Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man må ej studsa vid, att hans Archimetri, både i urskrift och i commentarier, som till större delen likna Sibylla-blad, esomoftast bekrigar Poesien; mångengång med stor häftighet, med skarpa utfall mot Fantasi och Enthusiasm. Härom gäller den bekanta danska versen: Naturam furca pellas ex, Hun kommer dog igien, den Hex. Thorilds vishet kan ej upphöra sjelf vara – Poesi; om hon än slutligen ville inbilla sig, att så skett. Hon har i det afseendet ett tycke af Platos; måhända äfven deruti, att Poesien, som hos båda genom ett besynnerligt, men förklarligt missförstånd arbetar på sin egen förstöring, icke har utan all framgång sålunda burit händer på sig sjelf. Ej heller inskränker sig frändskapen mellan Platos och Thorilds visheter till detta. Väl är Thorilds, i sitt innersta skaplynne, en afgjord Naturalism eller Natur-Realism; och af det slag, som grundar sig på sinne, på sinne-förnimmelse, på känsla, eller på den omedelbara nödvändigheten af allt hvad i dessa är ursprungligen gifvet och inverkande. Man kan härvid påminna sig Lockianerne och Encyklopedisterne, hvilkas inflytelser på Thorilds ungdoms-daning ock visserligen qvarlemnade månget outplånligt spår. Men den Thorildska läran fattar Sinnet och Känslan i en djupare, en fullare, och således äfven andligare, mening. Hennes grundtanke är, att vara en den äkta erfarenhetens och det äkta förnuftets identiska mathematik; att derigenom uppmäta en med idel klarskådning omfattad verlds-synvidd, hvars innehåll är en gudomlig verlds-harmoni; att dymedelst befrämja detta innehålls högsta menskliga uttryck, såsom en sedlig harmoni, i ett Rätts-tillstånd och Stats-skick, der Guds allnärvaro är fullständigt uppenbarad; och att alltså praktiskt förverkliga den sanna Philosophien såsom sann Rättsvetenskap och sann Statskonst, genom att fullända, i och med sig sjelf, äfven hela Sedeoch Samhällslifvet till en religio Optimi Maximi instaurata.
Prot. 1828—iS3o. G Sami. 3 B. 3 i3:de Häftet. 26 Bäncö-Utskottéts Memorial IV.o 128. den sig härledande svårigheter , för innehafvare af på Banken ställda Assignatioiier, omisskännliga, enär Allmänheten derigenom uppehälles i sina rättmätiga anspråk om påräknad ofördröjd betalning för emot» tagna Assignationer. Dessa olägenheter blifva också allt kännbarare , i samma moa assignering på Banken af enskilda under senare åren betydligen ökat sig, och påkalla följaktligen ett billigt och rättvist afseende.
För Odelska arfvingarne åter utgjorde den Kronan förbehållna eganderätten till egendomen och verket ett oöfverstigligt hinder för möjligheten att på fördelaktigare sätt än nu vore händelsen, begagna samma egendom, äfvensom skyldigheten att, till hinder för andra befattningar, egna tid och arbete åt vården af appreteringsverket, förorsakade olägenheter, som blefve ännu större, derest vid nyttjanderättens öfvergång till ett större antal arfvingar, stridigheter dem emellan uppkomme. Efter år 1840 hade, genom nya anläggningar, antalet af siden-appreteringsverk så förökats, att numera i Stockholm funnes, utom det Odelska, ett stort å Södermalm i sammanhang med derstädes befintlig sidenfabrik inrättadt appreteringsverk, samt åtskilliga andra dylika af mindre omfång. Deremot hade under sista tiderna qvantiteten af härstädes årligen tillverkadt sidentyg betydligt förminskats, i följd hvaraf och då sidenfabrikörerne helst betjenade sig af egna eller i närheten af fabrikerna belägna verk, Odelska appreteringsverket, oaktadt de derstädes befintliga, af innehafvarne anskaffade kostsamma maskiner borde bidraga till arbetets verkställande så fullkomligt som möjligt, numera endast i ringa mån anlitades af sidenfabrikörerne. För sidenfabrikerne kunde alltså sagde verk numera icke anses behöfligt, och bibehållandet af en industri-inrättning, hvartill Kronan hade inskränkt eganderätt, men en enskild familj ständig besittningsrätt, syntes dessutom vara stridande emot de för utöfvande af fabrik och handtverk i gällande fabriksoch handtverksordning lagde grunder. Sedan Kongl. Kommers-kollegium erhållit nådig befallning att, efter det vederbörande blifvit hörde, inkomma med underdånigt utlåtande öfver nu ifrågavarande ansökning, hade bemälde Kongl. Kollegium i underdånighet öfverlemnat yttranden dels Stal s-Vt skottets Vtlätande N:o 64. dels af Fullmägtige för sidenfabriksidkarne i hufvudstaden och dels af stadens Handelsoch Ekonomi-kollegium samt dess för besigtning och värdering å egendomen utsedde
