Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jör examinerad# folkskolelärare, under vissa vilkor, afsalte 100,000 R:dr, hade af dessa medel i nåder blifvit beviljade 64,277 Ridr 49 öre ärligen för 1,017 nya småskolor, samt 4.871 R:dr 26 öre lill förhöjning i examinerade Folkskolelärares löner, hvaremot vederbörande församlingar åtagit sig utgifter lill dubbla beloppet, eller 138,297 R:dr 40 öre. Oaktadt dessa berömvärda bemödanden ä församlingarnas sida, kunde likväl såsom sannolikt antagas, att den utomordentliga tillväxten i folkskolornas antal, under den korta tiden al' omkring ett är, skulle lemna rum för ett nära lika hastigt altagande, derest det af statsmedel ål dem beviljade understöd kmnme att med nästa år upphöra. Det vore jemväl antagligt, alt antalet af småskolor skulle, till väsendtlig vinst för undervisningen, småningom ökas, och del För dem afsedda anslag således tagas i stigande anspråk. 1 afseende pä Folkskolelärarnes löner hade förekommit, att 964 Folkskolelärare från Upsala, Linköpings, Strengnäs, Wexiö, Lunds, Göteborgs och Wisby stift bos E. K. Majit i underdånighet anhållit, att, enär deras löner vore i högsta målto otillräckliga, E. K.
På ofvannämnde skäl, och med åberopande af de i Utskottets Betänkande pag. 3 anförde grunder, finner Utskottet sig böra vidblifva, hvad Utskottet, i afseende på skydds-afgiftens utgörande, föreslagit; hvaremot Utskottet, som af föreskriften i sista momentet af denna anser det vara tydligt, att, när undantags-beling icke medföra en årlig inkomst af 100 R:dr, undantags-innehafvare öfver 60 års ålder äro från skydds-afgiften befriade, men derjemte funnit, att vilkoret för afgiftens utgörande äfven efter fyllda 60 år af dem, hvilka erlägga bevillning för fast egendom af öfver 100 R:drs värde, icke står i något jemförligt eller skäligt förhållande till 100 Rtdrs årlig inkomst, samt att detta moment, i afseende på bestämmelsen af den senare, fordrar förtydligande, skolat vördsamt föreslå, att ofvannämnde moment må erhålla följande lydelse: denna afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fyllda 60 år af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantags-beting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom, ega 100 R:drs årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 6 Bevillning s-Utskottets Utlåtande, N:o 27. 2:dra Artikeln utgöra bevillning för fast egendom af öfver 200 R:drs värde. 2 §. pag. 1 oell 3. Hos Pndderskapct och Adeln samt Borgareoell B onde-Stånden har blifvit anmärkt: att bevillning å löner borde försvinna; att den borde nedsättas och bestämmas till viss procent af lönebeloppen, med förhöjning för de högre lönerne; att högsta bevillningen borde utgå med 2 procent; att för löner under 200 R:dr borde erläggas 24 sk. i bevillning; att för löner af 100
Län än der deras ägare bor, stall öfwer dem utdrag af laxöring-Längden, utaf den som densamma fört, inom ätta dagar frän laxöring förrättningens flut tilsändas Landshöfdingen uti förstnämnde Län, som har, at sä fort stekan, öfwersticka samma Utdrag lil Landshöfdingen i det Län, hwarest enligt wederbörande Betjentes, ^rrenäatoreis eller Underhafwandes upgifl, deras Husbonde lätit sig manralsstrifwa, för at widare Ulft ällas den Lommittee, dit ägarens personliga taxörinZ hörer, ware sig i Stad eller pä Lander; men om Lommitteen är ätstiljd, dä öswerlemnas til Häradsskrifware», som biträder 2:ne Ledamöter, hwilka laxering-committLen af sina egna medlemmar i sädant ändamäl utsett, al gransta huruwida samma Utdrag instämmer med ägarens gjorde upgift, eller, Den Zi Mars. 1539 riker/ derest denna ffulle wara felagtig och för ringa/ da i Oekel8-Sedeln införa den tilökning/jemte iakttagande af progre^ionen, som har i Förordningen utstakad är/ likasom anmärka det uti särkildt tillagg lil den laxe-rings-Längd/ som öfwer OrclinLne 'IgxerwKen blifwit hällen och af iLXei ingsMännen undertecknad. Men om en sadan ej pa stället boende ägare tvistas inom samma La» / sände den Lommittöe, som upjkattat egendomen/ Utdrag af laxerwAs-Längden deröswer til teen i det Didrick agaren är mantalsffrifwen/som dermed förfar pä sart nytz stadgadt är. KronoFogden i hwarje orc answare för ffyndesamt föreställande af sädam communicsrioner emellan laxerinZs-Lommitteerne i Länet. I Stad sammanträde wid dylike händelser laxöring-t^ommitleen för ar den nödiga rättelsen föranstalta. 9.
