Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja-a, du ä' mycket barnslig, Ernst. Du beBERGENHJELM. leka, du med? Liksom inte du skulle vara lifvad för att HANNA. Jo då, men inte alltid och med allting. BERGENHJELM. med om allting, bara det ä' roligt. HANNA (kallt). Hvad har du egentligen för åsikter om mig? BERGENHJELM. Att du ä' en liten tjufpojke. HANNA. Jag ä' åtminstone inte någon leksak för dig. BERGENHJELM. Nej, ser man på bara, jag tror, hon blir ond! HANNA. Ajö! BERGENHJELM. Går du ifrån middagen? HANNA. här nere, tills farbror kommer. Nej, jag går bara af och an på trottoaren Du! Åh, det är allt gry i dig. Du ä' nog ­ 40 ­ BERGENHJELM (efter henne i dörren). Jag följer med nådig tillåtelse, förstås? HANNA. Hvarför det, då? BERGENHJELM. Kors, jag kan väl också få sola mig? HANNA. Nå, det ä' då alla människors rättighet! stiger upp och lyssnar vid tamburdörren, går tillbaka och derna för ansiktet.) (De gå. Ada lägger sitt arbete och ser efter dem, tar sitt arbete igen, men fäller det i knäet och sätter hänWALTER (från sitt rum, som Hur ä' det med dig? ADA (uppfarande). Bra. WALTER. Det såg ut, som om du satt och grät. ADA. Nej då! Jag bara hvilade ögonen. WALTER. Pappa dröjer länge i dag. ADA. Ja, han har väl blifvit hindrad. WALTER. Hvar ä' Hanna? ADA. af sina uppvaktande kavaljerer. Hon har gått ut och promenerat med en tänkes ligga intill tamburen). ­ 41 ­ WALTER. Ja så, du menar Wilhelm? ADA (häftigt). skulle jag mena Wilhelm? Hon han väl fler än honom, en på hvart finger skulle jag tro. WALTER. grälat? Du vet visst inte, hvad du säger. Har ni ADA. Hvad skulle vi gräla om? (Paus.)
Lric, onr hwilka ledigheters upfpllandeHcrrarEleetorer anmodades at draga försorg. Högloft. Ridderffapet och Adeln ätftildcs klockan 2. In il slem 6. Lilverstolpe. Onsdagen den 9 Augusti. rienum klockan 5 eftermiddagen. Zbpnades Z:ne Wal - Listor inlemnade frän i!sta Clahens Herrar Electorer, och enligt hwilka blifwit walde til Ledamöter. I Bewillnings-Utfksttet: Grefwe Os ia 63läie, ftacod kontu880N, Capitaine - Liutenant. m. m. I Lag - Utstottet: Friherre ak dlorain, ^odLn, Landshöfding. Riddarhus Utskottet. Friherre ^.äleimrrrk, Fullmägtig Friherre Lonäe, Larl LLrl380n. Up - Den 9 Augusti. 827 Upläsics Kongl. Maj:ts Nädiga ffrifwelse af veu io Julii, til Herr Grefwen och Landtmarffalken, innehällande nödigt bifall til hwad Ridderffapet och Ädeln rörande Stipendier af Adeliga Cadette-Scholans Fond. wid denna Riksdag i underdånighet hemställt. Detta Konungens Bref, skulle til RiddarHus-Utffottet aflemnas, för at til framtida efterrättelse tjena. Uppä Herr Grefwens och Landtmakffalkens Proposition biföll Ridderffapet och Adeln at et Protocolls-Utdrag til de andra Ständen skulle expedieras innehällande de remisier af Memorialer och Dictamina, hwilka blifwit gjorde frän Riksdagens början til den dag, dä beslut fattades, at meddela Ständen underrättelse om skeende hänwisningar. Justerades rienl-Protocollerne för den 26, 2? och 21 Julik, samt den s och 8 Augusti, samt följande: Utdrag af Protocollct hället i Högloft.
