Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att man icke har någon tro på sig sjelf är i så- dana stunder des allra värsta, Jag får derjämte en viss leda på mina närmaste, hvilken plågar mig, ty fast ingen märker någon ovänlighet hos mig, förefaller jag mig sjelf som en dålig, elak varelse, som alldeles utan nytta trampar jorden. Detta är j u en ordentlig bikt. T r o r att j a g aldrig talat o m det så der ordentligt för någon förr. att M e n skall känna någon kunna draga nytta af ens verkliga lif *, så får man vara så god tala om det, medan man lefver; tids nog får man man tiga. icke tänka på, verlden får veta har jag O c h j a g vet af erfarenhet, har att någon man och skall huru efter glädje af att att ligga o c h gått som en domino g e n o m myllas ned utan att man egentligen varit. tillfrisknandet från någon Derför den långa sjukdom, som g a f mig kryckorna som ett minne, försökt det i c k e. att lära mig Åtminstone tala. F ö r u t kunde icke när sjelf. » jag det rörde mig (Forts.) Teater o c h musik. Kungl. operan. Sistlidne torsdag och lördag återuppfördes, båda gångerna för utsåldt hns, Berlioz ' storslagna dramatiska legend » Faust ». Utförandet var, åtminstone på torsdagen, det allra bästa och utgjorde en verklig heder för Musikföreningen, k. hofkapellet och de uppträdande solisterna, fru Edling, hrr Strandberg, Smith och Nygren — ledaren, hr hofkapellmästaren Nordquist ej att förglömma. K. dramatiska teatern har uppfört ett nytt stycke, nämligen » Final », skådespel i tre akter af Ernst Ahlgren och Axel Lundegård. Stycket, som spelar i våra dagar, inför oss i en familj, der mannen ej blott är otrogen sin hustru, utan äfven den bankinrättning, hvars direktör han är. Det hela livilar på en temligen lös moral, som i dylika fall alltid förr eller senare framkallar en katastrof. Så ock här. Styckets första akt är onekligen den svagaste, hvaremot de andra o c h tredje äro mycket verkningsfulla, i synnerhet den andra. Utförandet är på alla händer synnerligen förtjenstfullt.
Det kunde likväl anföras mycket till fördel för det andra systemet, som Hr Rosenblad vidrörde, nemi. att del blefve en civil-minister, att det blefve nuvar. Inrikes-ministern, som erhölle detta förmanskap, efter han tillika har handeln och financerna under sitt förmanskap. Men i båda fallen inträffa nya af Hr Rosenblad förträffeligen utvecklade förhållanden, hvilka än ytterligare utvisa misstaget uti att intaga sådana förbehåll eller föreskrifter i en fråga sådan som denna. Här afhandlas consulaternes organisation och aflöningen. Hvem 544 Den 19 September e. m. de skola stå under, det kunna vi icke bedömma. Hr Rosenblad har fullkomligt rätt deruti, att Utrikes-departementets närvar, personal icke kan förslå att bestrida detta förmanskap för consulerna. Denna personal skulle åtminstone fördubblas på sätt Hr Rosenblad anfört. Uti Fransyska utrikes-departementet finnes en särskild division commerciale, som står i bredd med en division politique, och dessa divisioner hafva sina egna direeteurer och egna bureauer. Utan en dylik organisation kan vår utrikes-ministere icke öfvertaga consulaterna. Men en sådan organisation förutsätter anslag, och dessa vore ju ämne för en alldeles ny, och med Generalconsul Stahls förslag ingen gemenskap ägande fråga. Må således den om detta förmanskap åsido lemnäs, och förslaget derföre till Utsk. återremitteras. Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts betänk. N:o 99 återremitterades. Ånyo föredrogs Hr Ribbings, Bengt, den 12 dennes på bordet lagda motion om und. anhållan hos K. M. i anledn. af Statsrådets närvar, ofullständiga sammansättning. Någon ledamot af R. o. Ad. begärde denna motion på bordet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att som denna motion redan förut hvilat på bordet, så måste den nu vid fördragningen remitteras och kunde ej vidare bordläggas, och tilIkännagaf Hr Landtm., att motionären, på Hr Landtmts hemställan, uteslutit några ord, hvarigenom likväl meningen på intet sätt undergått någon förändring. Hr Ribbing, Bengt:
O Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Vid sidan af den reservation Herr Rosenblad afgifvit, får jag hembära min gärd af aktning och vördnad emot Herr Grefvens och LandtMarskalkens förfarande, ehuru af motsatt tanka med Herr Rosenblad. Herr von Hartmansdorff': Jag anhåller, att Herr RiddarhusSecreteraren behagade upplysa, om ej Utlåtandet redan blifvit af 2 Stånd afslaget, då frågan ändock kommer att förfalla. Undertecknad Riddarhus - Secreterare: Ifrågavarande Utlåtande har blifvit af Presteoch BorgareStånden afslagit. BondeStåndet, som bifallit Utskottens första Betänkande N:o 3a, bar äfven gillat det i senare Utlåtandet N:o 65 föreslagne tillägg. Herr von Hartmansdorff": På grund af den nu erhållne upplysningen, och då någon skrifvelse i ämnet ändock icke kommer alt lill Kongl. Majit afgå, hemställer jag, om icke Herr Rosenqvist skulle vilja afstå från den begärdte voteringen. Herr Rosenqvist, iakttog tystnad. Den 7 Jan nar i i e. m. »47 I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställde följande Voterings-proposition: Den, som bifaller Lagoch EkonomiUtskottens ytterligare Utlåtande, rörande den så kallade Näringsfriheten, voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Lagoch EkonomiUtskottens berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: I stöd af det skäl Herr von Hartmansdorff senast uppgifvit, anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes hemställa till Herr Rosenqvist, att han måtte afstå från votering, emedan den ej tjenar till något. Herr Munck af Rosenschöld: I händelse af votering anhåller jag, alt propositionerne måtte blifva sådana, att en hvar kan svara antingen Ja eller Nej till desamma. Herr
Protocoll hållit å allmänn sockenstämma i Rödön den 8 maij 1836. 1 § I anledning af 2:dra § af det sockenstämmobeslut som den 25:te october förleden höst fattades, tillspordes församlingens resp. ledamöter om de ansågo tjenligt at kyrkoväcktaren J. Asp fick sin hittils innehafda kyrkoväcktare beställning även ett år behålla: hvilket enhälligt nekades; utan afgordes i det stället, det skulle Asp, såsom gammal, och numera oskicklig at kyrkoväckt. tjensten längre förestå, därifrån genast afträda, med rättighet at om och när han så behagade, på roten \el. fattigförsörj./ ingå, sedan han likväl, enligt ofvan åberopade sockenstämmobeslut, blifvit af f. sergeanten D. Grip, till nästkom. höst, underhållen; och skulle Grip i hans ställe kyrkov. befattningen genast emottaga o. hädanefter förestå, enligt den instruction som blifvit af pastor och församlingen tillförene utfärdad, hvilken äfven nu offentligen upplästes, och tog ordföranden sig därutaf anledning at tillsäga den tillträdande kyrkoväcktaren, at, genast efter sammanringningen, tilllåsa sockenstugudörren, på det at 73 ingen lättsinnig o. obetänksam kyrkogångare, som, endast af tom sedvänja el. i verdsliga afsigter, infinna sig \vid/ kyrkan, måtte där finna inträde. 2 § Så vida bond. Olof Hemingss. i Trusta, hvilken förleden vår, åtog sig at vårda och sköta dräng. Olof Erss. barn, numera icke ville dem båda, utan endast ett utaf dem längre behålla, så förbant sig bonden Nils Månsson fr. samma by at, mot samma villkor som Olof Hemmingss. dem på ett års tid emottaga, samt ömt o. christel. vårda och uppfostra.
