Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* Och hvilka skamliga beskyllningar utslungar icke hertigen i sin beryktade rimkrönika o m Annas kärleksförhållanden! För eftervärlden är det naturligtvis svårt att komma till full klarhet i dylika frågor. Man vet ju emellertid t. ex. af prinsessan Cecilias historia, huru mycket tendenslögnen och den förstorande traditionen kunna spinna tillsamman. Att Anna tyckt o m Gustaf Brahe, som hon ofta träffat ända från barndomen, är icke osannolikt. Han var en ridderlig ung man och kunde väl spela på luta; » henne behagade den söte melodie », säger hertigen. Kanske lefde ungdomskärleken länge kvar, äfven sedan hoppet om en förening strandat. Gustaf Brahe knöt andra förbindelser. Med Anna von Reibnitz fick han sonen Johan Gustafsson (Örnevinge); han förblef dock ogift. Prinsessan hade, berättar det af hertig Carl utkolporterade ryktet, sedan omhuldat en polsk sekreterare, som » månde om hennes saker w e t e ». Men Carl var dock med att 1596 förlofva henne med markgrefven Georg Hans af Brandenburg. Han uppbar hennes brudskatt, hvilken redan på riksdagen 1590 hade bestämts mycket riklig; men när bröllopet icke blef af, behöll hertigen skatten. Och dock djärfves han påstå i sin krönika, att hon » lade all sin hug på guld och ädla stenar »! Huru oegennyttig visade sig icke fröken Anna gent emot sin broderi Denne lär ändock en gång, när han var led vid det polska regementet, tänkt låta upphöja henne till drottning af Polen såsom maka åt en österrikisk prins, en plan, åt hvilken systern väl icke gärna velat låna sig. Det rika arfvet efter deras 1596 aflidna moster, drottning Anna, lämnade prinsessan helt och hållet åt sin broder; till underhåll upplät han sedermera åt henne starostierna Strasburg och Gollub. Hennes hjälpsamhet, hvarom nu några drag skola anföras, talar också emot farbroderns utsaga; med litet större samvetsgrannhet borde denne i sin egen där yttrade sats: krönika betänkt sin Historie-skrifvare bör skrifva sant.
Grefve lylörner har framkastat den fråga, huruvida de utaf rådande Partier understundom afsatte Riksens Råd af efterveplden blifvit ansedde brottslige V Jag är ej den, soip har påstått, att de varit det; oskicklighet tprde någon gång varit orsaken till ombytet; men jag har långt för detta yttrat dep högaktning och den rättvisa man är Talangen och Snillet skyldig, då jag förklarat irsin öfvertygelse om deras mera än vanligt allmänna tillvaro hos Radsherrarne, som den tiden ofta orättvist bedömdes: men mera betänklig är den invändning, att mången ifrad<j mot Rådet, i afsigt att sjelf få intaga Råds* Stolen. Det vore i sanning ett förskräckande inkast, om Representationen ännu ägde rättigheten att afoch tillsätta StatsRådet; ty äfven med den lilla kännedom jag äger, tror. jag, att de, som nyttjat Opposition som väg till RådsStolen , uti den förgätit känslan för Folkets rättigheter, dftm de med nog värma uti Oppositionen föråvarat, och att de ansett consequence i handlingssätt bestå uti den fullkornlL gaste förändring f tänkesätt. Herr Grefve Mörners framställning skulle i denna del, såsom af erfarenheten styrkt, till alla delar antagas, sorn fjeyis emot min tanka om Representations-rät (igheter j men då det nu är lenungen, sprp Den 23 Maji. sätter af och til), bör ej befaras hvad Grefve Mörner visat vara skedt. Herr Ptfhlriian, Otto Fredric: Mitt sätt att förstå Grundlagen i förevarande fall, hac jag ofta förut tillkännagifva, nemligen att jag fattat enahanda mening deraf, som Friherrarne äf Wetterstedt och Adlerbeth yttrat; men derföre vill jag dock icke påstå, att denna mening är den lyckligaste , serdeles så länge voteringar innom Constifutionsötskottet ske Ståndsvis. För min del vill jag icke heller bestrida, att Utskottet icke haft största anledning att inkomma med förslag till denna §:S förtydligande; och om jag endast skulle rådfråga den agtdingjag har för de Män, som
