Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, genom utsträckningen af detta Stadgande till k Den 6 April e. m. 321 till alla Storsluften, äfven då egorne kunna läggas i i, a eller 3 Skiften, uppliäfves och återtages hvad förra Enskiftsförfattningar och 1821 års Förklaring deröfver innehållit, nemligen att Storskiften_, utan pröfning af Skiftes Domstolen j fått rubbas „ då egorne kunnat läggas i 1, a eller 3 Skiftenj och hvilket Stadgande ej visat någon olägenhet. 3:o Om den föreslagne föreskriften meddelades, kan man vara säker, att, vid hvarje Skifte i Storskiftadt Skifteslag, påstående om det förra Storskiftets orubbade förblifvande skall af någon delegare framställas, deraf Rättegångar uppkomma och uppehåll i Skiften förorsakas. Finna Landtmätaren och Gode Männen, att egorne kunna i högst 3 Skiften utläggas, så är det ock gifvet, att det nja Skiftet blir förmånligare, än det förra Storskiftet, och någon serskild underställning till EgodelningsRätten derom, tyckes icke för delegarnes säkerhet vara nödig. Jag utber mig i öfrigt att få till Utskotten framföra den anhållan, att de med yttersta noggranhet ville öfverväga detta ämne, och i synnerhet frågan om de tren» ne hufvudprinciperne i SkiftesStadgan, att Skiftet bör för bela Skifteslaget på en och samma gång uppgöras och fastställas, Utflyttningsskyldigheten regleras i första rummet, efter hvad för det lämpligaste Skifte 19 II. 31 322 Den 6 April e. m. erfordras, och att Egotaxeringen må, vid pröfningen af sjelfva Skiftet, kunna revideras. — Att uppgöra en Skiftesförfattning för Sverige så, att ingen olägenhet, intet missnöje, ingen rubbning i Jordegares förhållanden skulle uppkomma, är omöjligt, så vidt man nemligen vill det stora ändamålet för Landets förkofran, som deraf bör påräknas.
Neumann, ingångne C011- tracter, till Kongl. Flottans Station i Carlscrona lefvererade Utländska Ekvirke, hvartill anslag dittils saknats . 105,785: 3. då deremot Hufvudboken upptager endast ofvannämde 160,288: 2”. 2. och hvaruti af verkeliga Cassabehållningen i Banken 18,695 R:dr icke inbegripits mera än 1,428 R:dr 9 sk. 1 r:st. Omslut, för att jemföra Stals Verkets Räkenskap med Förvaltningens: utredning, leir att jemföra Förvaltningens Räkenskap med Carlscrona Station; samt likaledes utredning, för att jemföra Carlscrona Stations räkenskap med Redogörelsen för Kongl. Flottans Proviant-Magasins Cassa. 5:o Upptager Carlscrona Stations Hufvudbok icke någon räkning med Magaziiislnrättningen, ehuru dennas tillgångar vid Stationen användas, hvaraf handt, att den räkning i Hufvudboken, sorn, underrubrik: Sammandrag öfver upphandlad och utlefvererad Proviant, skulle innehålla redovisningen för de medel, sorn blifvit uppburne eller disponerade för Flottans pro vian tering, lemnat öfverskott, nemligen: tillhopa 548,598: 12. 1. 5r 1829 . samt år i83o 24,552: 3a. 4, 8,579: 1. 8. i stället för Förlust, sorn vanligen åtföljer sådan förvaltning, hvilka öfverskott öfver föras på Capital-Conto, men icke utbalanceras såsom skuld till den Creditor, som gjort försträckningen. Kommandes härtill, att, då något värde ej blifvit upptagit på Spanmålen i den persedel-redogörelse, som bifogas Carlscrona Stations räkenskap, samma värde ej heller blir synligt i Hufvudboken. * Ibland omständigheter, som för Revisorerne försvårat granskningen, böra omnämnas: I:o Att uti Förvaltningens Hufvudbok för år 1829 förekommer en räkning med Kongl.
