Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven har föreningen låtit utföra modeller till en enkel, praktisk dräkt för arbetskvinnor, hvilka vid fyra särskilda tillfällen, i förening med upplysande föredrag, af några medlemmar af föreningens styrelse förevisats för kvinnor ur arbetsklassen. Dessutom har till föreningen af fröken Lundin, Stockholms förnämsta sömmerska, skänkts en förträfflig klädning för blifvande mödrar, hvilken vi särskildt anbefalla till vederbörandes, så- väl som till herrar läkares uppmärksamhet. Sedan ungefär ett år tillbaka har föreningen anordnat en utställning af alla dessa modeller, jämte försäljning af mönster, i fröken Ohlsons modehandel, Blasieholmstorg 14, och sedan detta års början finnes där äfven tillfälle att få köpa och beställa färdiga klädesplagg af alla nyssnämnda slag, utförda efter föreningens modeller, omsorgsfullt och punktligt, af goda materialier, samt till relativt moderata priser. Särskildt torde få påpekas det tillfälle, som här erbjuder sig för unga mödrar att, där det möjligen skulle befinnas för dyrt att beställa hela den lilla utstyrseln, kunna få köpa en fullständig modellomgång småkläder, efter de nyaste och af några af våra förnämsta läkare gillade och förordade modeller. " Vi kunna försäkra våra läsare, företrädesvis mö- drar och uppfostrarinnor, att det lönar mödan att taga i skärskådande de resultat, som af Dräktreformföreningen åstadkommits under de få år den egt bestånd, och detta ehuru den haft ytterst små penningeresurser till sitt förfogande. Dess uppgift är utan tvifvel i hög grad behjärtansvärd, detta erkännes af såväl medicinska auktoriteter som annat förståndigt folk, och den förtjänar i sanning mera uppmuntran och en allmännare tillslutning än hvad som hittills kommit dess sträfvanden till del. För dem, som lill följd af denna lilla uppsats kunna känna sig manade att närmare taga reda på saken, vilja vi påpeka att Dräktreformföreningen har sitt årsmöte d. l ö d:s (se annonsen! ), vid hvilket tillfälle kommer att framläggas en redogörelse för dess hittills varande verksamhet. Därefter vore meningen att få i gång en diskussion om bästa sättet att understödja och utvidga föreningens verksamhet, hvilken för närvarande, af brist på medel, måst betydligt inskränkas, oaktadt styrelsens goda vilja och osparda möda i föreningens tjänst.
Uppfyld af Gud stiger Petrus upp och förkunnar med hög röst det nya budskapet för en folkmassa, hvilken, församlad från nästan alla delar af den kända verlden, likasom representerar hela den mensklighet, för hvilken den nya universalreligionen var bestämd. Och hvad ingifver honom anden att säga? Måhända uppenbarar han honom i denna stund hvad som hitintills varit för Petrus fördoldt och som hans herre och mästare under sin jordelefnad och äfven efter sin uppståndelse (såvidt man kan döma af nya testamentet) hade förtegat, ja förnekat, – att nämligen Jesus af Nazareth var icke blott Messias, lefvande Guds son – detta visste Petrus och för den kunskapen hade Jesus prisat honom salig – utan än mer: Gud sjelf, den evige, allsmägtige, oändlige, som bor i ett ljus, det ingen tillkomma kan? Nej, Petrus talar om en man, Jesus af Nazareth, som var af Gud förevisad genom tecken och under, som Gud gjort genom honom; om en man, som blifvit korsfäst, men som Gud uppväckt och som Gud gjort till en herre och Messias (Apostl. G. 2, 14–36). Den vanligaste benämning, som Petrus i sina tal gifver sin mästare, är „Guds tjenare“ eller „Guds helige tjenare Jesus“ (Apostl. Då Petrus undervisar Cornelius, den romerske höfvidsmannen, så är det icke om en menniskoblifven och korsfäst Gud, utan „om Jesus af Nazareth, huru Gud hafver smort honom med helig ande och kraft, hvilken vandrade omkring, görande väl och helande alla, emedan Gud var med honom“, samt huru denne man Jesus blef hängd på träd, men af Gud uppväckt på tredje dagen, emedan det är han, som Gud bestämt till domare öfver lefvande och döda, och om hvilken profeterna vittnat, att hvar och en som tror honom får syndernas förlåtelse, (Apostl. G. 10, 38–43). Det svepskäl, som ortodoxerna förebära till förklaring hvarför Jesus sjelf aldrig sade sig vara Gud, när judarne uppfordrade honom att gifva sig närmare tillkänna, kan här icke användas.
