Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Magdalena är ingen tafvelskönhet, utan en enkel, litet uppklädd bondtös, med så mycken gråt i sig, att tårarna inte ens kan falla. Det är riktigt svårt se, hur blicken rent tycks brista under d e m! Stackars vilseförda barn, eller kanske att man nu kan säga: » lyckliga, rättförda barn! » Frälsaren, som står så lätt på marken, som om han fasthölls bara af sin egen vilja, är hvitklädd och ser så mild och god ut att •. Jag är så glad, att dragen är de gamla vanliga, ty om man bara håller i med att upprepa en och samma typ, så blir väl den typen ett porträtt till sist. Och när vi nu inte har något porträtt, så — —! Norge utställer också en » religiös » tafla — en som är stor — åtminstone till o m f å n g e t! Ja, inte att jag vill uttala mig, men om det är sant, att artister såväl som författare är ett slags språkrör för deras natsjoners innersta, andliga behof, så nog är det bra godt att inte tillhöra en natsjon, hvars innersta andliga behof är att se Frälsaren framställd som en snusbrun, söndagsklädd snickare — eller — hvilken — som hälst — annan — gesäll, som varit bortrest ett litet tag och nu ska firas vid hemkomsten. En gammal kvinna beströr hans stig med blomkrukor — grufligt obekvämt, förefaller det mig, och en sjuk flicka skjutes fram på en skottkärra, för att hälsa honom välkommen, antar j a g! Nog begriper jag, att det ligger något mycket djupt inunder, som inte jag begriper — men det må det. Endera är sådant där så djupt, att det inte kan målas, eller också så platt, att det inte bör målas — • — det är nu min enkla, visst grufligt okonstnärliga åsikt om saken. Så finns det ett par religiösa taflor till, men dem vill jag ingenting skrifva om, efter jag bestämdt tror, att målaren just står och vrider sig till att bli något riktigt bra, o m han bara får vara i fred, fast nog är han tokig nu! Sedan, efter det allvarliga, började jag en liten rond i salarna. Jag tror nog, det var första gången i mitt lif, som jag var ute så där ensammen » på allvar ».
Om bolaget å sin sida anser sig hafva upfyllt sina förbindelser men Staten icke anser detsamma, så måste domaren afgöra tvisten, och om bolaget icke upfyllt bestämmelserna, är det då orätt att bolaget får vidkännas den förlust som bolaget underkastat sig? Gr. Mörner har ansett att bolaget skulle kunna råka i våda endast genom dess tjenstemäns små felaktigheter. Jag hemställer om det förslag jag framställt kan gifva anledn. lill en sådan förmodan. Hr Grin vet ganska väl att hvar och en skall sin sak böta och ej annans rätt förverka. Om en tjensteman begått eli fel, så får han derför svara, men bolaget ansvarar endast för hvad bolaget felat. Man har sagt alt Staten skulle återtaga den mark som en gång vore betalt. Mitt förslag innehåller icke något sådant, ulan det innehåller att Slaten skulle få återtaga deri mark som Staten skänkt bolaget. Del slår äfven att dea andra marken kunde få återtagas men det är uppenbart att bolaget vid inträffande återgång af jorden återfår deu lösen bolaget enl. expropriationslagen ulgifvit. Jag kan således icke annat finna än att det varit i alla afseenden rätt och billigt att om bolaget å ena sidan icke vill bålla sina förbindelser till Staten så blir Slaten qvitt sina förbindelser lill bolaget. Man har slutligen sagt att äfven om förslaget af detta Stånd antoges, så förfaller det i alla fall. Jag skulle icke tro detta vara så alldeles afgjordt. Det är gifvet att om R. o. Ad. antoge detta förslag så blefve det en integrerande del af R. o. Ad:s beslut i jernvägsfrågan och om de öfriga Stånden vid sammanjemkningen ingå derpå så blir detta ett Ständernas beslut, ingå de icke på detsamma så är det gifvet att frågan kommer till votering i förstärkt StalsUlsk. Jag måste således förnya min vördsamma anhållan om propos. på bifall till mill förslag. Frih. Cederström: Innan diskussionen öfver detta ämne fortgår, tror jag det vara tjenlig!, om Hr Gr:n och Ordf:n behagade låta genom någon Riddar!). Kanslist upläsa del af Gr.
