Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Älven jag är fullt öfvertygad, att tidpunkten för oss nu är inne att spara; men jag tror, att då man sparar i otid, återkommer det i dubbelt mått. I allmänna Statshushållningen, likasom uti den enskilta, är snålhet en lika så stor last, som sparsamhet, rigtigt använd, en dygd. Herr Tham: Då jag nedskref orden juridisk oreda , ansåg jag mig skyldig att bevisa hvad jag sagt. Det ämnar jag likväl ej nu göra, men jag skall göra det innan motionstidens slut i ett särskilt anförande. Det är ej endast CommerceCollegium, det är äfven ett annat Verk, Bergscollegium, från hvilket domsrätten blifvit flyttad i mål, hvaruti juridiska kunskaper ej äro tillräcklige för bedömandet, utan äfven andra erfordras. Om desse i förhand ägas af HofRättens Ledamöter, är det mig kärt. Jag tror ej, att de besitta dem. Om lönernes tillräcklighet vill jag ej inlåta mig i någon öfverläggning. Jag har fästat mig dervid, att, då Rikets Ständer väntade minskning af Embetsman, få de tillökning, och \ 94 Den 8 December f. m. då de hade i afsigt minskning af utgifter, få de äfven deruti tillökning. Då utgifter varit påkallade af hehofvet, har jag alltid tillstyrkt dem, och jag skall ej vara den, som hushållar i otid, men jag skall ej eller förhastadt säga Ja till hvarje hegardt anslag. Om man anticiperar på Medborgarens krafter i fredens lugn, hvar finnes då den kraft, hvarmed han skall kunna uppehålla fäderneslandet i krig. Friherre Ehrenborgh: Det är endast för att besvara den anmärkningen af Herr Tham, alt Bergscollegium äfven ingått i kedjan af de Verk, hvilkas domsrätt blifvit flyttad lill de vanliga Domstolarne, som jag anhåller få yttra mig. Jag vill ej upphäfva mig till domare deröfver, om de scientifika kunskapsgrenars kännedom, som fordras vid inträde i Bergscollegium, är af väsendtlig nödvändighet vid behandlingen af sådane frågor, som blifvit öfverflyttade till IIofRätterne.
Om så är, torde också rättelse deri böra lemnäs. I stöd af dessa anmärkningar, begår jag återremiss, och anhåller att hvad jag nu haft äran andraga, må få remissen åtfölja. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric: Det 5r så vål öfver Statsoch BancoUtskottens förslag, jag utbeder mig Högloll Ridderskapets och Adelns tillstånd att yttra några ord, som älven i anledning af de särskildta meningar, hvilka finnas Betänkandet bilagde, Sorn jag anhåller få framställa en förklaring i afseende på Fullmägtiges i Riksgålds-Contoiret behandlingssätt af ämnet,- en förklaring hvartill jag finner nng af pligtkänsla uppmanad, såsom ägande det förtroende att vara en bland Ridderskapets och Adelns Fullmågtige i detta Yerk, I afseende på förstnämnde omständighet finnes hufvudsakljgaste olikheten mellan Utskottens Betänkande och Fullmågtiges Utlåtande bestå i afbetalningarnes belopp. Fullmågtige hafva nemligen ansett minst en fjerdedel af capitalet böra hvar sjette månad inbetalas. Genom antagandet häraf skulle redighet i råkenskaperne bibehållas och Reglementets föreskrift, att ■omsättning hvarje sjette månad skall ske, förblifva orubbad, hvilket synes mig magtpåliggande derföre, att, genom gammal häfd, Allmänheten gjort sig med detta förhållande bekant, och hvarje lånägare således undviker, att ic8 Den 5 Martti, genom en förändring af den i flere är gällande ordningen, surprineras eller förvillas. Då det år att förmoda, att de fleste af dem, som ännu åro f. d. FilialDisconternes gäldenärer, behöfva begagna de så kallade respitmånaderne, så ansågo Fuilmägtige det vara iör sådane låntagare beqvåmligare, att hvarje åttonde månad afbörda sig en fjerdedel afeapitalet, ån att, på sätt Statsoch BancoUtskotten tillstyrkt, hvar sjette månad inbetala en femtedel, utan åtnjutande af respittid.
