Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa penningar kunna af kontoret erhållas på tvenne vägar, antingen derigenom alt kontoret realiserar sina tillgångar, d. v. s. upsäger eller försäljer sina obligationer, eller att kontoret sjelf uptager lån. Den första utvägen är i reglementet föreskrifven att den skall företagas. Vid den utvägen företer sig likväl den olägenhet att, ehuru Hypotheks-föreningarne utan tvifvel äro fullkomligt säkra, man likväl kan, genom att tvinga dessa föreningar att under en så kritisk tidepunkt som den närvartde på en gång anskaffa en så betydlig summa som 3 milbr R:dr, åstad - i 238 Den 15 Mars f. m. komma betydliga förluster för Hypotheks-föreningarne. Det är gifvet att derigenom att Hypotheks-föreningarne tvingas att på en gång skaffa sig så mycket penningar, höjas räntan inom landet, om dessa penningar skola här upplånas, eller också för att undvika ett sådant förhållande, tvingas Hypotheks-föreningarne att skaffa sig penningar från utlandet, hvilket åter skulle i närvande ögonblick blifva mycket dyrt. Man vet nemi. att Hypotheks-föreningarnes obligationer för närvande stå ganska lågt i kursen på verldsmarknaden, hvilket åter icke är en följd deraf alt dessa föreningar äro osäkra, utan af de rubbningar i hela penninge-marknaden som genom de politiska förhållanderna åstadkommits. Derföre ansågo Fullmäktige det vara för rörelsen i allmänhet fördelaktigare, om, i st. f. att intvinga Hypotheksföreningarne i dessa svårigheter, det tilläts Hypotheks-föreningarne att i män af tillgångar inlösa sina obligationer under det Iliksg:skont. anskaffade de för Staten behöfliga medel pä det sätt som Fullmäktige funno mest passande, antingen genom att realisera de obligationer Riksg:s-kont. har eller genom att verkställa uplåning. Något annat hafva Fullmäktige icke föreslagit. Fullmäktige ansågo den sednare åtgärden eller den att för Riksg:skont:s räkning uplaga lån, såsom en bättre utväg att anskaffa penningar, utan att kontoret derpå gjorde någon förlust och med mindre intrång för rörelsen i allmänhet.
När så Lamströms madam en gång omtalade, att kamrer Asp numera bodde i hufvudstaden, gjorde det ett visst intryck på Schana... Hon skyndade att göra sig i ordning, det var väl inte så svårt att få veta, hvar han bodde, numera var ju allt så märkvärdigt bekvämt, det fanns ju stora tryckta böcker, adresskalendrar, hvari man kunde läsa om sådant. Hon behöfde bara gå in i en kryddbod eller en boklåda ... det var det lättaste i världen. I en skrubb hade hon sina söndagskläder. Hon sökte upp sina hvita underkjolar, satte dem på sig alla tre, tog rena strumpor och så kängor, slätade ut skrynklorna på klädningen, hon hade fått några fula veck på den i kyrkan, där hon suttit hårdt inklämd i en bänk mellan två magra fattighusgubbar hon andades på det nedskrynklade stället och drog i det, hon ville så gärna, att allt skulle se bra ut. Ändtligen var hon färdig, med »negligén» under hattskrollan, snyggt lappade bomullsvantar och en riktigt nätt och ren stoppad lastingskappa. Och hon såg helt prydlig ut, där hon med mild och högtidlig uppsyn sakta gick gatan framåt. I Frenckellska bokhandeln fick hon veta, hvar han bodde. Det var icke långt därifrån. Regeringsgatan n:r 4 stod det i adresskalendern. Hon gick, stegen blefvo allt långsammare, och hon hade en underlig förnimmelse af att hjärtat liksom steg henne upp i halsen. Han skulle kanske icke mer kännas vid henne, så gammal och skraltig som hon var, så fattig och ringa, fastän hon hade sina allra bästa kläder. Tänk så förnäm han måste vara, efter som han kunde bo i ett så gentilt hus! Sakta gick hon på tå uppför trappan och höll sig i ledstången. Här var det. Hans namn stod vackert graveradt på mässingsplåten, detta namn, som en gång för femtio år sedan kommit hennes hjärta att klappa så ungdomligt och varmt; ack, det slog ännu, men så ängsligt, så blygt och hopplöst! Skulle hon ringa? Naturligtvis, han skulle först fråga, hvad hon ville, och så ... så ... hvad sedan? Hvad skulle därefter ske?
