Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ekon.Utsk. Mern. Nio 43, i anledn. af några ännu oafgjorda frågor rörande folkskoleväsendet. godkändes de deri föreslagne voteriS-propos.r; hvarjemte lt. o. Adin biföll den af Utsk. gjorda hemställan i sista punkten af detta Mern., hvilket i öfrigt ansågs ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarné. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritzi Då man icke allenast torde hafva skäl förmoda, utan äfven att antaga, det innevide 120 Den 23 Januari. Riksmöte snart nalkas sitt slut, har jag deraf hämtat giltig anledning till följande vördsamma framställning, nemligen: att det Höglofl. StatsUtsk. skyndsamligen måtte till behandling företaga den af mig i September månad förlidet år väckta och till nämnde Utsk. remitterade motion, om ett förökadt anslag till H. K. H. Kronprinsen, med anledning af det åt honom lemnade updrag, att under H. M Konungens sjukdom med konungslig makt och myndighet föra Rikets Styrelse; oell å hvilken framställning remiss begäres till StatsUtsk. R. o. Adin biföll remiss af detta anförande till StatsUtsk. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern. och Utlåt:n, nemi. från Konstitulionsillsknllel: N:o 63, i anledn. af RiksStåndens beslut rörande detafKonst.- Utsk. uti Mern. N:o 59 framstälde förslag till ändring af 12, 17, 19, 41 och 79 §§ R.O. ang:de val af R. o.
— “ Men, min Gud! han har ju ej gjort något ondt! “ utbrast statsfrun friherrinnan Gederhjelm, född grefvinna Stenbock. Kallt och bestämdt yttrade konungen: “ nej; men det skall ändå ske. “ Derpå begaf konungen sig in i rummet der hans son slumrade i sin vagga. Den höge fadren väckte barnet och retade det, till dess han lyckades förmå det attskrika af ilska. Nu ropade han på kammarfrun Söderberg, att bära fram ett ris till konungen. Hon blef öfver denna tillställning på en gång så bestört, att hon svimmade. Dennas ogifta dotter, som sedermera blef erkebiskop Lindbloms hustru i hans senare äktenskap, fullgjorde i stället befallningen. Lifmedikus Dalberg höll den stackars oskyldige prinsen och konungen sjelf förrättade exekutionen. Som en löpeld spridde sig kring alla slottets invånare underrättelsen om kronprinsens risbastu och enskildheterna dervid. Drottningen sväljde i mjugg sina tårar; hela frun-timnierspersolen talade högt om omensklighet och barbari. Enhälligt ingicks öfverenskommelsen att gifva konungen en allvarlig lexa, utan att likväl i ord och åthäfvor brista i uppmärksamhet mot majestätet; ty i dessa omständigheter förstod Gustaf III sig ej på skämt. Alla hoffruntimren delade sig emellan riset, hvarmed prinsen blifvit så orättvist agad, och hvar och en af dem satte en qvist deraf i sin hufvudbonad. Så utstyrda, instälde de sig vid middags-taffeln. Konungen studsade och bet sig i läppen, men ’ yttrade intet ord som förrådde hans missnöje eller att han fann sig träffad. Han låtsade ej ens märka det besynnerliga tillägget i fruntimrens hufvudprydnader. De fortforo emellertid att bära det hela dagen, äfven under spektaklet på aftonen och vid supén. Gustaf III använde hela sin sjelfbeherskningsförmåga för att synas vara vid det bästa lynne, ehuru förtrytelsen gi * odde i hans bröst.
