Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. underdån. Skrifv. N:o 47. 4 26 Gudmundsson, Anders, från Hallands län. Motion N:o 10, angående användande af Riksbankens disponibla vinst till inlösen af sådana hypotheks bankens obligationer, som löpa med 5 procents ränta. Banko-Utsk. Betänk. N:o 10, Mern. Motion N:o 194, i fråga om ändring af eller tillägg till § 70 uti Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, om kommunalstyrelse på landet, i hvad samma § angår den kronofogde tillkommande uppbördsprovision. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Meni. R. St. underdån. Skrifv. N:o 58. Motion N:o 195, om pension på allmänna indragningsstaten åt f. d. skogvaktaren Sven Kléen. Stats-Utsk. Utlåt. Motion N:o 196, om utfärdande af särskilda föreskrifter för bestäm mande af rättigheten till tängtägt i Halland. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 40 och Utlåt. N:o 72. R. St. underdån. Skrifv. Gustafsson, Carl, från Kalmar län. Motion N:o 152, om anslag för utsträckning af Kinda båtled från sjön Åsunden till närheten af Wimmerby. Stats-Utsk. Utlåt. Motion N:o 153, om ändring af 20 § i Jagtstadgan den 21 Oktober 1864. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Gymnastiska undervisningen, om inrättande af en general-inspektion deröfver. Motion N:o 308. Stats-Utsk. Utlåt. Gästgifvaregårdar, om ändring af 28 Kap. 1 § Byggningabalken, i fråga om afståndet mellan. Motion N:o 140. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 11. R. St. underdån. Skrifv.
Dessa Kronoskogar, tillika med Härads-Allniänningarne vårdas af 1 Ofver-Jägmästare, 1 Landt-Jägare samt 3o Krorio-Jägare och Skogvaktare, hvilka äro lönade, tillsammans, med 287 tunnor Spannmål och vid pass 34» Rich i Hernmans-räntor samt afkomsten af 27 st. små Boställen eller Torp; hvarjemte Länets Innevånare i de flesta Härader, vid ett den 12 September i83i inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hållet sammanträde, åtagit sig en afgift af 8 sk. Banco för hvarje å Härads Alh — r3 — männiugarne utsynadt lass virke, för att dermed, dels något förbältia d® ' Härads-Al 1 inanlaingarna anställde Krono Skogvaktares löner, dels ock hestrid kostnader för åverkares upptäckt tn. n». På Krono-Parkerne Asen, gunnersta och Lilla Djurgården är af Öfver-Jägmästaren, med Jägenbeljenmgen, indelning till trakthuK-ning verkställd och sådan indelning å de större Kronoparkerne SamnhigshuU, Tierp och Högskogen, dels Sfven reden skedd delo onder arbete lill fulländning innevarande är, med koatnads-anslag från Skogsbi» i terings-Cassan od. biträde af en utexaminerad Elev från Kongl. Sk«g>-lM £ t . ° c tiv nerpin iliden Ilar nämnde Gassa redan, foi åren 1002 och I°833 hittills vunnit eli behållen inkomst af 16S8 K:dr 3a sk. Banco för Skogseffecler, som & offentliga Auclioner blifvit försända, och hvilken inkomst hädanefter kan betydligen förökas I Länet finnas ‘ 7 ^ 'ma ningar, hvilka alla, med undantag af en enda, nemi: Bäling. Hämd.
