Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3 Rättelsen är skriven av Törneblad. 4 Orden och att det, som äro inne i texten tillskrivna av Törneblad, som avslutat dessa ord med en asterisk, genom vilken hänvisas till tillägget i marginalen, vilket likaledes är skrivet av Törneblad. Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 793 * förklarat skriften så brottslig, att författaren till urbota ansvar fälles, bör (den under tysthets löftet) namnsedeln genast brytas; (NamnSedlen); Hvarefter det åligger J ust: Ombudsmannen, att innan Nämnden åtskiljes, skrifteligen fordra vederbörande Exeeutors åtgärd till (den brottslige) författarens gripande och insättande i häkte. Twå Tredjedelar af Nämnden eller derutöfwer Ia, och de öfrige Nej, skall Protocollet öfwer hwad inför Nämnden sålunda sig tilldragit ofördröjeligen öfwersändas till den Domstol hwarest Målet blifwit instämdt, hwilken dermed efter Lag och beskaffenhet, widare äger att förfara; Utfaller Voteringen annorlunda, underrättas endast Domstolen derom att Målet i afseende på den tilltalade anses förfallit, hwilket Domstolen bör Parterne kungjöra jemte förklaring att ingen annan åtgärd derwid mera äger rum än pröfningen af den reconventions talan, som den Åklagade, emot sin wederpart må tinna sig befogad anställa. — Deräst Nämnden Förbrytelser emot denna Lag upptagas i Stockholm wid Kämners Rätterna, men i alla andra Städer wid Rådstufwu-Rätten i den Stad Boktryckeriet, ifrån hwilket den åklagade Skriften utkommit, anlagdt är, eller, på sätt 1 :sta §. innehåller, wid anläggandet anmäldt blifwit, Aeademiernes Jurisdictionsrätt, enligt deras Constitutioner, dock oförkränkt. — Stämningstid ware i allt fall ehwad Tryckeriet innom eller, på sätt nyss nämnde §. utstakar, utom Staden är beläget, enahanda, och förhålles dermed, som om Stämningstid i Staden Lag säger.
260 §, angående årliga besigtningar å Rikets Ständers och Riksgälds-koatorets hus, motsvarar nuvarande reglementes 262 § och innehåller samma stad - gauden, dock med tillägg af det, enligt Stats-Utskottels hemställan i Utlåtandet M 494, åt Fullmägtige uppdragna åliggande, att låta uppgöra förslag till reparation och förändring af östra flygeln utaf Rikets Ständers hus. 261 §, angående begagnandet af rum inom Rikets Ständers hus mellan riksdagar ne ; 262 §, angående berättelsers afgifvande till Rikets Ständer och deras Revisorer; 263 §, angående tryckning och utdelning af Rikets Ständers Revisorers berättelser; 264 §, angående upphandling af papper och skrifmaterialier till begagnande under nästa riksdag; 265 §, angående Fulimägtiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma åligganden; 266 §, angående granskningen af fullmagterna för Riksdagsmän af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden; 267 angående val af Direktörer eller deras Suppleanter vid Låne-kontoren; och 268 §, angående
Bland de särskilda cathegorier, som äro nämnde uti 5 § af Utsk:s betänk., är alldeles tydligt, att de 3:ne första ovillkorligt måste tillhöra BorgareSt.; äfvensom att hvad den 4 cathegorien beträffar, hvilken nu blifvit tillagd, icke gerna någon tvetydighet derigenom kan uppkomma. Men då jag förutser, att i fall man borttager detta sista morn., mångfaldiga tvister skulle uppkomma, derigenom att en eller annan, som, enligt de föregående cathegorierne i samma g, rätteligen borde tillhöra borgarne och städerne, skulle vilja undandraga sig de afgifter Vill desse sednare, hvilka dem eljest åligga, för att komma in under cathegorien af det 5:te Ståndet, kan jag icke annat, än yrka afslag å det utaf Hr Lefren framställda förslag. Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Hr Lefrens ifrågavarande förslag. Ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trodde sig hafva funnit, att nej öfverröstat ja. Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att nu det af Gr. Frölich, David, d. 13 dennes f. m. framställda förslag till gemensam tanke förekomme till föredragning, anmälde sig och yttrade Gr. Frölich: Sedan jag i dag erfarit, att R. o. Ad. sent på aftonen i går, genom antagande afen mellanmening, vederbörligen indrillat det 5:te Ståndet, faller det af sig sjelf, att mitt förslag numera icke kan blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning, utan anser jag mig af la force des choses förpligtad att i detta afseende resignera, och yrkar således icke föredragning af mitt förslag. H. Ex. ITr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Gr. Frölich förklarat sig icke vidare yrka föredragning af det förslag, han afgifvit, R. o.
Det är nästan omöjligt, att med de fcevakningsanstalter, v.i för det närvarande äga, hindra fångar från att practisera sig ur fängel^ serna ? Erfarenheten har lärt raig , att fångar förmått under . bevakningens ögon rymma öfver en hög mur , ehuru de varit belagde med fängsel , hvilket ej på flere, dagar kunnat afiagas. O111 fångvaktaren haft rättighet att skjuta på den flyende, hade hans flyckt ej kunnat verkställas 9,eh denna rymmare var just en af de grofsta Den 29 October e. m. 5-53 brottslingar , som under sjelfva flykten föröfvade mordbrand. Jag skulle tro , att blotta vissheten derom, att bevakningen vöre berättigad att skjuta på fånge, som rymmer, skulle afhålla honom från dylika försök, Ett annat förhållande inträffar i afseende på forslingen. Åkdonen kunna inrättas med lock och fångarne fastläsas med händerna. Men uti häktena , och då fånge flyttas ur vagnen , bqr Vaktkarlen vara försedd med omförmälds rättighet , så vida ej allmänna säkerheten skall löpa fara att rubbas. Jag hemställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga återremittera Betänkandet, på grund af dals hvad jag nu anfört , dels hvad Grefve Wachtmeisters reservation innehåller. >. _ I Herr Grefven och LandtlUarfkalken frågade , om Ridderskapet och Adelu ansåg LagUtskottets Utlåtande böra, i anledning af Friherre Cederströms dervid gjorde anmärkningar s till Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMcirskalken gjorde proposition till bifall af UagUtskottets berörde Utlåtande, Ropades äfven Ja och Nej, Herr Ribbing, Arvid: Ehuru jag icke i 55 ^ Pen 2g October e. mt Utskottet öfvervarit behandlingen af detta mål j och kanske till och med ej äger fullkomlig kan-*- nedom om Betänkandet, torde det dock tillåtas, mig, att fästa Ridderskapets och Adelns upp^ märksamhet på några omständigheter.
Jag hade icke trott det vara så lil H. II 162 Den 28 Januari f. m. oegentligt eller så inveckladt att föreslå, det ett särskildt, tillräckligt stort arfvode eller traktamente borde anslås åt en sådan General-Stabs-offlcer, i och för hans tjenstgöring vid Staben, hvaremot det vore billigt att han vid regertet afstode ett belopp, motsvarande hvad nu iir föreslaget för första officers-graden eller 500 li:dr rmt, samt dessutom, om han vore Kompanieller Sqvadrons-Chef, ett visst stadgadt belojjp. Jag anser ingenting vara lättare, än att detta afdrag skedde vid atlöningsregleringen inom regertet. Derigenom skulle alltid en surnumerär-offlcer derstädes blifva i tillfälle att få lön. samt sålunda ersättning tillkomma den, som får sköta General-Stabs-officerens tjenst vid regertet. Finnas inga Surnumerärer. så tillfölle afdraget regertets Lönings-direktion, som, när den öfriga behållningen utdelades, lätteligen kunde tillse, att den som haft ökad tjenstgöring derföre klefve godtgjord. — Jag kan icke finna att denna föreskrift är så invecklad som Hr Grrn och åtskilliga andra påstått. Jag önskar och hoppas, att vederb. måtte behjerta hvilken brist hittills varit inom Svenska Arméen på en verklig och behörigen organiserad General-Stab. Rörde skjulskolorna yttrat Gr. Anckarsvärd att vi skola hushålla med våra små tillgångar och att goda gevär framför allt böra anskaffas. Det första är en lika rigtig aumärkn. som det andra. Men hvartill gagnar det bästa gevär i en oöfvad hand? Ar icke tvertom det sämsta i så måtto bättre, att dess förstörande eller ersättande ej orsakar lika stor kostnad, som det dyrare vapnet ? — Hr Gr:ns sats att skjutskolor äro obehöfliga, stöder sig icke på sednare tiders erfarenhet.
Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande reorganisation af Stockholms Allmänna Barnhus-inrättning. Uti ett till Hederv. Bonde-ståndet ingifvet och till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet rernitteradt memorial , har Riksdagsmannen Sven Heurlin från Kronobergs län framställt åtskilliga anmärkningar emot förvaltningen af Stockholms allmänna barnhus, hvilket, ehuru försedt med betydliga anslag af staten och Stockholms stad, jemte enskilda donationer, icke skall motsvara det dermed afsedda ändamål; innehållande dessa anmärkningar hufvudsakligen: att vederbörandes uppmärksamhet företrädesvis skall vara riktad ål de späda barnens helsovård, men att de äldre barnens uppfostran deremot är mindre fullständig; att tillfälle inom inrättningen skall saknas till öfning i någon nyttig handaslöjd; att utgifterne så för matlagningen som för beklädnaden vida öfverstiga hvad desamma, med iagttagande af en klokare hushållning, borde utgöra; att, i anseende till de drygare utgifterne för de barn, hvilka vårdas inom barnhuset, i förening med den höga förvaltningskostnaden, de bidrag, hvilka äro bestämde för vården af de i landsorten utlemnade barnen, nedgått till så ringa belopp, alt några anspråk på barnens fullständiga skötsel icke kunna göras; att, till följd af utgifternes stora belopp, inrättningen de sednare åren skall hafva åsamkat sig en icke obetydlig brist, hvilket syntes påkalla vidtagande af sådane åtgärder, som kunde leda till besparing, samt slutligen attén reform i hänseende till den vid inrättningen anställda betjening syntes vara behöflig, enär de (leste tjenstemännen tillika innehafva tjenster vid andra embetsverk, hvaraf ville synas, som vore deras tjenstgöring vid barnhuset icke af så serdeles maktpåliggande egenskap. Med anledning af dessa förhållanden, har motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att någre rättsinnade och erfarne män malte förordnas att ofördröjligen anställa en noggrann undersökning om Stora barnhusets ställning, ledande derhän, att en förbättring af inrättningens nuvarande organisation må kunna åstadkommas, och icke i åratal fördröjas eller af enskilda intressen tillbakahållas; hörandes, enligt motionärens åsigt, vid denna reorganisation, dels undvikas Bih. till R.
Om inrättning ak en pracliff Bergsschola i Falun: 2 Del. 99. Z48- 557- — Om hanmeyggnad wid Fal. kenbergs Stad: 2 Del. 122. 175 Om hushälls» nämnder i landsorterne: 2 Del 122. 175 215 —Angä» ende näringsidkares rätt att biwista marknader: 2 Del. 128. >77- — Om införande i Ddmnaar af Kongl. Majtts fattande allmänna oeconomista befluti L Del 129. >78- — Om Judars handelsfriheter: 2 Del. 129. «78. — Om lefverekmg af spannemäl och foder ro Register. foder till Kongl. Majtts och Kronandisposition, för behöswandc provincer i Riket: 2 Del. ,6, 216. — Om ett serskildt Landshösdingedömcs uprättande för Bohus Län: 2 Del. 161 216. Om ersättning frän hjclprotarne till stamrotarne för »»olvatetorp, muhlbcte m. m.: 2 Del. t6i. 216. — Om ett jem« nare fördelande af trouppers inqvartering m. m. län» det och staderne emellan: 2 Del. 161. 216—Om sal, peter tillwerkningcn i Riset: 2 Del. 220. 228. 42?. 4Zg. Förslag till jcmknmgar uti R'ls Sl ndens beslut om en förnyad bränwinsbrännings författning: 2 Del. 2ZZ. Om utwagar lill Fabriqucrnes uphjel, pande i Riket: 2 D-l. 28g. gZ2. Om äterställan» det af enskiften i Lkaraborgs Län: 2 Del. 28Z. ZZ2. Om medlen till folkets och landets förbättring: 2 Del. 284- Z28. — Om spannemäls-magazincrs an, läggande pä Gottlan): 2 Del. ZZ4. Z42.