P i Oj I l Stat» fou au 18 * * 5a(tiflf)etS: ruärbe. Sjnfomjl. Itnbcvtccfuab tbfar vcrclfc fuirftäbcä fåfcttt ©i-oftfyattbfavc 8,000 (Sgcu <£>ufet 9b:o Guartevet 9b. 9b • 23,000 900 8 7uun(anb Staböjoub tttcb ttflfiöuaitbc obcfb utan 1,800 60 (5'it fjcvbcbcf t ©t;ffe @feppöiuarf 800 (Stt åttonbcbcf t @feppet Neptunus ont o Säftcuå brägt 1,000 @umma 26,800 10,760 — .^luavfcrutatt uppgtftreå erbtitautc tttfomfi fåfom Sebamot t 9b. 9?. ©trecttott 100 — 9b. 9b. bett Sfomutfaire tili S)ebet*<Sefccr So i fou au 18 § ^ »lilleö. 35 anco. ©ebet. t? ■c: 9t:br (T. r. Örebl t. Silfer ff. r. SDrbinarie Stanta aitaittalSspcnningar 33i'äini'iu8safgift för oo ftan St o t t's r a ca it cosa f gi ft, enligt Ägt. ®tat8 St 11 mätt Socio i Ilning: Öfter I:fta Strt. it OO ff'. ©i to ii OO ff Öfter 2:bra Strt. för Ögcitbom ÖmGctc ed) Srjenft yver ^Bcrfoncr o et) Störetfe, . Shiftsf£jcnft Öfter 3:bje Strt. Stfgtft för öa Önrtfit8 Syagt SBféit för ©eöetfctctn
Oönorduin^en klen il) ^.uAusti 1762, snAseude utvid^sd testsmentskniliet ekten stsdsnstt, nedsnnsmude lsAnum mätte enliätls köljsnkle könsndnsde lidelse: S,//. k,// -k. ?c»k. 1840 ocä 1841. 1 2 2t/ci. 2 /L/kvk. 4 26 « .^^Lsa/ö/r, ^.-o 3. ''i^ Lapitlet." §. i momentet. Xklinge-jork 3 lanket, utom den, som personer af ?re8te-8tanket unker ägtensbap körvärkvat, fastigbet i stak, som akligs personer förvärlvat, somt lösören, tillböranke aklige personer, eller 3 lanket bosatte ofrälse personer, utom krest6-8tänket, ma man gifva i testamente till bvem man vill, sb^IK eiler osb^lk." 2 momentet, Vf fastigbet i skak, utom clen, som gillies personer körvärkvat, fastigbet ä lanket, bvilben personer ok l?re8te-8tänket unker ägtensbap körvärfvat, samt lösören, tillböranke Korgare eller ofrälse personer, som i starl bo, eller personer al l?rest6-8iänket, mö man iebs testamentera mera än balken, ker bröstarfvinge lefver efter. Ilar man ej bröstarfvinge, 6a ma man alltsammans i testamente gifva. Vilja barn oeb inlänksba arfvingar till sig lösa bus, tomt, gark eller jork; stumle clet kem fritt inom natt oeb är.