Komplettering af bristande inventarier å de *f nuvarande fartyg, som skulle bibehållas • 137,003: Fullbordandet af fregatten Norrköping 145,000: 3 linieskepps förändring lill svåra fregatter Fregatterne Josephines och Chapmans samt korvetten Najadens lijelpliga underhållande . .. 189,790: Förrådsförs/ärkning tillsammans .. 804,305: 6.— Fartygs krigs-reserv 732,425 : eller tillsammans för materielens och förrådens komplettering 3,845,137: 6.— eller något mer än f:del af de medel, som erfordrades för att sätta hela sjöförsvaret uti det fullständiga skick, till. materielen, som i den. nya planen afses. Genom den - Stals-Vt skottets Utlåtande, N:o 162. 19 na kostnad skulle matcrielen, med afseende å fartyg, till alla delar komma i fullt krigsfärdigt skick och endast utgöras af 5 svåra fregatter, 2 lätta d:o, sedan Josephine och Chapman blifvit utrangerade, 2 korvetter, sedan Najaden ej mer vore tjenstbar, 1 brigg, 3 skonertar, 1 svår ångskorvett om 300 hästars kraft, 2 lätta d:o om 200 d:o, 5 bataljoner kanonslupar med ångoch trossfartyg samt 8 d:o kanonjollar med d:o d:o. Af den utredning, som sålundablifvit meddelad och hvilken Utskottet anser icke vara öfverflödig för kännedomen om de åsigter och åtgärder, som under århundrade blifvit uttalade och vidtagne angående ordnandet af Sveriges sjöförsvar, visar sig, att, ehuru nyttan och nödvändigheten af ett kraftfullt sådant försvar icke någonsin varit bestridd, meningen om siiltef för ernående af detta maktpåliggande ändamål likväl varit delade.
(Slats-Utskrts Ulhde N:o 237.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, som. för utvändigt iståndsällande af domkyrkan i Linköping, vid 1847 och 18-18 årens riksdag beviljat ett lån af 20,000 R:dr Banko, under sistförflutna riksmöte i samma ändamål anvisat ett låne understöd af 25,000 R:dr nämnda mynt, att från Riksgäldskontoret utgå och innehafves räntefritt under åren 1855, 1856 och 1857 samt derefter återbetalas med sex procent årligen, hvaraf, såsom ränta lör det återstående låne-kapilalet, skulle beräknas fyra procent, så har, med för - 240 Expeditions-U tskoilels Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 215. malan derom, alt vederbörande föreståndare för domkyrkan väl uttagit det sednare lånet, lör att under de räntefria åren göra detsamma fruktbärande, men derjemte ansett tvifvel underkastad!, huruvida icke kapitalet borde med utgången af dessa år lill slaten återbetalas, enär domkyrkans inkomster voro otillräckliga att ränta och amortering derå utgöra, bos Rikets nu församlade Ständer blifvit hemställdi, alt Rikets Ständer, på det att de reparalions-arbelen, som erfordras för ifrågavarande kyrkobyggnads framtida bestånd, skulle kunna fortsättas, måtte medgifva, att det sednast anvisade lånet, 25,000 R:dr Banko, finge lill understöd utan återbetalnings-skjldighet för meranämnda ändamål förvandlas. Härjemte har Rikets Ständers Stats-utskott, genom E. K. M:ls nådiga remiss af den 7 Juli sistlidet år, fått emottaga en af E. K. M:ts Befallningshafvande i Östergöthlands Län och Domkapitlet i fallköping, såsom föreståndare för domkyrkan, i underdånighet gjord framställning derom, att E. K.
Bonde-Stän dcts Ledamöters wägnar, dets Ledamöters vägnar, k. kl. Orevvesmusil. katter sernström. soll. klolmbc-rAfon. 784 Den 28 September. Mrist. Upläft hor Riksens Höglofliga Ständers Lagutskott ben 8:de September iZog. Hdmjukr anförande till protocollet: Till Högloft, Lag-Utskottets Betänkande, rörande afgärda DyS rätt till skiftes sökande med Bothult Skog och Utmark, torde äfiren säsom Laga ffäl böra tilläggas, det afgjärda Dp jemte Skatt och Rotering, äflven efter sitt Hemman eller örctal till LandetCultur och förmohn draga lika tyngd för sitt Jordahl, som Bohlby wid allmänna Byggnader, Brooch WägarS underhällanbe, Krono-, Hälloch ReservefkjutsningarS utgörande med mera, och säledes efter all Folkrätt till deraframtida beställd billigt berättigade till det näringsfäng, som Orten efter sin natur frambringar, ehuru till hälften mindre i Skog och Utmark Ln Bolbx. katter ^srnkröm. Enligheten med bet uti Högloft. Lag - Utffottkk rrplästa anförande intygar folina klolmberzlon. Utdrag af Riksens Högloft. StänderLag-UtskottProtokoll, hället i Stockholm dra ZO Augusti 1809. Till granskning företogicke allenast Herrar Kikdags Fullmägtiges för Städerna Arebro, Askersund, Philipstad, Lindesberg, Nora och Christinehamn, ho Högtt - Den 22 September. 72Z Högtärad?