Jag är wisiei ligen ej i ständ at upgifwa mättstocken för den Sedelstock Landets behof nu ärfordrar, men det inser jag at ten bör wara någorlunda stor, i synnerhet strapt efter et krig sä wida de större Bewillningar som upkomma mä kunna inflyta och Näringarne ej för mycket lida. At tilffapa et nytt Sedelmynt anser jag betänkeligt, til och med wädligt, men at för sä stor del som til Leverantcurcrs betalning för framflutna tiden ärfordras, utgifwa lika beffaffade Riksgälds-sedlar som ännu, (s-dan förra - Den 21 Augusti. 1H5 ra kriget) äro i omlopp med det derä redan faftstälte agio, tror jag ej blifwa afnägonstad. lig följd. Til deste Sedlars amortiHement bor. de dä som en Fond anfläs de enligt Stats-Ut. stöttets Betänkande föreflagne 5 prdcents Ränta och den ^:dels ärliga afbetalning efter 6 ärs förlopp af primitiva Capitalet. CaleUlen utfölle dä sälunda at de i och för detta behof utgifne Riksgälds - sedlar wero pä iL ärs tid ater indragne. Destutom want Kronan et helt ärs Ränta för förflutne tiden, som , annars nu komme at utbetalas. Hwab senare alternativet, eller Inwisnm. gars meddelande, hwarä minsta möjeUga förlust kan äga rum, widkommcr, sä tror jag at om de ställas med 6 procent ärlig Ränta i stallet för 5 och kunna i Riks-Disconten belänas til sä stok Summa som deras egenskap kan tillät?, betta sätt wara dertil det mest bedragarne. Hwad äter sättet til Jnwismngarnes ut. gifwande beträffar, sä häller jag före, dct we« derbörande Werk lemnade til Kongl. Stats.
Remitterades till Lag-Utsk:t. Vidare upplästes tvenne af Hr Dalman inlemnade motioner, N:is 25 och 26, om oäkta barns arfsrätt; och om förändring i bysättnings-lagarne. Dessa motioner bordlädes. Gr. Mörner,Carl Stellan, väckte en motion, N:o27, ang:de pensionering af ännu qvarlefvande s. k. Landtvärnsmän. Begärdes på bordet. 90 Den 15 November e. m. Hr Bohnstedt, Theodor Ludvig, uppläste en motion, JM 28, ang:de statsanslag till inrättande af undervisnings-anstalter för qvinlig ungdom m. rn. Remitterades till Stats-Utsk:t. Hr Drake, Garl Adolf Wilhelm, afgaf en motion, JM 29, ang:de befrielse för embetsoch tjenstemäns enkor och barn från erläggande af bevillning för dem tilldelade pensioner. Bordlädes. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh., uppläste en motion, JM 30, ang:de förhöjning i det af K. M. för flottans nybyggnad äskade anslag. Afven denna motion bordlädes. Föredrogs ett från Högv. Preste-St. ankommet prot.-utdr. för d. 12 dennes, med öfverlemnande af en utaf Kyrkoherden Ternström väckt, till Stats-Utsk:t remitterad och med de öfriga Riks-St:n kommunicerad motion, om upplåtelse af egendomen Beckaskog till H. M. Konungen. Sedan motionen blifvit uppläst, hemställde Hr Gr. o. Landtm., att densamma, såsom redan remitterad till vederbörligt Utsk. och således icke erfordrande någon åtgärd från R. o. Ad:s sida, skulle läggas till handlingarne; hvilket bifölls. Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utsk:ts Mern. JM 1, ang:de tryckningen af R. o. Ad:s prot. vid innevarande riksdag.
Ej få äro sådana exempel på tjänare, som under flere år blifvit behandlade med den största vänlighet och omsorg, som själfva förklarat att de hafva en utmärkt plats och äro hållna som husets barn, men som dock det oaktadt vid mångfaldiga tillfällen på ofvanbeskrifna sätt föra sitt husbondfolk bakomljuset. En förut snäll och plikttrogen flicka, som en gång kommit med på en dylik tillställning, finner oftast smak därför. Samvetet, som i början ljöd lika med matmodrens löst, nedtystades, och ju mera vanan får verka, blir den enda betänkligheten den, 1897 huru man skall gå till väga för att » gå klar ». Hon börjar finna sin plats bunden, matmodern småaktig, friheten vinkar, och af de vänner som erhållits intalas hon att söka en bättre plats, d. v. s. en sådan, där matmodern ej » lägger sig uti », huru hon sköter sig på sin lediga tid, och där full frihet utan någon kontroll öfver tid eller varor kan påräknas. Hvilka följder ett dylikt lif ofta medför, det fattar hon först sedan det är för sent. Att den matmoder, som i tid vill varna, ej får tack, det har nog mången fått erfara, men detta är ju likafullt vår oeftergifliga plikt. Skulle ej något gemensamt kunna uträttas att råda bot för detta onda, som med en ringa början likväl är granden till så mångens fördärf? En enda kan intet uträtta, men bildades en förening af rättänkande, energiska kvinnor, måna om tjänarinnan-medmänniskans bästa, där de kunde samråda och samverka för rätta sättet att söka vinna resultatet: » tjänarinnan husets bästa vän » — huru mången bitter stund skulle då ej blifva besparad henne och oss! Deras väl utgör en del af det pund vi blifvit satta att förvalta och för hvilket en gång skall affordras oss räkenskap. Låtom oss därför taga tjänarinnefrågan i sin helhet till allmän diskussion föreslår fru Ebbe.