Gult l skålp. — 4 — } 1 bl vitt l skålp. — 12 — F ri tt. 1 8 — Färgadt Wekar: l skålp. • 18 — j 2 20 — Lampl skålp. — 36 — lF 1 28 LjusJVerktyg, för Slöjderna och Handti skålp. 24 verkerierna, ej specificerade 100 Rd. v. 20 F r i a. införda med Conunerce-Collegii tillstånd för uppgifne behof 100 Rd. v. 5 eko d:o såsom prof och Modeller F ri a. TVin, alla slag: 1 24 — på fastager l kanna — 16 — }F tt. 4 på bouteiller i kanna 1 ri 1 32 — Windruf, torr l lisp. — 12 25 — TVindrufvor l skålp. — 5 — F ri a. "Wagnmakare-arbcten, cj specific., so Slujdeyaror, ej specific. 'Walnött.er, se Nötter. Wan t ar, se Strumpor. Watten, Lukt-, sc Luktvatten. Wau, se Färger. W a xlii Ider, sc Bilder. Waxduk, se Wäfnader. Waxljus, se Ljus. Wcd, se Trädvaror. Wicker, se Spanmål. Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:0 21. 45 Tullvärde. Qvantitet för Tullber. InfTu 1. Utf.-Tull. R:dr s. r. Winsten: il: dr s. r. Helsiden:
Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog derefter, att Inkommande Tullen å Grof Islands, Jutlands, Polsk och annan grof Ull måtte , på sätt Bevillningsutskottet tillstyrkt, till 2 procent, samt utgående Tullen derå till i5 procent , fastställas. Ropades Ja och Nej. 9^6 Den 20 Augusti e, m. Herr Cederschjöld : Jag hemställer huruvi*-’ da a procents Inkommande Tull här kan bibehållas. Jag skulle snarare tro , att Inkommande Tullen borde blifva åtminstone 5 procent , och den utgående 2 procent. Friherre TVrangel förenade sig med Herr Cederschjöld. Friherre Cederström : Jag har tagit mig friheten upplysa, att i de orter, som hafva den mesta grofva ullen , upphandla fabrikerne ej någon ull, och använda den icke, utan den har gått till Westgöthar. Jag hemställer då om icke den utgående tullen kunde till desse producenters fördel något nedsättas , och om Icke, då den gröfre ullen är satt till 2 procents Inkommande tull, Utförseln kunde tillåtas mot 6 procents tull. Hans Excellence Herr Grefve Mörner : För min del skulle jag tro, att hvad Utförseltull; sorn sättes på den grofva ullen, kan vara likgiltigt , ty det vore en särdeles casus , om grof ull härifrån kunde utföras och få afsättning utomlands. Herr Cederschjöld.: Jag anser det säkraste sättet, att uppmuntra fårafveln vara genom lemnadt hopp om vinst och afsättning. Det kan ej ske annorlunda, än genom en låg Utgående tull , så att man kan sälja till utlänningen. Hvad beträffar, att de gröfre klädssslagen skulle blifva dyrare, så är det egenteligen Kronan sorn deruppå förlorar J och ingen för - Den 20 Augusti t, m, 937 9 lust kunde vara nyttigare för Riket , helfit det* samma derigenom uträttades, sorn genom MaDufacturDiscontena motsvarande uppoffringar. Jag tillstyrker således 5 procents inkommande, och 2 procents utgående Tull. Friherre Wrangel: Jag hemställer, om icke någon skillnad borde göras, i händelse kläde blefve förbudet till införsel.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att Utsk:t uti sitt i'ör:de ifrågav:de § afgifne yttrande tillstyrkt, att alla de i g 27 af Utsk:ts förra förslag meddelade föreskrifter ang:de upgifter af de skattskyldige för bevilln.- taxeringen skulle uteslutas samt §:n erhålla den korta lydelse, som Utsk:ts uti förev.de Utlåt, framlagde förslag utvisade; och hade, under öfverläggningen härom, följande yrkanden blifvit framställda, nemi. af Gr. Lagerbjelke, att Utskits förslag till §:ns förändrade lydelse måtte bifallas; af Hr Hjärne, att utaf § 27 uti Utsk:ts förra förslag skulle bibehållas följande delar, nemi,: ingressen samt mom. litt. a; 2:dra punkten af mom. litt. b, med följande förändrade lydelse: vaf bruksoch fabriksidkare jemte andra jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtverkare m. fl., som, enl. denna Stadgas 2:dra art., böra erlägga bevilln. för inkomst af rörelse, näring eller yrke och hvars rörelse under nästföreg:de tiden drifvlts inom annat bevilln.-taxeringsdistrikt, bestyrkt upgift å den bevilln., som för sistförflutna år varit honom derstädes påförd»; 3:dje punkten, med följande förändrade innehåll: »af direkt:n eller styrelsen lör hvart och ett bolag, sorn fått sina bolagsreglor af K. M. stadtästade och antingen står under offentlig kontroll eller har inskränkt ansvarighet enl. K. Förordmn d. 6:te Okt. 1848, bestyrkt upgift å bolagets behållna vinst, antingen den blifvit utdelad eller icke»; samt 4:de och 5:te punkterne; — och slutligen af Gr.
