Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hav gjort krop«chnon onr Jjdderstapct sch Adeln behagade aä inrerim wä sa ester iVchsior 8r-re!; derpå har swaraks Nej och Ja. Friherre bjelke har förklarat sig nöjd ac resa, och Herr vo» LngLstrom lärer förmodeltgeu äswen snart kunna resa. Herr ^älersparrs, /öxsl. Anses den ?ro» pnstrinn asistagen, sa anhäller jag ödmjukeligen, al Herr von Lageström matto alaggas at resa. Herr von Lekulrrsnbsim, (den aldre)» Torde hända skulle Ridderstapet och Adeln lättast kom. ma jftän denna saken, om Herr Grefwen och Landkmar stal ken behagade göra jorsrägan i Hemliga ll,-statret, om Herr von Lngsliroms biträde derstädes widare b<- höfweS, h ware sier Ridderstapet och Adeln kan sig närmare utlära. Dg olika tankar hördes derom hos Ridderstapet och Adeln, proponsraäs Herr Gresiven och Landrmarstaiken om Ridderstapet och Udel» behagade walsa M änrsrims Fullmägtig i kVlasor §t»slz ställe. Swarades Ja och Ne). .48; Friherre 8reel vnn bl nilses in, Oorkitr ZäuäviA, ansä^ >j »agot wal esker Herr lVlijar 8nel bora äga ram, sa länge han el blijm, hörd och falk sig fört lara; och trodde, at da Herr vun blnAsstrvm nu jvore ifrän befarmingcn med Riksgälds - kl nrriirec fran» rvarande, more det samma skal at wäija en Ledamot oster honom. Herr Dillberg. Jag har ej siktat fåken sa, ak platsen är ledig, uran ac tVIsjur 8.ari blott afhaller sig frän ösmo, läggningarna.
Talade man om råhet, visade man bara, att man själf inte i sina känslor vore så aldeles frigjord, som man gick och inbillade sig. Men då öfveröste fru Ranke honom i frihetens och anständighetens namn med en sådan skur af despotiskt ovett, att Hegardt ofrivilligt började längta tillbaka till punschen och cigarrerna. Och han sökte i sin förtviflan att finna ett räddningsankare. Nu var Hegardt moralfilosof par préférence. Han hade tagit kvinnofrågan och sedligheten på entreprenad, och hvar gång Ibsen skref en ny pjes, skref också Hegardt en broschyr. I sin förtviflan bytte han hastigt om samtalsämne och började ett etiskt samtal om äktenskapet och kvinnan, som lifligt intresserade damerna. Därefter kritiserade han Hartman, som damerna inte hade läst, och skrämde grundligt upp hela sälskapet, så att fru Dalin i sitt stilla sinne beslöt varna sin son, som var nitton år, för att läsa en så förfärlig författare. Hegardts anseende var räddadt, och fru Ranke smålog åter emot honom. Det fins ingenting, som imponerar på fruntimmer i den grad, som när man angriper någon för osedliga tendenser. Nu kom supén, och efter den tog man afsked. När Grane kom för att säga godnatt till professorn, passade denne på och sade afsides till honom med ett leende: – Nå, hur är det nu? Hvad tycker du om Upsala i kväll? Grane skrattade. – Jag rymmer nog en vacker dag, sade han. – Åh prat, sade professorn. Och därmed skildes de. Men när gästerna gått, tog professorskan fatt på sin man och anförtrodde honom, att hon hade grundligt misstagit sig på Grane. Han var ej den, hon trott honom vara. Men kandidat Randers! Det var en ung man, sådan hon ansåg, att en ung man borde vara. Han var hygglig och bildad och intelligent och intresserad i almänna frågor. Och dessutom var det en bra ung man och en renlefvande ung man, och hon kände sig redan nästan som en mor för honom. Grane följde Randers hem till hans port, och deras samtal fortsattes. Han kände behof af att meddela någon sitt samtal med professorskan, och han berättade alltsammans för Randers.