Då detta beslut sedermera kom till Herr Statsrådet Gripenstedts kännedom, aflat han till Fullmägtige en vid sammanträdet den 2 Juni föredragen skrifvelse, deri Herr Statsrådet, jemte antydan om sin åsigt att, innan den ifrågavarande protokollsjusteringen försiggick, tiden för densammas anställande hort hafva blifvit Herr Statsrådet meddelad och tillfälle honom sålunda heredt att justeringen öfvervara, anhöll att berörda protokoll måtte honom delgifvas i ändamål att tillse, huru hans yttranden blifvit uppfattade samt om från hans sida någon anmärkning mot protokollets lydelse möjligen kunde vara att framställa. I anledning häraf beslöto Fullmägtige att låta utskrifva och till Herr Statsrådet öfverlemna den del af meranämnda protokoll, som redogjorde för den med Herr Statsrådet hållna öfverläggning. Granskningen af detta protokoll föranledde Herr Statsrådet att till Fullmägtige aflåta en ytterligare, vid sammankomsten den 16 Juni föredragen skrifvelse, af innehåll att han, som icke ville ingå i något bedömande af de skäl, som kunnat förmå Fullmägtige att, Herr Statsrådet oåtspord, ur protokollet utesluta åtskilligt af hvad han vid ifrågavarande tillfälle i öfverläggningsämnet anförde, än ock hvad flere bland Fullmägtige i anledning deraf yttrade, endast ville förklara, att den i protokollet intagna sammanfattningen af Herr Statsrådets yttrande, såsom alltför ofullständig och i vissa delar saknande det sammanhang, Herr Statsrådet sökt gifva sin mening, icke kunde af honom såsom nöjaktig erkännas. Af sådan anledning fann sig Herr Statsrådet föranlåten anhålla, att Fullmägtige ville låta honom få del af det vid tillfället förda memorialprotokoll, på det att Herr Statsrådet, med ledning deraf, skulle kunna sjelf sammanfatta sina yttranden såsom de i sjelfva verket afgåfvos. För beviljande af denna begäran funno Fullmägtige hinder icke möta och i Fullmägtiges protokoll för den 7 Juli finnes det tillägg intaget, hvarmed Herr Statsrådet sålunda Stats-Utskottets Utlåtande J§ 29. 19 förfullständigat sitt i protokollet för den 13 Februari upptagna yttrande.
Raab velat uphäfva derigenom, att han föreslagit, det Blagistraten skall fatta beslut, sedan stadens äldste blifvit hörde. En sådan förändring låter sig icke göra, emedan 2:dra mom. då kommer i strid med det 3:dje, hvari K:s Befh:de förbjudes, att emot Blagistratens och stadens äldstes afstyrkande tillåta näringsidkares antagande, hvilket förutsätter, att båda dessa myndigheter gemensamt beslutat. Jag anhåller derföre, att mom. i detta afseende må blifva oförändradt. Hr Adelborg: Fullkomligt instämmande med Frih. von Kraemer i afseende på hans yttrande, ronde 7:de §:n, anhåller jag att få tillägga några ord. Lika med honom anser jag det vara ganska nyttigt, att Landsh.-Embetena hvarje år erhålla upgift å det ungefärliga beloppet af det bränvin, sorn på hvarje utskänkningsställe i stad försäljes. Det kan visserligen endast aproximalivt upgifvas, men blir också med hvarje år mindre osäkert, allt efter som magistraterne lära att känna åtgången af denna vara. Således blir det första året mindre tillförlitligt, följande året mera, och slutligen en temligen säker upgift, hvarefter Landsh.- Embetena kunna bedöma bränvins-åtgången inom hvarje stad. Få residensstäder ligga midt i länet, utan flera i ena ändan deraf, och i dessa har Landsh.-Embetena icke lätt att taga reda på förhållandet inom de aflägsnare delarna och småstäderna i detsam - Den 5 Augusti f.' m. 43 ma, och det. kan ganska väl hända, att, i följd af en eller annan persons inflytande och serskildta intresse, en viss benägenhet att uprätta sådane försäljningsställen, mer än tjenligt är, kan understundom upstå. Då behöfver Landsh.-Embetet ledning för sitt omdöme, och denna ledning vinnes genom de aproximativa kalkylerna. Skulle nu förhållandet vara såsom Gr. Lagerbjelke sagt, att inom många län det icke kommer att leda till några resultater, så skadar det ju ändå icke, om orden stå der för de öfriga. Jag anhåller alltså om bifall till 7:de §:n. Hr Stråle:
Detta helt visst timligen negativa beröm har visat sig p&amp; satt och vis varn profetiskt. Den nu utkomna boken af Ebba von Koch visax så tydligt på ett framåtgaende, att de osiiha. löftena redan kunna sagas delvis ha infriats. Framför allt har stil och framstiillningssiitt vunnit j s&amp;lcerket, ur det första arbetets kaos börjar man skymta fasta konturer, ja, bilder nf en ganska rininiirknings~ %rd sanuing. Första delen af » Lefn.adslycka D, den omf&amp;ngsrikaste och mest betydande af de tv8 beriittelserna, iir af ganska stort intresse. Diir finner man landskapstaflor, naturbeskrifningar, ja interiörer, skildrade med 1za.nsla och verlslighetstrogen fiirgliiggning. I fraga om knraktersteckning har dock förf. iinnu ej hunnit fullmogenhet, det Tore kanske för mycket begardt af en så ny såningsinan p i litteratiirens fiilt. Och det ar just i storslagenheten af den påtagna uppgiften man lziinner igen nybörjaren. n * Hvad hon. satt sig före att besvc~ra 5s ti; j något inindre an den oandligt svårlösta frågan: hur bringa harmoni i en mannislzosjiil, som slites inella&lt; sin barnatro och tviflet på sanningen af denna tro, viickt af ett mognande försttind och en i.ubliclr i de nyare vetenskapliga forskningarna? Och förf. har ingalunda rnalrtat att på ett tillfredsstlillande satt lösa denna svåra uppgift. Man st&amp; till att börja med t. o. m. oklar betriiffande förf. egen ståndpunlzt. S1; anlzer hon sin sympati Bt åsikterna för en vidare v~rldsåskåd~ing, hvars representant den.
Presteoch Vallöf]. BorgareSt:n, hvilka jag ansåg äga ovillkorlig gemenskap med detl af flr Grefven skrift!, anmälda afsägelsen, afstod jag likväl derifrån, för att nu uti ett sammanhang kunna få yttra mig; ocii får jag slut!., hvad dessa prot.utdr. vidkommer, endast vördsammast förnya min här ofvan gjorda anhållan att desamma mätte läggas lill handlingarna, Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt sedan den nu lill ord för. i Exped.Utsk. invalde ledamot of R. o. Ad. icke vore ordför. i något annat TJuk., R. o. Ad. torde finna, att de från Borgareoch PresteSlm ankomna prot.utdr. icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Bifölls. De sednaste tilldragelser inom H. Exped.Utsk.., å hvilka jag uti ett föregående anförande tagit mig friheten hJntyda, hafva hos mig ytterligare stadfästat öfvertygelsen om olämpligbeten af en och samma persons inväljande till ledamot uti flera än ett Utsk., särdeles om ordförande-befattningen, såsom erfarenheten så väl vid förflutna riksdagar, som ock nyligen vid innevar. riksdag visat, derigenom skulle komma att tillfalla den sålunda valde. Under de stridigheter, hvilka inom nämnda Utsk. förefallit, rör:de ibland annat grundlagsenligheten deraf, alt Utskts ordför. derjemte fungerade såsom ordför. uti ett an nat Utsk., har jag tillhört minoriteten, eller deras mening, hvilka ansågo något hinder derföre icke uti grundlagen förefinnas, samt att, när ett sådant förhållande beklagligtvis inträffat, någon utväg att undanrödja detsamma för närvar, icke funnes. Jag anser deremot, att man bör vara omtänksam uppå att, medelst någon bestämd föreskrift, afböja det sådant framdeles skall kunna inträffa; och det är derföre jag nu vågar vördsamt hemställa, huruvida icke H. R. o.
Jag sökte länge i min själ att vinna En lösning på den underbara gåtan, Men utan att dess mening kunna finna. Då frågade jag mina offerdjur Till råds och forskade med ifrigt sinne, Tills jag omsider fann ett nöjsamt svar. Athenas dotter det var du; Philippos Var offret icke Hellas som jag först Var böjd att tro. Välan, Hermione, I denna natt, förrän Boioteös, Som sist bland stjernorna till hvila går, Af Äos jagas i Okeanos, Skall du ditt verk uti fullbordan bragt. HERMIONE. Om så är Gudens vilja, må det ske. Betänk dock först, om mina krafter räcka 63 Att taga i min svaga hand vårt Hellas' Och våra landsmäns öde. KRITON. Nej, min dotter, Här är ej tid att öfverlägga nu. Då Gudar tala, anstår oss att lyda. Och derför skall du med en ed bekräfta Beslutet, att ej återgång för dig Står qvar. HERMIONE. Ej några eder obetänksamt Man gifva bör; ty om mig styrkan sveke KRITON. Du tvekar redan. Hvad betyder det? Jag känner ej igen Hermione. HERMIONE. Förlåt mig! Det var blott ett ögonblick Af svaghet, förorsakad af de mödor Jag utsått denna sista tid. Nåväl, Nu är jag färdig. KRITON (öppnar ett knyte, som han fört med sig). Då må offret börjas. Jag tagit med båd' offervin och trefot I händelse jag skulle träffa dig. HERMIONE. Du varit omtänksam som vanligt, fader. Nu skall jag göra eld. (De reda till offret.) KRITON. Kanhända detta Är sista gången som vi nu tillsammans Förena våra böner. O, mitt barn, Låt mig, om så det är, få trycka dig 64 Intill mitt fadershjerta. Ej jag sörjer Ändå, ty de Olympiske dig utsett Att föra deras planer ut. Till lön Du får ett namn, som ej skall dö, förrän Vårt sköna modersmål hört upp att ljuda Från menskoläppar. Nu, I Gudar, tagen Den heligaste ed som ej kan lösas Af Zeus, allfadern, sjelf. HERMIONE (gjuter vin i elden och talar med darrande stämma).
På nedre hyllan stod mjölktillbringaren tom, mor hade hällt ut alltsammans i hans glas och det bröd hon lagt fram på bordet var det enda mjuka bröd som fanns. När han tittade på det försvann den hunger han nyss känt, han stod där stilla med lampan i handen, utan att kunna förmå sig att röra det framsatta. En enda tanke behärskade honom, en grämelse som tycktes arbeta och vrida sig kring i hjärnan som en liten borr: hur länge sedan det var han lämnat några matpengar i hemmet! Låt mig räkna två tre veckor den tredje var det! Jag lever alltså på deras kärlek, och den tycks räcka till en hel del. Ja, sade han hårt till sig själv i det han gick upp på rummet och började bädda sin säng, den räcker fram till oss hur långt borta vi är. Den tycks vara den vänliga armen som ständigt famlar efter oss i vårt mörker. Och den är sannerligen större än Guds kärlek, ty den räcker ända ner i helvetet! Men jag måste vara hård jag vill vara hård och kall, annars räddar jag mig icke från Och han lyckades somna före klockan tre på natten. Dagen därpå vandrade han upp till stugan på Asanders ås. Han kom dit just som solen stod på middagshöjden, men innan dess hade han avsänt manuskriptet till den roman han skrivit. Han hade skickat det med en skogsman som kommit vägen fram och som rullat ihop paketet och stuckit det i innerfickan av rocken där det stod upp som en näverlur när gubben gav sig iväg. Gott att David nu var av med det där få höra nu vad bokförläggareaktiebolaget Hobson sade! Nästan litet svettig kom han fram till stugan. Mot dörren stod upprest en mindre slägga av järn, med avbrutet skaft, knappt två decimeter lång, och tillplattad i ändarna av flitigt bultande mot sten. Han visste ögonblickligen vad det var, han hade sett den en gång förut uppe på Nilenius’ vind det var hans farfars, gamle Alexanders hammare. Helt lugnt tog han den i handen, låste upp dörren och gick in. Han kände sig nu nästan upprorisk mot denna hammare, han beslöt sig för att varken frukta den eller tänka på den vidare. Efter att ha eldat en brasa började han rota bland sina böcker och papper och så föll honom lusten in att skriva något.
