Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad man i synnerhet skulle hafva att anmärka emot Riddarhusets nuvar. organisation är, att då det i Sverige finnes omkring 2000 lefvande familjer, så skulle det kunna hända, att ett alltför stort antal riksdagsmän infunne sig vid riksmötet, för att på Riddarhuset taga säte och stämma; men detta innebär ingen orimlighet, ty hvar och en som känner räknesättet med logarithmer, vet äfven att ofta antages från 7 till 20 decimaler, och att ju flere decimalerne äro, ju exactare blifver talet; således är ju deraf äfven klart, att ju flere ledamöterne äro af R. o. Ad. ju mera raffineradt måste det från dem emanerande beslutet blifva. För resten då erfarenheten visat, att på sin höjd 4 ä 500 representanter infunnit sig vid 216 Den 1!) October. riksdagarne, så förfaller, enligt min tanka, farhågan alt se riksdagarne alltför talrikt besökte. Slutligen får jag anmärka, att man ganska mycket hållit sig dervid, att det finnes ledamöter af Adeln, som dels icke hafva någon förmögenhet och dels icke något anseende, och hvilka derföre böra från all representationsrätt uteslutas. Särskildt har man dervid anfört sådane som innehafva lägre militära poster, såsom underofficerare t. ex.; men jag får dervid först och främst anmärka, att i en rådplägandc församling hör aldrig såsom skäl för en ledamots uteslutande kunna andragas, att denne innehar en lägre grad i Statens tjenst, ty i en sådan församling bör aldrig förekomma någon slags förolämpning mot en person, som, han må innehafva hvad plats som helst i samhället, hellre försörjer sig på en laglig och god väg, än gifver sig in i omstämdigheter, som måhända kunna föranleda till mått och steg, hvilka icke allenast innebära en moralisk depravation, utan som äfven kunna föra till ganska obehagliga, lagliga resultater. Dessutom, mine Hrr, af huru föga betydenhet är icke en sådan person, som innehar en lägre post!
D:o D:o 1 LU D:o D:o 1 St. 1000 D:o D:o D:o 1 U 1 T: na 1 U D:o D:o 100 St. 1 D:o 1 Tolft D:o D:o D:o 1 Duss. 1 St. St. Hör till B ev.- och Occon.-Utsk. Bet. N.o ug. Bil. Litt. F. Tableau, innehållande Sammandrag af Tab. Litt:s. D och E. Tabellen Litt. D. upptager förhöjning i Tull-intraden med 462,597: 37. 9. ( Fortsättning af Bevillnings-Utskottets vid förra. Riksdagen Tab. Litt. A). Uppgift ä de Varu-artiklar, hvilka år i83o voro till införsel förbjudna, men åren 1831 och i83a, fått förtullas, jemte qvantiteter, värdet af Tullbeloppet af sådane^ införda varor under sistnämnde tvenne år, Apotheksvaror, sammansatte eller beredde, ej specificerade . Bränvin af Säd, Gene ver, t. o. m. 12 grad., directe från Nederländska hamnar Caffe, brändt, oell alla dertill användbara växter Chinabark, malen, till införsel af Apothekare . Dricka, Öl och Porter, ej på buteljer Fransar, Galoner och Snören, Silkes D:o Ylle, Bomulls och Linne Garn, bomulls, hvitt, t. o>n. N:o 20 efter engelsk beräkning Jern, smidt och valsadt, Plåtar öfver 6 Lii. v. vigt stycket, med serskildt tillstånd Knifvar, ej rakoch peunknifvar myntade slantar Ordinarie och extraordinär te m. m helfärdigt arbete (ej Spanmål
