Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
samt att denna fond måtte sammanslås med den, som redan är till skiftesoch odlings-lån anvisad, och upptagas under gemensam benämning af ”skiftes-, odlings-, grundoch täck-dikningslån”; samt 5:o Riksdags-fullmäktigen David Andersson från Hallands län, att föreskriften i 4 60 § af Banko-reglementet, att boställs-innehafvare och deras arrendatorer äro uteslutna från lånerättighet, så framt de icke i vederbörlig ordning å odlings-lägenhetcn erhållit vissa frihetsår, hvaraf så många återstå, sorn motsvara tiden för lånets begagnande och återbetalning, måtte, såsom i hög grad menligt inverkande på åkerbrukets utveckling och boställenas behöriga skötsel, till all kraft och verkan upphöra; i sammanhang hvarmed motionären tillstyrkt, att den för skiftesoch odlingslån anslagna summa, 80,000 I\:dr Banko, måtte ökas till 420,000 R:dr samma mynt.
» Jag har bara mig själf att göra till lags. » Märta såg u p p m e d ett underligt uttryck i ögonen o c h kunde inte behärska en darrning i rösten, då h o n sade: » O — m e n är det inte förfärligt att vara ensam! » » Det är sällan ens egen vilja, utan omständigheternas makt, s o m gör, att man åldras ensam. » Fröken A n n a reste sig för att expediera ett b u d, som ringt på tamburdörren. Märta lutade sig tillbaka i stolen för att taga i betraktande det rum, hvaruti hon befann sig. » Åldras ensam, » ljöd det åter för hennes öron, men i detta vackra lilla h e m m e d denna älskvärda kvinna för ö g o n e n hade det inte samma afskräckande klang, s o m det haft på morgonen. H v a d det var för ett förtjusande rum, detta! Märta förälskade sig alldeles i det. Icke därför, att det var mera luxuöst än hvad hon var van vid — snarare tvärtom, m e n det låg öfver detta h e m en prägel af utsökt komfort, s o m h o n saknade i sitt eget o c h sina umgängesvänners, o c h s o m anslog hennes artistiskt o c h intellektuellt anlagda natur. I bortersta fönstret bakom flygeln var det präktiga gröna växter o c h stora klungor af b l o m m a n d e hvita chrysantemum. Öfverst på nothyllan var en krets af små fina byster af modärna tonsättare o c h ur en m ö r k bronsram på den röda väggen blickade Beethovens mäktiga hufvud ned. Det fanns ingen enda oljetafla i rummet, m e n väggarna voro nästan täckta af stora fotografier i enkla, mörka ramar, fotografier, s o m talade o m resor i främmande land. Där funnos medeltidsliknande gator: Niirnberg o c h Rothenburg o c h V i t e r b o; där funnos kathedralerna i Lincoln, Reims o c h Paris, kanalpartier från Briigge o c h Venedig, ruiner från romerska campagnan.
När omröstning slutad är, skall valförrättaren rösterna sammanräkna, och gifve derefter valets utgång tillkänna. 3) Den vid omröstningen flesta rösterna erhållit, är för districtet vald till riksdagsman. Hafva flera fått lika röstetal och är valet derigenom oafgjordt, vare för valförrättaren lag, som i 16 §. för stadsrätt i thy fall skiljs. Får valförrättaren, innan han tillsagt, att förrättningen slutad är, kunskap om laga skäl, hvarföre den valde ej vill elter ej kan uppdraget antaga; varde till ledighetens fyllande ny omröstning genast anställd. Skälets laglighet ege valförrättaren pröfva. 34 §■ 1) Protocollet öfver riksdagsmannaval för valdistriet å landet skall af valförrättaren och minst fem närvarande valmän underskrifvas. 2) Hvad i denna och 33 §. om valman säges, vare ock gällande om suppleant, som i hindrad valmans ställe kommit tillstädes. 35 §. Nu är man för valdistriet å landet vald till riksdagsman, och är ej laga skäl kändt, hvarföre han uppdraget ej vill eller ej kan antaga; erhålle då en så lydande fullmagt: ”Undertecknad, valförrättare i N. N. valdistriet af N. N. län, gore veterligt, att vid i dag ansiälldt val N. N., på sätt protocollet närmare utvisar, blifvit till riksdagsman utsedd för den tid, Lagen om val till Hor till Constitutions-Utskottets Memorial, N'.o 36, 13 Riksförsamlingen i 3^ §., i (2) (3) momentet stadgar; hvarå detta länder lill bevis och fullmagt. N. N. den — —” Den fullmagt skall, när valförrättningen slulad är, genast uppsättas och af valförrättaren underskrifvas samt ofördröjligen den valde tillsändas. C a p. 4* Allmänna stadganden om valen. 36 §• A hvar femte lagtima Riksdag skall Riksförsamlingen den fördelningslängd , som i 9 och 19 §§ omtalas, revidera och, der nödigt finnes, rätta.