Rådstufvurätten ej rätteligen förfarit då den å utsatta inställelsedagen beslutat om en ny offentlig stämning och att den tilltalade på grund häraf undandroge sig all ersättningsskyldighet i detta mål, men underkastade sig i öfrigt det ansvar, hvartill han af Kongl. Hofrätten kunde anses skyldig; så har Kongl. Hofrätten, efter fulländad skriftvexling, meddelat utslag den 22 December 1854 af innehåll, att emedan efter det Rådstufvurätten under den tilltalades ordförande den 26 April 1852 beslutat, att borgenärerne i nämnde konkurs skulle genom offentlig stämning å Rådstufvurättens dörr kallas till inställelse första helgfria måndag näst efter sex månader och föreskrifvit, att kungörelse derom skulle uti allmänna tidningarna tre gånger införas, det ålegat Ordföranden besörja derom, att hvad sålunda vore föreskrifvet, blefve i behörig ordning verkställda men den offentliga stämningen, som bordt anslås sex månader före den utsatta inställelsedagen, hvilken inträffat den 1 November 1852, icke blifvit anslagen förr, än i Oktober månad samma år, och kungörelse i tidningarna åter alldeles icke skett, i anseende hvartill ock Rådstufvurätten vid konkursmålets företagande nyssnämnde -dag blifvit nödsakad låta ånyo utfärda offentlig stämning å borgenärerna, att efter ytterligare sex månader å viss dag sig inför Rådstufvurätten inställa; ty och som häraf uppenbart vore, att genom Ordförandens försummelse att tillse, det ofvanberörde föreskrifter varit behörigen iakttagne, konkursmålet blifvit uppehållet sex månader längre, än som i annat fall skolat erfordras för dess handläggning vid Rådstufvurätten; alltså pröfvade Kongl. Hofrätten, utan afseende på hvad den tilltalade till ursäkt för sin omförmälda försummelse anfört, rättvist i förmågo af 1 Kap. — 47 — 12 § Rättegångsbalken, döma den tilltalade att för den af honom sålunda ådagalagda försummelse och vårdslöshet vid'
Jag finner mig ej föranledd att afstå från bestämmandet af vissa dagar. Dessa Bctänkanden, åtminstone det sednare, kunna ej undgå återremiss; och dess besvarande fordrar åtminstone tre veckors tid. Jag ber Ridderskapet och Adeln vara försäkrade att min afsigt är den renaste; att, sättet är det enda tjenliga, för att vid donna Riksdag, och möjligtvis äfven vid framtida, ställa allt i ordning på det bästa sätt det kan ske. Ingen biafsigt leder mig. Jag yrkar delta Beslut blott för att tvinga Ministére och Representation att gemensamt arbeta, för alt komma till reda och ordning. Det kan ej ske på annat sätt, än att vi sätta oss i den ställning till hvarandra, att vi öppet kunna både tala om allt, som leder till Fäderneslandets gagn, och handla nied förtroende lill hvarandra. Jag anhåller om proposition, alt Ridderskapet och Adeln ville anmoda de öfrige RiksStånden att förena sig ined Ridderskapet och Adeln i det beslut, att InkomstBetänkandet måtte infordras inom den a4 Januarii, och UtgiftsBetänkandet, i hvad som rörer Stats-regleringen, inom den 10 Den 11 Januarii. Februarii. Ty jag måste motsäga den satts, att de särskilte anslag, som Konungen begärt för Militair-behof och byggnader, icke kunna särskilt pröfvas. De äro ej grundade på Skatte-medel, utan på Låne-medel. Dessa sednare bero alldeles ej af de förra på något uteslutande sätt; och jag försäkrar Ridderskapet och Adeln, att min motion är ej så konstig, sora man velat göra den. Hvad angar de framställningar, sorn Herr Lefren gjort, att jag skulle velat ålägga Utskottet, att på visst föreskrifvit sätt afdela Betänkanderne, kommer det deraf, att Herr Lefren ej sett den redactions-förändring jag sedan sista plenum gjort. Men äfven i min första framställning har jag ej sagt, alt man skulle befalla Utskottet, att på något visst sätt behandla saken, ulan att Ridderskapet och Adeln blott skulle 3'ttra sig så, att Utskottet deraf kunde erhålla en ledning.