Ty tendensen framgår ju tydlig och klar af sista strofen i dikten: En saga om att kärleken, beledd och h&amp;nad af v&amp;r tid, går stundom hämnande igen och skördar unga lif dervid. Det är för denna af tidens materialism förorättade stormakt Rudolf och Vetsera falla offer; kärleken är den guddom, som vårt blodlösa, egoistiska slägte oupphörligen skymfar genom att vid äktenskaps ingående allt för sällan ta den med i räkningen, och som derfor, för att straffa och hämna, stundom går igen i hela sitt majestät och tvingar verlden att se, att kärleken likväl är den starkaste. Detta är nu » den vämjeliga tendens », hvarom » Vårt Land » ordar, och som förskaffat denna tidskrifts utgifvare beskyllningen att vara vinningslysten, osedlig — ja, gud vet allt hvad! Det är således derför, att Daniel Fallström i sin dikt predikar idealism, hyllar kärleken som det star-käste och högsta i lifvefc — hvilket väl äfveu anstode det ideellas sjelfslagne riddare, hr Torelius — det är derför denne i » Vårt Land » torsdagen den 7 mars anno 1889 slår sig ostentativ t för sitt bröst och säger: Herre, jag tackar dig, att jag icke är lik den AhnfeU! Hr Torelius, hr Torelius, hvad skola edra läsare och de kristliga ynglingarna säga — hvar i all verlden har ni gjort af ert hufvud och er moral ?Stjernan i moln. Ett Tegnérsminne af Paul Fritz Mengel. Då Tegnér, som under sitt samtal med fruntimmer ofta yttrade sig frivolt, under den sista riksdagen han bevistade vid en supé hos pastor primarius d: r Z. Pettersson till värdinnan talade så » fritt », att det väckte allmän indignation, ansågo Tegnérs vänner nödvändigt, att han måste återvända till sitt hem i Vexiö. Men dertill lät han ej förmå sig. Snart visade sig omisskännligt, att Tegnér var sinnesrubbad.
Då man dertill med 57 § jemnför den 61 §, synas verkligen grundlagens bud så klara, att jag ej kan förstå, huru man kan söka sin undanflykt bakom det i 60 § förekommande ordet »förhöja». Den 4 April f. m. 33 Jag kan ej läsa grundlagen på annat sätt, och jag tror att en kommande riksdag skall godkänna min åsigt. Det är älven i en annan fråga, sorn jag icke kan gilla Frih. De Geers yttrande. Jag skulle önska, att jag kunde det, men då så icke är förhållandet, bjuder mig mitt samvete att utan menniskofruktan uttala min tanke. Hr Frihm har sagt, att det regeringsbeslut, hvarigenom Riks-hypotheksbanken ordnades, icke inverkade på landets finansiella ställning, utan att, denna bestämts af yttre lörhållanden. Jag tror ej, att detta är rigtigt. Genom deli Allm. Hypotheksbanken blefvo de särskilda provinsernas hypotheksföreningar bundna; Staten satte sig till förmyndare öfver provinsernas jordbrukson, och skötte detta förmynderskap så, att under tre års lopp intet åtgjordes för myndlingarne. Svårligen torde man kunna förneka, att icke detta inverkat på landets ekonomiska ställning. Jag har af en föregående talare hört uppgifvas, att Hr Gr. o. Landtm, icke skulle bevilja propos. på att med ogillande lägga det nu föredragna Betänk:t till handlingarne. För min del kan jag icke i den 55 § R. F. finna något giltigt skäl för en sådan propos:s vägran, men med kännedom af den praxis, som förut gjort sig gällande, att i frågor, sådana som dessa, följa den åsigt, Ståndets första ledamot sålunda uttalat, vill jag ej genom framställande af ett sådant yrkande uppväcka någon tvist. Ehuru jag i öfrigt helst skulle sett, att Betänk:t blifvit, återremitteradt och har anledning tro, att detta skulle kunnat blifva Ståndets beslut, vill jag dock ej yrka derpå, utan åtnöjer mig med att, i likhet med Frih.
