Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sundhe:s-Qol!egium ehn' någon annan auktoritet, med tillaggd rättighet, att, jemnlikt de föreskrifter, sorn härom skulle af Riksens Stähder utlärdas, använda medlen efter, behof tili veneriska smittans utror tande inom Riket, likväl under dermed förenad skyldighet, att inför Riksens, fl vglofl. Ständers Re? visor er derföre redovisa, utan äfven yrkat, att fran .Kongl. SundhetsCollegium måtte pn Berättelse, om meratiämhde sjukdoms ..närvarande tillstånd i Rijfcets åtskilliga provineer, samt de deremot vidtag, ne åtgärder infordras, tillika med yttrande öfver ej mindre tillräckligketen af de hittills varande eller framdeles blifvande tillgångar, än förslag att j. grunden utrota detina farsot.1 Mot hvilken således gjorde framställning Herr H. Bjuhr erinrat, det borde afgiften hädanefter spm hittills inom hvarje Läfi användas, äfvensom Herr Hambraeus yrkat, det måtte staden Söderhanm',' såsom försedd med eget sjukhus och skicklig Kältare, tillåtas att utan inblandning med den öfriga delen af lä' xiet, uppbära hvad på i.M.nevånarne dersammastädes belöpa kunde, i hvilken önskan Herr Ekelund äfven instämt, i afseende på Norrköping, med hvilken stad ett lika förhållande inträffade, men hvarvid Herr Leffter anmärkt, a,tt# på särskild der - 3Q0 Stats • Utskottets Betan kan den. om gjord anmälan, liar en sådan lättighet blifvit staden götheborg förunnad, I afseende på denna afgifts mindre nödvändighet har deremot, inom Hedervärda Bonde-Slån. det, blifvit andragit af RiksdagsFuilrnägtjgen Joh. J.
Så vidt jag fattat Hr Frih. o. Landtrn:s yttrande efter voteringens slut den ao dennes, skulle frågan komma att behandlas enligt 55 §:n Riksd.Ordn., i följd hvaraf någon vidare propos. härom icke erfordras; äfvensom, då frågan om bänkm:s-valet jemväl är afgjord på ett sätt att dervid mäste förblifva, enär hvad som föreningsvis uppgöres är af natur att icke kunna ändras, så hade icke heller ett ord derom vidare behöfts. Hr Frih. o. Landtm, frågade, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den allmännaste meningen inom R. o. Ad., enligt hvad han kunnat fatta, numera varit, att frågan om huru vid snart förestående bänkm:S-val skall förfaras borde förfalla, och att den återstående delen af frågan, eller den, som rörer den yrkade propos:n, hör enligt 55 §:n Riksd.Ordn. behandlas. Något annat, i afseende på detta sednare, ansåg han icke kunna komma i fråga, och trodde äfven, att det på R. o. Ad. berodde att besluta om den förra delen; i följd hvaraf han hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma deruti, att frågan om huru vid snart förestående bänkm:s-val skall förfaras, må förfalla. Gr. Anckarsvärd: Jag tager mig friheten hemställa, huruvida den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos:n är behöflig, sedan frågan om bänkm:s-valet numera är afgjord, och följaktligen endast återstår, att Hr Landtm, tilIkännagifver, huruvida Hr Landtm, anser vidare hinder för bänkm:s-valets företagande vara för handen. Anmäldes och emottogs en Deputation ifrån Vällofl. BorgareSt. anförd af Rådmannen i Stockholm Johan Fredrik Gråå, hvilken yttrade:
