Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen får jag vördsamt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, ali en Löneförbättring för Armeen ej kan undvikas eller längre uppskjutas, så vida man vill undvika Armeens upplösning. Sältet att komma till ändamålet, kari vara mångfaldigt; men projecternas eviga födande måste en gång upphöra, om man skall komma till ett resultat: det framlagda är efter min öfvertygelse godt. Armeen har länge nog varit tröstad med förhoppningar och calculer; della ömkliga tillstånd kan ej längre fortfara. En 4o Den 22 December f. m. gång tala och dervid förblifva påstod Konung Gustaf den Förste vara en god sak. Om Remiss af detta Memorial till SlatsUtskottet anhåller jag. Grefve Possej Carl Henrik: Då redan så mycket är anfördt i detta ämne, borde jag kanske icke dermed upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om jag icke trodde, alt den erfarenhet jag under en lång tjenstetid vid Indelta Arméen hunnit förvärfva, dertill gåfve mig en förpligtelse. Hvarefter Grefve Posse uppläste följande: Herr Tham anser Arméens lönings-sätt såsom en af hufvud-grunderna för Indelnings-verket. Jag kan icke med honom dela denna tanka. Indelnings-verket och dess egentliga hufvudgrund är det Contract, som blifvit upprättadt emellan Staten och Landet, om uppsättande och underhållande af ett visst antal stridbara män till Landets försvar, och hemmanens indelning till detta ändamål. Dessa Stridsmän skulle hafva Bostäder å de hemmansägor, hvilkas åliggande det blifvit att anskaffa och underhålla dem. Häraf blef den följd, att det befäl, som fordrades, skulle hafva Boställen inom det dislrict, hvarest manskapet bodde. Vissa Den aa December f. m. heraman anslogos till detta ändamål och fördelades på Embetsoch Tjenstemän inom Regementerna, i afräkning på de löner, som sedan skulle dem från StatsVerket tilldelas. Det är på detta sätt Boställsverket blifvit införlifvadt med Indelningsverket. Med lönerna är förhållandet helt annorlunda; de utstakades uti penningar.
Jag har yttrat mig sålunda: ”det hade vid detta ”tillfälle varitConstitutionsUtskottets åliggande att utreda, om de större Europeiska Makarnes offentligt förkunnade åsigter af deras ”förhållanden till de SydAmerikanska Repu”blikerne, vid den tid då Skeppshandeln beslutades, voro sådane, att den afConstitu”tions-Utskottet åberopade probabilitets-lära ”ingaf någon grundad anledning till förmodan, att en så beskaffad bandel om krigs”förnödenheter för de SydAmerikanske Re - a68 Den 18 Julii f. rn. "publikerne, utan att stöta mäktigare kända 'politiska intressen, kunde oafbrutit fortgå.” I anledning häraf tror jag Utskottet hafva bordt begära del och taga kännedom af så väl det Protocoll i Ministeriella ärender, hvilket blifvit vid tillfället halli t, som det yttrande bemälte StatsMinister då afgifvit. Nu bär också det besynnerliga förhållande inträffat, att Utskottets Ordförande upplyst, det nämnde Protocoll och Utlåtande verkligen blifvit af Utskottet infordrade och granskade, ehuru Memorialet innehåller, att "anmärknings-anledningarne, som riktats mot ”förmenta politiska missräkningar och fel"steg, kunna af ConstitutionsUtskottet knappt "upptagas, ännu mindre profvas, och aldra"minst fastställas.” Jag har således med tillfredsställelse erfarit, att de ifrågasatte band 7 c) bingarne kommit till Utskottets kännedom, och blifvit granskade, fastän resultatet ej blifvit Rikets Ständer meddeladt, ocb Utskottet i detta fall ej gått tillväga med den öppenhet, som detsamma åligger. Till vederläggning af hvad jag yttrat i afseende på undanhållandet af handlingarne rörande Skeppshandeln, har Friherre Boije uppläst-ett stycke ur 86 §. RegeringsFormen. Jag trodde ej, att en så lagfaren man, som den värde Ledamoten, skulle läsa Grundlagen utan iakttagande -af punkt.
