Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som våra egentliga egna eller Svenska produeter merendels äro tunga och vclumineusa, samt således icke lätt eller med stor förmon kunna olofligen inpractiseras, bör derå läggas så hög tull, att deras införande icke skadar eller undergräfver vår egen produetion. 4) För att skydda och upprätthålla alla sådane inhemska Manufacturer, som bero af våra egna alster, eller kunna upprätthållas utan konstlade biträden, bör vid Införsel tullens stadgande noga öfvervägas, hvad tillverkningen hos oss nödvändigt skall kosta mer, än hos den Nation från hvilken införseln af samma artiklar är tillåten, och tullen på varorna derefter bestämmas så att våra egna fabrikanter kunna genom förnuftiga anstalter vid sina företag, täfla med .ntländningen, 5) Hvad åter angår införsel af sådane till bruk och nyttjande lofgifne, utländska varor, som hos oss, antingen alldeles icke, eller också Icke utan förlust eller allmänna uppoffringar, och konstlade hjelpmedel, kunna alstra och tillverkas, bör tullen derå göras-så lindrig, att Lu_ rendreijaren icke kan täfla med den redeliga Köpmannen, eller Tullförsnillare!! finna sin ut - Den 3 Martil, 555 rakning förenad med den fara oloflig införsel niedförcr. 6) Nationens vinst består deruti, att alla varor,som införas, erhållas till bästa pris, och med andra dermed förknippade vilkor, som befrämja dess allmänna fördel,- derföre oell då det icke ar nödvändigt, att utländska varor skola få införas från alla Nationer utan undantag, torde Rikets Ständer hos Hans Maj:t Konungen un* derdanigst böra anhålla, det Honom täcktes, i enlighet med de af Ständerne föreslagne grunder, erbjuda fri införsel af tillåtne varor till den elier dc Nationer, som deremot ville lemna Sverige reciproka fördelar.
Ehuru jag ej kunde reparera liela huset på en gång, kunde det dock ske lill en del, och inom en viss tid kunde det blifva till fullo repareradt, hvarigenom det blef både nyttigare och beqvämligare, Jag får förklara mig emot allt hvad, som här blifvit gjordt för att realisera. Jag skulle ej vara emot. en myntbestämning, om ett grundlagsbud, och icke en Civil-lag, gåfve den helgd. Sådant kan ske vid en blifvande Riksdag. Banken kunde annars emedlertid blifva sköflad. Jag anhåller, alt följande ord måtte få inflyta i Protocollet: att jag reserverat mig emot grunderne för myntbestäniningen. Fortsattes pröfningen af Statsoch BancoUtskottens den 12 sistlidne September under N.’o 14 afgifne, och den 21 i samma månad f. m. på bordel lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under Nlis • r, 2, 3, 4 och 5 förut meddeldte Betänkanden, angående, N:o 1: bestämmandet af BancoSedelns silfvervärde; N:o 2: nödige ansedde provisoriske åtgärder, innan silfver-utvexlingen kan företagas; N:o 3: Bankens förhållande till Staten, jemte hufvudgrunden för dess Lånerörelse; N:o 4: nödvändigheten af en förbättrad Lagstiftning för Banken; och N:o 5; någre lämpeliga an - Den 19 Oetober f. ra, 9 sedda stadgande» för framtiden, i afseende på så väl forsta enheten, sorn underafdelningarne af det metalliska myntet i silfver, 10 Punkten. 2, J, rj och 5 Momenterne.
