Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statslånets Vinstoch Förlust-räkning utvisade, vid början af sistnämiide månad, följande ställning: Inkom st: Godtgjord ränta till och med nästlidne års utgång å medel, innestående å utrikes ort 68,552: — Vinst å försålda vexlar 69,887: so. Vinst af utlåningen: genom Fullmägtige omedelbart . 32,434: 58. „ Banko-Diskont-Verket i ' „ Dito i Malmö . 253,079: 66. Utgift: Ersättning till Kongl. Stats-Kontoret för verkställda utbetalningar för Statslånet 8,756: 31. Provision å lånet a 21 ^ 300,000: — Stämpel och porto å utrikes ort 1,415:- — Utgift vid inköp af Statslåne-obligationer: Betalning öfver pari . 4,586: 67. Kurs-differens å de för Statslånefon dens räkning uppköpta ofvanberör de vexlar 1,333: 33. Behållning å räkningen den 1 Sept. Skilnaden emellan förfallna räntan den 15 Mars 1859 360,000: - och utbetaldta beloppet 353,269: 67. motsvaras af -J års ränta å de inköpta Statslåne-obligationerne eller 5,160: — mark Hamb. Banko De rörande Statslånefonden vid de serskilta Diskont-Verken förda räkenskaper för tiden till 1858 års slut äro granskade af de för desse Verks öfriga fonder utsedde Revisorer, hvaremot granskningen af räkenskapen öfver den af Fullmägtige besörjda omedelbara utlåning från nämnde fond blifvit af undertecknade, Revisorer, verkställd. På grund af dessa räkenskaper är vordet upprättadt följande: 13 Sammandrag öfver utlåningen från Stat slånefonden för år 1858: Den afFullmägtige omedelbarligen besörjde utlåning BankoDiskontVerkct. L å n e Götheborg. -Kont i j Malmö. oren Wisby. Summa Summarum. Utgifne län Förskottsräntor och provision Förvaltningskostnader
Bilagor till PleniProtocollet för den l September, eftermiddagen. N:o i. Grefve Hård, Carl Gujlaj: Ehuru Högled. Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottet erkänt nyttan af den föreslagne rättigheten för ägare af enstaka hemman, att derifrån under full ägande rätt afsöndra någon del, och i följd deraf tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om utfärdande af en Nådig Författning i ämnet, har det dock skett med en inskränkning, större, än den för hemmansbeskattningens utgörande kan erfordras, och som troligen skulle motverka de påräknade fördelsrne. Utskottet har nemligen ansett rättigheten till afsöndring icke böra längre utsträckas för ägare af enstaka Hemman , än den förut finnes medgifven för ägare af enskihade Hemman,’ så att endast ouppodlad jord finge upplåtar Genom en sådan inskränkning vore flere olägenheter beredde. En redan odlad, på viss tid bortförpantad lägenhet kunde icke af innehafvaren med äganderätt förvärfvas; icke heller någon förut utaf utmarken upptagen Torp - Den t September e. m, 27 lägenhet. Den som köpte en jordryrad, vöre alltså försatt i den ställning, att på de första åren icke kunna af jorden påräkna det ringaste bidrag till sitt upphälle; och en jordägare skulle vara mindre hugad för odlingar af utmark. då han derigenom skulle betaga sig rättigheten, att densamma försälja, Någon inskränkning torda dock böra äga rum, för att försäkra Hemmanets beståtid, och j detta afseende anser jag det vara tillräckligt, om ett Hemmans odala ägor alltid dervid skulle bibehållas. De Hemman, som endast hafva odalägor, äro vanligen högst inskränkta, och, der utmark finnes, har dea samma icke ingått i beräkning vid Skattläggningen. Från de förra bör således ingea afsöndring äga rum, och från dern , som hafva utmark, kan den afsöndras utan fara för utgörandet af onera, Jag anhåller på grund häraf, om återremiss af Betänkandet, då Högloft.
