Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det yngre lagfarna köpet medförde således på en gång både bättre och sämre rätt än det äldre icke lagfarna. För öfrigt har Motionairen ej heller väckt fråga om ändring af stadgandet i Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, hvarigenom enahanda lid, som i i3 § af Intecknings-förordningen sägs, blifvit utsatt för köps anmälande till lagfart vid den dubbla påföljden, dels att inteckning, som tages för säljarens gäld, blifver fastståndande, dels ock af böter svarande emot värdet af det stämplade papper, hvarmed köpebrefvet förses bör; och detta stadgande synes icke kunna lämpligen bibehållas i bredd med den föreslagna ändringen af i3 § Intecknings-förordningen. Lag-Utskottets Bet. 3 Af desse skäl, och ehuru Utskottet gerna skulle velat biträda motionen, om den varit så utsträckt, som fordrats för en nödig öfverensstämmelse i lagstiftningen, ser Utskottet sig likväl nu hindradt att å densamma tillstyrka bifall. 2:0 16 §. Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Calmar Län har fästat uppmärksamheten derå, huruledes ordalydelsen af denna § kunde föranleda till det missförstånd, att inteckningar, beviljade vid Härads-Rätt, skulle medföra oiika förmonsrält, allt efter som ansökning derom blifvit gjord tidigare eller senare vid ett och samma ordinarie Ting. Omförmälde § stadgar nemligen, ”alt inteckning, som fastställd varder, gäller för borgenär med förmonsrätt, som i 17 Cap. Handels-Balken skiljs, ifrån den dag han inteckningen vid laga Domstol sökt.” Går man, i följd af den lemnade hänvisningen, till åberopade 17 Cap. Handels-Balken, så finner man dess oförändrade 11 § vara af följande innehåll: ”hafva flere inteckning fått å ett och samma Häradsting; ege lika rätt, ändå att then ene förr och then andre senare sin rätt bevakat;” af hvilket sist anförde lagbud således inhemtades, att något företräde i afseende på förmonsrätten, åtminstone icke komme i fråga, när de serskilda inteckningarne beviljas och fastställas vid samma^Ting, då ansökningen derom göres.
Ack hans hjerta upphörde att slå vid tanken, att de snart skulle glömma honom, eller om de mindes honom stundom, då anse honom för död, under det han i oändlig kärlek aldrig skulle upphöra att tänka på dessa, ur hans egen själ slitna varelser. Nej, han kunde icke lemna dem så för alltid; men taga dem med sig ville och fick han ej heller. Hans affärer, i början så blomstrande, hade nu på sednare år blifvit mycket invecklade och hotade honom snart med en fullkomlig ruin. Olyckor, motgångar och sorger hade tillsammans bidragit att göra hans undergång oundviklig. Likväl skulle han ännu kunnat rädda en betydlig del af sin egendom och gjorde det äfven; men denna del bestämdes åt Elisabeth, ty hon skulle aldrig lära känna fattigdomen; ensam ville han bära dess börda och afstå allt åt barnen och henne, genom hvilken han sjelf kommit i välstånd. Intet offer var så stort, att han ej velat göra det för henne, men att också försaka sina barns kärlek, dertill egde han dock ej styrka. Sedan han således betryggat Elisabeths framtid, behöll han för sig en liten summa. Med denna ville han uppsöka ett fremmande land och hoppades med Guds bistånd genom omtanka och drift snart föröka detta lilla kapital och derefter återvända och afhemta sina barn och föra dem till det nya hemmet bortom hafven. Sådan var hans plan, och endast hoppet, att se den engång förverkligad, uppehöll hans mod under de tysta förberedelserna till den stundande afresan, om hvilken Elisabeth hade ingen aning. En afton, då allt redan för detta ändamål var iordningstäldt, satt Leonhard tankfull i ett fönster af det hus, som han snart skulle lemna och kanske för alltid. Sorgen hade trängt all bitterhet ur hans hjerta och blott med djupt vemod tänkte han på de långa år, under hvilka han kanske i ensamhet skulle framsläpa sitt ödsliga lif. Följande dagen ville han afresa, fartyget var redan segelfärdigt, och vinden gynnande; ännu samma afton skulle han om bord. Det återstod endast några timmar af hans vistelse i hemmet. Snart skulle han vara ute bland fradgande böljor, långt från de sina, som han kanske aldrig skulle återse. Denna tanke var sorglig.