Prot. 1847 och 1848. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 29 Baft. 1 2 Slals-Utskotlcls Ullålande, AVo 242. stadgande!), angående sältet och ordningen för grundskatternas beräkning och utgörande, samt dessas jemte öfriga utskylders debitering, uppbörd och redovisning, som Kongl. Maj:t för Sin del ansett lämplige och vara af den beskaffenhet, att de borde till Rikets Sländers pröfning hänskjutas. Stats-ulskoltet, till hvars handläggning högstberörde nådiga proposition, jemte kommitterades omförmälde dervid följaktige betänkande, blifvit från samtelige Riksstånden remitterad, har jemväl erhållit remisser, dels å en af Herr Anders Berg hos Borgareståndet väckt motion, innefattande så val förklarande, alt motionären upptoge såsom eget förslag det hufvudsakliga af hvad kommitterades pluralitet tillstyrkt, som ock hemställan om Rikets Ständers bifall derå, utom hvad anginge de, rörande kronoarrendens utsättande i penningar, utaf kommilterade föreslagne undantag, i afseende på leverering af vissa persedlar in natura till serskilda verk, — såsom fourage-persedlar till stuterierne — hvilka undantag motionären ansett icke böra få ega rum; dels ock flere uti Riksstånden af åtskillige ledamöter väckte, med serskilde delar af frågan om beskaltningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling sammanhang egande, motioner, hvilka, vid behandlingen af de hufvudmomenter utaf den Kongl, propositionen, hvartill motionerne äro närmast hänförliga, komma att omförmälas och besvaras.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt, har väl Utskottet, å ena sidan, ingalunda kunnat misskänna de goda afsigter och ändamål, nemligen Sjukanstalternas underhållande och värd samt förekommande af Brännvinets omåttliga bruk, hvilka med den föreslagna accisen eller tullen å Brännvin varit åsyftade; men å den andra, funnit emot detta Förslag förekomma: att, då all beskattning bör vara sådan, att den, med rättvisa och billighet fördelad, lika träffar alla i lika belägenhet samt ej förnärmar tredje mans rätt, men, Städerna Stockholm och Götheborg, så väl som öfrige Städer i Riket, dels innehafva och dels, enligt nu föreslagen Stadga, erhålla rättigheten alt tillverka Brännvin, och det af Förslagets antagande följde, att det Brännvin, som af Landtmannen 8 Bevillning!-T]t sk o tuts Betänkande N.o 3 till Staden infördes, blefve dyrare än det, sorn inom Staden tillverkades, i samma inon som den derå lagde tull förhöjde priset, så skulle dels den häraf uppkommande förlust drabba Producenten på Landet, och dels dessutom en orättvisa vederfaras de på Slockholm och Götheborg trafiquerande Provincer framför andra, i händelse Brännvins-tullen eller accisen till nämnde Städer inskränktes; att om denna tuli tillika åsattes det Brännvin, som till alla öfriga Rikets Städer infördes, måste de på goda grunder afskaffade Landt-tullarne åter inrättas, med icke obetydliga kostnader och alla de olägenheter, hvilka deraf ofelbart följa, till hinder för inre handel och rörelse, samt att, i fall tuli å Brännvin, som till Sjö- och Stapelstäderne infördes, blefve till något betydligt belopp bestämd, så att deraf någon större inkomst kunde påräknas, oloflig införsel härigenom skulle förorsakas, till skada för Landet i allmänhet och för den inhemska tillverkaren. På sådana grunder föranlåtes Utskottet alltså att härmed afstyrka bifall till hvad Motionairerne föreslagit om Tull eller Accis å inhemskt Brännvin; och i afseende på det af Herr Lifmedicus Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.-o 33.
Sa~nlingen inledes med ett priiktigt skrifvet stycke .Carl S I I v nf Harald Hjiirne, dari inan emellestid fbrg2Eves sbker eFter den etom konungens bild, me11 i stallet. finne~: tankviirda reflexioner ang8ende historieslirifning och historiet ' orskning. Inom det, novellistislm gebitet Dterfinna vi namn st ' ldann som Per Hallstrom, Anna 3 %. Roos, C. E. Forsslund, Aug. Bonileson, Math. Malling, Georg Nordensvan och Sigrid Elmblad. Uppsatser i socialn och estetiskn Binnen h a l % ~ n a t s a€ Ellen Key, Ado1.t ' Lindgren, Helle? Linclgi-en, Cnrl af Geijesstam, L. ~osephson; poetiska bidrag nf G: S. Akerhjelm; Elleri Luadberg och Hugo Tigerskiold, och, for att e; j ofverhoppa nggon, m l till sist nkinnas en dramatiserad interior frill 1600-talet af ICnnt Michaelson samt en reseskiss ~ f r h midnattsolens Iandu af Gnstaf af G.eijerstam. ~Vintergahan, aien lilm stor grydnad for jnlbordet som en viixdefull tillokning i biblioteket, Iivarfor den till full0 gor slial for namnet: Sveriges fijrnii~msta julpnbl.ikation. x Goclt bord. I31t besk~: riS,tilzgsboh for hernnzet. ' Ny samling. Denna andra sanlling af fru Nordenfalks forra Bret utkomna, v&amp;1 k h d a s. k. sbeskrifningsbolr,; framtrlder i sarnma ti ' lltalande dc11 psydliga utstyrsel sorn den fBreg&amp;ende.
Jemte det jag förenar mig med Herr Påhlman uti yrkande af bifall å Utskottets Betänkande, får jag göra en anmärkning, som ingen annan framställt. Man klagar öfver Lösdrifvare-hopens tilltagande. Man vill inrätta Correctionshus, emedan deras kringstrykande icke är en följd deiaf att de begått brott samt äro vanarade till sina Personer , utan af lättja och orkeslöshet. Det är kändt att \ eller J-;del äc ungt Folk. Jag förstår således ej hvatföre man icke skulle kunna annorledes begagna dem. Om Värfnings Placatet sattes i verkställighet, skulle Statens kostnad af Corrections Inrättningar betydebgen besparas. Friherre Boye-, Jag anhåller ödmjukast att *12 Den 27 April, få göra några erindring^r vid de yttrander, man afgifvit, i anledning af mitt upplästa anförande: Det är möjligt att jag ej ratt förstått Herr Påhlman; men om lians mening kunde vara, att bestrida, det Personer för ingen brottslighet, men b'ott för försvarslöshet, dömas till Corrections-husen, så skulle jag åberopa de Jiär närvarande Herrar LandshÖfdingar, hvilka oftast utöfva denna Domsrätt. Jag är vand att från de märkvärdige händelser jag ser, leta mig fram till deras naturliga orsaker; ty jag tror icke pä vidunderliga Phenomener i frågan om stora förändringar i arbetande Clas* sens tillstånd och seder.
Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 30 Häft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 137. net Torgerdstorp, samt Segerstorp i stället upplåtas till Domhafvanden i Åhs och Gäseneds härader, hvilken för närvarande vore i saknad af boställe. Vid denna motion har bifogats dels en af nuvarande Häradshöfdingen i Wäne, Bjerke, och Flundre härader A. P. Westman den 20 Oktober 1853 till Kongl. Majit ställd underdånig ansökning, att, på grund af ofvan åberopade förhållanden, erhålla en löne-förhöjning af 1,200 R:dr banko, att utgå från den 1 Oktober 1849, då häradshöfdinge-beställningen af honom tillträddes, dels en underdånig skrifvelse af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet af den 5 November samma år, deruti, med öfverlemnande af nämnde ansökning, Kongl.
Betänkancleiii med skadliga medlemmar kan uppsta, enär* genom nu gällande författningar, tillräckliga säkerhetsmått äro tagne emot obehörige personers inflyttning i Riket, I afseende på hvad som blifvit anmärkt* rörande Svenska tjenstehjons antagande i Judars tjenst, får Utskottet upplysa, att Kongl. Majrt i Nådig Skrifvelse till Dess och Rikets CommerceCollegium* af den ö Maj 1792, medgifvit judarna en slik förmån; Och, då af skäl, som nyss är anfördt, Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka något upphäfvande af den såmedelst Judarna* för längre tid tillbaka, förunnade rättighet* att till sin betjening få gagna personer af Svenska nationen, Anner Utskottet något yttrande icke erfordras, öfver hvad i sammanhang med denna fråga blifvit yrkadt. Det har likväl icke kunnat Undgå Utskottets uppmärksamhet* att, ehuru Judarne, genom 1782 års reglemente, äro förbjudne att bo och vistas annorstädes* än i de för deras etableriflg upplåtne 3:ne städer, Stockholm, Götheborg och Norrköping samt, med särskildt tillstånd för vissa judar, äfven Carlskrona, eller att å landet färdas vid andra tillfällen, än då de, med vederbörligt pass försedde, äro stadde på resor rikets städer emellan, samt i reglementet dem endast blifvit medgifvet, att i berörde städer förvärfva fast egendom, och det i följd häraf mäste ansea vara desto heldre stäldt Besv. ock Ekon. Utsk. Betänkanden.
Pond" S'ändets Ledamöters wäsnar, katter fernström. ^ok. kkolmbartzslon. Herr Grefwe» och Landt-Marfkalken gjorde genast proposition till gillande af detta Lag - UtffottetS Betänkande, hwilken LifbllS. Uplästcr Den zo September. 1041 UplästcS följande: Riksens Högloflige Ständers Lag - Utskotts Betänkande, angäcnde RättegangS O:nbud. Uti ett till Högloft. Riddcrskapct och Adeln ingifwit och till Utskottet remitteradt Memorial, har Herr Capitaincn Friherre 8tnal von kkoiistein. förcgifwit, att wid Domstolar,:c skall wara nästan öfwer allt brukligt det de sä kallade Tingsssrifware advocera wid de Rätter, der deras PriNeipalcr äro Domare, som ock att emot Kongl. Majtts Nädrga Bref d. 27 Maji I801 mindre wä! kände och ocxaminerade personer skola med fraifigLng gripa till Advocatur säsom en födkrok; till förekommande hwaraf förcstäs: att ingen mätte fa föra andras talan inför Rätta, (Slägtingar och dc fall Lagen nämner undantagn?) utan att wara dertill af Hof-Rätten berättigad genom ordentligt (konstitutorial, som icke skulle kunna gifwas utan att Sökanden först bilagt Landshöfdingens l orten Attestatum, att han ej more kand för annat än ett redligt förhällande och crlagt den Bevillning Riksens Ständer älagt Advocater, samt att den Domare, som sä tydligen handlar emot beskrifwcn Lag och Konungens warrringar, mätte derföre utan invändning plickta med Embetcts förlust. Äfwen har genom meddeladt Protorolls-Utdrag ben ,27 sistl. Iulii Hcdcrwärda Bonde - Ständet äskat Utskottets utlåtande öfwer den hos Ständet gjorda anmälan, det den princip skall wid
Sedan underrättelse derom wid samma tid till Konungen afgatt, men Han ändock icke inom en manad efter Riksdagens öppnande till Riket återkommit/ da stola Riksens Ständer en nv lid utsätta inom hwilken Konungen bök till Riket aterwända, skulle Konungen det oaktadt uteblifwa, tillträde Thronföljaren genast, om Han Aderton ar fyllt, Rikets styrelse såsom Konung med bibehållande af denna Regeringsform. Har Thronföljaren ej denna alder uppnatt, förordne Riksens Stander förmyndare för den minderårige Konungen intill dess denne myndig warder pä sätt i 9? §. stadgas. §. Dä Konung dök/ utan att, pa sätt 4i §. stadgar, hafwa den eller de Personer utsett, som i66r Den 14 Julik. som stola Rikets styrelse föra, Utförde Stats-Rådet kallelse a Riksens Stander, hwilken kallelse inom Femton dagar efter Konungens död stal! i Hus, wudstadens Kyrkor och widare i Riket kungöra-. Riksens Stander åge att förordna en eller flere Förmyndare som, intill dest Konungen myndig blifwer, Regeringen i Dcfl namn efter denna Grundlag mä utöfwa. Lag samma ware t händelse Konungs urinderärighet fortfar da den nasta Riksdag infaller efter den förre Konungens död, och PrinS af det regerande Konungahuset icke finnes, ät hwilken NiketS styrelse under Konungens minderårighet uppdragen hliswit, pä sätt qi §. innehåller. §- -o;. Wid hwarje Riksdag stola Riksens Ständer wäija Tolf Ledamöter af hwardera Stander till en Nämd, som åge att dömma, huruwida Högste DomstolenS Ledamöter gjort sig förkjente att uti sitt wigtiga kall bibehällas, eller om wista af deni, utan bewisligen begärgne fel och brott, hwarom föregående §. handlar, likwäl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt stiljas.
Af hvad så väl den nådiga propositionen, som densamma åtföljande handlingar innehålla inhemtas, att nuvarande arrendatorn af Kungsbergs kungsgård A. Söderholtz med nit och drift fullgjort sina åligganden, oaktadt arrendet blifvit förhöjdt till tredubbla beloppet emot hvad det förut ulgjordt: att ehuru Söderholtz utan eget förvållande, i anseende till bristande tillgång hos förre arrendatorn, gått miste om den husröte-ersättning, honom genom laga kraft vunnet utslag blifvit tilldömd, han likväl, enligt hvad vitsordadt blifvit, uppfört byggnader å egendomen för en tid af 614 byggnadsår: att Söderholtz, hvilken af arrende-kontraktets ordalydelse haft grundad anledning till den förmodan, att hans rätt till husröte-ersättning af förre arrendatorn skulle vara genom de uti kontraktet omförmälde löftesmännens betalningsskyldighet betryggad, sedermera likväl kommit i erfarenhet deraf, att förre arrendatorn, hvilken redan genom utslag den 18 September 1834 blifvit dömd att den 14 Mars 1835 kungsgården afträda, blifvit från arrendet skiljd till följd af bristande förmåga att anskaffa löftesmän, samt alt några sådane följaktligen icke vid afträdandet funnos. Då det under sådane förhållanden icke kan vara med billighet förenligt, att Söderholtz skall ersätta den förlust, som tillskyndats Staten derigenom, att förre arrendatorn icke kunnat fullgöra sina åligganden och att de för betryggande af Statens säkerhet i berörde hänseende vidtagna åtgärder icke ledt lill åsyftadt ändamål, bar Utskottet, med afseende jemväl å i öfrigt förekomne bevekande omständigheter och då Söderholtz redan i 14 år varit i saknad af den honom tillkommande husröte-ersättning, ansett sig äga giltig anledning tillstyrka, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till den af Kongl, Majit för Söderholtz i nåder förslagna godtgörelse, måtte med - i Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 77. gifva, alt Söderholtz, för utbekommande af den honom genom Kongl.
Utskottet antagna medelpriset, oell i8 sk. af hvarje Hemman utgör 4 procent al g 11 :d. i8sk., hvaröfver ingen Pastor lär vid nu gällande varu-värden, kunna räkna sin inkomst, samt Tjenstemän med indel de löner, sällan hafva betydlige Sportler, men deremot få vidkännas utgifter i och för Uppbörden för sine löner, synes det osäkert, om ej den sökta jémnvigten emellan Penningeoch Indelda Löntagare redan är funnen; att den föreslagna grunden är, såsom alla enskilda uppgifter och beräkningar Vansklig , samt föijagtligen ej förenlig med Statens värdighet och fördelar som fordra vissa och stadgade beräkningsgrunder, då deremot de nu föreslagne kunna föranleda olika Ghartor, icke blott för jomtigoda, utan till och med för samma tjenst, samt bero af större eller mindre noggrannhet vid beräkningen af inkomster, missväxt-år, m. m.; att Utskottets Förslag, som utan lindring för Fullmagter å Penningelön medför en nästan till dubbelt belopp , recognitionsafgiften, deri inbegripen, uppgående förhöjning, antyder motsägelse emot den efter Statshchofvet lämpade hedsättningen af Be-villningen efter så väl i sorn 2 Art., att om Tjenstemän skola vid första inträdet vidkännas en sådan förhöjnihg, bör den ock ega ruin för andra Medborgare, och således efter rättsgrunder stadgas vid Fastighets tillträdande, Borgare-Bref, m. m.; att möjliga fel och missförhållanden i den förra Författningen kunnat afhjelpas genom en proportionerad förhöj - Betänkanden. 63 ning i beräkningen af Fullraagter å indcld Lön, samt nedsättning af Fullmagter å Penninge-Lön, hvarigenom de förr gällande Författningarne ej behöft återkallas och upphäfvas; att denna ej i Riks-Staten äskade eller påräknade tillökning, således icke är behöflig, men deremot obillig för den sorn den drabbar, enär Beviliningen, denna Riksdag för öfrigt nedsättes; och att afgiften å alla Fullmagter blifvit härigenom uppjagad , ty äfven de fleste
Man läser med nöje Justitie-ombudsmannens väl utförda betraktelse öfver tryckpressens missbruk inom vårt fädernesland och den rätta fosterlandskänslan tackar honom för de ord, som i hans embetsberättelse för år 1849 förekomma, då han vidrör den våda tryckpressen utöfvar på massan af folket, nemligen: ”Men mas”san skall tillvälla sig en makt — eller massans ledare skola i hennes namn ”utöfva den, — att förkasta eller vanfrejda allt hvad som i litteraturen icke behagar ”dem, eller är hinderlig'! för deras afsigter; och med tyngden af den folkgunst som ”de förvärfva genom anfall mot allt hvad som höjer sig i samhället, genom upp”retande af afund och hätskhet mot styrelse och samhällsfördelar, nedtrampa den ”verkliga upplysningen, sa vidt den står dem i vägen.” Dessa sanna ord stå likväl i uppenbar strid med hans eget förfarande att i en embetsberättelse, som, i tryck, skall lik en tidning genomfara land och rike, klandra och nedsätta högsta makten inom vårt samhälle. Särskildt anmärkningsvärd! förekommer mig Justitie-ombudsmannens erkännande i börian af berättelsen för sistlidet år, alt han tagit nästan ingen del i Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. 29 Lagberedningens förslag till Rättegångsbalk, ett arbete hvaråt mig synes att han bordt egna synnerlig lid och uppmärksamhet. I sin berättelse för år 1848 uppgifver lian visserligen, såsom orsak härtill, Lagberedningens nästan dagliga sammanträden med jemnt fortgående arbeten, hvarigenom han, som ej egde tid att alla sammankomsterna öfvervara, saknat tillfälle att vinna sammanhängande kännedom af hvad sorn förehades.
Krigs-collegii artilleri-afdeln., vill jag endast yttra den önskan, att denna afdelnts många andra olikartade göromål måtte tillåta den, att egna den för Rikets försvar och för de norra orternas ekonomiska bestånd så vigtiga salpeternäringen samma upplysta och a64 Den aj Maj f. m. verksamma hägn, som K. comiteen haft tillfälle lemna, oell sam från en årlig tillverkning af 2 å 3,000 lisp:d uppbragt den till 26,000 lisp:d, oell alt förvaltningskostnaderna måtte blifva lika ringa, som de under comiteens tid varit. Särskildt anser jag mig böra, ehuru troligen öfverflödigt, fästa uppmärksamheten derå, att de vid comiteen anställde tjenstemän, såvida deras tjenstebefattning ej kommer att fortfara, böra, i likhet med hvad vid dylika tillfällen alltid ägt rum, bibehålla deras förra löner. Att comiterade sjelfve aldrig uppburit några arfvoden eller annan penninge-ersätlning, torde jag icke behöfva omnämna. Då man, vid genomgåendet af ifrågavar. utlåt., knappast tinner någon enda anmärkn. vid någon åtgärd, beroende af ”Rikets collegier och förvaltande verk,’’ hvilken Utsk. ansett å B. St:s sida påkalla något vidgörande; så är det icke utan en stor, och särdeles för den som har den äran sjelf tillhöra ett Rikets colbm, smältande öfverraskning, man läser följande slutmening, (sid. 8 5). 'Då Utsk. rör:de de af revisorerna anmärkta förhållanden, hvilka icke blifvit till Const.Utsk:s handläggning öfver”lemnade, för hvarje särskild fråga funnit föga alt tillägga ’'eller föreslå, kan likväl Utsk. icke uraktlåta att till R.