RiddarhusOrdningen, utaf Herr Grefve af Wetterstedt redan åberopadt, Ingen fråga'lärer således kunna uppstå, att ju icke, så framt Ridderskapet och Adeln skulle finna tillämpningen af nyssnämnde Lagrum skälig, ett uttagande ur Protocollet här kan anbefallas; och hvad Lagrummets tillämplighet beträffar, det vill säga, hvad beträffar den frågan, huruvida de anmärkte uttrycken äro förnär - Den ig Februari i f. m. 235 mande och anstötliga, så har den ädle talaren före mig i denna del lemnat mig föga att säga. Blotta läsningen af anförandet hör i detta hänseende vara tillräcklig, äfven utan den utveckling, som Herr Grefve af Wetterstedt så väl genomfört. Ty månne ej anstötlighet ligger i den sammanställning, som blifvit gjord mellan hvad, å ena sidan, sjunkit i glömskans natt och, å den andra, ej blott uppbäres af samtiden på ryktets vingar, utan äfven förvaras ät minnets odödlighet? Hvad syftning innebär väl den antitesiska framställningen om något infödtj som likväl långt för detta blifvit för oss fremmande genom brutna samhällsfördrag, genom allmänna välfärdens uppoffrande, genom Fäderneslandets blodiga styckning, samt slutligen genom Nationens enhälliga beslut? Vill man leda sig lill ett slags sammanställning mellan deLta fordom infödda och det då fremmande_, som genom Nationens enhälliga val och en vördad Konungs införlifvande bud, blifvit förklaradt evärdeligen Svenskt, och som sedermera sjelf ärofullt tryckt inseglet på sin naturalisation genom 20 års mödor och bragder, genom Rikets tillkämpade sjelfständighet och Politiska anseende, genom i5 års fred, eröfrad uti ärofulla strider på Germaniens slätter, och genom gäldandet af den erbjudna Kronan med en annan sjelfförvärfvad? Nej, mine Herrar, anstötligheten är stor, den är det i hög grad, den kan och 236 Dcii ig Februarii f. m< Lör icke försvaras!
Förordningen den 13 Juli 1818, samt 9 Kap. 1 § nämnda Balk, lörordnas, att dessa lagrum skola erhålla följande lydelse: 8 Kap. 1 §• Hilja man och qvinna, eller, der hon under giftoman står, giftoman å hennes vägnar göra äktenskapsförord-, då skola de det skriftligen och med två vittnen upprätta, innan vigsel sker. Förord må göras om makarnes giftorätt, så ock om inskränkning i den räll, mannen, såsom hustruns målsman, tillkommer öfver sådan egendom, deri han ej eger giftorätt. Ej må förord göras till förfång för dem, som bättre rätt till egendomen å den tid hafva. Akten - Lag-Utshottets Betänkande N-.o 7. 7 skapsförord skall öppet ingifvas till Rätten i den ort, der makarne hafva sitt bo och hemvist, eller sälla sig neder att bo, i staden inom åttonde dagen och på landet å nästa ting sedan vigsel skett, och läte Rätten det i protokollet införas. Är vigsel å annan ort förrättad och kan förthy den lagföljd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall förord inom sagde tid hos Rätten i vigningsorten (öretes. och varde det, då makarne till boningsorten kommit, sist inom en månad i stad och ä landet vid det Ting, som näst efter tre månader infaller, till rätter domstol ingifvet, med bevis af Rätten i vigningsorten att det der företedt varit. Är ej med förord så förfaret, som nu sagdt är, vare det kraftlöst. Der mannens målsmanskap genom förord inskränkt blifvit, läte Rätten kungörelse derom i allmänna tidningarne införas. Hvar som begär, ege alt hos Rätten undfå del af äktenskapsförord. 9 Kap. 1 §• Sedan man och qvinna sammanvigda äro, då är han hennes rätte målsman och eger söka och svara för henne, der ej genom äktenskapsförord blifvit annorlunda bestämdt. Hustrun följer ock mannens stånd och vilkor.