Tunnelandet, betalas i Bewillning z R:d. 16 H.; och widare: ar et Hemman som är wardt 4000 R:d. erlägger i Skyddsafgift endast sex R:d., men Stadsjord af enahanda wärde räknadt efter ivo R:d. tunnelandet, 8 R:d. 16 ivid hwilket förhällande och da uti hwarje sädant upffattadt warde, alla Egendomens efter dest olika natur ätföljande onera äro beräknade, samt dehmom ingalunda kan sägas med skäl, at Stadsjord är frikallad frän de skyldigheter, som uti anmärkningen omförmales, utan twärtom mäste widkannaS betydlig tyngd afdem, fann Ut, Den zo Mars. -453 wällöf!. Borgare Ståndet: at med Stads jord i 6. bör förstas endast sadan jord, som blifwic af Kongl. Maj t och Kronan nägvn Stad cloiierscl, uran ar sedermera hafwa genom laglig åtgärd sin egenffap af dylik donation förlorat rc. wällöf!. BorgareStåndet: at efter orden: okes L jemnfärligt förhållande, tillägges: efter sistnämnde grad. 2. §. 8. lVlomentet. Gm Bewlllning för LarsÄerer. Höglofl. Ridderstapet och Adeln samt Högwördige präste och wällofl. BorgareStanden hafwa antagit Utffottet sig aga grundad anledning tilstyrka, dek hemställan borde göras cil Hederwärda Bonde-, Ständer, ar fran sitt i ofwanberörde marko anmälte enstildta pastäende afsta. Utffottet fann denna anmärkning wara grundad, hwilket, altsa wid reclgcliouku af 6. NomeMLt flulle iakttagas. Utffottet tilstyrkte bifall häraf, emedan meningen blifwer derigenom mera tydlig. 2. §. F. Momentet. Gm Bewillning för OlAÄerer.
Med all aktning för den styrelse, som kommer att sättas i spetsen för denna inrättning, tror jag dock ej, att dessa operationer kunna bedrifvas med framgång och utan äfventyr, om utlåningarne sålunda sakna öfverensstämmelse med uplåningen; ty att låna ut på några år, men låna upp på kortare upsägning, kan lätt sätta banken i förlägenhet. Uplånar banken på kortare upsägningstider, så måste den äfven utgifva penningarna på korta upsägningstider, och jag ändrar derföre ej mitt omdöme .ont vådan af att bibehålla denna §. Lika varmt som Hr Mannerskantz förordade förslaget, får jag således motsätta mig detsamma, och kan ej underlåta hysa den fruktan, att, i händelse denne penningeanstalt så skulle inrättas, som med 10:de §:n afses, det kan för staten vara med äfventyr förenadt att lemna den garanti af de 8 millionerna, på hvars beviljande jag gerna ingår, om inrättningen får förblifva vid sin rätta och egentliga bestämmelse. Jag förnyar alltså mitt yrkande om afslag å punkten. Frih. Tersmeden: Den diskussion, som nu förevarit, före faller mig bevisa ett föihållande, som man ofta ser inträffa, nemi. att, då man lyckats komma under fund med ett missbruk, man vill söka hjelp för detsamma deruti, att man upsöker den motsatta ytterligheten och afskärer allt förståndigt bruk. Denna § medgifver hypoteksbanken rättighet, att, »der gynsamma förhållanden föranleda», uptaga lån, fastän ej ansökning om lån från delägande •hypoteksförening för tillfället ingått. Skulle någon inskränkning i denna frihet, på sätt Hr Akerman förordat, beslutas, så skulle hela förslaget till sina principer rubbas; blefve något vilkor i detta hänseende fästadt vid bypotheksbankens verksamhet, så skulle, enl. min öfvertygelse, ändamålet med dess bestämmelse helt och hållet förfelas.
R:dr icke må, under något vilkor, användas för annat, än understöd vid egoskiften samt till fortskyndande af det icke mindre angelägna Afvittringsverket i Rikets norra Provincer; och lärer, vid fördelning af Nionde Hufvudtitelns öfriga tillgångar emellan de serskilda föremål, hvilkas ernående genom densamma böra befrämjas, E. K. M. i Nåder täckas företrädesvis afse jordbrukets förbättring, så att för detta angelägna behof jemväl må varda använd så stor del af det äldre anslaget, som möjligtvis härtill kan disponeras. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:ts högstberörde Nådiga Proposition, få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda etc. » 248 Exp. Utsi:. Förslag till lind. Slcrifv. Ar:o lil. Uppl. o. godk. lios Riehl, och Adeln d. 24 Julli 1829. Preste-Slåndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse^ angående anslag af jord lill ökadt utrymme för Eskilstuna Stad. S. A. K. Uppå Borgerskapets Äldstes i Eskilstuna gjorda uuderdåniga framställning om nödvändigheten af ökadt utrymme till Byggnadstomter, ej mindre för Fristaden än den såkallade Gamla Staden, samt efter det E. K.