Med all aktning för Hr Doctorns undersökning, skulle man dock kunna tro, att en dylik undersökning till betydlig del bör komma att öfverskrida en mans höfva, och att det således kunde vara möjligt, att endast den, sorn är i tillfälle att anlita Hera olika personer och embelsmyndigheter, skulle kunna lil! nöjaktig fullständighet verkställa företaget. En enskild persons frivilligt åtagna undersökning torde icke eller kunna å Statens sida läggas till grund för bcdömmandet, huruvida Kronan bör göra några rättsanspråk gällande eller icke. SlatsUtsk. nämner icke ett ord derom, att en af Konungen anbefalld undersökning skulle innefatta ett afgörande af frågan; men sjelfva undersökningen står för mitt begrepp i nära förening med den noggrannhet och sorgfälliga vård, som jag anser böra ligga till grund för Konungs och Ständers åtgärder lill bevarande af Statens rätt. Jag anhåller derföre att få tillstyrka bifall till StalsUtsk:s betänk., men ber derjemte få fästa uppmärksamheten på Hr Berg von Lindes reservation, så lydande: ”Under förutsättning, att genom den af Utsk. föreslagne undersökning kan, i afseende pä större delen af ifrågavar. hemman, på ett tillfredsställande och fullständigt sätt blifva utredt och upplyst, hvilka som äro af krono-natur, eller af den beskaffenhet att kyrkorne och presterskapet dertill hafva jordägandeoch dispositionsrätt, sä alt någon tvist derom icke vidare 7 H. 54 420 Den 1 Mars f. m. ifrågakommer, instämmer jag hnfvudskligen i betänk., men föreslår, till besparing af både tid och kostnader, ett sådant tillägg i den und. skrifvelsen: att de stridigheter, som, efter det den ifrågasatte undersökningen för sig galt, ännu möjligen kunna återstå om ägandeoch dispositionsrätten till oftanämnde hemman, må varda öfverlemnade till afgörande af compromissarier, valde å ömse sidor.”
Men blott en kan frälsas åt gången, och de andra få ännu förbida. Vapenhvila! Jungfru Anna skymtar mellan träden med aftonvardskorgen på armen, och Hemma i den stora staden, i de skumma land och rike och eröfringar glömmas. Vän och ovän sluta i fredlig krets i den mjuka rummen vid gränderna på Söder, i de otrefmossan, och osten och brödet langas ur hand liga hyreskasernerna på Kungsholmen och Norr, i hand. Förunderligt — klockan är nyss där sitta många fattiga, bleka mödrar böjda blott fem, men af middagen förnims ej mera * D e n v ä l k ä n d a firman J. L u d v. någon känning. V ä l att subsidierna kommo härstädes har haft d e n g o d h e t e n att afgiftsfritt ställa och räddade från hungersdöd! vid sitt arbete, medan ömma tankar dag för dag vandra hit ut till de kära små, som de sändt på » sommarnöje ». Ibland blir längtan dem för stor att höra något från dem, och en vacker dag ta de mod till sig och skrifva dit ut. Ofta komma till de små sådana kära bref, suddiga, svårtolkade stackars bref, naiva, rörande bref! Det är ej på vältaligheten eller den korrekta stafningen man beh-öfver röja modershjärtan. Då få barnen själfva svara. Äfven däremellan skrifva de till sina hem. Det är en mycket högtidlig stund denna, då en dag — därute plaskar måhända regnet mot alla rutor — bläckhornen och pennorna komma fram och de stora hvita arken, som skola bära helsningar till far och mor, syskon och kamrater. Det händer nog, att där förbrukas mera bläck på de oskickliga små fingrarne än på typerna i brefven; men många rena och goda tankar ta på sig den svarta uniformen, och de som dock alltid bli nöjda, det är mor och far. Och det är hufvudsaken. Och skola vi så till sist tala några ord om de unga kolonisternas helsa, så blifva äfven här underrättelserna dess bättre de lyckligaste. Hvad den lekamliga angår ha alla samtliga märkbart stärkts och lifvats af det fria lifvet, luften och baden.
Reservanten synes mig hafva tydligen ådagalagt, att om än kortslämpel-bevillningens hela belopp vore bestämdt, så är dermed ingalunda afgjordt huru detta belopp skall disponeras; hvarföre och då Ulskm medgifvit, att stora Barnhusets närvaride bekymmersamma belägenhet utan tvifvel kräfver ett skyndsamt afhjelpande, jag för min del anser, att Utskm bordt, på sätt reservanten yrkat, ”tillstyrka R. St. att bifalla, det Stora Barnhuset må, under den tid nu upgörande Statsreglering blifver gällande, från Riksg:s-kont. upbära, utaf kortstämplings-bevillningen, 2 sk. b:co för hvarje i Stockholm afstämplad kortlek, utöfver den andel af samma inkomst, som Barnhuset af ålder tillfallit.” Som den af mig nu åberopade reservation är något vidlyftig och jag förmodar att R. o. Ad:s ledamöter tagit kännedom af handlingarne i delta vigtiga ämne, vill jag icke uptaga tiden med berörde reservations upläsande, i dess helhet; utan får endast med åberopande af de skäl reservanten anfört, hos R. o. Ad. vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade fatta sitt beslut i ämnet uti öfverensstämmelse med hvad uti de citerade orden af oftanämnde reservation blifvit hemslälldt. Sedan härefter undert. Ridd.Sekret., på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, uplyst, att Borgareoch BondeStm bifallit ifrå - 326 Den 20 Augusti.’ gavaride utlåt., men att PresteStis derom fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddcladt, blef samma utlåt, äfven af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos ånyo och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 18 och 19 dennes på bordel lagde utlåt:n: N:o 82, i anledn. af verkställd granskning utaf de vid Bankodiskontverket i Stockholm och lånekonl.
För att gifva ny kraft åt deras fattade beslut, åt Folkets rätt att genom sina Ri. presentanter begära Styrelsens uppmärksamhet till det allmännas väl, framför någre enskilte personers och localers fördelar; för att slutligen betaga äfven dét aflägsnaste tvifvel om oegennyttan hos en rådgifvande personal, som jag ej blott önskar, utan är öfvertygad, med varmt nit och ren pligtkänsla skall befordra Svenska Folkets ekonomiska välstånd, i bredd med dess politiska frihet; vågar jag att föreslå förnyandet af denna vigtiga anhållan. Lades på bordet. Herr Hjerta j Gustafa uppläste följande : Jag vågar vördsamt anhålla, att Rikets Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott måtte granska allt hvad som blifvit vidgjordt sedan Riksdagen 1823, i anseende lill Skogshushållningen i Riket; 112 Den i5 December f. m. samt med anledning af Rikets Ständers då afiåtne underdåniga skrifvelse, så väl angående Krono-, Recognitionsoch Ekeskogarne, som Allmäuningarne, inkomma med förnyade förslag till underdåniga skrifvelser, grundade uppå en bestämd beslutande åtgärd i de delar, Rikets Ständer, såsom Svenska Folkets Representanter, äga att utöfva dess rätt att sig allena beskatta; samt med en underdånigt förnyad anhållan i de fall, som allenast röra den ekonomiska Lagstiftningsrätten. Lades på bordes. Herr HjertaGustafa anförde skriftligen : Som den af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag aflåtne underdåniga Skrifvelse, rörande offentlighet vid Unde rD om stolar och Poliskamrar i Städerne j icke föranledt till någon förordnings utfärdande; får jag vördsamt föreslå, att Lagutskottet måtte till Rikets Ständer inkomma med nytt Förslag till stadgande i denna del. Motiverne äro tillräckligt utförde uti den underdåniga Skrifvelse». Lades på bordet. Herr Den i5 December f. m. Herr Hjerta, Gustaf, uppläste följande:
Hon slår sig ned i ro och börjar med dämpad röst och vänligt tonfall tala med den sjuka om hennes sjukdom, med åldringen om hans k r ä m p o r; omärkligt öfvergår hon till händelser, som t i m a t i den y t t r e världen, meddelar nyheter från bekanta och vänner och kommer m å h ä n d a till sist in på någon fråga för dagen, som hon tror kan intressera, och i hvilken, märkligt nog, den tilltalade inom kort lifligt deltager. När hon går, känns det som hade en frisk vind spelat in, luften tycks syremättad och den gamle eller sjuka h a r glömt sitt lidande, ungefär så- som den, hvilken med en börda af bekymmer kommer u t på sjön eller i skogen. Bördan finnes nog kvar, men han känner den ej längre. T ö r h ä n d a icke många af dem, till hvilka dessa rader adressera sig, besökt en försörjningsinrättning eller ett fängelse; men vi k u n n a intyga, att den människa, som nalkas de fattiga, hvilka på förstnämnda ställe föra ett glädjetomt lif eller de olyckliga, hvilka på det senare täras af ånger och ruelse, samt äger förmåga att på ett sympatiskt sätt meddela sig med dem, hälsas välkommen som en verklig välgörare. Dystra blickar klarna, fårade pannor j ä m n a s u t och det mest slutna sinne öppnar sig, då någon, värmd af människokärlek och i besittning af den förmåga, vi tala om, anslår r ä t t a samtalstonen. P ä en bänk på en af Stockholms promenadplatser satt en dag en skröplig, dåligt klädd, gammal man. E d fru ur den bildade medelklassen kom att slå sig ned på s a m m a bänk, och inom k o r t var mellan dessa ett samtal i gång, under hvilket gubben fick omtala sina förhållanden och utgjuta sina b e k y m m e r för ett väDligt lyssnande öra. Det var icke få mycket hon kunde gifva till svar, men de ord, han sade, gingo från hjärtat. Vid afskedet yttrade hon sin ledsnad öfver att ej hafva några penningar med sig, så att hon kunde hjälpa den gamle med en slant. » Ack, kära frun, en sådan här stund är mer värd än pengar.