Samtelige Ledamöterne af Konungens StatsRäd äga att, i och för sina embeten, personligen intaga säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln. Jag tar mig friheten öfverlemna detta förslag lill Ridderskapets och Adelns granskning, och får tillika tillkännagifva, att om också berörde förslag nu skulle förkastas, tror jag mig dock hafva öppnat vägen för lyckligare efterträdare; och all om detsamma bifalles, har jag i beredskap utarbetade alla de §§. uti RiddarhusOrdningen, sorn af den 1 §:s sålunda skedda förändring kunna bero. i Herr Riben, Carl Wilhelm: I anledning af den siste värde Talarens förslag lill x §. i nya RiddarhusOrdningen, får jag beklaga, att Riddai busUtskotlet, sorn bär den äran räkna Herr Bråkenhjelm bland antalet af sina medlemmar, likväl i ordets egentliga bemärkelse nödgats sakna hans biträde vid utarbetandet af RiddarhusOrdningen. Om det hade behagat Herr Bråkenhjelm att i Utskottet framställa sina åsigler, så hade kanhända Utskoltet kunnat undvika något nu begånget misstag, och Utskottets Ledamöter hade icke då, såsom nu, blifvit öf - 4o Den 3 Augusti f. m. verraskåde in Pleno med ett projelst för Utskottet alldeles okändt; det tyckes utgå på ingenting mindre än en total förändring af Svenska Adelns representationsrätt. Jag tror icke, att ett så beskaffadt ämne kan komma till omedelbar pröfning på delta rum, och jag vågar derföre förmoda, att icke ens proposition derå kan blifva meddelad. Jag får för min del tillstyrka bifall å Utskottets förslag. Herr Bråkenhjelm: Hvad Herr Ribens anmärkning beträffar, att jag ifrån första början icke deltagit i pröfning af RiddarhusOrdningen, har jag redan haft äran tillkännagifva min åsigt af detta ämne, att nemligen RiddarhusOrdningen borde helt och hållit omarbetas, ooh sättas i ny ordning, så att icke möjligen någon §. af det nya förslaget kunde utbytas emot motsvarande §. i den nu gällande.
Värre är, att de smakdomare som hyste andra estetiska åsigter än Dumas endast der för sökte att brännmärka honom som en sedligt förderfvad menniska — alldeles som vi sett i den senaste tiden med Ibsen. Det var redan under det den förra styrelsen ännu var vid makten, som “ Demi-monde “ (“ Falska juvel er “) togs upp på Dramatiska téatern, så der bort åt tre årtionden sedan stycket spelades första gången i Paris och naturligtvis forst några år efter att Téåtre-Fran^ais sjelf brutit isen för de “ stora “ teatrarne, de af staten understödda. Med “ Falska juveler “ tog vår Dramatiska teater ett ganska vigtigt steg. Det är blott skada, att utförandet på qvinnosidan lemnade så mycket öfrigt att Önska. Svårligen kan någon nu lef-vande skådespelerska, icke ens i Paris, hinna den fullkomlighet som Rose Ghéri, hvilken skapade hufvudrollen. Croi-zette, hvilken på Théåtre^Fran^ais upptog Suzanne d ’ Ange, går på långt när icke upp mot Gymnase ’ s utmärkta, nu länge sedan aflidna konstnärinna. Men nog kan man fordra, att sjelfva den inre meningen med denna karakter icke för-derfvas, såsom man ty värr sett på vår scen, oaktadt man just icke hört några anmärkningar mot fröken Björkegrens spel. Denna unga skådespelerskas hela natur ligger emot den rätta uppfattningen af Suzanne — vare detta ^agdt till heder för qvinnan, men icke till beröm för skådespelerskan — och det är orätt att anförtro henne en sådan roll, ännu orättare att sedan hon fått rollen icke närmare undervisa lienne om sjelfva meningen med denna Suzanne. Olyckligtvis har fröken Björkegren för utförandet af just denna roll fått uppbära myeketNberöm i Danmark. Jag säger olyckligtvis, ty detta gifver henne anledning att tro, det hennes uppfattning och framställning af karakteren äro fullt riktiga.
A 'lo 29. 15 Principalers anmodan, och med afseende ä de, genom åtskilliga officerares och Sjömäns återkallande till tjenstgöring vid Flottan, yppade hinder för expeditionens fullbordan, i underdånighet anhållit öin Köpe-Contractets häfvande, Stäts-Secreteraren och StätsRådét yttrat sig att det för Sverige skulle blifva vigtigt att, äfven med uppoffring af finandiela Interessen^ åt Riket förvara politiska fördelar, och alt då, öm än köparhé ville med skeppen afsegla, Kongl. Maj:t icke torde täckas sådant i nåder tillåta, köparne syntes böta fjikalläs från vitet, och derjemte njuta all den ersättning, sorn, enligt Contractets 4 §• > dem tillkommit , i händelse Contractet blifvit å kronans sida uppsagd t. Öfver de politiska bevekelseigrunder,< sorn utan tvifvel ingått i detta tillstyrkande, anser Constitutions-Utskottet sig ej böra meddela ett närmare detaileradt omdöme;.Men med den fullt stadgade öfvertygelse att, enär Staten sjelf, genom befälets och besättningarnas återcommendérande till tjenstgöring, lagt hinder för händels-expeditionens verkställighet, och sålunda, ehuru indirect, uppsagt Contractet, del hade varit ett lika mycket emot Statens värdighet stridande, sorn i rättsväg ringa framgång lofvande försök, att lemna Köparne obetäckta för deras, utan eget vållande, iråkade förluster, finnér Ut - 16 Conitkutions-Vtskotms Manorink
och hvilka tvister således skulle inverka på både statens och enskildes häldvunna rättigheter, utan att det måhända ens alltid, i sakuad af erforderliga handlingar, blefve möjligt att dem fullständigt utreda och med full rättvisa afgöra, derförulan en dylik utsträckning af undersökningen icke instämde med Kongl. Rrefvet den 24 Maj 1833 eller med Rikets Ständers förbemälda underdåniga framställning, hvadan Kommitterade funne behofvet påkalla bestämmande af viss tid, hvarutöfver undersökningen ej borde sträckas tillbaka, dervid jemväl nödigt vore, att i detta hänseende antaga sådan tidpunkt, då jordeböcker blifvit upprättade, dock att, i uppgifvet särskildt fall, undersökning äfven i äldre jordeböcker borde ega rum; hvarjemte Kommitterade-föreslagit att, då mångfaldiga förhållanden kunde förekomma, deruti rubbning efter längre tids förlopp skulle medföra lidande och osäkerhet för enskilde, den hemställda gransknings-preskriplionen måtte få, utan undantag, omfatta alla anmärkningar i sådana omständigheter, som af jordeboken berodde, men deremot ansett någon sådan inskränkning icke skäligen kunna ifrågakomma uti de enskildes anmärkningsrätt, alt begagnas i den ordning, derom föreskrefves. Med anledning af hvad härutinnan förekommit rörande angelägenheten att bestämma en viss tid, hvarutöfver, vid de nya jordeböckernas granskning, undersökning uti eller jemförelse med äldre jordeböcker icke måtte ega rum, har E. K. M:t uti högstberörda Nådiga Proposition föreslagit, det Rikets Ständer, för sin del, måtte bifalla med - 144 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Landshöfdingen i Götheborg, Friherre Carpelan, för af honom i lifstiden från längre tid tillbaka emottagne medel till Spanmålsupphandling, dels ock derföre alt, under tiden, åtskillige Uppbördsman inom Götheborgs Län, hvilka, för försäljningen af vissa Spanmålsposter, bordt redovisa, utan tillgångar aflidit, dels handlingar icke varit att tillgå för vinnande af närmare upplysning om de, rörande en del af ifrågavarande poster, ännu oulredde förhållanden. Hvad de uti i:sta, 2:dra och ^:de punkterne omnämnde afskrifningar angår, så grunda desamma sig på KammarRättens under den 10 December 1828, den i4 April 1829 och den 20 April 1831 fattade beslut, hvilka blifvit Stats-Contoret meddelade, för summornes afförande utur Räkenskapen. Att KammarRätten varit behörig att pröfva och afgöra dessa afskrifuingsfrågor, bör väl vara för ©tvifvelaktigt att antaga, enär detta ( J75 ) Embetsverk är den Domstol, der sådane mål skola handläggas; och då Domstolen, efter föregångne undersökningar, befunnit, att hvarken förvaltande eller redovisande personer kunnat fällas till ansvar, måste, såsom följd deraf, det vara i sin ordning, att summorne, enligt Domstolens beslut, blifvit till afskrifning befordrade. Vidkommande den i 3:dje punkten omförrnälda afskrifning af Ealancen efter Kronolnspectoren Cederhvarf, 3^1 R:dr 44 5 r:st., så torde endast behöfvas i underdånighet uppgifvas, att Eders Kongl. Maj:t, med afseende å Sterbhusdelägarnes fattigdom och oförmåga att kunna betala, af Gunst och Nåd medgifvit denna afskrifning af en fordran, som i alla fall ej kunnat indrifvas. Revisorernes utdrag, afi83o års redovisning för hvad som influtit för ntborgad Spanmål till undsättning efter 1826 års missväxt, är med denna Redovisning instämmande.
Borgare.Ständets prs, tocoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 4 Maji 1812. S. D. ^emitterades till BcwilluiLgssamt Allmänna Beswärsoch EcsnomieUtskotten: - i:o Herr Borgmästaren Lindes Memorial, angående Branwinsbränningen och afgiftens erläggande derföre. r:o Herr Grosshandlaren Selggrens Mmoria!, angående Branwinsbränningen iStäderne, jemte Herrar Borgmästarnes Egges, Linströms sch Ha mbl» i instämmande i samma Motion. M Den 4 Maji. 207 Allmänna Befwärs. och Ecsnomie Utskottet: Herr Handelsmannen Äströms Motion. om förbud mot införsel af Utländskt Bränwin. Uc luxrs. kx krotocollo. Lerjström. Utdrag af wällöf!. BorgareStåndets prstscoli, hållet wid Urtima Riksdagen L Orebro den 4 Maji 1812. S. D. Ä)id nu a nyo ffedd föredragning af Banco-Utskottets den zo April afgifne Betänkande, i anledning af Höglvst. Ridderskapets och Adelns Remiss, angående Bancowerkcts styrelse under de lläste Fullmägtiges wistande wid Riksdagen, förenade sig Borgare-Ståndet i det förklarande, att, da Standel redan den 21 i samma manad antagit, att Bancowerket under nämnde tid kunde styras pa sätt utskottet nu tillstyrkt; sa wore något widare yttrande af Ståndet, i den delen ej af nöden. Ut luxe». Lx krotocollo, I. f. LerZktrSm. Utdrag afWällof!.
StatsUtsk. röstar för, att ärendena på intet Dg n 14 April e. in. sätt matte nfgöras, ehuru en nf dess ledamöter förklarat, alt lian erkänner beliofvet af flera hofrällsledamötir för malens afgörande. Han vill likväl icke medgifva medel dertill, emedan frågan skall en gång förut hafva varit underställd RiksStms ompröfning och då blifvit afslogen. För min del tror jag lika med reservanten, Hr Prosten Stenhammar och de värda ledamöter, sorn här yttrat sig i samma syftning, att det är skilnad emellan ordin, löneanslag åt ständiga ledamöter, och tillfälliga arfvoden åt adjungerade. Jag vill dock icke trötta R. o. Ad. med att upprepa skälen för denna åsigt. Den, sorn äger någon kännedom både om embetsinannaförhållanden och om anslag, lär utan tvifvel afven inse luiru dermed sig förhåller. Men äfven om det vore samma sak, är jag beredd att rösta för anslagets beviljande ; ty om man skulle säga, att emedan R. St. vid en riksdag afslagit ett anslag, skulle det icke kunna vid densamma beviljas, om ny propos. af Konungen gjordes; så skulle man hafva orätt. Man ville då nemi. förklara, att emedan ett misstag kunnat äga rum uti ett Stånd elier ett förstärkt StatsUtsk., eller i hvilken votering som liebst, der möjligtvis utgången berott derpå, att en ledamot, som velat säga nej, varit tillstädes, men andre, som velat säga ja, varit frånvarande; sa finge någon rättelse icke äga rum, ebvad påföljd misstaget iin kunde för det allmänna bästa medföra. Om vi på det siittet förfara, så erkänna vi med detsamma, alt det icke inför Rikets bästa som vi här komma tillsammans och rådpläga, ulan för alt göra våra egna meningar gällande, de må vara för Riket huru ofördelaktiga som helst. Ett så envist handlingssätt kan jag icke gilla, och jag förmodar att R. o. Ad:s fleste ledamöter icke heller göra det, utan lika med PresteSt. bevilja återremiss. Om den icke beviljades, om inga medel ansloges, hvad blefve följden?
Den i Mars e. m. »9 söka afbetala sin skuld, då deremot nu den ringa kostnaden och lättheten att få en person på gäldstugan fyller alla rummen, sorn knappast äro tillräckliga, fastän förlidne år en egendom, belägen invid det förra gäldstuguhäktet här i staden, inköptes och inreddes till bysättningshäkte. Då detta ämne nu tredje Riksdagen kommer under öfverläggning, och bär alldeles icke är fråga om bysättningars upphörande, af de skäl som jag i slutet af motionen skall angifva, utan endast oin missbruks förekommande och att fordringsägares anspråk ej måtte alldeles förkrossa den förut nog olyckliga gäldenären, får jag vördsammast anhålla: att om LagTJtsk. (till hvilket jag anhåller, att denna min motion måtte blifva remitterad), icke skulle finna mitt förslag vara lämpligt, något annat måtte af Utsk. föreslås, på det något måtte göras för de olyckliga, nästan för lifstid inspärrade personerna, äfvensom att något stadgande måtte vidtagas, att de minst en gång i veckan må få några timmars utgång, på det ej skörbjugg slutligen drager dem i grafven. Jag får tillägga, att som jag i 18 år varit läkare vid gäldstuguhäktet här i staden, har jag äfven baft tillfälle se det barbariska och omoraliska af denna anstalt. De liesta ynglingar, med någon physisk och moralisk styrka ditkomna, komma förderfvade till själ och kropp derifrån, och andra, mera vana vid olyckor, förslösa sin tid endast i lättja och oordentligt lefverne. De ynglingar, sorn en gång blifvit bysätta, anse sitt medborgerliga värde så förspildt, att de ej mera tänka på detsamma; den gifna följden af delta raisonnement blir slutligen den yttersta moraliska förslappning och i sista instantien ett fall i sedeförderfvets afgrund, hvarifrån ingen mensklig magt förmår uppdraga dem; de blifva för samhället alltid förlorade menniskor. Och nu till slut ett ord om de skäl, som förmå mig att, i stället för en radicalcur, blott föreslå palliativer.
Concoms bewakade fordran R:dr 882; r? st. 6 r. Credit.sedlar, härrörande ifrän förstock lill kostnaders bestridande ivid Koppar-pollette myntningen; men hwarä efter erhällen slutelig utdelning nu endast återstå Rd. 294: 3 st. 10 r, Banco. g,'0 De Hans Exellencs, En af Rikets Herrar, General-Gouverneuren m. m. Herr Grefwe L. Auutb päförde Rd. 842: iy st. r r. Banco; härrörande ifrån kostnader för ett är 1791 af da warande Kongl. Finance.Administrationen för Kgl. Majus höga rakning i Genua uptagit och wid 1792 ars Riksdag pä RiksgäldsC-mtoiret öfwer? flyttaht Län. Och som Kongl. Majit, i anledning af wäckt fräga vin beloppets godtgörande af Stats medlen, genom asiaten nödig Skrifwelse till Herrar Fullmägtige af d. 31 Maji 1808 förklarat, att nägon ersättning af Stats.Werket icke äger rum, lärer häraf blifwa en följd, att denna summa, som för Publique räkning blifwit utbe, tald, mäste asstrifwas. 4-0 Contoirets fordran uti afledne Grosshandlaren htzrZH Coneours, för är 1799 med protest äler, komne Weplar, stor R.dr rr,Z86; 20 Hamb. Banco Den i8 November. 937 Banco, eller ester 52 si.
N:o 3i ; angående öfverklagad underlåtenhet af sådane skyldigheters fullgörande, som in* nehafvare af Bergsmanshemman åligga. 521 Den 32 April e, m. Aj deri 2 dennes: N:o 32; angående Doctor Stenhammars motion om indragning till besparing uti RiksStaten af Tjenster och Embeten. N:o 53; I anledning af yrkad lindring i KronoBrefbårings-skyldigheten. N:o 34; I anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande att förekomma stegring i Tjenstehjon» löner. N:o 35; I anledning af våckt fråga om en Stads anläggande i Kronobergs Län, och om rättighet till årliga fri-marknaders hållande i Wrigsta, Rydaholm och å strandplatsen Stenungesund. N:o 56; Angående våckt fråga om skyldighet för Pastorer att årligen till vederbörande LandsContoir och DomCapitel insända utdrag af Kyrkoböckerne, öfver födde och döde personer inom Pastoraterne. N:o 37; I anledning af yrkadt tillstånd för KyrkohemmansÅboers i Skåne efterlemnade Enkor och Barn, att företrädesvis till sådane Hemman erhålla åbo-rått. N:o 5i; Angående väckt motion, om närmare bestämmande af Fjerdingsmåns skyldigheter m. m. N:o 52; I anledning af våckt fråga, rörande Den 25 April/, m, 5#3 skyldigheten att in natura lefverera Hö och Halm till Kongl. Hofstallet i Stockholm. N:o 55; angående förbättrad reglering af postgången. N:o 54; i anledning af väckt fråga angående Btåndige Tiondesåttningar för de räntegifvare och rånte-tagare, emellan hvilka någon öfverenskommelse i detta hänseende ej kunnat träffas. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljde# klockan £ till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Fredagen den 25 April. Plenum klockan 10 förmiddagen.