Och då de Regementer, hvilka till CanalArbetet komma att beordras, i synnerhet Wermelands och WestgöthaDahls Rege; Den 9 Maji. menfen, behöfva minsten månad för att inträffa vid CanalLinien ; så hemställer jag , huru det är möjHgt, att med någon utsigt af framgång verkställa ett så stort företag, då tiden genom uppskof förhalas Om vi så gå tillväga, skola utgifterne mycket öfverstiga Förslaget och de samma nästan blifva oberäkneliga. Jag hemställer, om det är enligt med företagets beskaffenhet, och om det icke vöre ett inbrott uti 1815 års Riksens Ständers Beslut, att på sådant sätt hejda ett arbete. Då tvenne Riksstånd redan bifallit Betänkandet, då Konungen såsom Kronprins under hela sex åren med sitt hägn och synnerliga uppmärksamhet följt detta företag , och då kan hända Ordres redan äro af General Adjutanten utfärdade om Trouppernes marche, så hemställer jag, om det skulle vara Rid itrskapet och Adeln värdigt, att, under det Ridderskapet och Adeln går att frambära deras gärd af vördnad och tillgifvenhet för vår nya Konung, tillika anhålla hos honom att hejda det Arbete, hvilket han såsom Kronprins så mycket befrämjat. Grefve Anckarsvärd: Det fornundrar mig högeligen att höra af Grefve von Platen, att Utskotten ännu icke afgjort den v:gtiga frågan, om Götha CanalByggnad skall längre fortfara att ske på Statens bekostnad. Då Kongl. Majtfs till Riksens Ständer afgifne Nådiga Proposition i detta ämne blifvit remitterad till Utskotten, och de Anmärkningar, som i Riks? Mandén
På grund af gjorda anmärkningar återremitterades Lagsamt Allmänna Besvärs» och Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 26, i anledning af vackt fråga om upphörande, i vissa fall, af den genom Kongl. Reglementet den 12 Februarii 18x7 bestämda Utsöknings Provision och Öfverränta för Sluldsed»ar, som pantsättas i Manufactur Disconten, S. D. Vid förnyad föredragning bifölloS Banco-Utskotteis Memorial; N;o 38, angående en serskild gratification, för den förflutna tiden, till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs LaneContoir j N:o 5g, i anledning afHerr J.P. Hembergs Motion, rörande eftergift af Intecknings-säkerheten för återstoden af det Banco-Lån, som vid 1812 års Riksdag beviljades Uddevalla Stad för dess afbrända Publika bygg - Prot. Utdrag den 7 Maji 1829. 2 g naders istindsättande, lill ett belopp af 25,000 Riksdaler; N;o 4o, angående afskrifning under vis. sa vilkor af ett till Directeuren G. Stephens år 1818 utgifvet odlingslån j och N;o 41 j i anledning af Revisions-Berättelsen år 1827, angående afskrifning af ett till Bonden Anders Andersson Dahlin, på Åttingsberg af Elfsborgs Län utgifvet odlingslån. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie. Utskottens Betänkanden : N:o 8 3, i anledning af väckt fråga örn åtgärders vidtagande mot oloflig Landthandel i Norrland i N:o 24, om öfverseende och granskning af nu gällande Författningar, angående Laxfisket i Riket; och N:o q5, i anledning af väckta frågor om ändringar i 26 Cap. ByggningaBalken, angående skyldigheten att deltaga i allmänna Byggnaders uppförande och underhållande. 5o Prot.
Se vi till följderna, så finna vi, att i det förra landet alla vägar — såväl de större som de mindre — pulsådrorna såväl sorn artererna — alla lika behöfliga för det allmänna bästa, liksom hvarje kroppens blodkärl är det för lifskraftens tillvaro — underhållas nära på lika bra; då deremot i det sednare landet mesta om - Den 29 November f. m. 481 omsorgen blifvit egnad åt de större, för politiska och merkantila förhållanden nödige stråkvägarne; ja det var till och med en tid, då de inkomster, hvilka Staten indrog för. kommunikationernas uphjelpande och underhåll, liksom postverkets inkomster, betraktades såsom en Statens monopoliserade inkomstkälla, ehuru begreppen om dessa begge samhällenas nödvändiga rörelsemedel borde helt annorlunda upfattas och förstås. Härom yttra sig mycket talande: Mr Culloch i sin Statistical account of the British Empire; Civillngeniören Sir Henry Parnell i sina arbeten om kommunikationsmedlen samt Professor Dawid Low i den värderika boken »on landed property aud the economy of Estates». Här i Sverige har det blifvit en stor nationalförlust äfven, att Staten icke rätt utöfvat sin kontrollerande och ordnande myndighet öfver kommunikationsväfnadens bringande i helgjutet system. Huru ofta hafva icke vägar, blott för enskilda, ortliga och obetydliga intressen, planlöst för det allmänna blifvit rödjade.
