Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
PS del alt denna befrielse från täflare med de små icke må föranleda allt för mångå och allt för djerfva spekulationer i storbrännan, anser jag att anläggarnes soliditet behöfver samtidigt sältas på det prof, sorn en högre, förskottsvis erlagd, afgift innebär. Deraf väntar jag ingen ökad stats-inkomst, utan hoppas blott alt hela tillverkningsbeloppet skall bli sä mycket mindre. ■) Fors ils4 års lagstiftning funnos öfver $8.706 bränneriet, hvaraf 670 ångbriinhcrler. Bth. till ti. St. prut. mg * m/t: .5 Sami. 2 ifä. 2 t taft. 4 26 Sammansatta Hevilla.-, Lagsami Allm. Resi'.- och Ekan. Utsk. lief. M 4. Utskottet har med hänseende till den Tä^a till verk ningsafgiften i Danmark, 25 å 50 öre pr Svensk kanna, ej vägat tiUstyrka nfigon förhöjd tillverkningsafgift hos oss. Här bevisar Utskottet alldeles för mycket — således ingenting. Skulle man vilja bestämma afgiften sä läg, att smugling frän Danmark af sig sjelf skulle upphöra, sä mäste man bestämma den till ingenting, eller åtminstone betydligt under 25 å 30 öre; emedan det är en känd och erkänd sak, att så länge tillverkningsskatten vid varans export fär återbäras, lönar det sig ganska bra alt från Danmark insmugla bränvin till — Danmark. För afl hindra en dylik rörelse frän alt blifva lönande, gifves, utom skattenedsättning, ännu ett verksamt medel, nemligen sträng och noggrann tullbevakning. Kan än den strängaste icke komma alla lurendrejeriförsök på spären, så kunna dock beslagen blifva så talrika, att de motväga och tillintetgöra lurendrejarens vinst. Också har man i brödrariket Norrige icke tvekat ali höja tillverk ningsafgiften tili omkring 80 öre pr Svensk kanna. 1 frågan om bränvinslagstiftningen hafva vi ännu, likasom för sex år sedan, mera skäl att kasta våra blickar på Norrige än på Danmark, hvilket sistnämnda rike har vida mer att lära af oss i detta hänseende än vi af dem
Hon skulle aldrig velat erkänna för någon, att hon nu tyckte att han såg bra ut, hon skulle aldrig velat vidgå att hon var förälskad i denna enkla, lugna menniska, ty hon visste att han icke hade fina drag, och hon visste att hans sätt kunde få en anstrykning af klumpighet. Allt hvad hon för andra kunde vidgå var att hon »höll af honom», »värderade» honom. Ty i hennes sätt att benämna sin känsla för honom måste det alltid finnas ett utrymme för någonting likt öfverseende, man finge icke misstänka hennes smak för att finna honom otadlig. Något af detta kände hon så fort hon var tillsammans med honom i andra personers närvaro, men när de åter blefvo ensamma, var allt det der som bortblåst. Då såg hon honom åter med egna ögon, eljes lånade hon andras. Och hvarje ofullkomlighet hos honom skapade ett lidande hos henne. Derför var hon dubbelt lycklig nu, der hon låg med den tjocka förlofningsringen på sitt finger och sin blick fäst på detta ärliga, trygga ansigte. Så ljusa ögon han hade, men hur vänliga och klara! Och hur mjukt var icke hans ungdomliga, tätkrusiga skägg! Han hade fått lof att röka en cigarr här inne i sjelfva helgedomen. Han tog blott ett sakta drag då och då, annars höll han den mellan sina fingrar. En sådan stark hand det måtte vara! Brun, alldeles läderbrun och med upphöjda ådror. Marianne räckte blygt fram sin hand och strök deröfver. Det låg så mycken skygg nyfikenhet i denna lilla rörelse, att Börje måste le deråt. »Nej, på yttersidan är den infe sträf», sade han, liksom för att tillfredsställa hennes nyfikenhet, »men på innersidan är den hård.» Han vände den om. Så tog hon handen till sig och blef liggande som förut. Hon skulle önska att det alltid vore som nu, att det inte behöfde finnas fler menniskor i verlden än hon och han. Då! — Det glänste till i hennes ögon och han såg det. »Hvad tänkte du?» sade han. Men det ville hon icke tala om, derför sade hon i stället: »Du skref i ditt bref, att du inte har några vänner.» »Åh, så efter bokstafven får man inte ta det.
