Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bankrörelse icke gaf mindre årlig utdelning, än 6 procent, utan snarare 8 å 10 procent eller deröfver, så skulle det lån, Riksgälds-Contoret för omförmälde ändamål upptagit, inom 20 års tid, vara belt och hållet liqvideradt, samt actierne följaktligen utgöia dt förvärfvadt och, vid inträffande krig, altid, genom deras försäljning, tillgängligt capital, till hvars ökande Riksgälds-Contorets öfiiga tillgångar kunnat under tiden jemväl användas. Derjemte medförde detta förslag den fördelen, att Riksgälds-Contorets ouppsägbara obligationer, före krigets utbrott, voro i penningemarknaden gångbara och åtnjöto en stadgad credit. Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslaget, hafva flerfaldiga betänkligheter deremot bos Utskottet förekommit. I allmänhet hyser Utskottet den åsigt, att Svenska Staten icke, utan tvingande behof, bör ånyo beträda den äfventyrliga skuldsältningsbanan, samt att hvarje steg på denna bana bör sorgfälligt undvikas. Utskottet anser sig således för närvarande Bih. lill RSl. Prot. 1840. 4 1 A/d. 10 Stats-Utskoltels Utlåtande, N.-o St - icke böra tillstyrka någon ny skuldsätning; denna må åsyfta, antingen att åstadkomma erforderliga medel för äskade tillökningar i nu varande Statsanslag eller att bereda en samlad tillgång för kommande generationers behof. Utskottet tror för öfrigt, att en ökad nationalvälmåga utgör det förnämsta och förmonligaste capital för efterkommande, och att följaktligen, genom allmänna välmågans befrämjande, den mest gagnande tillgång för kommande tiders utgifter beredes. Dessutom skulle, genom den nu föreslagna, nästan obegränsade sammanblandningen af Staten med de enskilda Bankerne och Hypotheks-föreningarne. dessas väsendtligaste egenskap af enskilda inrättningar helt och hållet försvinnna.
Att dock äfven i sådant mera framskridet stadium af sjukdomen läkning ännu kan komma tillstånd genom bindväf s bildning i kavernernas väggar och deras skrumpnande är bevisadt, ej blott af klinisk erfarenhet, utan äfven konstateradt vid liköppningar; och vetenskapliga bevis äro så- ledes lämnade för möjlighet till sjukdomens botande, äfven i senare stadier. Det har funnits en tid, då tron därpå äfven i sjukdomens början hade slocknat ut hos såväl allmänheten som läkarne. Man nöjde sig med att konstatera sjukdomens förefintlighet i lungorna — därmed också allt. Sedan var det blott att med resignation afvakta slutridåns nedgående i sorgespelet. Åsikten att lungsot är smittosam kan spåras långt tillbaka i tiden förrän den genom ympförsök på djur var vetenskapligt bevisad. D:r Cornet i Berlin har särskildt ådagalagt detta, beträffande damm, uppsamladt från rum, bebodda af lungsiktiga, som ej iakttagit några försiktighetsmått med sina upphostningar. Till all lycka är smittan dock bunden endast vid dessa, hvarför den sjuke som uppsamlar dem i särskilda kärl och oskadliggör dem — bäst genom kokning omkring 1 0 — 2 0 minuter — är för sin omgifning ofarlig. Begagnandet af spottkopp ej blott i boningsrummen, utan äfven medförd i fickan till bruk, då man vistas ute, måste således kraftigt påyrkas, och behöfver den blott innehålla vatten, så att upphostningarna hållas fuktiga. Näsdukens användande, som brukligt är inom finare kretser, till att spotta i är absolut förkastligt, då slemmet där lätt torkar in och kan spridas omkring. Att tuberkulösa mödrar ej böra kyssa sina barn, faller af sig själft. Sjukdomens procent har också under de sista årtiondena genom dylika försiktighetsmått och i allmänhet mera hygieniskt lefnadssätt sjunkit ej obetydligt. Mottagligheten för smitta är för öfrigt olika hos olika individer. Därtill behöfs en viss disposition i väfnaderna, ofta medfödd efter tuberkulösa föräldrar, eller att vid tidpunkten för bacillens angrepp organismen är försvagad af tillfälliga orsaker, såsom långvarig digifning eller kraftnedsättande sjukdomar. Frågan, om sjukdomen som sådan öfvergår direkt från modern till fostret, är ännu oafgjord.
