Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af 1 16 soda och | stop hvitkalk samt varmt vatten, att det smälter, göres en lut, som spädes mad kallt vatten (helst sjö- eller åvatten), så mycket att det står öfver fisken, hvilken ofta måste vändas, emedan kalken sjunker till botten. Då fisken är tillräckligt svald, urvattnas den samma. Skulle den ej svälla tillräckligt, tillsättes litet mera kalk i luten. Utilis. Bohaget. 0m polerade möbler erhållit skråmor och rispor, kunna de åter erhålla ett nytt utseende, om man med en yllelapp gnider dem duktigt med kokt linoljefernissa. Lackerade möbler renoveras, om man gnider dem väl med en i en lösning af shellack och koncentrerad sprit doppad yllelapp. Till och med gult vax är ett särdeles lämpligt polermedel, om man med en yllelapp ingnider det så starkt i möblerna, att de derigenom bli glatta och blanka. » Folkare-bo ». Husdjuren. Det är bättre att gifva hönsen rå- hackade ben än brända sådana, upplyser en prenumerant, som tecknar sig » i — o ». Efterrätter. Pudding till efterrätt. 25 tum oskummad mjölk kokas upp. 18 ort smör, 18 ort mjöl fräsas till samman och spädas med den förut kokade mjölken. Blandningen får sedan kallna, hvarpå 6 äggulor röras uti, en om sänder, sist de 6 hvitorna, vispade till skum, och litet vanilj. Formen glaceras med socker, och puddingen sättes i kokande vatten. Den tål koka 1 | timma. Serveras med vaniljsås. Gifas. Slag-t. God korf. 5 ® oxkött, 5 &lt;B svinkött males fint, 5 " B späekfläsk skares i tärningar, knapt 1 stop halfkokt, kallnad och rifven potatis, 3 stop uppkokt och alldeles kall mjölk. Salt, starkoch kryddpeppar tages efter smak. Mjölken tillsättes litet om sänder, det hela arbetas länge och väl. När skinnen blifvit fylda, gnidas de med fint salt och förvaras som vanlig saltad korf. Vill man röka en del, få de ej ligga med saltet mer än en dag.
Ständer synes altsi endast äga eller böra'valia, att antingen icke anslå någre medel för Magazing - Inrättningen utan låta den upphöra, eller ock, med iakttagande af nu gällande grunder för Rikets hela administration, låta den fortfara, för att uppfylla det ändamål, Riksens Ständer söka och som uti ett förändradt skick vid hvarje Revision skuiie vara våda och äfventyr underkastadt, utan att Sländerne skulle kunna bereda deras ansvar, sorn sådant vållat, och som blifvit satte i utöfnin£>en'af Riksens S'änders hela maut,”— ’ Stats - Utskottet har på denna grund uti dess nu afgifne Betänkande, uppgifvit det ändamål, som Utskottet anser, att Inrättningen bör uppfylla' och vissheten att det bllfver uppfylldt i5'8st Stats-Utskottets Betänkahdenl mäste äga sin säkraste grund uti den Öfver-Styrelse, sorn Högsta Mågten tillkommer 5 öchhvilken emot Grundlagen icke bör och icke utan största vådä kan förflyttas uti någre andré händer. ” — Oeii skulle desse sertkiidte meningar ålfält* ja det afgående Betänkandet härutinnan, tili Riksens llöglofl. Ständers Som ofvan. iix Protocoilö. ii C. Lorich-. jf:r 2641 Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskatis Betänkande, angående Carl Hi ndr i essens ifrån Gefleborgs Län Memorial om Fr ö-Säds-Magazins inrättande i nämndF Län.
