Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SmedsMålareoch Snickare-arbeten äro för åren 3817, 1818 och 1819 särskildt för Byggnaden och särskildt för Gamla husets reparation fördelade; men icke så alla dagsverken matérialier, och öfrige arbeten, hvilka gemensamt för bägge åtgått och i denna Summa äro innebegripne. Vid anställd jemförelse emellan de påräknade och de åtgångne kostnaderne för visse huf» vudsakligare arbeten, har Utskottet funnit följande förhållanden: Eeriknaiie. £t»3ngns, iSfrerskjrttnde.. 585 Timmer - mans - dags penningar 3,550: 22.885: 5. 19»3 3 5: 5« “ Inkdps-Summorne för diverse materiaiier haf» va ock merendels öfverstigjt förslagen t, ex. kostnaden för kalk, meri för bjelkär, roed — 1.reder med — bly och koppar med ~ huggen sten. och stenhuggare arbeten med och sfi vidare; hvaremot eri och annani artikel oell deribland Tegel, galt något under hvad påräknadt varit. Professoren Ojurwell hvilken blifvit tillfrågad örn orsakerne tili förenämnde skiljaktigheter, har hufvudsakligen uppgifvit såsom dertill medverkande, samma omständigheter, sorn uti Revisions Commissarie!! Kellins infordrade' utlåtande blifvit anförde oell åberopade; nemi Rörande Påbyggnaden : Att då i kostnads-förslaget med undantag af tak-kopparen , hela gamla takredet apsågs kunna begagnas, likasom gamla brandbottnen med dess fyllning och bjelklag, jemte undre rummens tak, funnos deremot vid verkställd rifning, takstolar och hammarband öfver allt murkna och maskstungna, och Bjelkarne till större delen, af röta i ändarne genomträngde, så att alltsammans jemte trossbotten måste borttagas, taken till an.
Den påminde om Nielsen. PUDDELKRANS. Jag ber så mycket, min nådiga Och ändå kan jag försäkra er att jag aldrig hört Nielsen! Jag har min method från Upsala! DAMEN. Nåja, då bör den väl vara bra! (de gå). (Alla åhörarne hafva under det föregående så småningom gått in, så att nu endast Majoren, Bruus, Valter och Stjerne äro qvar på scenen.) STJERNE. Hvarför inte ... men tror du inte det vore bättre att gå in i salongen? VALTER. Hvarför det? VALTER (till Stjerne). Gå vi nu och spela biljard? STJERNE (efter någon tystnad). Har du märkt att din bror är förtjust i sin vackra svägerska? VALTER. Han är en artig svåger, det medger jag ... men... STJERNE. Ja, mycket artig ... han ser på henne på ett sätt, som ... nå, kom då, så ta' vi oss ett parti! VALTER (afsides). Om jag skulle observera ... de tro mig inte vara der ja! (högt) Nå ja, om du vill, så kunna vi ju först se på en tablå! STJERNE. Ja, jag tror att det kunde vara lärorikt nog! (de gå in i paviljongen). Andra Scenen. MAJOREN. Vet magistern hvad jag setat och funderat på? BRUUS. Nej, det är svårt för mig att veta! MAJOREN och BRUUS. Jo, jag har tänkt på att det är ett eget sammanträffande som ägt rum här i sommar! BRUUS. Åhja, men nu för tiden då alla menniskor måste bada sig om somrarne för att kunna lefva oordentligt om vintrarne, så är det mindre underligt än hvad det skulle varit för en 20 år sen'! MAJOREN. Det förstås! I alla fall är det egel nog att personer som träffats under så olika förhållanden för ett par år sedan, nu åter träffas här under helt andra. BRUUS. Ja, det är majorns fel att vi ä' här, för hvarken hustru min eller jag ä' några vänner af så här stora sällskaper! MAJOREN.