Tillsammans med några kamrater poetiserar han och drömmer han; lefver så ett lättingslif på krogar och kafeer, stiftar förbundet » Runa » och ned-skrifver » I Rom ». Denna dramatiska bagatell, som sedermera uppfördes, grundlädes något tidigare, under vistelsen hos läkaren. Der gjorde han bekantskap med en ung, be-gåfväd bildhuggare, och der satt han modell till Alfred Nyströms Bellmansstaty. Sjelf har han berättat, hur dessa sittningar tillgingo. I ett poem41 skildrar han den unge bildhuggarens atelier, långt borta på norr, i » Numro sexti Norrlandsgatan. » Nyström, som modellerar, och Strindberg, som sitter för honom, undergå ingen annan förändring, än den, som ligger i namnen, eller att Nyström blir Thorvaldsen och Strindberg Pedersen. Icke ens gitarren, detta nödvändiga Bellmans-attribut, saknas i den atelier, der Thorvaldsen arbetar. Strindberg, som helt nyligen hade upptäckt, att han skref vers, lägger nu i Pedersens mun sina egna infall hos Nyström. Han skämtar öfver sin rimkonst, men det syns, att han vill visa den. I ett nu har han hopsatt en parodi öfver vers-skrifningen, och stolt öfver sin fyndighet, deklamerar han den för vännen. Sedan vankas öl, i pjesen naturligtvis vin, och » Under muntert prat och gamman Dricker man ur samma glas. » Bland böcker, som lemna spår efter sig i Strindbergs utveckling, äro Brand och Victor Hugo. Brand tog bort känsligheten, Strindbergs ömma samvete, döfvade hvarje fruktan att göra fadern och vännerna ondt, en fruktan, som plägat gripa &gt; honom vid hvarje nytt steg han tagit Brand lärde honom slita alla band af hänsyn och kärlek, slita dem för sakens skull; ingaf honom trön på en rätt, högre än rätten, Eå ett samvete, som är renare, än hvad uppfostran gifvit onom. Hos Hugo sympatiserar han med upproret mot samhället, den på den ensliga ön boende skaldens dyrkan af * Se » Dikterna », poemet » I Nyströms Atelier * .naturen, hånet af dumheten, raseriet mot prestreligionen och svärmeriet för Gud såsom alltets upphofsman.
Eller när höstkvällen blef för svart och tråkig taga fram Delfterkannan med August den starkes porträttmedaljong på locket och med en stark nattdryck kryddadt vin drömma sig tillbaka till Dresden och den tid hon var det galanta Sachsens obestridda härskarinna. Men Aurora Königsmark var blott prostinna i det höga stiftet – när man kommer in i abbedissans privatrum, stiger ändtligen Sofia Albertina tydligare fram för inbillningen, ehuru den långt senare möbleringen försvårar tankens rekonstruktion. Särskildt är det ett litet hörnrum, där man kan tänka sig henne, ett litet ljust gemak, vettande åt en trång mellan väggarna och slottsbalustraden belägen trädgård, där en pfalzgrefvinna, som var abbedissa, i grönskan upprest en minnessten med fransk inskription öfver en död favorithund. Här har den svenska prinsessan suttit och skrifvit hem sina bref med den putslustiga franska stafningen och den lilla gnetiga dockstilen. Här har hon låtit tanken flyga öfver Quedlinburgs virrvarr af sneda tegeltak mellan de klumpiga tornen, som stå kvar efter den gamla stadsmuren, långt öfver Hartz’ sluttningar mot hemlandet, mot festerna på Drottningholm och Haga, mot teatern på Gripsholm, där kanske just nu någon af hofvets damer, Marie Aurore Uggla eller Caroline Lewenhaupt, dubblerade något af hennes stora partier. Här har hon tänkt på Hessenstein och suckat öfver de plikter, hon måste fullgöra för att få använda Quedlinburgsstiftets berömda vapen med de båda kredensknifvarna. Vore ej en krönika från Quedlinburg, som påstår, att hon ägnat stiftets sista präst, en ståtlig man, hvilkens porträtt hänger i ett af rummen, en öm böjelse, blott en dikt af romantikhungriga reseboksförfattare, kunde Sofia Albertina också i detta lilla hörnrum ur sitt på franska alexandriner rika minne hafva orsak att under en tragediennes stora åtbörder med de knubbiga armarne citera Racines: »Puisque Vénus le veut» ...
