast knölar. Mina. Medel mot svår hosta och lungsot. 4 lod osaltadt smör, 4 äggulor, g qvarter honung, 2 lod rifven hvit ingefära Tårta. 5 ägg, \ &lt;8 socker, \ &lt;§ mjöl, arbetas väl tillsammans, tills det blir hälften hveteoch hälften potatismjöl, Syltlök. Man låter löken ligga i smidigt som en pepparkaksdeg. Masmandel och citron efter smak. Aggsaltlake öfver natten, hvarefter skalen san får ej värmas, ej kokas, lika litet hvitorna vispas till hårdt skum och afdragas; man lägger derpå löken åter som någon del deraf. 1 tesked tages iröras sist. Ester. i saltlake, hvari den får ligga ett hälft 3 gånger om dagen, morgon, middag dygn. Sedan kokas den i ättika med Konjakskransar. 1 " tS smör, väl tvätoch qväll; har bjelpt många äfven i tadt, 2 K mjöl, ' &amp; socker, 2:ne spetshvitpeppar, muskotblomma och socker början af lungsot. Olga von K. glas konjak, 1 ägg; rullas i groft socefter smak. När den blir klar uppBröstsaft för hosta, till och med för hälles den i stenburkar, som väl öfverker. Ester. kikhosta. Lika mycket brun sirap och bindas; kallnad kan man slå den i Danska kakor. 1 &amp; smör kallröres; hvitt franskt vin uppväges, kokas tillglasburkar, om man så vill. Vira.
Hr Skogman har, under citerande af en mängd anslagssummor under fordna år, förklarat, att det varit omöjligt att med så obetydliga anslag bibringa officerarne tillräcklig öfning och hålla fartygen i tidsenligt skick, samt derigenom bekräftat just hvad jag yttrat, ty jag har blott sagt, att flottans dimensioner alltid varit större än som varit förenligt med möjligheten att hålla den i tidsenligt och stridbart skick. Således har Hr Skogman, i det han sökt bestrida sanningen af mitt yttrande, eget nog bestyrkt rigtigheten af detsamma. Hvad slutligen beträffar den tredje delen af Hr Skogmans anförande, såsom jag fördelade detsamma, så innehöll den många punkter. Jag hinner icke vidröra dem alla, men fäster mig vid den hufvudsakiigaste, den om personalens delning. Skälen för personalens delning äro tvenne: det ena att frambringa en duglig örlogsflotta, val befaren, som fullt motsvarar allt, som nu kan fordras af ett dylikt vapen, det andra att erhålla ett dugligt försvarsvapen i våra skärgårdar, som är väl bekant med alla der varande förhållanden. Dessa ändamål vinnas genom delningen på så sätt, att å ena sidan den personal, som skall manövrera våra fulltacklade örlogsfartyg, får uteslutande egna hela sin tid åt denna yrkesutöfning och icke behöfver egna några studier eller någon öfning åt de olika arbeten, som tillhöra försvaret af den inre skärgården, under det att skärgårdsförsvarets officerare fritagas från alla de kunskaper, som erfordras för oceansegling och uteslutande få egna sig åt försvaret af skärgårdarna. Det bör vara klart för hvar och en, att, när våra kustboar och våra kaptener på de nära nog otaligt många små ångbåtar, som nu gå på våra insjöar och i våra skärgårdar, kunna, utan alt segla på oceanen eller öfvas på större fartyg, blifva utmärkt skicklige och säkra uti utöfningen af sitt yrke, så bör väl också en officer med vårdad uppfostran och intelligens kunna uppöfvas till samma skicklighet, utan att segla på Ostindien m. m.
Landtm, till mig aflåtna skrifvelse icke, i min tanke, innefattar något åsidosättande af Grundlagens bud, enär den endast innebär en anmodan att vara närv:de vid R. o. Ad:ns öfverläggningar, för att öfvertaga den befattning som tillkommer Ståndets främste tillstädesvar:de ledamot. Den 12 Angust}. 99 Hr Cederschiöld: Jag vill visserligen icke bestrida att icke så har tillgått vid föregtde Riksdag, utan antager att det öfverensstämmer med verkliga förhållandet efter det upgifves af Hr Baron och Ordfrn, men om jag hade varit n3rv:de då ett sådant fall inträffat, skulle jag icke hafva underlåtit att, likasom nu, häremot nedlägga min protest. Då Hr Gr. o. Landtnäs skrifvelse icke innehöll att Gr. Lewenhaupt afsagt sig sin rättighet i detta fall, kunde jag naturligtvis icke af skrifvelsen inhämta att så var förhållandet. Företog II. R. o. Åd. val af 2:ne Revisorer för innev:de års granskning af Stats-, Bankooch RiksgäldsYerkens tillstånd, styrelse och förvaltning efter Gr. af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig, och Hr Trolle, Carl Axel; och belunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Gr. Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig, Ryttmästare, med 29 röster; Hr Törnebladh, Guslaf, ÖfversleLöjtnant, R. S. 0., med 29 röster. Föredrogos i ett sammanhang af Vallon. BorgareSt., medelst d. 6 dennes bordlagdt prot:s-utdr. N:o 315, och af Hederv. BondeSt. medelst nu ankommet prot:s-utdr. N:o 315, gjorde inbjudningar till instämmande uti af bemälde Riksstånd fattade beslut i afseende på vissa delar af Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s Betänk. N:o 27, i ani. af väckte motioner om förändrad lagstiftning rörando hemmansklyfning och jordafsöndring.