Uti Banko-utskottets vid 1828 —1830 årens riksdag uti memorialet NY) 17 afgifna redogörelse för sistnämnde omkostnader hade den åsigt blifvit yttrad, alt af berörde omkostnader ”rätteligen borde restitueras så mycket, som Myntet hade fått vidkännas, i fall den fria myntningen utaf hela, tredjedels och sjettedels riksdaler under tiden hade skolat i vanlig ordning fortgå”; af hvilket yttrande vill synas, som skulle Banken hafva godtgjort myntverket hela det belopp, som borde sistnämnde verk tillkomma i och för utmynlningen af 4 och 2 skillingsstycken. För denna mening syntes stöd äfven kunna bernias dels deraf, alt någon fordran hos Banken icke vore uti myntverkets räkenskaper balanserad, och dels deraf, att då, vid 1828—1830 årens riksdag, myntverket af Banken undiick förskott i så väl kontant som aflyst koppar, fråga ej uppstått, att Banken borde godtgöra någon skuld till myntverket, härledande sig från myntningen under åren 1810—1815. Någon ytterligare ersättning för kostuaderne vid sistnämnde myntning syntes för öfrigt desto mindre kunna ifrågakomma, som den för fordrings-anspråks anmälande i allmänhet gällande föreskrift, angående tio års pi seskriptionstid, jern väl på nu förevarande fall vore tillämplig.
Detta säger mig dock, att om vår östra granne antager ett nytt och förbättradt vapen, men vi envisas att förblifva vid vårt gamla; så få vi stryk. Sunda förnuftet säger mig, att då olikheten är så stor, att det ena fartyget blir tvunget ligga stilla, under det andra går fram; så kommer det förra för sent: Om vår stora flotta har motvind, får den ligga och se på, att den Ryska ångbåtsflottan, med sin massa af transportfartyg i släptåg, går förbi. Jag ber Utsk. besinna delta och jemväl fästa uppmärksamheten på behofvet att göra slut på den jalousie emellan stora och lilla flottorna, sorn alltför länge ägt rum och slutligen gått så långt, att den ena försvunnit för den andra, Frih. Lagerbjelke: Det lärer ej kunna fordras, att jag lika vidlyftigt skall upptaga de anmärkningar, man gjort emot mitt anförande, som dessa blifvit utförda. Jag skall blott i korthet besvara dem. Gr. Posse har uppmanat mig att bestämma, huru många ångfartyg vi behöfva för flottan. Sådant beror lill väsendtlig del på ångfartygens storlek och beskaffenhet, Ett kan bogsera 20 till 24 kanonjollar; ett annat endast 8 lill ro. Vi äga 2!ne ångfartyg, dertill machinerna blifva färdiga, den hos Hr Owen i Juli, och den från Motala ungefär vid samma tid. K. M. har derjemte äskat anslag till ytterligare 2:ne. Med dessa fyra skulle jag för min del anse oss för närvarande hafva nog. Det finnes vid tillfälle af krig Sådant skulle öka privatas företag i denna väg och åstadkomma stor besparing för Kronan, som derigenom undsluppe ångfartygens underhåll, då de vore overksamma, hvilket alltid är dyrt och företer särdeles svårigheter att hindra machineriet från förrostning. Om man således börjar med de fyra nu föreslagna och ökar deras antal i mån af penningetillgångar, tror jag, att man gör klokast. Jag bestrider visserligen ej ångfartygens nytta; men, använda såsom krigsfartyg, äro de alltför dyra i förhållande tijl den effect, de kunna åstadkomma.
I afseende derå trodde Herr Landt-Marskalken sig likväl höra erinra Ridderskapet och Adeln, alt Kongl. Majit, under Riksdagens lopp, uti en annan Nådig Skrifvelse framställt Hess önskan, att 47 §• 1 Riddarhus-Ordningen, angående val af Ridderskapets och Adelns Revisorer öfver StatsBancooch Riksgälds-Verken, mätte hringas till lika lydelse med stadgandet i 68 §. i Riksdags-Ordningen, samt att Ridderskapet och Adeln i underdånighet svarat, det Ridderskapet och Adeln, sorn äfven ansett en sådan likstämmighet höra äga rum, uti 45 §. af den nya Riddarhus-Ordningen föreslagit en sådan redaction, som med 68 §, i Riksdags-Ordningen fullkomligen öfverensstämde; hvilken Redaction skulle Kongl, Majlis Nådiga pröfning och sanction underställas, samt äfven sedermera verkligen blifvit af Ridderskapet och Adeln, då den njut RiddarhusOrdningen i underdånighet öfverleronades, hos Kongl. Majit i underdånighet anmäld, och af Kongl, Majit jemväl i Nåder gillad. Om nu Ridderskapet och Adeln, på sätt Riddarhusutskott föreslagit, hos Kongl, Majit i underdånighet anhöll, att den nu varande RiddarhusOrdningen måtte i allo fortfara alt vara gällande, skulle derigenom äfven den nya Redactionen af 45 §- upphöra, samt Ridderskapets och Adelns, i afseende derå, förut fatta - Den 21 December /. m. 247 de, i underdånighet anmälte och af Kongl. Maj:t i Nåder sanctionerade, beslut om intet' göras. Om deremot Herr Rosenblads förslag tillika med det af Grefve von Schwerin dervid gjorde tillägg af Ridderskapet och Adeln antoges, ansåg Herr Landt-Marskalken, för dess del, att enahanda hufvudsakliga ändamål, som Riddarhus-Utskottet åsyftat, eller Kongl.