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade, på sätt Hr Möllerhjelm föreslagit, besluta att kurhusafgiflen för Stockholms stad må bestammas efter behofvet, men ej utöfver 12 sk. b:co för hvarje mantalsskrifven person. Bifölls. De af Utsk. föreslagna särskildta stadgan den i och för verkställigheten. 1 : s t a p un k ten. Frih. Cederström! Med anleda, af del beslut R. o. Ad. nyss fattat i afseende på Stockholm, lärer i denna punkt få inflyta! med undantag af Stockholms stad, der afgiften är högst 12 och minst 1 sk. b:co. Första punkten bifölls, med det tillägg Frih. Cederström föreslagit. 2 ! d ra, 3:dje, 4:c^e oc^ 5: te punkterna. Dessa fyra punkter bi föl lös. Gr. Frölich, David: Klockan är nu öfver 9, och näst på föredraga.listan förekommer ett förslag med några och 20 §5, dernäst ett ganska vigtigt mål, som torde föranleda en vidlyftig discussion, samt sedermera åtskilliga förslag från LagUlsk., ang:de väsendtliga ändringar i lagen. Jag skulle tro, att det icke vore lämpligt alt företaga något af dessa mål så sent på aftonen, utan hemställer till Hr Landtm, och Ståndet om vi icke kunde få uppskjuta alla Den 19 Augusti e. m. dessa mål, att uppföras först på föredrag!).listan för nästa plenum, så att Hr Landtm, och R. o. Ad. nu måtte fortsätta plenum med företagande af de på bordet liggande förslagen från Elton.Ulsk., men förbigå alla lagförslagen. Frill. Hamilton, Hugo, förenade sig med Gr. Frölich. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det närmaste målet på listan angar lag för enskilda banker. Det är första gången före, och loide icke förekomma lill afgörande, utan till återremiss. Hvad kan då hindra, att de anmärknlr man har att göra vid förslaget nu må framställas, och betänk, sedermera återremitteras?
Jag kan icke påminna mig, att jag yttrat något annat om Herr He 54 H. >4* 212 Den 23 December f. m. garilts befattning såsom StatsSecretcrare, än att jag, och många med mig, icke kunde glömma den tid, då han bestridde denna tjenst. I hvad sammanhang jag framställde detta, kan jag nu icke uppgifva, förrän Protocollet blir justerad t. Hvad jag kan försäkra är, att, om jag fällt tvetydiga yttranden om Herr Hegardts publika caracter, hyser jag dock den största aktning för hans enskilda, och en hög opinion om hans kunskaper. Men att Herr Hegardt fällde icke blott sårande utan äfven smädliga yttranden mot dem, som voro af olika tanka med honom, det påminner jag mig. Han yttrade nemligen, att de personer, som ifrade för ett utvidgadt lånsystem, önskade att derigenom få lefva på andras bekostnad, och komma ifrån sina skulder. Jag befarar, att om dessa yttranden blifvit fällde i Engelska Underhuset, hade man åtminstone ropat honom till ordning. Herr Hegardt: Jag vill påminna mig, att då Friherre Boye kallade dem för strypare, som, i fråga örn Lånerörelsen, ej tänkte lika med honom, svarade jag: att om man tillät sig gifva dem ett sådant öknamn, kunde man med lika fog kalla dem för vinglare, hvilka yrkade motsatsen; men jag utmärkte icke dermed någon enskild person, aldraminst Herr Munck af Rosenschöld, som jag icke ens viste vara tillstädes. Jag önskade visserligen, att man för alltid bort - Den a3 December f. rn. lade dessa benämningar; men då de i många år allmänt varit brukade, och ofta äfven inom detta rum upprepade; hemställer jag, huruvida det kan tillräknas mig, att jag åt ett visst slags lånsökande gifvit namn af vinglare. Herr Munck af Rosenschöld: Jag påminner mig, att Friherre Boyes yttrande innehöll blott något angående det förra strypsystemet, och att de, hvilka tänkte lika med honom, af Herr Hegardt icke otydligen beskylldes för oärlighet och för begäret att på andras bekostnad lefva och betala sina skulder.