S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Banko-utskottets memorial N:o 41, i anledning af erhållen återremiss å memorialet N;o 31, med hemställan^ att ett tillfälligt förskott måtte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom, blef förstberörda memorial till handlingarna lagdt. S D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets betänkande N:o 42, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, hvarvid Borgare-ståndet stadnade uti följande beslut: Prot.-utdrag den 19 April 1848. Vid 23:dje punkten, hvaruti Utskottet tillstyrkt, att cirkulationskapitalet, lör lån emot pant af tast egendom i städerna och på landet, må förhöjas från 6,500,000 r:dr till 7,000,000 r:dr banko. Med ogillande af nämnde punkt, bibehöll ståndet nu gällande Banko-reglementes 181 § 1 mom. Vid 24:de punkten, angående fördelning af nyssomförmälda cirkulalions-kapital. Ståndet ogillade denna punkt och ansåg nuvarande Banko-reglementes 181 § 2 mom. litt. b. böra, fortfarande, tjena till räLtelse. Vid 37:de punkten, angående förhöjning af kreditivet till Kongl. Kommers-kollegium, i och för manufakturernas och fabrikernas understöd. Denna punkt ogillades, och det nu gällande Banko-reglementets 189 § i ämnet godkändes. Vid 47:de punkten, angående kassa-kreditiv från Banken och dess låne-kontor till enskilde; i sammanhang med hvilken punkt förekommer yttrande, angående grundernas tillämpning å kassa-kreditiv till Stockholms stads drätsel-kommission. Bifölls, med förbehåll alt serskildt pröfva den punkt, hvaruti föreslås vilkoren för kassa-kreditiv till enskilde.
Dessutom är det högst få ställen, hvarifrån Posten ej afgår åt olika håll, på olika Pen XI October f. m. 8r olika dagar i veckad, och således kan man åtminstone dela dessa H4i2:ne delar, då Chartornes antal ej blir mer än 57 hvarje gång, hvartill äfven kommer, att icke alltid Bref afgå till hvarje af dessa 57 serskildta ställen; och många Chartor innehålla få namn, samt, den som afsändt Bref, och är på stället i ändamål att efterse om det rigtigt afgått, icke om han ej har dess bättre tid, bryr sig om, att genomse någre andre Chartor än de, som upp* fatta Brefven till det ställe han skrifvit. För sådane copiors utskrifning vill jag ej medgifva behofvet af en fördubblad betjening. Att 6 personer här å PostContoiret, för att inskrifva 500 å 800 Bref dageligen , ofta behöfva biträde, vågar jag icke bestrida; men deremot tillkännagifver jag min förundran öfver, att det antages så högst tröga skrifvare till sådane Poster, då 8oo;de namn beqvämligt kunna skrifvas på 5 å 6 timmar. Man kan således med allt skäl fordra dessa Copiors bä^ de utskrifvande och uthängande, dagen efter Postens afgång, utan att behöfva gifva hvarken nya Tittlar eller nya Löner. Jag anger det vara en mycket för utsträckt liberalité och ett oförlåtligt vanvårdande örn allmänna medel, örn man underlåter att stadfästa denna controll sedan den kommit i fråga, och någre giltigare skäl <j äro framlagde, till vederläggning af dess nytta och bevis af dess olägenheter. Bil till Ridd. o. Ad. Pr. Band. 6 Sa Den il October f. m. Sluteligen får jag ödmjukast hemställa till Höglofl.