Man har vidare förebrått mig att jag påstått, att genom detta lagförslag skulle en skilsmessa kunna ske efter några veckor; men jag står vid mina Ord, ty de facto är äktenskapet uplöst, då makarne blifvit skiljde till säng och säte, ty makarne hafva då fått den önskan upfyld, som de länge närt. Det är just denna faktiska 12 fXen 4 ÅUgostf. öplösning af äktenskapet sorn jag här vill förekomma, och deffa kan ske derigenom att varningen inför domkapitlet bibehålies, om jag också skall borttaga vai ningen inför kyrkoråd, emedan den enligt min öfvertygelse är fullt öfverflödig, sedan kyrkoherden gjort hvad han kunnat. Då återkommer man till det förhållande, som LagUtsk:ts ordförande här anmärkt, att enligt 1686 års kyrkolag icke mer än 2:ne varningar kunde ega rum inför några af Preste» St:ts ledamöter, men deremot minskar man i sjelfva verket de varningsgrader, som finnas, ty, på sätt ilen siste talaren nämnde, äro de domslut, domstolen meddelar, också en varningsgrad. Således utgör den nya varningsgraden ett högst olämpligt surrogat för den högst lämpliga varningsgrad, som nuv:de lag innehåller, innan man kan taga ut stämning. Hr Olivecrona har anmärkt, att om en man, som öfverlemnade sig åt fylla och dryckenskap, under denna sin författning slår och misshandlar sin hustru, skulle den olyckliga qvinnan nödsakas under 6 månader uthärda denna förskräckliga behandling, I detta fall får jag förklara det jag anser en dylik händelse mera höra till undantagen än till regeln. Oenighet makar emellan, som härrör från en sådan orsak, uphör, snart sagdt, i och med den stund, då mannen, som är begifven på starka drycker, hunnit ur det rus, som dessa drycker förorsaka. Han kan då vara den bästa man i verlden och qvinnan. som känner sig olycklig under hans öfverlastade tillstånd, förlåter lätt hans felsteg.
Den, som vill, att det, i anledning af väckt fråga om en Styrelse för allmänna arbeten, beviljade anslag af 8000 R:dr årligen intill nästa Riksdag, skall utgå till aflöning för en dylik Styrelse, voterar Ja; 6 Stats-Uiskottets Utlåtande, N:o 577. den, det ej vill, voterar Nej, Vinner Nej, kommer berörde anslag att ställas till Kongl, Maj:ls disposition, för att, såsom arfvoden, användas till dem, som med allmänna arbeten få befattning, med uttryckligt förklarande, att härvid alses, att något nytt Embetsverk ej må lör ändamålet inrättas. Stockholm den 4 Juni 184*• Ant. till Exp. Utsk. den 7 Juni 1841, kl. g f, tn. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å Christinehamns Stads Äldstes underdåniga ansökning om eftergift af Kronans rätt till ett i nämnde Stad fallet Dana-arf. (IA.)
