Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om du vill vara god och observera Igenom fönstret, skatt du dock få se, Att sunnanvinden ändtligt måst sig ge. För nordan. Nu är tramontanan här, Som på sin vinge svalkan till oss bär. PEDERSEN (gäspar). PEDERSEN. Gud vare lof! Man slipper denna pina, Som kommer själens krafter att försina... THORVALDSEN. Men ändå är dig så oändligt kär, Då hon ett hyende åt lättjan är. Se så! Ryck upp dig ur din slöhets dvala! PEDERSEN. Men låt då luften först en stund sig svala! THORVALDSEN. Nej, stig nu genast ifrån soffan opp Och låna mig en stund din lata kropp, Ty jag vill sluta min eskiss i dag, Då snart min tid är ute. PEDERSEN. Hvad för slag? Du tänker alltjemt ge dig härifrån Tillbaks till Holmens varf och tälja gubbar Åt beckbyxkompanit... THORVALDSEN. Ett öppet hån Det vore om jag dröjde och du tubbar Mig ej att stanna ty de stafven bröto Helt säkert öfver mig... PEDERSEN. Om ock de tjöto Sitt anathema öfver dig, så borde Du ändå stanna här. THORVALDSEN. Ej klokt jag gjorde, Om jag mig stötte med Akademien; Det kunde kanske blifva min ruin. Men låt oss lemna denna sorgsna fråga Och icke redan nu vårt sinne plåga! Ty än vi ha ju åttå dagar qvar Att njuta här tillsamman, förrn jag far. Upp med dig nu och sitt en stund modell Så skall du sedan släcka få din törst Uti en flaska äkta muskatell. PEDERSEN. Men låt mig röka ut min pipa först! THORVALDSEN. Då blir du utan vin, din lurifax. PEDERSEN. För all del, bror, då är jag redo strax. (Springer upp ur soffan, lägger bort pipan, fattar guitarren och sätter sig på en stol.) THORVALDSEN (sätter honom i en lämplig ställning). Så der! Behåll nu denna posityr! Var stilla se'n och håll ej något fyr! PEDERSEN. Jag får ju under tiden musicera?
Med tillämpning af ofvannärhnde anmärkningar uppå förevarande fråga.vågar jag fåle. des hemilälla, om icke häfta och tilläfventyrs enda verkflällbara lattet att låta flere af varehittills oreprei en terade Medborgare komma i åtnjutande afen förmon, font, med affeende å Landets väl, tyckes Vara dem allmänneligen tillerkänd , vore det att hela Folks.reprefentationen inrättades i tvenne afdclningar. Benämningen vöre lika mycket. Jag vill exempelvis kalla dem öfre Och Nedre Kammaren, eller kanfke hälld re Förde och Andre Kammaren. Denne fiftnämnde fkulle då egentligen äga Jamina befattning , forn de' fyra Riks-Stån'- den nu hafva till iirendernes utarbetande och befluts fattande, likväl att Utfkotten borde belfa af Ledamöter ur båda Kamf arne i ungefär, lig proportion af deras beffämda antal, 1'om torde blifva vid pafs Fdel eller * : del i Förila emot Andra Kammaren, Förfle Kammarens lamtycke Ikulle fordras till utgörande af ett Rikh ns Ständers Beilut. Inftämde den Förfle Kam. maren icke uti den Andras mening, fkulle vägrandet väl kunna beledfagas med anmärknin - gar, men icke med något nytt eller förändrat Lördag, forn endaft fkulle bero åf Andra Kammaren, och tror jag att i öfrigt Regerings-Formens och Riksdags - Ordningens fö re Av ritter, fkulle utan fvårighet kunna tillämpas vid en ladan förändring af reprelentationen och det till äfventyrs med 11 örre lätthet, än under hvad annan ikepnad de hittils, oreprefenterade uti Lägftiftrjingen blefve intagne.
Under sådana förhållanden är den påföljd icke svår att förutse, alt, då nybyggeslägenheterne en gång, efter de till 20' ä 50 år beviljade frihetsårens förlopp, skola inträda i skatt, man skall finna många om ej de flesta förvandlade lill ödeshemman, och deras förra direkt eller indirekt antagne åboer med hustrur och barn hemfallne ibland antalet af kommunernas fattighjon, der sådant icke förut inträffat; och jag kan derföre icke annat än beklaga, att, under det jag, i hvad på mig beror, söker förekomma orsakerne lill en fortsättning af de menliga följderne, jag nödgas erkänna otillräckligheten af de medel, jag eger att tillgå för att bota de följder, som redan inträffat.. De för trädvaru-afsättningen högst förmånliga konjunkturer, som under de begge sednasle åren egt rum, i följd hvaraf priserne å t. ex. 14 fots 3 tums 9 tums bräder böjts från de förut vanliga 3 R:dr lill 6 å 8 R:dr Banko för tolften, hafva naturligtvis mäktigt bidragit att öka skogarnes anlitande. 40 Enligt uppgift från tullkamrarne i Länet, hafva, oberäknad! nvad af skogsprodukter inom orten förbrukats och de betydliga qvantiteter dels plankor och bräder, dels tjära och pottaska, som afsändts till Stockholm och andra inrikes orter, under loppet af år 1843 följande trädvaror, uppgående i värde efter lag beräkning till omkring 380,000 R:dr Bauko, ifrån tullpiatserne inom Länet direkt till utrikes orter utskeppats: Master och spiror st. 2,441 Bjelkar af diverse dimensioner — 21,567 Spärra r — 6,638 Hela bräder tolfter 57,330] Halfva d:o — 3,069] Brädstump — 6,9131 Bandstakar st. 3,458 Ar-ämnen — 956 Sågade ribbor tolfter 29 Tjära tunnor 260] utom andra trädvaruartiklar till ringare belopp.
Jag yrkar derföre fortfarande afslag å punkten; men om förslaget, att den bötfällde ej behöfver deponera böter eller ställa borgen derför vid besvärs anförande från Underrätt till Hofrätt, skulle vinna bifall, så anser jag, lika med Hr von Gegerfelt, konseqvensen fordra, att förhållandet blir enahanda vid besvärs fullföljd till K. M:t; och för detta fall förenar jag mig med Hr von Gegerfelt om återremiss afBetänk:t. Gr. Sparre: Jag kan icke neka, att konseqvensen tycks fordra upphäfvande af bestämmelserna om böters nedsättning eller borgen derför, äfven vid besvärs fullföljande till K. M:t, 190 Den 7 Mars e. m. men vill man gå försigtigt tillväga, bör man taga små steg, och Utslut har derföre ansett den nu föreslagna förändringen först böra vidtagas. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilhelm: Då jag fullkomligt instämmer i det slut, hvartill Hr von Gegerfelt kommit, får jag tillika fästa R. o. Ad:ns uppmärksamhet på de skäl, hvilka i sådant hänseende blifvit anförda i Hr Lemchens vid det föredragna Betänkrt fogade reservation. Deraf torde framgå, att borttagandet af föreskrifterna om borgen och deposition af böter i brottmål, är en fråga alldeles oberoende af öfriga i detta Betänk, afhandlade ämnen, hvilken, utan afseende på det öde, som kan drabba frågan om revisions-skillingens afskalTande, tarfvar en snar lösning. Det är en nyligen timad förändring inom brottmålslagstiftningen, som här fordrar en förändring äfven inom processrätten; såvida icke en motsägelse inom lagstiftningen skall ega rum. Den nya strafflagen, som i så betydlig grad höjt böternas belopp, har nemi., i sammanhang dermed, infört den nya grundsatsen, att den bötfäldes, för bans existens oumbärliga egendom ej må för böter utmätas. Bestämmelserna derom återfinnas i 3:dje kap. 9:de §:n Strafflagen. Emot Frih.
De i dessa punkter föreslagne votensproposir godkändes. 13:de punkten. Frih. Paykull, Joh. Gust.: Utsk. har här icke fästat sig hvarken vid R. o. Adis eller vid BondeStis beslut, utan antagit som gifvet att den medlersta summan skulle vara beviljad. Jag bekänner att jag icke kan gilla detta förfarande lika litet som den grundsats StatsUtsk. i allmänhet. följt vid upsättandet af votensproposir, nemi. att, då BiksStm anslagit tre olika belopp till ett och samma ändamål, icke göra afs:de på den lägsta summan. Exempelvis; då två Stånd anslagit 3,000, ett Stånd 5,000 oell det fjerde 1,000, så har StatsUtsk. antagit, att åtminstone 2,000 vore beviljade och på denna grund icke ansett sig behöfva taga den lägsta summan i betraktande. Det skulle likväl kunna inträffa att om de tvänne Stånd som anslagit den högsta summan vore fullkomligt öfvertygade att det åsyftade ändamålet på intet vis kunde upnås genom 2,000 i Den 18 November. 4'J7 2,000 samt att dessa 2,000 sålunda skulle blifva helt och hållet bortkastade, dessa Stånd, då de icke hyste någon förhoppning att se det högsta anslaget beviljadt; hellre skulle votera den lägsta summan än den medlersta, för att åtminstone förspilla så litet penningar som möjligt — eller oek: om de två Stånd som voterat högsta summan vore alldeles förvissade att detta ändamål omöjligen med 2,000 kunde upnås under innev:de statsreglering, skulle de, om man nu hade ondt om medel, hellre inbespara en del af detta anslag för att användas till angelägnare företag, under förhoppning att man vid början af nästa statsreglering kunde hafva större tillgångar oell följaktligen äfven i detta fall votera för den högsta summan. — Slutligen anser jag icke ifrågav:de upställningssätt af voter:spropos:r vara öfverensstämmande med Grundlagens föreskrift. Den nuvule ordalydelsen af 09 § Reg:sF:n är nemi. följande: Förena sig icke minst tre
Deri första rör Utsk:s förslag att bedamina samma mycket låga taxeringsvärde både till census för rösträtt på grund af ägande fastighet i stad, och till census för rösträtt på grund af ägande fastighet å landet. Genom den arbetsförtjenst, som för jordägare gifves af jordbruk, som han å sin lilla egendom drifver, kan en sådan ägare af jordfastighet af ganska obetydligt värde dock deraf för sig och sin familj hafva åtminstone en knapp bergning. Absolut omöjligt är deremot för ägare af stadsfastighet af alltför ringa värde, att ensamt deraf kunna lefva; denne behöfver derutöfver annan inkomst, förvärfvad, vare sig genom innehafvande tjenst, genom idkadt lofligt yrke eller på något annat sätt. Och om mannu, efter denna korta antydning, tillika erinrar sig, både att enligt mom. 3 §:n 1 betänk. JN:o 85, för inkomst af idkadt jordbruk ingen särskild rösträtt får beräknas, oell att, enligt gällande lag för hemmansklyfning, en bestämd gräns är salt för jords styckning, hvarigenom lägre taxeringsvärde å landet, än som medför besuttenhet, ej kan under stadgad kronoåborätt ägas, sä kommer man till den slutsats, att census för fastighet å landet både kan och bör bestämmas lägre än census för fastighet i stad. Härförutan anser jag, att census för inkomst af lön eller pension äfven borde i bestämd siffra uttryckas; jag föreslår 200 r:dr b:co. Förgäfves invänder man, att det är alltför svart att utfinna hvilken siffra i detta fall vore den rätta; ty om man ock endast approximativt skulle kunna träffa denna, så bIefve dä i alla fäll problemet bättre löst än när man, 30m Utsk. det gör, blott nyttjar termer, mycket för allmänna och tvetydiga. Deremot ogillar jag att Utsk. ifrån den rösträtt, som beräknas på grund af ägande boställe eller lön eller pension, utesluter så väl innehafvare af förtroende-embeten som kronobetjente. Mig tyckes ett sådant förfarande vara föga öfverensstämmande med hvad en sann och fördomsfri liberalitet fordrar, nemi. att så få sjelfmyndige medborgare som möjligt måtte rösträtt förnekas.
Gäldenären fortsätta sina anspråk i afseende på den brist uti deras fulla förnöjande, som uppstår vid Concoursmassans fördelning dem imellan; ty och då, genom det i berörde tvister stadgade Rättegångssätt, en viss tid är bestämd, inom hvilken skriftvexlingen skall vara fulländad och stridigheterna sä väl imellan Gäldenären och Borgenärerna, som dessa sistnämnde inbördes utförde, samt således tiden är gifven, då målet finnes i det skick, att det af Domstolen ian till pröfning företagas, anse Riksens Ständer någon svårighet icke möta för utstakande af det anstånd, som sedermera för tvistens afgörande och.Domslutets författande, äfven i Concourser af större vidlyftighet, högst kan blifva behöfligt, X afseende å de Concours-tvister, sorn vid Härads - Den 2 3 Juli. rads-Rätferna göras anhängige, är sådant förordnande redan uti Concours-Stadgan gifvet, så att med en ringa förändring deruti all möjlig skyndsamhet i dessa måls afgörande derstädes blifver befordrad; men sorn, hvad rörer Råil stufvu-Rätterna, något bestämdt icke är i detta ämne föreskrifvet, hafva Riksens Ständer trott sig finna, att en tid af Trenne (3:ne) månader efter det tredje uppropet skett, skall blifva tillräcklig och mestadels öfverflödig, både för de förhör med parterna, som Domstolen för dess upplysning i en eller annan omständighet kan finna nödiga, och äfven för de åtgärder, sorn sedan återstå, innan Concours-domen kan vara färdig och parterne meddelas, i synnerhet då Riksens Ständer, med antagande af den grundsats, att oöfvervinnerliga hinder alltid måste gälla såsom undantag från Dagens positiva föreskrifter, förmoda, att den längre tid, som vid något mindre vanligt tillfälle skulle vara behöflig för en Ooncours-saks behandlande, icke borde få begagnas vid sådana måls handterande i allmänhet. Af sådana anledningar föreslå Riksens Ständer i underdånighet, att g. §. 3 Momentet af Concours Stadgan må erhålla följande tillägg: ’’Och utförde Dom sist inom trenne (y.ne) 3,månader efter det tredje uppropet skedt.
Se vidare Lag-Utskottets Memorial N:o 12. — !N:o 25 till Rikets Stander, angående inrättandet af ett statistiskt embetsverk. I. 179 R. 183. Se vidare StatsUtskottets Memorial N:o 122. — N:o 26. till Rikets Ständer, angående uförandet af de större jernvägsanläggningar inom riket hvilka böra af allmänna medel bekostas II. 45, 10S, 396. R. 445. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 62. — N:o 27. till Rikets Ständer, angående upplåtelse af vissa delar af Jönköpings f. d. fästningsområde till Jönköpings stads disposition lör nv tomtreglering derstädes. II. 693. R. 697. IV. B. 277. V. 62. A. 130. E. 175. — N:o 28. till Rikets Ständer, angående utbyte af indragna Mili tie-Boställena N:o 1 Steglinge och N:o 8 Plöninge vid Skånska Hussar-Regemeutet mot Höganäs Stenkolsverks egende andelar i Krouo-Skatteheinmannen N:o 1 Vestra Knippe oell N:o 1 Ostra Klappe i Malmöhus län. II. 693 11. 697. IV. B. 277. V. 62 A. 132. E. 175 — N:o 29. tili Rikets Ständer, angående pension från Allmänna Indragnings-staten lör Majoren SI. L. Leasing. II. 693. R. 697. X. B 79 117 134. A. 151. XI. E. 401. — N:o 30 till Rikets Stunder, angående pension åt (örre RegementsKoinmissarien S.
Att för detta ändamål laga besigtning å godset, så fort ske kan, bör anställas af Kronofogden i orten, eller annan behörig Kronobetjent, biträdd af tvänne sakkunnige och ojäfvige män, och i närvaro af vederbörande Tullförvaltare, som eger att under tjenstemanna-ansvarighet för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden controllera, och om fog till anmärkning icke förekommer, å besigtnings-instrumentet, som ej edsvurne förrättningsmän äro pligtige att, der så äskas, med ed fästa, anteckna sitt godkännande. 3:o Att minst en månads tid må bestämmas för auetionens hållande efter derom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet utfärdad kungörelse; dock om någon vara befinnes så skadad, alt, utan äfventyr af dess förderfvande, något längre uppskof med försäljningen icke kan ega rum, må denna, så snart kungörelse derom i strandningsortens och närmaste stads kyrkor blifvit uppläst, verkställas; börande i besigtnings-instrumentet, vid slik händelse, meddelas intyg, så väl om behofvet af en skyndsammare försäljning, sorn om verkställbarhelen af godsets försändande i försäljnings ändamål till stad, 4:o Att alla de varor, som genom väta icke äro underkastade förskämning, eller sorn eljest vid besigtningen linnas oskadade, skola såsom fullgoda varor enligt Tulltaxan förtullas, hvaremot med tullberäkningen för de öfriga må förhållas, såsom i l:sta mom, af denna §. stadgas. 5:o
Jag instäm-* mer i det tillägg Herr Crusenstolpe föreslagit. Om Ridderskapet och Adeln detsamma bi fidler, så vållar det ingen skiljaktighet i RiksStåndens beslut, emedan Utskottet fö-, reslagit detsamma i sine Betänkanden, och, enligt den upplysning bär blifvit meddelad, BorgareSlåndet bifallit det förra och BondeStåndet det sednare Betänkandet, hvad denna omständighet beträffar. Hans Exccllence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridd. och Adeln behagade bifalla LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades Nej. Den i Februarii f. m. 77 Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde i Hedervärda BondeStåndets ofvanomförmäldle beslut. Ropades starka Ja jemte några Nej. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att, enligt hvad han tyckt sig finna, Ja hade öfverrösta!; Nej, samt Ridderskapet och Adeln således instämt i det af BondeStåndet i frågan fattade beslut. Föredrogs ånyo och gillades LagUtskottets den 5 sistlidne Jannarii under N:o 15^ afgifne och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagdé, Betänkande öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för Domare, att uti alla till HäradsRätt instämde mål söka förmå parterne till förlikning. Emot detta beslut reserverade sig Herr Rosenqvist ^ Fredrik Leonhard. Föredrogs ånyo Lagutskottet den 5 sisth Januarii under N:o i58 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande i anledning af väckte motioner om inrättande af FörlikningsDomstolar. 73 Den i Februarii f. m. Herr Munck af RosenschöldEberhard:
Skälet härtill är, att då, redan i slutet af Juni detta år med K. M:ls tillstånd »Grunderna för ombildning af Sveriges Sjöförsvar» blifvit genom tryck till allmänhetens kännedom befordrade, samt detta ärende icke förr än den 16 sistl. September till slutligt afgörande inför K. M:t förekommit, hade under tiden godt tillfälle varit lemnadt till anmärkningars framställande. Att så icke skedde, beklagar jag, så mycket mera som de vid det nådiga beslutet om den förändrade organisationen införde smärre förändringar visa att dessa »Grunder» då icke voro annat än Dep.-Chefens förslag. Jag gjorde således hvad jag kunde för .att framkalla anmärkningar, och jag hade fått löfte på såJane, men de uteblefvo. Jag kan icke vara likgiltig för den antydning, talaren gjort, derom att stämningen hos nationen skulle gifva grundad anledning att hoppas för sakens framgång, men, angelägen att icke kunna förebrås för mycket att hafva velat begagna mig deraf, utverkade jag att en person till hördes, för hvilken jag under en 40-årig bekantskap fattat en obegränsad högaktning, ehuru jag visste att vi i denna fråga voro af olika åsigter, men som just till följe häraf och af sin befattning såsom Befälhafvande Amiral, var särdeles egnad att känna och för K. M:t framlägga de skäl, som kunde vara att framföra emot det uppgjorda förslaget. De anmärkningar, han androg, togos ock i öfvervägande och erhöllo det afseende de förtjente. Sedan jag på sådant sätt, enligt min uppfattning, gjort allt för att förskaffa mina åsigter en allvarlig granskning, vågar jag tro att R. o. Ad. icke ogillar, om i den särskildta ställning jag Den S November. 43 innehar, jag, sedan dessa grunder blifvit förvandlade till Kongl. Propos., icke anser mig böra öfver en viss grad deltaga i diskussionen, sedan denna Propos. blifvit öfverlemnad åt Stats-Utsk:t, för att der undergå vederbörlig granskning, innan det hos R. St:r förekommer till afgörande. Emellertid vill jag upptaga några af de framställda anmärkningarne, för att i förbigående besvara dem.
Hon mottogs med ett snurrade rundt om, släppte henne och föll ned jubelrop. i en stol. » Visste jag inte det! » utropade Hildur skrat» Käraste Ingrid, så roligt det var! » utrotande, » mildheten kunde inte uteblifva, då flipade hon, sedan hon hämtat sig en smula. ten och munterheten voro tillsamman. Hvil» Jag läste din seger i går afton och kunde ken skada, att vi tre icke äro en enda person. icke vänta till middagsbåten, utan steg upp så det skulle blifva kvinnan i sin fullkomning. » tidigt, så du kan aldrig tro det, bara för att Under tiden hade den nykomna omfamnat förr få kunna gratulera dig. Student! Joo, värdinnan och hviskat sin lyckönskan i hendet låter något. Och där ligger trofén från nes öra. striden. Hör nu, ni ska ' väl ned till Mar» Men sätt dig nu, » pratade Hildur vidare. strand i sommar igen? Tänk då att få ha en » Vi voro just inbegripna i ett obegripligt allsådan förtjusande mössa på utfärder och när varligt resonnemang om Ingrids framtid. Nu som helst. Jag har fått en hatt, som är så kan Elin också draga ett strå till stacken. vacker, att de begärde få låna den kvar några Jag är ordförande. » dagar i magasinet för att sätta den i fönstret. Flickorna sågo skrattande på hvarandra; de Tänk du! Men i alla fall gåfve jag gärna tio kände nog till, att där Hildur fanns, förde sådana hattar för en enda sådan där mössa, hon också ordet. ja, rättigheten att bära den, förstås. Hvad » Du vill således inte bli guvernant, » fortden skall klä ' dig !- Får jag se. så där for hon, » det är afgjordt. Tänker du kanske litet på sned. förtjusande, isynnerhet om ta graden som din bror? » du alltid rodnar sä vackert som nu. Men hvad » Ja, det vore nog intressant att fortsätt » Valet af yrke. 195 1893 med studierna, men jag vet ej, hvad jag sedan skulle göra.
Men jag anser detta icke vara förhållandet, ty derföre att concurs-lagen utsätter fatalie-timmen till kl. 7, står den icke i strid med föreskriften att tingen ej få vara öfver kl. 7, enär fråga endast är om att fordringsägarne skola inlemna sina bevaknings-handlingar och besvära sina fordringar, hvarigenom ingalunda är sagdt, att rättegången skall fortgå efter kl. 7. Jag förnyar således min anhållan om afslag å denna punkt. Hr Ribbing: Fastän jag nu, ehuru jag har concurslagen i handen, icke hunnit uppsöka den lag-§. jag åberopat, så och då jag nu hört en annan ledamot anmäla sig att tala i saken, utber jag mig så mycken tid, att jag kan igenfinna den ifrågavar. §:n. Hr Dalman: Jag hegärde ordet endast för att nämna, det jag, lika med Frih. Cederström, tror att Hr Ribbing misstagit sig i fråga derom, att alla borgenärer äga sina fordringsanspråk oför k rån k ta, såvida de ej kallas till concursen. Det är väl sannt, att icke blott inteckningshafvare, dem Frih. Cederström nämnde, utan äfven alla kände borgenärer skola kallas; men som det ofta finnes lika många okände som kände borgenärer, qvarstår i alla fall möjligheten för många borgenärer att förlora sina fatalier genom ett nytt lagstadgande, hvilket ej synes medföra någon vä sendtlig fördel, och som derföre ej heller bör införas. Jag instämmer således med Frih;ne Cederström och Raab i den mening, att betänk, i denna punkt bör afslås. Hr Ribbing: Jag kan ej annat än vidblifva min uppgift, ty jag vet bestämdt, att concurslagen innehåller hvad jag nämnt, och jag får således tillstyrka bifall å betänkandet. 1 alla fall måste borgenären, när han får besked 0111 kallelsen, få det antingen från författningen, fran kungörandet i tidningarna eller från särskildt kallelse, och allestädes är rättegångstimmen utsatt. Frih. Raab: Jag har genom en af Riddarhusets ledamöter blifvit närmare upplyst örn förhållandet, och vill Den i Augusti. 3i komma Hr Ribbings minne till hjelp.
Men om än således denna punkt innefattar löfte orri en särskild lag beträffande Norrmäns näringsfrihet i Sverige, och om än tidpunkten för utfärdandet af en sådan må bero af ifrågasatta eller beslutna åtgärder till vinnande af reciprocitet, så gifva dock ordalagen i omförmälda § förhoppning allenast om ”vidsträcktare” rätt för Norrmän, än för utländningar i allmänhet; och då Utskottet deremot, lika med motionärerne, anser det numera icke längre böra ifrågasättas, att icke Norrmän böra få åtnjuta lika näringsfrihet härstädes som landets egna innebyggare, likasom Svenskar en motsvarande förmån i Norge, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att, såsom eljest anledning kunde synas vara, i förväntan på det särskilda stadgande angående Norrmäns rätt i omförmälda hänseende, hvilket man har att emotse, uppskjuta att i den nu väckta frågan yttra sig till förmån för brödrafolket, och detta desto heldre som, efter hvad Utskottet erfarit, förslag i enahanda syfte är vordet understäldt Norges nu församlade Storthings pröfning. Utskottet har sökt göra sig reda för, hvilka inkast skulle kunna göras mot en ömsesidig tillåtelse för de begge rikenas undersåter att, utan i förväg uppställda hinder, idka borgerlig näring i hvilket af de begge länderna som helst, men har icke kunnat utfinna någon giltig anmärkning emot en sådan anordning, sedan näringsfrihetens 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 36. grundsats blifvit i begge länderna erkänd, och då de begge, med så stor likhet i sociala förhållanden, religion, språk, seder, naturliga näringstillfällen och industriel utveckling, tillika hafva under en redan mångårig politisk förening, gemensam Konung och häruti ett medel till ernående af öfverensstämmelse i lagstiftning och institutioner, om förete olikhet, der sådan med fördel för begge kunde försvinna. Huru väsendtligen olika förhållandena förete sig, när frågan gäller andra främmande länder, lärer väl knappast behöfva påpekas.