N;o r63, i ank de,ing af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, angående jemkning i piovinscn Skånes oidinatie rotering m. m.; samt N:o 164, i anledning af vackt f råga om dels skyndsam vei kställighet af rotejemkningen i Vesterbottens och Norrbottens Län, och dtds rättighet för vederbörande rotehållare vid Vesterbottens regemente att erhålla utdelning af ile rolefrihets-medel, hvilka af vacaofe rotar inom nämnde Län till Smis-Verket influtit. S. D. Remitteiaili s till S:ats-Utskolle', eu af Johan åndersson från Upsala Län väckt motion, att Uplands Regementes Rotehållare måtte åtetbekomma det af dom för åren 1820—1 S3c> utgifne serskilda beklädnads-bid 1 ag. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekoiiomi-Utskol ens Utlåtande, N:> 181, angående vätk!a förslag, angående åt ärder till afhjelpande af nöden i Dalarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Coustitutions-Utskottels nedannämnde nio Memorial, fattade Ståndet följ nide beslut; Np> 86_, med fö 1 slag till ändring af Regeiings-formens 56 §. och Rilsdsgs-Oi dningens 4,9 S Den föreslagna ändringen antogs till Grun Jlagsenhg behandling vid nästa Riksdag. Prot. Utdr• den 3 April r 8 41 * Nto 8q, med förslag om ändring i Riksdag^-Ordningens 17 §. Den föreslagna ändringen antogs till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 91, i anledning af återrcmbser å Memorialet N:'o 73. Ståndet antog den af Utskottet framställda inbjudning, men go Ikände derjemte votei ings-proposii ionerna, för den händelse, att, sådant oaktadt, votering i Förstärkt Constitut ons-Utskott »kulle ifrågakomma.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. N:o 98, med förslag till ändring af Riksd.Ordn:s § 5g och Tryckfr.förordn:s § 2 mom. 4- På begäran af Hr Lefren, Joh. Pehr, upplyste underl. R idd.Secret., alt Presteoch BondeStm godkänt förslagen till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; BorgareSt. hade återremitterat förslagen pag. i4 °ch i5 till tillägg eller blifvande 1 mom. af 5g §:n Riksd.Ordn. och till ändring af 2 §:n 4 morn. Tryckfr.förordn., med för klarande af Ståndets gemensamma tanke, att berörde förslag, såsom hvarken nödiga eller nyttiga, ej kunna af Ståndet godkännas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men hade antagit att hvila till nästa riksdag Den a4 April e. in. 363 forslaget pag i5 och i6 om tillägg i de Ivänne sista perioderna af Riksd.Ordn;s 5g § förvandlade till ett 2 moment. Utsk:s båda i det nu föredragna mern. framställda förslag blefvo af R. o. Ad. godkända till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 27 sistl. Mars och den 3 dennes på bordet lagda mern. N:o 99, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. om ändring i 87 §:n Reg.Ftn, förklarade Hr Frih. o. Landtm., att frågan, lill följe af föreskriften i 81 §:n Reg,F:n, komme att hvila till nästa riksdag. Föredrogs ånyo BancoUtsk:S den 27 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i5g, i fråga om belåning af adier och publika papper. Hr Rosenblad, Bernh.: Vid ifrågavar. utlåt, får jag göra följande anmärkningar: 1:0
Män, samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likaledes utse tvenne valde bland Ledamöter af Länets hushålls« sällskap j eller andre för skicklighet och pålitlighet kände personer , med hvilka Landtmätaren i delegarnes ömsesidiga närvaro, skall sammanträdaj och först affatta samt afväga vattendraget. Derefter etc. Sista Mosis.: Ut elilif ver lagligen kallad Vattenverksegarc frän denna förrättning och icke eller får sig ställer Ombud, varde han händ skyldig att ersätta all härtill evforderlig kostnad, mai förrättningen emedlertid uppskjuten till annan dag , hvartill ny kallelse ä Vattenverksegaren bör utfärdas och honom inom den tid , som i 6 §. sägs , tillställas. Finnes han äfven då frånvarande , må förrättningen , utan hinder deraf, i laglig ordning fortgå. Komma ej eller någre af honom utsedde Gode Män, då kalle Landtmätaren t vänne oj äfvige Män af Nämnden, att, såsom Gode Män, å hans vägnar förrättningen öfvervara, Afven vid 8 §. > hafva Utskotten ansett LngUtskottits Bet/inlnndtn. 507 sig ega skäl till tvänne erinringar: först i afseende derpå, att någon tid icke finnes föreskrifva!?, inom hvilken en af Landtmätaren och Gode Man beredd fråga bör till Domstolen fullföljas, i händelse antingen Jordegaren eller Vuttenverksegaren förklarat sig med Landtmätaren och Gode Mannens utlåtande missnöjd , och sedermera rörande det Rättegångssätt vid sådana frågors dragande under högre Rätts pröfning, hvartill berörde §. i dess närvarande Skick kari gifva anledning. Att lemna Jordegaren en till tiden obegränsad rättighet, att ernet Vattenverksegaren vid Domstolen väcka och utföra talan, skulle, såsom Utskotten mäst finna, försätta den sistnämnde i en beständig osäkerhet och hindra honom att gifva sitt Verk de förbättringar, som omtankan om egen fördel och inträffande händelser kunde påkalla.
Samtidigt är Louvre mycket gouterad af en värld, som i förening med aristokratien har rykte att ge paroler vid modernas hof, nämligen aktrisernas. Det är, jag skulle vilja säga deras magasin par excellence. Särskildt gäller detta Théåtre Francaia ' kvinnliga artister, af hvilka jag mött den förtjusande m:lle Reichemberg, jag tror hvarenda gång jag satt min fot inom Louvres murar, alltid i färd med att profva ett par gants-de-Suéde. Ni har väl för resten hört talas om de parisiska artisternas linneförråder? Deras — linneförrådens naturligtvis — enorma omfång har blifvit legendariskt, och det med skäl, om man får tro allt som berättas. Eller hvad säges om m:lle Jeanne Granier, hvars årsräkning hos en tvätterska — det är nu några år sedan —, då det kom till process mellan denna och aktrisen, visade sig uppgå till mer än 2,000 francs! Låtom oss, på tal om Louvres kunder, ej heller glömma en originel krets af sådana, hvilken där blifvit en specialitet. Jag menar barnen. Louvre-magasinets lockelse ligger för dem i ballongerna, de ballonger, som på anhållan föräras hvar och en, som köpt någonting. Det är en liten Paris-bebés högsta ärelystnad att bli ägare af en hvit Louvre ballong sådan som den, han sett något annat barn svänga i handen, och han ger sig ingen ro, förrän mamma köpt honom en dylik. Det är ju snällt af Louvre det där. Men så gå också de små bebéerna så snällt omkring på gator och boulevarder som kostnadsfria reklambärare, ty ballongerna bära naturligtvis i stora bokstäfver etablissementets förnäma namn.
R:dr 50 öre för verkställande af nödiga reparationer å inrättningens byggnader; 12,000 R:dr för åstadkommande af ökadt utrymme för anatomi-sal och obduktionsrum med dithörande smärre lägenheter, hvilket, enligt Direktionens tanke, kunde bäst vinnas genom inredandet af det s. k. torkhuset, samt 65,800 R:dr för uppförande af en auditoriioch musei-byggnad. Men vid ärendets underdåniga föredragning inför Kongl. Majt hade Departemeuts-chefen, utan att underkänna vigten af de föremål, för hvilka anslag blifvit af Direktionen begärda, ansett sig böra fästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå, att på en af inrättningens stora invid hvarandra belägna tomter å Ladugårdslandet funnes ett stenhus af ganska betydlig storlek och till det yttre visserligen något förfallet, men hvars murar likväl, enligt uppgift, vöre väl behållna. Endast en mindre del deraf begagnades till auditorium, laboratorium; bibliothek, rum för inrättningens elever, ridhus m. m.. hvaremot återstoden utgjordes af magasiner, som uthyrdes och beredde inrättningen en för deras utgifter väl behöflig inkomst. Det syntes i anledning häraf vara med god ordning och hushållning vida mera öfverensstämmande, att inrättningens byggnader inreddes för dess behof och att medel ansloges till de oundgängliga utgifternas bestridande, än att anslag äskades för nybyggnader och inrättningen uppehölles genom hyra af de gamla. Af detta skäl och då Veterinär-inrättningens trädhus till större delen vore i det G Stats-Utskottets Utlåtande JK 123 (Försättning). skick, att en tillfällig reparation derå icke syntes kunna blifva af synnerligt gagn, samt det i sådant afseende ytterst nödvändiga borde kunna bestridas med det anslag, om hvars uppförande på inrättningens stat Departements-chefen förut hemställt att nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas, hade Departements-chefen ansett sig icke böra tillstyrka framställningarne om anslag hvarken till reparation å inrättningens byggnader elier till uppförande af auditornoch musei-byggnad eller torkhusets inredande till anatomie-sal.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, och då, enligt så väl Rikets Ständers vid innevarande Riksdag i ämnet aflåtne underdåniga skrifvelse, som Kongl. Majrts deraf föranledda Nådiga Proposition, Lag-beredningens befattning icke kommer att blifva af fortfarande egenskap, utan dess arbeten ansetts böra och kunna så ställas, att tryckningen af de genom densamma beredda förslagen till Civiloch Criminal-Lag, kan vara fulländad före den, vare sig Lagtima eller Urtima, Riksdag, som näst efter 3 år från innevarande Riksdag kan infalla, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, till arfvoden för Ledamöterne, Secreterares aflöning, tryckningskostnader och andra expenser för den nya Comité' eller Lag-beredning, om hvars tillsättande Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 3 sistlidne Mars, gjort underdånig anhållan, å Riksgälds-Contoiret anvisa en summa af 12,000 R:dr B:co årligen, att, sedan den för upprättande af en tableau öfver Lagförslagen tillsatta Comité blifvit upplöst, samt all utbetalning af Statsmedel för densamma upphört, utgå från den tid, Lag-beredningen blifvit fullständigt organiserad och trädt i verksamhet, och intill 1844 års slut, samt att hvad af ifrågavarande anslag icke kommer att utgå, varder bos Riksgälds-Contoiret innestående tili kommande Ständers disposition. Slutligen, och då, för den händelse, Kongl. Majit skulle läckas till Ledamöter i den ifrågavarande Lag-beredningen i Nåder inkalla de ännu lefvande tvänne Ledamöter af f. d. Lag-Comileen eller endera af dem, Utskottet, enär bestämmandet af arfvoden för Ledamöterne i Lag-beredningen, enligt Utskottets förslag, skulle komma att till Kongl. Mapts
7 § Pengar som inflyter i boet och inte är nödvändiga för förvaltningen skall insättas i Rikets ständers bank eller lantränteriet. 8 § Anser gode män att de behöver samråda med borgenärerna om boets förvaltning kungörs det 3 gånger i allmänna tidningar om tid och ort. 9 § Sedan borgenärerna på inställelsedagen bevakat sina fordringar väljer de sins emellan sysslomän, som rätten sedan förordnar. 10 § Den som blir vald till god man eller syssloman må ej undandra sig befattningen utan laga förfall. 11 § Borgenärerna ger sysslomannen föreskrift vad som gäller förvaltningen och det står dem fritt att välja en eller flera att var tredje månad granska sysslomannens arbete. 12 § Så snart syssloman är vald och förordnad skall han begära av gode män redovisning för boets tillstånd och förvaltning, taga egendomen i sin vård och besörja alla ärenden som rör borgenärernas rätt och bästa. Tredskas gode män att lämna ut uppgifter skall rätten genom vite tillhålla dem. 13 § Sysslomän skall så fort kan ske sammankalla borgenärerna och redogöra för boets tillstånd. Detta kan de göra så snart någon angelägenhet kräver. 14 § Om borgenär önskar se böcker och handlingar skall sysslomannen visa honom. Begär han få träffa alla borgenärerna sammankallar sysslomannen. 15 § Motvilliga eller försumliga sysslomän behandlas som är stadgat för Gode Män. 16 § De som har största sammanräknade fordringarna väljer syssloman. 17 § Där borgenärerna besluta om en borgenärs betalningsrätt så att han missgynnas och alla inte deltagit i beslutet ansvarar de som beslutat om återbetalning. 18 § Egendom får inte säljas annat än genom offentligt utrop om inte borgenärerna och gäldenären bifalla. Den som äger inteckning i fast egendom, men inte vill sälja kan inte uppskjuta det längre än tiden för kungörelse är nödvändig. 19 § Pengar som tillhör boet får inte utlämnas av sysslomannen vare sig till förvar eller försträckning, utan att borgen ställs. Lider någon skada skall de borgenärer som deltagit i beslutet fylla skadan. 20 § Under anslagstiden skall betalning lyftas för fordringar som enligt handelsbalken bör utgå med förmånsrätt och gäldenärens kronoutskylder för sista året. 22 § Borgenär som har pant eller lös egendom och vill sälja genom offentligt utrop, får det om sysslomännen inte vill lösa.
Jag bekänner, att jag icke fullkomligt fattade innehållet af Grefve Spens’s skriftliga anförande; och jag får till Grefven hemställa) huruvida jag nu rätt inhämtat meningen af hans anmärk - Don 3 Februa rii e. m 167 ning emot Betänkandet, dä jag tror Grefven hafva hegart ett lagstadgande, som lemnade godsägaren säkerhet, att ej förlora något genom långvarig rättegång och qvarstad. Dervid får jag fästa Grefvens uppmärksamhet på, att i vår Lag finnes i allmänhet icke gifven någon annan säkerhet i detta afseende, än just qvarstaden. Ilvad åter angår Friherre Cederströms anmärkning, så får jag erinra, alt LagUtskottets förslag innefattar endast ett förtydligande af vår nu gällande Lag i detta fall. Den säger nemligen uti 7 Cap. 3 §. U. B., att om tvist uppstår om det, som vid utmätning undantagas hör, skall Konungens Befallningshafvande förvisa saken till Domaren, der skäl till jäf äro; men Lagen bestämmer här icke hvilkendera af parterne är skyldig att stämma. Hvad jag härom sagt mot Grefve Spens, gäller äfven mot Friherre Cederström, att nemligen stämningsoch bevisningsskyldigheten, enligt lagprincip, måste nödvändigt åligga den uppgifne godsägaren, då godset är i en annans värjo; ty icke kan detta åliggande tillhöra den person, hos hvilken utmätningen sker, ej eller borgenären, som supponerar att det gods, sorn hos gäldenären linnes, är hans tillhörighet, intilldess någon annan beviser sin äganderätt dertill. Det är den, som uppgifver godset tillhöra sig, hvilken det åligger att bevisa rigligheten af denna uppgift, då godset ej är i hans våld. Be - i68 Den 3 Februarii e. in. träffande i öfrigt rättegångskostnaden i tvister af denna beskaffenhet; så får jag i detta afseende anvisa Herr Friherren till de stadganden Lagen innehåller om rättegångskostnads-ersättning i allmänhet, och hvilka berättiga den vinnande till ersättning af motparten. Grefve von Rosen, Axel:
Vidare får Hofrätten i und. nämna, hurusom, fastän numera inom de i hufvudstaden varande embetsverk, E. K. M. och Rikets Kammarrätt, Krigs-col!:m och Förvaltningen af (?sjöärendena, i afseende ä civile ledamöter der - Den 15 Februari e. ra. i35 ställes, Kammar-coUtm, Slats-contoret, Bérgs-colltm och Conimerce-coII:m, alla ledamöter åtnjuta Råds-lön 1,600 r:dr, dock af Hofrältens ledamöter trefjerdedelar uppbära en ringare eller Assessors-lön 1,200 r;dr, oansedt, då ett Hofr.- råds och en Assessors embelsåligganden och ansvar äro alldeles enahanda oell måste i alio vara både till mängd och vigt, om icke öfverstigande, åtminstone jemförlige nied ledamöternes i Kammarrätten och Collegierna, fast olika till beskaffenheten inom hvarje verk, någon rimlig grund ej måtte finnas för en sådan löneskilnad, hvilken, efter det den ej längesedan upphört inom Kammar-rätten, bergsoch Commerce-colltna, för närvar, ock synes i afseende å dess tillämpning allena på ledamölerne i Hofrätten vara så mycket mera stridande mot princip, sorn vid de nya organisationerna af de flesta ofvannäninde embetsverken, derunder lydande Contors-chefer, såsom Secreterare, Adv.fiscaler, Kamererare och Commissarie!1 blifvit i nåd. tillagde 1,200 r:drs lön, hvadan Assessorerne i Hofrätten, ehuru ledamöter i öfverdomstol, äro i detta fall att anse ej lika med dem inom samma verk, med hvilka de dela lika göromål och ansvarighet, eller med ledaniöterne i andra jemförliga verk, utan blott med subordinerande tjenstemän, de der dessutom, för det mesta, jemte lönen hafva alt påräkna sportlar. Dock äfven i annat hänseende står Hofrätten efter öfriga här i hufvudstaden varande ofvannäninde embetsverk i afseende å löneförmånerna.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 2 dennes under N:o 48 afgifne, samt den 6 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkande!!, ansåg Ridderskapet och Adeln berörde Utlåtande endast böra läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo och remitterades till Lagutskottet Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 3 dennes, på bordet lagde Motion, att 4° °ch 48 punkterne i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 måtte upp' liäfvas. Då nu ånyo föredrogos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 8 dennes under N:ris 87 och 88 afgifne, samt den i3 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:ris 38 och 5g förut meddeldte Betänkande!!: 1:0 angå - Den 21 April e. m. io5 ende hemställan om lindring för Allmogen i den så kallade Byggnadshjelpens utgörande; och 2:0 angående väckte Motioner, om skyldighet för Hus-, Tomtoch Jordegare i Städer, att deltaga i Borgerskapets onera; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan Blifvit den 16 sistlidne Februarii f. m. och den 2 sistlidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 52. Angående ifrågastälde förändringar till beredande af lindring vid BeVäringsskyldighetens fullgörande. Angående ifrågastäldt upphäfvande af förbudet emot de på Öland befintlige Kronohem mans försäljande till skatte. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå underdåniga ansökningar om nedsättning i arrendet för hemmanen Rörby och Barkarby.
Imedlertid är det gifvet, att, i en tid, då personliga CreditförhåUanden med svårighet begagnas, Lagstiftningens omsorg med högsta skäl påkallas till realcreditens befästande, på hvilkenvigtiga omständighte FinanceCommiteen, gemensamt, anser dess Ledamot, Herr Grefve von Schwerin j särskildt , redan före detta sökt vända allmänna uppmärksamheten; men detta kan, enligt min tanka, icke åstadkommas, utan att HypotheksLagen bringas till ett syftesenligt skick; och första steget på banan, om man vill hinna målet, måste blifva , det: LagViskottets BtHnknndtH. 1225 (ået: att undanrödja ofvanförmäldte tysta förmånsrätter, hvilka, utan att förvara sakrätts egaren fen ovillkorlig och såmedelst tillförlitlig säkerhet, aflägsna möjligheten att tillvägabringa eli vid publicitet bunden, fullständig SakrättsLag. Andra olägenheten af nu gällande HypotheksLag Öfverklaga de af flere motionairer, kunna efterhand afhjelpas; och de fleste af de i deli delen fratnstälde förslag synas mig mindre vigtiga och 1 allmänhet mera afse Långifvares beqvämlighet som förtjenar mindre uppmärksamhet an deras rätt och säkerhet, sorn förtjenar den hel och hållen. Och ehuru jag hyser dell öfvertygelse, att eil HypotheksLag, för att vinna all den fullkomlighet som med menskliga villkor ar förenlig, bör bearbetas i sin helhet, och så att alla dess särskilda stadgaiiden bringas i organiskt samband med hvarandra, så anser jag likväl ett stort steg till lagens möjliga fullkomnande taget, om de brister undanrodjas, hvilka Herr Movaths motion åsyftar, såsom mest motverkande Lagens egentliga väsende. Man liar väl velat förekomma, så vidt möjligt varit, olägenheterile af sislberörde tysta förmåns rätt, genom Förslaget angående bevis om innehafvande Förmynderskap. Men detta förslag leder in på så många konstlade åtgärder, föreskrifter och iagttagelser, att det ofelbart, i likhet med LagUtskottets Betänkande».