Dessa brister ersattes och fylldes i de fordna Och barbariska tidhvarfven genom Vikingafärder och stråtröfverier; men med sedernas hyfsning uppkom omsider, ett vänskapligt Den 5 Maj. varubyte, som kallas Handel, hvarigenom den ena nationens öfverflöds. produeter transporterades och utbyttes emot den andras öfverflöds-artiklar, samt naturens brister sålunda jemnades och godtgjordes. Vid stora Politiska Revolutioner eller Sjökrig de mera mägtiga nationerna emellan, kan väl denna naturliga jemnvigt för någon tid rubbas och inställas, såsom det skedde, till förmon för Sveriges Handlande, under det Amerikanska kriget och i början af Franska Revolution, då Svenska Handelsflaggan var respecterad, och något silfver, i synnerhet för Fragtförtjenst, kunde hit afhämtas. Men den naturliga jemn* vigten återtager snart sitt oöfvervinnerliga välde, så att ingen Underbalance emellan nationer, som veta att begagna sig af sina naturförmoner, möjligen kan uppkomma, och icke heller någon Öfverbalance vara att påräkna. I synnerhet kan Sverige och Norrige, i anseende till sin local närmare Norra Polen, och som har så många naturliga brister och behof för sina beqvämligheter och lifvets njutningar, hvilka alla bildade varelser eftersträfva, speculera på någon sådan Öfverbalance i handel, att tillgång för deras behöfliga RörelseCapital i Silfver kan fyllas och erhållas; ty då Silfvermetallen icke utgör någon betydlig naturproduet i hela Europa, och derå således är en naturlig brist, så kan väl ingen af de öfriga nationerna vara hugad att 10 i Den 5 Maj, aflåta sin knappa silfvertiiJgång, i utbyte emot Jern, Bräder och Tjära, samt Fisk och andra dylika mindre dyrbara exportartiklar.
De sitta där djupt allvarliga allihop och lyssna till denna musik, som ingen hör. Plötsligt blir Löwenborg ryckt ur sina drömmar af ett lustigt skratt. Han lyfter händerna från tangenterna och lyssnar som i hänryckning. Det är Gösta Berlings gamla skratt, hans goda, vänliga, smittande skratt. Det är den ljufvaste musik den gamle hört i hela sitt lif. »Visste jag inte det, att Beethoven skulle hjälpa dig, Gösta,» utbrister han. »Nu är du ju bra igen.» Så var det den goda fru Musica botade Gösta Berlings mjältsjuka. NIONDE KAPITLET. Broby-prästen. Eros, allherskande gud, du vet nog, att det ofta tyckes så, som om en människa skulle hafva frigjort sig från ditt välde. Alla de ljufva känslor, som förena människorna, synas döda i hennes hjärta. Vansinnet sträcker sina klor efter den olycklige, men då kommer du i din allmakt, du lifvets skyddsherre, och som det starka helgonets staf blomstrar det förtorkade hjärtat. Ingen är snålare än Broby-prästen, ingen genom ondska och obarmhärtighet mera skild från människorna. Hans rum stå oeldade om vintern, han sitter på omålad träbänk, han klär sig i trasor, lefver vid torrt bröd och rasar, då en tiggare träder inom hans dörr. Han låter hästen svälta i stallet och säljer höet, hans kor afgnaga vägkantens torra gräs och husväggens mossa. Ända fram till landsvägen höres de hungriga fårens bräkande. Bönderna kasta åt honom gåfvor af mat, som deras hundar ej äta, af kläder, som deras fattige försmå. Hans hand är utsträckt för att begära, hans rygg böjd för att tacka. Han tigger af de rike, lånar till de fattige. Ser han en myntad penning, svider hans hjärta af ängslan, innan den befinner sig i hans ficka. Olycklig den, som ej står till reds inför honom på förfallodagen! Sent gifte han sig, men bättre hade det varit, om han aldrig gjort det. Utpinad och öfveransträngd, dog hans hustru. Nu tjänar hans dotter hos främlingar. Han blir gammal, men åldern skaffar honom ingen lindring i hans sträfvan. Snålhetens vansinne lämnar honom aldrig.