St. 1847. 27 Transport R:dr 546,296: ig. — ined de under lönerna inbegripne 10,041 tunnor 16 kappar spaninål, a 7 R:dr. Indelda riinlor, kronovärdi 42,934: 31, men efter markegång på förslag 293,689:32. — indeld spanmål, 2,826 tunnor ig kappar, efter förslagsvärde, å 6 R:dr tunnan 16,959: Oindeld dito 632 tunnor ig kappar, efter cl i Lo 3,795: — Tillsammans R:dr 860,740: I afseende härå har Kongl. Maj:t, på skäl, som i närlagde protokoll öfver civil-ärenden äro upptagne, funnit följande förändringar och särskilda bestämmelser böra ega rum: l:o Bergsoch Kommer s-kol legiér na. a a Efter undersökning af de förhållanden, som nu förefinnas vid de till Civil-Departementet hörande Bergsoch Kommers-kollegierna, för utredande af frågan, huruvida en förändrad organisation af dessa verk, med afseende på den minskning och förenkling af deras göromål, som blifvit en följd af Kongl.
Statens behof samt för dess innebyggares välfärd och bildning: högre böra de aldrig blifva. Aro de större, må de då minskas, och må denna minskning så tillvägabringas, att den kommer alla till nytta. Skulle åter verkliga behof fördra större skatter, dä må de ökas; men här är alldeles icke fråga om alt hvarken öka eller minska skatterna, utan blott alt öfverflyttade skatter, som erläggas af en class medborgare, på en annan. Man vill då utbyta grundskatten, som egentligen icke är annat än en lauta, som tillhör Slaten genom det mest obestridda af alla laga fång: genom urminnes häfd. Man må väl säga, att den ursprungligen uppkommit genom bevillning: detta låter visserligen till en del bevisa sig; och kunde man lillrättaflnna den sannskyldigc rnttsinncbafvaren för honom, som för flere århundraden orättvist betungades, så borde ersättning gifvas; ty rättvisa är hvad som framför allt annat mäste sökas. Men det har sä ofta blifvit ulredt, alt de som nu äga den beskattade joi den, förvärfva! den i det skick den nu belinnes, genom arf, köp, byte eller på annat sätt för nedsatt pris. Det vore således icke fråga om annat än att skänka dem måhända hälften af den köpeskilling, sorn de i annat fall skulle hafva erlagt för den obeskattade jorden. Det är väl sant, att motionären säger sig icke vilja skänka, utan sälja dea; men denna förhandling synes mig vara af besynnerlig art. Först capitaliseras, genom multiplication af 16, den nuvar. grundskatten, beräknad till 6^ proc. af det inneslående capitalet. Sedermera lånar Slaten detta capital tillbaka till den skattdragande mot 4 proc. ränta och låter honom betala 6 proc., hvaraf 2 amortera capitalet inom 28 år. Det är besynnerligt, att man tagit olika måttstock lill beräkningsgrund vid köp och utlåning, i synnerhet dä båda skola ske på samma gång. Toge man medeltalet, eller 5 proc., hvilket måhända vöre billigast, så kom l:o capitalet att ökas med 25 proc. och 2:o amorteringen, som endast löper med 1 proc., att utsträcka sig under en vida längre tid.