Fröken började så småningom ordna sina effekter, lade undan hatt och handskar och öppnade sina byrålådor. Rätt som det var öppnades dörren och Lovisa trädde in. » Jag lämnar aldrig halfgjordt arbete, » sade hon! » jag ska ' sluta med äggen, så får någon annan göra allt det andra sedan. » » Som du behagar, » svarade fröken. Sedan sade ingen af dem något på en god stund. Lovisa fortsatte sitt göromål, och fröken packade upp ur kofferten i lådorna. Slutligen stannade fröken midt framför Lovisa med några kläder på sin arm och sade i mildt förebrående ton: » Det var ändå illa af dig, Lovisa, att du körde af lille Bergström — gossen är fattig och en rar pojke — inte hade jag blifvit ruinerad på det hundskrap han fick. » » Hundskrap — kallar fröken det för hundskrap? » Nu var Lovisa topprasande igen. » På måndagarne fick han kallops med potatis och saftsoppa; tisdagar fläskkotlett med bruna bönor och buljong; onsdag gädda eller torsk — där var redd sås, men bevars han begärde alltid » smörsås med ägg » — Lovisa läspade, satte näsan i vädret och härmade Bergström. » Ja, det är bra; men i morgon skickar jag bud till honom och säger, att han är välkommen hit igen. » » Ja, vill fröken föda honom med Egyfteus köttgrytor som Potifars hustru gjorde med Josef, så var så god — jag är inte längre här att se på, hur man bestjäl frö- ken. Men innan fröken gör textamentet till Bergströmmaren, så var god och kom ihåg min innestående lön med ränta. » » Ränta? När har du nå ' nsin sett mig ha ett öre öfver till annat än de dagliga behof ven? » » Aldrig, fröken — det kan jag intyga. » » Och du talar om ränta som en annan ockrare; fy, Lovisa. » Lovisa såg litet skamsen ut. Där blef åter en paus. Sedan sade Lovisa plötsligt: » Jag får be fröken skrifva ut mitt betyg åt mig, för i morgon bittida är jag borta. » » På allvar, Lovisa? » » På. rena allvar. » Lovisa sväfvade litet på rösten. » Hvad skall jag sätta i betyget? » » Hvad fröken vill — bara inte skarprättare, lögnare, tjuf.
Efter VoteringsSedlarnes öppnande, befunnos 4° Ja och 79 Nej. Och som Nej alltså vunnit, skall, för kostnaderne vid öfningar för Flottans bemanning, på io HufvudTiteln uppföras ett årligt anslag af 25,ooo B:dr. Andra Voteringen. Den sorn bifaller, att Hans Excollence Hr Grefve Rosenblad må på Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det arfvode iöoo R:dr, lians Exeellence, såsom f. d. GenerulTulIDiicctioncns Ordförande, uppburit, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer icke något sådant arfvode att på Allmänna IndragningsStaten uppföras De öppnade VoleringsSedlarne hafva innehållit 88 Ja oell 3t Nej; hvadan och sorn Ja vunnit, det I Stats-Utskottets är bifallet, att Hans Excel lence, Hr Grefve Rosenblad må å Allmänna IndragningsStaten upptagas till fortsatt åtnjutande af det arfvode, 1600 R:dr B:co, Hans Excellence, såsom f. d. GeneralTullDirectionens Ordförande, uppburit. Tredje Voteringen: Den som bifaller, att 1000 R:dr B:co, till utbetalning af R:g:sContoiret anvisas till K. M:ts Nåd. disposition, såsom belöning för en fullständig Historia om Konung Carl den XI:s Regering, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer en sådan anvisning icke att äga rum. Desse propositioner hafva blifvit besvarade med 57 Ja och 62 Nej. Och då således Nej vunnit, blifva några serskildta medel till belöning för en fullständig Historia om Konung Carl Xl:s Regering, icke anvisade. Fjerde Voteringen: Den som bifaller, att, å sammanhang med anvisningen af anslaget för Indelta Arme'ens Befäl, i underd. skrifvelse till K. M:t uttryckes: ”att R.