N:o 186. Motion N:o 28, om uppliäfvande af alla nu gällande bestämmelser, an gående på skyldskap grundad rätt till börd eller lösen af jord å landet, hvartill eganderätten blifvit åt annan öfverlåten. Lag-Utsk. Betänk. No 59. R. St. underdån. Skrifv. N:o 137. — .•— Motion N o 29, om ändring i Kongl, förordningen den 12 November 1858, rörande hemmansklyfning och jordafsöndring. Sammans Lagsamt Allm. Besv - och Ekon.-Utsk. Betänk. N o 5 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 208. Motion No 60, om pension för Rikets Ständers.Justitie-ombudsman, Kam marrådet S. L. Theorells enka. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion No 148, om anslag för inköp af tomt till och uppförande af en byggnad för en skola efter Nya elementarskolans undervisningssätt. StatsUtsk. Utlåt. N:o 139. Motion N:o 236, angående pension för Kammarjunkaren W. von Wright Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. 30 Lois, angående befrielse för ångfartyg, sorn göra regelbundna, på förhand annonserade resor, från skyldigheten att taga lots, eller betala infartsafgift Motion N:o 259. Allm. Besv - och Ekon-Utsk. Betänk N:o 51. Lots-taxaangående ändring i. Motion N:o 259. Allm. Besv.- och Ekon-Utsk. Betänk. Luleelf, om antingen anläggning för Statens räkning af kanaler förbi Hedens och Ede forssar i, eller ock anslag till utförande af nämnda företag. Motion N:o 103 Stats-Utsk. Utlåt. N;o 141 och Mern. R. St. underdån. Skrifv.
De stridiga åsigter, hvilka inom Utskottet i denna frågas behandling velat göra sig gällande, har hos mig stadgat den öfvertygelsen, att den närvarande författningen borde, oaktadt sina brister, tills vidare bibehållas; och då Kongl. Maj:t låtit till Ständerna aflemna en Nådig Skrifvelse i samma syfte, hade väl Utskottets majoritet — i händelse den inom Stånden velat förvärfva något Be villa iugsUl skol tets Betänkande, JV.o 11. 85 afseende åt sina åtgärder oell stnifvanden, gjort rättast uti altantaga denna åsigt; ty ehuru inom Utskottets prohibiti v-systemets anhängare varit öfvervägande i alla frågor, torde delta system likväl icke inom Stånden kunna påräkna samma sympatier, utan lär majoriteten, likasom händelsen varit med en annan af Utskottet behandlad fråga, vid denna Riksdag på förhand kunna se sina åtgöranden komma att förkastas af Riks-Stånden — ett bedröfligt mål för tidspillan och arbete.” Af Herr Fr. Sandler: ”Ehuru man med visshet bör kunna förutse, att de principer, hvarpå Högloft. Bevillnings-Ulskottet grundat tullbestämmelserna i den nu afgjorda tull-taxan, icke rimligtvis böra kunna antagas hos Riksens Ständer, så anser jag det likväl för en pligt, att öppet uttala mina åsigter i denna för staten högst vigtiga fråga, äfven om de, som hos mig är fallet, hafva i det hufvudsakligaste tillhört minoriteten inom Utskottet. Att här uppräkna alla, nästan sagdt, orimliga förhöjningar, som nu blifvit åsatte i Utskottets förslag, skulle endast föranleda till en onödig vidlyftighet; jag får således, endast i allmänhet, yttra min tanka derom.
Likaså öfvertygad jag är, att till fredande af Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, under främmande personers närvaro, endast erfordras en tillräcklig förmåga, att utur rummet utvisa den eller de, som med sin närvaro besvära, och att således, i detta afseende, icke något annat stadgande i allmän lag är af nöden, än som redan finnes; likaså väl vill det å andra sidan synas klart, att en utvisad person, som derigenom i de liesta händelser erhållit bestraffning nog, hör sedermera vara fredad från den skarpare, godtyckliga behandling i upptagandet af målet, som 11 o §. Regeringsformen medgifver, nemligen : att det mä ankomma på Rikets Ständer att slika förbrytelser beifra låta. Om än förseelser af obehaglig art någon gång skulle yppa sig, så är det väl högst sällan att förmoda, det sådane kunna hänföras under cathegorien af förräderi. Det är till fyllande af denna lucka, till fredande af de främmande personernes rätt, men icke af Ridderskapets och Adelns, som jag vill anse ett stadgande i allmän lag erforderligt, och anhåller, att detta mitt yttrande må få det sammanhang med frågans behandling, som Ridderskapet och Adeln kan finna det förtjena. Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att, då frågan om offentlighet vid Rid - Den 3 F c b r u a r i i f. m. 9" derskapets och Adelns öfverläggningar vid sista Riksdag hos Ridderskapet och Adela förevar, förklarade dåvarande LandlMarskalken, det han ansåg berörde fråga väl icke innefatta förslag till ändring eller förklaring af något ställe i Grundlagarne, men dock åsyfta åtskillige ändringar uti RiddarliusOrdningen.
Edström, i underdånighet anhållit, att, efter 35 års oafbruten verksamhet i statens tjenst oell vid uppnådd 67 års ålder, för.sina återstående dagar komma i åtnjutande af lämplig pension å allmänna indrag ningssttiten, har Kongl. Majit, med alseende å det nit och den utmärkta skicklighet, sorn öfverste-löjtnanlen Ellström, vid uppgörandet af förslag lill nya och förbättrade kommunikationer, med (lere allmänna arbeten, äfvensom vid deas utförande, under en långvarig tjenstetid, ådagalagt samt då lian myiiera, genom inträffad sjuklighet vid en långt framskriden ålder, blifvit urslåndsatt alt med tjensteutöfningen fortfara, uti nådig proposition af den 2 December näsllidet år, föreslagit Rikets Ständer, det Edström måtte förklaras berättigad att, vid afskedstagande^ från allmänna indragningsstaten erhålla en årlig pension af 5oo r:dr banko. Utskottet, som från samtlige riksstånden å denna nådiga proposition, emotgit remiss har, efter vunnen kännedom derom, att öfverste-löjtnanten Edström, af Strömholms kanal-bolag i årlig pension åtnjuter 1,000 ridr, ansett sig sakna skäl att till den ifrågavarande nådiga propositionen tillstyrka bifall. 28:0 Till Utskottet, bafva från Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden blifvit remitterade serskilde af Friherre Hamilton, Hugo, professor Fries, med hvilken prosten Arrhenius instämt, och vice talmannen A. M. Brinck väckte motioner, att professoren vid Upsala akademi m. m. Erik Gustaf Geijers efterlemnade enka, som befunne sig i knappa omständigheter, måtte, med afseende å mannens utmärkta förtjenster öm fäderneslandet, få sig tillagd för sin återstående lifstid en årlig pension, som blifvit föreslagen af professor Fries till minst 1,200 rdr, men af öfrige motionärer till 2,000 rMr.
Utskottens beräkning, att, de utgifvande Discont-Obligationer i utbyte emot 5 ProCents Sedlar, qvarblifva 1 Rörelsen, lärer icke blifva pålitelig, hellst, utom det att de efterhand, och alla innom nästa Riksdag skola genom inlösen för - 474 Den /5 April. svinna, det ofelbart skall inträffa att dessa Obligationer icke kunna gå i allmänna Penninge-röreisen utan rabatt; och följden deraf bl ifver , att de af Capitalister med afdrag inlösas och skrinläggas; och ej allenast dessa Summor, utan äfven hvad i samma Handels Speculationer kan vidare anses beböfligt att användas, kommer att Pennfnge rörelsen genast frångå j och då till förekommande af Rörelse Capitalets möjeliga inskränkning, bestämda Stadganden i detta afseende äfven torde vara att förvänta, får jag i samma ändamål och till förekommande af möjelig inskränkning i RiksgddsSeilarnes belopp, i afseende hvarpå det är i Betänkandet väl sagt, att de icke kunna ökas, men ej medgifvit att de icke kunna minskas, föreslå en förändrad Redaction af §. pag. 13 om