R:dr, allt b:ko; och är såsom skäl för ett skyndsamt vidtagande af sistnämnda åtgärd af Öfver-intendents-embetet hufvudsakligen anfördt, att, sedan de vallar, som förenat sydöstra och sydvestra tornen så väl sins emellan, som med sjelfva slotts-byggnaden, blifvit borttagna, materialierne använda till hamn-byggnaden samt sjelfva vallgrafvarne begagnade till hamn, tillfälle uppkommit för de i grafvarne ingående fartyg att lägga till vid hvilken punkt som helst af borggården och begagna densamma till lossningsoch lastningsplats, hvarigenom skada lätt kan inträffa å så väl borggården, som sjelfva slottet och slottsbron, men synnerligast å de af kullersten murade, särdeles svaga grundmurar, hvarpå slottsvallarne stått och sorn utgjorde de till hamn använde slottsgrafvarnes inre sida, så att dessa murar, använde till hamnkaj, tvifvelsutan inom kort skulle erfordra en omfattande och mycket kostsam reparation; varande, till förekommande häraf och för att åt slottsplatsen i dess helhet gifva ett bättre och mera sammanhän-» Slals-Ulskoltels Utlåtande JH 136. 21 gande utseende, af Enibetet föreslaget, att en mur af kalksten kring borggården måtte, i enlighet med uppgjord ritning, få uppföras saint en rad af löfträd derinom planteras. Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, oell då Utskottet anser ifrågavarande slotts-byggnad såsom ett historiskt minnesmärke fortfarande böra underhållas och vårdas, tillstyrker Utskottet, att den af Kongl. Majit för sagde ändamål äskade summa, 50,000 R:dr Rimt, må af Rikets Ständer anvisas att från Riksgälds-kontoret utbetalas. c) För vidmakthållande jemväl af ett annat historiskt minnesmärke, nemligen Kalmar Slott, som icke blott tarfvade allmän reparation af skorstenar, portaler, fenster och andra yttre delar, utan äfven
Då det af Hr Carleson omnämnda fall endast afsåg den omständighet, huruvida proprie löftesmän äro, fastän borgenären icke hos hufvudgäldenären bevakat sin fodran, ansvarige för skulden, så är här endast fråga derom, huru—, när en eller flere af 3:ne för en skuld solidariskt ansvarige löftesmän på ett eller annat sätt antingen genom utplånandet af löftesmannens namn eller genom försummad bevakning blifva från sin ansvarighet frie •—, skulden skall på de öfriga löftesmännen fördelas, samt om fordringsegaren har rättighet att söka någon af dem för hela skulden eller endast en del af densamma; i hvilket fall jag icke tror Hr Carleson kan npgifva, att någon skiljaktighet förefunnits hos Högsta Domstolen. Då således den tanke, som här är uttryckt, öfverensstämmer med den i högsta dommare-iustansen följda praxis, synes mig införandet af ett sådant stadgande, som det förevande, icke vara skadligt, utan tverlom nyttigt, såsom förekommande en olika tolkning af §:n. Hr Carleson: I anledn. af Gr. Sparres yttrande, att det af mig anförda exemplet icke här vore lämpligt, får jag nämna att 7:de §:n i Utsk:s förslag stadgar: ”hvad om gäldenär nu stadgadt är, galle äfven om borgesman i allt hvad deraf till honom lämpas kan”. I öfrigt har jag redan framställt min mening och gjort det till det afseende, som II. o. Ad. anser densamma förtjena. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då en så fullständig lag om preskription af fordringar, som den förevande, blifvit föreslagen, väntar man äfven att fä allt hvad som lill denna fråga hörer uti densamma intaget. En följd deraf är också, enligt mitt förmenande, att dä ingenting serskildt finnes föreskrifvet i afseende på t. ex. hypotheksförenings-obligationer och Privatbankernas kreditsedlar, skall med dem förfaras på sätt denna lag föreskrift Den 20 November. 139 ver. Sådant är dock alldeles omöjligt och torde icke heller hafva varit Utsk:s mening.
