Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet meddeladt genom en skrifvelse från Just.Statsministern, samt ett lillkännagifvande, att Ordföranderne i de Utsk., som i denna skrifvelse blifvit nämnda, nemi. Stats-, Bevillning? - och BancoUtsk:n uppgifvit, att deras arbeten kunde vara afslutade d. 24 i denna månad; på grund hvaraf Hr Gr. o. Landtm, icke satt i fråga något annat än en anmälan hos K. M., att riksdagen då skulle kunna afslutas, i fall K. M. skulle finna sådant lämpligt. De Utskottsarbeten, som Frih. Cederström nämnt, anser jag här icke vara i fråga, emedan i den nyss åberopade skrifvelsen endast omtalades Stats-, Bevilln.- och BancoUtsk:n. För öfrigt anser jag för min del det vara Hr Gr. o. Landtnäs rättighet att inför K. M. uppgifva den dag han anser riksdagen kunna afslutas; men då Hr Gr. o. Landtm, visat det förtroende till Ståndet att deröfver inhemta Ståndets tanka, så kan jag för min del icke annat än tillstyrka bifall lill Hr Gr. o. Landtm:s framställning. Frih. Cederström: Jag har allt förtroende till Hrr Ordförande i Utsk:n; men jag får farklara, att jag likväl för ingen del anser mig berättigad att sä tro på deras yttranden, att jag på grund deraf kan bemyndiga Landtmarskalken alt gifva ett bestämdt tillkännagifvande inför Konungen. Jag anser Stånden icke lagligen kunna anmoda Talmännen att hos Konungen anmäla hvilken dag riksdagsärendena bos ett eller annat Utsk. kunna vara afslutade, innan de veta, att så verkligen är. Ännu är detta en spådom bos Hrr Ordförande i Utsk:n, och jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, icke ville t vin - Den 3 Maj. 351 ga Ståndet att svara ja eller nej härtill, utan underrätta K. M. hvad dessa Ordförande sagt, till den kraft och verkan sådant kan hafva.
a Memorial, ingifwit kill Högloft. Ridderssapet och Adeln den iz i denne manad, anfier Herr Amiralen Friherre Rudolf Cederström följande: "Sedan Riksens Stander genom atagandct af Confcription misat angränsande Nationer, bade Svensta Folkets oinstränkta förtroende till sin Of, werhet, och dest fasta föresats att förswara sin lord, sin ära och sin sjelfständighet; aterstar likmäl ännu en omtanka, af lika wigt som Armeens tillräckli, ga antal, den, att förse Kongl. Majit med medel till denna Armees utrustning, underhall och befolkande, da den kunde möjeligen bchöfwas till Lan, dets försmak. Detta förswar mäste i tid beredas em man wiil undwika att blifwa anfallen; — Och ställe en främmande Magt wilja förestrifwa ost Lagar, sa blir det troligen för sent att tänka pa tillrustningarne, sedan desi magtsprak blifmit ost kun, gjordt." "Den i RegeringsFormen 6z §. nämnda utwag, alt genom ett Creditiv pa Banquen lemna medel till förswar, har den olägenheten, att först mindre fördelaktigt werka pa Banquens Credit, och sedan twinga till tätare Riksdagar, hwilka betunga Landet och enstildte med betvdlige kostnader, och ofta nog sätta hela samhällsordningen i wada." "Jag förestår att Riksens Högloft. Ständer uppdraga at Kongl. Maj-.t, att, i händelse Landtts sjelfständighet, antingen genom werkeligt anfall, eller genom förolämpande maktspråk af någon främmande Magt stalie hocas, öppna Inrikes Län, emot Stals, Obliao.tioner med Ranta eller Annuiteter till 648 Den i; Junti till belopp af 4 n ; Millioner Riksdaler och vin det icke skulle till fullo erhallas, upptaga restrn svin Krigsgärd, utgående enligt den bliswande Bewillningens grunder, hwisten Knasgärd äfwen bör med StatsObligationer ligwideras.
