Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, sorn icke underlåtit att med noggrann uppmärksamhet följa Rikets finariciela Ställning, skulle med oro hafva sett den skakning, sorn senaste händelser förorsakat, om icke Kongl. Maj t håde vid åtankan af det framfarna och af möjligheterne för framtiden, funnit lika. mycken anledning till tröstande förhoppningar. Man har ofta sagt, att omständigheterne skapa menniskorna och afgöra Rikens öden. Mångå anledningar bidraga, att gifva detta anförande ett utseende af sanning, men det är icke derföre alltid lika enligt med rätta förhållandet. De högre snillen, sorn veta att följa ärendenas gang och moget bedomina menniskor och saker, sakna ej tillfallen lill den anmärkning, alt samma omständigheter, sorn blifvit med fördel begagnade af forutseendet .och visheten , fruktlöst erbudit sig åt sorglösheten , lättjan och slöseriet. Det är således, uti sina egenskaper eller uti sina fel och Konungens Nild. Propositioner. 93 och misstag, som menniskorna höra söka förnäm, sia källan till ilen framgång eller de motgångar, sorn träffat dem, och omständigheterna blifva endast bidragande orsaker. Flera folkslag hafva befunnit sig uti dylika omständigheter, som Svenska folket. Men under det att för de flesta dessa omständigheter blifvit en grund till deras missöden, då de öfverlemnät sig till alla passionernas förvillelser, har Svenska Folket vetat , att vända dem till sin fördel genom sin försigtighet, sin vishet och det lugn, som styrt dess öfverläggningar. Samma skakningar, hvilka nästan alltid göra Folken till ett rof för anarchiens förödelser, eller som böja dem under envåldsmagtens ok, hafva för Sverige blifvit en anledning att erhålla goda Grundlagar och en Satnhälls-ordning, som bevarar dess rättigheter och försäkrar dess frihet, äfvensom sjelfva Nationen emot all öfverdrift och öfverilning. Kong]. Maja har sammankallat Rikets Ständer för att med detri öfverlägga om ett Financesystem för framtiden och förväntar, att de skola lämpa det efter Fäderneslandets sanna fördel, emedan deraf beror det liela af Stats-för valtningen.
Karin är här framställd som en bild af den hängifnaste kvinnlighet och oskuld, såsom legenden älskar att se den arma drottningen återgifven. Anna Norstedts präktiga » stilleben » torde också beaktas under vår vandring, och gärna stanna vi med ett godt leende framför Carl Larsons humoristiska och om den varmaste hemkärlek vittnande skildringar ur » De minas » lif och alla småttingarnas glada sysselsättningar och muntra lekar. Det är präktiga bilder, sprungna ur konstnärens hjärta. I samma sal finna vi också Hugo Birgers magnifika målning » Toiletten », ett verkligt rococo-arbetc, utfördt med utsökt smak. Såväl damernas toaletter som samtliga accessoirer äro fullt stilenliga. Glöm icke heller att skänka en blick åt den sirliga coiffeuren, han är ju verkligen dråplig. Bland allt annat godt, som på den svenska afdelningen finnes att se, nämna vi till sist Anders Zorn, som otvifvclaktigt står i främsta ledet af våra moderna målare. Hans » Boulevardscen », briljant i färg och teckning, är förut känd. » Själfporträttet » kan synas djärft, men om också atelierscenen är något väl frivol, så är det dock ett styft arbete. Och härmed sluta vi vår hastiga vandring genom den svenska afdelningen och skynda öfver till Norge och Danmark för att utsöka hvad som i våra ögon där finnes mest sevärdt. Den norska konsten kan synas något hård och sträf, men den är då ett uttryck af landets och folkets egen karaktär. De finnas dock här, som skapat sig ett namn långt utom egna landamären, exempelvis Thorolf Holmboe, hvars vackra » Augustinatt » och » Aftonstiltje » visa hvad hans pensel förmår. Gamle Hans Gude är ett sedan långa tider tillbaka erkändt konstnärsnamn, och hans varma och stämnings IDUN rika » Sommarnatt » är ett bevis på att det kust » förtjänar äfven det varmaste loford. L i - är välförtjänt.