Jag önskar likväl, uti hvad han anfört, göra den inskränkning, att en mil bestämdes blott för Städer af första Classen, och en half mil för de öfrige Städerne. Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Då det är jag, som väckt denna fråga, kan det med skäl fordras, att jag skall uppgifva mina motiver dertill. För den, som ifrar för en oinskränkt hemmansklyfning, är det consequent aLt yrka bibehållandet af Författningens föreskrift; men den utgår ej sjelf a36 Den 29 Augusti f. ta. från en sådan princip, hvilken den Ivertom erkänner för skadlig. Om man antager en sådan ytterlig hemmansklyfning inom en mil från hvarje Stad eller Köping, skola flere hundrade qvadratmil uppkomma, der Författningen blir tillämpad ej allenast på ett skiljaktigt sätt mot den öfriga delen af Riket, utan äfven i strid mot dess egen princip. Derföre anser jag, för enhetens skull, det vara rätt, att antaga Utskottens förslag, och befarar ej, att deraf skall följa, att afsöndringar i granskapet af Stockholm komma att återgå. Det lär vara sällsynt, att de endast uppgå lill \ tunnland. Uppgå de till 4 tunnland, så existerar för deni ingen våda., Jag har ingenting emot den redaclion Herr Danckwardt föreslagit, men skulle tro, att för principens skull det generellare stadgandet vöre bättre. Herr Cederschjöld: En värd talare har, till ytterligare stöd för den sats han förut yrkat, påstått, att en sådan stor befolkning omkring Städerne skulle föda sig med olagliga näringsfång, i brist på lagliga. Tillbesvarande deraf vill jag påminna, att ju flere menniskor blifva sammanträngde, desto mera blifva de i tillfälle att fördela arbetskrafterne, och att det just är derigenom som Städer bildas och förkofras. Jag hoppas, att våra Policekamrar och Konungens Befallningshafvande äro tillräckligt verksamma, för att efterse, att icke denus Den 29 Augusti f. m. befolkning får försörja sig med olofliga näringsfång. Herr Hjerta: Sedan Grefve Posse och Friherre
Efter förnyad föredragning af Vice Talmannen Herr Hatlings , den 30 sistlidne Januari, väckta, och enligt Ståndets serskildta fattade beslut, å bordet hvilande motion, angående åtgärder till Riksdagens förkortande, remitterade Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet samma motions första moment, hvaruti föreslås anhållan, i underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Maj:t, såsom ett medel att sätta en gräns för Riksdagens längd, täcktes, åtminstone inom den för Riksdags hållande bestämda tid, till Rikets Ständer aflåta alla de Nådiga Propositioner oclr öfriga meddelanden, som de hafva att under Riksdagen förvänta; och hvad beträffade motionens senare moment, hvaruti föreslogs anmodan till Constitutionsoch Binoo-Utskotten, de enda, inom hvilka frågor directe fingo väckas, att likaledes inom den för Riksdags hållande bestämda tid med alla sådane frågor vara beredda och hafva till Ständerna framställt de af dem, hvilka en dylik åtgärd påfordra, fann Ståndet nämnde moment komma att förfalla. S. D. Vid förnyad föredragning af meddeladt utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protocoll den 19 sistlidne Februari, enligt hvilket Prot. Utdr. d. 18 Mars 1840. i57 nämnde Riks-Stånd ej mindre för sin del beslutat, att, vid denna Riksdag, en för alla fyra Riks-Stånden gemensam klubb borde anordnas, än äfven inbjudit de öfrige Stånden att i beslutet sig förena, fann Borgare-Ståndet omför mäld ta beslut, för det närvarande, å Ståndets sida, till någon åtgärd icke föranleda. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets afgifna och bordlagda Utlåtanden: N:o 11, i anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om medels anvisande Lill Gevärs-fabricationen.
värma, en ångerfull och förkrossad själ, någonsin varit mäktig, – att blifva min hustru! – och lofvar er, vid den nåd, som ännu finnes i himmelen! – att hela min lefnad hädanefter skall blifva en oafbruten kedja, utaf afbetalningar på min syndaskuld. – Jag begär inte något svar af er i afton Jag vill inte plåga er med mera, än hvad jag redan gjort. En veckas betänketid ger jag er, men efter denna tid, – ja! efter denna tid, måste ni lemna mig ett svar, som skall bestämma öfver mitt, och måhända fleras lif och öden. Gud styre ert beslut Farväl! – (går). Erika (på knä). Evige Fader Du, som dömer öfver känslor och handlingar Måste jag uppoffra mig för denna syndare, ... O! så sänd mig då en vink af din mäktige vilja (Förblir liggande på knä med ansigtet döljdt i näsduken.) Ridån faller. ANDRA AKTEN. Samma decorationer som Första Aktens andra Tableau, nemligen: Rum hos Arnmans. Sex år äro nu förflutna. FÖRSTA SCEN. ASKENBERG, Fru ARNMAN. Fru Arnman. Bror har rätt! – Ingen blir lottlös i verlden Likväl anser ju bror undergifvenhet för den Högstes vilja, vara en af våra förnämsta pligter. Låt oss derföre inte glömma denna dygd. Det var en tid, då äfven jag trodde mig ha skäl att knota på försynen, som undanryckte mig min gubbe, midt i den verksammaste tidpunkten af sin lefnad. Det var ett hårdt slag, – så mycket mer, som han var mitt, och, som jag då trodde, min Arves, ende stöd; men, Herran vare prisad! som likväl sedan så underbart styrt allt till det bästa. Hvem vet, om inte bror äfven, ännu en gång, lyckas att återse sin Maria, och kanske äfven sitt barn om det lefver. Sådana underverk har man ju ofta sett förr. Askenberg. I många år, har mitt hjerta känt en innerlig längtan efter ett sådant ögonblick; – men ack, fru syster! denna längtan lär tyvärr aldrig tillfredsställas.
Af d. 8 Oct. 1817, uti Nådig Skrifvelse till Svea och Götha HofRätter, angående handhafvandet af Lagens stadgande i 13 Cap. 4 §. GiftermålsBalken, att lysning efter förrymd Maka ej bör af Domaren beviljas, utan att han xorut genom Presterskapets och andre vederbörandes hörande , som kunna nödige upplysningar meddela , erhållit säkerhet, att den tilltalade verkligen förlupit sin maka, samt, så vidt möjligt är , kanner dess vistelse-ort, orsaken Justitia Ombndm. EmbetsBerdttelser. 345 till hans frånvaro och begge Makarnes förra Sammanlefnad. 7:0. Af den 16 April 1817, uti Nådig Skrifvelse till HofCanzleren , att de Exemplar af hvarje utkommande tryckt skrift, som , en* ligt r §. 11 Morn. af TrycfrihetsLagen, Boktryckare höra, utan betalning, lemna till HofCanzleren , de under Riket lydande Universiteter , Kongl. Bibliotheket, RiksArchivet och VeienskapsAcademien, äger HofCanzleren affordra vederbörande Boktryckare i Stockholm inom Sex månader och dem i Eandsorteine inom ett år efter det hvarje Skrift ifrån Trycket blifvit utgifven, vid dem föreläggande vite af Femtio R:dr, samt att frågor derom skola behandlas såsom andre uti 4 Morn. 4 §, af TryckfrihetsLagen nämnde OrdningsMål, hvilka tillhöra HofCanzlerens upptagande och afgörande. Stockholm den 19 November 1817. L. A. MANNERHEIM. Jon. Ullberg.
Hvad beträffade desse sednare, så, sedan de under fattigdom och sträfvande sällan utan skuldsättning genomgått sina studier och aflagt prest-examen, vore deras lön så ringa, att den gemenligen ej försloge till afbetalning å berörde Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. 45 skuld, anständig klädsel samt så mycket inköp af böcker som erfordrades för att annat än undantagsvis kunna fullända sina studier, utbilda sitt förstånd samt häfda det anseende och det inflytande på menigheterne, som ensamt utginge ifrån kunskapens och vetandets öfverlägsenhet öfver okunnigheten. Endast sällan vore för en sådan extra ordinarie prestman tillfälle att genom biträde af någon pastors boksamling erhålla hjelp till studier; och under sådana förhållanden blefve den unge presten småningom äldre samt inträdde slutligen i den gamles ställe.' Uti denna det yngre presterskapets belägenhet visade sig en ganska naturlig förklaring öfver den prestbrist, som ej sällan hördes öfverklagas då fråga vore om adjunkter för äldre och otjenstbare prester. Motionären hade hört sägas, att ett Kongl. Bref af den 4 Maj 169 4 skulle tillagt adjunkt i Skara stift 4/4:del af gällets inkomst; och något skäl hvarföre en vice pastor och adjunkt skulle vara ställd i sämre förhållande än den som förrättar fjensten för annan embetsman kunde motionären ej inse. Af dessa skäl hemställde motionären, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om ett allmänt Nådigt bestämmande af den aflöning vice pastor eller adjunkt för kyrkolierde-tj enstens bestridande borde åtnjuta, i förhållande till gällets taxeradé eller kända afkastning, så att aflöningen ej längre komme att bero af kyrkoherdens godtycke.
Och öfver det hela med all dess trefnad, dess kärlek, dess idylliska frid svajar det gula korset på den blåa bottnen, min egen, svenska flagga. Det sjuder inom mig; stolt ville jag för hela världen peka dit och ropa: ser du, här är mitt barndomshem, mitt fosterland, mitt alrt! Kanske blir jag för häftig, ty plötsligt vaknar jag ur mina drömmar. Hotellrummet, som nyss var så bekvämt oeh så inbjudande, är nu så naket, så kallt, så mörkt; jag ville gifva allt för att blott ett ögonblick få skåda hem och fosterbygd, glittrande Mälarfjärd och blå- gul flagga. Med tusen osynliga fångarmar har hemlängtan gripit mig — jag måste ut, ut att glömma. Långsamt vandrar jag ned för Kasanskigatan, följande strömmen, som böljar fram mot Nevski. Snart öppnar sig för min blick Nevskiprospektet med dess vimlande lif, dess palatser och butiker, dess tusentals droskor, dess kaféer och dess tiggare. De sistnämnde hafva snart omringat mig; med aldrig svikande omdöme upptäcka de genast främlingen. Det är gubbar och barn i brokig blandning, trasiga, utmärglade, hemlösa. Jag delar ut mina småpengar, så långt de räcka; snart är det sista tiokopeksstycket gånget, jag måste stoppa ned portmonnän och gå. En liten barbent, trasig flicka följer mig ett stycke med utsträckt hand; slutligen måste jag bestämdt säga ifrån åt henne, hon vänder om och mumlar något mellan tänderna. Var det en sista bön? Eller förbannade hon mig. Hög och vördnadsbjudande med sina långa, skuggiga pelargångar och sin ädelt formade kupol reser sig midt framför mig Kasanskikyrkan. De förbigående buga och korsa sig, genom de öppna portarne går en jämn folkström in och ut. Hvar skulle man väl känna sig hemma om ieke i ett Herrans tämpel? Där finns säkert ro äfven för hemlängtan! Så tänker jag glad och går dit in. Man betraktar hälft förtrytsamt kättaren, som icke korsar sig. Nästan omedvetet gör jag då själf korstecknet för att ej längre blifva observerad, och jag känner mig till och med frestad att som de andra buga mig för första bästa helgonbild.
På de små pensioner — de voro 60 rdr b:ko årligen från civilstatens pensionskassa, 50 rdr b:ko fråu Knigge ' ska fonden samt 133: 16 s. m. från sällskapet Par Bricole — hvilka efter sonens bortgång utgjorde hennes enda tillgångar, drog hon sig, med sitt efterdömliga ordningssinne och sina små behof, fram. Hennes tarfliga bostad. den var sist i huset n:r 1 Lappgränd. och hennes klädsel prålade endast med den utsöktaste snygghet. Ända till september 1846 kunde hon om dagarne sitta vid sitt fönster och sysselsätta sig med läsning och smärre handarbeten. Några veckor innan hon fyllde sitt 90:de år fick hon en åkomma i fötterna och måste lägga sig till sängs. Hon förnötte sedan tiden i samtal med de få besökande och i joller med en kanariefågel, som flaxade mellan sin bur och hennes säng. Det var törhända i hennes inbillning makens ande, som omsväfvade henne, ty hon kallade fågeln M i c h a é l. Ända till de tre sista dagarne af hennes lefnad sprakade hon och smått skämtade på sitt vanliga sätt. Hon aflägsnade samtalen, men icke tankarne, från sitt förestående slut. » Ur denna sängen kommer jag aldrig mer, » yttrade hon med sin vanliga bestämdhet till den besökande Crusenstolpe. Natten före dödsdagen sade hon till sin skö- terska: » Hälsa alla, a l l a bekanta och fortfar att ge mig vatten och dricka, äfven sedan jag ej kan begära det längre. » Den 24:de januari 1847 utrann hennes timglas. Det var 101:sta årsdagen efter tredje Gustafs födelse. I samma tempel, där Bellmans stoft d. 19 februari 1795 invigts till förgängelsen, Klara kyrka, jordfästes hans maka, d. 4 i samma månad 52 år därefter. Par Bricole bekostade sorgeakten, och dess sångkör tog i toner farväl af sin förste ordensskalds lifsledsagarinna. I grafven med n:r 134 å Nya kyrkogården hvilar, bredvid sonen och sonhustrun, Carl Michaél Bellmans maka. " De rysliga telefonisterna ".
Luleå, angående läroverket i . 148, 162. Lungren, Joli. Peter, angående pension till • 167: 65. Långebro, angående statsbidraget för ombyggnad af 32. Långhalsen, angående sänkning af 158: 42. Länsmansdistrikl i Skaraborgs län, angående ett nytt .121. Lärohus i Wexiö och Wisby, angående förhöjning i anslagen till . 148: 103. Löneförhöjning åt embetsoch tjenstemän för år 1857 . 80. » angående återremiss å .251. » angående voterings-propositioner rörande 267. » angående utgången af omröstningen . .275. » angående vilkoren för .41. » angående återremiss å .81, 226. » för Krigs-Hofrättens civile embetsoch tjenstemän . 163, 182. » för arméens och flottans läkare samt provincialläkare 181. » för flottans gemenskap för år 1857 255. » för Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän . 270. » angående voterings-propositioner rörande dito 289. » angående utgången af voteringen 298. » för lärare vid Upsala Universitet 220. » för Usta och 2:dra Amanuenserna vid Universitets bibliotheket i Lund ... 240. 44 Utlåtandets Nummer och Moment. Lönetdlökningar, angående deras upptagande i särskild kolumn 213. Löninnehållningar, angående ersättning för mistade . '.230. M. Malmström, P., Kansliråd, angående pension åt hans enka 467: 102 Mantalspenningar, angående beräkning af 33 d. Mariestad och Vestra Stambanan, angående en jernväg mellan 235: 9. Mariebergs läroverk, angående arfvode till lärare vid 422 pag. 83. Markegångspris, angående ordförande vid sammanträden för bestämmande af
Slutligen måste jag ej alfena reservera mig utan högeligen protestera emot Utskottens försök, att med föreskrift rörande minimi-valemen pä de credit-sedlar redan existerande Banker kunna utgifva, vilja åstadkomma i den förslaget åtföljande serskildt tillstyrkte underdåniga skrifvelsen„ en retroacliv Lag. Förslag till Lag för Sedel-Banker under enskilda, offentliga Bolag t CapitletA11 m än n a bes t arn m e Ise r. Sf‘ Bankrörelse med egna tryckta eller graverade creditsedlär må hädanefter endast drifvas af större Bolag, hvilkas delegare välja ibland sig ansvarig och afsättlig Direction, att, efter kungjord Instruction och under control af Statsmyndigheter, besörja förvaltningen, samt i alla mål för Bank-Bolaget lagligen tala och svara. »6 Hör till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande IV;o 4. $■ 2. Sådane Banker grandas antingen på Adier, med delegares ansvarighet endast för det tecknade beloppet, eller på Lotter, under gemensam ansvarighet en för alla och alla för en. Banker af det senare slaget, eller solidariska, vare obetaget, att med sig förena serskilde, endast med tecknad Actiesumma ansvarige så kallade Corn mandit» delegare. Alternativ. 3. •— De, som vilja inrätta Sedel-Banker, söke hos Kongl. Majrt privilegium — • * derå, hvarvid företes ej mindre de, för inrättningen uppgjorde Förslag —- —• *— till Bolags-Reglor och Låne-Regle menle, än äfven prof-blanketter till creditsedlar. På Kongl. Majlis nådiga creditsedlar.
Carlskrona stations Läkare, traktamente för sjukbesök å sagde fästningar, då han påkallas, S:a S:m 115 förslagsvis 112: 50. Till en Fästnings-Predikant, arfvode 112: 50. St. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N.-o 4. otti Statsverket 1856. Lil Underdånigt Förslag till Handtverksoch Timmermanssamt Machinisl-Slat Carlskrona Station. Konstruktions-Vepartcmentet. 4 ai och 2: a TimmermansKompani erne sammanslagne till Ett under namn af 4:a Kompaniet. Verkmästare Dito Qvartersman Dito Timmermän , Dito Dito Salje och dale Timmermiins-Kompanierne sammanslaghe till Ett under namn af 2:a Timmermans-Kompaniel. Verkmästare Dito Qvartersman Dito Timmermän . Dito Dito Larling e-Kompaniet. Qvartersman Dito Lärlingar Han d/verks -Ko mp a niet. Bildhuggaremästare Transport Nuvarande Stat. Personal. Aflöning' i koiilant. Spanmål i Råg. i P S» SJ ? « i Daglö- nare. För månad eller dag per man. För år per man. Summa. För år per man. Bil. \:o l till Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. N.-o 7, om Statsverket 1856. 19 s. vid Kongl. Flottans Carlskrona och Stockholms Stationer samt Götheborgs Depot. Den i underdånighet föreslagna Stat. (föreslås till indragning) (öfverflyttade lill 3:dje Kompaniet) 3:dje eller Handie er ksKo mp a nie t. Cnrlskrona Station. hoiis(riiktions-IK‘|nirtemeii(et. i:a Timmermans-Kumpaniel. Verkmästare Dito Qvartersman - Dito Timmermän Dito Dito Timmermans-h ömpanict. Verkmästare Dito Qvartersmän Dito | Timmermän
Jag vill visserligen tro, att en sådan godtycklig makt högst sällan utöfvas af Collina, men saken är emedlertid af den beskaffenhet, att åtminstone min rättskänsla i hög grad upreser sig emot densamma, ty det är uprörande att personer, som grånat i Statens tjenst, skola kunna behandlas som skolgossar, utan möjlighet att derför vinna uprättelse. 491 Den 6 December e. m. Hvad jag nu haft aran anföra torde äfven få åtfölja motionens remiss till Ekon.Utsk. Gr. Mörner, Garl: Efter de fullständiga uplysningar som här blifvit meddelade, och de grundliga anmärkn:r som af de föregående talarne blifvit framställda emot motionen, återstår för in i g icke mycket att derom andraga; men jag anäer mig likväl, på grund af min långvariga tjenstetid, böra yttra några ord om den erfarenhet jag derunder samlat. Jag hade i sanning icke kunnat föreställa mig att en instruktm, utfärdad af K. M. för Dess Befdnde, skulle blifva föremål för R. St:rs pröfning; men jag är också fullt öfvertygad, att Allm. Besv. och Ekon.Utsk., vid motionens granskning, icke skall finna skäligt att föreslå någon underd. framställning om ändring i denna inslrukt:n. Redan år 1828 hade KammarColhm föreskrift att utarbeta en ny Landsh:gelnstrukt:n, enär man redan då fann 1734 års instrukt:n behöfva i många delar förändras. Om mitt minne icke felar, blef äfven en ny instruktm af K. KammarColhm då upgjord, men vann ej K. M:s Nåd. bifall, och blef åtminstone ej till efterlefnad utfärdad. Emedlertid har en ny inslruktm, till följd af förändrade tidsförhållanden, blifvit högeligen af behofvet påkallad, och Hr Sandströmer har redan fullständigt besväret motionärens öfverdrifna framställning om de fruktansvärda följderna af Landshmes rätt att vid åtals anställande suspendera så väl LandsSekret. och LandsKamerer. som andra Landtstatens tjenstemän.
Den unga, strålande skönheten ur vår hofoch diplomatiska societet har inom trängre kretsar redan förut varit känd för sin musikaliska begåfning, men ej förr än nu offentligt framträdt med något arbete. Den nu föreliggande valsen är synnerligen melodiös o c h företer ganska originella pointer; lugnt kan påstås, att den som konstnärlig prodnkt står ett godt stycke öfver, hvad gemenligen inom denna genre plägar presteras. Vidare ha vi mottagit från samma förlag till anmälan; för piano och två händer: Skeppsgossedans af Richard Henneberg; Abrakadabra, polka, och Masurka af P. H. Pousette; Cascarinettepolka o c h Hahdpolka af Victor Holts; Minne från konstnärskarnaoalen, vals af Johan Ericsen; Hulda lilla, sångvals (med text) af Johannes Pugh; Minne af Tannhäuser, fantasi af Fräs Spindler; Wien bleibt Wien! marsch af Johann Schrammel; för piano och fyra händer: Konung för en dag; potpourri af H. Cramer; för sång och piano: Vandring i skogen, barytonsolo af O. Torssell. H v e m s var felet? Äktenskapsstudie af Ottar. » » S å länge det roar d e m, helt enkelt. » » Bravo », infaller kavaljeren skrattande. Se, så det skiftar. H o n har ingenting m e d sig. » D e t är minsann inte värdt, att ni, herrar tjenstemän, b e k l a g a er ö f v e r s m å inkomster, när en enkel revisor kan gifva en sådan fest. » D e t v a r katten, h v a d han ser betagen ut i sin lilla fru. » jV_ / latsen framför centralstationen v a r full 5 af vagnar. Inledning. (Forts.) Idun bör ej saknas i något hem • den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig rådgifvare. kängor, Våra barn. Sysselsättning för de små. Af otrö- skad råghalm klipper man 1 cm. långa stycken och af kulört papper små blad 1 cm. i qvadrat.