Den granna uniformen, förfäders exempel, barnslig upfattning af krigarens ära, utan begrepp om hans mödor och försakelser m. m., äro oftast vid denna tid de' enda driffjedrarne till valet; för sen ånger och oduglighet i yrket alltför ofta, till mehn för landet, den säkra följden. Visserligen har man sökt afhjelpa detta fel genom att borttaga den första af krigsskolans fordna 5 klasser, så att nu mera sällan någon blir antagen före 15 å 16 år; men läroämnena äro dock fortfarande så ordnade, att, som jag förut nämnt, beredelsen till inträde särskildt måste börjas tidigare. Felet står således i sjelfva verket ändå qvar. 16 år är dessutom en för tidig ålder för bestämmandet af en viss lefnadsplan. De två återstående klasserna, eller den s. k. nedre afdelningen, borde ännu ytterligare borttagas och den railitäriska tillämpningen ej ske förr än efter fyllda 17 å 18 år. Till dess borde, enligt min åsigt, blott en allmän humanistisk bildning gifvas; endast på detta sätt kan man hoppas, att icke alltför stora misstag vid valet af framtidsbana göras. Valet af de flesta öfriga samhällets lefnadsbanor göras ju först vid denna tid? Hvarföre då hafva strängare fordringar vid det militära yrket? — Jo, säger man, om ej ynglingen tidigt vänjes vid den stränga disciplinära ordning och den praktiska öfning, som fordras för det militära yrket, så blir det svårt, ja, ofta omöjligt, att bidringa honom detta sedan. Ja, som det förut varit, har det verkligen varit så. Men, vandra tider, andra seder.» Den disciplinära ordningen i alla våra skolor är nu ojemförligt mycket bättre än förr, och bajonettfäktning, gevärsexercis samt fristående gymnastik i flera af dem införda. Vi skola äfven hoppas att det allt vidare framgår på denna bana, och att den militäriska utveckling, som närv:de tidsanda inom vårt fädernesland påkallar, måtte allt mer och mer vinna framtiden för sig. En förändring för Carlberg i denna väg torde således numera ej vara så vådlig att verkställa.
Directivnen anfört om faran för eldswädor, i händelse det tillätes Husägarne, att inom deras tomter och åbyggnader anställa Bränwins.tillwerknmg, samt widare anfört, att Stadens anläggning pä kringflutna holmar och skär, till en del af ringa widd, ej medgifwit stora tomtrymder; att af dem flera äro styckade emellan särskildta ägare, hwarigenom byggnaderne i samma mon intill hwarannan mäst hopträngas: att deste byggnader, med fä undantag, bestä af träd, hwarföre en beständig uppmärksamhet till eldswädors afwärjande fordras, men att denna eftersyn, sä noggrann den ock mä wara, skulle blifwa otillräcklig, om en mängd Bränneri-Werk inrättades, hwilka, drifne natt och dag alla ärstider, nödwändigt ökade mädan, hälst brännin. gen sannolikt till större delen korinne att werkställas af Husägare i de mindre Clasterne, der hrvarken omtanka till widtagande af nödiaa försigtigbets-mätt eller medel till deras utförande i allmänhet kunde päräknas: att ändtligen en wädeld inom Carlscrona ej endast skulle bereda enskilda förluster, utan ock, wid en sädan olyckshändelse, Kronans kostsamma inrättningar, byggnader, werk och förräd sä mycket lättare Den iz September. 417 förstöras, som mänga af dem dels ligga nära intill enskildes boningar, dels äro med dem pä samma gator och inom samma gwarter inblandade. Derjemte har Landshöfdingen förmält, att Stadens upplystare inbyggare, fullkomligen öfwertygade om faran af en derstädes allmänt utöfwad bränning, ej önska att begagna denna rättighet, samt att antalet af dem, som framdeles kunve yttra en sädan ästundan, i alla fall troligen ej skulle blifwa stort och inkomsten i följd deraf mindre betydlig, helst inga andra än de smärre Pannerymderne komme i fräga; bwadan ock med någorlunda säkerhet runde förutses, att afgifterne derför ej skulle upphinna till den summa, som Staden förut betalt.