Jag vakar om nätterna för att vederlägga de reformertes villfarelser, och så låta mina egna knektar döpa om sig till papister Hur var det stället, Hagar, som du citerade från Petri Ravennelii Bibliotheca sacra? Hagar uppläste ur minnet ett latinskt citat mot katolikerne ur denne då berömde teologs stridsskrifter. Ja, är det inte så? Cæcos cæci curant, insanos insani4 ... Men han förstår inte latin, den stackaren, din broder ... Niemand, jag skall tala vid hans vördighet Johannes Matthiæ, att han upplyser ditt mörka förstånd ... Hvem var din fader? Ynglingen teg. Vet du det inte? Jag skall säga dig det. Din fader var en officer, som öfvergifvit sin hustru. Öfvergif aldrig en kvinna, Niemand, åt hvilken du gifvit ord och löfte! Det är en dödssynd; det hämnar sig på dig och dina barn. Vet du ingenting om dina föräldrar? Han sade, att jag var hans dotterson. Hvilken han? Kristina blef otålig. Hon hade nu fått en gåta att utreda, hvilken lifligt upptog hennes tankar, tilldess att den skulle undanträngas af en annan. Han, som de kalla Ruben Zevi i Regensburg. En jude. De Geer känner honom. Den rikaste ockrare i Europa. Judarne ha två meriter: klokhet och pengar. Och du skulle vara Ruben Zevis dotterson? Hvaraf visste han detta? De blinde bota de blinde och de fåvitske de fåvitske. Af ett porträtt och en bröstnål. Det var den, som grefvinnan Brahe gaf mig på Lavila. De hade stulit nålen från mig, när jag låg död i Neunburg, och juden gaf mig honom tillbaka. Visa mig nålen! Niemand nödgades anlita Hagar, ty nålen var insydd i liftröjan under hans kyller. Under denna toilettfråga, som utagerades bakom en skärm, begynte det mörkna. Kammartärnan Fiken inträdde för att tända lampan, men anvisades att vänta i förrummet. Kristina betraktade i skymningen den fint arbetade silfverliljan.
Deremot synes det nästan påtagligt, alt, i händelse allenast förenämnde minimibelopp varit bestämdt, under hvilket metalliska Cassan ej finge sjunka, något Silfverköp i ofvanupptagna fall icke inträffat, emedan Silfver-fondcn funnes förut fullt tillräcklig samt långt ifrån sitt minimum, och man sannolikt ansåge uppoffring af en eller annan sk. per R:dr kunna besparas genom afvaktande af tiden o. s. V. Näringarne bade då den utsigt att möjligen efter hand få begagna högst en million, men dermed vore äfven understödet slut, samt tiden att inskränka lånerörelsen i och med detsamma en gång för alla inne, derest icke så förmonlige förhållanden, utan all medverkan från Banco-Slyrelsens sida, skulle inträffa, som, efter Utskottets förmodan, blott kunna undantagsvis och såsom möjligheter, för en eller annan kort period, förutsättas. Bland de anmärkningar, som blifvit framställde emot Utskottets beräkning af Sedelstocken, förekommer först den, att Sedelstockens beräkning härigenom skulle försvåras, helst uti Vexel-Banco-skulden inbegripas, ej mindre alla i Låne-Banken deponerade summor, utan äfven alla Låne-Bankens förfallne Capitaloch Ränle-skulder; men dä, efter Utskottets åsigt, Bankens förfallue ränteskulder för dagen, hvilka mer än fullkomligt motsvaras af dess ränlefordringar, icke behöfva att iakttagas vid de beräkningar Banco-Styrelsen vid hvarje serskildt tillfälle Ian finna nödigt uppgöra, till utrönande af förhållandet emellan reela bragt saten i ett alldeles förändradt stiek. Det var genom det räntefria förskottet, som leveranteuren satles i stånd att använda, jemte egna vexlar och egen credit, äfven andras vexel-lillgångar, vid hvilkas uppköp lian begagnade conjunctur och omständigheter.
Och att dessa subskribenter blifva mänga, måste också kunna antagas såsom säkert och följakt ligen hvarje enskilds bidrag mindre betydande, då nemligen denna jernväg medför så stora och allmänna fördelar, som man antagit och som varit orsaken hvarföre densamma skulle blifva en statsbana. På dessa skäl hemställer jag derföre, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts riädiga Proposition, för anläggning af en sammanbindningsbana frän vestra stambanan i trakten af Hallsberg till Örebro, mätte bevilja och anvisa erforderliga medel till belopp af 1,657,470 R:dr R:mt, med vilkor att byggnadstomt för bangården i Örebro varder, kostnadsfritt för Staten, upplåten samt under förutsättning, att genom bidrag från de orter, hvilka af banans anläggning ega fördel, tillskjutes en summa, som blir tillräcklig för bestridandet af de med denna anläggning förenade expropriations-kostnader, beräknade till högst 105,000 R:dr R:mt» af Herr Montgommerie Cederhjelm i afseende på den af Utskottet föreslagna riktningen af södra stambanan. af Herr Lilliehöök, som instämt i Herr Stjerngranats reservation mot 4:de punkten. af Herr Stjerngranat: mot l:sta punkten. »Mot Utskottets beslut rörande vestra banans föreslagna krökning mera norråt inom Nerike reserverar jag mig, då, på sätt finnes anfördt pag. 11 i Kommitterades underdåniga Betänkande, 2:ne nordligare genom Nerike dragna linier redan blifvit undersökta, den ena emellan Wibyoch Skarby-sjöarne, den andra norr om den sistnämnda, men ingendera i tekniskt afseende egt företräde, och äfven andra vigtigare skäl saknades för att låta hufvudlinien afvika från den rakaste och kortaste sträckningen emellan Hallsberg och Bodarne. Genom den af Kommitterade föreslagna sträckningen befinner sig jernvägs-linien redan ej långt från Hjelmaren och på ett afstånd af endast 2 mil från Örebro.