Häröfver har nu Kongl. Majit meddelat sitt nådiga Beslut genom Utslag den 5 Oktober 1858, innehållande, att Kongl. Majit ej funnit skäl att i Hofrättens öfverklagade Utslag göra annan ändring, än att, då på grund af hvad i målet förekommit, det måste för utredt antagas, att von Frankens exemplar af Häradsrättens ofvanberörda Protokoll vid 1853 års Vinterting, icke, sedan tinget blifvit aflyst, före Domhafvandens afresa från tingsstaden varit utskrifvet för att till vederbörande aflemnas, Domhafvanden, jemlikt 5 och 7 Punkterna i Expeditions-taxan den 15 Maj 18*1, samt 24 Kap. 5 § Rättegångsbalken dömdes att för nämnda försummelse böta Tjugofem daler silfvermynt med Tolf Rdr 50 öre Riksmynt. Uti Justitie-Ombudsmannens berättelse till riksdagen 1856 (pag. 82 och 83) orftförmäles ett åtal emot Stockholms Rådstufvurätt, föranledt af skiljaktiga meningar om rätt lagtolkning i de fall, då i lagen vissa, lill antalet bestämda dagar af fängelse vid vatten och bröd qvarstå i bredd med likaledes utsatta vissa par spö eller lis, som på den tid, då lagen stiftades, ansågos motsvara samma bötesbelopp, som förutnämnda dagatal af fängelse vid vatten och bröd; nr n hvilket förhållande emellan de särskilda arterna af urbota strafT och motsvarande bötesbelopp blifvit genom Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 föränd rädt, så att det bötesbelopp, som svarar emot straffen af spö eller ris, lörvandladt till fängelse vid vatten och bröd, icke utgör samma dagatal, som det i lagen ursprungligen utsatta och ännu qvarstående. Rådstugurätten hade nemligen dömt en tjensteqvinna för våld å sin matmoder, att, i stället för sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, som 15 Kap 2 § 2 mom. Missgerningsbalken, alternativt med fjorton par ris, för sådant brott utsätter, hållas allenast femton dagar i så beskalfadt fängelse. Detta förfarande hade
hvilket angår anmärkntr mot Konungens rådgifvare, hittills icke fått återremitteras. Jag medgifver, att förhållandet hittills varit sådant; men just derföre är jag mån om att R. St. blifva lossade från det förmynderskap, hvaruti de hittills blifvit hällne af Const.Utsk., äfvensom jag anser tidpunkten nu vara inne att frigöra sig derifrån Om Ständerne ej kunna vinna annat, af Const.Utsk., vore denna vinsten, i ruin lanke, ganska stor och måhända viisendtligare än hvad Utsk. denna gång yttrat i sjelfva saken. Allt sedan i8rö års riksdag har jag kämpat för denna rättighet, ehuru hittills utan framgång. Men nu anser jag tiden vara kommen för vinnandet af delta mål. Vi skola nemi. komma ihåg, att den grundlag, som stiftades 1809, blef blott med trycksvärta fästad på papper, utan alt egentligen göras lefvande i praktiken, och redan vid samma riksdag börjades en reaction i opinionen, hvilken allt mer och mer utbildade sig ända till i8? 3 års riksdag, då män egentligen började väcka den döda grundiagsbokstafven till lif, åtminstone uti allt, som rörer ansvarigheten för Konungens rådgifvare. Jag vill ej påstå, att det skett med afsigt, utan var det måhända slumpen, som gjort att Const.Utsk. redan vid det nya statsskickets början uppgjorde sitt mentor. ang:de granskningen af Statsråds-prot:n i form af lösa anmärkn:r, som icke kunde leda till ett sådant resultat, som öfverensstämmer med grund-idcen för den constitutionella ansvarigheten; isynnerhet som talmännen, när ett sådant mentor., deruti anmärkn:na blifvit punktvis uppräknade, lill afgörande förekom inom Stånden, framställde prnpos. först huruvida anmärkn:n N:o 1 ansågs af beskaffenhet att böra föranleda en anmälan till K. M. efter 107 §:n Reg.F:n. En sådan propus, besvarades med nej, derföre att en enda anmärkn. i5o Den i Juli e. tn. icke rimligen Loide leda till någon anmälan. Då derefter anmärkn:»
Man kan med tämmeligen noggrannhet, medelst Potatoes-stands upptagande här och der, träffa den rätta afkastningen , och i alla fall endast åsynen af ett så stort fältj odladt med Potatoes bör medföra rättighet till jvänne 90 kannors Pannor, såsom en billig uppmuntran för den idoge Landtbrukaren. Grefve Spens, Jacob Melkel". Då jag bland de Anmärkningar emot OeconomiaeUtskottets Betänkande, hvilka här blifvit framställde, icke hört en, som, ehuru den angår endast ord, icke sak , likväl synes mig ej vara utan vigt, begagnar jag tillfället att den sam - 44° Den 24 Martil, e m. ma inför Högloflige Ridderskapet och Adeln framställa, med anhållan att den mate Så åt följt den Återremiss af Betänkandet, som troligen kommer att äga rum. Utskottet har i andra Momentet af de föreslagna rärte's rne uti nuvarande Brännvinsbrännings Forfattningrrne, där det blifvit tillstyrkt att den eljest tiilåtne B< ann vinsbtännui g ns inställande lör längre eiln koitare tid skulle åt Kong!. Maj ts visa beslut hädanefter sorn hittills ö*ve.ilemn-s, med underdånig önskan, att en sådan inställning blott i e t enda fall matte komma i fråga, ålunda beskrifvit detra erda lall, att det skulle äga rum då absolut brist pd Spannmål bäär hemina i Landet och pd de Orter, hvari/rån Säd vanligen, hämtas, gjorde att verklig hungersnöd befarades.
