Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För bränvins tillverkning i mindre bränneri utgår under året 1855 afgiften efter redskapens afverkningsförmåga, sålunda beräknad, alt det under ett dygn tillverkade bränvin anses uppgå till tre fjerdedetär af pannerymden, då redskap utan mäskvärmare, och lill lika belopp med pannerymden, då redskap med mäskvärmare begagnas, på sätt efterföljande tarif utvisar: k 614 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 195, T ar if tt af giften, berähnad för dygn• Pannerymd, som återRedskap utan mäskvärmare. Redskap med mäskvärmare. står, sedan 2 kannors kokrum afdragits. Banko. Rgs. Banko. Rgs. Kannor. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Expedilions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 195. 615 Formulär till Mätningsoch Stämplings-bevis å bränvins-tillverknings(dislillerings-) redskapen N:0 Enkel 1 (med fasti V panna -{med löst> bröst Dubbel) [utan Conisk ) hatt med 00 tums Cylindrisk] ångrör Enkel >■ 3 oi < T SJ 3? ^ koppar reklifikations-apparat, j fäslad vid halten, att sättas emellan pannan och afkylnings-redskapen - Dubbel Mäskvärmara Med (utan) ång-apparat 00 00 00 00 r C 0 st. oval af 0 t. diam. 0 st. rund af 0 t. diam. >■> CA *0 63 -s 3 ZL "s 63 Redskapens rymd är stämplad å pannans {”fy*rsla jej} 00. På panna, hatt, mäskvärmare och rektifikations-apparat åsatt min namnstämpel, årtal och ordningsnummer. S. S. 185— N. N. den 185— (Justérarens namn.) 61G Expedit ions-Ulskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Nov. 1834.
Så vida man icke skulle falla på den utvägen att anse detta förbud mot en tryckningen föregående granskning ej vara gällande, ända till dess tryckningen är fullbordad, utan granskning kunna anställas, så snart tryckningen är börjad; lärer det väl svårligen kunna bestridas, att det endast var genom en oloflig granskning som man vann kunskap derom, att de ännu icke färdigtryckta exemplaren voro af lika innehåll med det föregående lagligen sequestrerade numret. Och hade man ej olagligen åtkommit denna kännedom af de båda särskilda numernas identitet; så bade man ej heller kunnat komma på den meningen, att qvarstaden å det ena varit ändamålslös, om ej sådan följt jemväl å det andra. Men äfven i fall man varit berältigad att äga och åberopa denna kunskap om identiteten, kunde man icke derföre påstå, att genom iakttagande af den lagliga tiden för senare numrets sequestrerande någon ting varit förloradt i verksamheten af den tillsyn, som lagligen kunnat utöfvas mot senare numret. Långt derifrån att tillfället till ofördröjligt sequestrerande vid utgifningstiden och efter erhållandet af det då aflemnade exemplar skulle kommit att saknas, hade endast den i förväg tillkomna varningen om tryckningens förehafvande, kändt äfven genom den utgångna annoncen, gifvit en eljest icke vanlig anledning att påskynda den redan nödig ansedda qvarstaden och derigenom bereda en kraftigare verkan deraf, än som kan af dylik qvarstad i allmänhet påräknas. Kunde det här anmärkta förfarandet försvaras; så vore i och med detsamma äfven den åtgärden loflig, att af ett med qvarstad belagdt arbete våldsamt hindra en ny upplaga genom qvarstadens utsträckande till de under arbete varande exemplaren ark för ark.
Puerperal feber der utbröt, hvilken förödande farsot med längre eller kortare mellantider återkommit, samt, i den mån Inrättningen blifvit äldre och till följd deraf alltmera genomträngd af det vådliga smitto-ämuet, oftare oell mera härjande yppats, så att densamma under de sednast förflutna 10 åren, oaktadt ■de onisorgsfullaste åtgärder blifvit vidtagne till dess fullkomliga utrotande och framtida förebyggande, årligen återkommit och bortryckt ett så stort antal af de å Inrättningen intagna barnaföderskor, att Direktionen ansett sig föranlåten att på längre eller kortare tider dels i betydlig mån inskränka, dels alldeles inställa intagandet af dylika. Direktionen hade \äl genom reparationer, rummens rening med smitta förstörande ämnen och flera andra medel, som sakkunnigheten anvisat och omständigheterna möjligen medgifvit, sökt förbättra hälsotillståndet inom Inrättningen, men icke lyckats att vinna det åsyftade ändamålet. Örn än den stora sjukligheten inom Allmänna Barnbördshuset i viss mån måste tillskrifva* det menliga inflytande som hopsamlandet af ett större antal barnaföderskor och nyfödda barn inom samma lokal utöfvar på hälsotillståndet inom dylika Inrättningar i allmänhet, ansåge dock Direktionen otvifvelaktig!, att i närvarande fall sjelfva lokalens beskaffenhet väsendtligt bidragit till uppkomsten, underhållandet och förvärrandet af de farsoter, af hvilka Barnbördshuset varit hemsökt. Den lokal, hvari Inrättningen är inrymd, företedde nemligen, ur sanitär synpunkt betraktad, en mängd brister, hvilka gjorde densamma alldeles olämplig för sin nuvarande bestämmelse och framför allt, sedan den smittosamma Puerperal-febern der yppats, gjorde alla åtgärder till dennas fullkomliga och varaktiga utrotande fruktlösa.