Majit dervid i nåder gillat Riksmarskalks-emhetets i sådant afseende upprättade förslag, grundad! å förutsättningen, att ingen högre embetsman borde lill dylik pension anmälas och att, så framt icke af läkare vitsordad sjuklighet eller annan ömmande omständighet föranledde tilt undantag, den till pension föreslagne borde hafva fvllt 50 år eller varit 20 år i Kongl, hofvets tjenst; i följd hvaraf ock pensionernas slutsumma, deruti inberäknad Hofkamereraren Johan Erik Forsstrands redan på Tndragningsslaten efter framlidne Hans Maj:! Konung Carl XIII uppförde pension af 900 R:dr R:mt, kunnat inskränkas till 19 600 R:dr samma mvnt, eller omkring 30,000 R:dr mindre, än hofstalspensioneringen efter Konung Carl XIII, och 9,000 R:dr mindre, än enahanda kostnad efter Konung Carl XIV Johan; — och har sålunda E. K. Majit föreslagit, del Rikets Ständer måtte anvisa den till pensionsreglering för den sednast hädangångne älskade Konungens tjenare erforderliga summa. 19,600 Ridr R:mt, att, efter den fördelning mellan pensionsfagarne, som Riksmarskalks-embetets förslag innefattar, från och med innevarande år på Rikets allmänna Indragningsstat uppföras med det vilkor för pensionernas fortsatta åtnjutande, som för löners bibehållande på Indragningsstat i allmänhet är gällande, att nemligen pension minskas eller upphör, i den mån innehafvaren undfår af allmänna medel motsvarande eller högre aflöningsförmåner. Af Riksmarskalks-emhetets ofvannämnde underdåniga Memorial och förslag jemte öfriga ämnet rörande handlingar, hafva Rikets Ständer tagit kännedom: och då det af ålder varit brukligt, att Rikets Ständer anslagit särskilda medel till pensionering af de till hädangångne Konungars hofstaler hörande personer, hvilka af ett sådant understöd varit i behof samt Rikets Ständer, vid minnet af den nyligen bortgångne
Bok hål lare i Jemtland, enär vid inrättandet af Läns-Staten derstädes ar j8io, då tillförordnade Landshöfdingen ansett och i under? danighet föreslagit, att Läns-JSokbaHaretjensten Jcunde tillika af Lands - J£amereraren bestrida? somt Embetsmanna biträde på Contoirs - sida n dessutom icke saknades, då på Stat bestås en. Laods-Contoifs skrifvare, sorn njuter Åttio Sju Riksdaler 24 sk. i Lön med tillökning ferderunder belöpande Nio Tunnor Spannemål efter vanlig beräkning ; hvarförutan i det ta Län, ehuru vidsträckt, likväl i anseende till dess ringa hemmantal och Folkmängd mindre vidlyftige Räkenskaper och göromål förefalla än uti det j jemförelse dermed satte Gottlands Län, X anledning af hvad sålunda upplyst och anfördt blifvit samt StatsTJtskottet ofvanför^ 4 dylike ämnen sig yttrat, har Utskottet funnit sig icke kupna tillstyrka bifall till ifrågavarande Läns-Bokhåll a re-Löns anslående. Detta alt hemställes vdrdsamligen Riksens Hög’ofl. Ständers bepröfyande; hvarvid Tvänne Ledamöters serskiidte tanke i 18 puncter angående I,aridr-Stats-Betjeningeps på Gottland Löpfprbåttring, bifogas, genqrn Utdrag af Protokollet.