Så blef det tid att gå. ”Nu får jag väl aldrig komma hit mer?” Bekännelsen låg i tonen, icke i orden. ”Jo, om du vill lofva mig på heder och samvete att inte oftare lägga dig hos min man, i min egen sängkammare och midt för mina ögon.” Samma ton som när hon läste predikan, bred, tydlig, en anstrykning af högtidlighet, och så besynnerligt färglös, hur högt hon än talade. ”Men hvad är det du säger? Jag tror du är inte klok!” Åter fräck indignation och hårdnackad förnekelse. Och så togo de farväl. Mannen följde henne endast ut i förstugan, under hustruns ögon. Pigan skulle ledsaga fru Hult till Hörby. När de gått ett litet stycke stannade fru Hult och skrek eller stönade till ett par gånger, öfvergifvet och besinningslöst. ”Nu får jag aldrig komma dit mer!” ”Gud bevars, skrik inte så, folk kan höra’t.” ”Åh den menniskan, hon tar lifvet af mig.”165 Om måndagen gick Marie som i ett slags bedöfning. Ältade endast en fix idé; hon skulle hänga sig. Hade gått upp på vinden en gång för att göra en snara, blef störd af pigan och måste afbryta förberedelserna. Gick sedan dit för att fullborda sitt uppsåt, fumlade just för att få snaran om då pigan kom. Pigan rusade fram för att slita repet undan ur hennes händer, hon gaf till ett skri och föll sanslös till golfvet. Mannen kom till och de måste bära henne ned i säng. När hon kom till sans igen brast hon i ett häftigt gråt. Mannen låg på knä vid hennes säng. ”Förlåt mig, Marie, förlåt mig! – Hon hörde icke hvad han sade, gret endast hejdlöst, men pigan talade sedan om att hon hört det ut i andra rummet, – när det inte kommit svar hade han förargad tillagt: ”och kan du inte förlåta mig, så får du göra hvilket du vill.” Marie berättade om allt detta flytande och redigt, utan att stappla på ett ord. Det kostade synbarligen icke den ringaste ansträngning eller sjelföfvervinnelse för detta vulgära sinne att breda ut detaljer och allt för främmande blickar.
I hvad nion obligationerne kunna blifva begärlige, derom vill Utskottet icke fälla något afgörande omdöme. Den ränta af 2 procent, som erbjudes, är likväl så låg, att den synes icke kunna framlocka insättningar i lånet af andra än större och betydligare Capital; ty när räntan för en hel månad å 100 R:dr icke uppgår till mera än 8 sk., är föga troligt, att någon för en så ringa och obetydlig räntevinst skulle underkasta sig besväret, som obligationens förskaffande och förvexling måste medföra.. Slutligen har Utskottet ansett sig böra i förbigående upplysningsvis anmärka, att räntebesparingen till en början synes icke kunna blifva så betydlig, sorn den uti förslaget beräknade. För gifvet lärer val få antagas, att den erforderliga summan måste i det närmaste vara upplånad och i beredskap, innan någre lån-capital lill återgäldande uppsägas; i hvilket fall ränta måste godtgöras, ej allenast å de summor, hvilka successive inflyta, under det inlösningsfontlen skall samlas och hopbringas, utan ock ganska 8 Stats-XJtskottets Fur slag Nja 193, Bestämdt ränta erläggas under uppsägningstiden af 3:ue månader, hvartill jemväl hommer ränteförlusten å reserv-fonden. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit; och då ifrågavaran-< cle lånomsättningsförslag icke han., i Utskottets tanka, erbjuda några sahra och tillförlitliga garantier för framgången; men deremot ett missljckadt försök skulle för Riksgälds-Contorets credit medfara äfventyrliga påföljder, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall å motionen.
Banco-sedlar skulle utan fara kunna antagas i uppbörden inom gränserprovinserne; men derest detta förslag skulle möta hinder, yttras den förmodan , att Regeringen, i fall underdånig hemställan af Ståndet derom gjordes, skulle finna lämpligt, vid Kandshöfdinge-Sätet, i hvarje af desse landskap, låta inrätta ett Vexel-Contoir, der allmogen utan vidlyftig omgång och utan fruktan för prejeri kunde fa bortbyta sine innehafvande Norrske sedlar eller mynt emot Svenska penningar. Banco.TJiskolteis Betänkanden. Vid behandlingen af detta ämne har det ej undfallit Banco-Utskottet, att de anstalter, sorn uti Motionen äro föreslagne, hvarken kunde blifva beroende af någon Banco-Styrelsens åtgärd, eller på Banco-Verket egentligen komma att ega något inflytande; men d", enligt Remissen, Banco-Utskottets utlåtande ofver den väckte frågan blifvit äskad-t, finner Utskottet sig brira till Rikets Ständer yttra den öfvertygelse, att i fall Norrska penningar i Sverige och Svenska i Norrige, finge inom gränse-provinserne antingen i Kronans uppbörd emoitagas, eller ock ett visst Cours - förhållande .bestämdes, hvarefter de sinsemellan kunde utbytas, en sådan tillåtelse visserligen skulle i allmänhet förmånligt verka på handelns friskare lif, närma Sveriges och Norriges innebyggare till hvarandra, och fastare knyta vänskapsbandet Nationerne emellan. Med afseende hvarå, Utskottet får till Rikets Ständers närmare bepröfvande öfverlemna, huruvida det icke vore lämpligt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t gjorde underdånig' framställning i detta ämne, med anhållan, att Kongl. Maj:t i nåder täcktes vidtaga sådane anstalter, hvarigenom de åsyftade nyttiga ändamålen, så vidt ske kan, måtte i denna del blifva befrämjade. Banco-Utskottets härom yttrade tanka underställes vördsamt de Resp. Ståndens vidare pröfning och upplysta godtfinnande. En Uedamots särskilde tankar bifogas, enligt derom gjordt förbehåll.
Under läsningen af Fullmäktiges protokoll i ämnet, har det icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att Fullmäktiges pluralitet, vid behandlingen af detta ärende, lemnat å sido föreskriften i Bankoreglementets 63 §, innefattande, att, i händelse något skulle eftersättas, hvarå Under-styrelsen ej genast kan förskaffa rättelse, Fullmäktige skola, efter härom gjord anmälan, anbefalla innehållning af den eller de personers lön, som till försummelsen äro vållande, intilldess det eflerliggande arbetet blifvit behörigen fullgjordt; men som, efter hvad hos Utskottet är vordet anmäldt, det eftersatto arbetet redan blifvit verksteldt, samt för den, i och för detsamma af Banken utgifne ersättning, af Fullmäktige godkänd säkerhet är ställd; så anser Utskottet hvad sålunda a oför dt blifvit; icke föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida § 16. (Banko-Fullmäktiges Ber. § 29). Angående det i Af Fullmäktiges Berättelse inhemtas, att i Bankens förråd ännu Ugakförrådnlaf finnes ett belopp af tillsammans 240,300 R:dr i nya sedlar å 14 sedlar å linch ocf, jq sk. kopparmynt; i anledning hvaraf, och då Rikets Ständer, 10 Smynt'.Par vid sistförllutne Riksdag, föreskrifvit att de sedlar ä nämnde valörer, som vid 1849 års slut tilläfventyrs icke blifvit från Banken utgifne, skulle förstöras, Utskottet väl ansett, att Fullmäktige bordt förständigas om verkställighet af Rikets Stäuders. i omförmälda afseende fattade, beslut; men enär angående berörde sedlars utgifning i rörelsen motion blifvit väckt och till Utskottets behandling hänvisad; så finner Utskottet sig vara förhindradt att i detta fall meddela något förordnande intilldess Rikets Ständer beslutat öfver det yttrande, Utskottet, i anledning af omförraälde motion kommer, att afgifva.
Den, som till kontraproposition i bufvudsakliga voteringen, angående införselstullen å hällar, lod och lödjor, antager Ridderskapets och Adelns Bevitlnings-Ulslwllels Memorial j N:o 23. 13 samt Preste-ståndlets beslut, alt för dessa artiklar bibehålla nu gällande indelning och tullbestämmelser, nemligen: Hällar öfver li tunis tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket — ^ r:(^r ^4 s^-s införsels-tull. Hällar af 1} tums tjocklek och derunder lill och med 1 tum, lod och lödjor lill vigter af 1 skepp:ds vigt och derunder till och med { skepp:d — {Vtt pCI^ r:^r införsels-tull, röstar Ju; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition Borgareståndets beslut, att u ”hällar, lod och lödjor” under denna rubrik bestämma 2 r:drs införselstull per skeppund stäp. vigt; och b) i hufvudsaken: 181:o Den, som vill, alt ”hällar, lod och lödjor”, ulan åtskilnad för större eller mindre dimensioner, sammanföras under en rubrik och åsättas 4 r:drs införselstull per skeppund stäp. vigt; röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages: (Irsta allernat.) Ridder skåpets och Adelns samt P reste-ståndets beslut. Borgare-ståndets beslut. På sätt Utskottet föreslagit hafva Borgareoch Bonde-stånden beslutat, att den nu i taxan upptagne rubrik ”kasserade kanoner, bomber, mörsare och kulor” skulle ur texten ulga och hänvisas till lika tullbehandling med jernskrot; att vid rubriken ”allt annat gjutet arbete, ej specificeradt” skulle tilläggas orden ”derunder äfven inbegripet måladt eller lackeradt”; och att införselstullen å ankare skulle nedsättas från 6 till 5 r:dr skeppundet stäp. vigt.
Beredningen ännu icke yttrat sig, och derå 1.887,61 1 R:dr 31 sk. g r«t vid 18?? års slut fråga att till jemkningens verkställ,inde indragas på Akerbrukc-ts bekostn.rd, till hvars understöd detta anslag nr-prungelieen Varit äninadt. tinder bestridande således af Sedelstockens beståmtnande annorlunda, än efter de Creditiver å Banque 11, sorn Riksens Hoglofl Ständer vid denna Riksdag fastställa, uther jag mig tillåtelse, att framställa min åsigt rörande grunderne för Rörelse Gapitalets bestämmande. U, der loppet af Iren 1808, 180g och 1810 utgåfvos Banco Sedi r till ett ökadt belopp af circa 14 millioner R:dr Banco, hvilka, i förening med ständigt växande Discont - papper, verksele in alldeles ny epoqtte, i synnerhet uti de sadesproelitceratide provinccrne. Åkerbruket tilltog markbart , rörelsen var liflig, fastigheternas varde steg i samma mån, sorn deras afkastning, och genom den latta tillgången på penningar gick Egendoms-handel ända till öfverdrift, i beräkning på fortfarandet af en ställning, hvilken, så* Banco-Utikotttt» Bttänkandtn. 3*9 Sorn onaturlig, ej kunde racka länge. Perioden af Disconternas fall år 1817 utgjorde öfvergarn gen från detta skenbart lyckliga, tillstånd, och dc-n påskyndade intinfningen af Disconternas för* dringar verkade i betydlig mån den pennin?,eoreda och den Credit brist, hvaröfver man nu allmänt klagar. Vid 1818 års Riksdag fbljdes den grundsats, att Sedelstocken skulle bilx hållas vid des» dåvarande belopp, med fastadt afseende å d. n andel i representativa myntet, som Discont papperen då intogo.
Flere ledamöter begärde ytterligare bordläggning af ifrågavide Utlåt., hvarjemte anmälde sig och yttrade Hr Ros, Anders Emanuell Som jag år förhindrad att närvara härstädes då detta ärende till pröfning hos Högloft. Ståndet förekommer, anhåller jag att nu få till protokollet anföra mina tankar i ämnet, hvilka af mig blifvit skriftligen affattade. Härefter upläste Hr Ros följ. skriftliga anförande! Det torde vara få, om någon, som med upmårksamliet läst och jemfört innehållet af ifrågavide Betänk, och dervid fogade reservationer, hvilka icke gjort sig den fråga: huru har det väl varit möjligt, att Utskit, emot de af reservanterna anförda skål, som vid ärendets behandling in pleno varit kända, kommit till ett sådant resultat, som Betänk, gifver vid handen? Man är i sanning frestad tro, att helt andra omständigheter och förhållanden, än de, som i Betänk, uttalas, inverkat på beslutet, — och jag hoppas också derföre att Högloft. R o. Ad., vid ett närmare skärskådande af frågan, skall komma till öfvertygelse om rättvisan och billigheten af reservanternas förslag. Jag åberopar således till stöd för min anhållan, att R. o. Ad. ville gilla detta förslag till alla delar, de skäl, som reservanterne anfört, men vill tillika dervid foga ännu några flera. Utskottet åberopar till en början, såsom skäl för sitt afstyrkande af nästan all ekplantering i Sverige, den ringa framgång, hvarmed ekplanteringarna för Statens räkning hittills bedrifvits, hvadan Utskit ansett, att man med varsamhet bör gå till våga — synnerligen — märk väll — då frågan gäller att först efter 2me århundraden skaffa en förmån åt efterkommande. Hvad nu framgången eller icke framgången af ekplanteringen beträffar, så tager jag mig friheten att derom här ordagrannt åter - ill IJ«n 7 Mar*. gifva Skogsstyrelsens underd. berättelse af den 19 sistl. December om förhållandet med ekplanteringen på Wisingsborg — det enda ställe, der för närvide Staten har ekplanteringsparker anlagda.
Län blifvit föreslaget, eller att den, sedan en viss andel deraf blifvit hvarje socken medgifven, i förhållande till hvad socknen i undsättning åtnjutit, borde af vissa inom socknen utsedde Comiterade lämpas, först till alla de undsättningstagare, hvilka under tiden blifvit alldelas oförmögne att >sine skulder godtgöra, och derefter tillgodokomma hvarje annan undsättningstagare inom socknen, i förhållande till det qvantum spanmål, han till låns undfått, beräknadt efter det pris, som för hvarje år blifvit den låntagna spanmålen åsatt; 3:o att återstående skulden må förvandlas till spanmål, efter de derå förut i hvartdera Länet fastställda pris, med tillåtelse för undsättningstagarne, att med spanmål, tunna mot lunna, återgälda det sålunda uppkomna beloppet med en fjerdedel årligen i fyra år, så att första inbetalningen inträffar vid första uppbördsstämman år 1835; 4:o att, af först skeende levereringar, 10,000 tunnor korn af ortens växt, och till utsäde fullt tjenligt, varda i hvartdera Länet använda till bildande af Soekneeller District-Magasin, hufvudsakligen på de grun - Expeditions-Utskottets Forslag lill und.
Då föreskrifna redovisningar för de å ifrågavarande 3:ne kreditiver lyftade summor blifvit afgifna samt af Rikets Ständers Revisorer granskade; då Riksgäldskontoret redan återbekommit hvad som å kreditivet till kostnaderna för garnisonsförstärkningen här i hufvudstaden reqvirerats och utbetalts utöfver det till sagde kostnader använda belopp; då vid dessa redovisningars granskning för öfrigt ingen anmärkning förekommit, som kan föranleda ytterligare återbäring till Riksgälds-kontoret af större eller mindre del utaf de utbekomna kreditiv-medlen; och då, hvad särskilt beträffar det för karantänskostnaders bestridande utgifna belopp, Riksgäldskontoret destomindre lärer hafva att, förvänta någon återbetalning deraf, som nuva - — 57 — rande mindre kreditiv nyligen måst för enahanda kostnader ytterligare anlitas, så synes det ändamålslöst att i Riksgälds-kontorets räkenskapnr än vidare upptaga meranämnde kreditiv-fordringar. Revisorerne fä derföre, och på det att dessa fordringars fortsatta balansering icke må föranleda någon oriktig föreställning om Riksgälds-kontorets disponibla tillgångar, eller verkliga kapitalöfverskott, hemställa, att desamma må med sitt återstående belopp i sagda räkenskaper afskrifvas. Bland Riksgälds-kontorets bokförda tillgångar finnes, under titel: ”fordringar "hos f. d. Nummer-lotteri-kollektörerupptaget ett kapital-belopp af 501 R:dr 41 sk. 8 r:st., utgörande, enligt Revisorerne meddelad upplysning, återstoden af Kongl, f. d. Nummer-lotteriets, vid denna inrättnings upplösning, hos åtskillige Kollektörer ägande och till Riksgälds-kontoret öfverlemnade fordringar, hvilka då uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 2,806 R:dr 37 sk. 6 r:st.
Jag har sagt, att Presterskapets privilegier icke hindrade sådant. Jag har vidare icke yrkat någon indragning af dessa embeten, utan endast påstått, att lönerna kunde nedsättas. Jag kan icke tro, att jag yttrat mig så otydligt, att icke Hr v. Hartmansdorff förstått detta; men om så är, nödgas jag (för hvilket jag ber Höglofl. Ståndet om förlåtelse) för fjerde gången upprepa en sådan min mening. Gr. Cronhjelm: Jag hemställer till Hr v. Hartmansdorff såsom Statssecreterare för ecclesiastikärenderna, om icke Superintendentsembetet i Carlskrona blifvit indraget, icke genom den afgångnes död, utan genom ett K. bref? Hr von Hartmansdorff: Genom ett K. Bref i början af år 1826 indrogs Amiralitets-eonsistorium, och vissa af Superintendentens göromål upphörde; likväl bibehöll han andra; och vid fördelningen, genom KrigsExpeditionen om hösten samma år, af tjenstgöringen emellan Amiralitetspastorn och de s. k. compastorerna förklarades, att den förre jemväl skulle tills vidare vara Amiralitetssuperintendent. Åtgärden var således provisorisk och angår ej stiftens, utan flottans presterskap. Oecon.Utsk:s utlåt. N:o 35 återremitterades. Föredrogs ånyo Oecon.Utsk:s d. 24 sisth April på bordet lagda betänk. N:o 36, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för de närmast landsvägen boende hemmansägare att af de derifrån mera aflägse njuta ersättning för oftare påkommande inqvartering af tågande trupper. Härjemte föredrogs ett från BondeSt. ankommet prot.- utdr. af d. 2.5 sisth April, innehållande inbjudning till Medstånden att instämma i BondeSlts samma dag fattade beslut att uppskjuta med handläggning af Oecon.Utsk:s betänk.