Maj: t genom resulution den 13 september 1874 återförvisat denna fråga till Konungens Befallningshafvande, som, sedan sakegarne lemnats tillfälle att sig yttra samt erforderlig undersökning egt rum, hade att meddela nya laglikmätiga bestämmelser. Då Eders Kongl. Maj: t tydligt skilt mellan sakegames ytt-, randen och erforderlig undersökning, ligger det ock nära till hands antaga, att med den påbjudna undersökningen afsetts skydd mot förhastade och otillförlitliga uppgifter. Att Säfvar vattendrag kunnat hänföras till sådana större vattendrag, som ådragit sig fiskeriintendentens särskilda uppmärksamhet, är öfverraskande. Något nämnvärdt fiske har aldrig funnits i detta vattendrag, som endast helt kort från utloppet kan anses vara lämpligt som båtled i detta ords mest inskränkta betydelse. Att fisket saknat allt värde, framgår deraf att någon skattläggning deraf icke egt ium. Att återigen flottmng af råämnen för det i Säfvar by. belägna sågverket låtit sig verkställas, * beror till hufvudsakligaste del på de kostnader, som blifvit nedlagda på rensningar, dambygnader och stensprängningar, * hvilka kostnader uteslutande bestridts af Säfvar verksegare. Hvad beträffar kostnaden för den ifrågasatta barkningen, har densamma blifvit beräknad till 10 öre per timmer, men denna beräkning är uppenbarligen för låg och felaktig samt bevisar in genting annat än att man velat förringa värdet af de med barkningen förknippade kostnader och olägenheter under det man samtidigt sökt på alla möjliga och omöjliga sätt framhålla förde-larne deraf. Då det emellertid icke torde vara ‘ tillfyllest att Konungens Befallningshafvande före frågans afgörande hållit ett sammanträde med sakegarne på Säfvar gästgifvaregård, men deremot underlå ' tit anställa den af Eders Kongl. Maj: t anbefalda undersökning, får nnder åberopande jeraväl af hvad hos kammarkollegium blif-vit anfördt, jag härmed i underdånighet yrka, att Eders Kongl.
S. D. Nu föredrogos och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens på bordet hvilande Betänkanden, nemligen: N:o 3o, öfver väckte motioner, om ändringar 1 nu gällande föreskrifter, angående deltagnings-skvldighet i Kyrkooch Prestegårds-byggnad; N:o 3:, öfver våckte motioner, om upphäfvande af nu gällande föreskrifter om hu byggnad å hemman på landet; och N:o 32-, i anledning af väckt fråga, om skyldighet för Rikets Hof-Rätter och Collegier, att vid hvarje Riksdag inkomma med Utlåtanden öfver Lagstiftningens verkningar. S. D. Till Banco Utskottet remitterades en af Peter Andersson från Hallands Län väckt motion, om utlåning i Discontväg af hvad, sorn i^ke utgår i odlingslån af den dertill bestämda fond. S. D. Vid å nyo, dels den 4 ud innevarande månad, dels denne , dag, skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 38, med förslag till förändringar i 3:dje och 4;de Art. af Bevillnings-FÖrordningen, stannade Ståndet i följande beslut: 1:0 Utskottets förslag till nya redactioner af 4l och 102 §§., tillstyrkandet vid pag. 75 af BevillningsFörfattningen, angående serskild Pröfnings-Comile för staden Götheborg, de föreslagna förändringarne uti 141 och t42 .§§•> samt uti i:sta och 6:te mom. af 162 äfvensom det vid Betänkandet fogade Formulaire, till uppgift för Bi uk till Berednings-Comite, afslogs; 2:0 förslagen till förändringar uti 104 och 149 §§. återremitterades; och 3:o öfriga delar af Betänkandet biföllos. Prtrt.
