Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då denna grund, enligt Utskottets åsigt, ytterst måste sökas i sjelfva rättvisan, ligger häri den mest bjudande väckelse att lämpa straff efter förbrytelse. Det är visserligen härvid att förutse, det till namnet lika brott någon gång kunna komma att olika Lag-Utskottets Betänkande, N:o 58. 11 bestraffas; men då rättvisan så kräfver, befarar icke Utskottet, att denna olikhet skall minska aktningen för lagen eller de bland dess tolkare, som göra rättvisans befordrande till målet lör sina bemödanden.» Och härtill må läggas att närvarande Ständer, genom det bifall de lemnat till Utskottets särskilda förslag till lag mot uppror ock olofliga folksamlingar, deri ifrågavarande princip vunnit tillämpning, äfven godkänt densamma. Om man vill utöfva rättvisa är också nödvändigt att frånträda den fordna methoden, att upprätta ovilkorliga strafftariffer; och ingen lärer vilja förneka, att rättvisan bör vara lagstiftarens högsta ledstjerna. Det inflytande, denna princip allt mer och mer utöfvat på lagstiftningen torde jemväl kunna tydas såsom ett bevis för giltigheten deraf; och Utskottet kan ej föreställa sig, att dess införande såsom allmän regel skulle föranleda vådor, dem man ej erfarit i de många fall den hittills varit använd. Det är likväl icke obekant för Utskottet, att man i flera andra länder i ett sammanhang företagit reform af strafflagarne och kriminalprocessen, ja till och med, ansett reformen af den senare böra föregå; men deraf följer icke att en förbättring i strafflagen ej kan ske oberoende för sig. Hvarje lands rättsinstitutioner mäste härvid afses; och i vår gällande rättegångsordning kan Utskottet ej finna något hinder för vidtagande af nu ifrågaställa reform. Domaren är deruti bunden af bestämda former, och den anklagade värnad mot den förres förhastande och godtycke. Man har, på sätt nämndt är, hittills kunnat med trygghet öfverlemna åt Sveriges domare, att efter speciella lagar mäta straff inom utsatta gränsor; och hvarföre skulle det blifva vådligare att lemna honom denna rätt i alla fall?
Emot detta förslag torde i första rummet böra erinras, att sökandens talan alldeles icke, såsom motionären antagit, kan gå förlorad derigenom att gäldenären icke under den föresätta tiden anträffas, utan att det endast är hans rättighet att få gäldenären hörd öfver den då ingifna ansökningen, som beror af samma ansöknings kommunikation med gäldenären inom förelagd tid. Ingenting hindrar borgenären att, sedan den första ansökningen förfallit, ingifva en ny, med hvilken då på enahanda sätt förfares, som med den föregående, och så vidare, intill dess att gäldenären anträffats. Det kunde synas, som om härigenom vållades’ onödig omgång för borgenären; men i sjelfva verket måste det anses såsom en fördel, om borgenärer af fruktan för det ökade besvär, de eljest kunna ådraga sig, afhållas från dylika ansökningars ingifvande, intill dess de förvissat sig om 4 Lag-Utskottets Betänkande JVs 38. gäldenärens vistelseort och möjligheten att anträffa honom. Det har ej heller undgått Utskottets uppmärksamhet, att den ifrågavarande föreskriften kan vara till olägenhet för Rådstufvurätterna, hvilka till följd af densamma understundom måste utsätta särskilda sammanträden emellan de ordinarie rådstufvudagarna. Men afseendet å domstolsledamöternes beqvämlighet måste vika för nödvändigheten att tillse parternas rätt och hästa; och då antagas måste, att ganska många ansökningar om gäldenärers försättande i konkurstillstånd icke äro af beskaffenhet att kunna bifallas, så är det också obestridligt, att, på sätt äfven motionären antydt, gäldenärers kredit och anseende samt till och med ofta möjligheten för dem att fortfarande utöfva sitt näringsfång är i hög grad beroende af inkomna konkursansökningars skyndsamma pröfning. Det är uppenbarligen ur denna synpunkt, som ifrågavarande bestämmelse tillkommit och långt ifrån att vilja tillstyrka en förändring af densamma, anser Utskottet en sträng tillämpning deraf vara af synnerlig vigt för den allmänna krediten.