Härefter uplästes det ankomna prot.utdraget N:o 387, hvaraf inhemtades, att BondeSt:t, med afslag å Utslcts förevide hemställan, beslutat, att */,. af bränvinsförsäljningsmedlen skulle såsom hittills tillfalla länens hushållningssällskap, ’/5 odeladt städerna och s/,a tördelas emellan stadsoch landskommunerna, allt länsvis, i förlnde till hvarderas folkmängd, att af dem användas till kommunala behof; uti hvilket beslut MedStånden inbjudits att instämma. llr von Ehrenheim: l min motion hade jag också yrkat, att en större del af utskänkningsafgiften i städerna skulle gå till hushållningssällskaperna, och jag kan således icke annat än förena mig med Hr Carlheim-Gyllenskjöld. Jag anser alldeles naturligt, att städerna, genom tillerkännandet åt dem af nästan hela denna afgift, föranlåtas att icke, som sig bör, motverka bränvinsförsäljningen; och det må visserl. vara ganska tillfredsställande att städerna väl användt denna inkomst, men derföre kan det ej anses rätt att bibehålla stadganden, som föranleda just motsatsen af hvad man med hela reformen i bränvinslagstiftningen hufvudsakligen åsyftat. Det torde då vara mycket större skäl att öfverlåta åtminstone någon betydligare del till hushållningssällskaperna, hvilkas verksamhet sträcker sig öfver hela länet, och som redan frambringat så vackra resultater. Dessutom blir det mycket lättare att framdeles till länsnämnderna öfverflytta dessa medel, om de förut varit ställda till hushållningssällskapernas disposition, än om de ännu en längre tid skola användas för städernas enskilda behof. Jag anhåller derföre om bilall till Hr Carlheim-Gyllenskjölds framställning. Hr Nordenf elt: Denna fråga är ganska vigtig i och för sig sjelf, och har genom den gjorda inbjudningen kanske vunnit ännu Större betydelse än den förut hade; men man måste dock se till dels hvad sorn är ratt i sak och dels hvad sorn kan vara lämpligt I) e ii ( A ugns tf f. m. i denna särskilda tidpunkt. Det är icke så nyligen, som man velat påstå, städerna kommit i åtnjutande af den fördel, som nu här är i fråga, utan det är icke mindre än 40 år sedan.
Majit, på det att rättsökande ej skulle deraf något förlöra, den 8 December 1748, genom nådigt Bref förklarat, att ”i lagvadda och besvärsmål, der Underrätt på Gottland dömt,” parterna må, emot bevis, inlemna inlagor, akter och dokumenter på Wisby Landskansli, 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o IT. inom hälften af den tid samma handlingar böra vara i Hofrätten ingifne, hvarefter samma handlingar borde, nästa post derefter, frän Landskansliet till Hofrätten insändas. Otnlörmälde förmån skall likväl, efter hvad Hr Grefve Mörner, C. G.: uti en till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifven samt till Lag-Utskottets behandling öfverlemnad motion, förmenat ej vara tillfyllestgörande för åsyftade ändamålet eller bevarandet af parters fatalier. Erfarenheten visade nemligen, hurusom de ofta förloras, än derigenom att, sedan Hofrätten utställt inkomne besvär till kommunikation, föreskrifterne i Hofrättens kommunikationsresoiutioner icke i laga tid och ordning fullgöras, och än af annan anledning. Härtill vore emedlertid orsaken den, att klagande i besvärsmål sällan hafva ombud i Hofrätten äfvensom att de, om de än vilja der skada sig ombud, derifrån mången gång hindras af enahanda förhållanden, som gifvit anledning till förenämnde Kongl. Bref. I följd häraf har motionären föreslagit: ”Att då i besvärsmål, som ifrån Gottland till Hofrätten inkomma, det anses nödigt att vederparten varder hörd eller att domares eller annan embetsmyndighets utlåtande infordras, kommunikations-åtgärden må genom Konungens Befallningshafvandes försorg få verkställas, men på klagandens bekostnad;” ”Samt att i dylika mål, som äro af brottmåls egenskap, Hofrättens