För närvarande är vid hufvudstationerna förhållandet följande: Vid Svea regemente utgör de permitterades antal 44, vid Göta regemente 30 och vid Wendes regemente, hvars permittering nyligen ökats med 60 man, 36 procent af den befintliga styrkan. Vid Svea regemente är antalet permitterade så stort, att tjenstgöringen med svårighet kan, såsom sig bör, bestridas, hvarföre någon ytterligare permittering derstädes ej bör ifrågakomma. Då regementet, på sätt framdeles skall visas, erhåller sin del af den tillökade personalen, kan tjenstgöringen i Stockholm utan svårighet bestridas och ändock medgifva för batterierna i Stockholm och Norrland en ökad permittering af 122 man. En försvårad tjenstgöring vid nämnda regemente eger för närvarande rum derigenom, att gemensam kasern saknas, som, om den funnes, dels skulle förminska antalet tjenstgörande, dels åstadkomma besparingar i anslaget för artilleriregementena, emedan derå äro anvisade ständiga utgifter till kasernhyror och kasern-inqvarterings-ersättningar. Vid Göta regemente är de permitterades antal så litet, hufvudsakligen af det skäl, att 67 konstaplar och artillerister äro ständigt kommenderade såsom fångbevakning å Ny-Elfsborgs fästning. Då Ny-Elfsborg i sitt närvarande skick icke kan räknas till rikets fästningar och der endast finnes en ringa och föga användbar artillerimateriel samt omkring 100 fångar att bevaka, deraf en stor del äro försörjningshjon och orkeslöse samt alla mindre arbetsföre, synes det vara öfverflödigt och olämpligt, att 1 kapten, 2 underofficerare och 67 man af fältartilleriet skola användas till kommendering derstädes. Utom det skadliga för manskapet att förrätta en sådan tjenstgöring, förorsakar sådant äfven en betydlig kostnad. Kommitterade hemställa derföre, att denna artillerikommendering måtte upphöra och den derstädes befintliga, möjligen användbara artillerimateriel förflyttas till Carlsborg och Carlsten.
Långt ifrån att likväl med Utskottet, anse de, i sä många afsecnden våldsamma och kränkande allmänna besigtningarne af behofvet påkallade, vågar jag för min del hysa den öfvertygelse, att säkraste sättet till ändamålets vinnande, endast består i lättande af möjligheten för den smittade, att erhålla tillbörlig hjelp. Här i Stockholm t. ex. är visserligen på Seraphimér - Lazarettet några Sjuksängar för dessa slags Sjuklingar; Ben 4 April, 239 men till ett högst inskränkt antal. På Kungsholmen är dessutom ett Curtius för Stockholms Län och Stad5 men hvilket isynnerhet tyckes vara ägnadt åt den så kallade Svält-curen, hvars verksamhet egenteligen är inskränkt till det man kallar Radesyge, och Mercurial-Sjukdom, utan att kunna uträtta någon ting mot den egenteliga veneriska smittan. Här fins äfven den så kallade Hallmanska Cur-inrättnin~ gen, hvarest de sjuka, hos Föreståndaren , kostnadsfritt ethalia Medicamenter , för att bruka hemma i sina Hus. Jag har fordom i Bjerkéns frånvaro sjelf förestått denna Inrättning och är således i tillfälle att närmare känna både dess onekeliga gagn och dess betydliga olägenheter. De senare bestå hufvudsakeligen deri, att Läkaren ej är i tillfälle att tillhålla Patienten vederbörligen efterlefva föreskrif. terna. Så snart symqtomerna upphört anse dessutom många Patienter sig botade, oagtadt de ej äro det mera än till hälften, och visa sig för Läkaren ej förr, än Sjukdomen efter några månaders förlopp, å nyo utbrutit med fördubblad häftighet. Det egenteliga stal. let, där i synnerhet fattigare Classen af Qvinkönet kunna erhålla hjelp, är Spinnhuset. Men ehuru god denna Inrättning än kan vara, vågar jag likväl hemställa till Höglofiige Ridderskapets och Adelns egna pröfning, om det ej är förlåtligt, att en Qvinna har undseende för och skyr att söka en hjelp, som hon endast kan erhålla på ett ställe, hvars blotta namn väcker afsky och fasa?