Äfven kritiken i den finska hufvudstadspressen har sedan uttalat sig fördelaktigt o m den begåfvade unga författarinnans sceniska förstlingsverk, s o m väl torde locka till vidare försök inom den svåra, men tacksamma diktarten. Ny affär för iitstyrselartiklar i linne m. m. har öppnats härstädes i f. d. Hygieniska magasinets rymliga lokal n:r 16 Hamngatan af firman Bröderna Svensson &amp; k o m p. Firmans chef, hr John Svensson, har under en följd af år varit anställd hos den stora välkända firman i samma bransch K. Lundberg. Hend-Or-brödet, hvars synnerliga lämplighet som hönsföda vi nyligen i vår » Hjälpreda » hade anledning framhålla, finnes, som af annons i detta n u m m e r synes, att tillgå hos Aktiebolaget Bend-Or, Stockholm. IDUN 1898 Handarbetets Vänners vårutställning sistlidne måndag, tisdag o c h onsdag var särdeles rikhaltig samt präglad af gedigen smak. I den intressanta modell samlingen gjorde sig två bårder i applikation på grönt kläde, den ena m e d gyllne oranger, den andra m e d guldgula caltha palustris, båda k o m p o n e r a d e af fröken Sjöström, synnerligen gällande. Sistnämnda motiv var af samma konstnärliga hand m e d ypperlig effekt användt äfven på ett hvitt sidendraperi. Fröknarna W i d e b e c k o c h Wästberg lyste denna gång företrädesvis m e d ett antependium af hvita fembladiga rosor på röd sammet, fröken Gisberg med en charmant duk af grönt kläde, prydd med blekgula vallmor i sidenapplikation. Stor uppmärksamhet ådrog sig en samling verandamöbler af korg, klädda m e d tvättäkta, kulörta lärfter i applikation o c h de gladaste färgsammanställningar, en nyhet, hvilken såsom praktisk, billig samt lätt o c h rolig att utföra torde hafva stor framtid för sig.
Nu fingo bröderna, min sann, se på annat; ty när konungen öppnade val-nöten, låg deruti en hassel-nöt, och i hassel-nöten en körsbärs-kärna, och i den lilla körsbärs-kärnan gömdes en väf, som var hvitare än den hvitaste snö och finare än det finaste spindel-garn, och så sid och vid, att den räckte öfver hela konunga-salen. Alla kommo nu öfverens att maken till väfnad inte var att finna, om man ock letade öfver sju konunga-riken; och de begge äldste prinsarne fingo stå der med skammen för alla sina stora ord. Men de sväljde sin förtret så godt de kunde, och menade tro på, att om Aske-pjeskens fästemö också kunde både baka och väfva, vore hon likväl i allting annat sämre än deras kärestor. Det lider så ännu en tid bortåt, och i hela kungs-gården talas om ingenting så mycket som om den yngste prinsen och hans fästemö, och tycktes alla att Aske-pjesken nu var mycket ansenligare än tillförene. Men sjelf sade han ingenting, utan var glad att han fick vara i fred för sina bröder. Då hände sig en dag, att konungen lät åter kalla sina tre söner inför sig. Ja, prinsarne gingo, staddes för sin faders högsäte, och frågade hvad han hade att befalla. »Jo,» sade konungen, »jag har fuller sett att edra fästemör äro snälla både att baka och väfva; det blir derföre tid att vi tänka uppå bröllopp. Dragen nu bort, och sägen dem hvad dag jag har utsatt, att jag så må döma hvem af eder förer hem den fagraste bruden.» Härmed voro de begge äldste prinsarne öfvermåttan väl tillfreds, och rustade sig genast till med bröllopps-kläder och vapen och präktigt följe, att rida bort och hemta sina fästemör. Men den lille minste prinsen hade hvarken gångare eller följe-svenn, utan måste vandra till fots nu som förr, och fick ändå vara glad när han väl slapp ifrån sina bröder och deras ideliga stick-ord.