Hela staden talar därom. - Ser du dem ofta i varandras sällskap? - Nästan dagligen, sade Myro, när de vandra till eller ifrån den vackra lantgården, som Krysanteus äger ovanför hamnen. - O, vad de måtte vara lyckliga! suckade Rakel. - Ja, men jag hoppas, att deras lycka ej skall räcka länge, inföll Myro. Jag hatar Karmides, liksom jag hatar Olympiodoros. Jag har ofta känt stark lust att gå till Hermione och säga henne vem Karmides är, ty jag känner honom bättre än någon; men jag fruktar att möta honom, ty om han finge se, huru ful jag nu är ... o, det är förskräckligt att hava förlorat sin skönhet, Rakel. Jag blygs att visa mig för Karmides; jag döljer mig, när jag på avstånd ser honom på gatan. Om han anade vad som blivit av Myro! O, jag tror, att jag hellre ville dö! De avundsamma gudarne, som berövat mig det bästa jag ägde, det enda varpå jag satte värde! Nu vill jag också hata gudarne. Av dem har jag intet mer att hoppas eller frukta ... blott de avvända spökelser och sådant från min bädd, ty sömnen är nu min bästa vän, och jag har alltid varit rädd för spöken. Men varför lägger du dig icke, Rakel? Vet du, jag börjar nu bli sömnig. Sömnigheten hindrade icke Myro att än en stund fortsätta samtalet eller rättare monologen. - Du är envis, Rakel. Annars skulle du länge sedan följt mitt råd, då jag sade dig, att du skulle taga din gosse på armen och gå till Hermione och säga henne, att han är Karmides' son. Hon skulle då frågat dig om dina levnadsöden, och du hade omtalat allt vad du lidit. Vad tror du, att Hermione då hade gjort? För min del är jag övertygad, att hon skulle sagt: det är du, som har rättighet till Karmides' hand. Jag skall visa honom från mina ögon. Men du vill det icke, Rakel, och däri gör du orätt. - De äro lyckliga, de älska varandra. Jag är förgäten av honom. Dina ord äro frestelser, Myro. Jag känner mig ofta hågad att följa ditt råd. Men blygseln håller mig tillbaka. Jag kan det icke.
Commerce-Collegium för hvarje fall i underdånighet föreslagit, och dels i Nåder förklarat, att handlingarna i dessa mål borde delgifvas Bevillnings-Utskottet, för alt vid behandlingen af frågan om en förnyad tulltaxa tjena till upplysning. Slutligen har, uti en, den 21 i denna månad, Utskottet tillhandakommen motion, Herr Grape, E D., med hemtad anledning af åtskillige utaf Brasilianska regeringen nyligen vidtagne förfoganden, dels i afseende å beräkningssättet för erläggande af tonnage och dels angående införselstullen derstädes å jern och bräder, hvarigenom handeln med nämnde land syntes komma att i betydlig mån inskränkas, föreslagit, att, för att underlätta de tillgöranden, som i ministeriel väg kunde ifrågakomma för undanrödjande af dessa olägenheter, Rikets Ständer mätte ät Kongl. Maj:t öfverlemna att, efter godtfinnande, partielt öka eller indraga den enligt 3o §. Tulltaxe-underrättelserna medgifna tullindring, om den Svenska handelns och sjöfartens interessen sådant skulle påkalla; hvarom stadgande ansetts böra i berörde §. intagas. Hvad Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga skrifvelse, de i Riks-Stånden väckte motioner och afgifne yttranden samt nyss omtörmälda, till Utskottet öfverlemnade, handlingar innehålla, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande.