Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, kunna såsom hypothek antaga antingen en revers med 2 namn och en, låne-summans hela belopp motsvarande förbindelse, hvilken likväl då ej nödvändigt måste vara förfallen inom förfallotiden af det sökta länet, eller ock allenast en revers med 3:ne namn. 12:0 Uti högsta tillåtna skuldsättningsbeloppet, hvilket, likasom hittills, bibehålies vid 20,000 R:dr för Låntagare och tillhopa ej får öfverstiga - BnHec-XJukotttts Memorial N-.o t ty - ll ga 4°»°oo R:dr, under alla förhållanden, i hvilka en och Samma larson kan blifva hos Inrättningen häftande, inbegripes icke hvad samma person eljest må vara till Banco-Disconten skyldig. — Dock må Directionen icke Underlåta att förskaffa sig alla de upplysningar, som kunna inverka på omdömet om Lån-sökandes ställning och förmåga att i allo uppfylla ingångna förbindelser. i3:o Det åligger Directionen att noggrannt tillse, det lånen verkligen blifva inbetaide och ej genom omvägar af ett eller annat slag omsatte. Vid uteblifven liqvid å förlälloliderne böra Låne-documeirten -genast till lagsökning utlemnas. 1.4:0 De på denna serskilda låne-rörelse dels redan influtne och besparda, dels ock intill nästa Riksdag blifvande årliga ränte-inkomster skola icke ingå på Bankens vinst-räkning, utan serskildt upptagas och balanceras såsom en reserv-fond, hvars behållning äfven hädanefter, enligt hvarje års bokslut, användes i enahanda låneväg. i5:o Banco-FulJmäglige är förbehållet att, om och enär vigtiga skål dertill förefinnas, kunng, för någon lid, inställa så val upplåningen som den derpå grundade ullåningsrörelsen. Af föreslående stadganden är första delen af irsla punkten lika med §. 3o, pag. 144» * nu gällande Reglemente; och enär Rikets Högloflige
Om tinn förlorar den månad han dröjer med omsättningen, måtte det ej för honom vara någon skada. Harr Grejven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af 4:de och y;de punkterne i Utskottens Betänkande. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla 4:de och 7:de punkterne med den, af Friherre Boije, deruti föreslagna förändring. Ropades äfven Ja och Nej. 10 Den i April f. mt Herr Tham, Tf^ullrath'. Det år ej min afsigt att ingå uti någon detaille om frågan, men jag anhåller att dervid få fåsta uppmärksamhet, att tvenne Stånd redan bifallit Utskottens första Betänkande. Oin nu Ridderskapet och Adeln beslutar en ändring och BondeStåndet deruti instämmer, månne ej frågan då går till Nämnd, och större skada genom tidsutdrågten tillfogas låntagarne, än den vinst blir sora de kunna erhålla genom respit-tidens bibehållande, utan afdrag på den vanliga omsättningstiden af 6 månader. Friherre Cederström'. De tvenne Stånd som redan uti åinnet fattat deras beslut i anledning af Utskottens första Betänkande åro oförhindrade, då de nu få kånna de anmärkningar, som vid detsamma blifvit gjorde, att derefter jemka sig, och att äfven utan afvagtan af de andra Stånden, fatta deras beslut öfver det sednare Betänkandet. Orsaken hvarföre jag är envis i afseende på sättet att afgöra denna fråga, år den, att jag anser skadligt att etablera tvenne olika principer för enahanda inrättningar, ehuru under olika namn. Herr ■ Grefven och LandtMarsJcalken förnyade sin förut gjorda proposition om bifall till 4:de och 7:de punkterne, hvilken proposition besvarades med Ja och Nej samt votering. Herr Kuylenjijerna, Johan Carli Icke annat ån jag kunnat fatta Utskottens Betänkande, kom_ Den r April f. ni. i? kommer ju hvarje låntagare att betala 22 pro-* cent för den tid han dröjer med omsättningen öfver förfallodagen.
Från Stats-Utskottet : Af den 1 dennes: N:o 577, I anledning af gjorde am.ärknin* Den 3 November e, m. 83 gar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, rörande Genera 1-Assistance-Contoiret. Från Banco-Utskottet : Af den 30 sist!. October: N:o 65. Öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut meddelte förslag till Reglementariske Stadganaen för Låne-Contoiren i Västra och Södra Provincerne. Om upprättande af en Ansvarighets-Lag får de blifvande Directionerne vid Vä* strå och Södra Låne-Contoiren. Angående nödig åtgärd till betryggande af Bankens och Enskildtes säkerhet , i afseende på de Assignationer , som komma att utfärdas från Västra och Södra Låne-Contoiren. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten: Af den 18 sisth October; N:o 210. angående yrkad förändring i nu gällande Brandstods-föreningar å Landet. I anledning af väckt motion om ändring i gällande föreskrifter, angående vården och förvaltningen af Kyrkornes fastigheter och medel, samt granskningen af redogörelserne derföre. 84 Ö en 3 November e, m, Af den 30 sistI. October: N:o ai?. Öfver väckt motion, angående afskaffande af Bergs-Tings Ratter och Bergmästare-Embeten. Af dea 2g sistl. October : N:» 216- I anledning af återremiss af Utskottens förut afgifne Betänkande , i frågan om Näringsfriheten , samt dermed gemenskap ägande ämnen. Från Lag-Utskottet: Af den 30 sistl. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , om ändring af 17 Cap. g §. Handels-Balken; inrättande 3f Formyndare-Kamiar i alla Rikets Provincer, och förslag till en förändrad HypotheksLag , m. m. jFrän Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet Af den 30 sistl. October: N.o 203.
Jag tror, att jernförelsen hallar, och hvad det beträffar att, 0111 Ulsk:s förslag antnges, alla nuvar. läkares befordringsrätt derigenom skulle för framtiden inskränkas, så tior jag tverl0111, att den derigenom skulle utsträckas; ty nu måste de, som önska befordran i Kronans tjenst, tränga sig in på den banan och taga sämre tjenst för alt erhålla befordringsrätt; meli 0111 Utsk:s förslag antages, så vinna våra lakmé derigenom den förmånen, alt, med bibehållande af sin befordringsliitt lill Statens tjensler, kunna mottaga de löi manligare anbud, som af enskilda personer eller corporationer tilläfventyrs blifva dem erbjudna. Jag kan således ej finna annat, än alt delta förslag för läkare-corpsen är högst fördelaktigt. Jemte det jag till alla delar förenar mig med Hr von Hartmansdorff och Hr Lefren, anhåller jag blott att, i afseende på skilnaden emellan regementsläkare och enskilda läkare, få tillägga, att den enskilde patientia kan vid (ärligare tillfällen välja mellan den läkare, lian antagit, och en annan, för hvilken lian har mera förtroende. Deremot är soldaten ovillkorligen skyldig alt förtro sitt lif och sina lemmar åt den läkare, hvilken Slaten har tillsatt. Delta tolde äfven vara ett ganska vigligt skäl, hvarföre skickliga läkare böra af Staten tillsättas. Hr von Hartmansdorff: Det har blifvit yttrad t, att Hr Lefre'ns jemförelse vore oriktig. Jag torde deremot få förklara, att jag såsom statssekreterare föredragit ansökningar af lärare vid enskilda pensioner om tur och befordringsrätt lika med lärare vid de allmänna läroverken, och att saken, enligt min öfvertygelse, är af beskaffenhet att ganska väl kunna jemföras med de ifrågavar. anspråkets. a?"* Den i3 Juni f. m. Jag bor äfven bekänna, att jag varit en nog förhärdad anhängare af det prohibitiv;! sysleme, som gifver Statens tjenst företräde framför enskildta intressen, att jag afstyrkt dylika ansökningar.
i 4 Artikeln, om skydd för Taxeringsman, hvilket stadgande såsom innefattande en strafflag, genom remiss öfverlemnades till Lag-Utskottets åtgärd, derefter Ståndet, sedan LagUtskottet med yttrande inkommit, vill sig vidare i denna del utlåta. Den 29 October 1S23- Fi •än Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu å nyo föredrogs förstärkta Statsoch Banco-Utskottens, den 16 dennes, under N:o 548 afgifne, samt den 24 derpåföljde på bordet lagde Memorial, angående belåning i Banken af exportable effecter; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Banco-Utskottet öfverlemnas. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 18 dennes, under N:o 199 afgifne samt I2T3 Prot. Utdr. d. 29 Octobcr r8a3. den 23 derpå följde e. m. på hordet lagde Utlåtande, och förslag angående RiksStåndens olika beslut, i fråga om inrättande af Directioner till det indelade Cavalleriets beklädnad; fann Ridderskapet och Adeln, att sedan Högv. Preste-Ståndet, enligt Protocolls-Utdrag af den 24 dennes, med frångående af sitt i denna del fattade beslut, i bifall till Utskottets Utlåtande med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet sig förenat, berörde Utlåtande nu endast borde läggas till Handlingarne.
— HufvudBöcker, utdrag ur, visan de förhållandet med Brännvinsbränningen i Stockholm, II s 636 —639. 915. A91 Mägazinslnrältningens, allmänna, Ställning, Förslag öfver, med Erinringar, II s 663 — 668. •—• Utskottets AnmärkningsPuncter, IV s 1012 —1019, hif. af PresteStåndet, IX s 342, af BorgareStåndet, IX s 348, af Adeln, IX s 996, Ytterligare Utlåtande, IV 4 s 594 — 602, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 983, bif. af Adeln, IX s D:o Utlåtande öfver åtskilliga framstapla anmärkningar, IV 2. s 1101, no4, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 347, af BorgareStåndet, IX s 352. >— hittills följda BokföringsMetliod, angående. Stats-Utskottets Betänkande, IV 2. s io55—1057, bif. af PresteStåndet, ix s 343, af BorgareStåndet, IX s 349. Förvaltning, i anledning, af några Anmärkningar vid Berättelsen om den år 1822 anstälda Revision. StatsUtskottets Betänkande, IV t\. s 4I0‘—485, Eif. af PresteStåndet, IX s goö, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 928, hif. af BorgareStåndet, IX s 953.
M:s förslag rör:de hufvudtitlarna, fästa noga uppmärksamhet vid detta ämne och förskaffa sig fullständiga underrättelser, huruvida dessa anstalter kunna vara af den vådliga beskaffenhet, att de böra aflägsnas från hufvudstaden. Denna motion, ehuru kort, är likväl af natur att uppmana mig till några upplysningars afgifvande i ämnet, före dess afgång till vederbörligt Utsk.; och jag går nu att Uppfylla denna skyldighet. Likasom vid de flesta fångförva ringss tällén, så i Sverige som i andra lander, hafva åtskilliga rymningsförsök vid correctionsinrältningarna här i hufvudstaden lyckats under de 8 år, dessa anstalter härstädes befunnits. Några få af dessa rymningar vittna visserligen om mindre omtanka hos dea 3 H. 34 aö6 I) c n 3 Mars e. m. närmare tillsynen öfver ordningen på stället; men de flesta hafva varit af beskaffenhet att icke kunna förutses och således förekommas. Emedlertid har det varit Styrelsens pligt, Liand manga andra mödosamma och mindre behagliga åtgärder, som tillhöra dess kall, att med möjligaste uppmärksamhet följa correctionisternas uppförande äfven sedan de, iofligen eller olofligen, utgått från inrättningen. Härigenom har erfarits, att de flesta bland de förrymda återkommit saint att ganska få af dem föröfva t brott, och att det således icke egentligen kunnat vara dessa, som åstadkommit den oro i hufvudstaden och å landet, hvarpå motionen synes vara motiverad. Från en del af de från inrättningen i tjenst uttagna correctionisterna, har snarare anledningen härtill uppkommit, enär bland dessa, beklagligen icke sällan, illasinnade personer uttagits, oaktadt upplysningarom deras vanfrejdade lefnadsätt och varningar från detta sednare uttagandet, från förvaltningens sida, meddelats reqvirenterna.
Härvid hafva Utskotten ansett förnämligast böra i betraktande komma, att frågan om rättighet att till skalle lösa kyrko-hemtnan i Halland är beroende deraf, huruvida egpnde-rätten till dessa hemman tillhör Kongl. Majib och Kronan eller någon kyrka, hvilket således måste vara utredt och bestämdt, förr än fråga om skatteköp kan i administrativ väg pröfvas och afgöras; att, med afseende å ej mindre den för pröfningen erforderliga bevisning och utredning af ämnet, än äfven detsammas egenskap af rättsfråga, behandlingen deraf lämpligast syntes böra, lika med andra egande-rättstvister i allmänhet,- ölverlemnas till domaremagtens afgörande, och att, fastän, på sätt nyss nätnndt blifvit, åboernes rätt och välfärd ovilkorligen är beroende af egande-rätlsfrågans utgång, desse åboer likväl icke äro behörige att uppträda såsom egentliga parter, hvarken för att tillvinna eller försvara egande-rätten åt Staten af ifrågavarande hemman. Vid detta förhållande, och då Kongl. Majit, vid serskilda tillfällen, i Nåder antagit och tillämpat den grundsats, att D^ss i administrativ väg vidtagne beslut icke måga anses hinderliga för upptagande och pröfning vid vederbörlig Domstol i tvisteväg af de derunder tilläfventyrs beroende rättsfrågor, ansågo Utskotten sig icke böra tveka att tillstyrka Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt, före pröfningen af sig yppande frågor om skatteköp å kyrkohemman i Halland, vid vederbörlig Domstol i laglig ordning må varda, i närvaro af behörige Krono-och Consistorii-ombud, undersökt och pröfvadt, huruvida Kongl. Majit och Kronan eller kyrkan har jord - 12 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, JV-'0 44- egande-rätt, och alt, såsom följd häraf, jemväl målle förklaras, alt de uti administrativ väg redan vidtagne beslut icke äro af den beskaffenhet, att de kunna vara hinderlige för egande-rätls-frågans upptagande och afgörande i tvisteväg.
Be* ftutetö e;rpebieraitbe uppepåttaö. § 63. 9iär fråga, pmaröfmer tttffott fig utlåtit, titt afgörattbe förefommer, eger £am* maren att antingen genaft, nteb Bifall titt uttåtanbet etter utan affeeitbe å pmab Utffottet föreflagit, fatta fitt Beflut, elter, om ämnet anfaö forbra ytterligare utrcb* ning, måtet titt Utffottet återförmifa. (Stanna hamrarne eftner någon fråga, bert ftänbigt elter i befi ftätte färffitbt tittfatt lltffett ftg yttrat, uti ljuf to ubfat (igen etter tilt miöfa betar etita Beftut, bå (fatt Ittff ettet fota att be etita meningarna, få toiba möjligt är, f amman jemt a octj uteb förftag berent tilt kamrarna intomma. Dm frågan marit af tittfättigt tttffott panbtagb octj ben Jvammare, font tttffottet tittfatt, icte af flår ben i frågan mäcfta motion, ffalt Beflutet genom utbrag af proto* fottet bctgifmaS 5Dteb*åvammaren, font ber(på om frågan Beflutar antingen genaft etter efter befi pänmiöning titt ett för fråganö mibare utrebning inom hammaren tittfatt tttffott.
Utskottet allt för lösligt behandlat de med afseende å denna fråga till Utskottet remitterade motioner, hvadan Utskottet blifvit anmodadt att närmare utreda förhållandet och till Rikets Ständer inkomma med yttrande i afseende å förslagen om en allmän afvägning och ny utstakning af de större vägarne i Riket, om en lag, angående de vilkor, hvarunder jordegare skola vaja skyldige att afträda den mark, söm fordras för nya väganläggningar, och i sammanhang dermed om tillägg till Byggninga-Balken, i afseende på jordersättningar för vintervägar, samt om en bestämd föreskrift med huru stor lutning en väg får anläggas, örn lösdrifveriets förekommande, enligt hvad uti Herr Bydins motion, i sammanhang med förslaget om vägarnes förbättrande, derom blifvit yllradt, om nedsättning i bevillningen och öfriga utskylder för Lima Socken samt om väganläggning i Dalsland genom en del af Norrland, och emellan Götheborg och Jönköping. Emot det af Utskottet föreslagne vilkor, att de vägbållnings-skyldige borde uti hälften af arbetskostnaden för vägars omläggning deltaga, har jemväl inom samtliga Riks-Stånden blifvit erinradt, att ett sådant vilkor skulle, i de flesta fall, komma att omintetgöra möjligheten af vägarnes förbättring, hvadan det blifvit yrkadt, dels alt Staten -måtte ensam bestrida kostnaden för dessa företag, dels att till Kongl. Maj:t eller hvarje orts comnmnal-styrelse måtte öfverlemnas att i sådant afseende förordna efter omständigheterna.
Men ssm Hemliga Uljkok - 6?S tet efter flera weckors tid intet kunnat npsinna något lämpeligare medel, an som nedsatta Lreäit-Sedlarna ;6 ^ proLrnk och sedan med Silfwer infria; sa ehuru jag önskat at häldre kanna svedan för en gang något swärare och sedan derifrån bliswa befriad, än at framdeles nödgas förnya den samma och at Riksdaler» blifwit alklippt kil 24st. och icke, som nu med i6-§ proL-nls afdrag, hwarigenom ^§iorsur§n jämte Penningsockraren wunnit sir ändamål, dä deras Riksdaler godtgöres dem med 56 si. och sqfedes 8 si. högre, än en Lanea Riksdaler, men alle andre deremot förlora 8 si-; dock emedan de trenne Rslpeötivs Stånden sä fkyndesamt bifallit Hemliga Utskottets Linsoee-Plan, utan ak derwid yttra sig något deröfwer, hwad werkan de föreslagna LourLnrs Sedlarna uti en framtid kunna medföra; sä nödgas jag för min del bifalla Hemliga Utskottets Plan, med det tillägg, som Grefwe Luursi s« ganska wäl anmärkt. Och slutar härmed min Riksdag, vix! sr salvavi animam rnsam. Herr k-e/onstolps, ^sonss 8amuel. Det torde redan wara öfverflödigt at kala och yttra mina eg^ na rankar i et ämne, som sa länHS blifwit vsnlilsraär» men jag kan ej undgå at anmäla de hemmawarändeS bekymmer och farhåga för fortsättningen af lwänne skags Mynt. Skulle de nu prnjsQsrsäs Lanconotsr bliswa antagna och gangbara jamte Lanes > Sedlar, sä fruktar jag, ak oredan och willerwallan med Penninge - werter mera ökas, än färmindskae. Fara b-lifwer, ac eländer och nöden stiga ti! sin högd.
Om nu någon roar sig att betrakta lifvet i sina många, så högst olika former, som när det visar sig till exempel: i den fattiges torftiga stuga, i den välmående bondens trefliga boning, i den rika och högvördiga prostens gård, eller hos den tarfliga, välmenande komministern, eller under den afsigkomna knaper-adelns remnade tak, eller i aristokratens palats, eller på penning-aristokratens handels-kontor, eller inom adeliga och ofrälse pösmunkars, i höjden resta väggar, prydda med all den lyx som rikedom och fåfänga kunna åstadkomma, om nu någon finner nöje att göra teckningar ur dessa olika »marknads-stånd», – ty till exposition blef dock hvar och en, som lefver i verlden, utsatt, – och lägger dessa teckningar bredvid hvarandra, och finner att hvar och en af individerne deruti har sitt alldeles egna lefnads-mål, som utgår från en egen punkt, och syftar åt ett eget håll, utan all beröring med grannens, utan tvärtom – finner att om dessa deras banor utdrogos i oändlighet, så skulle de dock aldrig råkas, då faller »tecknaren» ovillkorligt på tanken af paralleler, ty med paralleler förstås icke alltid hvad så mången dermed menar, nemligen någon ting synonymt med jemförelse, utan hvad menas med tvenne parallela linier, lilla Herbert?» frågade fadren. »Tvänne linier, pappa,» svarade Herbert, mumsande på fjerde bakelsen, »som om de än utdragas i oändlighet, ändå aldrig kunna råkas.» »Rätt, min son!» sade presidenten, »linierna sålunda utdragna råkas aldrig, de olika klasserna af menniskor förblandas aldrig, utan de vandra evigt skiljda, evigt framåt, först sammanträffande vid yttersta och sista målet, och enligt min tanka är just detta något som författaren till »Parallelerne» bör söka att bevisa – om hon det kan – i sin fortsättning, ty dessa första utkast förefalla mig blott som en uppränning till hvilken hela inslaget fattas.