Ett nationalverk, om något, har i dessa dagar börjat ulgifvas, i o c h med att det första häftet af Ordbok öfver svenska språket, utgifven af Svenska akademien, utsändts från C. W. K. Gleerups förlag i Lund. Utstyrseln är synnerligen gedigen o c h värdig, o c h denna vackra begynnelse talar bäst för sig själf. Den visar, alt ordboken ej blott skall gifva oss vårt modersmåls historia liksom en redogörelse för vår egen tids språkbruk, utan på sätt o c h vis blir en framställning af hela vår odlings utveckling, en praktisk uppslagsbok för själfstudium, ett monumentalt vetenskapligt verk, som bör inta en hedersplats i hvarje svenskt hem, som kan vara i tillfälle förskaffa sig detsamma. Subskriptionspriset har ock satts så lågt och fördelas på en så lång tidsrymd, att kostnaden blott belöper sig till ungefär 7 kr. pr år, en utgift, s o m ingen bör kunna ångra, då man på samma gång därmed gagnar en fosterländsk sak. Första häftet finnes till påseende i alla boklådor, där äfven subskription moltages. Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. AfCorde. » SPvkapelsens mästerverk », s o m kvinnan förr kallades efter någon middag, när herrarne börjat blifva högstämda och höllo tal, hade under midten af nittonde århundradet begynt att anses sorn människa, med en liten tillstymmelse till själ och en aning till hjärna. Detta tack vare den lilla modiga förkämpen, mamsell Fredrika. Det var en början i blygsamma proportioner, som såg ut att behöfva århundradens tillväxt, innan kvinnan skulle D å fram att blifva likställd med skapelsens herre. Hjärnan vägde mindre än deras, som sitta i tjocka skallar, och hur det egentligen hängde ihop med själen, det hade ingen kommit på det klara med. Herrarne hade icke hittat sin egen, därför kunde ingen jämförelse äga r u m. Som sagdt, kvinnan hade fått eu del frioch rättigheter, och den blyga stängeln reste p å hufvudet fortare än någon anat. Hon fick ett sätt att se herrarna rätt i ansiktet, när hon mötte dem, som stötte gammaldags män, hvilka tyckte om att se nedslagna ögon.
Han gjorde ingen bön den qvällen, men han önskade att det blifvit eldsvåda, utan att han behöft tända på. Och så tjuf till! Sedan dess var han misstänkt eller rättare hans dåliga rykte stadgadt, och han pikerades länge med erinran om den stöld han aldrig begått. En annan gång gjorde han sig sjelf skyldig till lögn, men genom en inadvertens, som han icke kunde förklara på länge. (Anbefalles föräldrar till begrundande.) En skolkamrat med syster kommer en söndagsmorgon på våren hem till honom och frågar om han vill gå med till Haga. Ja, det vill han, men han skall fråga mamma om lof först. (Pappa var borta.) Skynda dig då! Ja, men han skall visa sitt herbarium först. Ska vi gå nu? Ja, men jag ska bara in till mamma först. Men så kommer en liten bror in och tar hans herbarium. Ofoget afstyres, men nu skola de se hans mineralier också. Under tiden skall han byta om blus. Derpå tar han en liten bit bröd i skänken. Modern passerar och helsar kamraterna; de tala om ett och annat från hemmet. Johan har brådt, lägger in sakerna och för sina vänner ut i trädgården att se på groddammen. Ändtligen går man till Haga. Han lugn i den fulla tron att han begärt lof af modern. Så kommer fadern hem. Hvar har du varit? Jag har varit i Haga med vännerna. Hade du lof af mamma? Ja! Modern protesterar. Johan blir stum af häpnad. Jaså, du far med lögn. Han var svarslös. Men han var så viss på att han bedt modern om lof, så mycket mer som intet afslag var att befara. Han hade så fast beslutat att göra det, men biomständigheter hade gått emellan, han hade glömt det och han ville dö på att han icke ljög. Barn äro i allmänhet för rädda att ljuga, men deras minne är kort, intrycken vexla så hastigt, och de förblanda önskningar och beslut med verkstälda handlingar. Emellertid lefde gossen länge i den tron att modern ljugit. När han sedan reflekterat många gånger öfver fenomenet, trodde han att hon glömt saken eller icke hört hans anhållan. Långt, långt senare började han misstänka att möjligen hans minne svikit honom.
Min önskan i lifvet är att lefva och att skrifva ut något af det som är i mig och att sålunda »frälsa min själ». Jag skulle försöka göra detta äfven om jag lefde bland lejon – men jag skall göra det bäst om jag lefver lugnt tillsammans med mig själf och er Och utom den oaflåtliga tröst, styrka och eggelse, ni därunder skulle vara mig, blefve det äfven en särskild och oväntad lycka att kunna bruka den tid, jag icke arbetade, för att omhulda er. När brefväxlingen nått denna punkt – i slutet af september 1845 – inträffade en händelse som blef afgörande. På grund af Elisabeth Barretts redan förbättrade hälsa hade hennes läkare och några vänner föreslagit henne att tillbringa vintern i södern, ett förslag hvilket hon för egen del – men i synnerhet för Robert Brownings – med ifver omfattat. Men förslaget väckte hos fadern samma järnhårda motstånd som hvarje annat barnens försök till personlig rörelsefrihet. Ekonomiskt oberoende som Elisabeth Barrett genom farbrodern var – hon ägde mellan 4-500 £ i räntor – kunde fadern ej hindra henne att resa, men han förklarade, utan att ge skäl, att det i allra högsta grad skedde mot hans vilja. Hon vidhöll dock sin plan, men svårigheterna med fadern hade fördröjt de nödiga anordningarna och, då hon således ej i rätt tid kunde komma åstad, måste hon stanna vintern öfver i England. Med anledning af hennes fars beteende tillskref henne Robert Browning ett bref, hvilket innehöll samma individualistiska trosbekännelse, som han tidigare sammanfattat i raden no man is strong before he stands alone. Han sade henne att, enligt hans mening, hvarje människa som böjer sig under någon som helst yttre auktoritet – en individs som en kyrkas – förfelar sin mänskliga uppgift, som är att handla efter sin egen bästa öfvertygelse. Elisabeth Barrett hade således ej blott rätten utan plikten att, oberoende af fadern, besluta för sitt eget bästa. Han säger henne att, då han första gången bad henne dela sitt lif, trodde han henne vara obotligt sjuk och därtill ekonomiskt beroende af fadern, så att han strax förebrått sig sin egen själfviskhet, som ville låta henne med honom löpa risken af en oviss framtid.
E. " Wallerius &amp; stil. Lön 150 kr. Svar märkt » Lavo » torde C:o, Upsala Victor Söderberg Kungsängslämnas till Iduns exp. 20 öre i frimärken expedieras kunnig i enklare matl. o. något sömn., medlet till landsorten af agenten M. Malmt örsäkringsbolag. önskar plats nästa månad som hjälp i husSvar till » Maria », Upptäckten af detta medel härmed förord hållet. Goda rekom (85) anmälts i Svenska läkaresällskapet af dess Allm. Tidn - kont., Gäfle. kor. Iduns redaktion anvisar. dåvarande ordförande herr medicinalrådet och förste stadsläkaren i Stockholm A. G. ILDAD 25-ÅRS FLICKA önskar plats i Carlsson, som äfven med särdeles välvilja akladt hem såsom skrifbitr. eller sällNeutrala Kärntvål till ylletvätt och och nit befordrat detsammas tillgodogörande skap. Van att bitr. häradshöfding. Svar för allmänheten. Lars M o n t é n s Oleintvål till linnetvätt användes lämplitill » 73 », Örebro p. r. (81) Bland den stora mängd intyg Öfver dess gast sålunda: värde meddelas endast nedanstående: Ä R A R I N N A, undervisningsvan i sv. ämnen, språk o. musik, önskar plats i trefFabrikör A. W. Möller har här i hospita&gt;V2 kg. tvål kokas i 2 liler vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes underomlet gjort experiment med användning af en lig familj. Goda betyg och rek. Idun Stockholm, Prenumerationspris pr å r: Redaktör och utgifvare: B y r å: Idun e n s a m _ kr. 5 Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. » 5 Iduns M o d e t. » 3 Bam ' arderoben » 3 Klara södra kyrkog. A l l m. telef. Rikstelef. Redaktionssekr. : J t i d e n », var den tinga flickan att där framlefva ett eget, n y t t b o, s m y c k a d t sitt stilla lif, af alla k ä r - lekens och lyckans rosor.
I betraktande häraf och då Statens säkerhet i förevarande fall ytterst hvilar på tjenstemannens personliga redbarhet och rättskänsla; då borgenssystemet, rationelt tillämpadt, rätteligen fordrade, att tjenstemannen ställde säkerhet för all med tjensten förenad uppbörd, hvilket dock ur praktisk synpunkt oftast torde blifva overkställbar^ samt då möjligheten att få en Statens tjenst tillsatt icke bör göras beroende af den enskilda välviljan att för tjenstens innehafvare ikläda sig borgen, tager jag mig friheten hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt hemställa, huruvida det icke må anses skäligt att afskaffa ett bruk eller en föreskrift, som, huru man än betraktar saken, icke lärer kunna nöjaktigt försvaras; och får jag i sådant afseende vördsamt föreslå, det Rikets Höglofliga Ständer täcktes antingen för sin del förklara, att borgen för allmän uppbörd icke vidare må ifrågakomma eller tjenstemän med egen uppbördsmanna-ansvarighet affordras, eller ock till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse med anhållan, att Kongl. Maj:t ville från vederbörande förvaltande verk infordra och för näst sammanträdande riksdag framlägga fullständiga uppgifter angående de föreskrifter, som i afseende på tjenstemans åliggande att ställa säkerhet för omhänderhafvande upphörd må varda utfärdade och gällande, hvarefter Rikets Ständer eller nationens om - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 373 bud blifva i tillfälle att taga i öfvervägande, i hvad män dessa föreskrifter böra bibehållas eller ändras eller ock alldeles afskaffas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen. Stockholm den 15 November 1865. Aug. Siljeström. Af Herr WSBni, C. Fr., angående förändrade terminer för utbetalning af dels beviljadt återstående statsbidrag för segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee samt anläggning af jernväg vid Hofverud, dels nådigst äslcadt statsbidrag för sjöarne Vestra och Östra Siléns förening medelst kanal och slussar.
S. D. Blef Allmänna Besvätsoch OeconomieLtskotlets den o . A dennes på bordet lagde Betänkande N:o n i anledning af väckt fråga om upphörande af Ridderskapets och Adelns rättighet att å fräiseegor anlägga krogar, af Ridderskapet och Adeln åter remi t terad t. S. D. Allmänna Besvärsoch OeconcmieUtskotiets den 7 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 9, i anledning af vackt fråga om uppförande af en bro öfver Da! el fven i trakten af Gysinge Bruk; samt Utlåtande N:o 10, i anledning af gjord motion, om högre arfvode» till Nämndemän för deras förrättningar 1 tjensten, blefvo af Ridderskapet och Adeln bifallne. S. D. Bilöll Ridderskapet och Adeln Stat Utskottets den 7 dennes på bordet lagde Utlåtande, angående indragning af A exel-Conlroleursbefa ttn ingar ne. S. D. Vid förnyad föredragning af Grefve Cronhjelms, Otto Augit tf den 7 dennes på bordet lagde motion, angående reglering af den tili SlapelSläderne utgående Tolag, blef samma motion, tillika med de, så väl nyssnämnde dag, som i dag i anledning deraf, afgifne yttranden till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OecunomieUtskotten remitterad. S. D. Ånyo föredrogs och återremitterades Lagutskottets den 2 dennes på bordet lagde Beiänkanden , N:o 5, öfver' Riksdagsfullmägligen Per Isaksson Myrungs motion, om upphäfvandé af 9 §. i 2 Cap. Gifterrn "dsB. Iken, N:o g, öfver Riksdagsfullmägtigen Petter Per sons motion, om rättighet för Parter, att deras till Domstol ingifne handlingar återbekomma. S.
Apr. zl. Silfversparre, Isae Dara, Hof-Marstalkcn M. M., Herr Landt - Marstalkens och Talcmnnnens flrifwclse till honom med anmodan att lemna f. d. Konungen def utaf Afsagelse-Acten, Maji 206. desi sivar derä, Maji 245. yttrande, Apr. 4. Silfversparre, Friherre r(ron Isaae, introduction för Febr. 384- Silfverstolpe, David Dudmund, yttranden, Maji 4Z. 292. Maro 87- ?lpr. Z7g. Register. Silfverstolpe, Dars, yttranden, Sept. 997. Dec. 752. 151?. Febr. n?o. H74. lzoo. Mars zs. sk Sillen, (larl 4ViIboIin, yttranden, Dec. ZIO. ZII. Sillfistet i Bohus LanS stargard, om medel att förekomma desi aftagandc, Oct. 1268. Silfverstolpe, ^xel Daluiel, yttranden, Maji;l8. — Se widare Riddarhus-Sccceterarens yttranden. Silfverstolpe, Darl Dudmund, yttrande, Nlov. 1461. Silfverstolpe, Dredric, yttranden, Iun. 4)Z. 468. Silfverstolpe, Dredrkv Samuel, yttranden, Iul. lor. H4. Sept. loo-XXI. Silfverstolpe, (lustaf Xbrabam, yttrande, I»N. F45. 7-5. Aiv. Sjukrräiden, öffentcliga, pä landet angäende, Mars 8.37. ?:e Lrkaccwärd. 8,ökull förestäs lampelig ä nägre artiklar som förut ej marit stll införsel tillätnc, Mars 9»2. 1147.1187 — e r. Apr. §z. — 64. 771. 867. Sjötullen, Storag om tillämpning af 60. §.
Ja, de gnistrande stjernorna sjelfva deruppe på stålblankt himlahvalf följa till ära för honom i dag choragens vink, och i himmelsk rusighet dansa de till sfärernas svärmiskt klingande musik. Men vi, lyckliga härinne, vi vilja prisa Lyaios, uppfinnaren af saftfyld drufvas dryck, Lyaios, du, den besjälande guden, som låter det röda blodet rinna varmare, eldigare genom menniskoådror, du som frälsar nertryckt sinne från bekymrets hvassa stygn, plågadt hjerta från sorgens aggande och ångestfulla marter, mattad kropp från trötthetens ok och lidandets etterdoppade spjutspets. »Fattiga och rika likställer du, mun för du mot mun, hand i hand, trogen vän till Afrodite. ’Oklok gör du’, fåvitskt säga narrarne, men de vise, de veta, att du dem friar från hvad värst af oklokt finnes – från att vara öfverklok. »Evoi Bakchos, Evoi Lyaios!» Han tystnade, drog ett djupt andetag. Och i det han med stilfull värdighet åter slog sig ned vid Thais’ sida, ropade han: »Nu kommer turen till dig, Glaukos, att hylla Afrodite.» Leende mot sin sköna älskarinna, föll då bildhuggaren in: »Vid Zeus, på pricken som en scytisk bågskytt träffade du målet, då du kallade Dionysos Afrodites trogne vän ... O, att gudarne i detta ögonblick lade på min tunga sina mest himlaburna ord, för att jag tillbörligt skulle kunna prisa henne, den i hafvets skum födda. Dock, stum är min mun. Men stode en Afrodite-bild härinne skulle jag som en slaf kasta mig i stoftet för den, med heta läppar kyssa hennes marmorfot i ödmjuk tacksamhet för de håfvor, hon förlänar jordens barn.» »Beqvämt för dig Glaukos, ty härinne finnes ju ingen Afrodite-stod.»
Ständer hafwa wal ännu icke stadgat det sätt, hwarpa 5S § af Regeringsformen bör till grundlagöfräqor» afgörande anmändaSmen bristen af ett sävank stadgande k»n, åtminstone esler min östvektygelse» icke leda kill Len slutföljd? att de anmärkningar wid grundlagen, soni, wid företagande af en hwrlande fraga om ändunq, deruti göras, skola derigenom» Ak de wid ert ladant tillfälle framföras, erhäll» egm - 788 Den 26 Juni!. egenskapen af lagligen beredde frågor; twärkom bör hwarje annan anmärkning, än den, som bestämdt är ställd emot ConstitUlions-Utskotkets hwilande förflag, anses säjom innefattande en ny fräga, hwil« ken i stöd af Regeringsformens 8i § dör behandlas; och detta gäller sä mycket mer i afseende pä Kongl. Maj:ts nädiga propostkion, som samma 8l § af Regeringsformen innehåller följande ord:tlff« styrkor Utskottet hwad Ronungen föreflagithwile frägan till nästs RiksdagLonstlturionS-Utskottet har således icke iakttagik Regeringsformens föreskrifter, dä det till Riksens SränderS pröfning aflemnat ett förslag till ändring uti tryckfrihetslagen, hwaruti flera uti Utskottets förra betänkande icke uptagne frägor förekomma, uran att hafwa ulredt, hwilka desta till nästkommande Ständers afgörande hwilande frägor äro, och hwarigeuom Utskottet, hwilket lika litet som ensMdte Riksdagsmän äger, att, emot 51 H af Rikcdags-Ordnin» gen, i ett memorial sammanblanda siere ämnen, afgifwit ett betänkande, som icke utan grundlagens kränkande kan till alla delar bifallas.
Rammar en, ang:de skyldighet för denna ö, att deltaga i byggnad oell underhåll af Kyrka m. in Ruslehällare, om skyldigheten att under krig rekrytera, remontera samt ersätta förlorade munderings-persedlar Svar pa återremiss • n om befrielse för dem att förse manskapet med gevär och öfrige vapen . Rusthållarnc inom del så kallade Kungsörs Län, orri befrielse från lösen för råntedags-verken Svar på återremiss . • . Rustnings-besväret, om lindring i „ belrielse från eller lindring uti för Komminister-bostället Kåreslätt i Wexiö Stift Rastning s-kos t ri ader ang:de beredande af tillgångar för Se kreditiv. RA dhusby g g nåd i Wexiö, räntefrihel å an visadt belopp för Rådhus-Rällerne, ersättning för handläggning af tu Ilmål Råd fiskeläge, anslag och lån för en hamnanläggning vid Ränta, nedsättning af straffränta å diskontlån . om upphörande med beräkning af ränta på ränta , derom ndnteförsäkrings-anstalter, inrättande deraf i hvarje Län Uänle-kammaren, Kongl., 58 05 etter Memorial. ST SJ'-* F - 23 £3 5 Lff a Riks-Ståndens Beslut. UorgarcSläudel. Bondeståndet. N:o| Sid. Ådeln. Ståndet. Sak-prolokoll, se Dombok. Sata, om den lill staden donerade jords skiljande Trän tomterna „ Silfververks ränte - ersättnings - fond, ang.de Salmson, /. S., f. d. Boktryckare, se Ef teiyjift. Salpeter, anslaget för uppköp af Svar på återremiss Voterings-proposilion Svar på återremiss Salpeter [ondens bidrag till fyllande, af tillfälliga statsbehof... • Svar på återremiss „ medel, utlåning deraf mot fullgod säkerhet . Salpeierhjelp, dess utgörande inom Jönköpings och Kronobergs Län Saluaccis, städernas, aug:de