Artilleriet 3,190 d:o, med 725 hästar och 128 kanoner, samt Ingeniör-korpsen 49 man, eller till sammans ständiga stridskrafter 34,296 man, med 5,802 hästar och 128 kanoner. Dessutom skulle Staten ega att såsom krigs-reserv disponera 104,250 man beväringsmanskap, 295 man af ny ordinarie rotering, samt 2,206 trosshästar, eller tillsammans krigsreserven 104,545 man och 2,206 hästar. Deremot skulle kostnaden för den af Hr Stjernsvärd föreslagna organisationen, enligt den till Stats-Ucskottet remitterade skrifna motion, med dervid fogade tabeller, uppgå till 6,239,545 r:dr 35 sk. 11 r:st., samt, sedan en af Hr Stjernsvärd anmäld missräkning blifvit rättad, till 6,253,359 r:dr 3 sk. 11 r.st., men efter hvad den i Ridderskapet och Adelns protokoll tryckta Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.~Utsk. De ständiga stridskraf - terna skulle utgöras af: Generalitetet 6 personer, Kommendant-staben 30 d:o, General-staben 50 d.o, Infanteriet 26,110 man, Kavalleriet 3,918 d:o, med 3,900 hästar. Artilleriet 2,239 d:o, med 786 hästar och 144 kanoner, samt Ingeniör-truppen 271 d:o, eller tillsammans ständiga stridskrafter 32,624 man, med 4,686 hästar och 144 kanoner, hvarjemte Staten skulle ega disponera ett lika antal beväringsmanskap, som nu utgår, 2,483 reservliästar och 2,206 trosshästar; samt derjemte ega en landtstorm af 479,550 man, hos hvilken man i allmänhet kunde påräkna skjutfärdighet.
Lyckligtvis har vårt land, alltsedan nuvarande beväringssystems införande, varit förskonadl från dylik erfarenhet i afseende på den beväringsskyldiga ungdomen, emedan denna icke i någon väsendtligare mån behöft till fälttjenst användas; men tider kunna komma, då möjligen äfven hos oss alla användbara krafter måste anlitas för fredandet af ett älskadt fosterland och försvaret af dess sjelfbestånd; och skulle nu de tillgångar, landet af naturen eger i sin stridbara befolkning till försäkrande af dessa vigtiga ändamål, finnas i ett eller annat afseende mindre fullkomligt ordnade, blir det en ovilkorlig pligt för den, som sådant befarar, att efter förmåga verka till afhjelpande af det ofullkomliga och införande af något mera ändamålsenligt. Beväringsålderns framflyttande, om ock med endast ett år, skulle medföra flera väsendtliga fördelar. Fäderneslandet kunde derigenom uti första beväringsklassen påräkna ett betydligt större antal fullt vapenföra försvarare och de beväringsskyldige sjelfve undginge till en stor del det besvär och den kostnad, som årligen för dem måste uppstå deraf, att de nödgas inställa sig vid bevärings-mönstring, för att der möjligen ställas på tillvext eller förbättring såsom undermåliga och kroppssvaga, med skyldighet dock att åter inställa sig vid ett följande års mönstring; ett förhållande, hvars vigt kan inses deraf, att t. ex. år 1853 eller det sista år, för hvilket uppgifter erhållits, icke mindre än 3,775 bevärings-ynglingar befunnos undermåliga och hade således från till en del aflägsna hemvist förgäfves tågat till mönstringsorterna, dit de följande året måst återkomma till undergående af ny besigtning.