Regerings,Formen utstaka, nll deruti förcff'rifne lider, Riksens Ständer kill Allmän Riksdag kalla, eller ffulle en eller flere Stats.Rådets Ledamöter sadan kallelse afstyrka, cl, ler Riksens SkäudcrS sammankomst till Lagtima Isike» dag a den tid De utsatt, förhindra söka, f?oia den eller de brottslige mista Embetet samt wara owärdige all widare nyttjas i RikctS tjenst. Lag samma ware om Ledamot af StatS-Rädet eller Föredragande tillstyrker Konungen al, innan Riksdags kallelse i Hnswudstadens Kyrkor wederbörligen kungjord blifwir, egcnmägtigt eller wäldsammeligen lysta den i 6z. §. NegeringS-Focmen sist omförmäldc pcnninge, summa, hwarä Riksens Ständer förseglad Anordning lämnat; likaledes om StatS-Rädet, dä det likmätigt Z9. 40. 41. 42. och 4Z. §. §. Regerings,Formen, förer Regeringen, pä oswan omförmälte olagliga lid och sätt, berörde summa lyftar, eller någon StakS, Radets Ledamot et sä beffaffadt lyftande tillstyrker. §' Z Skulle Stars-Räds Ledamot eller K»mingens 3iäd - Dcu i6 December. m? Nadgikware I Commando-Mäl tillstyrka Konungen att rvivmga sä dank steg, hwilket uppenbarligen är stridande eino: Rederina,2,Formens bokstaflig» föreskris: uti 57. rörande Riksens Ständers Beskattningsrätt, un 6ö. §. ti'! förhöjande af Ven Bewillning Riksens Skäuder sig aiaqir, eiler as sädane Artiklar, hwilka i deusamuia för Bewilining räknas, alt javan t kill för, okande as Kronans inkoiuster, dock härunder icke be» grepua sädane, i Venna 60.
Då därtill kommer Kongl Maj: ts denna dag i Rikssalen upplästa frivilliga och otvungna avgivna avsägelse, har Vi enhälligt stannat i följande beslut. Vi uppsäger Vår hittills varande konung Gustaf IV Adolph all undersåtlig tro och lydnad och förklarar både honom och hans bröstarvingar, båda födda och ofödda förlustig Sveriges krona och regering nu och evärderlig tid. Samtliga drotsar, marskalkar och ständer har detta underskrivit och beseglar, vilket skedde den 10 maj 1809. Följer 19 sidor namnunderskrifter från alla stånden. Kungörelse angående tullen för lump eller krossat grövre toppsocker. Stockholm den 16 maj 1809. Taxan för införsel av lump eller grövre krossat toppsocker skall vara lika med taxan för pudersocker. Stockholm den 16 maj 1809. J LILJECRANTS. Kungörelse angående förhöjning i avgiften å vissa överflödsvaror till hjälp och understöd för de under fattigvårdsdirektionens styrelse ställda inrättningar. Stockholm den 29 maj 1809. Den 12 augusti 1807 ställdes förvaltningen av allmänna barnhuset, Danviks hospital och kronospinneriet under en fattigvårdsdirektion. Trots stor sparsamhet har det uppkommit brist vid förvaltningen av dessa inrättningar och nu hotar förfall. Kriget med Finland har fört med sig stora prisökningar. För att öka inkomsterna föreslås en höjning av avgiften på vissa överflödsvaror, nämligen kaffe, risgryn, socker, tobak och vin. Stockholm den 29 maj 1809 J LILJECRANTS. Kongl Maj: ts och Riksens Ständers fastställda REGERINGSFORM. Daterad Stockholm den 6 juni 1809. Sedan Vi med oinskränkt förtroende till Rikets Ständer överlämnat fastställandet av en ny regeringsform är det en dyr och efterlängtad plikt att kungöra den grundlag som blivit antagen. Vi efterskrivna Svea Rikets Ständer, grevar, friherrar, biskopar, ridderskap och adel, klerkeri, borgerskap och menige allmoge som nu, på egna och hemmavarande medbröders vägnar samlats till allmänt riksmöte gör veterligt: att vi ger vår stadsfästelse till den nyligen timade regementsförändringen.