Under det att man i Sverige raknar 1,067 kvinnor pH 1,000 män, räknar man i Frankrike endast 1,008. Äktenskapsfrekvensen är äfven större i Frankrike äii hos oss, hvadan de ogifta kvinnornas antal är betyclligt mindre. När en fransk moder uppfostrar sin ' dotter för det äkta ståndet, spar hon ej haller sedan någon möda för att verkligen lyckliggöra henne med en äkta hälft. Huru motbjudande detta franska äktenskapsmäkleri än må vara för det nordiska lynnet, sa kan man ej neka till att det innebär en viss logik. Att uppfostra den unga flickan från början till slut till maka, inpränta hos henne olyckan och skammen att blifva ogift, samt sedan låta det helt och hållet bero på en tillfallighet, om hon kan uppnå sin enda bestämmelse, det är en inkon sekvens, till hvilken en fransyska ej kan göra sig skyldig. Men om sålunda ökandet af den ogifta kvinnans arbetsområden ej i Frankrike är sa brännande som hos oss, så börjar dock frkgan om kvinnans arbete att äfven der stå på dagordningen, ehuru under olika form. Den gifta kvinnan har nämligen i Frankrike haft långt mera vana an hos oss att genom arbete utom hemmen bidraga till försörjning af familjen. Hemmens enklare anordning, det ringa antalet barn och det hos fransmännen så starka förvärfsbegäret hafva gjort ej blott inom den fattiga befolkningen utan inom hela den lägre medelklassen, kvinnans arbete utom hemmen ytterst vanligt, och den inom alla land stigande konkurrensen och ökande af lefnadsomkostnaderna hafva gjort att dessa utom hemmen arbetande gifta kvinnors antal årligen tillväxer. Men att detta förhållande har sin&amp; vedersakare ar naturligt. Den gifta kvinnans arbete liksom den ogiftas har till följd ett ökande af konkurrensen och sänkande af lönerna. Det anses dessutom af mångaj försvaga slägtet och förstöra familj elifvet. Sålunda finna vi att kvinnofrågans praktiska sida gestaltar sig olika i Frankrike mot i Sverige. FrBgan gäller ej främst de ogifta kvinnorna utan de gifta. Att literaturen i Frankrike liksom i Norden sysslat med kvinnofrågan är ju allbekant, men huru olika! E n jämförelse mellan Ibsen och Alexander Dumas d. y. och deras olika sätt att behandla kvinnofrågan skulle kunna vara en intressant studie.
Vår befallningshafvande eller magistrat underrättelse derom, jemte det sådan anmälan bilagde exemplar af skriften, till öfverpost-dii ektören, sorn alltid låte i Postoch Inrikes-Tidningarne, minst Irenne gånger, kungöra titeln å den periodiska skrift eller brochure, för hvilken utgifvare sökt och vunnit portofrihet. Serskilda åligganden i afseende pä författningens handhafvande. r:o Då Väre eller andre embetsmyndighetei s beslut i afseende på enskilde ansökningar, förordnanden om tjensters bestridande, privilegiers meddelande och hvad annat, sorn efter denna, författning fordrar det derom utfärdade dokumentets kartering, expedieras genom bref, protokolls-utdrag eller påskrift å handlingarne, skall alltid dertill nyttjas så stor karta-sigillatn, Sorn. efter hvad stadgadt är, härå belöper, och må. ej någon, vid ansvar, genom expeditions-sätlet minska kronans inkomst af stämplade pappersafgiften. a:o Ej må någon insättas i tjenst eller tillgodonjuta de, genom Väre och Vare embetsmäns bref, fullmakter, transporter och konslilutorialer eller general-ordres, honom tillagdt löne-förmåner och rättigheter, innan han fullmakten eller förordnandet på; behörigen stamphult papper uppvist. 3:o Domare eller andre, hvilka, l och för deras tjenst e-befa thun g, emot - BeviHnings-Ulskottels Betänkande, JY:o tt. 33 taga skrifter oell handlingar, höra, vid det i 14 § stadgade ansvar, tillse, alt ingifne handlingar äro riktigt karterade och stämplar ne annulerade, på sätt 3 fy 6 inom. föreskrifver. 4:o
