Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts disposition anvisa: n) alt årligen med hela beloppet utgå: lill löner för statistiska cenlral-byrån. ål Chefen ‘ . 5,0(10: — Expeditions-sekreteraren 4,000: Arkivarien oell Registrator!! 2,500: — „ Ofver-revisorn 2.500: — , Vaklbetjeningen 500: — 14.500: lill bibhotheks underhållande och litterärt utbyte 1,000: — „ ljus, ved, skrifmaterialier m. m 1,000: — , betäckande af en del af kostnaderna för en statistisk tidskrift 1,000: — 3,000; b) att såsom reservalions-anslag årligen utgå: till arfvoden åt tillfallige biträden 5 000: — „ det officieia statistiska trycket . ; 5000: — 10,000: Summa ärligt anslag R:dr 27,500: — och dessutom: c) hyresmedel, att utgå intilldess embels-lokai hunnit anskaffas i något kronan tillhörigt hus, årligen 1,000: — d) till anskaffande af nödige inventarier, alt blott för en gång utgå 1,500; — Rikets Ständer, som funnit de vid sist lid ne Riksdag af Rikets då församlade Ständer uttalade åsigler, angående bildandet af ifrågavarande embetsverk vara af Kornmitlerade vid utarbetande af deras förslag tillämpade, hafva, hvad angår den föreslagna staten för det nya embetsverkel, inhemta!, att, enligt planen, den erforderliga personalen vid Statistiska Centra i-byrån skulle utgöras dels af de för det ständiga arbetet nödige tjenstemän. dels af de lilllällige biträden, som, för arbetets skyndsamma bedrifvande, till vexlande antal antagas, hvaraf de förre, eiler byråns ständige tjenstemän, ExpediHons-Utskott*ts Forsing Ii/l undmi.
Skulle det liksom i England bero af en enda af Husets medlemmar? eller fordras fleras röster dertill? eller skola vissa mål caracteriseras såsom icke publika? Huru långt skall Galleriernas öppnande medgifvas? Vid alla Plena? vid voteringar? i Utskotten? vid RiksRätten? Hvilken massa af frågor, mine Herrar, preliminairafrågor af största vigt, så väl för husets ordning, som för allmänhetens ännu okända rättigheter, som då böra i förväg bestämmas? och detta skall alltid blifva svårt uti ett landj der en sådan fr*? Deri 27 Januar\i. -3 het skulle tillskapas och icke är, som i det ofta åberopade England, en lycklig följd af upplefda bruk och antagna nationabeder. Kan denna nya lagfarenhet få med rätta det modesta namnet af reglementarisk ordning? ingriper det icke, som all annan lagstiftning, uti medborgares dyrbaraste rättigheter, frihet eller anseende? bf'höfver dm icke den väpnade rmgtens biträden, i fall af ett möjligt motstånd? och vi skulle kalla det endast reglementarisk ordning? Nej, en ny lagstiftning och ganska ömtålig lagstiftning finner jag den vara, och som ail sådan icke kunna ske utan Medständevs biträde och Konungslig sanctina. En annan betänklighet är den, som uppstår deraf, att våra politiska dagblad,red,cteurer kunde möjligtvis, ledde eller inis,led le af motiver, dem vi nu icke behöfva i förväg appreciera, gifva allmänheten falska relationer af hvad de sedt och hördt, under våraSessioners lopp. Hvad band tänker man sätta pi dessa Journalister? Hvad damm emot utspridandet af förtydda eller förlöjligade tal, hvartill partiandan kan förleda en och annan ? Skulle Ståndet eller den personligt sårade söka en tillkallad Jurys biträde eller Kärn nersRättens? eller skall den arbetsamme Riksdagsmannen till lön för den öppenhet, hvarmed han uttrycker sin mening, nödgas ur andra Journaler föra en serskild polemik emot den, som med flit vanställt dess yttrade tänkesätt? Uti England är det Underhuset sorn äfven 54 Den 27 Jann ar ii, i denna fråga är ensam domare och bestraffar
Maj:t bestämd punkt på Köping-Hult-Iinien, till Götheborg, genom Westergöthland och med sidobanor till Carlsborg och Hjo; från en punkt på samma hufvudlinie vid Falköping till Malmö, med utgreningar inom Småland, på den ena sidan till Halmstad och på den andra till Westervik, samt inom Skåne till Ystad och Helsingborg; från lämplig punkt på förstberörde hufvudlinie till Upsala, samt derifrån till Gefle; från Gefle eller Westerås till Fahlun; från Stockholm genom Södermanland och Östergöthland samt, i Sommens dalgång, genom Småland till en punkt söder om Jönköping, med utgrening till Wettern; från Westgötha-banan till Warberg; och från Köping-Hult-linien, på den ena sidan, till Askersund och, på den andra, till Linde och Christinehamn. Uti en af Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskoltel remitterad motion, om anläggningen af en jernbana från någon af de pä Skånska kusten belägna, Malmöhus län tillhörande, städer till Welterns södra strand, har Herr von Troil, Samuel Gustaf, ingått i en närmare utveckling af de frågor, som utgöra föremålet för detta utlåtande; hvarföre Utskottet, som i sitt nu afgifvande betänkande angående de under innevarande riksdag gjorda framställningar om särskilda jernvägs-anläggningar, kommer att jemväl yttra sig öfver den af bemälte motionär föreslagna jernbana, velat här upptaga hvad af honom hufvudsakligen blifvit anfördt och yttradt, i afseende på ej mindre vigten och angelägenheten för Sverige, att snart varda försedt med ändamålsenligt anlagda jernvägar, än de sätt, på hvilka dessa anläggningar skulle kunna utföras. Delta lands stora segelbara insjöar och tydligt utmärkta dalgångar utvisade de naturliga vägarne för varutransporten inom landet. De förra voro redan i alla rigtningar begagnade genom segeloch ångfartyg; de sednare underlättade ett ändamålsenligt jernvägs-system. Jernvägar voro redan anlagda inom nästan alla Europas länder och icke blott i starkt befolkade, utan äfven i mera glest bebodda och bergiga trakter. Öfver allt ansågos de såsom ett nödvändigt vilkor både för landets förkofran och för dess försvar.
Dessutom, så länge vårt myntvärde är vacklande, och våra Statsceconomiska författningar ombytas vid hvarje Riksdag , blir, om man dertill lägger de högst låga productions-priserne , hvarje försäljning af fast egendom ett verkligt hazardspel, .och jag hemställer till hvar och en , sorn haft någon erfarenhet i detta ämne , om han kan neka denna sats , dä närvarande ställning icke ens roedgifver någon probabel calcul öfver afkastningen af en egendom , eller öfver räntan af det Capital, man derföre erhåller, enär nemligen denna förvandlas i Silfver. Om vid en annan Riksdag myntvärdet blir bestämdt, skall jag , om jag då är närvarande som Riksdagsman, vara den första att afstyrka denna försäljning å Lotteri, så snart nemligen Nummer-Lotteriet blifvit afskaffadt. Detta senare är ett ondt , 6om icke förekommer något större ondt, och Den 1S December f. m. icke ens uppfyller det ringaste goda ändamål. Det förundrar mig derföre , att personer, sorn icke ifrat anot Nummer - Lotteriet och mot Utländska Fastigheters bortspelande , för närvarande så mycket bestrida fast egendoms försäljning å Lotteri. Det egentliga föremålet för Riksens Ständers åtgärd har varit, att uppgifva ett Lag-förslag i ämnet, men alldeles icke att afgöra, huruvida sjelfva saken är skadlig eller icke , helst frågan är oeconomisfc. Jag kan derföre ej annat än tillstyrka Ridderskspet och Adeln . att förena sig sned Bonde-Ståndet, som , om jag ej misstager mig , ansett inrättningen nyttig, ocli tillika antagit Utskottens Lag-förslag. Grefve PosseArvid.’. Den Ledamot, sorn först yttrade sig, är illa belåten med Utskottens Betänkande, emedan han tror sig finna , att bifall dertill skulle innefatta detsamma , som om Ständerna yttrads ; Vi anse saken skadlig, men vi vilje likväl i vår nion medverka dertill. För att kunna döma mellan honom och Utskotten , bör man göra sig reda för formen af ämnet.
Utskottet, i sinret af sitt betänkande, försäkrar, alt de hafwit för ändamål att hämma alt omättligt supande och således, äswen de -eraf naturligen följande »jeder, af allä stag ; alt kill uvnäende of eli sa dygdigt ändamål, tyckes det liksom Utskottet, ansttc en aldeles fri bränwinsbränninq, uti sa stora pannor, som snart sagt behagas wara de enda och rätta med, len — »nä man icke förekasta mig, all defle pannor - ZZ2 Den 2i Maji. noe äro glupskt beskattade; huru lärk kan icke alt detta ellnderas uphAfwander af en mängd krogar som i sig sjelfwe tyckes motsäga, en omättelig tillwerkning af detta läckra fl ldnm , lärer dock w'S« seckiqen icke förekomma sylieri, emedan man sidan kunde anse nästan sivart enskilt hus för en krog, och dä kel enlig Utskottets tillstyrkan bör blifwa spis. qwaner tilläm, att försälja bränwln »ti mindre qvantitet, hwad kan dä hindra en winn ngslysten och äregirig krögare, att emot en hon erke och fint tilibjuden betalning förskaffa sig lenna uphösiare rang. Att högt pliktfälla de af bränwi» till en o, wänlig grad oredige, lärer icke heller uvnä ändamålet, ry en klok beskyddare och någorlunda rou» tinerad kiacreur, medaifwer wäl icke gerna, att ruser hos honom bekommits, och «ck" kan han pliktfänas, för det någon öfwerl stav ttll honom anländk.
— Skäl för detta mitt påstående hemtar jag äfven deraf, att, enär den nuvarande Banco-vinsten redan är utelöpande i den allmänna rörelsen, skulle det verka allt för menligt på handel oell näringar, om dessa capital skola indragas ur lånerörelsen, utan afseende på, om någon motsvarande ersättning derföre kan af en blifvande Banco-vinst i beläningsväg påräknas eller icke. •—- Dessutom anser jag, att nationens trefnad beror på ett stadgadt Myntväsende, som åter har sin grundval i Bänkens soliditet, och att föl jagt ligen man icke med allt för stort begär bör gripa efter den nuvarande Banco-vinsten, änskönt våre Stats-behof verkligen äro både många och stora; — Men skall den då ändtligen till Stats-behof utgå, utan bestämdt villkor om en ny Banco-vinst i dess ställe, så förenar jag mig i minoritetens af Fullmägtiges åsigt, att först Eb Million R:dr måtte anslås till förstärkande af Bankens Grundfond, och det öfriga användas efter min förmodan bäst sålunda, nemligen: j To Till ändamålsenlige Folk-skolors inrättande. B:co R:dr 100,000. —- — a To Till ökande af Fastighcts-Lån. ... , , 5oo,ooo. 3.0 Till nyttig Materiel för Sjö-försvaret, skiljdt från allt det öfverflöd i yttre prål, som står så illa • j bredd med vår betryckta ställning i allmän - i6 Banco-Utskottets Betänkande, N;o 64.
Men intet buller störde tystnaden. Det föreföll dem, som om ej själfva domsbasunen skulle kunna få staden att vakna. Hvad skulle de taga sig till med en sådan stad! De gingo in i en bod och köpte öl. Där ställde de med hemsk röst flera frågor till handelsmannen. De frågade om brandkåren hade sina sprutor i ordning och undrade om det fanns kläpp i kyrkklockan, ifall det skulle bli fråga om klämtning. Sedan drucko de ur ölet ute på gatan och kastade flaskorna ifrån sig. Ett, tu, tre, alla flaskorna i samma knut, dunder och brak, och alla skärfvorna flögo dem om öronen. Kantänka, det gjorde godt med litet oväsen! De hörde bakom sig steg, verkliga steg, röster, hårda, tydliga röster, skratt, mycket skratt och därtill ett slamrande som af metall. De studsade och drogo sig undan i en port. Det lät som ett helt kompani. Det var det ock, men af unga jäntor. Stadens jungfrur drogo i samlad trupp ut på komarkerna för att mjölka. Detta gjorde det starkaste intryck på dessa storstadsmän, dessa världsmedborgare. Stadsjungfrur med mjölkflaskor! Det var nästan rörande! De trädde helt plötsligt fram ur sitt porthvalf och sade »Buh!» Hela jänttruppen skingrades i ett ögonblick. Flickorna skreko och sprungo. Kjolarna fladdrade, hufvuddukarna lossnade, mjölkflaskorna ramlade i gatan. Och på samma gång förnams längs hela gatan dofva ljud af portar och dörrar, som slogos igen, af krokar och klinkor och reglar. Längre nedåt gatan stod en stor lind, och därunder satt en gammal gumma vid ett bord med karameller och tunnrån. Hon rörde sig ej, hon såg sig ej om, hon bara satt stilla. Sof gjorde hon ej heller. »Hon är af trä,» sade Träsko-Petter. »Nej af ler,» sade Rulle-Petter. De gingo i bredd alla tre. Midt framför gumman började de vingla. Det bar af mot henne. Skifvan fick en törn. Och gumman tog till att gräla. »Hvarken trä eller ler,» sade de, »etter, idel etter.»
Men jag ville tillika hemställa, om ej Adeln i sitt fattande beslut borde uttrycka samma opinion, hvilken, om den är grundad pä sanning, mäste göra sig gällande i framliden, och hvarigenom äfven sjelfva satsen hålles vid lif, — ty man kan ej undgå all fästa uppmärksamhet vid det beslut, som ett Stånd fallar i ett så vigtigt ämne; hvarföre jag föreslår, alt R. o. Ad. ville afslå denna punkt i betänk., som angår fastighelsbelåningen, under förklarande, att den bör till Riksg.- cont. öfverflyltas, eller, derest R. o. Ad. skulle finna sig förhindradt alt falla elt sådant beslut, åt Bancofullm. målte uppdragas att uppgöra elt förslag ruride verkställigheten af nämnde beslut för en kommande riksdag. Gr. Cronhjelm: Den förste talaren, som uppträdde emot det af mig väckta förslaget, yttrade, alt förändringen vore för stor och tiden för riksdagens, fortfarande för kort, för att derunder kunna medhinna att sammanfalla ett reglemente och vidtaga alla andra åtgärder, som för den ifrågaställda öfverflyttningen erfordrades. För min del får jag bekänna, det jag ej inser liehofvet af något reglementes uppställande eller af några genomgripande åtgärders vidtagande; ty ett reglemente för denna lånerörelses bedrifvande finnes redan, och frågan är således endasl, af hvilka personer delta reglemente skall handhafvas, antingen af Bancoeller Riksg.cont-.s Fullmäktige. Tjenstemän för denna rörelse finnas äf - 310 Den 12 April f. m. ven, och dessa kunna öfverflyltas tillika med sjelfva rörelsen. Jag medgifver, att dessa tjenstemän hafva nägra andra bestyr i och för vården om Bankens redbarheter; men jag kan icke inse, att deras förflyttning tillika med lånerörelsen skall förorsaka en total omstörtning af Bancostyrelsens organisation. Om nu ett visst antal tjenstemän inom
Att » sälja allt till godt pris och med fullkomligt förtroende » var alltifrån början herr och fru Boueicauts affärsregel vid rue du Bac, och de afgåfvo t. o. m. den i Paris oerhörda förklaringen, att de ville återtaga hvarje köpt artikel, hvarmed kunden ej var nöjd. Men hur kunna solida varor säljas till så- dant pris? Det beror på massproduktionen. Medan en dyrare butik i grannskapet säljer t. ex. en enda hatt, säljer A u Bon Marché kanske tio och gör naturligtvis större förtjänster, ehuru dess hattar äro billigare. Om den oerhörda tillströmningen af kunder kan ni själf göra er en föreställning, min dam, eftersom vi nu stå utanför portalen, tåligt väntande i en kö, som hemma i Sverige skulle leda tanken till någon stor börsbazar eller dylikt. ' • Därinne finnes j u också någonting för den mest skilda smak, där bli alla kostymbegär, alla icke alltför fantastiska modekapriser tillfredsställda. Där vänta toalettartiklar för furstinnan och för arbeterskan — ja, t. o. m. för dräktreformdamen. För damer och herrar, för damer, hvilka som målarinnorna Rosa Bonheur och Louise Abbema samt perserfarerskan, madame Dieulafoy, bära mansdräkt midt på gatan, och för herrar, hvilka dela Sardanapalos ' och Richard Wagnere förkärlek för kvinnodräkten (ja, det lär verkligen finnas en herre, som har myndigheternas tillåtelse att bära kvinnlig dräkt, emedan hans späda figur skulle göra honom löjlig i rock och pantalonger). — Och nästa gång, min dame, in i helgedomen, in i själfva » paradiset »! Största urval billigaste, m e n bestämda priser. T r e systrar. En sannsaga berättad af Vilma Lindhé. (Ports.) n förut okänd gäst — sorgen — hade slagit sig ner på Öboda. Här som alltid kom den med olika skiftningar för hvarje människohjärta och med all lifvets bitterhet till innebörd. Majorskan hade sett folksamlingen ute på isen och kommit nedrusande med spetsmantilj öfver axlarne — hennes hjärta hade sagt henne, hvad som händt. Ingen visste sig ha sett något mera hjärtslitande än hennes förtviflan. Den natten sof ingen på Öboda!
Uaj:t jemväl funnit, att dylika entreprenader gvärligen, utan en alltför kännbar uppoffring för de skjuts-skyldige, torde kunna ästadkommas med nu gällande skjuts-lega, 00b det ingalunda kunds bunäs obilligt, att landell invänare i allmänlret, dä de resa, i 8in mon jemväl bidraga till ändamälets vinnande, bade Kongl. Uajtt varit sinnad att, pä sätt Londe-8tänclet begärt, med 8 sk. baneo per mi! lörböja den nu varande legan för en bäst, pä alla de ställen, der entreprenader bade kunnat tillvägabringa», med äliggande kör de skjuts-sk^I lige, att pä ds ställen, der beslutade entreprenader, ensamt mot denna förmon, ieke kunnat åstadkomma», till des» befrämjande sammanskjuta ett öfverenskommet ytterligare tillskott i penningar eller varor, samt att för sädant ändamäl, oeb i nära öfverensstämmelse med Londs-Äändets förslag, stadga de nödiga föreskrifterne. Harvil bär doak förekommit, Z ena sidan, att en stor oeb and am A let troligen motverkande oreda s^nts kunna uppkomma inom ds skjuts-lag, der entreprenad bade ak de liesta blifvit beslutad, derest ieke minoriteten vore korpliglad att underkasta sig pluraliteten» beslut; men ä den andra deremot, att Kongl. lVlaj.t icke ansett 8ig, utan Ilike!» ^tanders medverkan, kunna älägga nägon skjuts-sk^Idig, att, utan sitt eget frivilliga begifvande, nu oeb tor framtiden utbita den Iionom äliggande prsestationen, emot sn i penningar eller valör utgående afgift.
At med uplpsningar gä Mönster-Herren tilhanda, och understödde utaf Landshöfdingen, tala bade för den närwarande och fränwarande Rotehällarens rätt, den förstnämnde likwal obetagit at sin egen talan föra , och pä det at sädane fullständige matte äga tifälle at känna rätta förhällandet wid hwarje numer, böra de höra Rustoch Rotehällarena wid någon stämma, hallen näst före Regements-Mötet och derstädes wid uprop af hwarje numers Rothällare, göra sig underrättade om beskaffenheten af hwarje mäl, som wid Mönstringen kan för hwarje särskild numers räkning förefomma. Wid hwarje Mönstring Den 9 Augusts. 865 bör et särskildt Protocoll under eds-pligt föras, hwaruti intages allt hwad wid Mönstringen, Rustoch Rotehällare rörande, blifwit anmält och andragit, hwilket Protocoll bör af General Mönster-Herren och Mönster - Commisiarien undertecknas, samt et wederbörligen underffrifwit extract deraf för hwarje Compagnie göras, som Compagniets Fullmägtige genast efter fulländad Mönstring tilställes innan Mönster-Herren ifrän stället afreser. Dä detta endast har afseende pä uplps» ningars afgifwande för at bewara Rust - och Rotellätlarcns rättigheter til förekommande af et desi oskyldiga lidande, och Konungen uti den nyligen antagna Regeringsformen Sjelf Nädigst behagat älägga Sig : At intet wela afgöra nägot RikswFrdande ärende utan wederbörandes hörande, sä är jag öfwertygad derom at Konungen styrd af samma principe uti andra mäl, intet eller will sätta en Mönster-Herre uti den obehageliga ställning, at i saknad af nödige uplysningar, afgöra wälfärds-saker, som pä sädant sätt kunna och werkeligen ledi til Rust. och Rotehällares förfång. ii:te Det bör ocksä ingen til Mönster.
Län hittills blifvit ersatte för deras ifrågavarande arbete, och derföre, i händelse Sökandernes anhållan i Nåder bifölles, i underd. föreslagit, att tillökningen i arfvodet för deras besvär och kostnader måtte för 1824 och sedermera bestämmas till 200 Rldr för hvarje år; i hvilket ämne K. StatsContoiret under d. 4 sisth Dec. underd. utlåtande afgifvit. 2:0 En af Häradsskrifvarne i Skåne till K. Mit ingifven Skrift, deruti, under åberopande af den försämring Sökandernes Löner, genom förändringar i myntoch varu-värden, undergått sedan år 1688 och hvarpå exempel anföras, Sökanderne i underd. anhållit, att K. Mit, ined afseende så derå som å andre 3io S t a t s - U t s k ot t e t s anförde skäl och deribland hufvudsakligast de tillökta arbeten, som i sednare tider blifvit dein ålagde oell hvilka föranledt till förökade utgifter i tjenste» medelst resor, underhåll af Skrif biträden in. rn., täcktes i Nåder meddela dem Löner i förhållande till hvad andre Statens Tjenstemän åtnjöto, i hvilket afseende Sökanderne till K. 3VI:ts Nåd. bepröfvande i underd. hemställt, det deras Löne-inkomster måtte utan undantag utgå dels med 2 sk. B:co för hvarje i Mantalslängden anteknad person af hvad ålder och förhållande sorn helst, och dels med förhöjning i den för Debetsedlar samt andre Expeditioner nu bestämde Lösen, äfvensom att 100 R:dr såsom ersättning för Skrifmaterialier och 66 R:dr 32 sk. i Rese-penningar mätte dem hvardera tilläggas; samt 3:o KronoFogdens och IJäradsskrifvarens i Strömsholms Fögderi af Westerås Län gjorde, och i likhet med deras vid 1820 års Riksdag framställde, underd.
Memorial, angående anvisande af arfvode för befattningen med tryckta, riksdagshandlingars mottagning, vårdande och utdelning. (R. A.) Alltsedan 1828—1830 års riksdag, — då Rikets Ständer beslöto, att ej allenast de öfverblifna exemplaren af Riks-Ståndens från trycket utgifna Protokoller jemte dertill hörande Bihang, utan äfven sådana mellan riksdagarne tryckta handlingar, som tillhörde sagda Bihang, skulle till Riksgälds-kontoret aflemnas, för att der förvaras och på föreskrifvet sätt tillhandahållas eller utdelas, — har särskildt arfvode varit, af Rikets Ständer anvisadt till Fullmägtiges i Riksgäldskontoret disposition lör befattningen med mottagningen, vårdandet och utdelningen samt redovisandet af sådana protokoller och handlingar. Detta arfvode bestämdes vid ofvannämnda riksdag till 1,000 R:dr, men nedsattes vid 1834 och 1835 års riksdag till 900 R:dr och vid riksdagen åren 1840 och 1841 till 800 R:dr samt vid derpåföljande riksdag till 500 R:dr, allt Banko. Vid 1856, 1857 och 1858 års riksdag ökades arfvodet till 1,200 R:dr R:mt, till hvilket sistnämnda belopp det jemväl bestämdes vid de tvänne sednast hållna riksdagarne och således till 2,400 R:dr för tiden från 1860 års början till slutet af år 1865.
Sunda förnuftet säger och erfarenheten bevisar detta. Det andra motivet för fri införsel emot lämplig lull, af alla slags utländska 344 Den December. Fabrikater och Slöjdealster, eller att Svenska Fabrikationen skall derigenom skyddas vid den ståndpunkt af täflan med utlänningen i afseende å varornas godhet och pris, som är nödvändig; för att å ena sidan upprätthålla Fabrikörer, och å andra sidan hindra deras idkare alt blifva (såsom orden lyda) frätande Monopolister, förefaller åtminstone mig, som ett gäckeri, och måtte vara framkastadt mera för att få stämpla Svenska Fabriksoch Slöjdeidkarne med den liånliga benämningen af frätande monopolister, än i afsigt att öfvertyga. Tv, om igenom tillåten införsel emot hög eller lindrig tull, Riket får öfversvämmas med en mängd af tullade, oell må hända än större mängd tullförsnillade utländska fabrikater, så finnes snart för den inhemske Fabriksoch Slöjde-idkaren ingen annan ståndpunkt, än armodet; och, så länge det, hädanefter som hittills, är hvarje välfräjdad undersåte af hvad stånd och vilkor som liäldst öppet och fritt, alt anlägga Fabriker och Manufaclurer, så väl å Landet, som i Städerna, kan åtminstone icke med sken af rimlighet, något frätande monopolium förevitas den Svenska Industrien. I utbrottet af sitt nit för utländska industrien och dess befordran, föreslår Herr Tham vidare lindriga Tullafgifter, och att det val må vara Konungen medgifvit Den a3 December. 345 att nedsätta, men ej att öfver ett af Rikets Ständer bestämdt maximum förhöja dem. Öfver detta språk, som man väl kunde vänta sig af de här i Riket skocktals kringsvärmande Engelska, Franska och Tyska handels-Expediter, som öfverallt utprångla utländska Fabrikater, men ej borde höras från Svenska läppar, kan jag ej mera än yttra min yttersta förundran, i hopp och öfvertygelse, att deras antal ibland Rikets nu församlade Ständer, som tänka lika med Herr Tham i denna punkt, måtte vara ringa och obetydligt.