LV. U.91. LVI. A. i75. Testamentsrätt, angående ändring i Allmänna Lagens stadganden om. Se Morgongåfva. Testaments-tagare, om skyldighet för, att deltaga i bouppteckningskostnad i mån af den testamenterade egendomens värde. XLIX. B. 282. L. A. 268. Thorshälla, om uppförande af en Magazinsbyggnad derstädes. XXIII. B. lii. XXIV. A. 12. XXVII. E. 174. — angående grunden för räntornes utgö 38 - 594 rande af någre staden upplåtne hem mann XII. B. 353. XV. A. 131. Thorsåkers Bergslag, om utvidgad smidesrätt för. Se Smidesrätt; Tibell, Friherre Gitstaf Wilhelm af, vttranden. Tidningar, oni upphörande af Slärapelafgiften å. Se Stämpelafgift. Tidningsutgifvare, om rättighet för* att erhålla del af Ridderskäpets och Adelns justerade protocoller; I. B. 65o. IL A. 25; P.U. 164. Tidö mänuscnpt-samling, om äterbekommande af deribland befintlige* Staten tillhörige, docurrienier. XVII. 180; Tjenare, att han ej för skuld till husbonde rmå kunna hindras att afflytta. V. 62, VIII. R. 79. XLIX. B. 97. L. r 19. Å. 180. LI. 93. LIX. U. i56. LX. A. 233. Tjenst, angående förhud emot innehafvande af mera än en, af eil och samma person; XLIV. B. 289. XLVIII. A. 247. TjensteBetänkandet af år 1756, att det till efterlefnad måtte hos Kongl. Maj:t anmälas. VI. 38. VIII. R. 494. LVU. B. 25o. LX. A. 247. LXI. E. 58.
Vill man uttrycka det nit för Riksdagens förkortande, som vanligen står till hands när det gäller uppehåll hos andra, så borde Utskottet vara beredt att nöjaktigt besvara frågan, huruvida allt är uträttadt, som på detta Utskott ankommer utaiusammanhang med beslutet om mynt-enheten. Jag åberopar derom den redogörelse för Utskottets göromål, sorn innefattas i dess Memorial till Rikets Ständer den *3 i denna månad; och jag tillägger, hvad ingen af Utskottets Ledamöter skall kunna sanningsenligt bestrida, att arbetet här allthilintills upptagit tiden så träget, att annat uppehåll, än det som brist på tid förorsakat, icke någonsin varit inom Utskottet omlaladt förr än det passade sig till det förslag, som nu framslältes. Må hända, att, om mynt-enheten vore af Konung oeh Ständer afgjord, Utskottet hade utarbetat de stadganden, som dermed skola ega gemenskap. Ett sådant förhållande kan hvarken bestridas eller bejakas, eftersom det hade berott på ordningen i hvilken ärendena fått förekomma, det ena företrädesvis framför det andra. Emedlertid skulle något annat göromål, som nu är fulländadt, då vara ogjordt; ty i ena och andra fallet bar tiden varit för Utskottet lika dryg eller odryg. Det är ock visst, att Utskottet, under afbidan, huru Kongl. Maj:t t Nåder täckes besluta angående mynt-enheten, alldeles icke gjort sig färdigt med förslag, huru <le föreskrifter, hvilka af samma Nådiga Beslut bero, må alternativt regleras, å ena sidan, för den händelse att Rikets Ständers underdåniga förslag vinner Nådig sanction.ocb å andra sidan för det fall, att Kongl. Maj:t annorlunda beslutar.