Om de fran Krigs - Akademien wid Carlberg npsörde byggnader jämte den jord m. m. som dertill är ansiagen, antingen borrtsaldes eller pä längre tid uthyrdes och arrenderades, torde kanske inkomsten deraf i anseende till Localens förmäner blifwa 1428 Den 22 November. betydclig nog, ntt upfylla en ganffa ansenlig del af veu förestagne ärliga kostnaden. Lika lydande med det af Herr Kongl. Secreteraren Itire till Högloft. Slars - Utskottets Prorocolt afgifne dickamen, berygar: 1^. kröäelius. Asffrift. Till Prstecslletl Med Eyldigafte aktning för Riksens Ständers Stats - Ui ,kolls antagne principe att respektera ägande rätten, sar jaa. anföra min särskilda ranka. I stöd af Kongl. Brismet af den 14 December 172g, som förbjuder 2:ne löners innehaswande. Pä denna grund sar jag till Riksens Högloft. Ständer underställa om följande i min tanka billiga indragning. 1:0 General Lientr«anren Grefwe I-Iorn innehafwer Capitaine Lientenanrs lön wid Kongl. Lif Drabante Corpsen; har st ,8 eller iy är njutit i AccordS ersälining f. d. Östgötha Cavallcrie Ofwerstc. Indelning, som ;>u tycks kunna inga till Staten esler laga upsagning. 2:0 Alla reducerade Officerare wid Kongl. Lif Regements Brigaden och f. d. Östgötha Cavalleri kun - Den 22 November. 1429 kunde indragas ivid imrehafwarnes afgång genom döden, elier ester wunnen befordran, och del. som pä 50 är är Visponeraor förändras kill troligen me» ra nytta för Staren. Z:o Öferste - Licutenanten Korclencreutr äger lön pä
Visserligen egde staden för sin icke obetydliga varurörelse sjökommunikation med Thorshälla, hvarest funnes upplagsplats, men då denna vore belägen på nära frdels mils afstånd och varutransporten således måste gå lång landväg, ökades dels transportkostnaden, som tillsammans med hamnooh upplags-afgifter samt kommissions-arfvoden m. m. uppginge till nära dubbelt emot hvad frakten för varorna emellan bulvudsladen och Thorshälla kostade, dels försvårades trafiken genom omlastning och tidsutdrägt. Den staden omgifvande sädesproducerande landsorten åter hade sin egentliga afsättning på hufvudstaden, men äfven den ganska betydliga spanmåls-afsändning, som härifrån egde rum, måste, till mycket men och lunga ior ortens landtbrukare, verkställas öfver Thorshälla. Bristen på lättare transport-utväg hade emellertid blifvit ännu mera kännbar i samma män som smidesmanuläkluren, ortens landtbruk och handelsrörelsen vunnit utveckling och tillväxt, och bebofvet af snar förändring i nämnda svåra förhållande alltmer gjort sig gällande. Åtskilliga förslag till åstadkommande af förbättring i kommunikations-anstalterna, under en lång följd af år föremålet för stadens och ortens gemensamma sträfvanden, hade också blifvit uppgjorda, utan att föranleda till något resultat, intilldess inom Eskilstuna samhälle fråga nyligen uppstått att medelst en kanaloch sluss-anläggning på sidan af Thorshälla bereda direkt sjökommunikation emellan förstnämnde stad och Mälaren. För att utröna lämpligheten af detta förslag, som egde fördelen af ett för anläggningen särdeles gynnande lokalförhållande, hade Eskilstuna stads invånare, på egen och någre i orten boende personers bekostnad, låtit genom Distrikt-chefen, Majoren m. m. Olivecrona verkställa undersökning, enligt hvilken kostnaden för den projekterade kanal-anläggningen, utgörande något öfver * mil i längd och beräknad att fullbordas inom loppet af 4 år, .skulle uppgå lill 151,500 R:dr Banko.
På beståndet af dessa Former ankommer helt och hållet det beskydd, som Staten är skyldig Embetsmannen; ett beskydd, så mycket angelägnare, som Statens eget väl fordrar, att dess värf bestridas af Män, hos hvilka en sann hederskänsla, icke blott fåfängans, får blifva borgen för redligheten och nitet, samt derföre bör vårdas och bevaras, icke lemnäs till lekboll åt ondskans alla Passioner. Att nu förändra något af de Lagens bud, som stadga dessa Förmer, vore efter min tanka högst farligt; emedan följden kunde lätteligen blifva, alt ondskan antog den förolämpade oskuldens språk; och listen och en lössläppt Chicane ägde tillfälle att fritt rasa, fritt förtrycka. Från all förändring af dessa BevisningsLagar afråder jag så mycket hellre, som det torde tillåtas mig betvifla, att någon Svensk Man, som NB. Bevisningsrättens Former iakttagit, de föregående vilkoren fullgjort, någonsin blifvit vägrad att Bevisningen åstadkomma; och skulle han åter icke hafva Formerna iakttagit; skulle han, till exempel, aldrig anmält sin begäran att bevisa, vid den Domstol, som ensamt kunnat densamma Den io Januarii. 667 bifalla; så bar han icke i Laglig ordning söVt alt bevisa; och då är han åter icke heller berättigad att klaga öfver någon vägran. Återljudet af hans klagan är ju då också förvillelse? I frågor, sora angå Medborgarens husliga lefnad, eller sådana Handlingar, om hvilka Ordspråket gäller, att ”hvad tvä hafva sig emellan, angår icke den tredjefordra Lagarne, såsom vilkor för all Bevisningsrätt, att AnIdagaren skall innehafva Målsmannens behörighet: Och på kraften af detta vilkor beror belt och hållet bevarandet af allt hvad Lifvet har angelägnast, har ljufvast här i verlden.
Vid inträffande krig skulle säkerligen större delen af Krigs-akademiens 2:ne högsta klasser komma att utgå såsom Officerare, och de öfriga kadetterne af dessa klasser samt större delen af 2:dra klassen kunna antagas till Officerare efter någon tids tjenstgöring såsom Under-officerare.” Herr af Edholm, E. IV., som yttrade: ”Mot Utskottets beslut att tillstyrka borttagandet eller förminskandet af nedra afdelningen vid Krigs-akademien på Carlberg får jag anmäla min reservation. Jag kan nemligen icke finna något skäl att förändra organisationen af ett läroverk, hvilket, sådant det nu befinner sig, åtnjuter det förtroende att alla platser derstädes äro upptagne eller eftersökte. Ett bättre vitsord för ändamålsenligheten af denna uppfostrings-anstalt kan jag icke finna, helst det står hvar och en fritt, som önskar sina söner bildade till Officerare, men icke vilja skicka dem lill Carlberg, att annorstädes bibringa dem de kunskaper, som till ernående afOfficersgrad fordras. Öfver 20 år hafva förgått sedan Examens-kommissionerne vid Militärdistrikterne började sin verksamhet, och dock har under hela denna tid tilloppet af sökande till lediga platser vid Krigs-akademien icke förminskats, utan denna tvärtom måst utvidgas. Ett sådant förhållande tyckes icke påkalla någon förändring af läroverket. Då till detta förtroende från föräldrars och målsmäns sida lägges ytterligare det stora förtroende Krigs-akademien åtnjuter inom arméen, ådagalagdt, bland annat, af det kända factum att Regementsoch Korps-chefer företrädesvis önska utexaminerade kadetter lill besättande af lediga Officers-platser, synes verkligen ingen fara vara för handen att för närvarande låta Krigs-akademien få vara orubbad. Med förbigående således af de många och goda skäl, som tala för en tidig militär-uppfostran, hade jag önskat, att
Prop. M 1, om Statsverket 1862. Bilagan lili. Uträkning å kostnaden för en portion, enligt nu gällande pris; portionen beräknad dels efter den för Yärfvade arméen år 1855 Nådigst fastställda portionsstat, dels efter den af Krigs-Collegium den 4 sistlidne April föreslagna stat, och dels efter den af Kammar-kontoret nu föreslagna. Enligt Förlagsstaten den 2 April 1862. Enligt den nu föreslagna Staten. 1855 års Förslagsstaten den 4 Hen nu föreslagna Staten. Qvantitet. Pris. Kostnad. Summa. Qvantitet. Pris. Kostnad. Summa. Qvantitet. Pris. Kostnad. Summa. Stat. St. Bil. N:o 3 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. Bilagan hit. B. Uppgift å hela kostnaden för de värfvade Garnisons-Regementenas mathållning och portionsskillings tillökning år 1861. Summa extra mathållningskostnad. pets ordinarie mathållningsknstnad år portioner. ter de olika portionsprisen. Antal dagar. å 6 öre. Antal dagar. å 4 öre. Antal dagar. ä 3 öre. Antal dagar. å 2 öre. gage1861. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. Öre. R:dr. öre. R:dr. öre. Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. J*f 1, om Statsverket 1862. Bilagan Lit. F. Uträkning å kostnaden för värfvade Garnisons-Regementenas mathållning enligt föreslagen ny Provianteringsstat med beräkning af år 1861 utdelade naturaportioner och portionsskillingstillökning. Summa hrist i mathållningskostnaden. Antal portioner. å ii öre. Tillök ning i portionssk ill ingen Summa extra mathållningskostnad. Antal portioner enligt Stat. å 13 öre. Antal portioner enligt Stat. å 16 öre. Antal portioner enligt Stat. å Yl\ öre. Antal portioner enligt Stat. å 19 öre. Antal portioner öfver Stat. å 13 öre. Summa tillgångar. Antal dagar. å 6 öre. Antal dagar. å i öre.
N:o 4, i ani. af väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 14 och 19 sisth April bordlagda Betänk. N:o 80, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862, H. V. 3 Deli I Maj. öm kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting. Biföllos. Utsk:ts hemställan å sid. 10. Hr Treffenberg, Curry: Äfven jag har biträdt det slut, hvari Utsk:t i denna fråga stannat, men på diametralt motsatta grunder. Jag anser nemi. en sund lagtolkning fordra, att man fasthåller den principen, att landstingets ordförande har rätt att vägra propos., och vill såsom stöd för denna min åsigt åberopa dels yttre, dels inre skäl. De yttre skälen äro att kommitterade för kommunal-författningarnes utarbetande hyllat samma princip, ty de hafva förklarat sig anse, att ordförande bör ega afgöra, huruvida ett förekommande ärende ligger inom landstingets befogenhet eller icke, äfvensom innehållet af det bekanta Cirkuläret från Civil-Dep:tet till landstingens ordförande. De uppmanas nemi. deruti att tillse, att inga andra ämnen, än de som tillhöra landstingen, der få förekomma, och iakttagandet af denna skyldighet skulle ju vara omöjligt, såvida ej rätt att vägra propos. vore dem medgifven. Det inre skälet är det, att antagandet af den motsatta åsigten skulle leda till motsägelse. Antager man nemi., att landstingen skulle kunna tvinga ordföranden att framställa propos., så skulle ju en tillfällig majoritet ögonblickligen efter ett fattadt beslut kunna häfva detsamma. Detta kan blifva händelsen i hvarje församling, der majoriteten vexlar.
Deputerade återkommo och tillkännagaf Grefve Gyllenborg, att den på morgonen i dag angående hans Maj:t Kouungens hälsa utkomne Bulletin, lydde sålunda: ”Hans Maj:t Konungen blef feberfri i går aftons omkring klockan 10; Natten har varit lugn. För det närvarande är Hans Maj:t utan plågor och mattigheten tyckes vara något mindre än gårdagen. Stockholm den 2 Februarii klockan 9 förmiddagen.” D. v, Schulzenheim. *C. E. v. Weigel. Herr Grefven och LandtMarskalhen samt Ridderskapet och Adeln afgir.go derefter kl. § till ia till Kongl. Slotts-Capellet samt återkommo kl. 4 till 1 » då Herr Grefven och LandtMarskalken tilkännagaf att Plenum kommer att kl. i till y i eftermiddag fortsättas. Anmältes och emottogs Hof-Cancelleren, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden , Herr Friherre Gustaf af Wetterstedt, hvilken ä Kongl. Maj.ts höga vägnar aflemnade Dess Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med öfverlämnande af en utaf Committerade för Saltpetter-Ärenderne afgifven underdånig Berättelse om Saltpettcr-Näringens tillstånd i Riket; gifven Stockholms Slott den 16 December 1817? Den 5 Februarii. 9 Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Herr Hof-Cancelleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga Vördnad och Tillgifvenhet. Sedan Herr Hof-Cancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad , fortsattes Justeringen af ofvannämnde Pleni-Protocoll till och med Ridderskapets och Adelns deruti upptagne beslut, rörande Remiss af Herr Grönhagens Memorial, då Herr Grönhagen begärde ordet och yttrade sålunda: Enligt uppläsandet af Protocolls-Justeringen har jag saknat det eftergående af mitt den 24 Januarii uppläste Memorial. — Så vida jag misstager mig, fattade jag att enligt Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Med korta mellanstunder brusade tåget förbi något genomsprängdt galleri, och lyktor till höger och venster angåfvo hur lång vägsträcka de redan tillryggalagt. Hon hade en dunkel förnimmelse af att det värsta var öfver. Tåget tycktes gå hastigare och jämnare. Lampan lyste ej så illa, som hon trott den skulle göra. Hon kunde se allt i kupén, till och med groparna i den lilla hand, som låg i hennes. Hon böjde sig fram, lyfte handen och lät den stryka öfver sina läppar. Ja, det var en tung luft härinne, men inte så kväfvande som hon trott. Medan den lilla handen låg öfver hennes mun, kändes det så underbart lätt att andas. Känslor och förnimmelser, för drömlika och obestämda för att vara tankar, sänkte sig ned öfver henne och med dem en oändlig frid, ett aldrig anadt lugn. Det var som om kampen vore öfver — som om hon gått igenom dödsskuggans dal, som om hon redan vore död. En hand hade hållit henne uppe, när hon från solen och lifvet färdades in i skuggornas dal. Det var som om all ångest och fasa vore försvunna, sedan hon gripit om detta stöd. Det var ej längre en liten svag, hjälplös barnahand, som sökte hjälp och stöd hos henne — det var som om den hand, som höll hennes, ville och förmådde hjälpa och bära henne öfver mörker och kval och död och förgängelse. Den hade burit henne öfver. Hon lade barnets hand på sitt hjärta. Det klappade ej mer brusande häftigt. Det var så underbart lugnt och stilla. Bullret ljöd ej längre instängdt och hemskt, det lät lättare, liksom befriadt. När hon åter öppnade ögonen såg hon, att det började ljusna. Var det möjligt, ljusna? Tåget brusade allt närmare emot detta ljusa. De hade hunnit genom tunneln. En frisk, stark luft slog henne till mötes. Hennes man hade öppnat fönstret. Från platsen, där hon låg, skönjde hon några höga, snötäckta alptoppar, öfver hvilka en rosenfärgad dager hvilade. Bergen sågo ut, som om de voro upplysta nedifrån. Det var som ett himmelskt landskap, det var öfverjordiskt skönt. Men med denna syn och med denna vindstöt kom ej, som hon väntat, känslan af att hon skulle bli frisk.
Strömrensnings-Comitén meddelats, af sådan anledning skola af bemälte Comité redovisas, men att, ehuru Kongl. Kammar-Rätten framställt flere förnyade erinringar om slutlig redovisning för ifrågavarande förskotter och lån, samt sednast under loppet af detta år derom påmint, någon påföljd i anledning deraf ännu ej skall hafva visat sig. Revisorerne få alltså fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på detta förhållande. I öfrigt hafva Revisorerne velat tillkännagifva, att ibland de arbetsförrådet vid Wäddö Canal tillhörige Inventarier och Materialier befinnes ett större Mudderverk, hvilket för Canalen varit af väsendtlig nytta att tills vidare bibehålla. Invalid-Inrättningen. Invalidhus-Fondens ställning för åren 1834 och 1835 är följande Debet. Balance från föregående året: Contant Behållning i Stats-Verkets Cassör Behållning af Spanmål Innestående Krono-Uppbörd: Lefvererad inom April följande året. dito inom Augusti dito . Restantier vid Uppbördsårets slut Förskotter till Liqvid och Redovisning Proprie Balancer År 1834. Balance till påföljande året: Balance från föregående äret: Utgifter: Af Stats-Verket bestridde: Invalid-Corpsens underhåll Kostnader för Landtmäteri-förrättningar Gratificationer och Nådegåfvor. Balance till påföljande äret: Contant Reliållning Behållning af Spanmål Innestående Krono-Uppbörd: Lefvererad inom April följande året dito mom Augusti d:o Resterande vid Uppbörds-årets slut . Den af sednast församlade Revisorer yttrade önskan att de uti nvalidhus-Fonden innestående behållningarne måtte genom utlåning pras fruktbärande, har blifvit uppfylld genom Kongl. Maj:ts Nådiga Lef af den 26 Mars 1836, till följe hvaraf 36,000 R:dr för sådant ändmål af Kongl. Stats-Contoret till Directionen anordnats. Af räkenskaperne för Invalid-Inrättningen på Ulriksdahl, i Kongl.