Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pensionsbelopp, 1 första klassen, andra afdelningen 4. 9,600: — « dito dito, tredje dito 1. 1,800: — « andra dito 24. 28,800: — a tredje dito 34. 30,600: — « fjerde dito 93. 69,750: — « femte dito 365. 219,225: — a sjette dito 2. 1,050: — « sjunde dito 31. 13,950: - a åttonde dito 12. 4,800: — « nionde dito 4. 900: — a tionde dito 397. 71,460: — « elfte dito 56. 6,720: — « tolfte dito 43. 3,225: — å den för Gottlands Landtbeväring fastställda pensionsstat: i första klassen 2. 1,050: — « andra dito 10. 3,525: — « fjerde dito 4. 757: 50. « sjunde dito 1. 100: — Summa 1,083. 467,312: 50. För fortsatt tillämpning af den vid 1856—1858 års riksdag af Rikets Ständer godkända och af Kongl. Maj:t sedermera fastställda, förhöjda pensions-stat för Arméens befäl och tjenstemän, hafva Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag å Riksgäldskontoret anvisat ett årligt kreditiv af 100.000 R.dr, att i mån af behof användas till betäckande af den skilnad, som för Arméens pensionskassa under statsregleringsperioden kan uppstå genom den nya pensioneringens tillämpande. Inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: Debet. Balans från år 1860: Skulder Balans till år 1862: Balans från år 1860: Skulder Utgifter: Pensioner. Expenser. Balans till år 1862: Kontant behållning Behållning, innestående i I ikets Ständers Riksgäldskontor, .
Vid begagnande af bränneriredskap och pannor göres på afgiften derför ingen åtskillnad, om de äro af jern, malm, koppar, jernbleck eller annat ämne. §. 5. Alla pannor och kärl, som till brännvinsbränning gagnas, skola vara försedda med behörig stämpel, hvilken utvisar, jemte tillverkarens namn, deras kannerymd, och vid skeende mätning deraf, då brännvinstillverkningskärlet skall vara försedt med dertill hörande bröst, utrönes rymden från bottnen till halsen af pannan, som får innehålla 2 k:r till kokrum utöfver dr.t föreskrifna, för pannor till 35 k:r; men för pannor af större rymd må trenne k:rs kokrum lemnäs. §. 6. Under de tider, då brännvinsbränning är inställd, skall all bränneriredskap ställas under vederbörande Kronobetjentes försegling med genomdragen messingstråd, så att redskapen ingalunda kan under tiden till bränning gagnas. Der pannorna äro inmurade, skall förseglingen ske på stället; men de smärre pannorna öfverföras af ägaren till de ställen, som Krouohetjeningen, enligt föregången kungörelse, kan bestämma. igo Den 17 Februarii f. m. §. 7. Den till förseglingen åtgående kostnad, nied räkning vederbörligen styrkt, skall ersättas af Kronans medel utur Landträriteriet och redovisas i vanlig ordning. Om det straffj som följer uppå. öfver trädel ser af hvad i förestående 2:iie Capitel är stadgadt. §. 1. Eho det vara må, som antingen tillverkar brännvin, utan att dertill hafva, såsom föreskrifvet är, sig vederbörligen anmält och fått tillåtelse, eller till bränning gagnar öfvermålig eller otillåten bränn vinsredskap, eller under förbjudna tider dermed beträdes, bafve, första gången sådant sker, icke allenast förverkat den gagnade redskapen, jemte hvad brännvin han sålunda tillverkat olofJigen, utan bote ock 5o R:dr B:co, och äge icke vidare rätt att någonsin af brännvinsbrännings-förmånen sig begagna.