Maj låtit vid det senare hero och Bonde-Ståndet, i likhet med sitt förut fattade beslut den 22 i berörde månad, jemväl bifallit sistnämnde utlåtande, hvaremot Ridderskapet och Adeln den 30 i samma månad beslutat, att, förutan de reserverade 23,245 R:dr 23 sk. 9 r:st, bör anslås den summa, som är af nöden till fyllande af de 50,000 R:dr, hvilka för nyssnämnde ändamål innevarande år erfordras, samt Preste-Ståndet den 5:te innevarande bifallit, att till den förut befintliga tillgången, 23,000 R:dr, ytterligare skulle läggas 27,000 R:dr, så att för innevarande års arbeten en lika summa med den af Kongl. Maj:t äskade, eller 50,000 R:dr, blefve att påräkna. Då det af Ridderskapet och Adeln beviljade anslag skulle utgöra 26,754 R:dr 24 sk. 3 r:st och således afviker ifrån hvad Preste-Ståndet bifallit, så har Utskottet, som, enär efter den af båda Stånden antagna grund, att endast fyllnaden uti det äskade anslaget, efter afdrag af befintliga tillgången, skulle anvisas, och denna fyllnad rätteligen utgör det af Ridderskapet och Adeln anslagna belopp, ansett sig böra inbjuda Preste-Ståndet att med förstnämnde Riks-Stånd sig förena, i hvilket fall denna mening komme att utgöra contra-proposition, skolat, för den händelse, att denna inbjudning icke antages, framställa följande förslag till serskilda contra-propositioner, om hvilka då först kommer att i förstärkta Stats-Utskottet voteras. Den, som anser contra-propositionen böra blifva, att till vatten-eommuBih, till R, St, Trot. iS/fo, 4. Sami.
Directionen skulle då varit nödsakad att inställa sina betalningar, om icke Riksens Stander lemnat ett ökadt understöd. De felagtighetér, som blifvit begångne, kunna egenteligen tillskrifvas tiden före 18x5 års Riks - Den 25 April. dag, och man måste medgifva att Directionen sedermera varit mera försigtig än förut. Det öfverseende som vid iSif års Riksdag visades, hör likväl nu vara en varning, ledande tili mera noggrannhet och strängare föreskrifter. Det inkast är äfven ajifördt, att anslaget befunnits otillrackejigt för Arbetets fullbordande , efter den vid Igr 15 ars Riksdag fastställde plan; men, om så verkeligen förhållit sig, hemställer jag, om vid valet emellan förändring af Arbets-planen, eiler tiil och med upphörande af Canal-Byggnaden, elier att sätta Discontens Credit pä spel och flera Landsorter i förlägenhet, minsta tvekan hos Directionen bordt uppstå. Den undskyllan har äfven blifvit begagnad, att den olikhet som uppstart emellan hvad som varit påräknadt och åtgått, härrört derifrån, att betydlig kostnad blifvit använd pä Bergsprängning, som ej blifvit i Förslaget upptagen; men denna missräkning kan åtminstone icke till sk j ifvås Riksens Ständer. Grefve von Platen har jemväl anfört att ansvaret för Discont-Directionens ifrågavarande åtgärd ej borde drabba Directionen; men jag tror, att i händelse ansvar komme att äga rum, Grefve von Platen ej blefve ensam den som stadnade i ansvar, utan att äfven Directionens öfrige Ledamöter mäste det vidkännas, dem obetaget att sins emellan uppgöra fördelningen af ersättnings.skyldigheteu 1 fall någon blef dem ålagd.
Domstolen blifvit dömd att i sista rummet ersätta 1837 års uppbörds-balance, aldrig ifrågakommit eller kunnat anställas. Ehuruväl sålunda Advocat-Fiscalen, sin pligt likmätigt, måst vid målets utförande ställa sig omförmälde af Domstolen stadgade grunder till efterrättelse, ansåge Advocat-Fiscalen, då fråga nu vore, icke om rätt, utan om nåd, sig icke kunna frångå sin enskilda åsigt i ämnet, hvadan och då, i händelse denna åsigt vunnit afseende, balance-målet ostridigt fått dea utgång, att Valerius, som först i slutet af år 1836 tillträdde Kamelal-Departements-Chefs-embetet, blifvit från den del af detta mål, som rörde blåsten i TulluppbördsCassan, aldeles skiljd, Advocat-Fiscalen i und. tillstyrkte Nådigt afseende å Canzli-Rådets und. anhållan att från all slags ersättning af denna brist varda af nåd befriad. Hvad deremot anginge Valerii und. ansökning om befrielse från hvad honom blifvit ålagdt att af den såkallade cassörs-balaneen ersätta, funne Advocat-Fiscalen sig sakna allt skäl att för sin del densamma understödja. Sedan, vid serskild pröfning af Conlrollören Middendorjffs och KarnmarsRätts-Rådet Winroths und. anhållan, att af nåd varda förskonade från den dem ådörode påföljd af tjensternes förlust, Kongl. Maj:t, i enlighet med Högste Domstolens afstyrkande, funnit denna anhållan icke kunna bifallas, har Kongl.
Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 19 Augusti 1848. Uppläst ©ch godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1848. Preste-stfindet den |5 Borgare-ståndet den 16 —' — Bonde-ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse3 angående bidrag af skogsplanterings-kassan för befordrande af en förbättrad skogshushållning. (Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet, N:o 12 och Mern., N:o 34.) S. A. K. Med fästadt afseende å vigten och behofvet af en förbättrad hushållning med landets skogar samt de betänkliga följder, hvartill inträffande skogsbrist Bih. till R. St. Trot. 1847 och 184810 Sami. t Afd. ^ 362 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o Ijp. kunde gifva anledning, i hänseende ej mindre till landets eget behof, än till handeln å utrikes ort, och då Rikets Ständer hysa den öfvertygelse, att en noggrannare vård om skogarne i allmänhet är att förvänta, i den mon uppmärksamheten varder riktad å det stora värde, dessa ega både för det allmänna och den enskilda, äfvensom å angelägenheten för den sednare att åt denna hushållningsgren egna all erforderlig omsorg, hvilken öfvertygelse dels genom spridande af tjenliga skrifter och underrättelser i dessa ämnen, dels ock genom utdelande af belöningar för verkställda återplanteringar eller synnerlig omsorg om skogarne, lämpligast torde bibringas och underhållas, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
Då derjemte tages i betraktande det stora intresse, hvarmed i alla landets delar vårt försvarsverk omfattas och hvaraf den Miga skarpskytte rörelsen är en yttring, hysa Revisorerne den grundade förhoppning, att, om nationen fortfarande egnar nödig omtanka åt rikets försvarsverk, fäderneslandets sjelfständighet kan med våra egna krafter betryggas. 77 — Revisorerne, hvilka jemväl genom H. Exc. Herr Justitie-statsministern ifrån Kongl. Förvaltningen af sjöärendena erhållit upplysningar rörande vårt sjöförsvar, hafva på grund af såväl nämnde upplysningar som hvad Revisorerne för öfrigt inhemtat, trott sig böra meddela, att, sedan Rikets Ständer vid 1863 års riksdag anslagit medel för åstadkommande af mera tidsenliga fartyg, sjöförsvarets styrelse vidtagit så kraftiga åtgärder, som landets mekaniska hjelpmedel medgifvit, för att så fort som möjligt förstärka krigsmaterielen medelst pansarklädda fartyg. Så har Motala verkstads nästan hela arbetsförmåga blifvit anlitad för att åt sjöförsvaret bygga 3:ne tornfartyg eller så kallade monitorer, hvilka dock, oaktadt forcering i arbetet, ej kunna medhinnas att levereras förr än under loppet af nästa och derpå följande året, eller det ena fartyget år 1865 och de båda andra år 1866. Ehuru sjöförsvarets befintliga fartyg i allmänhet icke numera kunna anses såsom ändamålsenliga för landets försvar, finnes dock bland dem ett tillräckligt stort antal, som äro lämplige såsom exercisfartyg för Flottans bemanning, äfvensom några äro i det goda tillstånd och af den i tekniskt hänseende fulländade beskaffenhet, att de på aflägsnare farvatten kunna uppträda såsom värdiga representanter för den ståndpunkt, skeppsbyggerikonsten och sjökrigsbildningen ernått i vårt land och således äro fullt lämplige att med dem bevaka och hos utländniugen befordra landets handelsintressen.