Otvifvelaktigt år det allmånna och våsendtliga åndamålet med en National Representation, att allmånna viljan blir kånd, att Representanternes beslut må vara ett uttryck af Nationens gemensamma önskan, för allas gemensamma vål. v Otvifvelaktigt vinnes detta ändamål, når allas enskilta behof blifva så förenade med det Helas, att ingen forman åt sina enskilta afsigter gifva ** en öfvervägande kraft, att det enskilta interesset blott för så vida kan blifva hördt, som det öfverensståmmer med det allmånna, d. å. med Nationens verkeliga fordel. Men detta en NationalRepresentations allmånna ändamål, år likväl icke det enda, som i ett representativ Regeringssätt med densamma åsyftas. Såsom Lagstiftande, skall den icke blott vara uttrycket af Nationens allmänna fordringar i afseende på de grunder, efter hvilka den vill styras, men i Europas senare Stats-Författningar år också denna Lagstiftande Magt i synnerhet derföre Nationen uti dess Representanter förbehållen, att de skola tjena den* samma till en borgen och ett försvar, att icke de O 7 gjorda Lagar måtte öfyertrådas, att icke Regen» tens vilja må kunna såttas i stallet för Lagens bud. National-Representation måste derföre såsom Lagstiftande, i afseende på allmänna stadganden, hafva e n bjudande k r a f t, och i afseende på Regeringens särskilta åtgärder, hafva en återhållande kraft, som hindrar de Styrande, att öfverskrida de grånsor, som för deras verkningskrets åro bestämde. — t Europas närvarande Samhålls - Författningar har således National-Representation fått det dubbla föremålet, att å ena sidan göra Lagarne, att å den andra tjena till motvigt för bevarandet af deras helgd. Det år i det förra afseende!, som rättigheten att granska Lagarne och att föreslå nya, blifvit densamma förbehållen, och i det senare, som råttigheten att ensam bevilja medel til Stats-kostnadernes bestridande, och att taga kunskap om dessa medels förvaltning, afven blifvit samma Lagstiftande Magt tillagd.
Reservationer'. af Herr Stuartj C. G.: ”Då de anmärkningar, som föranledt 3:ne RiksStånd att återremittera Banco-Utskottets Betänkande JV:oi20, synas hufvudsakligen hafva åsyftat att få det förslag, i afseende på upphandlingen af Riksgälds-Conlorets obligationer antaget, som uti den samma Betänkande bifogade reservation blifvit af mig framställdt, så och enär Utskottet, vid återremissens besvarande, sådant oaktadt, icke funnit godt detta förslag understödja, har jag ansett mig böra reservationsvis å nyo underställa detsamma Rikets Höglofl. Ständers bepröfvande. Det har för min fallningsgåfva icke varit möjligt att kunna inse den föregifna stridigheten emellan hvad jag BancoUtskottets Utlåtande N:o i/}o. 5 sålunda föreslagit och hvad Rikets Ständer redan beslutat rörande användandet af Bankens räntevinst för innevarande år och de kommande åren intill nästa Riksdag. Förefunnes verkeligen en sådan stridighet, skulle jag i sanning sjelf vara den förste att återkalla berörde förslag, af enahanda skäl som jag alltid, så vidt min förmåga medgifvit, sökt och oafbrutetskajl söka motarbeta de vid denna Riksdag, under mångfalldiga former, framalstrade och ännu dagligen förnyade försöken att åstadkomma större eller mindre afvikelser från och rubbningar uti de af Representationen i financiela ämnen redan fattade beslut. Man har, bland annat, emot det ifrågavarande förslaget erinrat, att detsamma skulle inskränka den Banco-Styrelsen af Rikets Ständer tillerkända rättighet att, under tiden intill nästkommande Riksdag, disponera Bankens vinstmedel.