De komma dragande hit, icke luftvägen, utan, som ordentliga och anspråkslösa flickor anstår, i tredje klassens järnvägsvagn, men när de väl kommit hit och göra sina anfall mot kommissionskontoren, så samla de sig gärna i långa led, gå arm i arm och ta upp hela gatubredden, störa trafiken och se landtligt oförderfvade ut. A f sina matmödrar — ifall de stackars töserna lyckas skaffa sig några sådana — få de ofta nog det vitsordet, att de äro riktiga gäss. Vildgässen stanna, som man vet, icke i pyramidernas land längre än till våren. Det är icke sagdt, att de landtliga tärnorna ge sig ro så länge, innan de flytta ut på rytt, ty om de också icke gripas af längtan till fädernejorden, så händer det som oftast, att de fattas af en brinnande åtrå efter en » kondition », där man har det bättre, d. v. s. där arbetet är mindre och lönen större, eller åtminstone där man är mer ogenerad. De befjädrade flyttfåglarne äro icke sällan utsatta för en närgången uppmärksamhet af ett slags beväpnadt manfolk, som kallas jägare. Likaså de bygdens tärnor, som hvarje höst sträcka hit upp, men de lära vara mindre svåra att få inom håll, och de gossar, som jaga dem, kallas för militärer. Men grågåsens och den landtliga tärnans förföljare ha ofta nog precis samma motiv för sin sport: nöjet är en bisak, men ett förbättradt kosthåll är hufvudsaken. Flyttfåglarne hafva den inrotade vanan att byta om dräkt höst och vår. De rugga, som zoologerna kalla det. Våra tjänsteflickor byta också om skrud minst ett par gånger om året, men äro de något så när försigkomna, så hafva de ingenting emot att dessemellan företaga extra ruggningar huru ofta som helst. Och då grågåsen ej känner till någon vidlyftig modjournal, utan har samma snitt och färg på sina våroch vinterkläd ningar det ena året efter det andra, så har däremot den näpna kökseller kammargåsen en utpräglad benägenhet för ombyte.
hiiflie.) Granna tal om kvinnans moraliska och ' intellektuella egenskaper, rörande tal om de oförrstter hon har lidit och annu lider, entusiastiska tal för de rattigheter, som böra tillkomma henne, se der ett totalintryck af Pariskongressernas förhandlingar, enkanneligen den första kongressens! Och dessa kvinnokongresser torde vtll ej vara de enda kongresser, der karnan af förhandlingarne %r p&amp; detta satt inhöljd i ett. lager af ' fraser. Alla torde vara ense om, att det reelaste utbytet af en kongress %r det enskilda meningsutbytet. Der lepnas ett enastAende tillfiille för knytande af bekantskaper mellan personer, som lifvas af samma intressen, men som annars svArligen skulle komma att lsra kanna hvarandra. Och ar kongressen internationel, s&amp;- gom det hlir var fallet, dA knytes genom den ett nat af forbindelser landen emellan, hvilket annars aldrig kunde hafva knutits. Modet starkes, blicken vidgas, hvar och en kanner, att striden utkampas e j blott i en lite11 vr8 af varlden, utan att det &amp; r hela m~nniskoslagtets strid för samma stora mB1. fraser om man SA vill - ha dock Bfven Alla dessa 1Anga tal de lemnat ett intryck, som kan vara vardt att taga vara p&amp;. Alla valtalighetens blomster, all dialektisk fardighet hafva under Brhundraden uteslutande brukats för att prisa kvinnan silsom kvinna, har anvandes de för att upphöja henne s8som manniska och medborgarinna. Fransmannen Bro nu en g&amp;ng för alla ett retoriskt anlagdt folk, och för Parispubliken vor0 utan allt tvifvel dessa 18nga tal ej utan betydelse. För dem vor0 de ej utnötta fraser.