En sådan tillökning, som ej göres vidsträcktare och ej till andra, än sä beskaffade behof, kan i längden blifva förmånlig, till och med för Capitalisten sjelf och för dem som med honom dela lika interet. Ty Sedlarnes värde bestämmes ej blott af deras mängd, utan ock af öfvervigt i handel, denna åtei af tillökning i exporterna och minskning i importerne, detta förhållande af ökade inländska producter, och dessa af ökadt lif i näringarne, samt detta slutligen af ett efter bebofvet ökadt RprelseCapitöl. Således kan Sed1> nes värde i längden okas till och med ge? norn deras etter behpfyet för näringarne afpr. ssade tillökning; och tväitpm deras värde l.an till och med genom indragning minskas, och näringarne derigenom beröfvas ett nödigt Röie'seCapital. Ingen tidpunkt är derföre för realisation af våra Banco-sedlar mindre gynnande, än den närvarande, men den kan blifva nyttig, sedan öfvervigt i handel återställs, Detta allt bekräftas äfven af erfarenheten, I ]anuarh månad 1812 var coursen på Hamburger Banco kring 80 sk. i våra Banco sedlar. / nu är den na, oaktadt vår Sedelstock då var något större än nu. När man antager, att den egentliga coursen, (eller hvad betalas för besparad Transportkostnad till utrikes ort, undgången risque att förlora Silfret på sjön. Den 24 April. 631 samt för den närvarande svårigheten att få eller bristande tillgång på Vexlar på utrikes ort), sällan utgör öfver 10 procent, och resten som öfverstiger 48 sk., utgör agio’t emellan vår SiltverR:dr och BancoSedlarne, så visar det sig, att agio’t på våra BancoSedlar i Jan. 1S12 ej var ötver^o, men nu raindst 100 procent. Det är således icke alltid sannt, a!t genom en ökad Sedelstock ulan ökad Silfverfond Sedlarnes värde minskas, eller att PörclseCapitalet blott till namnet och icke i sjelfva verket ökas.
IDUN Hassan — också en af våra arabiska vänner, ett slags guide, lifvad o c h gladlynt — frågade mig en dag, om jag hade lust att se ett arabiskt harem. Förslaget antogs m e d förtjusning; fru Schulze ville också vara med. V i d elfvatiden dagen därpå k o m Hassan till hotellet o c h meddelade, att han hade fått tillstånd af husets herre, en högre ämbetsman, och att allt var klart. V i gingo, med litet hjärtklappning. V i d porten till ämbetsmannens hus lämnade Hassan oss åt vårt öde. V i k o m m o in på en gård med pelargångar omkring o c h fördes därifrån in i ett glest, smaklöst o c h europeiskt möbleradt mindre rum, där det fanns både ett pianino o c h en anskrämlig samling af glaskupor m e d konstgjorda b l o m m o r under; tycks vara high fashion bland arabdamerna. R u m m e t var nästan fullt m e d fruntimmer, o c h jag kunde aldrig få klart för mig, hvilka som voro fruar i huset eller endast sällskapsdamer. A l l a voro så kolossalt feta o c h mjuka, att jag hela tiden måste tänka på halfgräddade, förjästa hvctebullar. Medan en af de andra fruarna o o m b e d d spelade en polka på det ostämda pianot, fick favoritfrun sikte på fru Schulzes guldarmband och förälskade sig ögonblickligen däri. Hon fingrade och klämde på det o c h gjorde allt utom beslöjade inviter, att hon önskade få det i present. Fru Schulze var m y c k e t generad och låtsade ej förstå. Under tiden ansattes jag af en annan tjock haremsskönhet, som rent ut frågade, om jag ej ville ge hennes lilla dotter en dräkt, som hon sett i går i bazaren, den kostade bara 60 francs. J a g kippade en smula efter andan, men lyckligtvis bröt fru Schulze upp i det samma efter ett alltför direkt utfall m o t armbandet, o c h med många artiga fraser å ömse sidor drogo vi oss tillbaka och voro rätt belåtna, då vi lyckligt och väl befunno oss utanför porten hos Hassan.