Hvad serskilt den första beträffar, beder jag att få fästa Hr Stiernsvärds upmärksamhet dervid, att den enl. sistförsamlade Ständers beslut, redan utgör ej 686,900, men 761,700 b:ko; genom de 75,000 b:ko, sorn blifvit anslagne till H. K. II. Kronprinsens hofhållning, från början af det år då H. K. H:s förmälning komme att ega rum. 19,000 r:dr utgör således den enda nu äskade förhöjning, då man, lika med Hr Stiernsvärd, ej inberäknar det anslag en ledamot af detta Stånd föreslagit till de K. Prinsarne, hvilket dock äfven jag anser högst nödvändigt, enär ej ens den strängaste hus - Den 15 Januari. 127 hållare torde knnna försvara, att Furstar i Sveriges urgamla konungarike aflönas med ungefär samma summa, som Kaptener i mönster-republiken på andra sidan Atlantiska hafvet. Hr Stiernsvärd vill nu icke allenast afslå den äskade förhöjningen, ulan äfven nedsätta första Hufvudtitelns anslag med 63,000 r:dr, likväl såsom orden falla sig, ”utan att härigenom någon ”rubbning må ega rum i de anslag, som för närvar, perso”nelt tillfalla H. M. Konungen och den K. Familjen.''' Huru detta skall låta sig göra, då Hufvudliteln endast innefattar anslaget till Konungahuset, har Hr Stiernsvärd emedlertid beklagligen ej uplyst. Kanske skall indragningen ske å anslagen till underhållandet af slotten, ved och lyshållning m. m. d. Det vore att säga till en person, jag vill ej draga något från edra personliga inkomster, jag vill blott borttaga hvad ni behöfver alt betala hyra, ljus och ved.
Maj:t äskade anslag af 10,000 R:dr för året, till rese-slipendier samt läroböckers och lärda Verks utgifvaude, må beviljas och å ordinarie stat uppföras. 8:0 Dramatiska Spectaclet. Det i nuvarande stat uppförda anslag af 4,500 R:dr Lill Dramatiska Spectaclet beviljades alt fortfarande utgå. Deremot afslog Ståndet det af Utskottet härvid föreslagna vilkor alt hinder för enskilda Theatrars anläggande i hufvudstaden, med iagttagande likväl af de reglemenlariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kan finna af nöden, icke vidare måtte ega rum, såsom icke hörande till stats-regleringen. 9:o Hvad Utskottet föreslagit, att Kongl. Vetenskaps-Academien måtte bibehållas vid det nu i Riks-staten anvisade anslag, 640 R:dr, ehuru icke såsom anslag till jettoner, bifölls. 10:o Bifölls hvad Utskottet föreslagit, att nuvarande anslag till vedoch 48o Prot, Ut dr. d. 11 Aug 1840. ljuspenningar för Vitterhets-Academien, Kongl. Academien för de Fria Konsterna, Bildhuggare-Atelliern vid Bännare-banan och Dramatiska Spectaclet, må oförändrad t bibehållas, hvaremot vilkoret i afseende på Dramatiska Spectaclet af slogs. Beträffande den af Utskottet föreslagna underdåniga Skrifvelsen i ändamål att kunna på ett ställe förena de på serskilda ställen varande samlingar och bibliotheker, blef denna afslagen. Hvad Utskottet i Utlåtandet IN:o 213 pag. 9 omnämnt, biföll Ståndet att å denna Titel må, under rubrik: 'lill understöd vid Vetenskapliga arbetens utgifvande”, å nu ifrågavarande Titel uppföras ett emot räntan å Kongl, f. d. Cunzli-Styrelsens hand-cassa svarande anslag af 450 R:dr. Från Wä 11 of 1. Borgare-Ståndet.
Enär således ett fullt tillfredsställande svar icke kunnat gifvas på någondera af de 3:ne hufvudfrågorna; så anser jag den föreslagna Instructionen i sitt närvarande skick icke vara antaglig. Med smärre anmärkningar vid ordningen och ordalydelsen i åtskilliga §§. vill jag icke nu uppehålla Ridderskapet och Adeln. Om Utskottet vidtager rättelser i hufvudpunkterne, så måste dylika af sig sjelft följa i smärre omständigheter; och i alla fall får jag tillfälle, att derom yttra mig, då betänkandet ankommer från Utskottet, dit jag anhåller, att mina anmärkningar måtte få beledsaga den Kongl. Propositionen. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett så lydande anförande; 3?. Deti 9 Februarii f. m.