Hon ilar tillbaka till kamraterna, så fort de små benen förmå att bära henne, och han följer henne med blicken och säger för sig själf: » Min lilla älskling, hvad hon är lik sin mor. » » Kärleken är starkare än döden. » hviskade hon och betraktade honom med en strålande blick. » A c k, läs mer, läs Davids psalm: Såsom hjorten ropar efter vatten. » Han uppfyllde hennes begäran, och hon lyssnade med blicken oafvändt riktad på hans ansikte. Men så kom det plötsligt ett uttryck af ångest i hennes ögon, hon reste sig till hälften i sängen och sade helt hest: » Jag kväfves! » Det var dödskampen, som började. Läkaren skyndade fram och lyfte henne högre upp mot kuddarne, Heydenberg satte sig på kanten af sängen och stödde hennes hufvud mot sitt bröst. Kväfningsanfallet var häftigt, och han tyckte, att det varade en hel evighet. Då det omsider upphörde, tycktes hon Den 15 dennes utgår inlemningsliden ningarne pristäfling. för skrifter under afdel1, 2 och 3 i vår utlysta literära Skrifter under afdelningarne 4 och 5 skola vara inlämnade senast den 1 augusti. Se fullständig plan i n:r 19 för i år. Att bereda fjäder och tagel till sängkläder. Prisbelönadt svar på prisfrågan L V af Reggy. land de många åligganden, som tillhöra en husmoder på landet, är äfven att tillvarataga och på lämpligt sätt behandla fjäder och tagel, hvilka, äro ganska värdefulla biprodukter i eu landtbrukares ekonomi, då ju sängkläder äro rätt dyra att inköpa. V i vilja nu först sysselsätta oss med fjädern och dess behandling. All fjäder efter gäss, ankor, änder och all slags sjöfågel bör alltid förvaras särskildt, enär den äger ett betydligt högre värde än den fjäder man får efter hönsfågel, vare sig tam eller vild. Fjädern efter de två förstnämnda slagen behöfver ej heller före användaudet undergå någon rengöring genom tvättning, förutsatt att man gått rätt tillväga vid slakten, så att fjädern ej blifvit blodig.
Den ersättning, hvilken erbjudits till erläggande för 7f hofverier, utgjorde R:dr 310: ersättning, som, till fyllande af bristen i bruknings-kostnaden genom indragning af arbets-skyldigheten för 7f hofverier, ansetts böra af Statsverket utgifvas » 347: 22. 10. samt den godtgörelse af statsmedlen, som ytterligare tillkomme boställshafvaren, så snart Sandby byamän sig med de öfriga förenat, till » 281: 11. 7. hvartill ytterligare komme för 6£ hofverier i Sandby by efter enahanda gränd belöpande afgift » 250: tillsammans R.dr 1,188: 34. 5. 182 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, A’:o 97. Svabesholms Kungsgård: om 4 mantal, hade sig underlagda arbetshemman af lika mantals-styrka, fördelade i 8 hofverier, hvilkas arbets-åligganden, bestämda genom kontrakt samt särskilda resolutioner och utslag, uppskattades till 244 ökeoch 432 dränge-dagsverken, i värde beräknade till 394 R:dr 39 sk. 4 rst. Då arbetsbönderne för befrielse från dagsverks-skyldigbeten endast erbjudit 57j tunnor råg och korn, motsvarande i penningar 382 R:dr 32 sk., och den nu afkortade räntan, hvilken borde berörda ersättning tilläggas, utgjorde 55 R:dr 18 sk., så skulle väl uti den till 681 R:dr 6 sk. beräknade bruknings-kostnaden uppstå en brist af 243 R:dr 4 sk., men denna brist hade ansetts icke behöfva genom Statsanslag beläckas, enär boställshafvaren af den säkra inkomst, den föreslagna regleringen erbjöde, snarare komme att tillskyndas öfverskott än förlust.