(N:o 172); Remitterades till Banko-utskottet. 94 Prot.-utdrag den 25 Deember 1851 19:o af herr Thor/ij derom att stadgandet uti kyrkolagens 16 kap. 11 §, om oeniga makars inställelse hos dom-kapitlet lill förmanings emot tagande, må upphöra. (N:o 174); Remitterades Lill Lag-utskottet. och 20:o af herr Eklund, angående en föreskrift, Lill iakttagande, i fråga om statens embetsoch tjenstemäns rätt lill lön under tjenstledig het. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekon om i-ut skottet. S. D. Föredrogos Kongl. Maj:ts nedannämnde denna dag till Rikets Ständer aflåtna nådiga skrifvelser och propositioner: l:o Kongl, skrifvelsen, i fråga om restitution af hvad utaf hemmans-innehafvare å Öland blifvit i ränta för den å hemmanen på ön fördelade utmark, från och med år 1841, till kronan erlagdl utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kallade uln.arks-skalt numera utgöres. Remitterades till Stats-utskottet; 2:o Kongl. Propositionen, angående beviljande af låne-understöd åt de genom eldsvåda hemsökte invånare j staden Christianstad för uppförande af nya byggnader i de albrändas ställe. Remitterades lill Stats-ut skottet; 3:o dito dito, angående anvisande af medel till godtgörande af ifrån stals-konlorel utaf under bänder hafde medel ulbelaldt understöd till de genom eldsvåda hemsökte Christianstads invånare, samt om öfverflyttning på Riksgälds-kontoret af befattningen med det bemälde personer beviljade lån; Remitterades till Stats-ut ske ttet; 4:o dito dito, angående afskrifning af de, såsom bidrag till kostnaden vid ny lon.treglering i släderne Wexiö, Åmål och Kungsbacka, efter de dessa släder öfvergångna eldsvådor, af mindre creditivet anvisade belopp.
Och med välvilja omfattades densamma äfven af 2:ne utaf hufvudstadens tidningar: Dagbladet (synnerligast) och Fäderneslandet, ehuru med dessas knappa utrymme. De stora tidningarnes (Nya Dagl.-Allehanda och Aftonbladet) redaktörer gillade mina bemödanden och lofvade saken deras biträde; men huru höllö de detta löfte? Aftonbladet hade en artikel i ämnet färdigsatt; men behandlingen uppgafs hafva förekommit tidigare, än redaktionen förmodade; och Nya Dagl.-Allehanda, med sina i öfrigt för neutralt område öppnade, betalande spalter — nämnde ej allenast icke ett ord om motionen. Uti tidningen intogs ej en gång det af en för tillfället anlitad referent (af förhandlingarna å Riddarhuset åtminstone) uppsatta mera utförliga referatet. Sammaledes var förhållandet vid 2:ne andra, för hela landet vigtiga frågor, eller ang:de postportots förenkling (vi veta huru denna fråga af pressen i England behandlades före Hillska systemets antagande), äfvensom i afseende å e. o. tjenstemän och deras ställning. Den 28 Maj. Ej ett ord nämndes härom af de s. k. stora tidningarna, ehuru i dessa dagar (d. 19 Maj) Aftonbladet hade en utförlig artikel i sistnämnde ämne, eller ang:de embetsverkens omorganisation, utvisande att ämnet åtminstone för närv:de intresserar tidningen. Sådan är tidningarnes opartiskhet nu för tiden, ehuru uti polemiken af förhandlingarne inom ett annat Riksstånd, af just samma tidningar uppgifvits att vår press är den., mest sanningsälskande opartiska press i verlden. Onskligt vore således, enligt mitt förmenande, att genom bidrag till en sålunda officiel tidning, åtminstone riksdagsförhandlingarne må blifva sanningsenligt och opartiskt uppfattade och refererade. Skulle ock denna tidning blifva, såsom pressen befarar, en s. k. Regeringens tidning; så vore ju dermed ej heller så farligt; tvärtom skulle detta ju blifva en vinst för motsatta tidningar. De visste ju emot hvilka de kunde vända sin opposition; och genom att anföra pro et contra framkommer ju lättast sanningen, hvaraf så väl allmänheten, som äfven dess s. k. organer, pressen, skulle draga fördel.
Herr Westin, som tror, att kronobränneriern», om de indragas för kronans räkning, likväl ej böra förstöras, Utan heldre utarrenderas. Ingen må vara afundsjuk öfver den vinst, några få arrendatorer deraf kunna skörda; och, hvad vedåtgången vid dessa inrättningar beträffar, så har man ej jröut några svåra följder deraf, under d§ Bcsv. och Ekon, XJtsk. Betänkande». 977 öiåftgä år, de redan varit drifna, eller i allmänhet haft synnerligt skäl att klaga öfver höga vedpris i Stockholm. Herr Hambraeus, sota anmärker, att inrättning af sammanslagna verk, för att rikta sig på brännvinsbränning, är ingen tillåten utom städerna Stockholm, Götheborg och Carlskrona, hvilka miga med kronan derom afhandla. Herr Egge, som anser Vrågan om ironobrännerierna hafva ett oskiljaktigt sammanhang med Magasinsinrättningens framgena tillvarelse och tror, att, med de otillräckliga torknings-anstalter här finnas, skulle mycket säd skämmas, om man ej hade utväg till dess användande genom bränning. Härmed hafva förenat sig Herrar Aspelin, Lundgren, Cederborg, Lundman, Leffler och Ullberg. Herrar Huldberg, Ekelund, Winblad# Langenberg, Lenning Och Bjuhr hafva tillstyrkt Betänkandet i detta moment, den sistnämnde likväl med den ändring, att kronobrännerierna böra till enskilde utarrenderas. Emöt Tredje Momentet. Af Herr Egge, som yttrar: lltskottets afstyrkande af brännvinsrattighet för qvarnar stödjer sig på samma princip, sorn ira Bihang till EiksSt, Fröt. 1823, 8ufe Satoh Nir 62. r978 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. puncten. Jag åberopar derföre, hvad jag redan mot den puncten anfört. Efter den grund Utskottet följt, skulle förädling af ull och lin ej heller fä tillhöra städerna, eftersom dessa rudimaterier produceras på landet. Hvarmed Herrar Santesson och Westin sig förenat.
Den som, lika med mig *), sett Ryska armeens marsch öfver Qvarken 1809, den hyser ingen särdeles fruktan för en lika beskaffad promenad öfver Ålands *) Jag hade nemligen yttersta posteringen vid Degerforss, då Ryssarna kommo öfver Qvarken, nästan stelnade af köld, och derföre så litet tjenstbara, att de icke om aftonen kunde poussera sig fram till byn för att få nattqvarter, oaktadt att deras styrka bestod af mer än dubbelt så många tusende, som vi voro hundrade. Skulle de icke öfverkommit ett skepp, som de antände, och vid hvars brand de fingo tillfälle att turvis och gruppvis uppvärma sig, så hade de otvifvelaktig! mangrannt frusit ihjäl; eller hade vi, under deras värrnnings-manöver, haft några kanoner, som med drufhagel spelat på de halft förstelnade högarna, så skulle troligen ingen enda fiende kommit till Umeå. Af de, som ditkoromo, vörö ändå en mängd af befäl och manskap förfrusna och måste fylla sjukhusen. Jag vill icke omnämna min egen erfarenhet af kölden vid samma tillfälle; ty sådant hör till krigets oundvikliga, ehuru obehagliga, följder. Hvad jag deremot bör nämna, efter del är så ljuft att göra rättvisa åt förtjensten, är Major Gregori Aminoff* (nu mera vid Westmanlands Regemente), vid detta som vid alla tillfällen, tappra och skickliga uppförande: han gjorde fienden det största afbräck. 3o4 Den 11 Februarii e. nt. haf. Det var i sanning bedröfligt att se, t hvilket förstelnadt tillstånd Ryssarna befunno sig vid deras öfverkomst till kusterna af Umeå. De tillstodo sjelfva, att företaget var halsbrytande. Isen der ar dock icke så opålitlig, som imellan Åland och Grisslehamn.
Underlåtes vid transport af bränvin föreskrift, som i 34 gifven är, vare bränvinet lörbrutet. Finnes detsamma vara å utländsk ort tillverkudt, straffes förbrytaren såsom för oloflig varu-införsel. § 49. De i denna förordning utsatta afgifter och böter skola i bankomynt beräknas. 11 S SO. Böter, som enligt 39, 40, 41 eller 42 § ådömas, skola, då tillgång brister, enligt 5 kap. Straffbalken till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Öfrige i förordningen utsatta böter skola, enligt 8 inom. i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, förvandlas till fängelse. § 51. Då minuthandelseller utskänkningsafgift jemte böter enligt denna förordning ådömda blifvit, må, der tillgång till afgiften eller någon del deraf saknas, böterna ej kunna med penningar gäldas, utan skall den sakfällde i stället undergå det straff, som enligt 50 § mot böterna svarar. § 52. Skola böter, som olika förvandlas, på en gång uttagas, gånge de böter först ut, som till enkelt fängelse, och dernäst de, som till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Hafva böter till en del utgått, förvandlas återstoden efter de i Kongl. Af böter, så ock af minuthandelseller utskänknings—afgift, som enligt denna förordning ådömas, samt värde af bränvin, som förbrutet anses, tillfälle % åklagaren och Vi den stads eller sokens fattigkassa, der den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage han hälften af åklagarens andel. § 54, Konungens Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i förordningen stadgadt är. § 55. Landsoch stads-fiskaler, krono-, stadsoch polis-betjente, samt de personer, hvilka särskildt antagas att vaka öfver förordningens efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse. I ölrigt åge en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk.
Maj:ts Nådiga uppmärksamhet till det afseende en sådan framställning kan förtjena, har, inom Ridd. och Adeln samt Presteoch Bonde-StåndeHj blifvit anfördt, aLt en sådan underdånig framställning vore mindre lämplig, bland annat, ur det skäl, att högsta Befälet öfver Krigsmagten till lands och sjös tillhör Kongl. Majit, enligt j4$. Reg. Formen, och att frågan i öfrigt vore för vigtig för att, utan gällande anledning, framkalla en underd. framställning, deri det ena vapnet företrädesvis utraärkes. Då Utskottet, som är i tillfälle alt närmast inhemta Statsverkets ställning ej mindre på det hela än äfven inom hvarje Titel serskildt, vid 4:de Hufvud-Titelns granskning trott sig finna, att tillgångarne derå svårligen i längden torde medgifva ett fullständigt underhållande och tillräcklig öfning af så väl Liniesom Skärgårdsflotta och således endast ur oeconomisk synpunkt betraktat frågan; får, då dertill kommer, aLt framställningen icke heller i ordalagen innebär något det ringaste, som kan anses åsyfta inskränkning i Kongl. Maj:ts höga rätt alt ordna Rikets Sjöförsvar, Utskottet å nyo hemställa, att, om Rikets Ständer instämma uti Utskottets åsigt, derom äfven till Kongl. Majit aflåta underd. skrifvelse af det innehåll Utskottet föreslagit. 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o zi6. 6:te Punkten} angående uppförande å Sial. af ersättning i penningar för den förut såsom indelt upplagne Skattet/äran från Gottland, är lemnad ulan anmärkning. Slockholm d. 21 Julii 1S34- Fjerde Hufvud-Titeln. Förhöjning mot förra Förslaget. Penningar. Militaircoch Försvars-Verket till Sjös. A/löflings-Staten.
—Enligt desie principer har ock Lag-Utskottet redan förut uti Desi betänkande, angående de skyldskaps och swagcrskavs leder, inom hwilka tillförene och hittills ägtenskap warit förbudne, tillstyrkt, att Konungen ma esler Desi god:finnande göra dispenfe uti lagens owilkorliga förbud i den g:ke H. af 2 Cip. GtfkermälsBalkcn och Ulstkollet lärer således icke kunna wara list -704 Den 27 November - sig olikt uki bedömande af den nödtvändiga lag-förklaring och tilläggning, som nu äskås. Widare da det icke kan motsägas, att wid stadgandet af lagar Uti Civile och Oeconomiä ämneö Lagstiftaren stundom nödgas göra påbud eller förbud allmänna, enari allmänhet de finnas gagneliga sch öumgängeliqe, ehuru samma Lagstiftare nogsamt inser, alt i wista fall detze påbud kunna Medföra skadesig werka»; men dek more bade omöjligt., och osta ledande till mistbruk, akt föreskeifwa alla de händelser dä undant tåg mcdgifwas böra. fä har altid Lagstiftande Magten öfweriämncit, dels ät Domaren, dels ät Högsta Lagskipande Mogren, pröfningsrättcn wid skeende anmälan af hwar och ens anspråk. Pä flere ställen i wZr allmänna lag sinnes dttta öfwerläm»ande de ermincradt nitryckeligt med desie ord: utan sä wida Ronungen gtfwer ther lcf tilleiler ock pröfwe Domaren, och pä andra ställen sinnes ert sadanr öfwerlämnande wäl icke lika expressivt utsatt, mku enligt samma princips i frågor af lika beskaffenhet per analoAiam mäste derunder begripas. —. Af sadan egenskap anser jag de lag-runt wara som Herr Justrriä-Rädet 8trokircb uti dest memorial framkallat, till wär upmärksamhet, eller päbudct Uti 12 Cap. z D. Giftermäls-Balken, angaende den rid, som bliswjt bestämd för Enkling eller
Deras utlåt:n inkommo, såsom Utsk. sjelft upplyst, icke förr än år 1836, då Ständerne voro åtskiljde; och när frågan sedermera föredrogs, hemställdes, huruvida icke lämpligast vore, alt för närvar. låta henne förfalla. Vid en sådan behandling synes väl icke skäl vara förhanden, att anse ett uraktlåtande vara begånget, sorn borde föranleda till den föredragandes och rådgifvarnes skiljande från deras embeten; ty frågan blef ju icke begrafven utan endast uppskjuten för tillfället. Utsk. liar i 5:te anmärkntn fästat uppmärksamhet derpå samt yrkat ansvar derför, att Konungens rådgifvare gifvit alltför bestämda föreskrifter i afseende på bevakandet af Kronans talan. Frågan rörde en leverance af sadlar för cavalleriet. Uu process hade uppkommit emellan leverantö - Den i Juli f. m. ren och Kronan, leverantören hade förnekat alt uppfylla sin förbindelse, och det blef nödigt att derför instämma honom för domstol. Frågan utreddes, och det visade sig klart för begreppet, hvars pröfning af sakens beskaffenhet och icke af lagens bokstaf då endast kom i fråga, att han uraktlåtit uppfyllandet af contracts-förbindelserna , och derföre borde i laglig väg tillförbindas att hålla Kronan skadeslös, destomera , som särskilda kostnader måste användas för att uppfylla det med contractet afsedda ändamål. Under medgifvande att ordalagen i föreskriften till advocatfiscalen i Krigs-colhm utan tvifvel äro ovanligt utsträckta och ingå i minutier, samt att det varit nog att anbefalla honom att bevaka Kronans rätt, skulle jag, då saken gäller Statens rätt och afseende fästes på vederbörandes skyldighet att beifra förnekelsen deraf, likväl tro, att detta ej kan rimligen karakteriseras såsom ett så beskaffadt misstag, att det borde medföra en så sträng påföljd, som Utsk. afsett. Uti 6:te anmärka.punkten har Utsk., i afseende på K.
Commercecolltm, i afseende på förändringar af K. forordntn af d. 22 April 1829 ang:de passhandlingar för fartyg, hvilka segla till utrikes ort, i und. föreslagit, K. M. i nåder måtte borttaga skyldigheten alt förnya helfrihctsbrefvet oftare än då correspondentredare ombytes eller betydlig förbyggning sker. Tillika torde jag få fästa uppmärksamhet på, att då genom denna förändring en betydligare del af de sportelinkomster Lomme att upphöra, hvilka tillen hufvudsaklig del ingått i beräkning af bestämmandet af närvar, tjenstemäns löner vid K. Commerce-colhm, 11. St. torde böra yttra den önskan, att K. M. mätte täckas, i öfverensstämmelse med hvad så väl comiterade som colltm i underd. hemställt, till. dela de tjenstemän en lämplig ersättning, som måhända kunde bestämmas efter medeltalet af denna inkomst för de tio åren 1831 —1840. Upplysningsvis torde jag böra nämna, att eollegii egne ledamöter icke äga någon sportel-andel, samt att sålunda för mig såsom commerceråd hvarken någon förlust genom förändringen kan uppkomma, elier således fråga om någon ersättning uppstå. Frih. von Kraemer, Robert: Jag har instämt i den reservation, som Hr Wijk emot detta betänk, anfört. Jag anser mig blott böra nämna, att på den afdeln, der delta ärende behandlades, stannade man vid det beslut, att helfrihetsbrefven skulle fortfarande af Gommerce-colhm utfärdas, så mycket mer, som utgiften derför ej uppgår till melan 12 r:dr b:co för ett fartyg; men man ansåg det vara af vigt för fartygets säkerhet på utländska orter, att en sådan aucloritet som Commerce-collrm utfärdat helfrihets-brefvet.
Beträffande först den emot Utskottet anmärkta inkonseqvens, får Utskottet anföra; Uti motiverna till ifrågavarande punkter, erinrade Utskottet att, enligt nu gällande bestämmelser, vid fördelningen af fonden för diskontering och utlåning genom Handelsoch närings-diskonterna, såsom allmän grund iakttages, att ungefärligen ?:delar afses för hufvud-kontoret i Stockholm, i:del för låne-kontoret i Götheborg samt ^-rdel för låne-kontoret i Malmö. I öfverensstämmelse härmed tillkomme: Stockholm 2,000,000: — Götheborg 750,000: — Malmö 250,000: — S:gr 3,000,000: — hvarefter Utskottet vidare upplyste, att, till följd af den fullmäktige lemnade rättighet, att kunna dessa proportioner jemnka och förändra, fonden för det närvarande, vore sålunda fördelad att Stockholm innehade 1,950,000: — Götheborg 750,000: — Malmö - ... 300,000: — S:gr 3,000,000: — Då Utskottet utgått från den åsigt, att ofvanberörde nu gällande allmänna grund för fondens fördelning borde bibehållas, så måste deraf ovilkorligen löija, att, under den antagna förutsättningen af ett särskildt låne-kontors inrättande i Wisby, borde under vanliga förhållanden anvisas för Stockholm 1,950,000: — » Götheborg 750,000: — » Malmö . 250,000: — samt » Wisby . 50,000: — S:gr 3,000,000: — hvarigenom alltså Stockholms Handelsoch närings-diskont af de densamma tillkommande ?:delar eller 2,000,000 R:dr afstått 50,000 R:dr till låne-kontoret i Wisby B anbo-Ut skottets Utlåtande, J\s 39. 17 Wisby, men Malmö låne-kontor bibehållits vid l/i2:del eller 250,000 R:dr.
Grefwe I>3Ntin^8bLU8en, Albreckt, conkormeiaclL sig med Herr Kotbliek, tiliaggandes at dä antalet af Ordförande i Utskott ej utgjorde mer an 8 högst 9 personer, storde man förmoda, at detta ringa antal skicklige man, afwen bland de äldre numrorne borde finnas. Friherre Legerström, kacob, coniormeracle sig med Grefwe körner. Friherre Kugbeck) e^lexLnger, instämde til aila delar med Herr Kotblieb. Da Herrar Lleckorer hittils altid utmärkt sig med sa granlaga wal af Ordförande i Utskott, sag Friherre Knäbeck ej anledning, hwarföre man hädanefter för dem skulle wisa mera misstroende. Han hade aldrig hört, at någon öfwer deras wal haft stal at sig beklaga. Grefwe klörner, Häolpb Loran, förr klarade sig ej wilja wara enwis, och önskade nu .allenast fa gifwa tilkänna, at om han skulle rådfråga sin egen erfarenhet i de Utskott, hwari han wa - Dcn 6 Mars. sn warit Ledamot, skulle han deraf wara böjd, at önsta samma walsatt, som förut. Likwäl wisjte han ej om denna regel altid wore giltig. Herr koek lie K anförde, at om Ledamöterne sins emellan stulle walsa Ordförande, kunde lotten, af manga LonsiclerLtjonLr, latt falla pä en mindre passande person. Til LIEoeernss urstiljninq, kunde man hafwa mera förtroende, da Vesta walde Ordföranden pä samma gang, som de öfrige Ledamörerne. Den hittils följda praxis, wore destukom grrrndad i Ridderstapets och Adelns re^lesentations-satt, och borde derföre i likhet dermed bibehällas.
Kammar, Collegium Stats-Comoiret Bergs. Publika Husens Stak Lag.Commissionens Landtmäteri-Slaten Lands-Staterne. Upsala Län Stockholms d:s -I Södermanlands d:o Lst.rgbthlands sko Jönköpings d.o Kronobergs d:o . ... Kopparbergs dio Wästcr-Norrlands d:o Sloits-Staterne i Länen Jägeri.Staten « Ersättning för Tullfriheter . Hushpror ... Diverse Löner, enligt Extra Civil Lönings, Staten Sm I Penningar . 42,105: 3: 7> 68 T:r 14 K:pr Spanmäl a z6 ff. Zi: 15: S 6 T:r a i Rdr 16 K 8: Jndeldle i 703: 44: 4-R:dr Militatr-Staterne. Sörswars > werket till Lands. Krigs.
Då det med Bankens fördel närmast torde öfverensstämma, afl de lån, Banken utgifver, med lätthet kunna realiseras, vill det väl synas, sorn skulle lånen mot pant af fastighet, hvilka, genom årlig inbetalning, fordra en tid af 28 år, för att slutligen liqvideras, icke vara för Bankens rörelse lämplige. Men då dessa län, hvilka böra anses för Banken innebära tillräcklig säkerhet, enär fastighet ej får belånas till högre belopp, än motsvarande halfva taxerings-värdet, och detta i de flesta landsorter vanligen utgör frdelen af försäljningspriset, kunna, enligt lydelsen uti de derför afgifna förbindelser, från Bankens sida till betalning efter 6 månader uppsägas; har Utskottet tagit under öfvervägande, huruvida en tillökning i fonden för ifrågavarande lånerörelse kan, inom nu bestämda maximum för Bankens låneoch kreditivrörelse på det hela, åstadkommas. Härvid har förekommit, att, genom förminskning af andra låne-rörelsegrenar, hvilka under den sednare tiden icke upptagit de åt dem anvisade medel, en tillgång af 500,000 r:dr skulle kunna beredas fastighets-lånefonden, hvarigenom denna blefve uppbringad till ett belopp af 7,000,000 r:dr, samt att, i händelse nämnde tillökning beviljas, största delen af nu, i brist på medel, hvilaude låne ansökningar kunna bifallas och de sökta lånen utgifvas.