Och intägtshafvarne haft betesrätt på skogen; på Öland hafva de aldrig haft sådan lätt. Jag kan således ej finna någon jemförelse emellan dessa förhållanden eller skäl till hvad Hr Palmcrantz begärt, ulan tillstyrker bifall å Utskts utlåtande. Hr Palmcrantz! Jag vill blott vid Frih. Cederströms yttrande, att med intnglerna på Stöpen ej skulle vara lika beskaffad! förhållande, som med ulmarkerna på Öland, göra den anmärka., alt jag medgifver det Friherren kan hafva rätt i så målto, att bär förekommer mera" billighet, än i afseende på utmarkerna å Öland, att falla det beslut jag vågat tillstyrka ; ty till allmänningen Stöpen har Suntetorps socken i alla lider haft äganderätt, fastän denna rätt kommit i förgätenhet; men utmarkerna på Öland hafva tillhört K. M. och Kronan samt derefter blifvit de särskildta hemmanen tillskiftade. Det är blott detta jag velat nämna, och, utan att vidare inlåta mig i strid med Frih. Cederström, får jag förnya min förut gjorda anhållan. Frih. Cederström: Til! den siste talarens yttrande anser jag mig böra foga en upplysning, nemi. den, att de hemmansägare, hvilka i trakten kring Stöpen haft betesrätt, hafva deraf ingenting förlorat, lika litet sedan denna skog blifvit tillagd socknen som förut, emedan hvar och en blifvit dervid bibehållen; och de intägter, som på sjelfva skogen blifvit anlagda, på grund af gällande författningar skattlagda och med åboer försedda, hafva till en del, såsom jag nyss yttrade, måst afbysas, efter det skogen blifvit dömd Den j5 Augusti e. ra. till syckenallmunning; men alla de öfriga intägternas innehafvare äro qvar såsom sjelfägande kronöåboer, dels roed, dels utan skaltemannarätt, och lära icke kunna blifva skattefria, så länge icke författningarna om skattläggning skola upphäfvas. Jag yrkar ännu en gång bifall till betänkandet.
För Abo Discont-Werk, äro enligt Herrar Fullmägtiges Beslut, insatte emot Reverser pä en mä. nads upsagning med g procems ränra, nemligen: den 9 November 1807 - Ro. 10,000 den 27. dito dito - 10,000 1808 den 12 Januari! dito - 10,000 Och uppå Kongl. Secreteraren ^Vilkiolmkong ä Di» scont-Wcrkeis magnar fkrifteligen gjorde anhållan, bewiljades Disconr-Werket den 18 Februaris 1808, ett Län af Zo,ooo Rdr Specie mot g procents ranta, hwilker Län, ester bemalde Kongl. Secrelcra» res tillkannagifwande, skulle wara högst nödwändlgt för uprätthällandet af Werkets Credit, sedan genom inträffade omständigheter, Discont-Werkets mgisne z procents Reverser pä en gäng till betalnings erhäl lande kommit att upwisas; warandes Uti Herrar Fvllmägciges Prorocoll icke anfördk något annat skäl för bewiljandei af detta Län, än akt, som orden ly da :' LontoiretS säkerhet icke periclitcrade'' Att Den i8 AovembeL. ^209 Ätt Eoutoirets penningar blifwit insatte nti E)iscontcrue endast emor z procents rama, dertill tvede anföras såsom skal att »esie Capital anjettS umbärliga endast för en ganska koret rid.