En helt annan sak är det j u att varna och söka rädda, när man ser, att vederbörande löper fara att komma in under ett dåligt inflytande. Då blir det i stället ett brott att tiga och låta saken utveckla sig. Må vi besluta oss för att aldrig tanklöst och lättsinnigt ta på en annans känsla — den må vara vänskap eller kärlek. Må vi komma ihåg, att vår hand aldrig kan vara för mjuk, när det gäller att röra vid en människosjäl. 1898 exempelvis erinra o m den som ett framstående arbete allmänt erkända berättelsecykeln » Gösta Berlings saga » af Selma Lagerlöf, hvilke " n först framträdde som pristagande i en af Iduns litterära täflingar, om Matilda Lönnbergs historiska roman » Fru Holmfrid » m. fl. Genom det s. k. Iduns romanbibliotek, som med ett sextonsidigt tryckark hvarje vecka medföljer till tidningens samtliga abonnenter, ha tillfällena att framlägga äfven jämförelsevis omfattande skönlitterära verk betydligt utvidgats. Vi ha därför nu ock beslutit att för romanbibliotekets räkning ånyo anordna en större litterär täflan och inbjuda härmed skönlitterära skriftställare och skriftställarinnor att deltaga i densamma under följande bestämmelser: För en originalroman på svenska språket, med ett ämne och af en halt, som göra den tilltalande för en bildad och vidsträckt publik, samt till ett omfång af ungefär trehundra sidor vanlig bokoktav, betala vi som pris och honorar tuåtusen kronor. Härför förbehålla vi oss endast rätt att i första hand offentliggöra arbetet i Iduns romanbibliotek. Vid de insända arbetenas bedömande ha de kända litteraturkritikerna herrar Georg Nordensuan och d-.r Suen Söderman godhetsfullt lofvat biträda redaktionen. Samtliga täflande arbeten skola anonymt vara ingångna till Iduns redaktion, Stockholm, före den 1 maj 1898 samt åtföljas af en förseglad namnsedel, hvars konvolut förses med ett motto, hvilket äfven bör återfinnas å manuskriptet. Denna namnsedel brytes endast för det arbete, som prisbelönats.
Utskottet får, i anledning häraf, upplysa, att Löjtnanten Törnsten sjelf till Kongl. Maj:t ingått med underdånig ansökning om enahanda förmåner för ifrågavarande läroverk, hvilka i motionen omförmälas, samt att denna ansökning, så vidt den åsyftat rättighet till tjensteårsberäkning för vissa vid läroverket anställde lärare, genom nådigt beslut den 20 Februari innevarande år, på anförda skäl, förklarats icke hafva kunnat bifallas, men deremot i den del, som afsåg läroanstaltens godkännande såsom jemförlig med offentligt högre Elemenlar-läroverk, komnie att framdeles pröfvas i sammanhang med andra ansökningar utaf enahanda beskaffenhet; vid hvilket förhållande, och då förevarande fråga i allt fall är af så enskild beskaffenhet, alt Rikets Ständer icke torde lämpligen böra dermed laga befattning, Utskottet får vördsamlingen hemställa, alt motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 29 September 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Sept. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i fråga, om rättighet för skolorna inom Lunds Stift alt dimittera elever till universiteten. Uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion har Herr S. Trägårdh yrkat att, då Kongl. Maj:ts den Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 115. 5 14 Augusti 1856 utfärdade nådiga stadga för Elementar-läroverken antydde, att dimission frän läroverk till akademien endast finge ega rum från de högre läroverken, men rättighet till sådan dimission vore genom äldre Kongl. Bref tillförsäkrad samtliga skolorna inom Lunds Stift, ulan afseende på dessa läroverks högre eller lägre rang, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla att samtliga skolorna inom Lunds Stift må vid föreuämnda deras åldriga rättighet varda bibehållne samt lärokurserna vid dessa skolor vinna den för ändamålet nödiga utvidgning.