Fjerde Bandi7S U:om 1452 Den 24 November Utom den inkomst, som genom en sadan vacance - afgift tillfiyter Staten, är el, ieke obetydclig besparing för Kongl. M:j:t och Kronan att påräkna i Beklädnads kostnaden, dä Kronan för deflev a» cante nummer undgår '' bestä lifmondering, ky Stats - Urskortet anser såsom afgjordt, att dä Jnfanterie Rcgemenkernes beklädnads«terminer infalla, icke flere monderingar anffaffas och tillställas Regementet, än som för den cffecriva styrkan erfordras. Kongl. Maj:t och Kronan tillflyter ock genom detta förslag en winst derigenom, att bewäringen för de vacanre numnrerne, kan utan nötning och således uran behof af rcvaration i Kronans förrader ligga förwarad. I anseende till. det indeldte Båtsmans hållet har Stats-Utskottet icke ansett sig kunna inga i någon pröfning, da Rikets behof af Sjöfolk synes nu mer än någonsin wara urwidgadr. Men Lä fräga inom Utskottet blifwit wäckt om nägon för Allmogen i Blekinge Län mycket betungande Bätsmans indelning fär Ulffottet Riksens Höglofl. Ständer förestå, att i delta afseende till Kongl. Maj:t hemställa hnruwida till förmän för Allmogen och Slars - Werket, nägon minskning i Bärsmanshället genom tillätne vacancer kunde denne Allmoge bewiljas. Om Riksens. Höglofl. Ständer täckas gilla hwad Stars. Utskottet salunda söreflagit sä lära Riksens Höglofl. Ständer sädant hos Kongl. Maj:t i.underdånighet anmäla, och om Dest nådiga bifall Den 24 November. r4Zr dertill underdanigst anhälla. Slockholm den 17 November 1809. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw.
När man jemförde de äldre för 130 år sedan skrifna lagarne med stadgandet i 1 § Handels-Ordningen som innehåller, att ”rättighet att i stad idka handelsrörelse tillkommer hvarje man, som eger Svensk medborgarerätt”, samt med 3 § i Fabriksoch Handtverks-Ordningen, som likaledes bestämmer ”Svensk medborgarerätt” såsom vilkor för rättighet att idka fabrikseller handtverksrörelse, funné man, att det vore utländsk man förbjudet att i vårt land bosätta sig och etablera någon rörelse, såvida han ej vilie afsäga sig sin nationalitet och blifva Svensk undersåte. De karaklerer, som hade lätt för alt ingå på detta vilkor, vore likväl icke alltid de bästa eller sådana, hvilka det vore en vinst lör vårt land att förvärfva; men deremot afhölles redbarheten och rikedomen genom dylika föreskrifter. För att kunna utbyta eget land mot ett främmande, fordrades alt man egde tillfälle att erfara om man Exp e dillonsUls ko lids Förslog till underd. 169 man trifdes der och hade framgång, åtnjöte frihet och skydd af goda lagar o. s. v. En undersåte, som, under fria förhållanden på öfvertjgelsens väg vunnes, vore säkerligen en större och ädlare vinst för vårt land, än den, som endast genom skrä- och handelstvång dertill förmåddes. På dessa med flera skäl och under anförande hurusom Svensk man i de flesta främmande länder egde drifva hvilken handel och rörelse han behagade, utan att behöfva afsäga sig sin nationalitet, har uti ofvanberörde framställning blifvit föreslaget, att, såsom en öfvergång till en med tidehvarfvets anda och andra nationers åsigter uti ifrågavarande ämne mera förenlig handelslagstiftning, en författning mätte utlärdas, som, med ändring af 2 och 3 §§ i 5 Kap.