Grefve Posse: Såsom sjelf Ordförande i ett Utskott kan jag upplysa, alt då någon Ledamot begärt ledighet, har sådant Den 7 Augusti f. m. alltid skett hos Ordföranden, som beviljat ledigheten, och endast anmält förhållandet till Utkottets Protocoll. Hvad Ordföranden, beträffar, tror jag lika med Herr Tham och Herr Riben, att någon serskild föreskrift ej behöfves, men skulle dock ett sådant behof vara förhanden, så anser jag den böra blifva i enlighet med hvad som alltid varit praxis, nemligen att ledigheten bör begäras hos LandtMarskalken. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag vet ej, huru nu pracliceras, men jag har sjelf ofta varit Ordförande i Utskott, och då aldrig hört omtalas, att Utskottet beviljat permission, utan Ledamöterne hafva alltid vanligtvis anmält sig hos Ordföranden; annars skulle stora svårigheter, ja omöjligheter inträffa, om man efter ett ofta otacksamt besvär icke skulle kunna erhålla ledighet, utan att återlemna polletten. Jag instämmer således deruti, att permission må, såsom hitintills öfligt varit, bero på Ordföranden, och hvad Ordföranden sjelf beträffar, af LandtMarskalken. Friherre Cederström: Den omtalte bristen i Redactionen af 2:dra Mom. skulle kunna bäst häfvas, i händelse det stadgades, att LandtMarskalk och icke Ordförande skulle bevilja permissionen, i hvilket fall §, kunde erhålla följande lydelse: Ledighet ända till tre veckor må LandtMarskalken kun - 1 Den 7 Augusti f. m. va bevilja &c. Jag anser lämpligare, att en sådan anhållan göres hos LandtMarskalken, än hos Ordföranden. Herr Cederschjöld: Jag har endast begärt ordet, för att göra närmare reda för mitt förra yttrande. Jag får nemligen påminna, alt, enligt 79 §. Riksdagsordningen, den, sorn vill erhålla ledighet, skall göra anmälan derom i Utskottet. Inom ConstitutionsUtskottet har också alltid, då någon Ledamot begärt ledighet, Ordföranden inhemtat Utskottets tanka derom. Herr Crusenstolpe:
I^änrie, Kammarherre, Oaxi» raine. 99. — Wrangel, Orrö keinliolö, Ofwersie - Dieu kenanr. rov. — Stackelberg, /eäolpn, Ofwersie, R. S. O. IO2. — Lunge, karren, CanHli-Rad./) 104. >— Leeklriis, Loriitr DuelviZ, HofeMarstalk. «) Ledamot ut! k-mco-Utstottet. Led. uti Hemliga Ulff. t) Led. uti Orconomis - Utst. samt sedermera uti kancsUtst. efter Friherre van Dngern. ^/) Led, uti Bewillnings-Utst. e) Led. uti Hemliga Utst. /) Led. uti Lag-Ulff. §) Led. uti Oeconomis-Utst. efter Grefwe von Dermansson. ro;. Grefwe sf IlxAlgz > Fullm ägtig Herr minni?, jod^n b'kLäric, (Zinera! -kVlsjor, R. S. o. 106. -— Lrrämle!-, kieUric 6snrx, Lonrre-.^miisl, Landshöfduige, Srarhällare, 6. Sk. K. S. O. r^7- — kiiin^s^orr, i^Umrirs, En af RiketsHerrar, R. och 6 af K. M. O. It>8. H^au k, Lric, En af Rikets Herrar, R. och c. as K. M. O. Friherrar. i. friherre OxsnKfern» k>?
Då ämnet blifvit så vidlyftigt debatteradt, inskränker jag mig i afseende derå att till alla delar förena mig med H. Ex. Hr Gr. Posse och Hr Presidenten Skogman uti deras i denna fråga afgifna yttranden, och vill endast besvara några anmärkntr af Frih. Boye och Hr Lefren, som ej förut blifvit upptagna. Jag måste dock förutskicka den anmärkn., att ehuru Hr General Lefre'n förebrått lörfäktarne af det friare systemet, alt de endast slödde sig på nakna theorier, har jag funnit, att H1' Generalen sjelf å sin sida hufvudsakligast framkommmit med theorier, med hvilka han velat vederlägga det fria systemet, men icke framställt några facta. Frih. Boye har sagt, att man gick för långt i cosmopolitism, om man tog brödet från egna närings-idkarne och gaf det åt utländningen. Deruti instämmer jag visserligen med Hr Frihrn, alt man verkligen gick för långt, om följden af det friare systemet skulle blifva sådan; men för min del tror jag icke något sådant skall inträffa, tvertom skall motsatsen deraf blifva en följd. Jag tror , alt genom antagandet af ett friare systeme ökar man tillfällena för den inhemska närings-idkaren och fabrikanten att få afsättning för sina varor, dä deremot ett prohibitiv-systeme i handel är gynnande för lurendrejaren och uppmuntrande dertill; ty man vågar gerna 100 rtdr, när man kan vinna 2 k 3oo, roen jag skulle ej tro, att man, för att vinna i5 r:dr, skulle våga ioo r:dr. Om man t. ex. betraktar klädes-produclionen hos oss, så finner man att samtliga våra klädesfabriker för hvarje lootdetal af Sveriges innevånare endast lemna en tillverkning af 24 alnar kläde; men hvar och en torde lätteligen inse, att 100 personer ej kunna vara klädde af 24 alnar kläde, och då de icke destoinindre äro klädde, bevisar detta, att högst betydliga qvanlileter kläde lurendrejas, ty annars skulle större delen al nationen icke hafva något alt kläda sig med.
Räkenskaperne för sistnämnde år hafva vid nu öfverståndne Revisionsförrättning icke undergått granskning, enär, efter hvad FångStyrelsen anmält, genom 2:ne Räkenskapsförares vid Norrköpings Corrections-Inrättning inom kort tid inträffade död, och deraf uppkommet afbrott i de derstädes förde redogörelser för år 1828, hinder mött för samma års Hufvudboks fullbordande, så tidigt, att den för gransknings undergående af Rikets Ständers Revisorer kunnat aflemnns. Enligt de meddelade Räkenskaperne, vid hvilka någon anmärkning icke förekommit, har tillståndet med de serskilde Fonderne visat sig vara: '9 ( 1-46 ) För Corrections-Inrädlningarnc i Landsorterne 1828 års sednare hälft. Debet. ■ Enligt HufvudBoken 9,440: 44* n* Balance till år 189.6. Credit. Balance från den 3o Junii 1825, då FångSlyrelsen emottog förvaltningen af desse medel. Tillgångar och fordringar: Kongl. StatsContoiret 12,000. — Norrköpings d:o 35,913: 36. — Kongl. Corrections-Inmtlningen å Långholmen sednare hälften 1828. Debet. Styrelsen öfver Fängelser och Arbete-Inrättningar i Riket är 1826. Debet. Utgifter. Underhållssamt andre Omkostnader . 39,609: 39. 7. Arrende till Stockholms Allmänna Barnhus Remisslage Levererad Centonal Afkortning Bevillnings-Afdrag Persedel-Redogörelsen .. Contoirs-Oinkostnader Frimurare-Barnhuset .. Balance till år 1827. Balanee från år 1825, tillgångar, enligt redogörelse för Corrections-Inrättningen å Långholmen, 159,476: 29. 5. D:o D:o i Landsorterna, 62,028: 29.10..., ,nv, ~ —■ xll)OUo» ii* o* Inkomster.
Marin-metall, eller annan komposition, i form af bleck eller spik, till förhydning af fartyg Messing: oarbetad, Latun och Trådband inbegripne 1 skepp.stäp. v. 1 skepp. stäp. v. 1 33 16 16 1 arbetad, alla slag, gjuten, smidd eller pressad, oäkta Lahn derunder inbegripen : utan beläggning med annan metall . 1 skålp. 16 3 förgyld 1 skålp. — 36 2 andra slag 1 skålp. — 24 200 Anm. Gördelmakare-arbeten, deri Tenn eller Zink ingå, förtullas såsom Messing, arbetad. Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under Spanmål eller hänföras till Medlcinalier 1 skålp. _ 6 Manna, hänföres under Apolheksvaror. Manufaktur-varor, ej specificerade; se Slöjdvaror. Marin-metall; se Metaller, sammansatta. Markasit; so Wismut. Marle; se Brodérduk. Marmor; se Sten, ej specificerad, arbetad. Mastix, tullbehandlas lika med Gummi. Mattor, bast-; se Bastmattor. golf-, af ull; se Väfnader, ylle-. af andra ämnen, lackerade eller fernissade; se Väfnader, gräs-; se Gräsmattor. Mercurius; se Qvicksilfver. Merinos; se Väfnader, ylle-. Messing; se Metaller, sammansatta. Messingstråd; se Tråd. Mikroskop; se Instrumenter, Optiska. Mineralier för Naluraliesamlingar; tullfria, såsom Malmstuffer. Mjöl af Spanmål; se Spanmål. Modeller; se Tulltaxe-underrättelserna §. 13. Moll; se Väfnader, bomulls-. Morinos; se Väfnader, ylle-. Mos, Enbärsoch Flädersamt Mullbärssaft, hänföres under Apotheksvaror. 20 Förslag lill Tull-Taxa. Tull värde. Qvantitet för Tuttberäkn. Inf. Tull. Banko. li:dr 1 sk. 24 r. Munlack 1 skålp.
Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, som, vid förslagets granskning, funnit detsamma afse, dels att sänka sjön Tysslingcns vattenhöjd och dels att genom öppnande af en större aflopps-kanal samt uppläggning at jordvallar längs efter dess sidor reglera och beherrska de betydliga flöden, som ega rum i Svartån, har uti det underdåniga generalförslaget yttrat den åsigt, att detta arbete måste verkställas med största omsorg och noggrannhet, om anläggningen skall kunna ega framtida bestånd. Som likväl en del utgifter vore i förslaget högt beräknade, har Styrelsen ansett sig icke böra för arbetets utförande anteckna högre lånebelopp, än 100,000 R:dr. För utförande af detta företag, hvaraf 2,373 tunnland jord skulle i mer eller mindre mån hafva fördel, hafva intressenterne bildat ett bolag, hvilket, under förutsättning att amorteringslån af Rikets Ständer komme att beviljas, beslutat att, i enlighet med förenämnda förslag, verkställa arbetet; och hafva uti särskilda motioner inom Preste-Ståndet Kontraktsprosten Tegnér (Motion N:o 18) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen A, W. Uhr (Motion N:o 24) föreslagit, att Rikets Ständer måtte såsom lån på billiga vilkor anvisa 150,000 R:dr att utgå till det bolag, som bildat sig för berörda sjösäknings utförande. Då genom ifrågavarande arbete betydlig jordförbättring skulle vinnas, samt företaget således synes vara förtjent att af Staten erhålla understöd, får Utskottet, som dock anser, att ett sådant understöd bör inskränkas till det af Vägoch Vattenhyggnads-Styrelsen föreslagna belopp, hemställa: 47:o. att Rikets Ständer för sänkning af sjön Tysslingen och Svartån i Örebro län måtte bevilja det för detta arbetes utförande bildade bolag ett lån af Etthundratusen Riksdaler, under de vilkor, som angående andra dylika statsbidrag varda vid denna riksdag stadgade.
Då Ridderskapet och Adeln nyss biföll Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o i5, tillstår jag, att jag icke visste, att Betänkandet var af den vigt, eller rättare sagt, alt det handlade om den motion af Grefve Gyllenborg, 10* 148 Den 3 April. hvarom jag nu inhämtat kännedom, och hvilken motion så nära rörer beskattningsrätten samt står i sammanhang med en af mig väckt motion om sockenstämmor. Jag får således alldeles förena mig i den reservation Grefve Hamilton bifogat Betänkandet och gör det så mycket heldre, sorn jag anser all myndigheternes inblandning i beskaltningsfrågor vara stridande mot grundlagen, och tror alt deras afgörande endast genom Rikets Ständer, såsom utgörande de skattskyldiges enda lagliga deputerade, är en af vår frihets förnämsta grundvalar. Friherre WrangelHenning: Äfven jag får reservera mig emot Ridderskapets och Adelns omförmälte beslut. Företogs till pröfning LagUtskottets den 20 sistlidne Januari under N:o 34 afgifne, samt den i6 sistlidne Mars e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om granskning af alla de lagförändringar, som utan Rikets Ständers samtycke blifvit gjorde, i synnerhet emellan åren 1786 och 180c). Herr Cederschjöld j Pehr Gustaf uppläste följande: Vid Höglofl. Lag-Utskottets under öfverläggning uu förevarande Betänkande N:o I Den 3 April. »49 34» anhåller jag att få göra följande anmärkningar. Utskottet börjar med att låtsa icke förstå hvarom fråga egentligen vore, utan säger: att Motionären_, som yrkat granskning af alla Lag-för ändringar hvilka emellan i'j86 och 180g blifvit gjorde utan Rikseu$ Ständers bifall, har hvarken antydt ändamålet j hvartill granskningen skulle syfta j eller ens bestämt sin mening ined uttrycket Lag för ändringar. Hvad först ordet Lagförändringar beträffar, så har jag dermed menat just det, som jag förmodar att ordet egentligen uttrycker, nemi. förändringar af lagen.
Stadgan om Skiftesverket i Riket den 4 Maj 1827; SlalsUtskotlel Frih. Hermelins, Carl Alfons, motion ang:de anslag af Statsmedel till bildande af en lånefond för jordbrukets och dess binäringars understödjande; Bevillningsutskottet Hr von Mentzers, Carl Fredrik, motion om införseltull å spannmål m. m. Sedan Hr Brakels, Mauritz, och Hr Edelsvärds, Adolf Wilhelm, den 9 dennes mundtligen afgifne motioner numera blifvit till samma dags prot. skriftligen aflemnade, föredrogos desamme; och remitterades till Allm. Besv.- och Ekou.Utskit. Hr Brakels ena 140 Den 1 2 November. motion, att R. 8t. måtte hos K. M. i underd. anhålla om aflåtande af nådig Prop. ang:de ett nytt hofstalls upbyggande, äfvensom den af Hr Edelsvärd väckte motionen; hvaremot Hr Brakels andra motion om omedelbart val af B. o. Ad:s Elektorer begärdes och lades på bordet. Frih. Leijonhufvud. Sten: Inför RiddarhusUtsk:t har i dag företetts en fullmakt, skrifven af en ättemän utaf adliga ätten N:o 1,634 Hederäkjöld; men då inga underrättelser till RiddarhusDirekt. inkommit, huruvida hufvudrnannen är död eller på annat sätt har förlorat säte och stämma på Riddarhuset, har RiddarhusUtsk:t ej ansett sig böra utlemna pollet på grund af denna fullmakt. Jag får således hos R. o. Ad anmäla förhållandet, på det att Ståndet måtte pröfva, huruvida fullmakten skall godkännas eller icke. Uplysningsvis vill jag meddela, att man ej på åtminstone 25 år haft någon underrättelse om hufvudrnannen. Jag får således hos Hr Gr. och Landtm, hemställa, att prop. måtte framställas till Ståndet, huruvida den ifrågv:de fullmakten skall godkännas och således pollet till densammas innehafvare får utlemnas.