Derjemte och som, enligt Utskottens åsigt, en förpantning af Bankens egande inteckningar i fastighet icke är behöflig, emedan det visat sig, alt Banken på egna obligationer erhåller lån af Allmänheten, hvaremot ett inställande af utlåningen i denna väg närmare BancoUtskottets Utlåtande, N. o 44. 6g bör leda till ändamålet, håller Utskottet före, att, i händelse mot förmodan åtgärden alt minska utlåningen genom Handelsoch Närings-Disconten icke skulle göra tillfyllest, samtidigt med inställandet af samma utlåning, Ali-' inanna Discont-rörelse hör indragas, innebafvande obligationer försäljas samt lån upptagas, och, derest ej eller desse åtgärder skulle vara tillräcklige, öfrige lånerörelsegrenar minskas, den på fastigheter dock i sista rummet. I stöd häraf tillstyrker Utskottet, alt, med uteslutande af 116 och 11 7 §§ * Banco-Reglementet, följande föreskrift måtte antagas: §. 63. Oberoende af de åtgärder, Banco-Fullmägtige hafva alt vidtaga till förstärkning af Bankens metalliska Cassa, åligger det Fullmägtige, att, när större ultagningar af silfver från Banken ega rum eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch JNärings-Disconterne och afslå ansökningar 0111 nya Creditiver; bJ alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af utlåningen på namn och reverser med omsättningsrätt genom Banco Diseonten och Låne-Conloren; c) samtlige härmed: antingen emot betalning i Banco-sedlar försälja innehafvande Obligationer; eller upptaga lån emot räntebärande förbindelser, ställde på viss tid eller uppsägning; samt dl) genom vägran af nya lån, efter hand minska öfrige grenar af Bankens låne-rörelse, den på fastigheter dock i sista rummet. Börande desse, för metalliska Cassans bibehållande, medelst förminskning af Bankens vid anfordran belalbare förbindelser anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade.
— Deremot, och örn för något år extra Stats-bristen koni me att uppgå till ett betydligt belopp, såsom händelsen varit med i83a åre Rihana till R. Ar. fröt, 133/1' och i835. Sunil. 1 A/d. 4 Pondet 4'. de Häftet, * St/Iti-Viskottets Memorial N\o 44'. extra Stals-lmst, hvilken utgjort icke mindre, än 361,376: 29. 9., och Riksgälds-Conloret vore ovilkorligt pligtigt, att, vid anfordran, densamma ersätta, så skulle härigenom för Riksgälds-Contoret uppstå den olägenhet, alt Contoret nödgades till en oförmodad större utbetalning använda de för angelägne, snart förestående utgifter beräknade tillgångar, och såmedelst sättas utur tillfälle att sine förbindelser behörigen fullgöra. Utskottet bar alltså, lika med Fullmägtige, ansett, att Fullmäglige må medgifvas rättighet alt få begagna sig af anstånd, under någon viss tid, med extra Statsbristers godtgörande, om sådant skulle pröfvas behöflig!, på det att, i saknad af annan tillgång, de till ersättnings-reqvisilionens fullgörande erforderliga medel må kunna, genom upplåning, anskaffas. På grund af hvad nu anfördt blifvit, föreslår och tillstyrker Utskottet, alt, i stället för io3 §. uti i83o års Reglemente, införes på sin behöriga plats uti det nya Reglementet för Riksgälds-Contoret ett förändradt stadgande af följande lydelse: Derest för något år, efter upprättadt bokslut, Stats-Verkets utgifter skulle öfverstiga inkomsterne, årets öfverskott häri inbegripne, skall skillnaden eller bristen från Riksgälds-Contoret utbetalas; hvarvid Contoret dock må få begagna ett anstånd af 3:ne månader, räknade från den dag, Stats-Conlorets reqvisition å ersättnings-summan ankommit.