Att dessa frågor vore af natur att genast kunna afgöras, såsom, ehuru Constitutionella i afseende på Föreningen mellan Sverige och Norrige, dock ej ledande till någon ändring i Svea Rikes Grundlagar, och således ej underkastade det behandlingssätt, som för Grundlagsfrågor är föreskrifvet. Företogs granskningen af hvarje § särskildt och pröfning af den utveckling af deras sammanhang med Svenska lagens stadgandeu, Secreterare!! författat. 1 § Norrska Grundlagen ansåg Utskottet alldeles icke kunna komma i collision med någon föreskrift i Svenska Constitutionen, hvarföre, till svar å Konungens Nådiga Proposition, ett högtidligt erkännande af Föreningen och Norriges sjelfständighet föreslogs. 6 § ansågs i alla delar öfverensstämmande med Sveriges lagar. 7 §. Det deri uppgifna förslag till bestämmande af Thronföljden vid bägge Rikenas val ansågs böra medgifvas, med följande bestämningar: Ingen ändring borde deraf kunna verkas i de författningar för Thronföljareval, som genom Sveriges Grundlagar äro stadgade. Sedan hvartdera Rikets Ständer, efter respective Grundlagars föreskrift förrättat sina val på allenast en person, och derest Sveriges Ständer och Norriges Storting dervid fallit på hvar sin olika person, föreslås till stadgande, att en Committé ifrån hvartdera Riket, lika till antal och rätt, får sammanträda, för att med omröstning, genom enkel pluralitet, afgöra valet. Denna Nämnd bör ej förblandas med den i Sveriges Regerings-Form förut föreskrifna, hvars åtgärd att till ett Utslag sammanföra Riks-Ståndens möjligtvis vid Thronföljareval delade röster oförändrad fortfar. Denna Committé borde i bägge Rikena väljas dagen före den, då Ständerna i Sverige och Stortinget i Norrige välja Thronföljare. Antalets bestämmande uppsköts till justeringen af det Betänkande, som härifrån skulle uppsättas. 786 Riksdagen 1815. Till samlingsort för denna Val-Committé föreslogs Carlstad. Innan hvardera Committéen ifrån sin ort afreser, borde densamma inom sig välja en Ordförande. Vid den gemensamma
I sammanhang med ofvan upptagne af fullmägtige gjorda framställning hafva de fästat uppmärksamhet derå, att det för ombudsmännen vid Bankodiskontverket i Stockholm samt lånekontoret i Götheborg, vore nära nog omöjligt att kunna med vederbörlig noggranhet handhafva de löpande ärenderna, så länge åliggandet för dem qvarstår att jemväl ombesörja bevakningsoch indrifnings-åtgärder för de inom linien förda lånen, vid hvilket förhållande och då kontrollerandet på förenämnde sätt af ombudsmännens åtgärder jemväl i sistberörde hänseende svårligen låta sig verkställa, utan allt för mycken tidsuppoffring för de granskanden, fullmägtige såsom ett oeftergifligt vilkor för åstadkommande af fullständig kontroll å den jemförelsevis vigtigaste delen af ombudsmännens göromål, tillstyrkt, det fullmägtige må berättigas att från ombudsmännens befattning alldeles frånskilja, samt till andra skicklige och redbara personer öfverlåta, handläggningen af de ärender, som afse de till och med detta år inom linien förde och å serskildt balans-ex 1 afseende på tillkomsten och beskaffenheten af berörde lån, utgörande för det närvarande: vid Banko-diskontverket i Stockholm 637 st. å tillhopa b:ko r:dr 425,391: 18.2. samt vid iånekontoret i Götheborg 252 st. å 77,551: 11.3. hafva fullmägtige anfört följande: Till de årliga revisionerna öfver diskontverken åligger det ombudsmännen att, öfver förhållandet med de, på deras handläggning beroende, mål och ärenden afgifva berättelser.
Domare och nämnd gå samma ed för fullgörandet af sitt kall och hafva i följd deraf lika stort ansvar, och är det på grund af hvad jag nu haft äran i korthet anföra, som jag vågar föreslå: att när tre fjerdedelar af nämnden förenar sig i sammanstämmande beslut, detta beslut skall blifva det gällande; den af domstolens ledamö ter, som stannar i minoriteten, likväl obetaget att mot beslutet sig reservera och, derest anmälan derom vid beslutets afkuunande göres, få sin reservation i protokollet antecknad. Om remiss till Höglofiiga Lag-Utskottet får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 11 November 1865. J. V. Lundqvist, från Skaraborgs län. Bill. till R. St. Af Åke Andersson från Malmöhus län, om ändring uf Kongl. Förordningen den 30 November 1855, angående expeditionslösen. Som Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Förordning angående expeditionslösen af den 30 November 1855 innehåller, att lösen för bevis om inlemnande och inregistrering af bouppteckningar hos domstolen skall erläggas med vissa ören för hvarje 100 Riksdaler af boets behållning, inträffar i flera fall, att en domare kommer i åtnjutande af dubbelt belopp bouppteckningslösen för en och samma egendom. Sådant inträffar vid alla de tillfällen, der en af makarne efterlefver, ty härvid ingår i boets behållning såväl den dödes arffallna egendom som ock den efterlefvande makens giftorätt. Som häruti ligger en uppenbar orättvisa, så föranlåtes jag, under åberopande af de skäl, som gjort sig gällande på sednaste riksdag vid afgörande af frågan angående bouppteckningars beläggande med stämpladt papper, vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af innehåll, att Rikets Ständer, för sin del ansett, att lösen för bouppteckningar bör beräknas och utgå endast för den dödas egendom samt att Rikets Ständer underdånigst anhölle, det Kongl. Maj:t ville meddela nådig rättelse uti förrberörde expeditionstaxa i öfverensstämmelse härmed och dermed låta utfärda nådig Kungörelse.
Vore nu hvarje enskild skog uppmätt, kartlagd och forst messigt taxerad samt på sådan grund indelad, så skulle konstaterandet af en origtig hushållning icke möta särdeles stora svårigheter ; men då så icke är och knappast kan tänkas blifva förhållandet, så torde det blifva lika svårt för vederbörande att af författningen finna någon säker ledning för åtgärders vidtagande, som det i allmänhet skulle för den i de flesta fall i forstväsendet mindre hemmastadde skogsegarcn blifva nästan omöjligt att deraf utleta den gräns, hvaröfver hans sjelfbestämmelse icke finge sträcka sig. Afven de så kallade sakkunnige männen” torde mer än en gång få anledning att vara tveksamme huru stor eller liten ”en trakt af till skogsbörd egnad mark” finge afverkas, innan så - Santmans. Siats-, Lagsamt Allni. Besv.- och Ekon.-Zltsk. Betänkande N:o 50. 91 dant borde hänföras till ”förödelse". Dessutom, för hvar och eu, som sjelf icke vill hushålla med sin skog, ligger medlet nära tillhands att kunna neutralisera hela detta lagbud på så sätt. att han hastigt och på en gång, innan ens någon undersökning hinner anställas, afverkar alltsammans eller så stor del af sin skogsmark, att återstoden icke ens är tillräcklig för hemmanets behof. Många flera bevis för det opraktiska och onyttiga uti detta lagstadgande skulle kunna anföras, men jag förmodar det redan sagda i det afseendet kan vara nog. Att förslaget äfven till principen är förkastligt, hoppas jag de fleste skola medgifva. Hvarje ingrepp i den enskildes eganderätt, der beliöfligheten af ett sådant icke är mera allmänt insedt och erkändt, kan icke vara välgörande, men verkar oh tast motsatsen af det dermed afsedda, och är i så fall äfven i moraliskt afseende skadligt, ity att frestelsen till öfverträdelse af ett lagbud, hvars berättigande icke erkännes eller inses, just derigenom framkallas, och ligger nära till hands äfven för den i allmänhet mest laglydige.
Det af Herr von Hartmansdorff nyssj upplästa Utdrag ur Särskildta Utskottets Betänkande, är alldeles icke af samma tendens med nu ifrågavarande inrättning. Annat är en Nämnd af rent oeconomisk natur och befattningj helt annat åter en sådan, som organiseras ensamt för upplysningars afgifvande, angående a fsätt nings-til t fälle för producter m. m. Det är denna kännedom , som nödvändigt fordras för beredande af all liflighet i handel; först med denna kännedom uppstår den enskildca speculationen. Saken förefaller mig sä nyttig, och så enkel, att det förundrar mig, huru man kan vilja afslå den, endast derföre, att den åstadkommer en association, C>m nian vill , att Kyrko-Rådet skall hafva denna befattning , later detta likväl icke verkställa sig, emedan dess Ledamöter måste bo nära Kyrkan, och äro alltför långt aflägsnade från gränsen af församlingen för att derom äga en fullständig local-kännédom. jag skulle likväl icke vara så enständig i mitt påstående, ornen enda anmärkning mot förslaget blifvit gjord , Den iS December f. m. 733 sorn utvisat någon skadlighet eller onus deraf för Allmänheten, då jag åsidosätter hvad Herr Riben förra gången yttrade om förorsakande af sammankomster och calaser, och jag vill förmoda, att det hvarken skall förorsaka onödiga sammankomster eller calaser. Herr Riben : Den siste värde Talaren täcktes förlåta, att jag i min tour yttrar min förundran öfver den skilnad han uppdragit emellan Kyrko-Råd och Socken-Nämnder, i grund hvaraf ett Kyrko-Råd endast skulle äga en oeconomisk befattning. Jag underställer, om upplysningar i Oeconocnie och Statistik kunna bättre meddelas af någon annan, än just den, som besörjer Socknens oeconomiska angelägenheter. Friherre Cederström uppgifver, att Kyrko-Rådets Ledamöter bo så nära kyrkan , att de ej kunna äga tillräcklig locai-kännedom om ändan af Socknen. Jag ber Friherren förlåta den öppenhjertighet, hvarmed jag rent ut säger, att han häruti misstagit sig.
Isen endast är en administrativ auetoritet, som icke eger domsrätt, och hvars ledamöter ofta kunna hafva nytta eller skada af sakens utgång, anser Utskotlet sig böra tillstyrka, att uppkommande frågor om tillämpning af Bankens embetsoch tjenstemäns betalnings-eller ersättningsskyldighet, i händelse af bestridande, icke må af Bankens Öfvereller Understyrelse afgöras, ulan böra, efter föregången undersökning, ölverlemnas till vederbörlig domstol. Stockholm den 29 Juni 1840. Anio till Exp. Utsk. den 20 Juni, kl. 2 e. m. Betänkande, angående Löneförhöjning för Banco-Omhuden vid Götheborgs och Malmö Låne-Contoir. Uti en till Utskottet ingifven skrift, hafva Banco-Ombuden vid LåneConloren i Götheborg och Malmö, surnumeraire Contoirs-skrifvarne C. A. Nordström och G. E. Ferlin förmält, att, då, vid Låne-Contoirens inrättande, aflöningen för Banco-Ombuden, reseoell equiperings-koslnaden deri inbe - Banco-Utskottets Betänkande, N:o 38. 9 inbegripen, bestämdes till i ,333 R:dr 16 sk. eller i 33 R:dr 16 sk. mer, än det belopp, hvartill Commissariernes i Banken ^med undantag af de io äldstes) löne-inkomster då för tiden uppgingo, ansågos förstnämnde befattningar lika nied Banco-Commissariernes, med hvilka de derföre, i frågan om löneförmoner, fullt ut sattes i jemnbredd , enär dem derjemte tillförsäkrades att af sine förut innehafvande löner i Banken få bibehålla hvad, som kunde öfverblifva, sedan skälig ersättning blifvit leornad åt de personer, som till bestridande af deras tjenster i Banken förordnades, och hvilket, genom förmäns och kamraters välvilja, vanligen så reglerades, att de af desse sine förut egde löner fingo bibehålla hälften, hvadan äfven förre Banco-ombudets i Malmö J. A.
En af mina grannar har nyligen köpt en e» gendom för i4Z tunnor guld Banco — wid nasta taxering stall han, om bewillnings - projectet anta. ges, oförändrat derföre debiteras, enligt ordra artikeln, 5 procent af denna egendomens afkastning, och dessutom en betydlig progressiv afgift derföre, dä säljaren, för detta stora capital som han äger och har att fordra, betalar ingen progressiv afgift och slipper det wid taxeringen upgifwa; om denna handel dä warit ogjord, sa hade säljaren stolat betalabegge desse afgister, och köparen warit berisrän aldeles fri — hade köparen nu bordt förwänta sig denna orättwisa, vä han genom denna handel icke erhällit någon werkelig större förmögenhet, sä wida stuld icke dertill kan räknas. Säljaren borde i bagge fallen. för sin werkeliga förmögenhet erlägga progressiv afgift, sä wida densamma antages. Man ansör deremot såsom stät, för den sälunda föreslagne progressiva afgiften, att ehuru den synes obillig, drabbar den likwäl ej mängden, och att den nu mera blifwit sä mycket minstad, att den ar mindre tryckande. Jag hoppas, art dessa stal ej allmänt godkännas. Wärk land skulle dä wara mycket alt beklaga stalt den enstilte ej njura lika rättwisa, som corporationer eller mängden? stall rättwisan också classificeras och o-attwisan wara progressiv, innan Len förrjenar della namn? Under en rättwis styrelse har man icke att befara, antagandet af sädana grundsattjer. Jag Den ro Augusti. 629 Jag bestrider derföre pä det högsta, detta be» flattningssätt af progrestiv afgift uran skulds afdragande, och kan aldrig lemna mitt bifall till en sak som efter min öfwertygelse, är lika vrattwis som obillig. Ärefwe
Lrelks bekostnad gjort resor i Tyskland och England för at inhemta kunskap om de där inrättade och här i Riket dä okände bästa Mcchanista Machiner för kardning och spinning, att under loppet af nära twänne Är war han, Lrclk, sysselsatt med upfbran» bet af nödige byggnader till denne inrättnings anläg. gande pä betz egendom ^-:dels Frälse Hemmanet Elfsvik pä Lidingön: at Llostbsrx under samma tid arbetade med 4 Snickare z Smeder och 2 Swarfware pä inrättningen af Machineriet, hwilkct dock wid dcrä anställd besigtning befanns odugcligt och utan werkan, emedan klastberg icke stall sörslätt hwad hgn sig ä, tagit at utföra: Att Lrelie sälcdes mäste stilja klociLer§ ifrän sig med en förlust af 6000 R:d, och Sjelf med biträde af stickcligare Mcchanister begynna nya försök: at han genom dcn medelst Llostbargs oskicklighet för honom förlorade tid icke kunnat crhälla det af Kongs. Maj:t utfäste Prämium för dem som wille anlägga Klädes - Fabriguc med Machincric, iney at han dock sedermera genom et af Victualie - Handlaren Lokum» erhällit Län till ett belopp af 8s,voo R:d, utwidgar stn Fabrique till 8 Kard - Machincr, iz Spinn' Machiner, 2 Plysar, i Wulff och Z OfwerstärareMachincr, som drefwos genom en Eld-och Luft - Machine: at desse moro i.gäng till den 4 Fcbruarii I8c>7, dä hela Lerket genom wädcld afbrann tillika med ek Warulager af hel och halffärdig! kläder inalles till et wärde Den 2 October. 1283 »värde af 25000.
Genom det beslut, som blifvit fattadt angtde de tysta förmånsrätterna, är numera föga att hoppas, det någon hypotheksinrättning skall sig till erhållande af dessa medel anmäla, och om belåningen af publika papper ej erhåller den utsträckning, sora Bankens tryggande mot förluster medgifver, skulle lätt brist pä, enligt baneoreglementet, behörigen qvalificerade lånsökande kunna vålla en sådan minskning af rörelsecapitaiet, som temligen enhälligt ansetts böra förekommas. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag ber att fä beledsaga motionärens anförande med en enda anmärkning, under det jag understödjer den. BancoUtsk. torde finna skäl att, vid bestämmandet af den belåningsrätt, som motionären satt i fråga, an - Den 6 October f. m. 49 antaga ett uttryck, hvarigenom det blir Bancostyreisen obeta_get att minska den belåningsrätt, som i allmänhet bestämmes, emedan jag tror det vara maximum, som bör utsättas. Det kunde hända, att ett papper sä fallit i värde, att det vore oklokt att belåna del till det belopp, som blifvit såsom maximum bestämdt. Rémitteradés till BancoTJtsk. Företogs till pröfning Constit.Utsk:s d. 19 sisth Sept. på bordet lagda memor. N:o 34 med förslag till grundlagsändringar, åsyftande en ändamålsenligare organisation af Statsrådet. Frih. Boye, Ludv.: Då detta vigtiga ämne förekommer, skulle jag hafva blottställt mig för omdömet antingen af en besynnerlig feghet att icke uttala min mening vid (lénnä riksdag såsom vid den förra, eller också af en besynnerlig ömbvtlighet i tänkesätt, 0111 jag, med någon förmåga att bär infinna mig, underlåtit att fullgöra mitt representativa kall.