Till höger låg förmaket, som pastorskan var mycket rädd om, och som af den sexåriga ansågs nästan som » ett heligt rum ». Aldrig fanns ett damkorn på det polerade alrotsbordet framför soffan, aldrig en fläck på de rödrandiga stolsöfverdragen, och när gardinerna tvättades, var och förblef en ogenomtränglig hemlighet, ty de sutto alltid där, lika bländande hvita och nystärkta. Där inne och i sängkammaren funnos innanfönster; men i » pappas kammare » och i salen, som var hvardagsrum, ansågs för möbleringens skull öfverflödigt att bestå så- dan lyx; för de inneboendes skull kom det aldrig i fråga. Kallt var det nog om vintern, och de oglaserade kakelugnarne höllo ej värme; ondt om ved var det nog också, men —. man var så van vid att slita ondt på den tiden, så att det var alldeles som skulle det så vara. I » pappas kammare » uppehöll sig Tinnie — hon hette Clementine, men hade i sin spädaste ålder haft det förståndet att själf ändra om namnet och gifva det en drägligare form — helst och mest. Det skulle egentligen vara pastorns expeditionsrum den lilla kammaren, strax till venster i förstugan, och hans skrifbord stod också vid det enda fönstret. Men på den tiden var pastorsexpeditionen så lindrig som möjligt, och Tinnie fick för det mesta ostörd husera där inne. På ena väggen stod en rymlig bokhylla, väl fylld med böcker i bastanta skinnband, och det var detta, som lockade henne. Nu mera kan ett sex års barn endast undantagsvis läsa i bok, men på den tiden ansågs det barn såsom förloradt, som icke vid den åldern kunde » läsa rent » och hade lärt sig utantill åtminstone » lillkatekesen ». Tinnie hade den lyckan att ega föräldrar med betydligt frisinnade åsikter, och ingen hade trugat i henne ens de minst bittra små karten af kunskapens träd. Men hon hade på nå- got outran sakligt sätt lärt sig läsa i bok, och sedan läste hon allt, hvad hon kom öfver. Det var just icke mycket, och dock var det mycket omvexlande.
För beredande af ytterligare controler mot missbruk med ifrågavarande handelsfrihet, har Kongl. Majit, sedan sistlidne Riksdag, meddelat serskilda Nådiga Stadganden uti Kongl. Kungörelsen den 6 Maji i83o, Kongl. Eescriptet samma dag och Kongl. Brefvet den 12 December i83i, hufvudsakligen med afseende på stämpling af inom Elfsborgs Län tillverkade väfnader. v Utan alt ingå i undersökning om de orsaker, som från början föranledt och allt framgent intill närvarande tid bibehållit gårdfarihandel^ derom Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, uti afgifvetj Betänkande i ämnet den t J unii 1815 (aftryckt i Bihang till RiksStåndens Prof. 4 del. pag. 287), Iemnat upplysningar, hafva Utskotten ansett sig böra utreda i hvilka afseende» gårdfarihandels-rättigheten för städerne Borås och Ulricehamn samt allmogen i de 7 häraderne, för närvarande, skiljer sig ifrån de städerne i allmänhet och Rikets öfrige allmoge förunnade handelsrättigheter; dervid Utskotten, beträffande förenämnde städer, trott sig finna, att deras ifrågavarande företrädesrättigheter framför andra städer hufvudsakligen bestå deruti, att de uti Borås och Ulricehamn bosatte handlande, sedan den 1 September 1822, indelte i två classer, handlande borgar# och gårdfarihandlande borgare,*ro berättigade, de förre att, mot skyldighet att hålla öppen bod i staden till idkande af vanlig handel, sjelfva eller genom handelsdrängar, Ufven uti alla andra stä - ifi IL a*- äf arnt Allm. Bctv. och Ocean. Utsk. Betänkande N:o i4- Ser, så Val vid som utom marknader hafva öppen bod för egen räkning till försäljning af varor och tillverkningar, som i Borås och Ulricehamn eller orten deromkring äro förfärdigade; och dc senare att idka gårdfarihandel, samt dervid i dc städer och orter, hvilka dc T stunda besöka, så väl vid som utom marknader och under resor till marknader, försälja städernes och ortens tillverkningar.
Att en Revisor jemnt skulle följa räkenskaperna torde icke tarfva något serskildt bevis, helst nu, sedan man haft exempel att balans af 15,000 r:dr kunnat upkomma vid eu Privatbank och nptäckas först 6 år sednare än decharge, såsom man säger, lärer blifvit lemnad Bankens Kamererare. Beträffande slutligen båda Statsmakternas garanti af och lagstiftningsrätt för penninge-väsendet i sin helhet, sä uttalar jag helt öppet min öfvertygelse, att denna är oundgänglig; såvida man vill myntvärdets uppehållande och vill medlen för stadga, lugnt och jemnt bedrifvande af de serskildte penningeverkens funktioner. Vill man hafva kredit, är det ej värdt att bära fruktan, för att lemna förstör säkerhet, och en Slats-kredit kan bos oss icke kallas fullständig, utan båda Stalsmakternes gemensamhet; en skiljsmessa i detta fall innebär redan misstroende de vigtiga kontrahenterna emellan och ökar skälig, om än oriktig, farhåga hos utländningen genom vådan af ett vacklande uti lagarna för penningeverkens förvaltning och soliditet. Af nu nämnde skäl och med föranledande af de åsigter hvilka jag här ofvan tagit mig friheten utveckla, har jag vågat besvära R. o. Ad. med den framställning, som nu utgör föremålet för Ståndets behandling. Jag bör förmoda att den allmänna farhåga, som inom alla Stånd under riksmötet försports för följderna af den stora skuldsättning, som skelt och sker genom de från utlandet indragna stora summor, skulle understödja mitt bemödande för erhållande af en genom sakkunnige män verkställd undersökning och utredning af bristerne i vårt lands allmänna (mandela förhållanden, samt för beredande af möjligheten alt nu, under den lugna tiden sätta sig till värn mot den storm som, efter min tro, icke längre lärer undgå att utbryta, än under den tid som nya penninge-indragningar dölja de verkliga olägenheterna af den öfverretning i svindlande spekulationer, hvartill en tids öfverflödig penningetillgång, under lyckliga konjunkturer, lockat.