Indelde Räntor , efter Kronovärdi 3(568: 35* 6. 270.000: med den ytterligare tillökning derå, hvartill vid Stats-Regleringens fulländande funnits tillgång, eller i penningar 4,987 R:dr 6 sk. 7 rst., skall blifva för ändamålet tillräcklig. Ä denna ^48 Underdåniga Skrif vilsen Stat,' sorn] i jemförelse emot dess vid 1818 irS Stats-Reglering till 28g,844 B;dr 26 sk. 6 rst. bestämda belopp, undergått en minskning a£ 34,857 R:dr 19 sk. 11 rst-, blifva således upptagne: Penningar lii! 270,599: i3. 6 Indelde Räntor, efter Markegång, på Förslag . , . 17,o3o: 1’ 6 D ito Spannemål, dito . ; 352: 4o. — Spannemål in natura 171 T:r å 5| R:dr 9x2: Summa 288,8g4: 7. — Riks-Statens nu bestämde utgifter komma i följd häraf att för nästa och påföljande år intill förstr kommande Riksdag utgöra följande summor: Första Hufvud-Titeln Andra dito Tredje dito . Fjerde dito . Femte dito . Sjette dito* Sjunde dito . Åttonde dito Nionde dito . Tionde dito . Allmänna IndragningsStaten . 4 Underdåniga Skrifvelserl *49 Stats-Werkets behållne Spannemåls. inkomst, och utgör 40,632 T:r 31 klpar, hvilken tillökning Utföres i penningar förslagsvis till 1 R:dr Tunnan med 40,632:46. 6. Börande den besparing, sorn på detta anslag kan uppkomma, tilläggas öfverskotten på StatsjWerkets inkomster.
Efter en stund blefvo de dock lugnare, och de kunde icke låta vara att gifva hvarann en blick och känna sig mera medgörliga, när jag oafvändt kallade dem nådiga fröknar och liksom icke låtsades förstå att de voro fattiga lifegna. Det var en droppe varm olja på hårdnadt vax, och de berättade nu, att det höga herrskapet redan för två veckor sedan rest sin väg vid ryktet om de svenskes annalkande, och särskildt försäkrade de att i hela huset, ja, på hela gården icke lämnats det ringaste af något som helst värde, men att de gärna skulle göra sitt bästa i att betjäna de främmande. Varvara hade vackra tänder, men hon var allt för liten och fet och svartullig, och efter en stund lät hon höra ett så skallande gapskratt, att jag blef retad. Den gullhåriga flickan, som hette Katarina, kunde jag däremot icke låta bli att skämtande nypa i örat då hon bar in veden till kakelugnen. Emellertid hade Långe-Jan utan vidare dragit af sin trasiga blå rock, och som han hvarken hade skjorta eller väst stod han snart blottad till midjan i hela sin eländiga magerhet, så att ingen längre kunde hålla sig allvarsam – ingen utom han själf. Aldrig hade jag sett en ryckning af munterhet öfver hans stela ansikte. Sedan vi fått hvar sin fårskinnspäls och stillat den värsta hungern med litet rofmos och kvass, lade vi oss på ugnen med huggvärjan mellan knäna, och jag dristade mig befalla herr fänriken att växelvis vaka med mig, ifall man möjligen kunde ha ondt i sinnet. Äfven förbjöd jag de båda tjänsteflickorna att lämna salen, och läsande min bön med hög röst på svenska anförtrodde jag oss åt den allsmäktige. Men! Den allsmäktige låter oss människor ibland bereda hvarann öfverraskningar. När ingen tilltalade mig, fortfor jag att sofva i timmar tills jag väcktes af en stickande hetta, som jag annars skulle ha kallat smärta, men som nu åtminstone påminde mig om att jag icke längre var ett vandrande skelett utan åter en lefvande människa. Och likväl! Hvem förstår icke min skräck, då jag såg den uppeldade salen mörk och tom och hörde skrik och buller från rummet tätt bredvid. Jag tog genast huggvärjan och sprang till dörren.
Majit ansett frågan om förändring härutinnan icke böra upptagas bland dem, som vid innevarande riksdags början i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof gjordes till föremål för Rikets Ständers behandling, likasom någon framställning till Rikets nu församlade Ständer om förändrad disposition af Kronans ifrågavarande egendom icke heller sedermera skulle blifvit erforderlig eller af omständigheterna påkallats, om icke helt nyli - 8 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 215. gen anledning yppat sig til! det antagande, att Nya Varfvet, hvars nuvarande bestämmelse i allt fall kunde snart upphöra, deremot skulle med arman användning väsendtligen gagna ett för den Svenska industriens framtid vigtigt företag och derjemte inbringa åt Kronan en större köpesumma än för egendomen vore att i allmänhet påräkna. Enligt hvad af den Kongl.