Vidkommande tredje punkten, eller det af Ridderskapet och Adeln uti aumärkningarne vid Utskottets förslag J\s I uppställde förändrade behandlingssätt för Konungens grundlagsförslag, så företer sig härvid, att, då Ridderskapet och Adeln genom denna anmärkning åsyftat fastställande af ett i det närmaste lika behandlingssätt för så väl Konungens, som Utskottets grundlagsförslag, men derjemte godkänt det af Utskottet, uti memorialet JV2 21, sub JVS II, alternativt och för den händelsen att det sub JV2 I ej antoges, framlagda förslag, hvars syftemål är, att uteslutande för Konungens förslag bibehålla den uti 81 § Regeringsformen föreskrifna behandlingsform, och deremot för Utskottet den uti 56 § Regeringsformen stadgade, en stridighet emellan dessa Ståndets olika beslut eger rum, och torde derföre Ridderskapet och Adeln benäget finna, att ifrågavarande tredje anmärkningspunkt bör förfalla. I afseende å den fjerde anmärkningspunkten, hvarigenom föreslås upphäfvande af nu gällande stadgande derom, att, då Konungen vägrar sanktion å ett af Rikets Ständer antaget grundlagsförslag, skälen derför böra anföras, får Utskottet erinra, att de tre öfriga Stånden härom ej gjort någon anmärkning; och som enahanda föreskrift äfven beträffande allmänna lagfrågor uti 87 § Regerings - Konstilulions-Ulskottels Memorial, N:o 29. 5 formen förekommer, men Utskottet ej funnit skäligt att deruti föreslä någon ändring, anser Utskottet sig böra hos Ridderskapet och Adeln hemställa, att Ständet v i 11 q denna sin anmärkning frånträda.
I mån af jernvägs-anläggningarnes fortgång och vägarnes öppnande för allmänhetens begagnande, framträder mer och mer oafvislig! behofvet af en gemensam styrelse, icke allenast öfver dessa nya kommunikations-anslalter, med dertill hörande inrättningar af hvarjehanda slag, utan ock öfver alla, så äldre, sorn nyare offentliga koinmunikations-anstalter, hvilka blott under den närmaste inbördes samverkan kunna rätt uppfylla sitt ändamål och motsvara de uppoffringar, som derför göras. Den Kongl. Propositionens sednare afdelning, eller förslaget om tillökning af de konsultativa Stats-Rädens antal, har icke i samma män, som den förra, synts Utskottet innebära visshet 0111 endast gagnande inflytande. Uti Stalsräds-protokollet äro för den föreslagna åtgärden anförde de skäl, alt de konsultativa Slatsråds-embeletias nuvarande antal vore alltför inskränkt för ernåendet af de med dem vid inrättandet af Stats-Rådels 4 KonstUutions-Ulskotlcts Memorial S:o 52. nuvarande sammansättning afsedda vigtiga och flerfakliga ändamaL såsom dels att vid inI rå (Tan de förfall fur en Bcpartements-chef, eller då behufret af ledighet för någon af dem uppstod, hans befattning skulle kunna af ett konsultativt Siats-Råd öfverlagas, dels och hufvudsakligast, att. till besparing i tid för Departeinenls-clieferna, mindre vigtiga ärenden skulle kunna af Konungen i konseljen afgöras, utan behof för Departementscheferna att dervid öfvervara hvarandras föredragning, dels slutligen, att, sedan den förut befintliga Allmänna Ärendenas Beredning upphört, Konungen skulle kunna öfverlemna ät de konsultativa Siats-Råden att gemensamt med vederbörande Departemenls-ehef granska de mål, sorn genom besvär till Konungen inkomma, på det dessa ofta vidlyftiga och invecklade mål sedermera skulle kunna blott i korthet inför Konungen i Stats-Kädet anmälas. Det förstnämnda ändamålet med inrättningen af Siats-Råd utan departement, eller att
S. D. Remitterades till Stals-Utskottet Kongl. Majus den 21 idelina månad till Ståndet öfverlemnade Nådiga Proposition, angående anvisande af medel tili arfvoden, m. m., för Lagberedningen. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande på bordet hvilande betänkanden, nemligen: N:o 106, i anledning af väckt motion derom, att förbudet mot fiskande med harkla malte upphäfvas: återremitterades; N-'o 107, i anledning af väckta motioner, dels att arbels-skoior mätte, i förening med folkskolorne, inrättas, och dels att, vid alia läroanstalter och folk-skolor i släderne och på landet, undervisning mätte meddelas ej allenast uti gymnastik och fäktning, utan äfven i andra vapenöfningar: bijölls; N:o 108, i anledning af väckt motion derom, att Privatbanks-bolagen måtte åläggas hålla ett utvexlings-contor i Piteå stad: bijölls. S. D. Vid förnyad föredragning af ett på bordet hvilande, från llöglofl. Ridderskapet och Adelil tili Bonde-Ståndet ankommet, protocolksutdrag, N:o 252, med eli af Herr Rosenblad, B., framslälidt, och af Herr Grefve Prol.-Utdrag, den 2-8 December 1844' 481 Grefve Björns'jerna, M., såsom motion upplaget, samt Med-Slånden communieeradl förslag, i fråga om beviliningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af de förenade Rikena samfäldt åtnjuta aflöning eller traclamenle, Lief samma prolocoUs-uldrag lagdt till handlingarne. S. D. Remitterades lill Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, en af Per Jönsson från Christianstads Län väckt motion om åläggande för socken-nämnd att bevaka och iagttaga inom districtet varande fördeltagares intecknings-säkerhet. S. D.