Proviantering med mjukt bröd, och de i följd häraf ytterligare vidtagne åtgärder. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Anförande, hvilket upplästes så lydande: Då Grundlagarne icke lära medgifva någon Pröfning afConstitutions-UtskottetsBetänkande, innefattande ett tillkännagifvande, att Utskottet anser sig icke kunna upptaga detta i 58 Den 2 Februarii. Riksens Ständers Revisorers Berättelse om Allmänna Magazins-Förvaltningen, anmärkte Commando mål, återsrår för mig endast att till Protocollet deremot yttra min Reservation, och den öfvertygelse, att hvad Lagens Bokstaf icke uttryckeligen bestämmer bör man söka i Lagens Esprit, och då Lagstiftarens mening otvifvelagtigt är , att i en Constitutionel Regering , misstag i Regerings-Ärender böra af enskildt Man kunna till beredande af rättelse anmärkas, måste en lika rättighet tillkomma en sadan Persona Moralis, som Riksens Stlindeis Revisorer, hvilka ansett ej allena som en Rätt, utan i synnerhet som en Pligt att framställa hvad dem anmärkuingsvärdt förekommit; men hvilken förbindelse de kunde anse äiminstone försvagad, om deras anmärkningar kunde obehörige anses. Mig förekommer det, om ej löjligt åtminstone märkvärdigt, att utan allt afseende på det ämne, som gifvit anledning till Revisorernas Yttrande, det skulle möjligen, i grund af den Constitutions-Utskottet antagne Principe, i en framtid Ilända, att då Revisorerne anmäldte händelser, som borde föranleda till Anmärkningar emot hos Konungen föredragande Embetsman, skulle Ständerna väl känna förhållandet, men icke äga dervid någon åtgärd vidtaga, utan enskildt Riksdagmans mellankommande anmälan al förhållandet och yrkande at pröfning. Herr Grefven och LamltMarskalken hemställde , att Constitutions-Utskottets ifrågavarande Memorial matte läggas till Handiingarne. Bifölls.
Räkenskaperna, så väl öfver ”inkomsten af Sverige samt särskilt för detta Rike å Handelsoch Sjöfartsfonden anvisade utgifter,” som ock öfver ”inkomsten för Norrige samt gemensamma utgifter för båda Rikena,” äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda revisionsåren, dervid endast förstnämnde redogörelse för år 1845 till anmärkning föranledt. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: — 77 — Sveriges enskilda Handelsock Sjöfarts fond. Debet. år 1844. år 1845 Balans från föregående året: Uppbörd: Bötesmedel 50: —• — —• Afgift till Handelsoch Sjöfartsfonden 336,709: 12. — 361,950: 14. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Utgift: Understöd för Svenska kyrkan i London ■ 1,202: 4. —• Ersättning till Kongl. KommerseKollegii tjenstemän för förlorade sportelinkomster 10,000: 4,000: — ^— Bidrag lill Trollhätte kanaloch slussverks ombyggnad 60,000: 60,000: Dito till slussbyggnaden i Stockholm 20,000: 20,000: Dito till Götheborgs hamnoch elfarbeten 20,000: 20,000: Dito för mätningar å sjön Vewern ••••«•••• 5,000: 5,000: Dito för handels-expeditioner till hamnar öster om Goda • Hopps-udden 8,000: 4,000: Kostnad för bogsering å Götha eif 1,895: 10. 8. För sjö-expeditioner reserverade medel 45,000: 45,000: - — Svenska bidraget tili fonden för Sveriges och Norriges gemensamma utgifter 121,028: 41. 6. 320,326: 17. 6.
Detta Contoir har till föremål, att besörja liqviderandet af den Rikets Gäld, för hvilken Riksens Ständer ansvar sig iklädt; hvadan de till Riksgälds-Verket hörande och dit anslagna medel icke må, under någon förevändning eller med hvad vilkor, som heldst, derifrån ryckas eller användas till andra behof, an Rik sens Ständer bestämt. — Allt förordnande, som häremot strider, vare kraftlöst. 3- Den 4 Augusti 3- §• Riksgälds Contoirets skulder, för hvilka Riksens Ständer vid förra Riksdagarna ansvarighet sig iklädt, upptagas under följande benämningar, nemligen. 1:0 Den så kallade gamla Riksgälden, bestående uti Mynt-teckens och Interesse-försäkrings-Sedlar samt andra liquiderade och redan till betalning fastställda Krono-Fordringar. 2:0 De aldre ännu outredda Krono-Fordringar och Pretentioner, hvilka i laglig ordning och inom föreskrifven tid äro bevakade och till betalning varda fastställde. 3:0 Riksgälds-Contoirets öfriga Inrikes Gäld, dels löpande med Interesse och dels utan renta, och hvilken sistnämnde hufvudsakligen består uti de från Contoiret utgifna Credit-Sedlar. 2. Art. Riksgälds - Contoirets Fonder och inkomster samt det Biträde mot Discont-Vilkor, som i Riksens Ständers Bank får begagnas. 1. §. Till liquiderande af den uti nastförestående Artikel omförmälda Gäld och fullgörande af de särskilda förbindelser, hvilka desutom blifvit Riksgälds-Contoiret ålagde, äro nedan uppräknade Fonder och Inkomster RiksgäldsContoiret tillslagne, nemligen; 1:0 Alla restan - Ben 4 Augusti stantier å Contoirets äldre Fonder, jemte den sa kallade Allmänna Bevillningen, sorn för innevarande ar 1815 skall eläggas. 0:0 Odisponerade Behållningen af de frän Kongl. Majus och Rikets Krigs-Collegium till Riksgälds-Contoiret ofverlemnade Cassors medel. 3:0
PresteSt. vid flere föreg:de Riksdpgar, hafva många allvarliga röster höjt sig emot detta öchristeliga lagstadgande att förbjuda menniskor att samlas till ”enkannerlig Gudstjenst”. Att Hr Tham icke känner Conventikel-Plakatets innehåll i sin helhet, visar sig deraf att han säger: ”att detta Plakat (så lyda hans ord) utstakar straff endast för den som intet vill tro och icke gör annat än för verldslig vinst eller fast häldre af egenkärlek, eller för den som under religionens larf döljer egennyttans och verldskärlekens anda”. Om allt detta finnes icke ett ord i Conventikel-Plakatet. Kyrkans renlärigaste, oegennyttigaste och samvetsgrannaste bekännare kunna efter detta Plakat dömas till fängelse på vatten och bröd, ja riket förvisas, endast derföre att kända och okända, män och qvinnor tillsammans läst Guds Ord. Hvad slutligen beträffar min motion om denna och dylika omenskliga lagars uphäfvande och att, genom antagande af Norska Dissenterslagen, bereda en vidsträcktare dock icke obegränsad samvetsoch religionsfrihet, nöjer sig Hr Tham icke med att ensamt emot mig utan emot otaliga, ja tusende sinom tusende göra de mest sårande och ärekränkande tillvitelser. De som yrka hvad jag i min motion vördsamt föreslaget, indelar Hr Tham i 3:ne partier, de mest afskyvärda som kunna nämnas. ”De första äro kringsmygande Jesuiter, de andra utgöras af Läsare och dessa skildras såsom andeliga högmodiga, hvilka pekande på sig sjelfva säga: ”Jag är Christus”. Det tredje partiet är det som ingenting tror och ingenting vill tro, och icke tager ett enda steg annat än dit begäret vinkar, som gör sina lustar till lag icke blott för sig sjelf utan äfven för andra”. Detta kan man kalla att skära alla öfver en kam. Aro då Engelsmän, Amerikanare, Norrmän och alla andra, lärde och olärde, Prester och Lekmän så afskyvärda och Gudlösa varelser, då låter denna Hr Tharas glödande nitälskan mot dem lätt förklara sig. För att hålla oss blott till våra närmaste grannar och bröder:
Der så nödigt pröfvas, ege Valförrättaren att så väl å Frågosom Valdagen, till hvilka dagar Nattvardsgång af vederbörande Presterskap ej utlysas må, utsätta Högmässo-Gudstjenstens början en timma tidigare än vanligt, äfvensom att Aftonsångs-Gudstjenst i Stads-Församlingar fi sådana dagar aflysa. Härom meddeles dock alltid vederbörlig underrättelse i de Kungörelser, som om Frågooch Valdags-förrättningarne ofvan föreskrifne äro. io8 Exp. Disk, Förslag till und. Skrifv. Valförrättningen omedelbarligen efter Högmässo-Gudstjenstens slut. Acten öppnas ined afsjungande af nSgon tjenlig Psalm, hvarefter Valförrättaren ifrån Altaret håller ett för tillfället lämpligt tal, uti hvilket tle Föreslagnes namn böra upprepas. Efter talet* slut intage Valförrättaren jemte Val-Notarien och Kyrko-Rådet sina rum i Choret; anmoda ock Församlingens Sexman, eller Äldste, att i Choret framträda till biträde vid upplysningars meddelande och verkställande af de föreskrifter, hvilka för ordnings bibehållande under förrättningen nödige pröfvas. §• 40. Det ena Exemplaret af Val-längden öfverlemnas åt Val-Notarien, att deruti införa de under valet afgifna röster; i det andra antecknas samma röster af Valförrättaren, elier den han på sitt ansvar derom anmodar. §. 41, Valförrättaren erinre, jemlikt 34 $, att inga andra frågor om rättelser eller tillägg i Vallängden nu få väckas eller upptagas, än de, som å Frågodagen anmälde, men då uppskjutne blifvit, och hvilka töre valets början afgöras må, §. 42. Valet företages derefter med ljudeligt upprop af hvarje röstegare i den ordning, som i Hopp. litsh. Förslag tili und. Skrift*. N:o J71. 109 Längden är iakttagen.
Det är genom det ljus ett sådant historiskt arbete skall sprida öfver Bankens öden och functioner, sorn den allmänna kännedom kan inhämtas, hvartill Nationen, såsom Bankens ågare och principal, är berättigad, och hvilken allmänna kännedom Hr Grefven förmenat BancoUtskottet hafva afsett med ifrågasatte, efter min tanka i annat ändamål, förordnade sammandrag af Bankens Författningar, Delande således ej Hr Grefvens och Ordförandens öfvertygelse hvad angår detta sammandrag, hvilket jag fortfar att anse lika verkställbart som nyttigt, i den af förra BancoUtskottet an viste form, och hvarvid på sätt G Full - go Berättelse Fullmägtige yttrat, det omständeliga Chronologiska Sakregister, Herr Grefven bifogat sitt arbete, utan tvifvel skall tjena till ledning och hjelpreda, upprepar jag, hvad jag såsom Ledamot af samma Utskott yttrat och hvaruti Utskottet instämt, att nemligen Banco-Författningarne mätte, så fort en mogen pröfning och utförlig utarbetning medgåfvo, öfverses, det gällande skiljas från det upphäfne eller icke efterlefde, det olämpliga föreslås att utgå eller rättas och det bristande hemställas att tilläggas, allt i systematisk ordning under vissa titlar efter ämnenas föranledande, och om sig cora later, i en enda författning. Detta synes bäst kunna åstadkommas, om på serskilte spalter först upptages hvad som verkeligen tjenar till efterrättelse, derinvid hvad som af det gällande ansågos böra utgå eller förändras, och på sista spalten de tillägg man funne behofvet påkalla, det ena som det andra hanfördt under anförde allmänna titlar. De motiver, som beliöfde anföras, kunde upptagas i en vehikel till förslaget. Det skulle sedan bero af ett Banco-Utskott, att till större eller mindre del antaga de föreslagne lagförändringarne; eller låta förblifva vid det uppgjorde sammandraget af nu gällande Fötfattningar.
Lagen för återfall i vissa brott utsätter, skall icke ådömas för förnyad förbrytelse, som begås medan förra målet ankommer på Domarens pröfning, om än de deri ådömde böter blifvit för talans fullföljd nedsatte, utan först dä ega rum, när, på sätt Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 i cy.de vit i alla delar fullbordadt, innan samma brottslighet ånyo föröfvades. . 3:o Böter skola ej uttagas ur den pliktfälldes sterbhus. Äro böter för talans fullföljd nedsalta, och dör den plikt fällde förr än laga kraftegande dom fallit, må hans rättsinnehafvare desamma återbekomma. Bilt, till R. St. Ingår i brottmål fråga om ersättning, oell dör den anklagade innan laga knafte gande dom fjöljt, vare då, tillika med brott målsansvar et, jemväl ersättningsfrågan förf allen* så vida ej brottmålet, vid deni anklagades död,. än i det skick, att någon undersökning om brottets verklighet icke återstår* fflere Ledamöters serskilda mening bifogas». Stockholm, den 5 Nav. 1804, Re s e r vva.frbon e rt: 1:0 af Hérr Professoren: Grubbe, medhvilken Herr Professoren Doctor Bexell sig förenat: ”Utskottetspluralitet hartillstyrkt det stadgande, akt då en förbrytare dör, innan dén. låga kraft vunna domen hunnit gå i verkställighet* ådömda böter ej må ur hans sterbhus uttagas. Denna fråga har utgjort ett tvistämne bland vår tids Criminalister; men de förnämste af dem hafva, i min tanka, med; rätta stannat vid1 en åsigt, stridande mot Utskottets mening» Erågar man härvid först och främst huruvida Staten eger någon rätt att ur sterbhuset uttaga böterna, så mäste, såsom mig synes, svaret blifva det följande..
Före den 1 Juli näst efter den bestämda yttersta tidpunkten för lånemedlens ullemnande, bör drätsel-förvaltningen, medelst insända handlingar, inför Riksgälds-kontoret styrka, att de byggnader, för hvilkas uppförande understöd utaf ifrågavarande lån meddelats, blifvit inom föreskrifven tid fullbordade och hos städernas allmänna brandstods-bolag eller annan i stadgad ordning bildad och med vederbörligen fastsläldt reglemente försedd brandförsäkrings-inrättning emot brandskada försäkrade. 7:o. De från Riksgälds-kontoret utbekomna lånemedel, hvilkas behöriga användande icke styrkes på det i nästföregående punkt stadgade sätt, böra inom den der bestämda tid vara till Riksgälds-kontoret återställda. 8:o. För det bos Riksgälds-kontoret lyftade belopp, som af nyssberörda anledning skall återbetalas, bör drätsel-förvaltningen jemväl godtgöra Riksgäldskontoret fem procents årlig ränta från slutet af året näst efter det, hvarunder samma belopp blifvit af kontoret utbetaldt. Med anmälan af detta sålunda fattade beslut, fa Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, då städernas invånare synas i väsendtlig mon kunna från sig aflägsna de svåraste följderna af timande brandskador samt behofvet af statens biträde med byggnadslån vid sådana tillfällen upphöra, derest vederbörande för sina hus ingå uti behörigen bildade brandstods-inrättningar, E. K. M:t täcktes låta utgå en uppmaning till städernas husegare att vederbörligen brandförsäkra sina bus; men att vid möjligen inträffade fall, då E. K. M:t kan finna för godt Bih. till R. Skrifvelse, N:o 36. till brandskadad stads återuppbyggande i nåder bevilja lån utaf de för sådant ändamål disponibla allmänna medel, E. K. M:t täcktes för dessa lån meddela sladganden, som i alla tillämpliga delar äro med här ofvan anförda bestämmelser öfverensstämmande. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 19 Mars 1851. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Mars 1851.
Som följaktligen nej vunnit, är Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets ofvannämnde beslut, rörande förtullningen af artiklen: all annan spik samt allt manufaktur• och handtverkssmide , ej specificeradt, utaf Rikets Ständer antaget. 64.de D-*n, som gillar Utskottets förslag, a 11 rubrikerne ”kalk,” 'osläckt” och 'släckt” sammanföras i en rubrik kalkj bränd, och att derå bestämmes 40 sk. införselstull per läst, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bibehållas rubrikerne kalk, osläckt och släckt, med införselstull af 8 sk. per tunna å den förra och 40 sk. per läst å den sednare. Denna votering har gifvit lill resultat 46 ja och 73 nej. Enär således nej vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med kontrapropositionens in nehåll. 65:te voteringen: (194:o) Den, som anser, att, på sätt 3 Stånd beslutat, införsels-tullen å fruntimmers - Förstärkta Stats-Vtskollcti Memorial, If:o 27S 25 t^srgkläder, njft, af till införsel lofgifua tyger, skall bibehållas vid 33 \ procent sf värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej ; Tinner nej, nedsältes denna tull till 25 procent af värdet»