Hvad Utskottet sålunda uti 1 och 3 punkterna yttrat och hemställt, är af Rorgare-Slåndet Bifallet, hvaremot samma Stånd återremitterat 2 punkten; varande äfvenledes omförmälda utlåtande, i sin helhet, af Bonde-Ståndet återremitteradt. Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet hafva, med ogillande af Utskottets utlåtande, antagit den dervid fogade, af Friherre C. O. Palmstjerna afgifha, reservation samt följagtligen Beslutat: ”ljo, hos Kongl. Maj;t underdånigst anmäla, att Rikets Ständer fortfarande till Kongl. Maj:ts
Härigenom förorsakades tillverkaren vid varans försäljning en förlust, hvars orsak denne hade svårt att inse, då varan vore af Kronans kontrollör både mätt och afprofvad. Då nu den förlust, som uppkomme för säljaren genom felaktig profning och räkning vid försäljningen, utgjorde köparens vinst, så skulle den origtiga usansen komma att fortfara, derest lagstiftaren icke här, likasom vid bestämmande af andra varors verkliga qvantitet, trädde emellan och meddelade noggranna, på vetenskapliga grunder byggda, föreskrifter. I detta afseende har motionären föreslagit, att vid Sammansatta Bevillningssamt Allm. Besvo. Ekon. fJtsk:s Betänkande N:o 8. 3 bränvinsförsäljning i parti en normalstyrka af 30 procent alkoholhalt må läggas till grund; att intet mäklareslut efter annan grund må ega förbindande kraft, samt att efter år 1863, då de öfriga nya mått, mål och vigter skola till ovilkorligt bruk antagas, ingen annan bränvinsprofvare må ega vitsord än den, som utvisar alkoholhalten i procent af varans volum. Vid behandling af denna fråga har Utskottet inhemtat, att, på sätt motionären uppgifvit, i olika delar af riket olika bruk äro gällande i afseende å sättet att bestämma bränvinets värde vid partihandel. Då man t. ex. i Stockholm och vissa landsorter vid sådan handel fäster vederbörligt afseende å temperaturen hos såväl det tagna profvet, som det i kärlen förvarade bränvinet, tager man i andra landsorter, särdeles i södra Sverige, endast den förra i beräkning. Härigenom inträffar ofta vintertiden, då temperaturen lätt faller ned mot fryspunkten, att köparen gör en vinst på säljarens bekostnad. Vid vanlig styrka hos bränvinet kan denna vinst, som blif ver större, ju starkare och kallare bränvinet i kärlen är, under nämnde årstid uppgå ända till 10 å 12 kannor på tusendet eller 1 å 1,2 procent samt för starkare spritsorter till 1,5 procent. Men äfven i ett annat f afseende vålla de olika bruken ett origtigt bestämmande af bränvinets värde.
Derefter gick jag till en oxhandlare. »Min Herre, var af den godheten och säg mig af hvad orsak ni så mycket håller på tullen på främmande oxars införande i vårt land?» »Derföre att jag får mer för mina oxar.» »Om ni får mer för edra oxar till följe af 1822 års tull, är det ett säkert tecken att det funnits ett mindre antal oxar att sälja, slagta och lefva af under de 25 år, som tullen varit?» »En superb fråga? Vi hafva ju just derföre voterat tullen.» Jag upskref nu i min annotationsbok dessa ord: »Enligt oxhandlarens medgifvande har det, till följe af tullen på oxar, funnits färre sådana i Frankrike, än det hade funnits, om tullen på dem ej blifvit satt.» Derefter gick jag till en jernbrukspatron: »Var så artig och säg mig hvarföre ni så ifrigt försvarat den skyddstull på jern, som deputerade kammaren voterat.» Den 2 Jani e. m. »Derföre att, tack vare denna tull, jag säljer mitt jern till högre pris.» »Men då måste ju det på marknaden ej hafva varit, till följe af tullen, så mycket jern som annars, eljest kunde ej priset hafva hållit sig uppe?» »Det är klart, ty det är just tullens förtjenst att hafva utestängt det främmande jernet.» Jag skref i min bok: »Enligt brukspatrons medgifvande har under de 25 år, som förflutit sedan tullen stiftades, funnits mindre jern att tillgå i Frankrike. Derefter gick jag till en klädeshandlare: »Skulle ni vilja gifva mig en liten uplysning. Hvarföre har deputerade kammaren af år 1822 förbjudit klädes-införsel?» »Ahl Det är derföre att jag skall vinna mer på mitt kläde.» »Jag förmodade det. Men är ni säker på att ni lyckats och att priset på kläde sedan 1822 varit högre?» »Derpå kan man ej tvifla.