Det kan icke vara hvarken rein eller någon annans mening, att staten skulle öfvertaga all sjukvård; men att bidraga till realisering af en sann idé, torde vara statens skyldighet, och det är min öfvertygelse, att om man hade ett sådant mönstersjukhus här i Stockholm, skulle det snart blifva en nödvändighet för öfrige kommuner att skaffa sig dylika. Och det är just för att i detta hänseende gifva en impuls, som jag anser att en sådan inrättning bör göras så fort som möjligt. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Vore denna sak en fattig vårdsfråga, såsom Hr Bildt sagt, så skulle jag vara af samma öfvertygelse som han; men det är icke en sådan, utan en sjukvårds - I) e ti 25 Juli f. m. 323 fråga. Bifalles icke det begiirda beloppet, så liar jag deremot ingenting synnerligen att säga; men vägras fiterremissen, anser jag det vara ganska oriktigt. I hvad mån tillgångar finnas, vet ingen förr än Förstärkta StatsUtsk:t varit tillsammans, och i många frågor hafva redan två Stånd stannat emot två, hvarigenom det också kan hända, att vid lotteriet åtskilliga tillgångar komma att beredas. Finnes ingen tillgång, så vill jag naturligtvis icke yrka på bifall; men finnas sådana, anser jag att det icke gifves något behof, som är så angeläget att fylla, som det ifrågav:de. Att icke det föreslagna sjukhuset kan vara tillräckligt för hela riket är klart; men staten bör dock göra något. Jag anser statens försummelse härvidlag vara alltför stor och anhåller fortfarande om återremiss. Hr Nordenfelt: Då jag hör att det är fråga om åter remiss, har jag ansett mig böra taga till ordet, för att lägga mig emot att så må ske. För mig är det nemligen klart, att då det är fråga om en obotlig sjuk, kan han icke vara af mer än två slag; antingen har han råd och medel att betala för sig hos slägtingar eller andra, eller också är det en sådan, som icke har råd dertill, och då tillhör det ovilkorligen kommunen att hjelpa honom, emedan han är fattig och dertill oförmögen att sig sjelf försörja.
Lit. E. Universitet, Lunds, , Upsala, • Utgifter, Stats-Verkets, Utgifts-räkningar, Länens särskilda, Utrednings-Afdelning , Krigs-Kollegii, Räkenskaper för ordinarie statsanslagen „ extra dito Utredningsförrådet å Skeppsholmen Wadstena Krigsmanshus-Kassa . Waxholms bestyckning Veterinär-Inrättningen i Stockholm Witterhets , Historieoch Antigvitets-Akademien Vägoch Vattenbyggnader, Allmänna, Zoologiska Riks-Museum Öfver-I ntendents-Embetets Räkenskaper -. Öfver-Kommendants-Expeditionens Dito Öfverskotter, Stats-Verkets, Öfver-Ståthållare-Embetets Kanslis Räkning för Kronans hus i Stockholm n „ Maj:ts nådiga Kungörelse den 5:te nästlidne Juli och Rikets Ständers år 184 * församlade Revisorers beslut, hafva undertecknade sammanträdt och företagit revision af Stats-Yerkets jemte tillhörande Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1840 och 1841, samt få, efter förrättningens fullbordan, derom nu afgifva Berättelse. Från nedannämnda Verk och Inrättningar hafva Revisorerne fått emottaga så beskaffade Berättelser och General-Sammandrag om tillståndet och förvaltningen af de, berörde två år, till deras disposition ställda anslag, som omförmälas uti 7 §. af Instruktionen den 17 April 1 ö4r» nemligen; Från Kongl. Stats-Kontoret, angående sjelfva Stats-Verket, ChartaSigillata-Verket, Statens Spanmålsförvaltning samt Kreditivfonden. „ , Kammar-Rätten, om tillståndet med f. d. Allmänna Magasinsfondens medel. „ „ Krigs-Kollegium. „ Förvaltningen af Sjöärenderna. Kommer se-Kollegium. „ „ Sundhets-Kollegium. „ , General-Tull-Styrelsen. Öfver-Post-Direktörs-Embetet. Öfver-Direktörs-Embetet för Myntoch Kontroll-V er ken. j , Fångvårds-Styrelsen. „ Riks-Marskalks-Embetet.
Men detta hindrade ej, att den om somrarna lefde upp igen. Hans och Klas’ flickor voro väninnor och följdes ständigt åt. Ursprungligen hade Klas och han varit betagna i samma flicka. Men när hon afgjordt syntes föredraga Klas, så resignerade Erik och fann, att han kunde mycket väl tycka om den andra i stället, vare sig nu att detta kom sig af, att kärleken ej var nog personlig för att ej lätteligen kunna byta om föremål, eller det helt enkelt berodde på, att tillfället gör tjufven. Ty nu bildade dessa fyra en präktig kvartett, och den kvartetten höll troget tillsammans. Dessutom var det naturligt för Erik att i ett sådant fall gifva vika för Klas. Ty han erkände obetingadt dennes öfverlägsenhet både i konversation och dans. De fyra älskande träffades på bjudningar, men de sågo hvarandra äfven utomhus. På e. m. såg man ofta de två flickorna komma gående arm i arm på stadens promenadplats, och där dröjde det ej gärna länge, förrän de båda ungersvennerna döko upp i något gathörn och med en aldeles särskild hälsning passerade de båda damerna. När man så gått förbi hvarandra ett par gånger, stannade man och frågade, »hur det stod till med flickorna i dag». Ordet »damerna» ansågs ej öfverensstämmande med de tilltalades ålder och värdighet. Och sedan denna fråga besvarats med menande leenden och lifliga blickar, följdes man åt. Och var lyckan god och mammorna borta, så utsträcktes promenaden utom tullarna, och någon enda gång – men mycket sällan – hände det då, att man vandrade arm i arm. Det var en oskadlig kärlek. Ty båda parterna visste af, att det bara var för ro skull, och ingendera inbillade sig, att det skulle räcka för lifvet. Naiviteten saknades i betänklig mån vid detta slags flirtation.
Jag äter, som är öfvertygad om fördelarne och möj ligheten, äfven under förutsättning all ifrågavande förenkling låter sig med användande af ett modifieradt dnodecimalsystem utföras, hvarmed man definitift skulle kunna finna sig tillfredsställd, bör desto heldre derpå ingå och får derföre till det af mig förut begärda afslag ä Ekon.Utsk:s förslag foga ett instämmande i Frih. Klinkowströms begäran om underd. skrifvelse i de ordalag, som Hr Fribm funnit för ändamålet lämplige. Hr Brakel: Frih. Klinkowström har yttrat, att Ständerna skulle ingå lill K. M. med den underd. anhållan, att enhet måtte införas i mått-, måloch vigt-systemerna. Genom denna ullryckta önskan ger Hr Frilen tillkänna att det finnes olikheter i mått-, måloch vigt-systemerna, och för de delar af landet, som räkna i dessa olika sätt, blir det alltid en rubbning i begreppena om de skola fä samma mått-, måloch vigt-system. När man nu verkligen vill denna rubbning i begreppet, hvarföre kan man dä icke villa den i sin helhet och på samma gång antaga dicimalsystemet, hvars nytta väl icke lärer kunna bestridas. Frih. Palmstjerna har sagt, att han hade sig de uplysningar bekanta som jag tog mig friheten lemna. Derpå tviflar jag icke; men dä undrar jag pä att Hr Frihm frågat hvarföre kubikfoten skulle vara enheten för rymdmåttet. Det är just derföre att vi hafva ett mått som heter kanna och som är T'ö:del af kubikfoten och följaktligen en jemn mälare emellan det gamla och nya systemet, som delta sista system kan så lätt införas i vårt land. Delta finnes, mig velterligen, icke i något annat land. Jag anser för min del att den skrifvelse, som föreslås all till K. M. ingå, bestämdt bör uttrycka qvadratfoten såsom enhet för ytmåttet och kubikfoten för rymdmåttet, emedan det är det enda praktiska sättet att tillvägabringa ett decimalsystem. Frih. Wrede har redan uplyst Frih. Palmstjerna om hvad Utsk. menar med nya namn.
•— N:o 26. i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar. XV!. B. 229. A. 248. — N:o 27. öfver väckta motioner om skyldighet för säteriägare och vissa boställs-innehafvare, att deltaga i bygg - ( *39 ) nåd af Tingshus och HäradsFängelse. XVI. B. 229, 248. XVII. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N.'o 28. i anledning af väckt fråga om Sigtuna Stads förläggande under Erlinghundra HäradsRätt. XVI. 13. 229. A. 248. — N:o 29. öfver väckt motion, om rättighet för innevånarne i Kinds Härad af Westergöthland att få handla med glasvaror. XVI. B. 229. A. 248. — N:o 3o. öfver väckta motioner, om ändringar i nu gällande föreskrifter, angående deltagnings-skyldighet i kyrkooch prestgårds-byggnad. XVII. •— N:o 3i. öfver väckt motion, om upphäfvande af nu gällande föreskrifter om husbyggnad å hemman på landet. XVII. A. 87. — N:o 32. i anledning af väckt fråga om skyldighet för Rikets HofRätter och Collegier att vid hvarje Riksdag inkomma med utlåtanden öfver Lagstiftningens verkningar. XVII. B. 33. A. 87. — N:o 33. i anledning af väckta frågor angående näringsfriheten. XVII. — N:o 34. i anledning af återremiss å N:o 8. XVIII. — N:o 35. i anledning af återremiss å N:o 6. XVIII B. 5, 31. A. 47. XX. B. 43. A. 93. XXI. B. 322, 369. XXII. A. 67. — N:o 36. i anledning af återremiss å N:o 10. XVIII. B. 5. A. 32. E. 117.