Detz prineipe en mera inskränkt och söga tryckande utskrifning, samt halfwa den indelte Acmeens succes, siwa indragning dä genom varancé afgifterne, medlen wunnos till National Armeringens beklädning och underhall. werkställningö, Methoden följande: i. tz. Med Swänsk mannarätt söster den owilkorliga pligt att personligen sörswara Fäderneslandet. Skyl, , diqheten att deruti deltaga äger full kraft för alla dem, som äro under loppet af 22 äret och warar denna skyldighet i Sex ars rid, ingen skillnad nti Stand eller börd wärke häruti något undantag, endast fadane lyten, som göra adeler oskicklig till krigstjenst, warme», beständig - Den i December. 157 dig sjuklighet, eller Ordinaire Civila tjenster och werke» ligt Prestestänv kunna »frän antekningen till National bewäringm befria. Anmärkning. Enligt antagne Calculer böra i Swerige ärligen ä 16,022 r-nglingar wara under loppet af 22 äret om nu genom ofwannämnde undantag ^ afgick ifrän utfkrifnings-listan, sä producerade den likmäl ärligen en summa as minst 12,222 wapenföre och Medes efter wärS tid, 62,000, hwilka jämte Återstoden af ben indeldea Armeen,efter dest reducering (13,220) utgjorde de till Rikers sörswar fordrade antal as circa 72,222 man. Börjades Utskrifningen är 1810 sä wore derför alla de södde under loppet af 1788, är i8ir inträdde äter de, som wörö födde under loppet af är »78- och sä widare; Ar i8l6 afgingo ifräu ulffrifnings skyl. drghetcn alla de, som moro födde under loppet af är 1788, är 1717 aliade som moro födde under loppet af är 1789 och sa widare. 2. §.
Hvad likväl i betydlig mån motarbetar fortgången häraf, är bär, sorn. i de flesta andra rikets provinser, det förderfliga, allmänt blifna, omåttliga bruket af bränvin, hvilket ock, i icke mindre mån, hindrar utvecklingen af folkets fysiska krafter. Eli noga undersökning om husbehofsbränningens inverkan på Länets ekonomiska välstånd tillhör nästa afdelning af denna underdåniga berättelse; men här torde vara rätta stället, att ingå i pröfning af dess inflytande på folkets helsa och sedlighet. Nästan hvarje hemmansbrukare räknar bränvinsbränningen för en fördel, och tillgången på denna vara blir derigenom otroligt stor. I mån af tillverkningens betydlighet, försvåras den förmånliga afsättningen, och större delen af det bränvin, som med de smärre pannorna tillverkas, blir qvar i bondens hus, förtäras af honom och hans folk, eller antändes att dermed undfägna grannar och vänner. Om likväl konsumtionen af denna missbrukade dryck inskränkte sig inom det äldre och fullvuxna folket, skulle det onda vara mindre kringfrä - tande, än nu, då bränvin, ofta till öfverflöd, lemnäs åt halfvuxna gossar, ja äfven åt små barn, under förmodan, att bruket deraf skall vara fördelaktigt för helsan. I en del socknar äro visserligen öfverenskommelser ingångna örn måttlighet, och i synnerhet att barn och ungdom ej skola förtära bränvin förr, än de uppnått en viss ålder; men ännu har man ej i allmänhet blifvit öfvertygad om de förderfliga följder bruket deraf för dem medför. Man kan väl icke säga, att fylleri-lasten, på de sednare åren, här i Länet tilltagit: snarare har den något minskats, men så länge husbehofsbränvinsbränningen fortfar, att vara så obegränsad, att äfven den minsta hemmansdel har rättighet, att den utöfva, kan man ej hoppas något märkbart åtagande.
Vid genomläsningen af boken om Sverige triinger sig det Bntrycket mer än en gång på oss, att redogörelsen för de olika landskapens terrängförhållanden och beskrifningar öfver trakter, som sakna all slags egendomlighet, upptaga en allt för stor plats, under det att kultnrlifvet och näringmne blifvit allt för litet uppiniirksammade. Hvarför liar t. ex. Dannenlora grufva och i samnianhang därmed en af vårt lands förniiinsta näringsgrenar, järnet och dess berediiing, ej blifvit omnämnda? dfven djurlifvet ocli vegetationen Iiafva blitvit val knapphändigt behandlade. Att t. ex. bokskogen ej Pitt nagon särskild beskrifning, förefaller oss soin en stor brist. W n g a af skildringama äro, vi upprepa det annu eu gting, s5 förträffliga, a t t. vi äro öfvertygade om, att? ) Boken oon Sverige2 skall bland alla klasser, hos unga oeli gamla, väcka intresse och kärlek fOr vart land och dess kultur. För barn under 14 &amp; r torde boken vara för abstrakt och svhfattlig. Orjan Kajland och 11ilsns pojka~. Skildringar f r i n svenska finnarnes lif och jagter af Gustaf Schröder. h n n u i dag bo finnar uppe i VärmPands nordligaste socknar p&amp; gränsen mot Norge, och ännu i dag kan man fil se deras egendomliga, hus ocli Iiöra deras egendomliga språk. Det bör jlarfiire rara af intresse för svensk ungdom att få ' liöra &amp; got om den finska invandringen och de store svhighetes-• som Mjde för dem, som först skulle bryta bygd. Författaren till Orjan Majland, som sjalf lefvat uppe f finmkogarne och lyssnat till finnwnes egna sagor ocli berittelser, %P ju därföre om nhgon rätte mannen att skildre finnarnas satt och vanor. Vi f % först f litet historian om invandringen ocli bostaderna. Sedan följer en friskt och duktigt skrifven skl !dslng om Orjans och hans ' pojkars invandring till Sverige.
KRISTIN drar upp en butelj öl. JEAN. Då har jag bättre sjelf. Öppnar en bordslåda och tar fram en butelj rödvin med gult lack. Gula Öl, på midsommarafton; nej, tack ska du ha! lacket, ser du! Ge mig nu ett glas! Ett fotglas förstås, när man dricker pur! KRISTIN återvänder till spisen och En sån kinkblåsa! Gud bevare den som skulle få honom till man! sätter på en liten kastrull. JEAN. fin karl som jag; och jag tror inte du haft skada af att man kallar mig din fästman! Smakar vinet. Bra! mycket bra! Bara lite för lite tempereradt! Värmer glaset med handen. Det Åh prat! Du blef nog glad om du fick en sån det stod till fyra francs litern utan glas; och så kommer tullen till! Hvad kokar du nu? som luktar så infernaliskt! här köpte vi i Dijon. Och KRISTIN. ha åt Diana. Åh det är något fanstyg, som fröken Julie skall ska du stå och koka åt hundrackan på helgdagsafton? Är den sjuk, hva? Du ska uttrycka dig vårdadt, Kristin! Men hvad JEAN. KRISTIN. grindstugans mops och nu är det på tok och se, det vill inte fröken veta af. JEAN. Ja, den är sjuk! Hon har smugit sig ut med litet stolt i andra, alldeles som grefvinnan i lifstiden. Fröken är allt högfärdig i somliga fall och för Hon trifdes bäst i köket och lagårn, men hon ville aldrig åka efter en häst; hon gick med smutsiga manchetter, men skulle ha grefvekronan i knapparna. Fröken, för att nu tala om henne, tar inte vara på sig och sin person. Jag skulle vilja säga, att hon inte är fin. Nyss när hon dansa på logen så röck hon skogvaktarn från Annas sida och bjöd opp honom sjelf. Inte skulle vi göra på det viset; men så är det när herrskap ska göra sig gemena så bli de gemena! Men ståtlig är hon! Praktfull! Ah! Såna axlar! och etcetera! KRISTIN. säger jag, som har klädt henne. JEAN. Åh ja, skryt lagom! Jag har hört hvad Clara
En mangelbod, 7:0 Stall för 4 hästar med stort vagnsrum och foderskulle." ”Rummen i denna våning äro 51 alnar höga.” ”Öfver Rez de Chausseen finnes en Entre Sol-våning, gående kring ”huseLs hela fyrkant, samt hel och hållen bestående af brandfria hvalf till tak. I denna våning inrymmes: i:o Ett llandels-Contor med ofvan och under brandfritt kassa-hvalf. 2:0 Tvenne Betjentkammare. 3:o Ett större ofvan och under brandfritt Cassa-hvalf. 4:o Ett Handels-Contor och Irenne vindar till Kryddboden. 5:o Tre stora vindar till Glasboden. ''Stora Träningen en trappa upp består af: ”12 rum, hvaraf 7 stora och 5 mindre, ett rymligt kök, ett skafferi samt ”trenne brandfria hvalf.” ”Tvänne af dessa rum äro försedde med väggfasta trumeauer, samt ”med tapeter af siden i förgylda baguetter.” ”Rummens höjd är 6 \ alnar.” "Våningen 2:ne trappor upp består likaledes af 12 rum samt I ven ”ne kök.” ”Rummens höjd är 6 \ alnar.” ”.Dessa våningar äro förenade genom en elegant Spiral-trapipa.” * ”Uppå vinden finnas trenne hetjent-kammare samt dessutom stora "rymliga vindar, försedda med dubbla jerndörrar, samt afdelade i flera con”tor och fördelningar.” ”Bodlägenheterna äro uthyrda för 1,666 R.dr 3a sk. Banco och con”toret anses värdt i hyra 333 R:dr 16 sk.” ”llusets läge, med den vackraste utsigt så väl åt det Kongl. Slottet, ”sorn Skeppsbron, är för väl kändt för att behöfva närmare beskrifvas.”
I Wenersborg qvarstår, lyckligtvis, ännu en större Kronan tillhörig solid stenhusbyggnad, väl och sundt belägen nära intill gamla fängelset, nemi. förra kronobagerioch magazinshuset, som för närvar, är uthyrdt lill enskild man, med kort uppsägningstid. Enligt till K. M. ingifna ritningar och kostnadsförslag, kan denna välbthållna byggnad, utan rubbning af yttre murarne och taket, inrättas till hufvudfängelse med celler och andra förvaringsrum samt tjenliga arbetssalar och boningsrum för vaktmästaren och vaktbetjeningen: och bibehålies då tillika, såsom jag det föreslagit, gamla fängelsehuset, för inrättande derstädes af marketenteri, sjukrum och bysättningsrum, — det licia genom särskilda fånggårdar afdeladt, hvartill localen er - 5i8 D c 11 26 Mars e. m. bjuder tillfälle; så kan följaktligen, innan kort, allmänna fångvården inom Elfsborgs län komma på god fot, isynnerhet när, såsom jemväl är tillstyrkt, Alingsås mindre häkte tills vidare underhålles för dermed afsedt ändamål af nattlägersställe för fångtransporter och afstraffningsslälle för sådana mindre förbrytelser, som kunna försonas med några dagars enkelt fängelse, eller fängelse vid vatten och bröd. — Från R. St:s sida erfordras härtill, att 1:0, omförmälda Kronans byggnad, förra bagerioch magazinshuset, jemte dertill hörande rymliga tomt och goda hägnadsmurar, upplåtas för fångvårds-inrättningen; och 2:0, att omkring 35,ooo rldr anvisas till betäckande af ombyggnadsoch inredningskostnader, inberäknadt fånggårdarna och gamla fängelsets inrättande på ofvanberörde sätt; och skulle sådant nu ske, och medlen blifva snart tillgängliga, i mån af behof, samt åtgärder för verkställigheten få genast vidtagas, är nära nog säkert, att allt kan hinna blifva färdigt och i ordning för bättre och regeimessig fångvård inom 2:ne års tid, — det högsta dröjsmål den närvar, bedröfliga ställningen äfven medger.
Memorial, N:o 5y. felaktighet, både vara oformlig, och derjemte, i händelse, på sätt Ulskottet föreslagit, hvarje motion får bestämd omfattning, blifva deslomer öfverflödig, sorn man merendels i vigtigare mål funnit Utskottens första Betänkande väl och grundligen utarhetadl; hvartill kunde ytterligare läggas obehaget att flera gånger yttra sig öfver samma ämne, och möjligheten alt, när andra Betänkandet förekommer, uppgöra en Contra-Proposition, sora för ögonblicket förvillar och, genom öfverraskning, vinner bifall; och ConstitulionSrUtskotlet har derföre uppgifvit den medelväg, att, om anmärkning, syftande till förändring, framställes, och målet anses tillfyli est utredt, Ståndet må, antingen genast eller i annat Plenum, ändringsförslaget gilla eller förkasta, men att, om anmärkningen kräfver närmare utredning, målet bör, för vidare granskning och jemkning återförvisas, Hvad åter den senare olägenheten beträffar, skulle den, efter Utskottets förmenande, säkrast afhjelpas genom tillåtelsen att meddela anmärkningarna, punktvis och i korthet sammandragna, och genom bestämmelsen af tid för deras meddelande; hvarvid i öfrigt, såsom skäl för denna tids inskränkning från Fjorton dagar, enligt förra Conslihitions Utskottets förslag, till endast Åtta, Utskottet får anföra: att den längre tidsutdrägten snarare skadar ån gagnar; att, Constit.-UtsJs. Memorial, Nto 5j. tnerl en någorlunda tillräckligStånds-Cancelliebeljening, jemte renskrifningsbiträde, icke ens dessa åtta dagar erfordras för expedierandet, och alt alla prasliminaira åtgärder, hvartill äfven äterrehiiss hörer, framför de definitiva, både äska och tåla skyndsamhet. (Se Förslagen N:s q & io.) Tryckningen in extenso af Slånds-Protocollen och Bihnnget tillskyndar Staten en ansenlig och, hvad ProtoCollen angår, temligen onyttig kostnad.