Dramatiska teaterns association kommer äfven under denna säsong att gifva några gratismatinéer för NITTIOTVÅ ÅR fyllde härstädes den 16 dennes arbetare. Vid den första, som gifves redan före jul, enkefru Ulrika Euphrosyne R o o s, född von Keppel, torde Frans Hedbergs » Hårda sinnen » komma att enka efter framlidne fältkamreraren R o o s. Trots uppföras. sin höga ålder är den gamla i besittning af goda själsoch kroppskrafter. Hon företager ännu någon Svenska teatern gaf i går för första gången » Bildgång promenader i vagn, men vistas dock helst huggaren Clemenceau », skådespel i 5 akter af Alexaninom hus. På sin födelsedag var hon föremål för dre Dumas d. y. och Armand d ' Artois. Vi hinna talrika gratulationer och uppvaktningar samt kunde för denna gång endast nämna, att hufvudrollerna i sjelf mottaga och underhålla de kommande. Midstycket innehafvas af hrr Zachrison och Engelbrekt dag intog hon dagen till ära i sin sons, öfversle samt fruarna Lundberg, Sternvall och Skotte. Med Roos, familj, som är boende i den gamlas hus, hr Zachiison och fru Lundberg komma hr Ranft Klarabergsgatan 21. och fröken Seelig att alternera. NYA HUSHÅLLSSKOLAN, hvilken började sin Vasateatern. » Stackars Jonathan », som å den geverksamhet hösten 1881, afser att meddela BILDADE mytliga lilla scenen vid Vasagatan visat sig vara tlickor undervisning och öfning uti enklare o c h — trots namnet — en ganska säker och uthållig finare matlagning, syltning och inläggning af grönpersonlighet, har dock ändtligen efter flere tiotal af saker, finstrykning samt öfriga inom ett hushåll föreställningar lagt sina trötta ben till hvila och efförekommande göromål, för att sålunda sätta dem terlrädts af en medlem ur det täcka könet, liten i stånd att på ett praktiskt sätt FÖRESTÅ egna » Rosenkind », en gammal bekant för oss stockholeller andras hem. mare för resten från Svenska teaterns tiljor sedan böljan af decenniet.
Det är nemi. enligt min förmening alldeles obestridligt, att i samma mohn man höjer värdet på skogen, i samma mohn ger man också, genom det ökade värdet på skogsprodukterne, en starkare impuls åt omsorgen att producera skog. Men nu förhåller det sig så, att det icke allenast är fråga om att producera eller uppdraga ny skog, utan äfven om någonting annat, eller just det, som utgör sjelfva vilkoret för skogsodling, nemi. att bibehålla hvad man på forstspråket kallar skogskapitalet. Det är nemi. ganska svårt, och på vissa lägenheter nästan sagdt omöjligt att återställa en alldeles ödelagd skog, utan måste all förnuftig skogsskötsel grunda sig på en förut befintlig skogsmassa, och hårdare får icke detta skogskapital anlitas, än att det hinner återväxa. Men om det å ena sidan är obestridligt, att ett ökadt värde på skogsalster bör gifva ökad anledning att uppdraga ny skog, så är det å andra sidan lika klart att detta ökade värde också blir en ökad frestelse att mer än skäligt, och någon gång totalt, angripa sjelfva kapitalet, d. v. s. den redan befintliga skogen; och det är just denna omständighet som gör det så tvifvelaktigt huruvida icke de framställde förslagen, syftande på att gifva ökadt värde, äfven åt ungskogen, mera motän medverka till det önskade resultatet. Det är nemi. erkändt —och derom vittnar alla länders erfarenhet — att så vida ej en rationel skogshushållning eger rum, finnes ingen egentlig garanti för skyddandet och bevarandet af det befintliga skogskapitalet, hvilket likväl, såsom nyss nämndes, utgör sjelfva vilkoret för skogens ordentliga återväxt. Många omständigheter bidraga emellertid till att den rationela skogshushållning, som visserligen på många ställen är införd, hos oss likväl icke kan blifva så allmän som i flera andra länder. Först och främst verkar i detta hänseende skilnaden i skogsmarkernes beskaffenhet här och i andra länder. Hvar och en, som är bekant med dessa förhållanden, vet att den rationella skogshushållningen, som hvilar på trakthuggning, med helt annan lätthet och framgång kan användas på likformiga, alltid lätt tillgängliga områden, än på våra olikartade, ofta otillgängliga skogsmarker.
JustitiaeOmbudsman Friherre Mannerheim. P. 128. — om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) äng. befrielse från betalning af bristande arrende för Wendtholms HofStall-äng; 2) angående förrättad granskning af TullVerkets räkenskaper. P. 128. — om Bevillningsoch LagUtskottens Betänkande angående yrkad nedsättning uti nu stadgade böter för försummelse att anmäla sig vid Mantalsskrifning, m. m. P. 128. — om StatsUtskottets svar på anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående den i Hufvudstaden anlagde VeterinaireInrättning. P. 129.— om Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande angående upphörande afKrigsAkademien. m. m. •— om remiss af åtskillige anmärkningar vid Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande rörande upphörande af KrigsAkademien. m. m. P. 256. — om remiss af Herr Tharas memorial, angående utvidgade handelsförhållanden emellan Sverige och Norrige. P. 256. ■— örn Banco Ut - 401 ' Utskottets memorial med upplysningar rörande Tabelierne öfver BancoVerkets tillstånd. P. — om BancoUtskottets memorial, angående uppskof med återbetalning af ett från BancoDiscontVerket år 1818 utgifvet lån. P. 257. — om Hedervärda BondeStåndets ProtocollsUtdrag rörande svar på återremisser.
Det har blifvit yttrat, att Riksens Ständers senaste Revisorer fotat sitt omdöme om Gotha Canal-Disconts Förvaltning på de Berättelser, som senaste Revisorer af denna Discont afgifvit, hvaribland äfven den, hvari jag deltagit, blifvit citerad; och man har trott, att detta omdöme blifvit annorlunda, så framt man icke deraf blifvit missledd. I anledning deraf får jag nämna att vid den Revision af Götha Canal Discont-Verk, hvari jag år 1816 deltog, befanns, förhållandet fullkomligt sådant, som det i Berättelsen finne9 intaget, och att, i händelse Riksens. Ständers Revisorer deruppå grundat sin öfvertygelse om Förvaltningen, var den grundad på sanna förhållanden. —- Uppgifves någon ting annat, så är det icke sannt. — En annan värd Ledamot har yttrat, att det var febgtigt att utsträcka Utlåningarne till flera Millioner, då Creditivet ej var större än 200,000 R:dr. Den värde Ledamoten har troligen glömt att först vid lSlf års Riksdag ett Maximum för Utlåningen, bestämdes , hvilket ej fick öfverstigas, hufvudsakligen till förekommande deraf, att vid framtida indragning af Låne.Rörelsen en strypning för Näringarne kunde uppkomma. Den samma Ledamoten har äfven yttrat, att det varit bättre låta Canal-Arbetet afstadna, än att till dess fortsättning använda Medel af Disconten. Men det mäste i min öfvertygelse vara bättre att för ett allmänt Företag begagna de Mede!, som man äger och lagligen kan använda , än att låta Arbetet afstadna och Verket derigenom förfalla. Samma Ledamot har äfven yttrat, att dä Herrar Revisorers Berättelse , som till Utskottet blifvit remitteradt, äfven upptager frågaa om Revision i Malmö igl6, Utskottet bordt »ig derom yttra.
Det är blott och bart en garanti för de personer, som vända sig till en så beskaffad fullmäktig, att denne är ansedd skicklig att »allmänneliga» brukas såsom sådan. Förslaget innefattar icke något annat än en vidare utveckling af den grundsats, som t> eu 26 Ö k t o b e r. 361 redan linnés uttalad i 15:de kap. 2:dra §:n. Det är icke att befara att det skulle vara omöjligt vid alla domstolar erhålla skick liga män, åt hvilka sådana updrag skulle kunna öfverlämnäs, ty det är ingenting som hindrar att 2:ne domstolar kunna lemna bemyndigande åt samma personer att vid dem upträda. Jag vågar således anhålla om bifall till förslaget. Frih. Hermelin: Om jag icke alltför mycket misstagit mig; tror jag att 15:de Kap. 3:dje §:n R.B. talar om sådana öfver rätts betjente, som ega lön, hvaremot motionären endast yttrat sig i allmänhet. Jag tror mig således icke hafva saknat ani. till Olin framställning. Hr Cederschiöld, ltob. Te o fr.: Det synes vara obestridligt ätt det utgör en verklig brist i vår lagstiftning att icke vid våra domstolar finnas att tillgå pålitliga sakförare för dem som deraf äro i behof, och att således det förslag, som nu är i fråga, afser att afhjelpa nämnde brist. Således kan jag icke annat än understödja förslaget. Likväl förefaller det mig som borde redaktionen förändras. En föregående talare har redan fästat upmärksamheten derpå att till ombud borde nyttjas redlige oell trovärdige samt skicklige personer. Det ligger visserligen i sakens natur att dornstolarne icke böra förordna andra än sådana personer till dessa befattningar; men då lagen f. n. begagnar andra uttryck och säger att de skola vara »oberyktade» m. rn., så synes det mig att Utsk:t bort föreslå att det skulle vara redlige och skicklige män, Jag föreställer uiig möjligheten deraf att vid en eller annan domstol kan upstå svårighet att förordna sådana personer, och föreslår derföre att ordet »skola» icke måtte intagas i förslaget, utan i stället sättas ordet »böra», och att efter ordet »skicklige» sättes »och redlige.» Gr. Sparre:
Han vet att dessa judar icke betrakta allt, soni är förbjudet i Talmud soin synd, att de icke längre anse att den bästa garning en iniiiiniska kan utföra är att fördjupa sig i iir %ldriga skrifter, utan att de koinmit till insikt om att Gud begär något annat och bättre af sitt utvalda folk. Han kan icke tiga, när lian ser alla de oförrätter, som begis; hur stadens styresinän förtrycka folket, hur de äldre förtrycka de yngre, de rike de fattige, allt tinder förevändning att s % står befaldt i de heliga stadgarna. Han kan icke se hur de små barnen plkgrts för att lära Talniuds obegripliga och oräkneliga biid, lian riiddar dem undan Melamedens (religionslärarens) slag och tvekar icke att so111 vidskepelse beteckna en mängd af denne såscm sanua och lieliga berattade historier. Meii folket först@ 1iono.iii icke, det a r för djupt nere. i mörkret för a t t kuiina uppskatta ljusets valsignelse, dess iiiisstro till all t fram inandes a r för iugrodd för a t t det .skall kuiina fatta a t t frihet och kunskap ar något godt, dess tro ' y&amp; de gamle rabbinerna för fast a t t kunna ~ n i i n t e t g ö r ~ s. När Meir til1ropa.r folket: » Dina falska profeter liafva störta.! dig i fördärfvet, o, Israel. ; - blir lian sjiilfo ansedd soiii en falsk profet. H a n blir skymfad soiii en bespottare, iiånad, utdrifveii ur Syna.- gogaii, f Ur£ ölj d och slageri. Den lieliga doinstolen, försaiiiliilgeil s. iilclste och rabbinen, saniniantrader och till straff för sina öfverti2idelser inot (le gainla förordningarna dörnes Meir Ezofowicz a t t banitlysas, att ~ \ utstÖtits ur Israels sköte, skyiiiiligt förjagas ur Israels Iiusn.
af rekommenderas såsom den bästa och bil igaste i hande n l förekommande bouil onssort. d a rmkat a d, 1899. rr, d m Ri. Nornans m stelefon. - Jö Symaski nköp n i g n i sja v nuari Musikinstrument. erkst a k Birger-Jarlsgatan 6, (S S. et. franko. mé Fri, Träs sets s ä n t r. begäran. m t val nideri af, Gl arbet ödri e tn o in c g, h Lädertid. Til träde om hel s er. P r p e k Allm. Tel. 26 05, Riks4188. pl nä a r stik s Broderi F, d. [.Lundberg fort 22 m Mai öd Predsgatan Sth ed lm, Drott in n ackorderi ingg. R bild A ade frun tio Neuchåtel (Suisse). pl a t s L -) K T åt Utsökt sortim (H nys ent. 8303 af N.) S v a r Stockholm. Pappersmattor. » S. M. W. », adr. S. G. ps N i Gärd, G h R u E fvud bi sta ld de. n frunt. er ön dec. skar oc in h ackorde Endast äkta — Reelt och bil igast. — adr. exp. Skyndsamt (s 8 var 32 ti) l Getå Pensionat. på och siden, kläde, lärft när hvarje burk bär namnteckn n i g adr. yllestramalj. gon oner, tid ä so fv m en u ö n n d sk e k m r a u o n höst En gros därför endast hos bolagets korres i pondent r för Sverige J Nntl t f r i t vi v re pl g å fr ä u r n kt » H til Drygast, billigast. vi n t e r o c h vår. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Fredagen den 7 oktober 1898. Prenumerationspris p r å r: Idun ensam kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modet., månadsuppl.
Lagerbjelke författade förslag; emedan jag fruktar alt vid den upläsning han deraf sjelf gjorde under sitt anförande, förslaget måhända icke nog tydligt och fattligt kunnat framstå för Ståndets ledamöter. Sedan den af mig vördsamt begärda upläsning ägt rum, anhåller jag att återfå ordet. Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, anförde Frih. Cederström: R. o. Ad. har nu haft tillfälle höra sig högt föreläsas de af Gr. Lagerbjelke i bans sednaste förslag framställde vilkor. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, om, bland vilkoren för något industriell bolag i Sverige, sådana, om den skarpaste misstro vittnande, föreskrifter någonsin blifvit inflätade. 560 Den 29 Augusti f. m. Om Gr. Lagerbjelke eller någon annan ledamot icke kan jäfva min upgift, att aldrig sådana betungande vilkor blifvit något bolag ålagda, så inser jag ej huru med hvad fog man vill nedtrycka just det nu ifiågakomne jernvägsbolaget med så stränga stadganden, dem man icke velat något annat bolag ålägga. Till hvad grad sådant, sorn utvisar misstroende och obenägenhet från Statens sida, måste skada företaget, behöfver jag ej vidlyftigare utreda, helst sedan Gr. Mörner redan hufvudsakligen yttrat hvad jag, till vederläggande af Gr. Lagerhjelkes skäl, hade ali anföra. Min högt värderade vän, Hr Printzensköld, har misstagit sig då han trodde att mitt vidrörande utaf utgången af gårdagens voteringar blifvit anfördi såsom något i sig sjelf allmängilltigt skäl för Gr. Lagerbjelke att icke med ytterligare förslag i ämnet framkomma. Tvertom, ihärdighet och förmåga att icke af eli oblidt öde låta sig afskräckas från framgent sträfvande för det man anser nyttigt, måste man på det högsta värdera. Mina ord innefattade en annan, för delta speciella fall lämpad syftning.
StalsUlskollet: N:0 193, ang:de väckt fråga om ersättning till Majoren G. M. Stjernsvärd, i anledn. af ett honom meddeladt, men sedermera återkalhult updrag, att utgifva en samling gällande Författningar rörande Krigsmakten till lands; N:o 194, i anledn. af väckt fråga om skattläggning och rotering af bergsfrälsejorden i Stora Kopparbergs län; N:o 195, i anledn. af väckt fråga om försäljning eller utarrendering af alla åt tjenstemän anslagne boställen; N:o 196. i anledn. af väckt fråga om utverkande af Nåd. befallning till vederbörande Embetsverk att meddela StatsUtsk. generalförslag öfver Arméens och Flottans samtliga förråder; N:o 197, med förslag till sammanjetnkning eller voter:s-pro pos:r, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut uti åtskilliga till RiksStatens 8:de Hufvudtitel hörande frågor; N:o 198, i anledn. af erhållen återremiss å de i Mcm:t N:o 182 föreslagne voter:s-propos:r; N:o 199, med förslag till votens-propos. uti frågan om för bättrade aflönitigsvilkor m. m. för Arméens och Flottans Läkare samt ProvincialLäkarne; N:o 200, i anledn. af erhållen återremiss å åtskilliga i Mem:t N:o 173 föreslagne voter:s-propos:r; N:o 201, i anledn. af erhållen återremiss å en punkt i Betänka N:o 167, angrde regleringen af utgifterue under RiksStatens 9:de Hufvudtitel; N:o 202, i anledn. af väckt fråga om tillökadt Tionde-anslag till Domkyrkan i Hernösand; N:o 204, med förslag till sammanjetnkning eller voter:s-pro postr i anledn. af lliksStms skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till 9;de Hufvudtiteln hörande frågor; Sammansatta Lagsamt Allm. Uesv:s och Ekan.Ulskottel: N:o 42, i anledn. af väckte motioner om åtskilliga förändringar i gällande LegoStadga den 23 November 1833, samt de der emot svarande §§ i allmänna lagen. öplästes och lades till kandlingarne ankomne prot.-utdrag från de öfrige RiksStm från och med den 31 sisth Augusti till nasti, års slut. H. R. o.
som för rättighet att deltaga uti sockenstämmo-öfverläggningar och beslut, enligt Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, voro stadgade; men att, om frälse-, kronoskatteoch kronoheminans innehafvare beslöto, att fjerdingsmans-befattningen borde utöfvas omgångsvis emellan hemmanen, bestyret fortfarande skulle dem sjelfva ensamt åligga, med hemställan derjemte, att, om ett sådant medgifvande af Riks-Stånden lemnades, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Remitterades till Lag-Utskottet Grefve Sparres, trio, motion om utfärdande af en lagförklaring af innehåll, att den beslutade förändringen af Arfslagarne ej kan anses gällande för födda barn af redan ingångna äktenskap, tillika med de i afseende å denna motion afgifna yttranden. Från Ilögv. Prés te-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets memorial N:o 76', angående verkställd omröstning i Förstärkt Banco-Utskott, i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut öfver Bancooch Lag-Utskottens i 964 Prot.-Utdrag, dea 22 Maj 1845. betänkandet N:o 1 och utlåtandet N-o 2 afgifne förslag till Lag för enskilda .Hanker: Indes till händin gar ne. S. D. Föredrogs Stats-Utskotlets memorial: N:o 328, med förslag till 3:ue serskilda §§ i det nya reglementet för Riksgälds-Contoret: Bifölls; N:o 329, angående öfverlemnande! till Kongl. Maj:t af det nya reglementet för Riksgälds-Contoret: BiJolls. S. D. Föredrogos oell biföl/os Lag-Utskottets betänkanden: Nm 123, i anledning af väckta motioner, angående dels befrielse för i Hot-Rätten uleblifven svarande part från skyldighet aLt lösa Rättens dom eller utslag, dels ock förklaring af 24 Gap. 7 § Rättegångsbalken; JN:o 126, i anledning af väckt motion 0111 upphäfvande af Kongl. -Förordningen den 24 April 1754, angående revision-sökandes skyldighet att i Idof-Rätten erlägga lösen för handiingarne i målet m. m. S D. Fördrogs ånyo Banco-Utsko tets memorial iN:o 80, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om Statsoch BancoUtskottens utlåtande i\:o 136: /atles till handlingarne.
Jag öfvergår nn till den andra frågan, huruvida jordäganderätten till Halländska Kyrkohemmanen kan anses sä tvistig, att Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kronans förmenta rätt i laga ordning mätte göras gällande ’\). Vid den tid, då Reformationen inträffade i Norden, tillhörde, såsom man vet, Halland Danmarks Krona. De andliga godsens reduction verkställdes icke bär med samma vidsträckthet som i Sverige. Då på Herredagen i Köpenhamn i536 Catholska Hierarkien afskaffades, och Biskopsgodsen in-' *) I afseende på Kronohemman i allmänhet, lärer så mycket mindre någon tillämpning kunna ske af 77 §. RegeringsFormen, som i nämnde 5- ej andra hemman omnämnas än Kungsgårdar och Kungsladugårdar med dertill lydande hemmans och skulie efter annan tolkning hvarje skatteköps-fråga, för att kunna afgöras, fordra Ständernes bifall. Men om man äfven vill utsträcka denna §. till alla Kronans hemman; så då frågan här ej är att afhända, utan att tillvinna Kronan en äganderätt, som nu innehafves af annor man, lärer för rättegångs anställande å Kronans vägnar (en obestridlig regeringsåtgärd) Konungens bifall erfordras, hälst samma §. icke medgifver Ständerne rätt att afhända Kronan någon af dess tillhörigheter utan Konungens bifall. Den i o September f. m. 33 indrogos till Kronan, undantogos så viii Kapitelgodsen, som allt hvad som varit anslagit Kyrkor, Skolor, Hospitaler och Prester uttryckligen från all reduction. I hvarje Stift tillsattes en StiftsLänsman, sorn i Biskopparnes stalie skulle hafva vården och försvaret af dessa andliga och fromma stiftelser