Det är af denna anledning jag har ansett mig böra protestera emot detta upptagande och instämmer med Hr Lefren, alt i conseqvens med R. o. Adis nyss fattade beslut lärer Ståndet ej kunna upptaga detta tillägg till öfverläggning, ehuru ogerna jag eljest skulle tillstyrka undeikännandet af detta tillägg, som dock i sak vore både nyttigt och nödvändigt. Hr von Hartmansdorff: Mig synes, att Ståndet i dag tillräckligt tvistat om formaliteter, och att, sedan dessa tvister blifvit så afslutade, som den nyss slutade voteringen utvisar, är det ej skäl att längre fortfara dermed. Jag kan icke heller finna, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut och genom afslag å det nu ifrågavar. tillägget, uträttar något annat än hvad Frih. Cederström nyss yttrat, nemi. att Ståndet gör hvad som är orätt i sak och föranleder tidsutdrägt vid frågans behandling. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla tillägget. Hr Lefre'n: Frih. Cederström glömde nyss, attPresleSt. ej hade fattat något beslut när målet första gången var före, utan det hade återremitterat alla punkterna, derföre alt det ej kunde emot grundlagen besluta öfver hvarje punkt särskildt, då betänk, första gången förevar. Hvad åter vidkommer att Frih:n har instämt med mig rör:de conseqvensen deri, att R. o. Ad. nu vidblifver sitt förra beslut, så Den i April f. m. 37 hoppas jag, alt Ståndet finner detta vara rätt; men Frih. Cederström har sagt, att vi möjligen kunde komina i den ställning, att förstärkt StatsUtsk. kan votera bort ett tillägg, som vore antaget. Jag inser ej huru detta skulle tillgå på annat sätt, än att StatsUtsk. skulle försumma sin pligt att säga, att två Stånd stannat emot Iva, i afseende på tillägget, och inbjuda R. o.
Byggnings - virke, körslor och annan kostnad till Kyrkobyggnad, utgöres efter hemmantalet, samt Prestegårdsoch Tingshus - byggnaden ener Gårdatalet: att, likmätigt Kongl. Brefvet den 4 Maj 375g, skyldigheten för hemman, att deltaga i Kyrkooch 3?restgårds - byggnaden, bör räknas oell bestämmas efter deras oförmedlade mantal: att, genom Kongl. Brefven den 2:dra September 1689 och den I3tde Juli 1742, blifvit förordnadt, det ät förmedlade hemman bör, vid skogsdelningar och skattläggningar, tilläggas den lott, som de, förr än förmedlingen skedde, i skog och mark ägt hafva; samt att, enligt 9 §. uti Kongl. Förordningen den 5 Juli 1739, förmedlade hemman vid Presteval äga voteringsxätt, efter hemmanens oförmedlade storlek. I följd af hvad salunda,' rörande de förmedlade hemmanens förrnoner och onera är vordet för©rdnadt, och dä till de förstnämnde hör ifrågavarande hemmansrättighet, att, efter oförmedlade antalet så väl deltaga uti Presteval, som i skog och utmark erhålla lott och del, genom hvilken sistnämnde förmon förmedlade hemman njuta lika tillgång till Timmer och Byggnadsvirke, som oförmedlade hemman, samt enär en utöfver billigheten utsträckt tyngd skulle drabba de oförmedlade hemmanen, om de, utan att vid Presteval och skogsdelningar äga något företräde framför de förmedlade, borde mer än dessa uti Kyrkooch Prestgårds - byggnader deltaga, tillstyrker Utskottet för sin del, att vid hvad författningarne nu innehålla, rörande förmedlade hem - D«n 24 April. 437 hemmans skyldighet att deltaga i uppbyggandet och underhållandet af allmänna hus, äfven hädanefter mätte oforändradt förblifva. Hvilket Riksens Sländers eget ompröfvande vördsammeligen underställes. Stockholm den 18 April 1815- Pä Höglofl. Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshauseril På Vällofl.
Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll 795 holm warde samma antekning genast * eller sist innom nästföljande dags utgång till Justitia! Cantzleren aflemnad. — Justitia! Cantzleren må sedermera i Stockholm innom åtta dagar och i landsorterne alldra sist innom trenne weckor efter det quarstaden lagd blifwit, hafwa hän wist målet till wederbörlig Domstol och Actor förordnat, då Domstolen sist innom Åtta dagar må pröfwa om Quarstaden skall äga bestånd. — Sker det ej och är icke Quarstad innom en månad häfwen, äge Boktryckare rätt, i enahanda ordning, som handräckning af Magistraten till quarstadens beläggande meddelad blifwit, att fordra dess brytande; hwilket icke wägras må, wid answar af Bmbetets förlust. — HofCantzlern eller dess Ombud äge ej magt, att annorlunda än nu sagdt är, quarstad fordra eller widare befattning med saken taga, utan hänskjute genast alltsammans till Iustitiae Cantzlern, på hwilkens ytterligare Embets åtgärd och answar det ankommer, att sådane mål warda, enligt denna och allmän Lag, liandhafde. Anmäles hos Iustitiae Cantzleren omedelbarligen någon skrift till åtal, bör han sist innom Fjorton dagar om målets upptagande wid laga Domstol genom af honom tillförordnad Actor, anstallt foga, men icke må han om någon sådan föregående quarstad som här framföre nämndt är förordna, utan HofCantzlerns eller hans Ombuds hörande och tillstyrkande. Är Målet till laga Domstol kommit och quarstad der af Actor 796 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll yrkad, bör Domstolen sig deröfver innom Åtta dagar utlåta; men likväl, derest det, utan tids utdrägt ske kan, HofCantzlerns eller dess Ombuds utlåtande (af Rätten inhemtas) inhämtas.1 Afslås
Maj;t behagade i Nåder förklara, Äng upphäfvande af 8 § i I Cap. Uts B. m. m. 91 det Kongl, Majit väl gillade Lag-Committéens omdöme, att det nu gällande stadgandet om Ämbets och Tjenstemans ansvar för förskingring af medel, fordrade förändring, äfvensom huivudgrunderne för det af Committéen afgifne förslag; men då Kongl. Maj:t deremot an^åg betänkligt godkänna , det en sådan vidsträckt pröfningsrätt, i afseende på straffbestämmelsen , blefve åt Domaren öfverlemnad, helst en Brottmäls-Lag borde, så noga möjligt är, bestämdt innefatta ansvaret för hvarje skeende förbrytelse , och Domaren i annat fall genom Lagens obestämdhet , skulle försättas i ovisshet , huru Lagen , efter dess rätta mening, borde tillämpas ; så ville Kongl. Majit hafva uppdraget Lag Committe'en att utarbeta ett ytterligare förslag till Lag i detta ämne , som innefattade serskilde gradationer i bestraffningen, och närmare utvecklade grunderne för tillämpningen deraf, samt de omständigheter hvarå vid Domslutet afseende borde göras; hvarefter, och sedan ett sådant förslag inkommit , Högste Domstolen borde deröfver sig utlåta. Ex Protncollo Carl Sutthoff. $2 Ång. upphafvande af S §. i I Cap. ZJts. B.m. m. Utdrag af Frotocollet öfoer Justitia - Är ender, ballet uti Kongl. Maj-ts Högsta Domstol Thorsdagen d. 5 Junii 1823. Närvarande: Jiistitiae-Råden: Noreus. Peterson. Grefve Strömfeldt. Sylvander. Orbom. Mannerstam.
Hvad Hr Cederschiöld beträffar, så har han ordat vidt och bredt om saker, som icke tillhöra frågan och som aldrig bordt komma i fråga; han har talat om K. M. och hof och tusen andra saker, som icke hafva med denna fråga att skaffa och som det förundrar mig att Hr Cederschiöld kunnat inblanda. För öfrigt IH, 16 Den 17 December f. m. synes mig Hr Cedersehiölds anförande vara gnmdadt h. o. h. på ett misstag. Han har insett och framställt i lifliga drag vådorna af att dömma menniskor på blotta rykten. Jag delar deruti hans åsigter och kan försäkra att någon sådan afsigt alldeles icke fallit mig in. Uti motionen står visserligen att om ”Riddarh.Direkt:s eller ”Riddarh.Utsk:s samtlige vid tillfället närvar:de ledamöter anse ”den sökandes vandel och rykte vara af sådan beskaffenhet” etc.; men med en persons vandel och rykte lärer i min tanka aldrig kunna förstås de lösa och osannfärdiga rykten, hvilka om honom utspridas, ty i sådant fall skulle visserligen icke någon embetsman i Sveriges rike hafva något godt rykte, åtminstone hvarken Hr Cederschiöld eller jag. Det behöfves blott att en person diktar och utsprider ett rykte för att det skall bli gängse, det må vara aldrig så orimligt, ty det ligger i många menniskors syndiga eller squallerakliga natur att uprepa hvad de höra t. o. m. om de ej tro derpå. Vi hafva ofta sett huruledes på detta sätt de gemenaste rykten blifvit utspridda ronde de mest upsatta och utmärkta män i Staten; men ingen lärer derföre vilja påstå att deras goda namn och rykte derigenom skulle hafva lidit, åtminstone inför detta Stånds ledamöter, som skulle blifva domare i frågan. Såsom exempel får jag erinra om huruledes Aftonbladet då såsom nu, i spetsen för skandalpressen, utspridde de nedrigaste rykten och beskyllningar emot tvenne af vår tids utmärktaste män, Tegnér och Berzelius, men ingen lärer derföre vilja påstå att icke deras rykte varit fläckfritt.