Tager man härvid tillika i betraktande att skollärarens befattning är bland de mest ansträngande - Allm. Bese.- och Ekon.-ZJtsk. Betänkande, N:o 122. 5 strängande för både själsoch kropps-krafter, och tillika bland dem som tidigast medtaga krafterna, äfvensom att den tjenstemauna-korps, som bildar ungdomen, kanske mera än någon annan inverkar på samhällets väl, så lärer icke blott rättvisan mot dem, som i ett mödosamt kall uppoffra sina krafter, utan äfven, lika mycket, Statens välförstådda intresse fordra en åtgärd i nämnde hänseende. Utskottet anser sig likväl icke böra för närvarande tillstyrka ovilkorlig pensionering af ifrågavarande tjenstemän efter någon viss tids tjenstgöring. Det saknar de för detta ändamål nödiga upplysningar och skulle icke kunna, utan en fullständig utredning af ämnet, framställa förslag till sådan pensionering; hvartill kommer att, då bestämmandet af pensionernas belopp är beroende af den aflöning, som uti en blifvande stat för skollärarne kan varda fastställd, pensioneringens reglering icke synes lämpligen böra utan i sammanhang med en dylik stats utfärdande afgöras. I öfverensstämmelse med de åsigter Utskottet sålunda yttrat, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit behagade, efter det lärarnes vid Elementar-läroverken aflöning blifvit bestämd, till Rikets Ständer afgifva nådigt förslag till dessa lärares pensionering i de fall, då de, efter en längre tjenstetid, tillika hunnit en högre ålder, eller när de genom sjukdom eller annat olycksfall blifvit otjenstbare. Stockholm den 24 Augusti 18-54. Reservation: af f. d. Talmannen Nils Persson från Kronobergs län: "Det hittills brukliga sätt, att pensionera ålderstigne lärare, äfvensom yngre lärare, hvilka af sjukdom sättas ur tillfälle att sina tjenste-befattningar bestrida, synes mera lämpligt, än det af Utskottet tillstyrkta.
B:ko, men den till trycket befordrade och med allmänna tidningarne utdelade uppgift öfver Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld jemte obegagnade andelar af kreditivoch låne-förlag den 31 December 1856 utvisar, att skillnaden emellan sedelstock och maximi-beloppet af densamma, beräknad enligt 116 § i nu gällande reglemente, endast uppgår till 278,204 R:dr 8 r:st., hvaraf den föreställning hos en och annan uppkommit, att Banko-Utskottets Memorial JYs 16. 5 genom någon felaktighet i Bankens räkenskaper, den behållna vinsten visar sig vara större än densamma i sjelfva verket är; så har Utskottet ansett sig böra uppgifva orsakerna dertill att, ehuru af den behållna vinstsumman ett belopp af allenast 1,647,009 R:dr 16 sk. blifvit, med stöd af föreskriften i 186 § af Banko-reglementet, använde till inköp af räntebärande obligationer, icke mera än 278,204 R:dr 8 r:st. skulle kunna disponeras, utan att öfverskrida det af Rikets Ständer bestämda maximum för sedelstock. I sådant afseende får Utskottet erinra, att sedan, vid 1844—1845 årens riksdag, Banko-Utskottet hos Rikets Ständer tillstyrkt, att samtlige laneoch kreditiv-fonder måtte till siffran begränsas och ett maximum bestämmas för den del af Bankens sedelstock, som saknade motsvarighet i metallisk valuta, uppgjorde Utskottet en beräkning för att vinna upplysning om den summa, som skulle utgöra maximum.