Försöken Th. Winborg &lt;É i Stockholm tillverknngar af tvärs öfver, hindrande O bandet att komma fram, Fig. 6. komplettera kravatten. Till nedvikta kragar användes i stället för fig. 5 fig. 6, äfven klippt af papp och öfverdragen med gaz och shirting; denna del sys icke fast helt och hållet, utan endast upptill på midten med några stygn samt nedtill. En kautschukögla anbringas för att hålla kravatten fast på kragknappen. Band och spännen behöfvas ej. JLäkareråd. M — a. Vi känna ej till » Optimum », men väga dock påstå, att det åtminstone ej hjälper för alla slags » fläckar » i ansiktet. XiMeta. Ni bör naturligtvis rikta dessa frågor dll den läkare, som undersökt Eder, och som ärför sakrare än vi kan hesvara dem. Er fråga kan ej utan undersökning besvaras. Ev (j. 1) Egnells Collodin är ett godt liktornsmedel. 2) Se svaret till E. E. i n:r 7 och Veritas i n:r 12. 3) Låt tandläkare så fort som möjligt sköta edra tänder. 26 — åring. Ni kan försöka inspruiningar morgon och,afton med en ljum 1 % koksaltlösning. — Är åkomman så kronisk, som Ni uppger, gör Ni dock klokast att vända Er till specialist. E &amp; R. Utan tillfälle till undersökning kunna vi ej med bestämdhet yttra oss om detta. Lämpligt torde dock vara att morgon och afton göra grundliga ingnidningar (med handen) af camferolja. Då hon är allmänt klen, är ju stärkande diet (och möjligen något järnmedel) pä sin plats. Sömnlös. Vi känna ej till dessa hufvudkuddar, men kunna ej tänka oss, huru de skulle bota sömnlöshet. — Somnal är föga pröfvadt i Sverige, hvadan vi ej kunna yttra oss om dess egenskaper. Westa. På detta är omöjligt att gifva svar, emedan vi af edert bref ej kunna sluta oss till orsaken till ert onda, och af orsaken beror naturligtvis behandlingen. Ima. Beror ganska säkert på edra dåliga tänder. Ni bör låta tandläkare plombera de skadade, befria tänderna från vinsten och i öfrigt göra dem rena.
Under vägen, då jag funderade på att skaffa mig någon boning i trakten, upplyste skjutsbonden mig, då jag frågade om herrgårdarne deromkring, att ”Pellekaterach”, som han uttryckte sig, låg strax vid landsvägen, och då jag hörde att Hofmarskalken B. rådde om detta ställe, som hade ett så kuriöst namn, och just nu sjelf bodde der, blef jag förtjust, att detta icke kunde vara någon annan än min egen onkel, som jag väl hört skulle ha egendomar i Småland och Skåne, men hvilket jag alldeles glömt. Och nu – efter flera dagars sökande, – ty jag kände motvilja, att genom frågor, som skulle gifvit anledning till gissningar, underlätta mina spaningar, fann jag ändtligen hennes hem, och – sedan dess har jag sett henne ofta, ofta Jag ser henne om aftnarne spatsera i trädgården, eller sitta drömmande i sitt fenster, jag ser henne om dagarne irra – ömsom tankfull, ömsom lekande som ett barn – omkring i skogen; jag följer henne tyst och osedd, troget som skuggan, och önskar icke mer än att se detta ljufva, englalika ansigte, denna rena, himmelska varelse, som blifvit min själs engel.
Vid tillämpning häraf uppstår emellertid en till icke ringa kostnad ledande förbindelse för fattigvården att äfven draga försorg för en mängd arbetsföre försvarslöse personer, hvarvid ock möta åtskil 1 ige svårigheter, såsom alt den behöfvande gjort sig så illa känd, att honom icke kunna anförtros någre arbetsmaterialier i fruktan att de varda förstörde, eller ock att han, utan den strängaste tillsyn, hvilken icke alltid låter sig verkställas, vårdslösar arbetet eller tredskas att dermed sig sysselsätta, i hvilket fall det beklagligen visat sig att för sådane försvarslöse personers hållande till arbete, hvilka icke äro lagligen för v unne om vanfrejd, men beträdas med fortfarande lättja och liderlighet, den husbondeuppsigt, som otnförmäles i 5 § I morn. af Eders Kongl. Maj:ts nådiga stadga om försvarslöse personer den 29 Maj 1846, icke är tillfyllestgörande. Soclme-nämnderne uträtta mycket godt, der de äro sammansatte af personer med nit och förmåga att ombesörja kommunernas angelägenheter; och i den mån de vinna mera erfarenhet och vana, skola dessa nämnder på de flesta ställen komma att utveckla en för menigheterna särdeles gagnande verksamhet. För allmänna helsovården äro, utom Lazarettsoch Hospitals-Läkaren, 2:ne Provincial-Läkare anställde, den ena med station i Wexiö och den andra i Ljungby köping. Länets Lazarett och Kurhus är i synnerligt godt skick med utrymme för 60 patienter; och Länets Hospital, hvarest kunna vårdas 80 sinnessvaga, vidmakthålles efter bästa förmåga, ehuru för inrättningens fullkomnande mycket är öfrigt att önska. Fråga är ock väckt att förändra detta hospital till ett central-hospital för detta och angränsande Län, hvartill det äfven i anseende till belägenhet och andra omständigheter är särdeles lämpligt.