Smedberg från Elfsborgs lån, örn förändring i grunderna för roteringsskyldighetens utgörande. Bland de onera, som olika hårdt trycka den skattskyldiga jorden, år roteringen icke den minsta. Denna utgöres enligt indelningsverket, åtminstone inom Elfborgs lån, efter en hvarje rote åsatt 25 daler Kopparmynts grundränta, hvilken ränta är olika fördelad på de i rolen indelta hemman. Jag vill icke betvifla att de kommitterade eller den ”Nämnd”, som verkställt indelningen, gjort detta efter bästa förstånd och med den kännedom de kunnat ega om hvart och ett hemmans olika godhet och värde, men dels kunde nämnden icke ega speciel kännedom om alla hemmanen inom länet, dels voro en del hemman vid den tiden mindre uppodlade, ja många alldeles vöde för fäfot”, såsom det heter i indelningsrullan, hvilka således blefvo till en allt för låg — ja det sednare slaget till ingen grundränta upptagne.
Hr von Hohenhausen; Uti 1 mom. af 17 §:n förekommer följande mening: ”Understödet är ock ett förskott, hvarföre emotlagaren står i skuld, som bör godtgöras i den mån möjligheten det förr eller sednare medgifver.’’ Detta anser jag, om man vill betrakta författningen med afseende på huru barmhertighet skall utöfvas, såsom ett ganska hardt stadgande, och hvilket kan åter föra in träldom i landet. Jag anhåller således, att den mening, som jag nu uppläst, måtte ur mom. utgå. Hr von Hartmansdorff: Om den person, som är i behof af understöd, sedermera erhåller antingen personliga krafter eller ock förmögenhet, hvarigenom han kan återgälda det understöd, han förut åtnjutit, så är det väl ej mer an skäligt, att sådant godtgöres. Det är icke annat som ordalagen uttrycka, då de förklara det understöd , som är leinnadt, vara ett förskott, hvilket bör godtgöras i den mån möjligheten det förr eller sednare medgifver. Om denna möjlighet ej inträder, så uppkommer ej heller någon skyldighet att återgälda det undfångna understödet. Men derest en sådan skyldighet ej utsattes och göres gällande, så befarar jag, att anspråken på fattigvård blifva alltför stora. Jag anser således denna punkt böra i mom. qvarstå. Hr Ribbing, Arvid, och Frih. Raab, instämde med Hr von Hartmansdorff. Hr von Hohenhausen: Jag ber herrarne komma ihåg, att vi hafva beslutat, att man får anställa folk till arbete, och att alltså det kan gå här, som i Norra Amerika, der man säljer de behöfvandes arbete för en lumpen summa. Det är detta, som jag vill undvika, och önskar derföre att denna mening måtte uteslutas. Det är fråga om att göra en barmhertighet, och således tror jag att ett sådant stadgande, som det ifrågavar., är alldeles olämpligt. Jag önskar att både detta och följande mom. måtte utgå. Gr. Taube:
Hr Hellenstjerna lade härtill att indelningshafvaren alltid njutit sin spanmål i skyffladt, skakadt och rågadt mål, hvilket allt indelningshafvaren nu kommer att mista, och vore alltså billigt att indelningshafvaren njuter en någorlunda ersättning igenom dessa 4 kappar. R. o. Ad. beslöt härefter att bifalla förslaget om de 4 kapparne. Må man nu erinra sig vid hvilken period detta skedde. Det skedde nemi. straxt efter sedan hattarne kommit till väldet, då egentligen indelningsliafvarne (det var mestadels Adeln som innehade indelningarne) hade snart sagdl uteslutande magten i sina händer, och då var det icke underligt att de begagnade sin magt till att låta indelningsliafvarne genom ett penndrag få jVdel större inkomster. Allt detta bevisar ju tydligen att T:n, genom sin egenskap att hafva ett arbiträrt namn, som gäller på mångfaldigt olika slags begrepp, underkastad godtyckliga förändringar, stundom till de skattdragandes fördel och stundom till deras nachdel, allt efter omständigheterna under serskilda tider, icke kan vara tjenlig att bibehålla, och just för att förekomma allt detta finner jag icke något lämpligare sätt än att frångå T:n och öfvergå till en annan enbet, som icke begagnas i annan syftning så, att den kan på något sätt missförstås. För min del kan jag dä icke tänka mig någon slags enhet, som innefattar mera bestämdhet, än jost kuben på längdmåtts-enheten, och det är på den grunden som jag, ehuru man kunde önska, att hvad beträffar spanmålsmälningen, den varit större, tillstyrker Utsk:ns förslag i delta fall. Hvad namnet angår, så får jag säga att här ligger mera vigt på ett namn än man tror. Hvad ett missbruk eller ett missförstånd af ett namn kan göra, anhåller jag också få framställa med ett exempel, ett exempel, som alldeles fullkomligen hör till denna fråga vi nu afhandla. Jag har förgäfves försökt få reda på ursprunget till de s. k. Den 8 Juli e. m. 165 gamla målen.