Dä Fullmägtige ef fä tillåta Konungens eller Regeringens Ombud att biwista deras sammankomster oftare, än Fullmägtige ästunda att med honom öfwcrlägga, hasme den eller de, som denna föreskrift brutit förwerkat Riksens Ständers förtroende; och bör cn sadan förseelse af nästkommande Revisorer genast anmalaS hos Riksens Ständers Justitie -? Ombudsman och dermedj förfaras pä sätt i 5 §. sr förordnadt. 7 §- Ästdosätta Fullmägtige att i mål, som tarfwa nägon utredning, inhämta Commistariernes ut-lätande, hwilket bör biläg - Den 6 April. 24? biläggas Fullmägtiges Protocoll, förhälles med deras an, swarighet enligt Z §. 8 §. Reser Fullniägtig bort utan skedd anmälan hos Ordföranden, eller han, eller Ordföranden utan med öfrige Fullmägtige gjord öfwerenskemmelse, och derigenom försummar sammanträde, eller annorledes afhäller sig ifrän Fullmägtiges sammankomster utan att äga och tickännaZifwa Lagligt förfall, ware han för hwarje försummadt Sammanträde förfallen till Tio Rd:rs böter, som afdragaS Arfwodet och tillfalla Allmänna Fattigwärden i Stockholm V §- Hälla Fullmägtige Sessioner, eller fatta de nägot be, flut, dä ettdera af de Respective Ständens Ledamöter eji sirö tillstädes-; eller afgöra Fullmägtige nägot ärende af wigt och betydenhet, såsom Län-Negoeiatiomr, Wäxel-in, köp, Sysslors tillsättande m. m. dä icke minst etta af Fullmägtige äro närwarande, äge samma answar rum och försares pä lika sätt som i 5 §. omförmäles; Och stall i desse och alla andre fall den , som sig icke till Protocollet yttrat, anses hafwa bejakat PluralitetenS beslut. r° §.
Systern är äfven nu berättigad att utbryta sin lott, och då den är vida mindre, än den skulle blifva med lika arfsrätt, mäste man medgifva, alt i många fall bemmanens ytterliga sönderstyckning just genom det gamla stadgandet befordras, långt mera än genom det nu föreslagna. Alla de olägenheter man i delta hänseende förespeglar af den olika arfsrättens upphörande, kunna och böra, enligt mitt förmenande, förekommas genom utvidgande af lestamentsrätteu och genom förbättrade ekonomiska lagar. I äldsta tider hade den Svenska qvinnan ingen arfsrätt. Det var Birger Jarl, som först rättade detta missförhållande. Han gick redan långt nog för sin tid, då han berättigade qvinnan att ärfva hälften emot mannen. Hennes rätt till arf i all slags egendom blef derigenom erkänd. Politiska considerationer och egennyttaus beräkningar bos de lagstiftande männerne äro troligen orsaken, att man sedermera ej vågat fullt uttaga steget. Det tillhör vår upplysta tid att afhjelpa denna brist, ty hvar finnes väl anledn. alt qvinnan blott skall äga half arfslott. Med lika mycket skäl kan man säga, att hon af den gemensamma egendomen ej bör erhålla mera än en fjerdedel eller en åttondedel emot mannen. Gif henne lika eller intet, och man går åtminstone conseqvent till väga. För hälften finnes ingen annan grund att åberopa, än seklernes häfd. Om denna häfd varit orättvis, om den innebär en ibland de största brister i vår lagstiftning, så tillhörer det i främsta rummet detta upplysta Stånd att lemna qvinnan den upprättelse, hvaraf hon så länge varit i mistning och hvartill hon har så rättmätiga anspråk. Denna upprättelse kan ej länge uteblifva. Den allmänna rösten har i detta fall allt för tydligt och allt för högljudt uttalat sig, och det är denna röst, mine Hrr, hvartill vi böra lyssna, derföre att det ej är hotets, men billighetens och rättvisans. Dcsutom, hvad har väl R. o. Ad. att frukta af en dylik förändring. Om qvinnan erhåller lika arfsrätt med mannen, återfår den sednare genom giftermål hvad han förlorar i arf. Skola ej barn, Den 9 December.
Här företer sig således en åskådlig olikhet, hvilken för de späda barnen är af så väsendtligt stor vigt. På grund af dessa skäl anhåller 15* 228 Den 2 September. jag att BorgareS t:s, med förbiseende af dessa satser fattade, inbjudning icke måtte antagas. Hvad åter PresleSus hemställan beträffar, så tror jag att Gr. Lagerbjelke begått ett litet misstag, då han förmenat, att detta stånd skiljt sig från R. o. Ad. icke endast i slutorden, utan jemväl deruti, att det önskar att R. St. måtte undvika att gifva en bestämdare förklaring af sin hemställan vid förflutne riksdag. Ty just de ord, som PresteSt. begagnat i sitt beslut, finnas ordagrannt uti Ekon.Utskis Betänk., hvadan således derutinnan icke den ringaste skiljaktighet företer sig. Jag har, om det tillätes på förhand kasta en blick på den blifvande underd. skrifvelsen i förevända ärende, upfatlat denna sak så, som vore Exped.Utsk. skyldigt, att när och om ett förslag i delta ämne skall upsättas, Ulsk. då borde utesluta den mening, hvilken, om den infördes i skrifvelsen, skulle innebära, att R. St. inför K. M. ville yttra, att de tänkte undvika att afgifva en bestämd förklaring öfver R. Sl:s vid sisi. Riksdag aflåtne föregide skrifvelse. Jag har nemi. ansett denna mening endast såsom en förklaring från Ekon.Utsk. ad noliliam för R. St. sjelfva. Jag öfvergår nu till den sista meningen, hvarutinnan en skiljaktighet förefinnes. 1 detta afseende synes mig visserligen, såsom jag redan anmärkt, den redaktion, som PresteSt, gifvit åt sitt heslut, hafva ett visst företräde; Frih. Alströmer har deremot ansett, alt den skulle kunna gifva anledning till nog mycken latitud i tillämpningen.
Om vi sålunda funnit att ynglingarnei deq på Carlberg befintliga åldern (i synnerhet i ji dess nedre afdelning från I3:de till iötde året) icke med fordel kunna flyttas till Univer* siteterne, der blott genom missbruk Gossar af denna ålder någon gång vinna tillträde (ty Skolordningen förutsätter att Studenten gepomgådt en Cours vid ett Gymnasium innan han inträder till Universitetet, då han är minst a6 år gammal} återstår att undersöka hvar annorstädes än vid Universiteteme en oväldig allmän vettenskaplig Elementarbildning lämp, ligen kan inhemtas. Qymnafierne äro utan tvifvel de offentliga yppfostringsanstaltsr, 50m lämpeligast skulle kunna ersätts förlusten af Carlberg, åtminsto§f dess nedre afdelning, om Gymnasiernes ten» ^ens icke vor*^ öfvervägande Theologi [k; af Den 10 Maji f. m. So läsetimmar i veckan *) äro IS egnade åt Latin, Grekiskan, Hebreiskan, Disputationer, Choralsång, samt Theologie, Rhetorik och Logina hvilka alla läsas på Latin, då blott 12 timmat i veckan återstå till Humaniora, Mathematik Och lefvande språk (modersmålet inbegripet). c*) Jag klandrar ej denna fördelning af Studier för ett Läroverk, ämnadt att tilldana medlemmar för det Lärda Ståndet, anser den tvertom i detta hänseende för Classisk, meri kati ej neka att den förefaller mig såsom mindre lämplig för de ynglingar, som egna 6ig åt KrigsStåndet; ty att uppoffra ^tedelar af sin ungdoms dyrbafa tid att inhemta, kunskaper, hvaraf man i en framtid med undantag af Latin, ej hemtar annat än föga nytta, måste vara mindre gagneligt, än att använt da hela sin tid på de ämnen, hvaraf man verkeligen är i behof* och hvilka till och med då knappt kunna medhinnas* Jag inser sale - *) För Gymnasister ne, _ ej Lärarrie som läsa dubbelt, **) Ordinarie Lectionstimmar i veckan: För Latin 6. Franska 1. Grekiska 3. Tyska r. Hebreiska - 1, Svenska I.
Vid 20 § beslöt R. o. Ad., att distillering skall vara tillåten endast 10 månader af året, och således icke under den tid, då bränvinsbränning utöfvas, och uti 70 § bör alltså, för fullständighetens skull, inrymmas en föreskrift, som uttrycker, att det är ett brott att idka distillering under de för bränvinsbränning bestämda 2:ne månader. Det heter nemi.: »distillerar den bränvin, som till distillering icke är berättigad, eller utöfvas distilleringsrätt, som på § 18 eller 19 grundad är, under tid, hvarför anmälan till bränvinstillverkning ej skett, eller t i 11 ve r leri ingsafgift ej blifvit erlagd, eller varder sådan distillering, hvilken enl. 20 S idkas såsom särskild näring, utöfvad under tid, hvarför anmälan till distillering ej skett.» Det hade bort i stället heta från nämnde tid, eller från anmälan icke skett. Hr Ribbing, Arvid: Jag hemställer, om man med god kännande af Frih. Raabs förslag vinner ändamålet, att få 70 § i öfverenstämmelse med de beslut R. o. Ad. vid 20 § fattat. Frih. Raab: Om Hr Ribbing vill läsa gamla författn:s 70 §, skall han finna, att densamma oförändrad kan antagas, till hvilket resultat jag önskar vi måtte komma. Jag erkänner likväl nu, sedan min upmärksamhet derpå blifvit väckt, att mitt förslag är ofullständigt, emedan sednare delen af föreslagna mom. af 70 § är nödvändigt i och för stadgandet af ansvar emot dem, som icke insatt afgiften, och derföre önskar jag, alt den kursiverade meningen i första mom. af den nu föreslagna 70 § insattes i 70 § af nu gällande författmn, då g är fullständig. Hr Hjärne: Att vidtaga redaktionsförändrinear på fri hand är äfven t y r 1 igt, hvarföre jag anhåller att g måtte återremitteras. Gr. af Ugglas:
På grund häraf, och som ett stadgande i denna syftning, till fullständigande af föreskrifterna i ämnet, skulle häfva ett antaget bruk och undanrödja de kostnader och besvär, som part nu måste vidkännas, då han vill återtaga till öfverrätt ingifna handlingar, hafva, i öfverensstämmelse jemväl med de vid flera föregående riksmöten yttrade åsigler, Rikets Ständer pröfvat skäligt, för sin del, besluta en författning, så lydande: Sedan till Hofrätt inkommet eller i Kgl. M:ts Justitiee-revision bevakadt mål blifvit afgjordt, vare part berättigad att, då han hos vederbörande tjensteman sig anmäler, emot qvitto återtaga de af honom ingifna protokoll och beslut i målet jemte andra handlingar af sådan beskaffenhet, att desamma finnas hos offentlig embetsBih. lill IL St. Prof. 1850 & 185!, 10 Sami. 1 Afd. 28 218 E.rp editionsUt sk o lie, la Förslag till lind. Skrifvelse, N:o 115. myndighet att i hufvudskrift tillgå: ankommande på vederbörandes pröfning huruvida andre handlingar, än nu omförmälda, må parten återställas, samt huruvida sådant må ske emot bevittnad afskrift eller derförutan. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 Juli 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Juli 1851. Preste-Ständet, den 25 Ilorgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ändringar och tillägg uti Kongl, stadgan om skiftes-verket i riket den 4 Maj 1827 och Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832. (Lagsamt Allm. Besv:soch Ekon.-Utsk:ns Bel:de N:o 15). S. A. K.
Stånds återremisser å Utskottets under N:o 5o förut meddelte Utlåtande öfver Konungens Proposition om förändringar i 19, 21 och 88 §§ Regeringsformen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag har begärt ordet endast för att reservera mig emot ett uttryck i det nu upplästa Memorialet. Utskottet säger nemligen, att Rikets Ständer äga rätt att göra anmärkningar endast vid Utskottets yttrande, men ej vid en Kongl. Proposition; men i 56 § Regeringsformen står, att det är Utskottets yttrande, som skall hvila, och hvaröfver vid påföljande Riksdag skall beslutas. Nu är det likväl icke Utskottets Memorial, utan sjelfva Grundlagsförslaget, som skall antagas eller förkastas vid nästa Riksdag. Således är det vid förslaget, som anmärkningarna kunna göras. Jag anför detta blott såsom ett bevis på ofullständigheten i 2:dra momentet af 56 § RegeringsFormen, och medger visserligen, att det är olämpligt att göra anmärkningar vid en Kongl. Proposition, emedan det då ej längre blir Konungens, utan Ständernes förslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då detaFConstitutionsUtskottet den 16 sistlidne December under N:o 62 aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde Me61 H. 5 66 Den 5 Februarii e. m. niorial med Utlåtande öfver Konungens Proposition om ett tillägg vid 88 § RegeringsFormen, och med fullständig uppställning af nya redactionen i denna samt 19 och 21 §§, ägde sammanhang med det nu föredragna, finge Hans Excellence till Ridderskapets och Adelns pröfning nu jemväl föredraga ofvannämnde Memorial N:o 62. Herr Rosenqvistj Fredrik Leonhard: Med hänseende till de vådliga följder, som kunna uppkomma genom Lagförklaringars meddelande emellan Riksdagarne, anhåller jag om afslag å förevarande Memorial; men i händelse det skulle af Ridderskapet och Adeln till grundlagsenlig behandling antagas, får jag reservera mig deremot.
Den i motionärens framställning berörda frågan om den direkta beskattningens företräde framför den indirekta, i statsvetenskapliga arbeten ofta afhandlad. har genom väckta motioner iner än en gäng blifvit gjord till föremål för Pikets Ständers pröfning, och det torde måhända vara öfverflödigt för Utskottet att nu ingå i något närmare svaromål på densamma, dä förstnämnde beskattningssätts uteslutande införande icke blifvit af motionären ovilkorligen ifrågasatt för det närvarande. Men dä motionären likväl ansett att lagstiftningen borde syfta till och söka uppnå detta mal, torde Utskottet, med anledning deraf, böra erinra, hurusom den på Rikets Ständers begäran af Kongl. Maj:t tillsätta komité; hvilken den 2 Juli 1859 algaf det förslag till ny författning angående allmänna bevillningen, hvilket hufvudsakligen 4 B evillnings-U tekottets Betänkande 9 ligger till grund för nu gällande Bev ilin ing,s-stadga, i sitt un< erdåniga betänkande äfven egnat uppmärksamhet ät förevarande fråga; och ehuru koiniterade ansågo att mycket kunde sägas till ådagaläggande af den direkta beskattningens företräde framför den indirekta, voro korniterade dock af den åsigt, att sådana summor, sorn i de Europeiska samhällena under närvarande förhållanden erfordrades till statsutgifternas bestridande, svårligen kunde medelst blott direkt beskattning uttagas. Den direkta beskattningen vore dessutom i allmänhet förhatlig af flera skäl, särdeles derföre att den måste medföra ett forskande efter den skattdragandes enskilda affärsställning. De skattskyldige åtoge sig fördenskull icke villigt direkt beskattning, om icke skattebeloppen vore låga och åtgärderna för dess bestämmande fogliga. Annorlunda blefve naturligtvis förhållandet om krig eller annan olycka tvinnade en nation att tillfälligtvis bära en tyngre skattebörda för att förebygga eller afhjelpa ett ännu större ondt. Att Utskottet delar dessa åsigter torde icke behöfva tilläggas, då Utskottet redan till Rikets Ständer afgifvit, förslag till dels stämpelpappersafgiftens utgörande, dels ock tullbevillningen.