Maj:ts Befallningshafvande, efter det makuleradt slämpelpapper i Lands-kontoret undergått granskning, förordna ej mindre om det utbyte af dylikt slämpelpapper, som författningsenligt finnes böra ega rum, än ock om detsammas afförande ur räkenskaperna, vid hvilka det makulerade stämpelpapperet skall biläggas, för att åtfölja till Kammar-rätten: börande emellertid stämpelpapperet i försäljningsmännens räkningar under behållningen af slämpelpapper upptagas. Det makulerade slämpelpapper, sorn al' redogörare och försäljningsmän inom hufvudsladen emottages, skall i Stats-kontoret granskas och, jemte den general-räkning, som af Statskontoret upprättas, till Kammar-rätten öfverlemnas. Dessförinnan bör dock det makulerade stämpelpapperet vara af vederbörande märkt, på del detsamma icke må kunna till inlösen åter företes, för hvilket ändamål ordet "mula/lered'” skall al Lands-kontoret, medelst begagnande af en härtill alsedd stamp, i trycksvärta anbringas ä hvarje särskild stämpel, så alt detta märke icke kan borttagas, utan alt slämpelpapperet dergenom blir (ill vidare utbyte enligt stadgade grunder oanvändbart. § 13. Uppbörd och redovisning af ståmpelpappers-medlen. Lands-kontoren i riket skall det åligga att hålla en noga och uppmärksam tillsyn öfver hvad i 10 §, angående slämpelpappersförsäljning, stadgadt är, samt till den ändan föra ordentlig anteckningsbok ej mindre öfver inoch ullemning af slämpelpapper i Landtränlerierna, än med Räntmästare och hvarje försäljningsman inom länet, öfver hvad lian utfått och betalt, samt emottaga och i Ränteriel förvara borgensskrifter af dem, som till försäljning erhålla slämpelpapper; och skall Laudskamereraren ansvara för den förlust.
Hans Excellens, Justitie-Slatsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Frih. Stjerneld, Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Slutligen uppläste Dcpartemcnts-chefen, stats-rådet Fåhraus, till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, i fråga om medel till fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad; Och täcktes Kongl. Majit, jemlikt Stats-rådet» underdåniga tillstyrkande, i nadcr gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla att, i enlighet dermed, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständers Stats-utskott afgå. Ex protocollo, Carl Ekström. longi, Moj:lt Udd.
Sednare Prat.-Utdrag, den y December i844- 393 Sednare Afdebi in ger t: tula punkten, U tskottets yttrande bifölls med förklarande, alt Kongl. Maj:t äi obetaget att, af anslaget för Instmctions-compagnier vid Indeldta infanteriet, för det första året använda hvad, sorn erfordras till anskaffande af materiel för dessa compagnier; r.dra, 3:dje, fAe, 5'te, 6:le och y.de punkterna, lades lill handlingarne; 8\de, att Ridderskapet och Adeln vidblef sina, angående anslag till bestyckning af Carlstens fästning samt fortsättning af befästnings-arbetena vid Carls borg och Carlsten, förut fattade beslut; inte punkten, lades till handlingarne; i2-.te punkten, lades till handlingarne, med förklarande, att Ridder skapet och Adelil vidblef sitt, i fråga om anslag till befästningarne i Stockholms skärgård, förut fattade beslut; S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 30 sistlidne November och 5 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 72, i anledning af erhållna återremissev å betänkandet, N:o 38, angående utgifterne under Riks-Statens Femte Hufvud-Titel, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: Förra Afdelningen'.