Som likväl det inför Kongl, Maj:t och Stals-Rådet haline Protocoll utvisar, att Kongl. Majit vid detta ämne fästat synnerlig uppmärksamhet, samt att Kongl. Maj:t arnar framdeles vidtaga än ytterligare åtgärder dermed, hvaribland Utskotten, såsom den väsendleligasle och ändamålet mest befordrande, velat anmärka inrättandet af ett Sällskap, som skall åtaga sig uppsiglen öfver Fångars behandling i allmänhet; alltså anse Utskotten R. Högloflige Ständer äfven böra å deras sida, så vidt möjeligt är, gå Kongl. Maj:ls Nådiga afsigter till mötes. Af denna anledning och då Tanto Krono-Bränneri, som i anseende lill dess belägenhet nära intill Krono Spinnhuset, möjligen kunde i framtiden medgifva en förmånlig förening desse inrättningar emellan, synas Utskotten kunna, både med större fördel och mindre kostnad, än Lägenheten Barnängen, till Correctionshus användas, få Utekoltcn tillstyrka R. II; Ständer, alt uppskjuta denna frågas hufvudsakliga afgörande intill nästa Riksdag, samt all intill dess låta Tanto Krono-Br änneri förblifva oföryltradt, på det alt då blifvande Ständer må, i händelse de så 'ör godt finna och medel i öfrigt blifva alt tillgå, kunna till Kongl. Maj:t öfverlåta nämnde 876 S ta t s-U t sl< ottets Betänk anden. Lagenhet, alt till det nu föreslagna ändamål begagnas; Hvarjemte Utskotten hemställa, om icke R. H. Ständer vilja hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt lie rrar Committerades underdåniga Betänkande i ämnet må till trycket befordras och sålunda komma lill Allmänhetens kännedom.
Då i öfrigt en och annan § blifvit föremål för flere olika anmärkningarj hvilkas verkan åter beror af inbjudningseller voterings-resultaten, torde ConstitutionsUtskottet tillåtas att j derest sådant inom Riksdagens slut medhinnes j vördsammeligen framlägga fullständig redaction af de Grundlagsförändringar i detta ämne, sorn nu äro eller Den i 3 Mars e. ni. 39 varda för vidare constitutionel behandling godkända. Utskottet har ej kunnat göra annorledes , ty anmärkningarne voro i strid mot hvarandra. Jag hemställer vördsamt, om icke målet nu kunde få afgöras och återremiss undvikas. Herr Hjerta: Jag tror, att afsigten af ConstitutionsUtskottet varit god, då det förbehållit sig en förnyad redaction af förslaget; men jag tror det vara oformligt af Rikets Ständer att öfverlemna åt slumpen, om det livilande förslaget skall äga sammanhang eller icke. Jag tror det för närvarande innehålla så många brister, att jag tillstyrker Ridderskapet och Adeln att icke bifalla voterings-propositionerna, utan anhåller antingen om afslag eller återremiss af Memorialet. Jag kan alldeles icke för framtiden såsom princip gilla, att ej Riksdagsordningen och RegeringsFormen äfven i ordalydelserne måste öfverensstämma. RegeringsFormen är sjelfva föreskriften om Statsmagternas inbördes ställning och förhållande till hvarandra; då deremot Riksdagsordningen endast är ett Reglemente för Ständernas öfverläggningar. Om der antages, att Ständerna hafva rättighet att hos Kongl. Maj:t göra anmälanden enligt 107 § RegeringsFormen till Rådgifvarnes förafskedande, men sådant ej tillåtes dem enligt RegeringsFormen, så kunde Kongl. Maj:t svara: dertill har Ni ingen rättighet. Jag underställer, om ett sådant förhållande 4° Den i 3 Mars e. m. vöre önskvärdt; när vi deremot äga en ostridig rätt att granska Rådgifvarnes förhållanden.
Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angå ende anvisande af fyllnad i ersättningen till kVadstena Krigsmanshus-kassan och Amiralitets-krigsmans-kassan för de till Stats-Verket indragna rusthållssamt en per mille af gifter ne vid fastighetsköp ; Gifven Stockholms Slott den 48 April 1854. Sedan Rikets, vid 1850 och 1851 årens Riksdag, församlade Ständer, i sammanhang med deras, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga framställning fattade och uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti sistnämnde år anmälde beslut, an gående vissa till förvaltande verk och Inrättningar anvisade inkomsters utbytande mot Stats-anslag, förklarat att uti de, mot afträdande af rättigheten att uppbära så kallade Afoch tillträdes-afgifter vid köp af rusthålls-hemman, äfvensom den, enligt Kongl. Kungörelsen den 23 Januari 1811, utgående en per mille afgiften vid försäljning af all annan fast egendom, Wadstena Krigsmanshus-kassa, samt Amiralitets-Krigsmans-kassan i förhållande till medeltal af dessa afgifters belopp under åren 1844—1848, beviljade ersättr.ings-anslag förhöjning komme att vid blifvande Riksmöten ega rum, så framt kassornes Styrelser framdeles kunde ådagalägga, att genom de dittills påbjudna afgifternes fortfarande högre inkomst skulle för kassorne uppkommit; så hafva Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium samt Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan, jemte tillkännagifvande hurusom ofvannämnde, numera till Stats-verket ingående afgifter under sednare åren betydligt öfverstigit de derför bestämda ersättningsanslag, underdånigst anhållit, att en emot skillnaden svarande tillökning i berörde anslag måtte varda kassorne beviljad.
Jag tillstyrker bifall till Konungens proposition, såsom Utskottet föreslagit. Af den Nådiga propositionen inhämtas,att ytterligare 27,000 R:dr erfordras för att uppsätta 3ooo man Artilleri med nödigt Befäl. Genom detta anslag besparas ej blott den omnämnde spannmålen, utan äfven beklädnad för 200 man; emedan tillökningen af Artilleriet blott är 600 man, men Konungens värfvade Regemente deremot erfordrade beklädnad för 800 man. Om ej oreda skall uppstå i den uppgjorde planen, är det nödvändigt att lemna bifall till Utskottets Utlåtande, och jag vågar derföre tillstyrka bifall derå. Friherre Anckarswärd: Långt ifrån att göra oreda, skulle reda vinnas derigenom, att Staten för Konungens värfvade Regemente helt och hållet öfverflyttades på ArtilleriStaten; derigenom skulle till och med uppkomma större tillgångar, än Kongl. Majrt fordrat, och Kongl. Majit skulle då kunna använda öfverskottet såsom tillgångar för Artilleriets hästar. Kongl. Maj:t begär ett nytt anslag af 2800 tunnor Säd för sistnämnde behof. Jag tror, att man kunda Den 7 O e t o b é t e. m. stanna vid de 1900 tunnor, som inflyta från Konungens Regemente, synnerligen som äfven Beklädnaös-besparingen för 200 man då blir tillgänglig. Jag kan ej se, att någon oreda deraf kan uppkomma. ArtilleriStaten blir då ökad, ehuru ej för ögonblicket med alldeles så stor summa, som Konungen begär. Friherre af Nordin: Som Artillerivapnet är det vigtigasle, och mest i behof af att i fred beredas till krig, tror jag man bör löna Befälet så, att det har en tarflig utkomst. Hvad Kongl.. Maj:t begärt i detta afseende, tål ej någon nedsättning; och då Friherre Anekarswärd medgifvit, det hans förslag åsyftar någon nedsättning, anser jag mig böra bestrida detsamma och yrka bifall till Kongl. Maj:ts proposition.