Riksdags-orda ingen, angående bestämmande af arfvode för Bonde Ståndets Riksdagsfullmägtige. Ofvanstående lagrum stadgar, att innan val sker till Riksdagsman i Presteoch Borgare Stånden skall det besiämmas hvad Riksdags-fullmägtigen bör erhålla till underhåll och resekostnad; men i fråga om Bonde Ståndet finnes i detta hänseende icke någon föreskrift. Då, enligt hvad till Konsliiutions-Utskotteis kunskap kommit, sådant vid flera tillfällen gifvit anledning tili tvister emellan Bonde-Ståndets valman och deras fulImägtige, angående beloppet af riksdagsmanna-arfvodet, har Utskottet ansett sig böra, för att undanrödja vidare anledning till dylika stridigheter, föreslå, att det stadgande, som 17 § 2 morn. Riksdags-ordningen innehåller, rörande Preste och Borgare Stånden, måtte varda utsträckt jemväl till Bonde Ståndet; och får Utskottet således vördsamligen hos Rikets Ständer till grundlagsenlig behandling anmäla följande förslag till ändring uti RiksdagsOrdn ingen• § 17. (nuvarande lydelse). 2:o. Vid alla Riksdagsmannaval skall nytt val. Riksdagsman, som vald blifvit, (den föreslagna lydelsen). 2 o. Vid alla Riksdagsmannaval skall nytt val. Riksdagsman, som vald blifvit, Bih. till R. St. Brot. 1859 $ 1860. 3 Sami. 5 Haft. 1 2 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o f. må ej, utan lagliga hinder, kunna sig derifrån undandraga, och njute han af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad, hvilka, för Presteoch Rorgare-Ståndens Riksdagsfullmägtige, före valet bestämmas. Dessa medel — Akademifonden. Stockholm den 21 Februari 1860, må ej, utan lagliga hinder, kunna sig derifrån undandraga, och njute han af dem, som äro berättigade att välja, anständigt och tillräckligt underhåll och resekostnad, hvilka före valet bestämmas. Dessa medel Akademifonden.
Tryckfrihets-förordningen, blifvit af samteliga Riksstånden återremitterade, varande i afseende å dessa skrifvelse-föreslå ger anmärkt, att deri nämnes hvilka Riksstånd bifallit elier alslagit de Kongl, propositionerna, hvilket icke vore öfverensstämmande med stadgandet i 81 § Regeringsformen, att, derest Riksstånden icke samfäldt antaga Konungens proposition i fråga om en grundlagsförändring, ”vare den afslagen och aflemne Rikets Ständer sitt afslag, med skälen dertill, skrifteligeia till Konungen genom deras Talmän,” hvarmedelst tydligen gåfves tillkänna, att Rikets Ständer, i det fall föreskriften afser, handla kollektivt, enär det är deras och icke ett eller annat Stånds afslag, sorn skall i underdånighet anmälas, och hvilket expeditionssätt hvarken tillförene varit i dylika frågor iakttaget, ej heller i öfriga af Rikets Ständer till Kongl. Maj:t aflåtna expeditioner följes, samt skulle, konseqvent tillämpadt, leda derhän, att hvarje Stånds serskilda skäl, ja äfven det antal röster, hvarigenom, vid omröstningen, detta Stånds beslut tillkommit, borde anföras, och det icke blott i skrifvelser rörande föreslagna ändringar i grundlag»rné, utan i alla, som från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underd. aflåtas, hvarigenom en högst olämplig vidlyftighet nppkomme. I anledning af dessa anmärkningar bar Expeditions-utskottet ansett sig böra uppsätta nya förslag till underdåniga skrifvelser i ofvanberörde grundlagsändri 11 gs-frågor, hvilka skrifvelse-förslag härhos vördsamt öfveriemnas, under N:ris 40, 41 & 42. Stockholm den 13 Mars 1848. Reservation: af Friherre Stjernstedtt August /Vilhelm, som åberopade sin vid skrifvelse-föreslaget N o 40 fogade reservation. 6 Expeditions-Vtskottets Memorial, N.-ris 7 och 8.
Den, som Burskap å handel erhållit, åligge det ovilkorligen, och vid påföljd, att i annat fall hafva Burskaps-rättigheten förverkat, att inora ett år från den dag, Burskaps-Resolutionen för honom blifvit utfärdad, fullgöra hvad honom deruti blifvit förelagdt, eller eljest såsom en följd af det vunne burskapet kan tillhöra att iakttaga Förslag. 437 Vare han ock förbunden, att inom samma tid och vid enahanda äfventyr sin handelsrörelse påbörja. §. 2. För att erhålla Burskap å handel, erfordras att hafva fyllt 25 års ålder; att ega tillförlitlige vitsord om stadga samt god christendomskunskap och fräjd; att ställa säker och godkänd borgen för de sex första årens utskylder till Kronan och Staden; och att vid förhör, som anställes af Stadens Handels-Societet, med biträde af vederbörande Schol-Lärare, om så äskas, visa sig ega, jemte försvarlig insigt i Fäderneslandets Historia och Statskunskap, grundelige insigter i så väl de kunskapsgrenar, hvilka för han delsyrket ligga till grund, sorni det practiska af dess utöfning. Fordringarne i sistnämnde afseende blifva, uppå vederbörandes förslag och efter sakkunniges hörande, af Kongl. Maj:t i Nåder bestämde genom utfärdande Reglementen, särskildt för Stapelstäderne och särskildt för Uppstäderne. X afseende på den, såsom vilkor för inträde i handels-yrket, fnreskrifne åldern, må Magistraten, efter Handels-Societetens hörande, bevilja undantag, då utrnärkta insigter och synnerlig bepröfvad stadga dertill föranleda; dock att ingen må till Handlande antagas förr, au hau uppnått myndige år. §• 3- Enkor äfvensom personer af qvinnokönet, de derj. blifvit myndige förklarade och uppnått 438 flir sid g; en ålder af 30 år, ege, under här ofvan stadga^ de vilkor, enahanda rättighet att vinna Burskap å 'handel, som män.
Då nu ånyo föredrogs LagUtskoftets, dera 28 sistlidne April afgifne, samt den j6 dennes på bordet lagde Utlåtande , i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjerde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Martii meddelte Betänkande i frågan Den 21 Myt. 65 frågan, att de publique Auctoriteter, som å Kong!. Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contracter eller Afhandling»? med Enskilte, aj må äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf 6j'elfve deröfver dömma; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt. Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. half till 5 i eftermiddag att fortsättas. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomias - Utskottets, den 23 sistledne April afgifne, samt den 16 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner om en friare handel med Svenska Skogs, producter. Friherre Boye, Ludvig: Om de skäl stl fast, som föranledt Utskottet att anse en be. stämd önskan i detta Mål vara öfverflödig; så håfve vi, vid de föregående Riksdagarne, äfvensom vid denna, oförsvarligen användt vår tid, då vi sysselsatt våra Utskott och oss med öfverläggningar i de så kallade önskningsmålen ; ty i alla önskningsmål inträffa alldeles samma skäl, som i detta. I alla äger Kongl. Maj:t afgörande rätten; i alla 6tår Kongl. Majtt på Ridd. 0. Ad. Prof. VI. B. II. Dill 21 Maji. samma höga punkt, hvarifrån ämnets vidsträcktare omfattning bedömmes bättre än at oss^ Och i alla, både kunna och böra vi förlita oss på Kongl. Majtts vishet och Nådiga omsorg, att, oss ohördan, göra det bästa: Och böre vi för dessa considerationer, nu ingen önskan ' yttra i detta ärende, så bör äfven förfaras på samma sätt i alla andra.
På sin högtidsdag den 20 December 1866 gaf akademien genom sin dåvarande direktör,- professor Svedelius, denna för svenska språket löftesrika försäkran. Vi äro öfvertygade om att löftet var ärligt raenadt; men hur har det infriats? — Hur har den orubbliga föresatsen blifvit förverkligad under de senaste tjugu åren. Innan vi likväl söka besvara denna fråga vilja vi i korthet tillse, huru den orubbliga föresatsen blifvit förverkligad under de föregående åttio åren af akademiens verksamhet, * För dem som äro närmare intresserade af ämnet kunna vi nämna att Svenska akademien och dess ordboksarbete äro * grundligt skärskådade i Framtiden för 1869 och 1870 af den välkända signaturen — r.hvarvid vi hufvudsafeligen vilja taga i betraktande den dyrbaraste af de skatter, akademien haft att vårda, nämligen svenska språket. Visserligen har den rent fosterländska språkforsknin gen på de senare årtiondena äfven i vårt land gjort glädjande framsteg och många värderika arbeten på detta område hafva blifvit synliga, men utom Svenska språkets lagar, hvilket verk, så länge ett svenskt språk finnes, skall stå som en härlig minnesvård öfver författarens lärdom och snille, finnes i hela svenska literaturen ingen sammanhängande framställning, ur hvilken den, som vill lära sig sitt modersmål, kan hemta nödiga kunskaper. Men äfven nämnda arbete är ingalunda nog lättfattligt för den större allmänheten, hvarjemte dess dvrhet för de fleste är ett hinder att kunna draga nytta deraf. Det ojämförligen vigtigaste liksom ock det svåraste af svenska akademiens åliggande är derför hennes ordboksarbete. Htiru olika man än må döma om konung Gustaf HI: e. en god egenskap kan man icke frånkänna honom, en dygd, som ej nog kan värderas, isynnerhet hos en konung, det är hans fosterlandskärlek. Sitt land älskade han, för dess ära glödde han. Liksom de störste bland sina Jöreträdare på svenska tronen insåg han värdet af en sant svensk odling och att grundvalen för en sådan är ett utbildadt svenskt språk.
M:t finnér för godt att i Nådér bestämma; dock lärer, så framt längre anstånd, än till nästa Riksdag, skulle anses erforderligt, frågan härom i nåder öfverlemnas till Rikets Ständers pröfning. Fullmäktige tillse, att sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. 10:o. Stad, ort, bolag eller enskilde, som af ett genom statsbidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den mån K. M:t pröfvar skäligt, jemväl till dess fullbordande bidraga, antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. I annat fall beror af K. M:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. ll:o. Vid alla med statsbidrag i större eller mindre mån understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenstoch sysslolösa personer användas. 12:o. De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna Riksdag äro eller varda beviljade, böra sednast under loppet af år 1856 påbörjas; kommande hvad som Rikets Ständer nu anvisat för de, vid sagde års utgång, icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 13:o. För utbekomna låneunderstöd till vattenaftappningar eller odlingsföretag bör, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds kontoret först utbekommits, årligen erläggas åtta procent å hela den lyftade lånesumman, hvaraf ränta godtgöres efter två för hundra af obetalda kapital-beloppet, och det öfriga utgör afbetalning derå. I afseende på sättet och ansvarigheten för dessa inbetalningars verkställande, lända ofvanåberopade Kongl. Kungörelser af d. 13 Juni 1845 och d. 3 Nov. 1848 tili efterrättelse. 14:o.
Stånds ledamöter ändå röstade samfäldt; men sedan det nu är stadgadt, att Stånden icke rösta sä, utan hvar och en ledamot afgifver sin röst utan afseende på det Stånd han tillhör, så är det, för den conllict som numera äger rum inom Ulsk-.n, angeläget, alt lika mångå ledamö - 104 Den 7 Augusti. ter af hvarje Stand äro närvar, och således äfven alt tillfälliga ledigheter så fort som möjligt kunna fyllas, så alt Utsk. alltid klefve complelt vid sammanträdena. Om, på sätt grundlagen förmodligen afsett med Utsk:n, en sådan conllict, som nu oftast uppstår, icke der ägde rum, utan Utsk:n voro, hvad de äro ämnade att vara, beredande församlingar, hvilka endast kunde afgifva upplysningar i de ämnen, som der förekomma; så kunde äfven ett parlielt uteblifvande af en eller annan ledamot vara mindre skadligt. Men sedan nu Utsk:n, under de sednare riksdagarue, blifvit beslutande afdelningar inom representationen, eller, att jag så må säga, riksdags-ungar, der det ena Ståndet pröfvar sina krafter mot det andra, utan afseende derpå, om ärendenas beredning vinnes eller icke, är det visserligen angeläget, att hvarje Ständ har sitt fulla antal representanter. Oaktadt denna olägenhet, som jag medgifver och hvars afhjelpande jag erkänner vara åsyftadt i Hr Aininoffs motion, mäste jag likväl bestrida densamma, såsom i min tanke alldeles stridande emot gällande grundlag.
Qm Högwördige Ständet finner denna anmälan förtjena desi uppmärksamhet, fä anbäller jag ödmju ' kast, Den 4 November» -55 kast, alt densamma fär communiceras med Le öfriga Respective Ständen, samt remitteras till Högloflig» Oeconomieoch Beswärs-Utstotlet, som, i händelse att icke nägot as de af mig nu uppgifne förslag pröftvas tjenligt och tillräckligt, likwal torde anse stelf. wa fåken ward dest ompröfwande, och fäledes hafwa den benägenheten, att föreflä erforderliga medel till andamälets »vinnande. läernc^vik. Med det ho? Borgarc-Ständet fSrwarade Originale Memoria» ket lika lydande intygar ti. k-ttettoa. > Upplästes ett sä lydande ifrån Wallofliga Vorgare-Sländel communiceradt Memorial. Jniemnadt till H)gw. Preste-StLndet d. 10 Oct. 1809 och reinitterart t II Riksens Hözlofl. Ständers Allmänna Brsl-ärs och Oero> omie-Ntskott samt Författaren tillätit att detsamma med de öfrige Liiks-Ständen cvniiiiumeera. Testor Z. V. ^Im^viL-. Wördsamt Memorial t Jag har af Höglofliga Banco-UtstottekS, utaf Rikeis Höglofliga Ständer faststälde Betänkande, funnit de ordsaker, hwarföre det af mig ä Uddewalla Stads magnar sökte Län stort R;dr. 25000 Banco, ehuru, nied afseende ä behofwet deraf, ej kunnat Sta« den bewiljas.
i afseende på Pensions-räftigheten, skulle förordnas: att en delegare, sorn fyllt 60 lefnadsår och tjenat Staten i 30 år, räknade från och med inträdet i tjenst, utan afseende derå, när Eön erhållits, borde vid afskedstagandet komma i åtnjutande aF Pension: att dön, som får afsked, efter uppnådd lefnadsålder af 55 år och 30 års tjenstetid, äfvenledes, emot vilkor, att afgiften under följande 5 år erlägges, vore berättigad, att vid fylda 60 lefnadsår tillträda pension: att, om någon så sent inkommit i Statens tjenst, att han vid den för en Pensionairs fullårighet bestämde lefnadstid, icke räknar det föreskrifna antalet tjenste-år, afgift för de bristande åren då finge betalas; dock skulle, i hvad fall sorn helst, 15 effective tjenste-år utgöra minimum, för åtnjutandet af rättigheten till pension: att den afskedade Ämbetseller Tjenstemannen borde hafva tillbragt minst 3:ne år i activ tjenstgöring, inom den clas*, deruti pension erhålles, 448 Underdåniga Skrifvelserl men eljest hänföras till (len lägre dass, han före sednaste befordran tillhörde; samt att för dem, som qvarblifva i Rikets tjenst intill fyllda 70 år, pensions-beloppet komme att ökas med 50 procent. 11:0 Att sådane Ämbetsoch Tjenstemänj hvilka före den, såsom vilkor för pensions-rättighetens åtnjutande , föreslagne lefnadsoch tjenstetid, befinnas oförmögne att med tjenstgöring fortfara, och sakna egna tillgångar att sig försörja, jemväl skulle, vid afskedstagande , af Pensions-inrättningen njuta underhåll, i öfverensstämmelse med de reglementariska föreskrifter, Comitterade äfven för detta ändamål uppgifvit ; och 12:0 Att, i fall
Utskottet har aislutat sitt Betänkande angående Tullbevillningen med den hemställan, “att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t behagade åt sakkunnige män uppdraga utarbetandet af fullständigt förslag tili ny tulltaxa, att Rikets härnäst sammanträdande Ständer föreläggas, dervid, under fortsatt tillämpning af handelsfrihetens grundsatser, torde böra iakttagas, icke blott att författningen må vinna erforderlig formel enkelhet och tydlighet, till lättnad och säkerhet vid tillämpningen, utan jemväl att införselstullarna för fabriksoch handtverksvaror, hvilka utgöra föremål för tillverkninginom landet, må, i de fall der det finnes erforderligt, med aktgifvande på hithörande förhållanden, så nedjemkas, att dessa förbrukningsartiklar icke varda öfver höfvau fördyrade.“ Detta förslag har Borgare-Ståndet gillat, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, ined afslag derå, antagit det skrifvelseförslag Herr Åkerman, F., uti sin vid betänkandet fogade reservation framställt, nemligen att Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla “att, efter föregången utredning af sakkunnige män, Kongl. Maj:t må i nåder till Rikets näst sammanträdande Ständer aflemna förslag till ny tulltaxa, deruti, med iakttagande af erforderlig enkelhet och konseqvens i afseende å uppställningen, införselstullarne för de fabrikater, som utgöra föremål för inhemsk industri, må föreslås till sådana belopp, att de å ena sidan icke kunna lemna den Svenske producenten tillfälle att skörda oskälig vinst på öfriga medborgares bekostnad, men å den andra göra det för honom möjligt, att, med användande af omtanke och flit, fördelaktigt bestå i konkurrensen med främmande, i afseende å klimat, läge och kapitaltillgång mera lyckligt lottade länders industriidkare."
Jag kan ej approbera Herr L^llensvgans motion, sä fow - Den 2 Mars. 67 som warande utan att ändamål, men när jag tror och ännu söker bibehälla den öfwmygelse, at, enligt wart Regeringssätt, det är hwars och ens rätt at öfwer alla ämnen fritt yttra sina rankar, kror jag all ätgärd emot Herr L^llensvLan skulle deri wara en inskränkning. Han har ej angripit Konung, Regeringssätt eller Lagar. Om ock en Inlliviclu möjligtwis skutte blifwi-t förolämpad, är det en ohörd sak, at sädant behandlas nästan som er Högmålsbrott. Sädant kan ej wara enligt -ned Grundlagens esprit, ej med den frihet, som tilhör en Riksdagsman, och hwilken wi lika noga böra bewara, söm wi warit lyckliga nog ar äterwinna densamma. Jag får för min del förklara, ar jag prolesttzrgr emot all åtgärd i afseende pä Herr o^llensvagn. Desmom känner jag at samma MO. tion äfwen i Bonde-Ståndet blifwit wäckt, och sädant bör ej i det ena Ståndet wara brottsligare än i der andra. Ätskillige ropade härtil sit bifall. Herr Grefwe» och Landtmarfkalken bestyrkte, at samma motion blifwit i Bonde-Ständer wäckt, men tilläde, ar den med owilja blifwit mottagen och förklarad owärdig. Grefwe l-öwenbjelm, carl. När jag L förmiddags yttrade mig öfwer Herr Ozstlensvasns upförande, war jag mera benägen at öfwerse an med hårdhet behandla detsamma. Jag rädde dä snarare til at lata honom wederfaras nåd än rätt. wisa. Jag trodde, ar han kunde besinna sig, om icke af annat stal, åtminstone af aktnm för det Srand, 68 Den 2 Mars. Stand, hwars omdöme öfwer hans motion han sa tydeligen bordt förmärka.
Hidderskapel och Adeln. S. D. Eller föredragning af så väl Högvördiga Preste-Ståndels Protokollsutdrag N:ris 445, 456 och 458 med' inbjudning till Ridderskapel och Adeln att biträda Preste-Ståndets beslut öfver Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlets Utlåtande N;o 161, i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga Skrifvelse med det af Ivommitterade afgifna underdåniga Betänkande och förslag angående Kommunal-styrelser, som ock Hedervärda Bonde-Ståndets Protokolls-utdrag N:o 462, innehållande inbjudning till de öiriga Riks-Stånden alt förena sig om det beslut, Bonde-Ståndet uti samma ämne lättat; lann Ridderskapet och Adeln för godt ali på det sätt antaga de gjorda inbjudningarne, att Ståndet med frånträdande af sitt förut lättade beslut, ville ingå i pröfning al ofvannämnda Utlåtande. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltels den 22 och 26 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 180, i anledning af väckt motion, i fråga om förändradt användande af Helgonskylden inom en del församlingar i Lunds stift och Provinsen Halland af Götheborgs stift. 704 Prof.-Utdrag den 28 September 1860. S. i). Föredrogs och lades tilt handtingarne Lag-Utskottets den 26 dennes på bordel lagda Memorial N:o 52, i anledning af återremisser i vissa delar al Utskottets Betänkande N:o 37, i fråga om förändrad Lagstiftning angående Förmyndare-vården. Från Högö. Preste-Stdndet. S. I).