P&amp; begiiïan af numera nfliche doktor Ivar Lundberg i Upsnln hnfm skoldriikten och grossessdriil~ten varit, pi, ett möte för mödrar, exponerade i nys sainskolaii derstädes. För styrelsen ai. det en kiir pligt att i detta sanima.nha.ng meddela, det doktor Lundberg stiidse omfattade ftireningenw str#f \ lnndea med varmt intresse, och clen %r p i clettn sHtt uttala ett cljupt beklngmcle af hans alltfih tidiga boirtgAng. Den i fjor förf3,rcligndr: spoi.td1iilde11 has varit utstllld hos fröken Johanne Biörn i Kristiania. Frkn ' ri.onlsö har beställning på htskilliga inönster ingått. Till den exposition, som af komitén för den svenska kvinnans deltagande i chicagoutstiillningen anordnades å Börsen i November. förlidet år, hade fröken J. Ohlsson efter föreningens modeller låtit förfardiga tv&amp; lifstycken och tvänne delade kjolar. Föreningen har under Aret fAtt ännu ett ombiid, nämligrm fröken Anna Danielson, föreståndarinna för elementarläroverket för flickor i Kristinehamn. Af förekommen anledning anser sig styrelsen böra upplysa, att fröken J. Ohlsson, Blasieholmstorg 14, Stockholm, hvilken har föreningens nnodeller i sin vArd och utför beställningar eftei desamma, förfärdigar klädesplagg äfven efter andra modeller. Köpare af reformplagg böra derför observera., att vid föreningens n ~ o d e l l e ~ iiro fhstade lappar med påskrift normalmodeil, att kliidespersedlar, gjorda efter dessa nnodeller, skola vara försedda med föreningens stämpel samt att plagg, som förete den minsta afvikelse från normalmönstret, ej stämplas och elutligen att alla mönster äro klippta i öfverensstäinnielse med nämnda modeller och, äfven de, afstämplade. Bevis p&amp; intresse för dräktreformens sak har styrelsen mottagit från flere af ombuden.
Då R. o. Ad. nu med uppriktighetens och vänskapens enkla språk besvarar det Iiederv. BondeSt:s första helsning, kan det Iiederv. BondeSt. vara försakradt, att R. o. Ad. alltid med utmärktaste aktning och tillgifvenhet emottager helsningen af det Stånd, som, i odlingen af Sveriges jord, af dess försvar och bärandet af dess allmänna skatter, med oss har ett så stort och gemensamt väl att bevaka, — det Stånd, som i Förste Wasas tid tillvann sig ett så förtjent loford vid Fosterlandets lyckliggörande och frihetens återvinnande, som, troget den dyrkade Befriaren och rättskänslan, med enkelt handslag besvarade Hjeltens fordringar, befästade Sveriges ära och sjelfständighet, samt i arf åt likartade Söner lemnat lika tänkesätt. Redlige Dannemän! hvars Ombud i dag till Sveriges Riddersman bären i okonstlade uttryck försäkran af Edra känslor för Konung, frihet, fosterjord och Medständer, emottagen R. o. Ad:s lifligaste och uppriktigaste helsning, återbären till det Hederv. Stånd, hvars Ombud J åren, lika försäkran af den aktning, den välvilja! Eder tillbjudes af det Stånd, som nu innesluter sig i Eder vänskap och som öfver Eder och Edra magtpåliggande öfverläggningar nedkallar den Allsvåldiges ledning och välsignelse. Grefve Cronhjelm, Otto August: Då vår nuvarande Landtm, vid början af sisth Riksdag anförde R. o. Ad:s Deputation till de öfrige Stånden, hade H. Ex. godheten att, före Deputationens afgång, för R. o. Ad. uppläsa de tal han ämnade hålla. Med denna vackra föresyn anhåller jag, att Hr Gr. Lewehhaupt, som vid detta tillfälle benäget åtagit sig att anföra R. o. Ad:s HelsningsDeputation, täcktes nu för R. o. Ad. uppläsa de Tal, hvilka han till MedStånden tänker hålla. II.