Bästa sättet härvid att koka kalopsen torde vara följande: Köttet skares i lagom stora bitar och bultas något samt nedlägges hvarftals med finskuren njurtalg, lagerbärsblad, salt starkpeppar och rödlök; öfver allt detta slås några skopor kallt vatten, så att det under kokningen ej fastnar i grytan, hvilken bör vara af järn och försedd med ett tätt åtslutande lock, som pålägges, hvarefter göres en deg af rågmjöl, och varmt vatten, och med denna deg fastsmetar man noga locket vid grytan, som därpå får koka vid ej för stark eld under 3 timmar, efter hvilken tid köttet är färdigt att läggas ned. För det mesta händer härvid, att, då såsen hälles öfver köttet i burkarne, man därmed får så mycket flott, att mer sådant ej behöfver tillsättas. Olga. Soppor. Buljong att gömma längre tid. Detta sätt att tillvarataga och förvara buljong är särdeles lämplig att användas af husmödrar på landet, där man ej alltid har tillgång på färskt kött. Alla läggar, fötter, seniga köttbitar och urtagna ben, som man får vid slakt, samt ett par höns, om man så har, läggas i en stor kittel, hvari slås vatten jämte salt, starkpeppar, lagerbersblad, krossad ingefara och hvarjehanda rötter, såsom morötter, palsternackor, kålrötter, selleri, purjo o. d. Detta bör koka en hel dag, silas upp på aftonen och ställes i öppet kärl i ett kallt rum att hastigt kallna, att den ej må surna, och dagen därpå kan buljongen kokas ihop ännu hårdare. Innan man då åter slår den i kitteln att koka, bör man emellertid först med en knif borttaga det flott, som samlat sig, hvarefter man mycket noga borttager allt grums, som bildat sig i botten. Detta kan lätt skrapas bort med en knif, emedan buljongen alltid bör ha antagit fast form efter den långa kokningen. Då den nu är färdig, efter att ha kokat ytterligare några timmar andra dagen, uppslås den i mindre kärl, hvarpå slås det åter i en särskild panna smälta flottet för att bilda en skyddande botten. Sålunda kan man förvara buljongen hur lång tid som helst. Olga. Matlagning ". Blandade kotletter. Till 13 dl.
Proposition, N:o 52. 3 3:o efter det nya systemets verkställighet all räkning föres i 2:ne kolumner, riksdaler kurant och penning; hvarvid, likasom i andra länder, der myntets indelning i loo-delar är antagen, jemte penningtalet utsättas deraf uppkommande bråk; 4:o att vid omsättning eller reduktion af jordeboksoch hemmanstalsräntor, äfvensom vid debitering af afgifter, som efter det nya myntsystemets införande äro i annan myntsort bestämda, må, under iakttagande af de närmare föreskrifter, som af Kongl. Maj:t varda meddelade, till förmån för den skattskyldige, uteslutas allt bråk, som icke uppgår till 4 penning, samt att bråk, öfverstigande £ penning, dertill jernnäs; 5:o att taxor för allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya myntsystemet, så att bråk, öfvereller understigande j penning, i möjligaste målto undvikes; 6:0 att, med tillämpning af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar må präglas; af silfver, enligt myntordningen af den 9 Maj i835, så att alla mynten blifva J2-lödiga, eller innehålla 3 delar fint silfver mot 1 del koppar, silfret till den i nämnde förordning bestämda vigt, under förbehåll af deri tillika utsatta remedia, nemligen: 1 å 1 riksd. silfv. el. 4 riksd. kurant — 400 penning Ql rst. rgs. 1 st. ä 5 penning d:o d:o 5oo d;o d:o 1 „ 'ji „ „ Proposition, Nio 52. För öfrigt anser Kongl. Maj:t, i sammanhang med beslutet om det nya kopparmyntets prägling, böra, i öfverensstämmelse med nu gällande stadgande, förklaras, att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång emottaga mera än i r:dr kurant.