Billigtvis kan ingen opartisk bedömare af detta ämne förneka de komiterade, som hatt sig updraget, att derom utarbeta förslag, den redliga vilja, det allvarliga forskningsnit och det samvetsgrannt derå nedlagda arbete, som utmärka detsamma. Men om det skulle visa sig, att komiterade upfattat sitt uppdrag ur en annan synpunkt, än som af församlingarne ansåges önskvärd, så får man väl icse, med afseende på den förtjenstfulla flit och möda ensamt, som derpå blifvit nedlagde, godkänna sjelfva arbetsprodukten, derest den i sig skulle vara mindre tillfredsställande. Och som förhållandet synes mig vara sådant, måste jag för min del upriktigt anse, det goda skäl förefinnas för det slut, hvartill Utsk. kommit. Jag är ock, i likhet med Utsk., öfvertygad, att separatisterna säkerligen icke skulle finna sig tillfredsstälda med de ändringar i nu gällande ritual, som blifvit föreslagna, under det att å andra sidan det långt öfvervägande flertalet af Svenska församlings menigheter skulle finna sig smärtsamt berörda af dessa samma ändringar, och, långt ifrån att genom dem ledas till någon ökad upbyggelse, finna den fromma känslan för gudstjenstens värde och högtidlighet mer eller mindre störd. Man har sagt, att förslaget icke är tillräckligt kändt. Under denna förutsättning har Hr Gr. Hamilton, med den utmärkta takt och grannlagenhet, som städse utmärka denne riddersman, nyss, utan att sjelf vilja framlägga det såsom ett bestämdt yrkande, dock till andras möjliga uptagande yttrat den idéen, att It. o. Ad. skulle hos K. M;t anhålla, det Högstdensamme måtte till nästa Riksdag göra komiterades förslag närmare och allmännare kändt. Detta har sin naturliga förklaringsgrund i den hos honom subjektiva öfvertygelse om förslagets, åtminstone i vissa delar, gifna företräden framför nu gällande handbok. För dem deremot, som icke hysa enahanda subjektiva öfvertygelse, ser jag icke något skäl, att besvära K. M:t med en sådan framställning, som dessutom skulle leda till åtskilliga kostnader, hvilka icke upvägdes af motsvarande nytta, så vida förslaget i alla fall ej bör antagas. Mine
»Skäms du inte alls?» Nej, han skämdes inte alls! Till hvilka moraliska fall blir inte en direktör, som vill hålla uppe sin repertoar, tvungen! Tänk, att nödgas lofva hålla vakt om mitt eget rena, pin oskyldiga barn! »Från scen!» skrek Holmen i detsamma. Naturligtvis stannade vi kvar allesammans för att få höra hvad han menade. »Från scen!» nu fullkomligt röt han, och vipps försvann vi som agnar för vinden. Teaterspråkets makt igen. Underbart! Men hvilka förfärliga rytande måtte det inte behöfvas för att sätta upp en hel Opera! Jag fullkomligt bäfvar, när jag tänker på’et! Nu började fru Ungfraus posetiv, som vi fått låna, att vefva Ouvertyren till Norma. Det lät fullkomligt högtidligt. Naturligtvis hade vi hälst velat ha något fosterländskt, men det måtte inte ha funnits några fosterländska posetiv på den tiden Rosens bild var modärn, hvarför vi fick nöja oss. Nu ringde Holmen, en gång, två gånger, tre gånger! Så det kändes!! Presis som om jag varit en Kunglig och dramatisk storhet minst Och så flög ridån i luften, d. v. s. skulle ha flugit i luften, om den inte föredragit att stanna på halfva vägen och betänka sig. Kullen kom att ställa sig midt under ängelens afhuggna ben. Det såg litet hämskt ut, men det gjorde ingenting — det var tvärtom stämningsfullt, såsom krigs-illustrasjon betraktadt. Kullen deklamerade »Kung Carl den unga hjä-älte» – så vackert, att jag tog till lipen, och det tror jag säkert, att Kung Carl gjorde med, där han sitter i skyn omgifven af sina bussar och känner sig bortglömd! Jag riktigt hörde hur han sa: »Tack, Lovisa, fast du är ett fruntimmer!» Det var aftonens helt lyckliga, korta och oförgätligt sköna ögonblick! Nu tyckte ridån, att var han väl uppe, så var det ingen orsak att ge sig af ned igen. Lyckligtvis blef Kullen inropad gång på gång, och medan han var inne och bockade sig, passade Holmen på och oljade repen, något, som de jämt måtte göra i Stockholm, ty där flyger ridån ofta i höjden före applåderna.