Ingen ting får stadga sig och bära frukt, och om frukten mågon gång, i trotfs af allt detta skulle hinna visa sig, så - som nu ijr händelsen med en stor del af vår inhemska industri, så framträda genast, liksom af ett oblidt öde framkallade förslag, hvilkas syftning om också ej med afsigt derhän rigta(le, år att med roten upprycka det fruktbärande unga trädet, för att i dess ställe plantera en telning af ett hos oss ännu oförsökt slag, men hvars frukter man af andra länders erfarenhet känner såsom skadliga. Kan sådant kallas klokhet? Om Stånderne fortfarande visa ombytligbet, hvad skall följden slutligen blifva? Jo; att ingen menniska vågar inlåta sig i något företag, sorn fordrar längre tid till mognad, ån tills Ständernes nästa sammankomst inträffar, och sorn desse icke på bestämda tider sammankomma, så blir ingen annan beräkning möjlig än den, att schakra för dagen med utländskt kram, och år detta höjden af sällhet, så mäste jag bekänna att begreppen i Statshuvshållningslåran fått en vidunderlig natur. jpen II Augusti /♦ m« Jag vågar hysa den öfvertygelse, att Sfånderne icke böra bifalla den af Bevillnings-Utskottet framställda Statsekonomiska grundsatsen, jnen icke heller genom formligt beslut förkasta densamma, hvilket sednare likväl jag och mångå med mig, skulle anse vara det råttaste, om frågan i riktig våg förekommit. Må man låta ira gillande grundprincip för allmänna hushållningen tills vidare förblifva oantastad och låta fidén tillvägabringa en beftåmdaré öfvertygelse om dess förkastlighet ejler nytta, ty orätt i hög grad, måsfe det vara att nu, då så många årc? förvillade, om rätta orsakerne till den förlägenhet i hvilken vi för ögonblicket befinna oss, rigta denna tillfälliga sinnesstämning till omstörtning af ett gammalt systern, som ännu både inom oell utomlands har många försvarare och deribland, nästan utan undantag, (^hvilket år högst anmärkningsvårdt) alla de män i hvarje Jand, hvilka stå i spetsen för ekonomiska styrelsegrenar.
Då med iagttagande af alla i Lagen hittills föreskrifna formaliteter, det icke destomindre kan hända och äfven händt, att inteckningsegare gått miste om all säkerhet medelst framdragande af ett förhemligadt, aldrig på något sätt lagligen bevakadt Document, som till intetgör Gäldenärens egan» de rätt, om hvilken han alltför lätt kunnat vara äfven sjelf öfvertygad, såsom då han verkligen innehar Lagfart, Köpebref och Fasta, hvilka handlingar kunna grunda sig på hans fångesmans lika beskaffade åtkomst, hvilken endast inträffat före i8o5 års Lag, som först påböd uppvisande af Säljarens åtkomsthancliingar vid hvarje köps uppbjudande, och alla dessa åtkomster kunna tillintetgöras genom ett FideiCommissBref, som kan vara århundraden gammalt, så har Ruthberg ansett, en större Skarpsinnighet fordras än sorn fallit på dess lott, för att kunna undanrödja de härigenom uppkommande svårigheter och öfvertyga sig, att af behofvet icke påkallas någon ändring i Lagar, hvilka lemna rum åt så oberäkneliga vådor för allmän säkerhet. I alla fall skall den stora ömhet, hvarmed FideiCommis - IagUtskattets Betänkande», jerne blifvit skyddade, ej kunnat innebära skäl till ogillande al' R lethbergs förslag äfven i den del sora angår gravatianer, om hvilkas införande bland Inteckningar intet stadgande finnes; men sora likafullt kunna hiifva gällande till intecknings-egares förfång, såsom Undantagseller FördelsContracter, hvilka man sa ofta ser påhördas nya faslighets-egare till utgörande från den köpte Egendomen, utan att hafva genom något Gravations-bevis kommit till deras kunskap, och utan annan utväg till Skadeslöshet, än den som kunnat i hemulsväg erhållas; och hav Ruthberg på sådana grunder förnyat hvad uti Motion blifvit yrkadt.
Tjenstemäns aflöning Bevakning och signalering Betjening för passagerare och godstratiken m. m. Skrifmaterialier och tryckningskostnader m. m. Ved och belysning inom stationerna Diverse utgifter Förråds-afdelningen. Tjenstemäns aflöning Förrådets underhåll Tillverkningar Balans till år 1859: Debet. Leverering: Från Öfver-stvrelsen 1,893;0$6;, 86- Balans till år 1859: Skulder Credit. Utgifter^ Förrådets underhåll 63,74 Kulvertar och afloppstrummor 37,161: 92. Vägars framdragande i banans plan 11,350: 27. Transport af sliper och räler 29,118: 74. Stängsel och grindar 5,756: 69. Helg-, regnoch rastdagar 32,467: 82. Vinst och förlust 43,984: 4. Balans till år 1859: Provisionel la byggnader 113,228: 21. Materialier och inventarier 516,734: 67. Värdet å för Statens jernvägsbyggnader inköpta egendomen Liljeholmen 100,000: — Summa d) Södra Stambanan från Malmö. Debet. ■ Balans från år 1857: Tillgångar Leverering: Ffån‘Kongl. Stats-kontoret » Ofver-styrelsen Vppdebitering: Fasta inventarier Balans till år 1859: Balans från år 1857: Utgifter: Kulvertar och afloppstrummor 15,977: 36. Viadukter och broar 96,117: 60. Väganläggningar i banan 19,845: 62. Transport och inläggning af räler och sliper 144,362: 18. Rörliga materielens uppsättning , 2,487: 28. Helg-, regnoch rastdagar 338: 21. Vinst och förlust 30,000: 96. Balans till år 1859: Anmärkning:
Vid vissa verk, såsom Rockhammar, Wedevåg och Frövi, har år 1841 blifvit införd methoden att till uträckning af mauufakturjern använda bränntorf. Vid förstnämnda verk, som äger god och lätt åtkomlig tillgång på sådan torf, användes uti ändamålsenligt konstruerade flammugnar till ett skeppund knipp-eller bultjerns uträckning pdels kubikfamn torf, som vid bruket kostar 16 sk. Banko, samt en tunna kol, då åtgången förut beräknats till sex tunnor kol. Denna method skall således leda, icke allenast till kolbesparing, utan äfven till nedsättning i tillverkningskostnaden. Såsom jernförädlingsverk må nämnas gjuterier och mechaniska verkstäder för machintillverkning dels vid Krokforss i Nya Kopparberget, Carlsdahl i Carlskoga och Brefven i Askers socken, hvilkas tillverkningar dock under de sednare åren varit i aftagande. Försäljningsvärdet af machinerier och annat gjutgods, som tillverkats vid Krokforss, bar i medeltal utgjort 32,371 R:dr årligen. Vid de andra begge verkstäderna bar årligen tillverkningsbeloppet sammanlagdt per medium uppgått till 1,069 SkU. Det så kallade nubbsmidet inom Lerbäcks bergslag fortfar att sysselsätta allmogen, så väl jordägare som torpare och inhyseshjon. Tillverkningen, som hufvudsakligen afsättes på Stockholm och äfven andra inrikes orter, antages hafva uppgått till 33,333 R:dr 16 sk. Banko. Vid sandstensoch talj stensbrotten inom Kumla socken uppgick tillverkningsvärdet till ungefärligen 3,000 R:dr Banko; och har ett nytt sandstensbrott börjat bearbetas inom Öster Nerike. I medeltal är tillvei kadt: Svafvel vid Dylta 131 SkU. Victriol derstädes 353 — Alun vid Latorp 2,140 Tunnor. Rödfärg vid Dylta 2,988 — „ Risbacka 312 — „ Gammelbo 161 — „
Det har af vederborande upprepade glnger framhiillits, att tillgiingen pb sokande till platser vid telefon ib mycket stor, och att det ej ar forenligt med ratta skotseln af en affiir att bjuda hogre betdning, an den for hvilken den erforderliga arbetslrrdten kan erhWas. For en del industrigrenar, inom hvilka harskar en vidstriickt och h&amp;d konkurrens kan mojligen ett dylikt Bskbdningssiitt forklaras, men Almiinna telefonbolaget lar dock ej sdsoln motivering for de liga lonerna knnna forebiira att ekonomiska forh5.llanden tviqga dartill. &amp; staten arbetsgifvare bor frBgan om konkurrens annu mindre kunna iberopas. For staten borde viil dessutom mera iin f6iB enskild arbetsgifvare galla, ntt arbetaren, det mb vara man eller kvinna, iir sin lon vard. Staten bestir .af inan och kvinnor. Evinnan betalar skatt till staten efter samma grund soin mnnaen, och staten bor hafva skyldjghet och iifven intresse af att, nar den anvander kvinnans arbete, detta ~ n d utforas under sBdana forhBllanden att hon blir satt i tillfiille att dartill ggna sina basta krafter. Och detta kan, synes det oss, ej ske, och siilunda ett rattvist bedomande af kvinnans arbetsfijpm %ga ej aga rum, nar lonen sattes s i lig, ntt den ej ar tillracklig for hennes existens under sBdana forhBllanden, som arbetet krBfver, Vid Rikstelefon, dar man en langre tid synes varit betankt p % en fiirbattring a£ lonevillkoren, fattade styrelsen den 1 2 mars innevarande Ar beslut angBende loneforhijjning, och detta styrelsens beslnt utgjorde dB svar pB rikstelefonisternas den 8 mars inlamnade petition i frfigan. Loneforhojningen tradde i kraft den 1 april.
Sedan han en stund betraktat den långa skarpslipade dolken, ty inne i detta rum vågade slottsfogden taga fram blindlyktan, sade han: "Min son, det är bäst att du tager dem tillbaka. Du är van vid att handtera dem och kan derför bättre försvara oss." Slottsfogden var icke heller af naturen särdeles modig. Men nu tyckte han dock att det gick för långt. Munkens drägt afhöll honom dock ifrån att utfara i så hårda ordalag han önskade. Dock kunde han ej afhålla sig ifrån att hånfullt utbrista: "Nåväl, vördige fader, jag ska' gerna taga vapnen tillbaka, men er sjelf får ni i alla händelser försvara. Skulle det komma till strid så har jag nog med att reda mig sjelf." Då han efter detta tal utsträckte handen för att återtaga vapnen, ångrade sig pater Clemens och sade: "Jag inser nu att det är klokast att jag behåller dem sjelf. Men för att säga dig sanningen, min son, så kan jag ej påminna mig när jag sist handterade dylika. Jag tror att jag glömt bort hur de ska' användas." Oaktadt den mindre behagliga ställning, i hvilken de båda flyktingarne befunno sig kunde dock ej slottsfogden underlåta att en smula draga på munnen åt munkens okunnighet. "Nåväl, fromme fader", sade han derefter. "Se efter hur jag gör, så kanske att ni sedan kommer ihåg det." Då han med dessa ord spände hanen på pistolen hoppade pater Clemens några steg åt sidan. "Akta dig", utbrast han med högre stämma än som rådligt var, "den kan brinna..." Med en snabb rörelse lade slottsfogden sin lediga hand öfver augustinermunkens läppar. "Olycklige", hväste han fram. "Med edert vanvettiga och dumma rop har ni ledt ryttarne på våra spår. Jag hör deras steg der ute. Fort in i gången!" Med dessa ord tryckte han på knappen. De flata stenarne vände sig hastigt. "In nu", fortfor han och tog pater Clemens häftigt i armen. "Endast några minuter till och vi äro förlorade!" Han hade sagt sannt.
St. bifalla Statsl)tsk:s hemställan, sådan hon är, skall Konungen likväl icke betaga nuvande Advokatfiskal sin räll. Sker det ändock, skall, derest rät - Den 14 Juni. 141 tegång om saken mot Kronan anställes, han otvifvelaktig! undfå sin ersättning. Jag föreställer mig emedlertid, att Regeringen icke skall vidtaga en sådan åtgärd, hvarigenom hon blottställer sig, för att få orätt. Man har väl sagt, och det med rätta, att Kronan kan efterskänka sina egna medel. Men Advokatfiskalens kan hon icke bortgifva. Af 100 R:dr, som inflyta, kan hon. följaktligen frånhända sig 88, som äro hennes egendom, men de återstående 12 R:dr, som tillhöra Advokatfiskalen, kan hon icke betaga honom. Fördenskulld måste Kronan, om hon åt den betalningsskyldige efterskänker alla de 100 R:dr, godtgöra Advokatfiskalen för sina 12. Nu återstår den sisla frågan: hvad vore klokt alt påbjuda för framtiden ? Om man betager Advokatfiskalen ifrågavar:de upmunlran eller, rättare sagt, om man genom det här föreslagna stadgandet gör det osäkert för honom att kunna ei hålla de 12 proc., han förut fått, sä skall lian vid hvarje mål, som till hans handläggning öfverlemnas, möjligen tänka: om jag gör mig aldrig så mycket besvär, för att i denna sak skaffa Kronan åter hvad man henne undansnillat, sä får jag derför icke mer än min ordinarie lön, ty det kan falla Konung och Ständer in att efterskänka de medel, som, genom min åtgärd indrifvas, Om han derföre heldre undviker alt stöta sig med försnillarne, så blifver följden: 1:0 att åtskillilliga upbördsmän sedan dc gjorts säkra mot farliga åtal, icke lära underlåta alt strafflöst rikta sig på Kronans bekostnad. 2:o alt Kronan förlorar; eller ock 3:o alt hon måste åt Advokatfiskalen anslå högre ordinarie lön emedan den nuvar:de är, om sportlerna borttagas, alltför ringa till Vedergällning åt en så duglig tjensteman, som denna sysslas behöriga skötande kräfver.
Äfvenledes, och till undvikande af den nu för »Nät af alla namn och slag» till 33|-:dels procent stadgade värde-förtullning, förnyas härmed Bevillnings-Ulskottets vid sistlidne riksdag gjorda förslag, att Nät må förtullas lika med det garn, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 50 procent. Oljor, feta. Under rubriken »Oljor, feta» är »Hampoch Palm-olja» upptagen till 6 rst. samt »andra till apotheksvaror ej hänförlige eller eljest ej specificerade slag» till 1 sk. 4 rst. införsels-tull pr skålp. Uti dessa tullafgifter har Herr Schwan föreslagit nedsättning till hälften. En sådan allmän och betydlig nedsättning har Utskottet väl funnit sig icke kunna tillstyrka; men då Bomoch Spermaceti-oljorne utgöra för flere inhemska mekaniska inrättningar oumbärliga och högst betydliga förnödenhels-artiklar, hvilka icke inom landet produceras, samt af dessa anledningar icke skäligen böra åsättas högre införselstull, än som nu är för hampoch palm-olja bestämd, samt de i öfrigt under rubriken »andra slag» hänförlige oljor, ehuru til! en del föremål för inhemsk tillverkning, icke till erforderlig myckenhet inom landet åstadkommas för de flera industriela behof, hvartill de äro nödvändiga, föreslår Utskottet, att Bom-, Hamp-, Palmoch Spenn aceli-oljor sammanföras under en rubrik med 6 rst. införsels-tull, och att införsels-tullen å andra till apotheksvaror ej hänförlige eller eljest ej specificerade slag Jeta oljor må nedsättas från 1 sk. 4 rst. tili 1 sk', nr skålp. Ost. Införsels-tullen å Ost, alla slag, hvilken i 1848 års tulltaxa var bestämd till 1 R;dr lisp., och vid sistlidne riksdag af 3 stånd bibehölls vid denna tullsats, men genom votering i Förstärkt Stats-Utskott höjdes till 1 R:dr 24 sk., blef af Kongl. Maj:t, vid utfärdandet af nu gällande tull-taxa, från sistnämnde belopp nedsatt till 1 R:dr 12 sk. pr lisp.
Sådan^Yar Verkets ställning, då Bolaget* Deri I Augusti e4 mi sorn fann att detta fällt, snart skulle blifva utbrutit, och icke ägde nog penninge-styrka, för att öppna nya tillgångar, genom fortsättning af Ryds schakt, vid 1818 års Riksdag erbjöd Staten inlösandet af Höganäs Stenkolsverk, Rikets Ständer, som med värma omfattade ämnet, och tillika ansågo schaktets nedsänkande på Ryd, såsom grunden för Stenkols-verkets framtida bestånd, anslogo för detta företags fullbordande 75,000 Riksdaler, hvartill kostnaden enligt förslag skulle uppgå, att utbetalas på vissa bestämda tider, och fästade dervid det vilkor, att schaktet inom utgången af 5 år, skulle vara afsänkt på nedre kol-flötsen, med förklarande tillika, att om detta vilkor icke inom den föresatte tiden vore uppfylldt, skulle det beviljade understödet, i fall det begagnades, till Staten återbetalas, Under sådane föreskrifter och förbindelser, företogs arbetet vid början af år 1820, och fortsattes sänkningen af Charlottas Schakt, till Mars månad samma är, då under indrifningen af en ort från Ryds Schakt, en vattenådra tillstötte, sora oaktadt forcerad pumpning med förenämnde machine, ej kunde undanhållas. Denna händelse icke ovanlig vid de Engelska Kolgrufvorne, men här hvarken förutsedd eller beräknad, erfordrade således ännu större penningebidrag, om den ifrågavarande sänkningen skulla kunna verkställas. Flyttning och begagnande af en eller tvänne andra ångmachiner, sorn reda» förut blifvit använde på en annan trakt af / Medium af åren Upptagne Stenkol af alla 3 sorterne. Försålde Stenkol, Vinst. Förlust. Inrikes. Utrikes. R:dr B:co. Riksens Ständers föreskrift att inom utsatt tid fullborda sänkningen, har af sådan anledning ej kunnat verkställas. Bolaget har derföre icke eller lyftat återstoden af anslagssumman, utan med någon inskräukning af arbets-styrkan, under de irenne sista åren endast fortsatt arbetet uti det öfra fältet.