Ridderskapet och Ådeln, blifvit väckt om behofvet af en i berörde förslag saknad uttrycklig föreskrift beträffande den verkan, sorn den af statsmakterne sålunda stiftade nya Jagen kunde utöfva på makars rättigheter i de äktenskap, hvilka voro ingångna innan densamma kom att träda i verksamhet, eller huruvida de förändrade stadgauderna borde tillämpas vid bestämmande af makarnes giftorätt i omförmälde äktenskap, då upplösning deraf eller bodelning kom i fråga; att Rikets Ständer med anledning deraf, i enlighet med då varande Lag-utskotts tillstyrkande, öfverenskomma om utfärdande af .en författning, som stadgade: att med giftorätten uti sådana äktenskap, som äro ingångna förr än den af Kongl. Maj:t och Bikets Ständer beslutade förändring af lagen rörande arfsoch giftorätt blifvit till efterlefnad kungjord, skall förhållas efter hvad förut stadgadt var; men att, i anseende tili riksdagens omedelbart derpå inträffade slut, expedierandet af underdånig skrifvelse i ämnet icke medhunnits; hvadan den väckta frågan förfallit. Densamma har emedlertid vid innevarande riksdag blifvit inom samtlige Riksstånden åter upptagen, nemligen hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af herr Manner stam, Fr., hos Högv. Preste - Ståndet af herr doktor Norström, hos Vällofl. Eorgare-Ståndet af herr Böök, F. W., och hos Hederv. Bonde-Ståndet af riksdagsfullmäktige Per Persson Eden från Westernorrlands län, Hans Hansson och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, Lars Larsson från Elfborgs län samt Anders Persson från Örebro län, hvilka alla sammanstämmigt påyrkat en förklaring uti* ifrågaställde hänseende, såsom numera desto behofligare, som skiljaktiga åsigter om lagförändringarnes verkan på äldre äktenskap skola försports bland både domare och skiftesmän i alla delar af riket, sedan berörde uti Kongl, förordningen den 19 Maj 1845 upptagne förändringar, blifvit den 14 nästpåföljde Bih. lill R. St. Prot. t Sfi och t8f8 , 7 Sami. 1 A/d.
Ht su^i a. Kx krotoeollo, M. 6? vo-r Ke^<7?r/L». 1 //ic/rv?g ^ /r»//ttt r»/o> //»rrv Ma/.tt ^orrrrrr^err r ^itrfv-Z/^t/ef t? ä/oc/r/ro/rrrv ä/oii t/e» /L /»»rrrrrr /§//». Lärvsrsnäo:
Fanken till bra kyrka den der röda deruppe ... det är den ryska, jaha! Och så ståtlig Nicolaikyrkan tar sig ut härifrån. Lite för mycket hvitt, och ja något annat fel är det dessutom. De skulle på den der kolossala trappan satt Kasanska kyrkan från Petersburg i stället. Löjligt med dimman, nu är alitihop dolt igen, och man ser bara Sveaborg som midt i en ocean. Gamla ärliga fästning med dina trefliga fängelser och murar. Skall bli fan så lustigt att andas din präktiga surkålsluft igen! Patronen betraktade med likgiltiga blickar hela det lifliga sceneriet omkring dem. Dimman, som kom och gick, flyttade sig än åt höger och än åt venster, än skymmande en, än en annan del af nejden, än förvandlande hafvet der det var tätast besatt med klippor till en oändlig vattenyta, än visande sjön bortom båken i hägrande bilder med i fjerran seglande skepp, skutor och båtar, alla upp och ned, med masterna åt sjön och kölarne uppåt skyarne. Uninius visste ej hur han skulle undslippa löjtnantens besök, och det gjorde hans lynne ej gladare... Slutligen tog han sitt parti, såg med en artig min på sin vän och yttrade, i det han med nervös vänlighet tryckte hans hand: Efter du är naturvän, så behagar dig kanske utsigten från mina klippor der på Hvitö ... lite kaffe med smörgås kunna vi väl bestå, om du håller till godo, jag skall låta min karl föra hem dig till hotellet i staden i qväll... Mitt ringa hus är för fattigt för att herbergera dig öfver natten. Var således välkommen, bäste vän kl. 5. Vid den tiden finner du mig der på kajen eller ombord på båten här. Löjtnanten tackade, men helt och hållet upptagen af att betrakta den vackra taflan omkring dem, lade han alls icke märke till patronens snöpliga sätt att invitera honom. Dimman höjde sig nu på allvar, solen bröt fram, klar och strålande, samt göt öfver trakten en hel flod af ljus.