Grefve ro» Rosen, Axel; Så vidt det ytt-* rande, den siste värde Ledamoten nu afgifvit, åsyftar att ådagalägga behofvet för Häradshöfd dingar af tjenstledighet och vicarier, har jag visserligen ingenting att emot samma yttrande in-^ vånda; men då det åfyen innefattar ett försök till vederläggning af hvad Herr Ehrenborg yrkat och iöreslagjt till förekommande deraf, att andre ån skicklige och värdige vicarier varda, tillförordnade, kan jag ej annat ån instämma Uted den frånvarande Ledamoten i den önskan^ att Håradshöfdingarne vid de tillfällen då tjenstledighet för dem år af nöden, må på förslag till vicarier endast uppföra sådane personer, sorn, åro ett slikt vigtigt förtroende fullkomligen värdige, och som kunna anses competente att blifva Ordinarie Håradshöfdingar, emedan jag sjelf känner, att en person finnes, som to, års tid å rad perpeluelt varit tillförordnad Domare inom ett och samma Lån, utan att någonsin vinna befordran till ordinarie tjenst, hålst han städse blifvit af yngre personer ifrån förslag till Ordinarie Domare-befattning utesluten, oaktadt han l>en i5 Maji f. m. baft större meriter ån medsökande, och äfven ©rnådt den, af en vård Ledamot i frågasatte tillråckelige ålder, enär han nu, fyldt 5o år. Herr Grefven och, IL an dtMarshålken hemställde, om icke, enär Herr Gyllenheims Memorial innefattade svar å Herr Ehrenborgs, Casper, anmärkningar vid LagUtskottets den 12 dennes eftermiddagen återremitterade Betänkande N:o angående skärpning af Hagarne rörande tjenstledighet Domare, berörde Memorial kunde, jemte Grefve von Rosens, i anledning deraf nu afgifne yttrande, till Lagutskottet remitteras.. Bifölls, Företogs till pröfning LagUtskottets den 10 Sistledne April under N:o 45 afgifne samt den 12 dennes, eftermiddagen på bordet lagde Betänkande , angående åtskillige'föreslagne
N:o 4. Konstit.-Utsk. Mern. Sammans. Statsoch Banko-Utsk. Utlåt, N:o 10 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. Hypotheksbanks-obligationer, om användande af Riksbankens disponibla vinst till inlösen af sådana, löpande med 5 procents ränta. Motion N:o 10, Mern. Hypotheks-föreningarne, om viss ändring af det för dem gällande reglemente, m. m. Motion N:o 126. Banko-Utsk. Mern. N:o 4. Konstit.-Utsk. Mom. Sammans. Statsoch Banko-Utsk. Utlåt. N:o 10 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrifv. Häradsrätt, om ändring af eller tillägg till Kongl. Brefvet den 27 Maj 1801, beträffande tiden för deras sessioner och häradstings afslutande. Mo tion N:o 302. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. R. St. underdån. Skrifv. N:o 55. om ändring af allmänna lagens stadganden angående tiden för dess sammanträdande m. m. Motion N:o 38. Lag-Utsk Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. R. St. underdån. Skrifv. N:o 55. 30 Häradsting, om ändring af eller tillägg till Kongl. Brefvet den 27 Maj 1801, beträffande tiden för deras afslutande. Motion N:o 302. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. B,. St. underdån. Skrifv. N:o 55. om ändring i lagens stadgande angående tiden för deras hållande. Mo tion N:o 16. Lag-Utsk. Betänk. N:o 15 och Mern. N:o 46. B. St. underdån. Skrifv. Hästafveln, om anslag till befrämjande af en god i Jemtlands län.
[230] Plats såsom sällskapsdam Måt ett äldre fruntimmer sökes af ett medelålders, som derjemte är villigt att vara behjelplig i hushållet. Svar till » Fredrika », Storvik, pöste restante. [231] • H g har icke i svenska bokhandeln på detta område utkommit något arbete, som innehåller sä förträffliga saker som det föreliggande. » [227] Freytag. Sista häftena lemnas gratis. Bokförlagsbyrån. Blomstergfödniiig *. Doktor H ö C. Idun Stockholm, Iduns Fredagen den 17 april 1896. N:r 16 (435) Byrå: Klara södra k y r k o g. telef. Prenumerationspris p r &amp; r: Idun ensam kr. 5: Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5: Iduns Modet., mänadsuppl. » 3: Barngarderoben &gt; 3: Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Kedaktör och. husbönder har äfven så vidt möjligt, intressera dem för att genom het och sparsamhet till detta dagar sedan denna själfva förtänksammål. dessa bidraga Det är ungefär i ett förening år planlades i hufvudstaden, och I d u n redogjorde dess då utförligt program och för arten af dess v e r k s a m h e t i en iippsats om » Tjänareförsäkring », som återfinnes i numret för den 2 6 april 1 8 9 5, o c h till h v i l k e n vi hänvisa. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Auiioitspris: 35 öre pr nonpareillerad. FRITHIOF HELLBERG. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3. Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Redaktionssekr. : J. Nordling. (lösnrr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Hanna £ Tryckeri att b e t r y g g a våra tjänares mellan genom ålderPalme, B o r n.
Sådann hänryckningens stunder g&amp; hastigt förbi, och det gHller akt åter gå p % jorden med.siilirn fötter. men man Ironuner tillbaka med en förut aldrig anad kansla af ~) za) z~aisl; orr~zde) ~s o)) lfii~g; sjiilen har sträckt ut sig till de gränser, diir den möter oändligheten. Det ar sannt att hänförelsen ar en helig makt., och hon kommei. icke till dem som efter aliuanackans bud kalla pR henne med pikor och trumpeter, men där hon finnes, och dar hon ar akta, blir ltoir det centrala i lifvet, hon sätter musik till arbetet och ger oandliga framtiders perspektiv åt hva.rdagslifvets småting. Hon tillhör icke blott de utrddn andarna, fran deiii springer hon öfver till de m %nga, till de små, öfverallt tandande, värmande, och hon iir det - i långt högre grad iin den erotiska känslan - som är moder till alla stordåd och till all verklig lifsgliidje. Den som aldrig erfarit denna kiinsla lefver endast ett halft lif, och storn vidder af hans sjal ligga öde och ofruktbara - och det ar just fallet med de flesta af vAr tids människor, hade inan och krinnor, och darför äro vi olycliliga. Har hjälper ingen, erotik. Tarfliga mann&amp;kor kunna icke g r i p s af en stor, hänförande kä.rlek, kärleken blir människan lik, hos den andligt simple blir den » af jordene jordisk »; de som i andra förhallanden äro sinnligt njutningslystna och sjiilfviska, komna sannerligen icke att visa sig från någon biittre sida i kärleken. Eros $r dessiitoin en förfärlig aristokrat, som söker upp imgdomeu, skönheten och talangen; det ligger darför något ytterst ' handlingsforlainande i detta predikande af @ t hans gunst är det so111 bestainmer ' inänniskoviirdet och .lefnad~lyckan.
— Samma J. innefattar likväl icke ett uttryck, ligt förbud, alt återremiss, på sätt Herr Påhlman föreslagit, må äga rum äfyen andra gången, för del ändamål som här vofe i fråga, nemligen att dä £idderskapet och Adeln icke synes instämma i den tankan, att löneförhöjning ^ör * ärisman bör afslås, reglering af n sådan förhöjning icke torde kunna hos Rid f ets? apot och Adeln utan beredning af Sta "Utoktntet uppgöras. Jag hemställer derföre om icke det beslut kunde tagas, att åt StatsUtskottet uppdraga en sådan reglering, så framt Piddcrskapet och Adeln icke heldre skulle välja din utvägen att låta hela frågan hvila till dess, att StatsUtskottets Betänkande öfver alla yrkade tillökningar för penninge-löntagare inkommer, helst den förhöjning som kan beviljas Länsmännen lärer hufvudsakligen komma att bestå i penningar, hvilka på den Allmänna RiksStatenS' behof anslås. Den 22 Maj. Friherre Stael von Hollstein* Den princip Herr Manneistam yttrat, om tillämpning af Lagars föreskrift, synes mig leda till mycken osäkerhet. Att allt hvad som icke är förbudet, anses vara tillåtiigt, äger väl grundj men då Lagen föreskrifver huru en sak bör anses och bedömas, måste man hålla sig stricte vid föreskriften, alldenstund det eljest varit af Lagstiftaren en öfverflödig försigtighet att tillägga, så skall saken behandlas, och icke annorlunda. En sådan tydning skulle upphäfva all Lag. Friherre Cederström, Jacob.- Då jag nyss uppläste 56 $. Regeringsformen, var det för att upplysa frågan om en ytterligare återremiss, och att derigenom söka förkorta denna öfverläggning: men nu sedan Herr Lagman Mannerstam yttrat, att återremiss lagligen kan ske, efter den icke uttryckligen är i 56 $. förbuden, så anhåller jag få å nyo erinra, att ordningen för alia allmän, na frågors behandling finnes stadgad i Regeringsformens 56 och Riksdagsordningens 49 §.