Jo ni, jag vet det. Och jag kan tala om’et också om jag vill. Karolina. Hvad säger hon? Jan Anders. Vet du af, att du talar till gammalt folk? Lena (sätter stäfvan ifrån sig). Minns ni, när ni var statare på herrgå’n och bodde i samma stuga som vi? Jag var inte större då än som så. Men jag minns’et ändå, som det var i går. För vi hade hvar sin drickestunna som vi skulle samsas om, och de stod i källarsvalen. Och för hvar eviga dag kom mor min och sa’: Jag kan inte begripa, sa’ hon, att vån dricka tar slut så fort, och deras räcker mycket längre. Minns I det? Vi åt ändå i samma kök. Och en dag hade mor min varit först ute efter dricka, och då passa hon på och fäste en knappnål under svickan till drickestunna. Ja. Och så gick I, Karolina, ut och kom tillbakers med halfstopet fullt åf dricka. Och Jan Anders skulle ta’t till munnen. Men som han drack, så blef han så ful i syna som en kalkon. För han hade satt knappnålen i halsen. Och se’n dess har I varit som vargar efter oss. I har knuffat mig, när jag var liten, och skurit åf seldonen på hästen. I har sparkat våran katt och plockat bränsle i vår skog. I har gjort allt ondt, som finns på jorden för att äta ut oss och skämma oss inför andra människor. Och nu kommer I och ljuger ihop det här sista också. Jag vet nog, hvem som är tjufkona, och hvem som skulle ha länsman på sig, och hvem som skulle skjutas med salt. Men jag säger’t inte. För det är jag för god till. Men så mycket kan jag säga, att inte är de långt borta. Adjö. (Ut till vänster.) Sjunde scenen. DE FÖRRA. Utom LENA. Jan Anders. Det var dalern till käft, som det sitter på den tösen. Karolina. Hon är mor sin opp i dagen. Jan Anders. Å ja, fadern kan också, när han sätter till. Karolina. Inte minns hon den där historien med drickestunna. Det är en evig osanning. Det har moran satt i henne. Jan Anders.
Hvad Herr Major Reutersköld för öfrigt anfördt, angående en ny föreskrift i afseende på försäljningen af de Kronan tillhörige Skogar och Lägenheter, öfverlemnar jag till mera erfarne och kunnige Personers bedömmande. I förbigående må det blott tillåtas mig erindra, att om uti vissa mera bebodde Trakter, Skog är af ett stort värde, är detta helt och hållit beroende af ,belägenheten, och att det är endast igenom de uppmuntringar och förmåner, sam blifvit Anläggare af nya Verk och Inrätt - Den q FebruariL ningar uti mera afliigsne Trakter försäkrade * som dessa hunnit till någon slags odling och Skogarne blifvit af någon nytta. Om Staten nu igenom ett Magtspäk skulle tillägna sig frukten af dessa sålunda nediagde mödor och kostnader, synes mig sådant vara lika litet enligt med en sund Stats-hushåiinings-lära, som med billighet och rättvisa. Våra Grundlagar hafva också visligen förekommit det 3 och då Herr Major Reuterskölds Motion så sent förekommit* samt utöfver Stallmästaren von Törnes har en så mycket vidsträktare omfattning, får jag i ödmjukhet hemställa* huruvida Remiss derå kari be Vill jas. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Riclderskapet och Adeln har åter fått erfara ett märkvärdigt försök till inskränkande af Riksens Ständers Motions rätt. Då enligt 56 §. i Riksdags-Ordnirigen nya ämnen lå efter Motionstidens förlopp väckas, enär de af redan fattade beslut eller redan upptagne Årender föranledas 5 så måtte ännu mer ett Ämne, hvilket icke ar nytt , utan redan blifvit innom Motions-tideris slut framställt, äfven efter denSammas förlopp få ytferJigafe utvecklas, f afledning häraf öch då Herr Reuterskjöld^ Motion redan förut blifvit af Herr v. Törne vackt* finner jäg för min del icke något hinder att jii samma Motion bör af Riddefskapet och Adelil Upptagas och remitteras till det Utskott ,• dit Herr v. Törnes Memorial i enahanda ämne blif' Vit förvisadt.- 52 Den 2 FebruariL Många yrkade få Proposition.
