Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Se GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~, Th. I, N:o 55, ss. 328-331, »Rumpelstilzchen» [öfvers. på Svenska uti REUTERDAHLS ~Julläsning för Barn~, Lund 1838, ss. 91-95, »Tretum-hög»]. (Jmf. anf. bok Th. III, ss. 97-99). B. En likartad berättelse meddelas såsom ~folk-sägen~, uti H. HARRYS’ ~Sagen, Märchen und Legenden Niedersachsens~, 1:ste Lief. Celle 1840, ss. 16-19, »Zwerge in den Schweckhäuserbergen.» Hos Hos (Jfr. NYERUP, ~Morskabslæsning i Danmark og Norge~, ss. 173-4). Hos Det var en gång en gumma, som hade en enda dotter. Flickan var både god och beskedlig, och dertill öfvermåttan vacker; men hon var så lat, att hon nödigt ville lägga sin hand vid arbete. Häröfver bar gumman stort bekymmer, och försökte både likt och olikt för att rätta sin dotters fel. Men ingenting halp. Då visste käringen sig ingen bättre råd, än att sätta flickan att spinna uppå stugu-taket, på det hela verlden måtte se och förnimma hennes lättja. Men det var ändå lika när; flickan förblef en odåga som tillförene. En dag skulle konunga-sonen fara på jagt, och red så förbi stugan, hvarest gumman bodde med sin dotter. När han nu fick se den vackra spinnerskan uppå stugu-taket, stadnade han och sporde, hvi hon satt och spann på ett sådant ställe. Gumman genmälte: »jo, hon sitter der, på det hela verlden må se huru snäll hon är. Hon är så snäll, att hon kan spinna guld utaf ler och långhalm.» Vid detta tal blef prinsen mycket förundrad, ty han förstod icke att gumman syftade på sin dotters lättja.
— I ”Vexeloch Sjörätts-Saker vare tiden hälften kertare’’; — Så liar, i följd af Kongl. Majtts, i Remiss den 27 sistlidne Fehruarii, gifne Nådiga befallning, Högste Domstolen uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, tillstyrkt bifall å hvad Justitise Cancellers-Ambetet sålunda i underd. hemställt, samt att, i enlighet dermed, Nådig Proposition till Riksens nu församlade Ständer må varda aflåten. Kongl. Maj.-t sorn, uppå S.tats-Rådets samteliga Ledamöters tillstyrkande, i Nåder hi föll de föreslagne förändringarne i 25 Cap. 9 §. och 30 Cap. g §. Rättegångs-Balkan, befallte, att Nådig Proposition i likhet dermed skulle till Riksens Ständer öfverlämnäs. Datum ut supra. Ex Protocollo H. Fredr. Sederholm. Transumt af Protocollet öfver ffustiticeÄr. "tider , hållet uti Kongl. Aiaj:ts Iiögsle Domstol, Thorsängen den 22 Maji 1817. Närvarande: Hans Excellens Justins Stats-Ministern m. rn. Herr Grefve Gyllenborg. Proposition om Lnrendr. 0. Tullförsnillning. 727 Justitiae-Råden Ziervogel. Blom. Torén. Friherre Kurck. Noraus. Sedan Högste Domstolen, Måndagen den 12 i denne månad, slutat läsningen af de till Dess Utlåtande remitterade Förslag till Författning mot Lurendräjeri och Tullförsnillning, och till Seglations-Ordning, företogs de samma nu till slutelig granskning; hvarvid Högste Domstolen, i afseende på dep. förra, stannade i följande underdåniga Utlåtande. 1 Art. 1 §. 1:0.
Om detta förslag varder antaget, så komme Banken visserligen att försaka den vinst, sorn tilläfventyrs kunde uppstå genom köp af vexlar till lägre kurs än 128 sk., och kursen skulle närma sig till 126 sk. innan vexel o 7 o innehafvare funne sin räkning att i Hamburg göra depositioner för Banken; men allt det obehag, som åtföljde direeta vexelköp för Bankens räkning och de förluster, som, oaktadt all varsamhet dervid, kunde inträffa, skulle deremot undvikas, och befattningen blefve så enkel, att den kunde af Banco-Styrelscn, utan någon serskild delegation, utföras. Ank. till Exp.-Utsk. d. 23 Jan. kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af erliullen ätter remiss af Utskottets memorial N:o 26 j angående förändrad reglering af Embetsoch Tjenstemanna-personalen inom Banken. Med anledning af en utaf Herr Doctor Ödmann inom Utskottet väckt motion, angående förändrad reglering af embetsoch tjenstemanna-personalen inom Banken m. m., har Utskottet, uti ett till Rikets Ständer under N:o 26 afgifvet Utlåtande, tillstyrkt att, för åstadkommande af mera enkelhet i förvaltningen och räkenskaperna inom Banken samt för vinnande af besparing i utgiften, föreslag till en förändrad organisation af Verket, samt reglering af dess tjenstemanna-personal må upprättas; hvarjemte Utskottet uppgifvit det efter dess öfvertygelse lämpligaste sättet för erhållande af ett sådant förslag.
Det finnes nemi. förhållanden och omständigheter, då ett strängt vidhållande af lagens absoluta bud vore att uppoffra lagens ändamål för dess form, och det är då, som det tillhör regenten att återställa det jemnvigtsförliällande, som på annat sätt icke kan återställas. Då är benådntsrätten ett skönt prerogativ; mendet förhåller sig med detta prerogativ likasom med furstekronan, den glänser ej endast, den tynger äfven. Striden emellan bjertats böjelser Den ao December f. m. och pligten att upprätthålla samhället är ofta svår och pressar suckar ur det Konungsliga bröstet. Det har vidare blifvit sagdt, att hundra års erfarenhet skall hafva visat, att ingen våda är förenad med det gamla lagbudets bibehållande. Till svar härå får jag blott erinra, att straffet på ett sekel icke varit tillämpadt. Hvad åter angår det klander, som här blifvit framstäldt mot Konungens beslut i vissa fall att låta anställa åtal, likasom det klander en annan värd ledamot yttrat mot vissa underordnade auctoriteter, som skola hafva misstagit sig i sina angifvelse!1 om brott af ifrågavar. beskaffenhet, är detta allt sådant, som icke hör hit och icke kan blifva föremål för Ståndets öfverläggning i följd af 90 § Reg.F. Gr. Horn har sagt, att det väl kunde vara behöfligt och nödvändigt att mildra vår strafflag, men trott, att en sådan åtgärd skulle fordra och förutsätta ett mera framskridet samhällsskick. Man har dock sett, att andra länder, der t. o. m. intet constitutionelt samhällsskick finnes, såsom Danmark, betydligen mildrat sina strafflagar, och jag skulle ej tro criminallagstiftningen vara så beroende af det constitutionella samhällsskicket, att ju ej den mildare andan i brottmålslagen kan och bör fortgå äfven hos oss. Samme ledamot har äfven talat om den ministeriel!» ansvarigheten, hvilken dock synes mig endast aflägset röra detta ämne. Det har blifvit sagdt, att det bårda straffet borde qvarstå såsom skydd för majestätet, så länge begreppen om den ministeriella ansvarigheten äro så litet utbildade.
DomareEmbeten, så högre som lägre, med samma rätt bör förordna denna Jury; och då i alla andra, äfven de vigtigaste saker, då frågan är om medborgares ära, lif, och egendom, Domrarnes antal i Öfver-Rätt är bestämdt till Sju, synes mig äfven detta antal vara tillräckligt till omförmälte Nämnds utgörande, hvilken borde bestå af en eller två Prester, tre Lagfarne samt två eller tre andre för lärdom och medborglig dygd kände män, och deras beslut stadgas genom fleste rösterne, hvarigenom icke allenast allmänna Lagens föreskrift bibehålies, utan ock undvikes den efter min tanka onödiga vidlöftighet samt det hinder och uppehåll, som nödvändigt skulle förorsakas genom ett större antal personers sammankallande på ett ställe, de der vid samma tid kunde vara spridde på olika orter och således icke utan kostnad och besvär infinna sig. Jag tycker mig äfven förese mycken svårighet möta, att kunna förmå ett större antal personer att på flere år åtaga sig en sådan befattning. Vid det föreslagne Eds-Formulairet kan jag ej undgå att anmärka, att oaktadt den stora förtjenst det äger 340 Riksdagen 1812. i anseende till tankar och uttryck, skulle likväl må hända betänklighet möta för dess antagande, endast derföre, att det afviker ifrån det vanliga i Lag föreskrifne, som vid Domstolarne måste följas. Hvar rättsinnig Domare erfar ej utan bekymmer den lättsinnighet, som råder hos många och kanske de fleste som kallas till Edgång. Jag fruktar, att den obetänksamme, underrättad om detta nya Eds-Formulaire, kunde deraf taga sig anledning till den föreställning, att det gamla vid Domstolarne nyttjade vore mindre bindande och förpligtande. För män, som kunde komma i fråga att kallas till den föreslagne Nämnden, lärer aldraminst någon vidsträcktare Edsförhindelse behöfva föreslås. Jag har förut yttrat min tanka, när och i hvilka fall den föreslagne Nämndens eller Juryns befattning skulle kunna anses nyttig, och jag får nu något närmare förklara min mening.
Gär den förstfödde Sonens linia pä M-rnsidan ut, tillfallo dä Regeringen Hans Kongl. HöghetS andre Sou k ordningen, med Successions - rätt för hans manliga efterkommande, i samma ordning, som för dew förstfödde stadgad är, nemligen allt efter som de i rätö nedstigande led Ättens hufwudman närmast äro. Utgör äfwen den andra Sonens linia pä Manstdan, gängc Successions - rätten lill den z:djc och sä widare lill de öfrige Hans Kongl. Höghets Söner i samma ordning och rätt nedstigande led, efter förstfödstorätt, som här ofwanföre för dm förstföddes ätt förestrifwit är. 2. Z. Dör Konung i Swerige utan att lemna manliga Bröst - arfwingar, men hans cftcrlcmnade Drottning sig i wälsignadt tillständ befinner, före Stats - Rädet Regeringen med Kongl. Magt och myndighet pä sätt och med wilkor 41 och yz §§ af Regerings - Formen förcskrifwa, till dess Riksens Ständer ä den tid Regerings - Formen utstakar, hunnit sammankomma, dä dem tillhör att om Regeringens förande sjclfwe förordna. Blifwcr Drottningens lifsfrukt af Mankön, fbrordne dä Riksens Ständer förmyndare för den nyfödde Konungen pä sätt i 94 F af Regerings - Formen stadgadt är. Blifwcr Drottningens lifsfrukt af Qwinnokön, träde den af Ätten, som cflcr förstfödstorätt den aflidne Konungen i arffbljden, pä sätt 1 Z utstakar, närmast är, säsom Konung, till Regeringen. z. §. De af Kongl. Husek af Qwinnokön och deras efterkommande, ändock dc af Mankön äro, hofwa ingen rätt till Swerige) Krona och Regering. 4- Den 18 Ocdober. 4521 4. H.
Uti sist nämnde nådiga skrifvelse yttras, med afseende på förbudens borttagande: beträffande artikeln jern, så bar Kongl. Maj:t, då inom idkarne af jernhandteringen den meningen i allmänhet vore rådande, att tillstånd till tackjerns utförande skulle för deras rörelse vara i högsta målto förderfligt och olycksbringande, och enär redan i andra alseenden en större frihet i jernhandteringen nyligen trädt i verksamhet, samt icke ännu kunnat visa sina följder för dess äldre idkare, funnit förbuden mot utförseln af tackjern och dermed likartade artiklar böra bibehållas, och i följd deraf, då bergsbandteringcn derigenom fortfarande blefve inskränkt i dispositionen af sina produkter och således behöfde skydd mot utländsk medtäflan, äfven ansett förbudet mot införsel af tackjern böra qvarstå. Ehuru denna .nådiga skrifvelse hvarken uti ena eller andra frågan blifvit förnyad, lärer det dock ej kunna föranleda till den tanken, att Kongl. Maj:t förändrat åsigter, rörande nödvändigheten af förbudens bibehållande för tackjerns inoch utförsel, på hvilken vigtiga frågas afgörande så mångå menniskors utkomst beror; och får jag vördsammast föreslå, att Rikets Ständer måtte härvid fästa samma välbetänkta afseende, som vid sistförliden riksdag. Genom tillåtelsen att utföra tackjern skulle tillverkningsbeloppet säkerligen blifva Bevillnings-Utskollets Betänkande, M S. 85 otillräckligt för närvarande stångjernssmide, sorn under sednare åren inom riket betydligt utvidgats, till följd af de under den 27 April 1846 utfärdade nådiga författningar rörande stångjernssmidet och kolbandeln. Då nu brist således uppstår å tackjern, och priset derå i samma mån stiger, så frågas, hvad skall följden häraf blifva?
Jag hade sannerligen icke väntat mig det sista yttrandet af Hr Presidenten af Billbergh, emedan jag trodde Hr Presidenten vara så hemma i dessa ärender, att han visste, det hvarje räntegifvare är berättigad till besvärs anförande och huru långsamt dessa besvär afgöras. Om nu flera sådana besvär uppkomma, hvilket är en följd af sakens natur, måste man medgifva, att de för räntepersedlarnas omsättning erforderliga åtgärder icke kunna så skyndsamt medhinnas, att kronoräntorna för år 1887 kunna utgå efter nya methoden; ty man betänker blott, huru många tusen räntegifvares rätt här kommer i fråga, hvaraf ett större eller mindre antal kan finna sig befogade till anförande af besvär, hvilkas pröfning visserligen skulle vålla den tidsutdrägt, att den här bestämda tiden af år 1837 måste öfverskridas. Jag förnyar derföre min anhållan, att redactionen ina blifva sådan, som jag föreslagit, och önskar, att man icke ville försöka att inbilla R. o. Ad., att någon möjlighet finnes, der ingen möjlighet är. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla mom. lit. d af 6:te punkten. Ropades starka ja, blandade med många nej. H. Ex. förklarade, det han funnit, att ja öfverrösta t nej. Frih. Cederström begärde votering. Hr af Billbergh: Jag vill icke inlåta mig i rågot svaromål på hvad Frih. Cederström sist yttrade, icke heller vill jag mäta min embetsmannaerfarenhet och kunskap n|ed en så upplyst man som Hr Frih.; men för att visa, att jag icke har samma ensidiga ihärdighet som Hr Frih. att förfakta meningar, erkänner jag, att hellre än att uppehålla tiden med en votering, afstår jag fran mitt yrkande. Gr. Gyldenstolpe: Det är visserligen ganska nobelt af Hr af Billbergh att afstå från sitt yrkande, för att icke upptaga tiden med en votering.
Rikets sanna fördelar och dess återförande i sine politiske beräkningar, inom de gränsor Naturen, genom de bägge Scandinaviske Rikens förening, för dem gemensamt utstakat, har ej heller'kunnat undgå att fästa en serskild uppmärksamhet på den möjligen sig företeende större nytta för Moderlandet, som Colonien St. Barthelemys på förmånliga vilkor verkställda afträdande kunde medföra. Det är så väl af denne orsak, sorn af flere andre politiske skäl , deni Kongl. Maj:t nu anser Sig icke kunna Rikets Ständers Stats-Utskott tillkännagifva, som Kongl. Majit, till fö je af Riksens Ständers beslut vid 1812 års Riksdag, hvarigenom den ultramarinska besittningen St. Barthelemy, blifvit undantagen fran Sveriges Stats-Författning, Administration och .Drätsel, nu anser Sig böra Siats-Utskottet med. ' Stats-Utskottets Betitnkanden. 1947 dela Dess afsigt, den Hans Majit förmodar fullkomligen med Riksens Ständer instämma, att, i händelse denna Colonie skulle på lika billiga vilkor, så för Moderlandet, sorn för Colonien, till en främmande Makt kunna afträdas, en afhandling i sådant afseende genast ingå, under vilkor att använda afkastningen af den derföre inflytande Summa, efter de ut-i Rikeis Ständers underdåniga Skrifvelse af den 15 Maji 181a fastställde grunder.
Metalliska kassans förminskning under samma tid utgör, i Riksmynt beräknad, R:dr 588,953: 67 öre. 41 § 27. Myntning af silfver för Bankens räkning har allt sedan Oksn/ver-uttober månad förlidne år icke egt rum, och förrådet af myntadt myntmngen. silfver, den föregående tiden genom forcerad myntning högt uppdrifvet, har sedermera obetydligt förminskats; utvisande den under § 3 här ofvan intagna redogörelse det belopp, hvartill nämnde förråd vid den af Revisor er ne den 20 sistlidne September anställda inventering uppgick. § 28. Öfver guldoch silfver-utmyntningen för Bankens räkning äro Kongl. Myntqvartalsoch årsräkningar från Kongl. Mynt-Verket i föreskrifven Verkets räkordning till Banken aflemnade och utan anmärkning granskade. ”ingar. § 29.- Under nästlidne Januari månad hafva Fullmägtige genom inventering a deputerade, på sätt 123 § i Banko-Reglementet bjuder, deltagit uti Kongl. Myntinventering af Kongl. Mynt-Verkets behållningar, hvarvid, i hvad lerket. Banken rörer, icke något förekommit att erinra. § 30. Behållningen af Koppar-mynt af äldre prägel utgjorde den Inoch ut30 Juni 1857 B:ko R:dr 4,7 66: 32 sk., motsvarande Runt R:dr 7,150: — vexlinff of Ifrån berörde dag till och med den 30 Juni detta år äro från allmänheten invexlade „ „ 2,250: — hvadan behållningen sistnämnde dag uppgick till R:dr Runt 9,400:
Vid pröfning af denna hemställan hade förekommit, dels att några af ofvannämnde Curhus-Inrättningar häftade för betydliga skulder utöfver ifrågavarande förskott, och dels att vid de öfrige Curhusen allenast funnes någon mindre betydlig behållning, samt att, under sådana förhållanden , indrifvandet af ofvanberörde ersättning skulle verkat menligt i afseende på det med CurhuslInrättningarne åsyftade angelägna ändamål; hvarföre Kongl.' Maj:t funnit betänkligt att tills vidare vissa betalningsterminer specielt fastställdes, utan deremot ansett, att det på hvarje JDirection finge ankomma att , efter tillgångarne, skulderne afbörda; och sedan hvad sorn ifrån 1825 års början influtit från vissa Curhus-jDirectioner blifvit Stats-Verket ersatt, ville Kongl, Majit till Rikets Ständer nu öfverlemna att, i förhållande till Curhus-inrättningurnes ställ, jiing och tillgångar, sorn hädanefter kunde blifva att påräkna, bestämma, antingen meranämnde skuld bör af Curhitsmedlen 16 Statso. Bevilln. Utsk, Betänkande N:o 87. gäldas, samt, i sådant fall, huru dermed skulle förhållas, eller om deremot afskrifning tua beviljas , utgörande återstående fordringen af /nerber år de förskotts-summa deri 19 sistl. November: Af Stockholms Läns Curhus 1272: ig, 10. Slutligen har Kongl. Majit i Nåder till Rikets Ständer öfverlemna!, örn icke Barmhertighets-inrättningar borde från erläggande af Bevillning för deras egendomar af både hus och jord, ej mindre i Städerne än på Landet, åtnjuta befrielse. Vid föredragning af denna Nådiga Proposition har blifvit an förd t: hos Högloft.
Horn, Claes Fredr.: Om fråga vore att besluta ett nytt banksysteme med hufvudsakligt afseende på en friare verksamhet hos bancostyrelsen, så skulle jag visserligen äfven finna flerfalldiga anledningar att lyssna till åtskilligt af hvad yttradt är och af hvad reservanterne sagt; meu då i närvar, stund fråga väl icke kan blifva att gåså djupt in i bancolagstiflning, som behofvet måhända skall i en snar framtid påkalla, och enär det mindre kan vara fråga om att reorganisera den nuvar. bancostyrelsen i full öfverensstämmelse med ett verkligt banksysteme; så kan jag ej annat än tillstyrka R. o. Ad. alt åtnöjas med den latitud a6 8 Den 6 April f. ni. til! verksamhet, som detta betänk, åt bancostyrelsen lemnar. Sorn ledamot af denna styrelse, erkänner jag mig icke competent alt i vidsträcktare scala handla med R. St:s myndighet än detta betänk, innehåller. Jag kan således icke, lika med reservanterne, yrka på någon återremiss af detta betänk. utan begär bifall derå, instämmande uti hvad Hr Rosenblad anfört. Jag påminner mig mycket väl, att då i början af riksdagen fråga väcktes att öka allmänna discontens fond med 460,000 r:dr, ansåg jag ett sådant steg betänkligt såsom temporärt, emedan jag ej trodde, att, sedan en sådan åtgärd var vidtagen, det sedermera skulle vara möjligt att sedan åter draga denna summa ur denna lånerörelse. Detta har också BancoUtsk. insett jemte fullmäktige, då de tillstyrkt att öka fonden med 5oo,ooo r:dr. Jag vidhåller äfven hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt och förenar mig med dem, som begärt godkännande af Ulskts betänkande. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: De flesta anmärknrr, som blifvit gjorda emot Ulsk:s betänk., hafva mest haft afseende på cnleulerna, och man har sagt alt dessa vore mindre tillförlitliga; men då fråga ej är att utreda något sterbhus, skulle jag tro det varn nog om caleulerna äro approximativt framställda.
Afskrifning: Utgifter år 1857, Pensioner 1,4 50: — Stipendier Afskrifning: Utgifter år 1858. Afskrifning: Innehållen bevillning 65: 70. Balans till år 1859. Fondens tillgångar och fordringar. • . 69,944: 65. Credit. alans från år 1855. Fondens Tillgångar och Fordringar 11,916: 84, Inkomster år 1856. Inkomster år 1857. Inkomster år 1858. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. Credit. Balans från år 1855. Fondens Tillgångar och Fordringar 68,997: 52. Inkomster år 1856. Räntor 3,216: 60. Inkomster år 1857. Inkomster år 1858. Sammandrag af Tcrsmedenska Fondens Debet. Utgifter år 1856. Pensioner Extra utgifter och arfvode Afskrifning: Innehållen bevillning . Utgifter år 1857. Pensioner Extra utgifter Arfvode Afskrifning: Utgifter år 1858. Pensioner 675: — Extra utgifter — 87. Arfvode 75: — Afskrifning: Innehållen bevillning Summa 18,5 58: 37. Sammandrag af Stjcrncronska Fondens Debet. Utgifter år 185G. Pensioner .1,116: — Extra utgifter — 75. — Afskrifning: Innehållen bevillning Utgifter år 1857. Pensioner 1,116: — Extra utgifter — 87. Arfvoden , 100: — Afskrifning: Innehållen bevillning Utgifter år 1858. Pensioner 1,116: — Extra utgifter — 87. Arfvoden 100: — Afskrifning: Innehållen bevillning Balans till år 1859. Credit. Balans från år 1855. Fondens tillgångar och fordringar 16,118: 72. Inkomster år 1856.
För öfrigt har jag i underdånighet anfört, att om ock Borgmästarens erkännande icke inneburit, att luckor funnos uti protokollernas innehåll, utan endast att mellanrum på papperet uppkommit vid tillbakagåendet i skrifningen från efterföljande till föregående mål; så vore dock derjemte äfven erkändt, att domboken hvarken varit till slut paragraferad, afslutad eller underskrifven. Redan uti dessa senare brister läge säkerligen fel, hvilka ej bordt aflöpa utan allt ansvar; och erkännandet att hafva uppsatt efterföljande protokoller förr, än de föregående vore ett medgifvande af försummelse, så vida det innefattade, att äfven senare rättegångsdagars protokoller blifvit uppsatta förr, än de föregående dagarnes, enär ostridigt måtte vara, att hos en Rådstufvurätt aldrig uppsättningen af en föregående rättegångsdags protokoll får, ' utan laga skäl, uppskjutas, tilldess en efterföljande rättegångsdag förflutit, och något skäl till sådant uppskof ej blifvit af den tilltalade Borgmästaren visadt. Om nu på hans förklaring ej kunnat antagas, att protokolls uppsättning för föregående dagar ännu varit ogjord eller oafslutad, när uppsättning för efterföljande dagar blifvit företagen; så hade förhållandet härmed behöft undersökas; och detta hade lätteligen låtit sig göra genom infordrande af sjelfva originaldomboken, eller föranstaltande om en sådan undersökning deraf, att utredt blifvit, huruvida de urskuldade luckorna i tomrummen på papperet befunnits äfven imellan särskilda dagar.
M:t i Nåder utnämnes till något Embete i Staten med motsvarande Lönevilkor ; hvadan samma Pension å denna Stat nu äfven är bibehållen. 5:o R. St:r hafva bifallit, att de af MagazinsFonden hittills utgående Ordinarie Löner, Arfvoden och Pensioner må ifrån och med år i83o öfverflyttas på I 34 Ståts-Utskottets Allmänna IndragningsStaten, under tillämpning af de grunder R. St:r vid senaste Riksdagen i delta hänseende framställde uti underd. Skrifvelse, den io December 1823. Börandes härvid jemväl den underd. anhållan hos K. M:t af R. St:r framföras, att Embetsoch Tjenstemän vid f. d. Allm. MagazinsTnrättningen, som på IndragningsStat blifva öfverflyttade, varda, så vidt sig göra låter, använde till sådane ledig blifvande tjenstcr, hvartill de kunna finnas skickliga. 6:0 I öfverensstämmelse med hvad R. Sl:r vid regleringen af IndragningsStaten för Högsts. Hennes M:t EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlottas Ilof och dertill hörande Personers öfverflyttande på RiksStaten, år 1818 iakttogo, hafva R. St:r nu beviljat Anslag å denna Stat, med i4ooo R:dr årligen, såsom tillgång för Högts. fl. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas HofStats och Betjenings pensionerande, Högts. Ii. K. Höghets enskilde Pensionärer deruti inbegripne; hvarjemte R. St:r, under förutsättning af iakttagandet af en lika ordning, rörande den nu ifrågavarande PensionsStatens successiva indragning, som i afseende på åtnjutandet af de efter år 1818 beviljade HofStatsPensionerne af K. M:t blifvit i Nåder föreskrifven, till K. M:ts Visa och Nådiga afgörande äfven nu öfveiiemnat alla vid denna Pensionsreglering förekommande frågor i hela deras vidd, endast under förbehåll, att det för ändamålet sålunda anslagne belopp ej må vid utgifternes bestämmande öfverskridas.