Decharge för Bankosamt Handelsoch Närings-Diskontens räkenskaper och Handelsbokh förvaltning för år 1847 aro H°gl. Banko-Utskottet vid sednaste NäringsdiskonRiksdag granskade; och för nästlidet års förvaltning har decharge i tens förvaltbehörig ordning blifvit vederbörande Direktioner meddelad. &ende för_ . §• 16. reOmhudsmanF°r Revisorerne är anmäldt, att utredningen af f. d. Ombuds nenW. M stenmannen vid Götheborgs Lånekontor, WM. Stenbergs år 1846 irå bergs balans. ' 15 kade balans, hvarom 1847 års Revisionsberättelse närmare förmäler, sedermera oafbrutet fortgått, och att, sedan bevakning af Lånekontorets fordringsanspråk skett uti Stenbergs vid Götheborgs Rådhusrätt anhängiga konkurs, bemälde Rätt under innevarande år deruti meddelat dom, hvilken, efter erlagdt vad, lärer vara Kongl. Majus och Rikets Götha Hofrätts pröfning underställd. Efter inhemtande af Bankens Fiskals-embetes yttrande öfver nyss Decharge för berörda balansfråga, hafva Fullmägtige den 20 Januari 1848 funnit L-UQ^°^g^s hinder icke möta för godkännande af den decharge, utsedde Revisoförvaltning. rer meddelat för Direktionens öfver Götheborgs Lånekontor förvalt ning under år 1846. För 1847 års förvaltning har bemälda Direktion likaledes i vederbörlig ordning undfått decharge;' men frågan om gillande af den för år 1848,tillstyrkta decharge är icke, under den tid förevarande revision omfattar, af Fullmägtige slutligen pröfvad, emedan Fullmägtige ansett sig dessförinnan böra inhemta
Jag får nog tillfälle att deröfver yttra mig framdeles. R. o. Ad. beslöt, att Hr Hjertås anförande skulle få åtfölja den på f. m. beslutade remissen af Hr Prytz’s motion till StatsUtskottet. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s sedan den t sisth Dec. på bordet lagda utlåt. N:o 11B, öfver de inom trenne RiksSt. framställda anmärknir emot Utsk;s betänk. N:o 83, i anledn. af väckt motion ang:de Iåns utgifvande från R. St:s Bank emot första inteckning uti fast egendom på landet, till belopp af fastighetens halfva taxeringsvärde. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., upplästes Hr Stuarts reservation. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer i Hr Stuarts yttrande, och hemställer till R. o. Ad. alt i stället för det första Den 9 Januari e. m. 65 forsla morn., sotn Utsk. föreslagit, måtte införas såsom beslut Hr Stuarls reservation, och alt deremot det 2:dra mom. i belänk. N:o 118 (sid. 4) mätte af R. o. Ad. antagas,—sålunda Hr Stuarts reservation i första mom. oclt Utskts förslag i det andra. Hr Printzensköld, Carl: Jag medgifver visserligen, alt Hr Stuarls reservation åsyflar, å ena sidan, att, så vidt möjligt ur, bibehålla den grad af säkerhet, som banken äger för de fastighetslån, sorn derifrån utlemnas, och att, å den andra sidan, bereda banken en fördel utaf den fond af medel, som finnes der innestående; men jag fruktar att Hr Stuarts förslag icke är lämpligt. Det har nemi. till följd, att en pröfning af möjligheten att få uliana de nu obegagnade medlen mot fastighetsvärde måste föregå, och att sedermera denna pröfning, som tillhör Bancocommissarialet, underställes Hrr bancofullmäktige, samt att bancocommissarierne nödsakas att ingå i en slags bevisning öfver sin åtgärd och blifva åtal underkastade.