R:dr årligen för hvarje häst, har E. K. M:t, enär den sökta tillökningen uti de årliga remonterings-anslagen endast komme att höja ersättningen för hvarje remont vid Lifgardet lill häst till 250 R:dr och vid Kronprinsens Husar-regemente till 183 R:dr 16 sk., till hvilka pris dugliga hästar bevisligen numera i allmänhet icke kunde inom hvardera regementets förläggnings-ort anskaffas, och det således kunde förutses, alt, i händelse Sqvadrons-cheferne, lill undvikande af påtagliga förluster, nödgades uppsäga nu gällande passevolans om remonteringen, och denna derefter måste af Kronan direkte besörjas, Stats-verkets utgift för anskaffningen af regementernas rernonter blefve åtminstone lika hög, om icke högre, än den nu ifrågaställa, i Nåder föreslagit, att den af bemälde passevolantörer begärda förhöjning i remonterings-anslagen, hvilken belöpte för 384 hästar vid Lifgardet till häst till 1,920 R:dr, och för 537 hästar vid Kronprinsens Husar-regemente till 2,685 R:dr årligen, måtte beviljas med en rund summa af 4,600 R:dr; och hafva, med afseende å de af E. K. M:t anförda omständigheter, Rikets Ständer denna förhöjning bifallit. 12:o. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocolls-Ut drag. Den 22 Aug. 1823- Från Hrigv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Statsoell Banco-Utskotten: Dom-Prosten Wikmans Motion, om Södertelje Ganal-Intressenters och 11. hörande, huruvida de äro nöjde med Riksens Ständers anslag, och de dervid fästade vilkor. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Statssamt Allm.
Jag tror således, att allmän valrätt är en fiction, en illusion, som aldrig i verkligheten kan finnas. Detta har Utsk. erkänt, då det föreslagit en census för valrätt och valbarhet; men Utsk. har vid detta tillfälle förgätit, att just genom denna census har valrätten och valbarheten i Sverige minskats emot hvad den nu är och i sekler varit. En stor del af dem, som nu kunna välja representanter, skola derigenom uteslutas. Jag kan således ej inse, alt Utsk. genom detta förslag hunnit det mål, som Utsk. i sina premisser sagt sig åsyfta. Man har velat borttaga ståndsfördelningen! Nå väl, den kan möjligen de jure borttagas, men de facto står den qvar. Den tinnes i våra sociala förhållanden, den finnes i vårt land, inom hvarje familj, i hvarje hus. Ståndsskilnaden finnes och kan ej genom ett penndrag utplånas. Man vill taga bort Stånden och låta privilegierna stå qvar. Jag frågar, hvad vill detta säga? Jag har sökt uppgöra för mig sjelf hvad Stånd vill säga. Jag följer en annan talares tanke i detta fall: det är yrke. Finnes något land, (jag känner det ej,) der yrkena i allmänhet äro så vidsträckt representerade som i Sverige? Kan jag få en tillrättavisning härutinnan, så skall jag gerna mottaga den. Öfriga länder hafva ej della förhållande sådant som i Sverige, just derföre, att hvarje yrke hos oss har sina rättigheter bevarade, utan afseende hvarken på förmögenhet eller andra förhållanden. Den fattigaste bonde, den fattigaste handtverkare i städerna har sin representationsrätt. flan väljer och kan väljas. Jag ser således i j, att vi kunna utsträcka valrätten, genom antagandet af det förslag, som Utsk. här afgifvit. Våra Stånd här i Sverige hafva bildat sig sjelfva, just derigenom att yrkena hafva legat till grund för desamma. Så har åtminstone jag upplättat Sveriges häfder. R. o. x\d:s representationsrätt är en ärf<J rättighet. Man har • 4 Den 2i October i. in. velat kasta skugga pä denna rättighet, derföre att den endast livilar på börden.