M Btöst, Arfwingar rättighet ack, pä fält nämde Den z Januarii. 141 Successions - Ordning formar och innehåller, Hans Kongl. Höghet i Regeringen efterträda; alltså will och'chali Jag, enär ester D'N Högftes chickelse Wär nu Regerande AllegNadrgste Konung bliswer utur der timliga lisrvet kallad, lamr Hans Kongl. Höghet Prins ck-lkl^ri^dl afgitwir sin Kon ungsliga försäkran att Riket styra efter dm as Riksens Ständer faststälde samt as Konung och Stander antagna Regenngö.FormS af d. 6 Junit 1809 bokstofiiga föreskrift. Rikets öfriga gällande G; uödlaqor, allmänna lag och Laga Stadgar Högbemälte Hans Kongl. Högh-t för' min rätca och lagliga Konung hafwa och halla, Honom Trooch Hu-dhets, Ed smara och rätt lydnad giswa. Jag chali ock emedkeriid Hans Kongs. Höghet ära och wörda, Honom huld wara och efter yttersta förmåga laglikmätig! D-h basta och förmon befordra, samt det som Hans Kong!. Höghet till chada och förfång lända kan afwärja, och i lid riilkännagiftva, vm jag finner någor sadant a färde wara: Sä sannt mig Gud hjelpe kill Lif och Själ. Eds-.§ormtt!air för Hans Aongl. Högber Nroy-prinsen Jag ^D6k78^, lofwar och swär wid Gud och Haus Heliga Ewangelkum, akt, såsom Swea Rikes Ständer genom ett fritt och enstämmigt Wal utkorat och förklarat Mig till Swea Rikes Kron. Prins, att efter Hanö Kongl. MajttL den Etormägkigste Konungs och .lderres L/XRD den XUl:de6 nu jemma!
Väl har såsom ett inkast emot full frihet i ifrågavarande fall tillförene blifvit anmärkt, att exemplet af äktenskapsförbindelser inom dessa svågerskapsled vore för bevarande af sedligheten inom familjerna vådligt. Men dessa exempel äro, såsom nyss blifvit antydt, redan nu ganska talrika, utan att, så vidt Utskottet försport, sedligheten derigenom i någon mån lidit. Och då dertill lägges det af sednaste riksdags Lag-Utskott vitsordade faktum, att mången ej ens anar tillvaron af ifrågavarande förbud, ja, att ej sällan den, som sjelf står i begrepp att knyta äktenskap inom anförda svågerskapsled, öfverraska^ af underrättelsen att han dertill måste söka Konungens tillstånd, anser sig Utskottet jemväl i allmänna tänkesättet ega stöd för sin vördsamma hemställan, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta en författning, hvarigenom förklaras, att de i 2 kap. 5 och 6 §§ Giftermåls-Balken, sådana de lyda i Kongl. Förordningen den 10 April 1810, förekommande förbud för der uppräknade personer, att idan Konungens tillstånd med hvarandra ingå äktenskap, upphört att vara gällande; dock att derigenom icke sker någon ändring i lagens stadganden i 13 kap. 1 § Rättegångs-Balken, om jäf emot domare, och i 17 kap. 7 § samma Balk, om jäf emot vittnen, i hvilka fall det kommer att förblifva vid hvad hittills föreskrifvet varit. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Dec. 1862, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning a/ väckta motioner om förändring i föreskrifterna angående skyldighet för prest att pröfva vilkor en för lysning och vigsel. I sådant syfte hafva motioner inom Ilögvördiga Preste-Ståndet blifvit väckta af Herr Kyrkoherden Wennerström och Herr Doktor Falck. Lag-Utskottet, till hvars behandling dessa framställningar blifvit öfverlemnade, har derjemte erhållit del af den öfverläggning, som i anledning af desamma inom nämnde Riks-Stånd egt rum.
Och i det ögonblicket var smärtan, som han förnam, icke hans egen; den var mindre egoistisk, den var icke koncentrerad på en enda punkt; den hade vidgat sin famn och den rymde nu alla dem, som lidit och lida af samma åkomma som han, af denna hjärtats nerv-värk, mot hvilken det icke finns någon bot, som sällan dödar men som i stället gör lifvet så outhärdligt trist, att det tyckes som skulle det icke vara värdt att lefvas. Eric reste sig och räckte fram sin hand till godnatt. Det var sent. Men ännu många timmar senare brann arbetslampan på hans skrifbord däruppe i andra våningen. Och när Casimir utåt morgonsidan slog sin plånbok i bordet efter att ha betalt aftonens förtäring och raglade ut i tamburen med en silfverkrona i handen — åt rockvaktmästaren — och en annan krona under armen — Johan Ulrik Krona, underlöjtnant, kallad »Blykrona» af kamraterna, sedan de upptäckt, att han var falsk — då satt just Eric Lindenow och läste den dikt, han skrifvit: Vinter. »Jag gitter ej lasta den värld, som vi lefva i. Det är banalt, som att kalla vår värld »den bästa»; jag klagar ej öfver att mänskorna narrar förbli, som älska och hata — blott aldrig förstå sin nästa. Men när decemberskymningen faller på och synviddens ödslighet i sitt mörker dränker ... på alla lyckogrand, som till spillo gå jag i min ensamhet ofta med vemod tänker. Då sörjer jag hvarje bubbla, som steg i glans mot hoppets högblå, soliga sommarhimmel, men brast och föll som stänk i en ögonfrans och dunstade bort för vinden i lifvets vimmel. Då sörjer jag hvarje frö till ett godt, som kväfts och hvarje gnista af ljus, som stormen släckte, och hvarje drömmens luftslott, som undergräfts, som svunnit i dimmor hän, när dagen bräckte. Jag tänker på hvarje känsla, som, innerlig, steg fram ur ett hjärtas djup — och tillbakastöttes; på alla ömhetsflingor, som hvar för sig ha längtat att smälta samman — men aldrig möttes. Jag ser de fina flingorna fladdra om likt hvita sommarfåglar i vintervinden:
T y en fästningsstrid utan fästning, det — » » B o m! » ljöd det och så studsade en trettiopunding, minst, öfver vattnet — från berget i fonden! Hvem hade kunnat räkna ut det! Stugan var fästningen! Så inmariga är de på tyska. Striden blef förfärlig den här gången! | IDUN Det lät, som o m hela ' Stockholm piskat mattor där ute i bassängen. Fregatternas sidor alldeles spydde eld, det odjuret » Extra » bokstafligt slet upp vattnet med stjärnregn och petarder, katten, som måtte ha blifvit svårt sårad, skrek ohyggligt — och öfver allt detta smög röken ljudlöst tyst — —! » Ruffen, » sa ' jag och tryckte hårdt hans hand, » den här gången kan de inte reda sig! Måtte bara den dolda besättningen inte bli skjuten i trasor den m e d! » B o m, bom bom bom b o m! Bom! ! / » » Stackare! » sa ' jag. Tro mig o m man vill eller inte, men när röken skingrade sig, låg inte skeppen där lika fina, oskadda och koketta ändå!! Jo, det gjorde de! Inte ens en tågände var rubbad eller en spira knäckt. » Vet du, Ruffen, » sa ' jag, » om jag vore kejsar Vilhelm, så skulle jag vara nöjd, ty om en sådan flotta också har litet oarter för sig, så får man lof ha öfverseende sannerligen får man inte lof ha öf verseende 1 » I glädjen öfver sin i sanning underbara räddning företog nu flottiljen en gemensam glädjedans kring bassängen, vackert ackompagnerad af musiken, som, troligen för att förbereda publiken på » att det inte var så farligt », äfven under de mest tragiska momangerna spelat de gladaste dansmusikstycken. » En krona, » sa ' Ruffen, när vi linkade af ut. (Vi var alldeles af domnade båda två af de hårda bänkarna.) » Krut är dyrt, lilla du, » s a ' j a g så nytert jag kunde. » Inte värdt spilla det på döda kråkor då, hä hä! » (Besynnerligt så svårt människor ba att skiljas vid den senare delen af en krona!
Äottjfbcribate, öinbattfare, etter anbre fringtefanbe ittetter utlänbffe ber fonér, forn, meb ferffilbt tittftånb, giftoa reprefentationer af metyaniffa fonfier m. m., etter fdbane, font fringföra od) toifa fräntntanbe bjur o. f. to., erlägga för Ijtoarje reprefentationébag: t ©toctyolnt SS:co 9t:br 2: — fantt t atta öfrige ©taber od) orter „ l: — åltgganbe bet atta förenäntnbe, att, innan be från ©tabén etter orten afrefa etter pajj betti ntebbelad, nteb betoid af Äronand Uppbörbdtnan [tyria, att reprefentationd Slfrefer fåbatt perfott från orten, utan att f)aftoa bettna ©etoittning för tyoarje reprefentationdbag erlagt, anftoarar berför ben, font paf titt refatt utebbelat etter för refattd fortfättanbe betfamma återfnat. öintoräfarc ©:co ttitbr 1: — Sftätarc badare oty ^nifljnölarlat Sjömän: Uuberftyrntätt od) Gottfiaplar fantt Sttlatrofer od) £im
Ursprungligen utgjorde denna fordran 71 R:dr Banko för en hingst, hvilken af Sernander inropades å auktion dea 18 September 1839. Före förfallodagen den 1 Ja - — 317 — nuari 1840 försattes lian i konkurstillstånd. Fordran bevakades vid Westerås Rådhusrätt den 12 April 1840. B:ko. Gäldenären är numera död och hans arfvingar lära hafva vunnit urarfvaförmån. 4:0 Handlanden Ömans konkurs. — R:nit 74 R:dr 47 öre. Den 18 Mars 1839 inropade Oman hö å auktion vid Stuteriet för 62 R:dr 2 sk. 8 rst. Banko, och blef samma år försatt i konkurstillstånd. 1840 den 12 April bevakades denna fordran vid Westerås Rådhus-rätt. Ur massans tillgångar erhölls utdelning: 1841 den 26 Februari 10 R:dr 16 sk. 6 rst. Gäldenärens vistelseort är obekant. 5:o Handlanden Wallqvists konkurs. — R:mt 61 R-.dr 78 öre. Den 28 Mars 1843 å auktion vid Stuteriet till försäljning af hö inropade Handlanden Wallqvist, som ansågs vederhäftig, sådan vara för 47 R:dr 40 sk. Banko, och försattes i konkurstillstånd före förfallotiden, hvilken inföll den 1 derpåföljande Oktober. Enligt bilagan fol. 1,192 i 1843 års räkenskaper blef denna fordran bevakad vid Eskilstuna Rådhus-rätt. — R:mt 31 R:dr 80 öre. för 112 IM hö, som Wretling inropat å auktion vid Stuteriet den 9 April 1853, bevakades vid Tuhundra häradsrätt den 15 April 1854, enligt bilagan fol. 946 vid 1854 års räkenskaper. Konkursmassan har icke lemnat någon utdelning. 7:o Komminister Höglunds konkurs. — R:mt 15 R:dr 55 öre.
Under liden från den-3a Juni 183g7, till och med den 3o Juni innevarande år, hafva folieafgifterne för Enskildes Assignerings-Räkningar i Deposilions-Afdelningen, efter den uti i56 §. af Banco-Reglementet stadgade beräkningsgrund, uppgått till ett sammanlagdt belopp af 9,688 R:dr Banco. §• 6. Förhållandet med Bankens utlåningar till Staten och vissa Allmänna Inrättningar. Bankens fordran hos Siats-Verket, härledande sig från i Piastrar meddelade förskott, i och för liqviden med f. d. Kongl. Familjen, är, den 3o December i33^, till då återstående belopp, liqviderad med 17,495 R:dr 2 sk. 5 rst. Banco. Å de af Riksgälds-Contoret, år i83o, lill Banken utfärdade Obligationer, på tillsammans 4>400>00° R:dr, för Bankens fordran hos Stats-Verket för 1808 års försträckta krigskostnader, äro af Riksgälds-Contoret erlagde: Gapitalafbetalnrog. Och utgjorde återstoden af Bankens på dessa Obligationer grundade Capitalfordran, vid sistnämnde års slut, 4,048,000 R:dr B:co. I ytterligare afräkning å Bankens hos Kongl. f. d. Allmänna MagasinsInrättningen egande, inom linien, balancerade, fordran, för meddeladt Creditiv till uppköp af myntbara metaller, är, den 29 December 1837, till Banken inbetaldt ett belopp af 5o,ooo R:dr Banco, så att återstoden af denna fordran, för det närvarande, utgör 125,000 R:dr samma mynt.