Riksgälds-Contoiret, att nemligen det tydligen bestämmes lika som vid 1 g 15 års Riksdag , att Riksgälds-Sedlarnes belopp till nästa Riksdag förblifver på sätt då stadgades, oförändradt, hellst af föreskriften pag. 13, allena befragtad, den slutföljd otvungit skulle kunna ledas, att, af Riksgälds-Contoiret möjeligen tillflytande inkomster , genom försäljning af Kronans Skogar och Parker m. m. Riksgälds Sedlar skulle kunna komma att amorteras och Sedelmassan derigenom förminskas. Sedan jag nu framställt min öfvertygelse, att af föreskrifterne i Utskottens Betänkande icke kan bestämdt inhämtas > att Rörelse-Capitalet, sådant som Pag. 24 och 25 föreslår, blilver ofurändradt utan synes deremot förmin-:
Jag blef alldeles blodröd. Det var då också en förfärlig pojke, som skulle blotta våra små hemligheter så där! »Tycker du att det är en lämplig konvalesentlektyr?» frågade Krycke. »Åh, det är mitt fel», inföll jag ifrigt, rädd att de skulle komma i lufven på hvarandra igen. »Jag kom alldeles händelsevis att titta i de där Äfventyren, men ska man lära något af en sådan där omoralisk person, så » »Så ska det vara något omoraliskt!» inföll Villy. »Alldeles», sa jag, besluten att hålla god min i elakt spel. »Eljest kan man ju läsa hvad som hälst af hvem som hälst.» »Tant Lovas logik är o-om-kull-runke-lig», skrattade Villy, »också bar jag bums dit allt det värsta – och bästa han har skrifvit.» »Nåå?» sa Krycke vänd till mig. »Hå-jo-jo-bevars», sa jag. »Men min tro är, att hade den karlen inte varit så plump af sig som han är, så hade han häller alldrig blifvit så omtalad. Rästen är då bara smörja.» »Bravo! tant Lova!» skrattade Ester. »För att nu inte tala om att han saknar reson», tillade jag, modig af berömmet. »Reson!» flammade Villy upp. »Jag ska säga tant Lova, att Strindberg, fan ta mej, hvarken behöfver ta eller ha reson. Han är ett snille!» »Nå, behöfver inte snillen ha reson de då?» frågade Krycke med sin lugna röst. »Snille! Basch!» sa jag. »Hade karlen haft snille, så skulle han väl veta från den ena sidan hvad han säger till den andra, och framför allt så skulle han väl inte kalla sin egen mor för hona, för hvad blir han då själf?» »Ta mej böfveln alldeles rätt, gumman», sa Gustaf. De andra skrattade, och så började de att tala om musik. Villy tyckte mest om en musikherre, som heter Gunå; Krycke om en, som heter Wagner. »Det borde vara tvärtom», sa Ester.
Månne våra diplomater böra frysa, skola de icke få läsa tidningar, icke få skrifmaterialer icke skicka telegrafdepecher, icke använda kurirer, eller skola väl embetsman aflönas så att de svälta, månne den ringa summa, som utgår till ekiperingspenningar ytterligare skall inskränkas, ehuru det redan visats, att den under sednare år varit helt och hållet otillräcklig, nr detta allt ogörligt återstår endast 12,000 Rdr. Jag måste i sanning lyckönska det land, hvars regering i och för bestridandet af hemliga utgifter icke behöfver mer än denna lumpna summa. I England haiman för samma ändamål anslagit 50,000 P. St. En gifven följd om vi nu nedsätta anslaget, är äfven att Norska Stortinget kommer att på sitt håll afpruta något och detta med rätta. Ingen lärer nemligen på fullt allvar förneka billigheten af de fördelningsgrunder K. M. upställt de båda folken emellan. Den mindre Staten bör väl icke betala lika med den större äfvensom den mindre ej eller bör fordra större inflytande än det som svarar mot dess andel i utgifter; att K. M. kommer att iakttaga detta vid de Diplomatiska platsernas besättande derom är jag förvissad. Antaga Ständerne StatsUtsk:s förslag i denna punkt lärer väl den upkommande bristen få ersättas genom indragning af en eller flere Minister-platser, troligen i första rummet den nya i Constantinopel. Den är likväl för Sverige — en af de vigtigaste. — Vi glädja oss alla just i dag åt en hedrande underhandling den vår diplomati lyckats afsluta, må detta blifva ett ytterligare skäl till afslag å StatsUtsk:s Betänk, i denna del. Det förefaller som ett sorgligt upkok från en förfluten tid, då man här ansåg den högsta vishet ligga deri att liksom snäckan krypa in i sitt skal, att noga akta sig att inblandas i någonting. Vi borde omsorgsfullt dölja oss, på det Europa godhetsfullt skulle glömma bort oss. Sverige har vaknat från denna usla slummer, har återtagit det rum henne tillkommer i det Stora Statsförbundet. Hon skall icke eller neka sin Eegering medel att Den 26 Mars.