Men härtill kommer, att efter de flesta skiften måste försiggå ståndskogs delningar, hvarigenom skog, som delägare tillägges på annan delägares grund, upplåtes honom med det vilkor, att vara inom kort tid albrukad; och följden deraf biifver, att den, som fått tillåtelsen att afbruka, vanligen erhåller större tillgång al skogseffekter, än hans behof påkallar, och således nödsakas att föryttra, änskönt hans tillgång för framtiden är otillräcklig. Också har jag hört de ifrigaste försvarare af vårt skiftesverk medgifva, att skogens undergång är en bland skiftenas oundvikliga följder. Uppvuxen eller växande skog kan aldrig utan sorgfällig tillsyn vårdas. En skog, som man vill hafva i fred, bör vara så stor, att den lönar en sådan tillsyn. Dessförutan är skogen utsatt för sköfling, den må vara skiftad, enstaka eller samfäld. Man tyckes hafva antagit, att tillsynen blir omöjlig eller försvårad derigenom, att skogen tillhörer flera gemensamma ägare. Det må vara sannt, att nitet om vårdande af en samfäld egendom blir hos hvarje delägare mindre, än nitet att vårda hvars och ens enskilda egendom. Tillsynens lätthet måste deremot vara större för flera, än för en enda. Men till vården om en samfäld skog hörer en rättvis fördelning af dess afkastning delägarna imellan; och härom bör lagen innehålla föreskrifter, som hittills saknas. Det blir lättare att meddela dem, i fall man derjemte införer en skogshushållning, sådan den utomlands brukas, och som man börjat att äfven bos oss införa, och hvarigenom ej blott erhålies den största afkastning, som ulan skogens förstöring kan vinnas, utan ock ålerväxten vårdas och afkastningen för framtiden ökas. Den uppskattning af skogen, som dertill erfordras, bereder utväg att bestämma äfven hvarje delägares lott i den afkastning, skogen rätteligen kan gifva; och då kan med fog stadgas,att ingenderas anspråk får derutöfver sträckas, ehvad utdelningen förslår för hvars och ens behof eller ej.
Någon sådan har likväl icke blifvit framställd, och vi lära väl således få hålla oss till saken sådan den är, och icke sådan den kunnat vara, om man gått tillväga på annat sätt. — R. o. Ad.s redan förut fattade beslut anser jag vara i full konseqvens med dem, som R. o. Ad. i öfrigt fattat rörande tullsatser å artikeln väfnader, och jag kan således ej annat finna, än att St:t bör detsamma vidblifva. Men hvad som för ingen del kan få ske, är att bifalla hvad Hr Print zensköld föreslagit, nemi. att R. o. Ad. skulle, utan att dertill vara inbjuden, frångå sitt beslut och förena sig med Presteoch BorgareSt:n. Sådant kunde gå an endast med vilkor, att R. o. Ad. dertill inbjudits af Utsk. eller af ett annat Stånd, men icke på förslag af enskild ledamot. Jag tror ej att Hr Frill. o. Ordhn kan derå meddela propos., och anhåller, att R. o. Ad. ville, med vidblifvaude af sitt beslut, godkänna Utsk:s förslag till voter:s-propos. Hr Printzensköld: Nog är den siste värde talaren underkunnig i Grundlagens tillämpning; men icke tror jag denna kan lägga hinder i vägen för lt. o. Ad. att i anledn. af en framställd inbjudning förena sig med ett annat Stånd. Eör mig kan det vara temligen likgiltigt, huruvida inbjudningen antages eller icke, ty jag hoppas att de 2 Stms beslut blir gällande, men jag protesterar mot den grundsats, att E. o. Ad. ej skulle ega rätt att med anledn. af gjord inbjudning i frågan förändra sitt beslut. Emellertid vill jag icke tvista om denna sak, utan anhåller endast, att Hr Erih. o. Ordhden ville framställa propos., huruvida Std, med frånträdande af sitt förra beslut ang:de tullafgiften för 1860, vill i detta afs:de förena sig med Presteoch BorgareStm. Gr. Nu har Utsk. inbjudit It. o. Ad. att äfven för de båda förra åren bestämma 1: 25, således en nedsättning.