Betänkanden• 187 I anledning af hvad i Fjerde puncten blifvit i fråga stäldt, eller att inga hus af annat byggnadssätt eller annan beskaffenhet, än sorn j de förstnämnde puncterna blifvit föreslagne, måtte antagas till försäkring emot brandskada; så får Utskottet upplysa, att Allmänna Brandförsäkrings Inrättningen är ett enskildt verk, i hvars styrelsegrunder och stadgade vilkor för bevilljandet af försäkring emot brandskada Riksens Ständer hvarken medelbarligen eller omedelbarligen kunna tillvägabringa någon förändring, Vid priifningen af hvad Herr Tham i 5:ta puncten andragit, har Utskottet funnit, att, då större delen af Städerne i Riket är försedd med betydlig Jordegendom, och dessa Städerslnnevånare för närvarande äro lika mycket Jordbrukare, som Idkare af egenteliga Stadsmanna näringar, det i allmänhet torde vara svårt att förbjuda sådane Städer att inom sina Staket få uppföra Lador och Logar till förvarande af säd och foder; och, beträffande yrkandet, att Gjuterier och an* dra Inrättningar, hvartill fordras ugnar, icke heller inom Städerne böra finnas; Så får Utskottet anmärka, att de för sådane Inrättningars drifvande nödige hjelpemedel, såsom vattenfall m. m., ofta inom Städerne äro tillgänglige, då de deremot icke kunna anträffas uti deras grannskap. Att förbjuda sådane redan befinteliga Inrättningars begagnande eller anläggandet af nya, der lä - 188 Besv. och Ekon. Utsi. Betänkanäen. genhet dertill finnes, vore efter Utskottets tanka, att verksamt motarbeta den för Riket vigtiga bruks* och fabriksrörelsens utvidgande och förkofran; och, då man ville undanrödja vissa olägenheter, skulle man således må hända skapa ett ondt af vida svårare bekaffenhet, än det man sökte undvika.
Gottlands hemman och den lilla staden bekosta 40,000 r:dr, som komma att med en ganska tryckande taxering utgå, och dessutom komma under loppet af delta år några och 4°jOOO ndr a,t användas till bryggors uppbyggande vid Gottlands landthamnar, hvilka medel till en stor del af hemmansägare sammanskjulas. Dertill kommer äfven kostnaden för postgången, hvilken äfven bekostas af hemmansägarne, under det att Öland, utan något landsliöfdingeresidens och utan stiftsstad, har på Statens bekostnad dubbel postgång. Jag ber om ursägt, att jag yttrar delta; men jag nämner det blott, på det man ej må tro, att Gottland af Staten uppburit några medel för ekonomiska företag och inrättningar, hvilket ingalunda varit händelsen, och delta landskap har ej heller anlitat statscassan om understöd i missvexlår mer än en enda gång, då detsamma inom ett halft år blef återbetaldt. Jag får således anhålla Den 29 Mars f. m. 499 om propos. i öfverensstämmelse med PresteSt:* beslut, hvilket innefattar samma princip, snm Frih. Sprengtporten bär vrkat för öfriga understöd till sådana företag som detta, eller vattendränkt jords bringande i odlingsbart skick genom strömrensningar, och anhåller om Ståndets benägna bifall härtill. Hr La gerhjelm: Sedan II o. Ad. vid flera dylika fall följt den grundsats, som af Frih. Sprengtporten nu blifvit föreslagen, nemi. att öfverlemna lill K. M., huruvida bidraget bör utgå såsom lån eller såsom anslag, antingen i sin helhet eller till någon del, så synes det mig som conseqvensen fordrar att använda samma grundsats äfven på det ifrågavar. lånebidraget. I öfrigt kan jag ej annat än instämma uli den framställning, som af landshöfdingen på Gottland blifvit gjord, att ehuru man än må betrakta de fördelar, som Gottländningarne åtnjuta, så lära de väl ej komma i jemförelse med de bidrag af allmänna medel, som blifvit lemnade åt flera andra provinser inom Riket, hvarföre