Genom vädjan till konungen lyckas till slut professorn f&amp; in sin gunstling vid skolan. PA samma gAng hon nu upptages som elev, anstaller professorn henne som sin medhjalpare vid undervisningen af s8väl kvinliga som manliga elever. Hans helsa var bracklig, och han hade gjort upp en plan att uppfostra .henne till sin eftertradare som lärare vid skolan, hvilken plats hon skulle förena med den af stiftelsens första barnmorska. Fastän hon visade stg fullt kompetent till dessa embeten, väcktes dock f r h flera h811 ett &amp; dant motsthnd mot hans planer, att det blott genom utomordentliga anstrilngningar &amp; hans sida och hlirdt arbete A hennes lytkades genomdrifva dem. Och samma dag som hon, stralande af glildje, meddelar honoin sin utnamning, dör han. Deras gemensamma motsthndare, som i henne se en representant för den förhatliga kvinnofr8- gan, begagna sig hllraf for att upptaga striden p&amp; nytt och föra den. nu med de lägsta vapen. Z. soker afväpna dem genom att afst8 en del af sin myndighet At en diakonissa, som man frsn en viss sida. vill ha fram. Men d8 ej heller denna uppoffring synes hjtilpa, föredrager hon, att nedlägga striden, nöjd att lemna sin plats med bästa möjliga vitsord om duglighet och personlig aktningsvardhet. Hellre än att fortsätta en strid, hvars smAaktighet synes henne ovärdig, vill: hon arbeta för sin sak pii en plats der de svarigheter, som visserligen förests, dock äro af en mindre pinsam art. Det framgár af ofvan citerade uttalande om den amerikanska friheten, att M. Z. icke undgick att känna sig sviken i sina förväiitningar. Emellertid var dock just hon med sin storslagna, kraftiga karaktär den rätta att börja kampen p&amp; en skadeplats, der det galler i sanning stora insatser. Hon var uthhllig nog att välbehtlllen kunna genomg8 den skiirseld som förestir enhvar fullvuxen människa, innan Iion lyckas blifva hemmastadd i en s i främmande kultur ' som den amerikanska.
Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 19 1'edskap, dels att pressjäst-beredningen, under den tid bränvinspannan användes, oafbrutet af sökanden idkas ocb jäst af ändamålsenlig beskaffenhet ständigt finnes hos honom för ortens behof tili salu, hvaröfver sökanden bör bos kronobetjeningen derstädes månadtligen förete af trovärdige personer utfärdade betyg, allt vid påföljd, i annat fall, alt den serskilda rättigheten till bränvinsbrännings-redskaps begagnande, emot missbruk hvaraf kronobetjeningen eger hålla band, varder förverkad och sökanden dessutom underkastad det ansvar, som för oloflig bränvinsbränning författningsenligt eger rum; och anse sig Utskotten, vid hvad sålunda förekommit, böra, med frånträdande af sitt förra förslag, föreslå, att, med bibehållande af Usta momentet i 37 §, 2:dra momentet deri inå erhålla följande lydelse: Har någon erhållit serskildt tillstånd att, för beredning af pressjäst, begagna bränvinspanna under tid, då bränvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf bränvinsbränning under sådan tid idkar, men dervid öfverträder eller icke uppfyller de vilkor, hvarunder tillståndet blifvit lemnadt, ansvare såsom för oloflig bränvinsbränning efter 34 §, bote dessutom 500 B:dr och vare den serskilda rättigheten till begagnande af bränvinsbrännings-redskap förlustig.