Maj begynnt och vid tiden för den Svenska utställningens fullkomliga ordnande afslut.at sina arbeten på öfriga afdelningar, att återgå till den Svenska, som vid den första granskningen måst förbigås. Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst, hemställer Utskottet, att Revisorernes förevarande anmärkning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § *25, (Rev. ber. pag, 265.) I öfverensstämmelse med de grundsatser Revisorerne, under åberopande af 64:de och 65:t.e § § Regeringsformen, uttalat i fråga om de å förskottstitel anvisade statsutgifter, ansåge sig Revisorerne jemväl böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det undantagsförhållande, som för närvarande egde rum i afseende på pröfningen och bestämmandet af utgifterna för Post-och Tullverken samt Jernvägsoch Telegrafstyrelserna. Hvad Postverket anginge, hade väl Rikets Ständer, vid 1853—1854 årens riksdag, i sammanhang med antagande af ett medelporto och i öfrigt förändrade stadganden angående postväsendet, beslutat att blifvande öfverskott å detta verks inkomster tills vidare linge af Kongl. Majit disponeras till postanstalters utvidgande och förbättrande; men detta beslut syntes Revisorerne lika litet som den omständigheten, att Rikets Ständer, såväl vid nyssnämnda som följande riksdagar, bland utgifterna å Riks-staten uppfört ett, den beräknade inkomsten af postbevillningen jemnt Stais-Utskottets Utlåtande N:o 127. 25 jeulnt motsvarande belopp, lägga hinder i vägen för Rikets Ständer att pröfva och bestämma Postverkets olika utgifter, särdeles posttjenstemännens, afl ö n ingsförm aner i särskilda grader, till hvilka förmåners förbättrande öfverskottet af Postverkets inkomster ej syntes hafva varit afsedt. Emellertid hade ifrågavarande öfverskottsmedel äfven tagits'i anspråk till inrättande af nya tjenster vid General-poststyrelsen samt till förbättring af förut varande tjenstemäns aflöning, utan att Rikets Ständer derom blifvit hörda.
Ty under den korta tid jag varit EgodelningsDomnre, inlemnades till fastställelse af EgodelningsRätten flere af Landtmätare förrättade Hägnadsdelningar, verkstälde efter Tegskifte eller Storskifte. De kunde ej fastställas och äro således utan nytta, enär, om en delegare efter laga skifte begär ny hägnadsdelning, sådan ovilkorligen måste ske. Att jag ej tagit mine uppgifter härom ur luften, bevisa de facta jag åberopat. Det samma är händelsen med uppgifna behandlingen af sådane Tegoch' Storskiften, hvilka, påbörjade innan SkiftesStadgan kungjordes , blifvit fullbordade under hösten sistlidet år. Flere Domare förviste till EgodelningsRätten sådane Storskiftesförrältningar; men då desse voro rakt stridande mot nya SkiftesStadgan, kunde de väl icke upptagas eller fastställas af EgodelningsRätten, utan återsändes till Landtmätarne. Jag tillåter mig att tro, det man önskat upphäfva den gamla SkiftesOrdningen, men icke tillräckligt kännt alla de Författningar och förhållanden man härvid borde afse. Jag medgifver s et är svårt att stadga nya Förordningar i tan misstag. Man kan ej förutse alla de oicgenheter, som häraf kunna uppkomma. Den 17 December e. m. Det är ej lätt att öfvergå till förändringar af Författningar, som visat sig välgörande. Detta har föranledt min önskan, att man ej hade gått från de förra SkiftesFörordningarne. Och jag önskar nu blott, att vi ej efter några år åter få en ny SkiftesStadga. Grefve Possej Arviel: Jag har hegart ordet endast för att meddela en upplysning, som blifvit af de tvänne siste Talarne påkallade, i frågan huruvida Landtmätarne i Skaraborgs Län förstå den nya SkiftesStadgan. Då den utkom, sammanträdde desse Landtmätare i Mariestad, för att gemensamt läsa den och lära sig tillämpa densamma på ett öfverensstämmande sätt. Dervid yppades åtskillige betänkligheter om Författningens rätta förstånd, och man beslöt alt härom förfråga sig hos ÖfverDirecteuren för LandtmäteriContoiret.