Hvardera af dessa sednare har en dylik dubbel verksamhet sig uppdragen; att sölja för dess materiella förkofran och dess intellectuella utveckling är lika angeläget; och det mäste då vara nödvändigt att taga på en gång båda dessa omständigheter i betraktande, att intetdera af dessa begge stora hufvudintressen må blifva förorättad! i dess anspråk på skydd. Detta skydd är för båda säkrast alt söka inom de representativa folkförsamlingarna; desamma böra alltså vara sammansatta af de två hufvudelementer, som förenade skola åstadkomma de för Statens verksamhet gifna båda hufvudändamåjen; de classen, som äro sysselsatta med intellectuelt arbete, så val som de som äro sysselsatta med materiell, få derföre lika litet uteslutas utur representationerna. Dock är ej ett dylikt blott inrymmande derigenom nog; de båda elementernes inbördes förhållande bör der äfven vara så afvägdt, att det ena ej skall kunna tillintetgöra det andra; båda skola herrska med lika eller nästan lika makt. Detta tror jag endast kunna vinnas genom införandet af ett tvåkammar-systeme, eller folkombudsförsamlingarnes organiserande på tvänne kamrar, Tvåkammar-systemet bar ingen mera varm och ifrig anhängare, än jag är; jag anser detsamma vara ett af de kraftigaste stöden för en sann constitulionel frihet, och inom sig äga förmåga att alstra vackrare resultat, än som af någon annan representationsform kunna tillvägabringas. Så många äro dess fördelar, att de ej alla här kunna ens omnämnas; några ibland dem vill jag dock i korthet anföra. Så skyddar det för öfverraskningar, derigenom att vid hvarje frågas afgörande tvänne öfverläggningar på tvänne särskildta rum måste haf - Den October f, m. va försiggått, innan beslut fattas; dessa böra då ej gerna Lunna blifva förkastade.
De tycktes bestå af jordhålor, som upptill, på en fyrkantig öppning när, voro täckta med drifved och torf. Om vintern var förmodligen ett sälskinnstält spändt Tatueringsmönster från S:t Lawrence-ön. 1, 2. Ansigtstatueringar. 3. Armtatuering. Efter teckningar af A. Stuxberg. öfver denna öppning, men detta var för tillfället nedtaget, förmodligen för att låta sommarvärmen nedtränga i hålan och bortsmälta den is, som om vintern hopat sig på dess väggar. Vid flere tält funnos stora underkäkben af hval nedslagna i jorden. De voro upptill genomborrade, och jag antar, att vintertältet i brist på annat virke var uppspändt öfver dem. Massor af hvalben lågo uppkastade längs stranden, tydligen härstammande från samma hvalarter, som vi insamlat på stranddynerna vid Pitlekaj. I granskapet af tälten funnos ock grafvar. Liken hade obrända blifvit nedlagda i någon klyfta bland de af frosten söndersplittrade och ofta till ofantliga stenrös förvandlade klipporna. Tatuerad qvinna från S:t Lawrence-ön. Efter teckning af A. Stuxberg. De hade sedan blifvit täckta med sten, och skallar af björn och säl samt hvalben hade blifvit offrade eller kringströdda vid grafven. Emedan en skara infödingar alltid följde med oss under våra landutflygter, kunde vi ej närmare undersöka dessa grafvar eller från dem tillvarataga några kranier. Nordost om ankarplatsen bildades stranden af låga berg, hvilka stupade med en brant sluttning mot hafvet. Från bergen framsköto här och der ruinlika klippbildningar, liknande dem vi sett vid nordkusten af Tschuktsch-landet. Men bergarten utgjordes här af samma slags granit, som bildade de understa lagren vid Konyam-bay. Det var nedanför dessa bergsluttningar, som infödingarne företrädesvis uppfört sina bostäder. Sydvest om ankarplatsen vidtog en mycket stor slätt, hvilken längre inåt ön var sumpig, men längs kusten bildade en hård, jemn, ytterst blomrik gräsvall.