Slutligen beder jag få instämma i den del af Herr Åkermans reservation, som afser förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående tulltaxans omarbetande af sakkunnige personer, enär denna antyder den rigtning, i hvilken förändringar böra och kunna ske, men på samma gång lemnar öppen rätt för de Komité-ledamöter, som skola taga frågan under pröfning, att, utan öfver skridån de af Rikets Ständers beslut, höja eller åsätta tullsatser der omständigheterna dertill föranleda.» 4:o af herr Wirsén, C. 7h.: »Jemte det jag förenar mig i Herr Åkermans, F., reservation, äfvensom i Herr Reutersvärds, P, i hvad densamma rörer export-tullens borttagande å malm och tackjern, reserverar jag mig emot Utskottets beslut, att icke fästa afseende vid de motioner, som haft till föremål tullsatsernas förhöjning å åtskilliga lyx-artiklar och mindre oundgängliga nödvändighets-varor, till hvilka sednares antal äfven torde böra hänföras artikeln socker. Genom en tull-förhöjning å endast denna artikel, i öfverensstämmelse med den af Herr Brakel väckta motion, hade tvifvelsutan llcviltniiiys-Liskultcts lii länkande Å:» S. tillskyndats Staten en betydlig tillökning i inkomster, hvarigenom ock en icke ringa del af den skuldsättning på utländsk ort, sora torde blifva en följd af de jern vägsarbeten, hvilka vid denna riksdag efter all anledning blifva beslutade, hade kunnat, enligt min förmening, undvikas.» 5:o af Herr Åkerman, F.: »Det betänkande, som nu underställes Dikets Ständers pröfning, skall utan tvifvel vid en närmare granskning finnas vittna om det föga lämpliga sätt, på hvilket Utskottet vid tulltaxans behandling tillvägagått. Den konseqvens i afseende på tullafgifters bestämmande, som utgör en af fordringarne vid en dylik lagstiftning, saknas nemligen i mera än ett afseende.
De af Wermlands läns landsting tillsatte komiterade hafva beräknat den förökade trafik på nordvestra stambanan i dess nordliga rigtning öfver Nilsby, som skulle komma att uppstå genom bergslagens rörelse medelst bibana från Filipstad, till 177,854 Riksdaler; men vid granskning af denna beräkning förekommer, att en del af de produkter, som deri upptagits, icke uteslutande kunna räknas till fördel för denna linie, enär uti föreuätnnda summa ingå fraktafgifter för stångjern, salt, viktualier och stenkol för hela längden till eller från Göteborg, omkring 30 mil, till ett belopp af sammanräknadt 52,844 Riksdaler; — att inkomsten af personaltrafiken upptagits till 30,000 Riksdaler för 30,000 passagerare, utan att förhållandet med. rörelsen mellan de ställen denna bandel skulle beröra, synes berättiga till antagandet af en så stor persontrafik: — att en betydlig 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64. del af den beräknade malmoch jerntransporten från bergslagen till vestra Wermland samt af kol från vestra Wermland till bergslagen grundas på förutsättningen af så riklig skogstillgång i de vestliga delarne af provinsen, att derigenom skulle betingas en ömsesidig varuforsliug, som å nuvarande kommunikationsvägar förmenas icke låta sig verkställa; — meD att i afseende å dessa skogstillgångar en, efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förordnande, af jägeri tjensteman uppgjord beräkning gitver föga betryggande utsigt, att desamma skola för framtiden lemna något betydligare öfverskott utöfver ortens egna behof; — samt att till jemförelse med förenämnda uppskattning af rörelsen på norra linien icke blifvit uppgjord någon beräkning af den rörelse å södra linien, som borde kunna emotses, dels till följd deraf, att vestra Wermland efter denna sträckning tidigare än eljest skulle anträffa hamn vid Wenern, dels deraf att för provinsens olika delar en direkt kommunikation blefve beredd med länets residensstad, hvars handel och rörelse måste för kringliggande ort vara af stor vigt och hvars betydenhet för provinsen, såsom sätet för länsoch stifts-styrelsen och föreningspunkten för flera allmäuua inrättningar, måste betinga en persontrafik af större omfattning än som för någon annan puukt derinom kan förefinuas eller framdeles uppstå.