Härvid vill Kongl. Majit i minnet återkalla, hurusom redan uti den angående Statens jernvägsbyggnader vid förlidna riksdag aflåtna nådiga Proposition yttrades, det Kongl. Majit ansåge ett skyndsamt utförande af den vestra och den södra stambanan vara ur alla synpunkter företrädesvis angeläget, hvadan ock Kongl. Majit, ehuru lifligt erkännande behofvet och den stora vigten af vissa andra jernvägsförbindelsers snara tillvägabringande, fann sig då icke kunna förorda, det några medel anvisades för andra arbeten, än dem, som erfordrades till fullbordande af vestra stambanan från Stockholm till Göteborg, med en sammanbindningsbana från Hallsberg till Örebro, samt till fortsättande af den södra. Denna mening delades äfven af Rikets Ständer, som, med instämmande i de af Kongl, Majit yttrade åsigter om vestra stambanans framstående vigt, beviljade de för dess fullbordande erforderliga medel, genom hvilken anvisning Kongl. Majit blifvit satt i tillfälle att kunna så kraftigt fullfölja arbetena å ifrågavarande stambana, att det med densammas anläggande afsedda vigtiga syftemål, sammanbindandet af Nordsjön och Östersjön samt rikets vid dessa haf belägna bufvudorter, numera, på sätt Rikets Ständer bevittnat, blifvit fullständigt vunnet, och banan till hela sin längd kunnat för allmänna rörelsen öppnas. ReträfFande åter södra stambanan, hvilken vid 1836—1838 års riksdag varit föreslagen alt utgå i norr från vestra stambanan vid Falköping och sträcka sig, med bibana till Jönköping, öfver Göta ström efter Lagaådalen, och vidare till Lund och Malmö, fann Kongl. Majit, sedan den, på Rikets Ständers begäran, under den 20 Bih. till R. St. Prop. M 47. Mars 1858 i nåder förordnade Kommitté, för anställande af undersökningar i afseende på stambanornas lämpligaste sträckning, i underdånighet anmält, hurusom det befunnits verkställbar!; att draga södra stambanan direkte till Wetterns strand vid Jönköping, vigtiga skäl förekomma för banans fortsättning derifrån genom en folkrikare och fruktbarare trakt i mera östligt läge, än förut var afsedt.
Vid sådant förhållande, då jag af Etnbetspligt, efter Högsta Magtens föreskrift, ingifvit Lagförslaget lill Kongl. Majit, för att pröfvas och granskas, innan det till Riksens Ständer varder öfverlemnadt, har jag ej kunnat inse någon behörighet för mig, att tillägna JnstitiazOmbudsmans-Em8 H. 3 34 Dei 29 December f. m. betfct det serskilta initiativet med Lagförslagets framläggande äfven för Riksens Ständer, antingen delvis, eller i sin helhet, så länge det samma på Kongl. Maj:ts pröfning och granskning beror. Herr von Qvanten , Carl, liade inlemnat följande, som upplästes: Då nya Allmänna Lagen blifvit till Riksens Ständers pröfning öfverlemnad, får jag anhålla, att mina åsigter, rörande Byggnings-Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne, må få åtfölja Remissen till LagUtskgttet. Byggninga-Balken. 5:te Capitlet. Är ej tydligt nog, huru förhållas skall då Ohägnad sker, samt på hvad villkor en försummelig får sökas. 10 §. säger väl, alt hägnad skall i Maj vara färdig; men skall stängselhållare ansvara stängsel endast den 10 Maj, och sedan vara fri, om under året stängseln blifver ogild? Och huru skall hvar och en bevisa, att Stängseln var Laggild den 10 Maj? På hvad sätt i Städer skall hägnas, saknas alldeles. 6:te Capitlet. Om Vägar. i:sta §. Den ersättning, som der omtalas, bör försvinna, emedan den gifver anledning till mångfalldiga Rättegångar. Den 29 December f. ro. 35 8:de §. Är alldeles oläifcpelig. G alnar bred väg är Ridväg, ej Körväg. Hvarföre ej i lagen utstaka bredden nä Landsväg? Då Landet bar så väl bredu sorn längd, och Landsvägen endast går tvert igenom, tarfvar alltid ett land sidovägar af minst 8 alnars bredd, utom Dikena. På 6 alnars Väg kunna knappast 2:11c Kärror mötas, utan att den ena måste i Diket.