Anläggningar för den eldfasta lerans förädling hade väl redan år 1825 blifvit påbegynde, men det är egentligen ifrån och med år 1827 som denna tillverkning kan sägas hafva varit i gång; — Emedlertid har vinsten på sistnämnde års Tegel-tillverkning utgjort 3,5oo R:dr i5 sk. 6 rtst. samt på försålde eldfasta leror likaledes 912 R:dr 9 sk. 2 r:st. — Det dröj - 434 Stats-Utskottets de icke länge, innan mängden af ingångne Requisitioner och beställningar öfvertygade Directionen om nödvändigheten att utvidga första anläggningen, hvilket också blifvit verkställdt; och är den fjerde Brännugnen med Torklada redan under byggnad. — Behållningen, för nasti, år 1828, af den eldfasta lerans förädling, dels genom målning och bränning, dels genom förarbetning till eldfast tegel, har, enligt elt åberopadt och Directionens Berättelse bifogadt räkenskaps-utdrag, uppgått till en summa af 10,186 R:dr 10 sk. 9 rist.; och hvarvid Directionen serskildt anmärker: ito att alla för bränningen consumerade kohl (11,564 Tunnor) äro i Räkningen påförde till deras försäljningspris, med en summa af 8,322 R:dr 32 sk. B:co, hvilken är intagen i de i Debet under den 3i December afförde tillverkningskostnader, bestigande sig inalles till 14,7g3 R:dr 3o sk. if r.‘st., och 2:0 att bland årets omkostnader blifvit upptagne flere sådane utgifter för Inventarier och förbättringar å Machineriet, hvilka rätteligen bordt på flere år fördelas, enar de först efter en längre tid återkomma; och till följd hvaraf, vinsten i sjelfva verket är större än räkningen utvisar. En ytterligare stigande afsättning både inom och utom
Ett nästan lika stort hinder för en förändring härutinnan anser man ligga uti inrättningars och personers rätt att, enligt den så kallade indelningen, sjelfva af vissa hemman uppbära skatten. Den sednare olägenheten, eller sättet att utgöra grundskatten, anses icke lika oafhjelplig. Bestämd i spanmål och andra persedlar, hvaraf dels Statsverket hade behof, dels jordägarne hade öfverskott, utan tillfälle lill uppköp eller afsättning i en lid, då peuningen ännu antingen ej lemnade tillgång lill allmänt bytesmedel, eller ej hade nog stadga i värde, har grundskatten qvarstått i sitt numera föråldrade skick. Tid efter annan har väl förändring häruti blifvit ifrågasatt, men alltid motarbetad af jordägare, som fruktat härigenom fä ökade bördor, och af indelningshafvare, som befarat minskning i sina inkomster. Dä numera penniugeförhållandena ej utgöra något hinder, är det tid att man inser det naturliga och förmånliga deruti att, såsom i andra constitutionella länder, hos oss alla statsbidrag utgöras i peuniugar direct till statscassan, och den af Slaten lönade embetsmanncn upphör att med en slags husbonderält sjelf af den skattdragande uttaga sin aflöning. Till ett visst penningebelopp för hvarje hemman borde derföre grundskatten blifva bestämd, att af kronans uppbördsmiin emottagas, och iudelningshafvande inrättning eller person anvisas att af statscassan undfå motsvarande belopp i penningar. Om ett medium af hvad skatten under de före en sådan bestämmelse tio sislförflulna åren efter markegångspriserna utgjort, härföre lages till grund, böra både räntegifvare och räntetagare blifva belåtne. De sist nämnd a saknade viii rättig - Den 7 Augusti. 87 heten att efter svära missväxter preja den fattiga jordbrukaren, men voro äfven befriade från förlägenhet att efter ymniga skördar kunna med någon fördel disponera den indelta spanmälen; hvarjemte de tidigare ocb ordentligare fiugo uppbära hvad dem tillkomme. Härifrån undantagas naturligtvis de frälseräntor, som till enskilda erläggas, ocb med hvilka Staten ej bar att befatta sig.
Med stöd af hvad jag i det föregide anfört, får jag föreslå, att följande hufvudsakliga bestämmelse må läggas till grund för ifrågav:de förändring. l;o. Ingen må, med undantag af de slrömrensningar, som i 112 Den 3 December e. m. K. Förordmn af d. 20 Febr. 1764 afses, byggnad eller updämning i ström eller å företaga, som kan inverka på vattenhöjden derstädes eller på andras rätt, utan förutgången pröfning af HäradsSyneRätt och fullständig undersökning af sakkunnig person, så väl öfver vattendragets förhållande vid olika vattenstånd, särdeles vid do största flödena, som den verkan å detsamma, den ifrågasatte byggnaden eller updämningen kan vålla, hvarjemte ett fast vattenmärke bör utsättas och noggrannt i SyneR.-ns utslag beskrifvas, samt i hvad förhållande till detta, så väl lägsta som högsta vattonhöjden får hållas, med skyldighet för sökanden att så inrätta och sköta sin byggnad, att dessa vattenhöjder aldrig öfverstigas. Der domaren så pröfvar, bör resultaten af ofvann:de undersökning, före frågans afgörande, underkastas granskning af Chefen för det Vägoch VattenbyggnadsDistrikt, inom hvilket vattendraget är beläget. 2:o. Då fråga väckes om ändring eller utrifning af sådane dammar som af ålder varit, eller för hvilka vattenmärke finnes utsatt, utan att det genom laga kraftvunnen dom är afgjordt, huru stora flodvatlensöppningar skola finnas, eller till hvilken höjd flodvattnet tillätes stiga, skall en likadan pröfning och undersökning, som ofvan är nämndt, företagas, vattenmärke utsättas, och i utslaget noggrannt beskrifvas den föreslagna förändringens beskaffenhet och flodvattenöppningarnes bredd och djup under vattenmärket, hvilka det åligger vattenverksägaren att för framtiden underhålla. Förändringen skall dock, jemlikt K. Förordnm af d. 20 Jan. [824, verkställas på deras bekostnad, som deraf hafva fördel, ofvanför liggande vattenverksägare, som genom föändringen befrias från bakvatten, deribland inbegripne. 3:o.
Chefen för sistnämnda batteri, bland annat, i underdånighet anhållit, dels att de derstädes anvärfvade 45 artillerister måtte förses med en ny beklädnads-persedel, nemligen ylletröjor, hvartill kostnaden för första uppsättningen beräknas lill 114 R:dr 52 sk. och årliga underhållskostnaden till 56 R:dr 52 sk. banko, och dels att ett årligt anslag af 200 R:dr samma mynt måtte Batteri-chefen medgifvas till underhåll af ständig tjenstehäst; uppgående den ifrågasatta ökade kostnaden för berörde batteri inalles till 466 R:dr 50 sk. 2 r:st årligen och 114 R:dr 52 sk. för en gång, allt banko. Sedan Krigs-kollegium, tili följd af erhållen nådig befallning, inkommit med fullständig utredning af detta ärende, har Kongl. Majit detsamma lill nådig prof - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse M 108. 99 ning förehaft, hvarvid Kongl. Maj:t funnit den, hufvudsakligen för beklädnadens underhåll, af passevolanlörerne vid Svea Artilleri-regemente och dertill hörande 14:de sexpundiga batteriet i Hernösand äskade och af Krigs-kollegium tillstyrkta förhöjning i passevolans-anslagen, lill följd af ökade pris på rnaterialier och arbetslöner, vara af behofvet oundvikligen påkallad; men då, enligt hvad Krigs-kollegium tillika i underdånighet upplyst, medels-tillgångar saknas för bestridande af de genom en sådan förhöjning uppkommande kostnader, har Kongl. Majit härmed velat framställa behofvet af de härtill erforderliga anslag, dels 6,516 R:dr 52 sk. banko eller 9,775 R:dr Riksmynt årligen för de sex batterierna, äfvensom för depét-kompanierna och tygstats-kompaniet, af Svea Artilleri-regemente, dels 466
Ståndet kom att tillintetgöra, hvad man med mycken tidsspillan disputerat och voterat om. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. för dess gemensamma tanka ville förklara, att detta stadgande om förbud mot inbjudningar till ryggande af fattadt beslut äfven bör utsträckas till Utskts inbjudningar. Gr. Horn: Jag förmodar, att den värde talaren, som nu yttrade sig, icke nog besinnat, hvartill hans förslag skulle leda. Det skulle nemi. beröfva XJtsktn all möjlighet att sammanjemnka olika beslut, som i någon liten mån kunde variera, men dock måste sammanjemnkas lill ett beslut. Jag anser derföre nödigt, att rättigheten att inbjuda Stånd att förändra sitt beslut för XJtsktn qvarstår. Hr von Hartmansdorff: Gr. Horns anmärkning är såvida riktig, som det är nödvändigt för Utskott alt föreslå sammanjemnkning i sådana ämnen, der fråga är om partiella delar af ett beslut; men då fråga är att rent af upphäfva ett beslut i en principfråga, då 2 Stånd stadnat mot 2, medför ett bifall till en inbjudning ett tillintetgörande af sjelfva hufvudsaken. Om man derföre stadgade, alt sådana inbjudningar icke heller från Utskott få äga rum rörande de hufvudsakliga beslut, som blifvit fattade uti ett ämne, så tror jag, att man kommit ändamålet något närmare; men att antaga stadgandet, sådant det nu är, befarar jag skulle medföra för mycken osäkerhet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.t Jag är af samma tanke som Gr. Horn. Jag tror icke, att det vore rådligt att fråntaga Utsktn den rättighet, de äga att söka sammanjemnka Ståndens beslut. Om följden icke blir menligare, än alt ett eller annat anslag derigenom kommer att försvinna, tror jag icke, att R. o. Ad. elier de öfriga Stånden, eller åtminsto - 368 Don aj Octoberc. nr. ne icke, att Svenska folket skall finna sig mycket lidande deraf.