Af de protokolls-utdrag, hvilka från Eiks-stånden, efter föregången pröfning af LagUtskottets berörde Betänkande, blifvit till Utskottet aflåtna, inhemtas, att Utskottets under M 1 framställda förslag blifvit godkändt af Höglofliga Ridderskapet och Adeln, utom hvad angår föreslagna författningens rubriker samt 14, 15, 23, 24, 28, 29 och 30 §§, jemte Utskottets, i anledning af 49 § i Kongl. Maj:ts nådiga förslag, meddelade utlåtande; af Tlögvördiga Preste-ständet, utom hvad angår 2, 11, 14, 15, 18, 23, 24, 28, 29, 30, 32, 34, 35, 37, 44, 46 och 47 §§; af Vällofliga Borgare-ståndet, utom hvad angår förslagets ingress och rubriken till dess andra afdelning, jemte 6, 9, 11, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 28, 29, 30, 35, 38, 44 och 47 §§; samt af Hedervärda Bonde-ståndet, utom hvad angår 1, 14, 15, 28 och 47 §§; — att de således icke godkända delar af omförmälda förslag blifvit, på grund af gjorda anmärkningar, med undantag af 1 §, hvars förändring Bonde-ståndet omedelbart beslutat, till Utskottets förnyade behandling återremitterade, i sammanhang hvarmed förstnämnde tre Riks-stånd lemnat Utskottet öppet att i förslagets godkända delar föreslå de jemkningar, som kunna föranledas af blifvande förändringar i de återremitterade; samt slutligen att Utskottets under A/i 2 förekommande, med det förra gemenskap egande författnings-förslag, blifvit antaget af Presteoch Bonde-stånden, hvaremot öfrige Riks-stånd äfven ansett nödigt infordra Utskottets yttrande öfver de emot detta förslag riktade anmärkningar.
Sådant förundrar mig icke, äfvenså litet, som jag kan klandra det; men jagar skyldig att göra jemförelse. Då likväl sådant kunnat inträffa vid företag inom en kort synkrets och ofvan jord, der allt kan beräknas, huru mycket mer skall det ej inträffa med en Canal, som måste gräfvas 8 mil under jord, der en mängd hinder, som icke kunna beräknas , komma i vägen, såsom källsprång, jordras, olika beskaffenhet af jorden och dolda berghällar, der jordgräfningen varierar från 24 sk:s pris till 3 R:dr, bergsprängning från 5 till 12 R:dr per Cubikfamn, äfven i hänseende till transportens längd, och djupet ända till 12 å 4» fot under jordytan , och detta allt med en arbetsstyrka, hvars produetion måste vara i förhållande till väderlek, sjukdomar och olika provincers olika arbetsförmåga. Sådane omständigheter kunna väl komma under beräkning, men omöjligt är det att dervid få någon fast grund för en säker beräkning. Fordrar man orubbliga förslag, med ansvarighet att de skola till fullo slå in, så ligger detta utom min förmåga. Jag får då, Den 26 Mars f. m. 21 med samma förtroende, som jag emottagit min befattning, afsäga mig densamma. Jag kan icke tilltro mig, hvad erfarenheten visat, att alla andra länder icke kunnat åstadkomma; men jag tror, att i samma mån som arbetet drager sig tillsammans och man blir bekant med omständigheterne, skall man ock komma närmare målet i detta afseende.
Uti ofvannämnde till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse af den 15 sistlidne Augusti har Kammar-Kollegium visat, att uti Kammar-rätten finnas anställde på stat 14 Revisorer med tvänne lönegrader och 15 kammarskrifvare äfven med tvänne lönegrader, nemligen 7 med 1,600 R:dr och 8 med 1,000 R:dr. Uti Kammar-kollegium äro på kontorssidan anställde endast 4 tjenstemän i andra lönegraden och 10 i första lönegraden —- dessa sednare eller kammarskrifvarne med blott 1,000 R:dr hvardera. Ehuru de hos Kammar-rätten anställde kammarskrifvare icke hafva trägnare tjenstgöring än de hos Kammar-kollegium samt deras göromål icke heller äro af svårare beskaffenhet eller mera magtpåliggande, men deremot större utsigter till befordran i högre tjenstegrad förefinnas, har dock Kammar-kollegii hemställan att halfva antalet af hos dem anställde kammarskrifvare måtte tilldelas efter ålder i tjensten 1,600 R:dr Runt i årlig lön icke vunnit Kongl. Maj:ts nådiga bifall. Med anledning häraf och då härtill kommer att de hos Kammar-kollegium anställde kammarskrifvare vanligen aldrig kunna påräkna att blifva befordrade till andra gradens tjenst med lön af 2,200 R:dr R:mt förrän vid uppnådda 40 lefnadsår, anser jag det billigt och rättvist, att kammarskrifvarne i Kammar-kollegium tillerkännas samma förmåner, som kammarskrifvarne i Kammar-rätten. Den ökade utgiften af 3,000 R:dr R:mt är så obetydlig, att dervid icke torde böra fästas något afseende. Tåg får derföre till rättvist behjertande föreslå: att aflöningen för de fem kammarskrifvare, hvilka äro äldst i tjensten inom Kammar-kollegium, måtte varda bestämd till Ett Tusen Sexhundra Riksdaler Riksmynt för hvardera om året. Om remiss af denna min motion till Stats-Utskottct får jag i ödmjukhet anhålla Stockholm den 29 November 1862.
Domkapitel dels att, beträffande de under benämning klockare-pensioner till skolorna inom stiftet från församlingarnes klockare utgående afgifter, till Kongl. Majit inkomma med fullständig utredning rörande beloppet af dessa afgifter samt de handlingar, på hvilka de sig grunda, dels ock att i sammanhang dermed afgifva underdånigt utlåtande i den af flere klockare inom stiftet genom underdånig ansökning väckta fråga om de af ålder till klockare-tjensterne i samma stift anslagne boställsjordar och det från dem utgående landgille; och har, enligt hvad Utskottet inhemtat, Domkapitlets utlåtande i ämnet till vederbörande Departement inkommit den 16 December nästlidet år, men ärendet ej ännu blifvit hos Kongl. Majit i underdånighet föredraget. Då den af motionären väckta fråga således för närvarande är beroende på Kongl. Majits nådiga pröfning, torde denna motion nu icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 7 Augusti 1860. Slais-UUkottelU LUåtmde R:o IS i. 3 JV:o 154. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Augusti 1860, kl. 2 e. m Uttåga/<de, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af f. d. Förare-bostället vid Södermanlands regemente \ mantal IVre ta, emot k ro noskal te-hemma n e n Kroberga Westergården i och Östergården J mantal i Nyköpings län. (I. A.) Af högstberörda nådiga Proposition, infördunder N:o 47 i l:sta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller vid innevarande riksdag, inhemtas, hurusom Förare-bostället vid Oster-Rekarne kompani af Södermanlands regemente, krono-hemmanet Wreta N:o 1 om { mantal i Husby socken och Öster-Rekarne härad af Nyköpings län blifvit genom Kongl.