Den 11 Julii i8i8* Från HÖgloJl. Ridder skap et och Adeln. S. D. Föredrogos förstärkta Stats-Utskottet» den 7 dennes aflåtne fyra serskilte Memorial, angående de till Utskottets afgörande genom omröstning öfverlemnade frågor. ■ 'v 1. Om Bevillnings-Afgiften för Consumtion och öfverflöd. 2. Om Riksens Ständers Revisorers rätt atc Bihang till Riks-St, Prot, 1817—1S1S. tyda Sami, N:r 97, 98. 770 Prat. Utdr. d. il Julli 1818-' indraga Creditivet å Banken för Manufactur-Diskont-fonden. 3. Om Riksens Ständers Revisorers rätt att indraga Creditivet å Banken för Allmänna Magazins. In rät t ningen. 4. Rörande en förnyad Tull-Taxa; Oell fann Ridderskapet och Adeln, att berörde fyra Memorial endast borde läggas tili Haudlingarne. 5. Då nu ånyo föredrogs Statsoch. Rar ko
Det är icke heller den nu först yppade, af Disconterne förorsakade Penninge-oredan, som utgör Landets största förlägenhet, utan det är * den redan förut existerande, vid sista Riksdag öfverklagade Förlägenheten i allmänna Penninge-Rörelsen och i följe deraf productionernes aftyning, hvilken är mera orsaken till denna Pecninge-oreda, än verkan af den. Äfven tycks det mig, att man ofta så mycket skyller på Luxe och öfverdrifven Consumtion, att man dervid glömmer angelägenheten af en ökad Production. Jag har redan tidigt vid sista Riksdag påstått, att vårt Sedelmynts årliga utvandring till 430 Den 2 3 December. våra Grannar, och i synnerhet till Finland, är en hufvudsakelig orsak till Penninge-bristen. Min mening biet då af flera värda Ledamöter bestridd, men torde nu ej mera af någon nekas, och jag har funnit den bekräftas af alla utan undantag, som grunda sin mening härom på erfarenhet och facta, och ej pä abstracta principer eller ensidiga åsigter. Man invänder, att innan Finland skiljdes från Sverige skedde samma utvandring af våra Sedlar dit. Men då återkom en del i Bevillning, och då kunde Ryska Vator ej under Namn af Finska till Sverige tullfritt införas, och då köpte Finland sina flesta behof utifrån genom Stockholm. Så länge Continental-systemet räckte, återkom en del af dessa Sedlar för Colonialoch andra Engelska Varor: Hvarföre vår underbalance i Handel med Finland i synnerhet varit känbar, sedan detta system upphörde. — Ännu mera känbar har denna blifvit, sedan en hos oss, äfven af Serskilta Utskottet vid sista Riksdag föreslagen förhöjd Full på Utländska varor, förmått Finnarne, att icke taga dessa Varor från Sverige, och sedan en af Ryska Regeringen i Julii sistledne år förhöjd Tull-taxa på sådana Varor, som Finland förut tagit från Sverige, nödsakat oss, art mindre med Varor, men mera med Sedlar, än förr, betala de Varor vi få från Finland. Man säger väl, att d< t är förmonligt få Varor för Sedlar.
Ex. nu linge hemställa om R. o. Ad. behagade punktvis till afgörande företaga Utsk:s utlåt., hvilket bifölls. Esta punkten, ang:de åtskillige under anslaget lill flottans underhall och nybyggnad uptagne utgiftsposters öfverföra 1/de till andra anslag; 2:dra punkten, ang:de anslag till förökande af flottans 0fficerspersonal; 3:dje punkten, ang:de anslag till förhöjd aflöning åt Usta klassen matroser; 4:de punkten, ang:de anslag till arfvoden för artilleri-båtsmän, och vice korporalcr; 5:te punkten, ang:de anslag till förhöjning af ordinarie korporalers arfvoden; 6:te punkten, ang:dc anslag till resepenningar för på båtsmanskompanisrne placerade underofficerare; 7:de punkten, ang:de anslag för inrättande af en hornblåsare-korps vid skärgårdsflottan; 8:de punkten, ang:de anslag till bildande af en reservstat för flottans officerare och under-officerare; samt 9:de punkten, ang:deöfverflyltning till 9:de hufvudtiteln af den Amiralitets-krigsmanskassan anslagna ersättning för förlorade lastoch arm-pcnningar. R. 0. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt yttrat och tillstyrkt. 10:de punkten, ang:de anslag för lönetillökning åt 4 ordinerade skollärare, mot afsägande af dubbel tjenstårs-beräkning. Hr Rosenblad, Bernh.: Som förslaget i denna punkt endast synes vara beräknadt att så mycket hastigare befria presterskapet från medtäflan af de presterliga skollälare vid flottan, som nu äga dubbel tjenstårsberäkning, men det åtminstone synes mindre vara afsigten med anslaget af flottans stat, så, och då Lektor Wallman har rätt deruti, att afsigten med anslaget varit att åt innehafvarne af dessa skolläraretjenster för framtiden bereda ersättning för den uphörda förhöjda tjensteårsberäkningen, så tillstyrker jag återremiss för beredande af en förändring i denna syftning. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: