Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter min öfvertygelse står detta arbiträra bestraffningssätt i strid nied den grundsats, som i afseende på brottinålslagar bör gälla; och med undantag af brännvinsbränningsförfattningen, sorn gått paralelt med tullförfattningarna, tror jag ingen illiberalare lag än denna finnas, ingen författning, som under form af ekonomisk anstalt ur så skarp sorn denna. Jag tror icke att den har sin like äfven i de länder, der förbudssystemet herrskar. Jag vill visserligen icke förlama lagstiftningen och hindra införandet af sådana conlroller, hvilka må anses böra till prohibitivsysteniet. Jag hyllar icke lagförbrytaren, icke tullförsnillaren eller bedragaren; men jag tror att man med denna afsigt ändå kan komma till den mildhet i lagstiftningen, som nu endast anlydes j ingressen till i835 års förordning, nemi.alt icke den laglydige medborgarens anspråk på husfrid må äfventyras. Lagstiftningen bör väl vara sträng, men icke, såsom nu är fallet, inhuman; den bör innefatta correctiv emot förbrytaren, men aldrig bör sådant förhållande få förefinnas, som enl. nu föreslagna lag kunna inträffa, ty jag tror mig nästan kunna roed siffror bevisa, att jag kan fela emot alla de stadganden i TVlissg.btn, der man med penningar får böta, och ändå icke hinna upp till så stor summa, som då jag förbryter mig mot denna författning till ett värde af iooo r:dr, isynnerhet om det är en itererad förbrytelse. Detta är likväl icke rätt, ty hvarje lagstiftning bör bestämma ett maximum, öfver hvilket straffet icke får gå, och domstolen må äga rättighet att arbilrera deremellan. Jag anser det 1'gga mycken vigt derpå, att vi stifta goda lagar, milda lagar, men likväl svarande emot ändamålet, så att vi må finna goda tillämpare, hvilka tillämpa lagen så, att icke håret må vesa sig på deras hufvuden , när de skola tillämpa sådana straffbestämmelser på förseelser, hvilka visserligen äro brottsliga, men dock af en mera negativ beskaffenhet.
Herr Lagerstrand har äfven yrkat, att viss tid och vite måtte bestäinnjas för Syssloman, att redovisa deras förvaltning* Samt att vitet måtte fördubblas Vid förnyade öfvar trädelser; men då ConcöursLagen uti 2 och ö Gap. i afseende på Gode Mäns och Sysslomans åligganden med-^ delt, efter Utskottets tanka, tillräckligt: föreskrifter och rätten tillika eger, att vid anmälan af Borgenärerne om motvilja eller försummelse hos Gode Män och Syssloi män, genom vitén tillhålla dem, att sine skyldigheter fullgöra; så finnér Utskottet ej eller skäl att till Motionen i efemia del tillstyrka bifall} äfvensom Utskottet å Herr Lagutskottets Betankatulcn. 937 Lagerstrands anmärkning, om förment olämplighet deraf, att Så väl Kronosorn andre Uppbördsman vid åtskilige Verk skola aflägga Borgenär,sEden > öagtädt de icke debiterat fordringen icke kan fästa afseende, enär formulairet till Borgenärs» Ed är i afseende på det skiljagtigä förhållandet med Uppbördsman till innehållet sådant, som det lämpligen kan.blifva. RiksdagsFullmägtigen Jonas Nilsson från Carlstads Län, har föreslagit: att då Borgenärer vilja sälja till dem afträdd fast egendom, de, sedan en Auction derå är hållen, må ega, att på hvad sätt de för sig lämpligast finna, sådan egendom försälja, emot skyldighet, att förnöja CessiolVanten i liqviden vid Concours-massans slut och upplösning, den summa, hvarföre egendomen är i BevillningsTaxering värderad; toen då icke ensamt Borgenärernes, Utan äfven Gäldenärens rätt under försäljningen beror, anser Utskottet stadgandet i 18 §. af 1 Cap. ConcoursLagen: att egendom ej må annorledes, än genom offentligt utrop, säljas, der ej alla vid sammankomsten närvarande Borgenärer, så ock Gäldenären dertill bifalla, böra oför» ändra dt bibehållas.
Claus tar af sig hättan, stryker håret ur pannan fram till Jacques och tar honom i handen; för honom upp på golfvet utan att Jacques gör motstånd. Bispen går fram till hans stol, fattar hans hand och för honom till fönstret. och lägger bort narrpiskan; derpå går han, under följande scen, »Ers helighet», säger bispen, »se det der tornet, se på det, tornet på korset der; den som kastade ut planen till denna kyrka var en from man som fruktade Gud och icke lefde i denna verlden för sin lilla skull, utan för allas och för Herrans, men hans efterkommande voro ogudaktige män som lefde efter köttet och ville icke göra lagen; de följde sitt högmod och gingo från planen; de byggde för att vinna verldens lof och pris och derför byggde de i synd, och derför skall deras verk gå i grus så att inte en sten skall låtas på sten!» JACQUES rycker sig lös. Nej, nu blir det odrägligt sluta nu. CLAUS. Då säger den helige fadren: »Du ljuger!» Men då svarar biskop Henrik: »Jag talar sanning! Hör på: Sista qvällen innan jag gaf mig på färd hit, gick jag upp i tornet vet I hvad jag såg? alla tornets råttor tågade förbi nedför trapporna; kajorna skreko och flaxade och togo sina ägg och ungar med öfver till bondkyrkan. Jag stannade vid norra torngluggen och såg utåt gamla Upsala; men hur 62 jag stod hörde jag en röst tala under mig och i detsamma sjönko Upsala högar under fönsterkarmen och ett klack och ett knack och det lät som ett slagregn; jag blef förskräckt och fattade i räcket men släppte i detsamma min signetring; jag sökte den på golfvet men fann den icke; följande morgon, just morgonen jag reste kom kaniken Martin och lemnade mig ringen; den hade fallit ner i hans stora messbok, i S:t Eriks kapell». Så sa' biskopen. Vet ni hvad fadren svarade? »Det är lögn!» sa' han. JACQUES. Det var ett olidligt skämt, hur kan du komma fram med sådant tal; tag något lustigt! Se så! CLAUS.
Obestämdt först i afseende på uttrycket, att dessa medel skulle få användas till fullbordande af de fängelser efter cellsystemet, som äro påbegynta. Jag tror tvertom, ali det är ganska bestämdt, då det säger alt de skola vara påbegyndta. Dernäst är anmärkt att (då förslaget säger att de skulle användas lill sådana nya häkten, som K. M. finner nödiga) uttrycket: sådana nya häkten skulle vara obestämdt. Jag tror likväl icke att så är, emedan ordet sådana hänvisar på cellfängelser som redan äro påbegynta; och om sådana nya häkten byggas, så är ju förslaget i det fallet ganska bestämdt. I afseende på uttrycket: som K. M. finner nödiga, är äfven anmärkt, att det är något obestämdt. Jag medgifver det, men jag har ännu aldrig sett, att R. St. hafva beslutat, i afseende på medlen till fängelsebyggnader, hvar dessa fängelser skola byggas eller hvilka som först skola påbörjas, och hvilka sentidigare. Det följer af sakens nödvändighet, att detta uttryck måste vara något obestämdt. I ett 7* 100 Den 22 Maj. afseende deremot är mitt förslag ganska bestämdt, deruti nemi. att ingen ny byggnad bör få begynnas, utan att kunna fnllbordas med det anslag, som nu beviljas; hvilken bestämmelse jag saknar i Hr von Harlmansdorffs förslag. Denna frånvaro bar deremot af Frih. Tersmeden blifvit ansedd såsom en förtjenst, och motsatsen i mitt förslag såsom ett fel, emedan den skulle leda till misshushållning. Jag skulle dock ej tro det. Jag tror ej erfarenheten hafva visat det leda lill misshushållning, att man, före begynnelsen af ett byggnadsföretag, beräknar hvad det kommer alt kosta, och ser till all del inskränkes inom tillgångarne, på det att medlen må råcka lill ali fullborda del. Jag är åtminstone för min del ej sinnad, att understödja en så beskaffad hushållning; att byggnader påbörjas utan att någon [dan, utan att ritningar äro uppgjorda; hvarpå man ej saknar exempel. Och efter sådana exempel tror jag det vara nödvändigt att vidtaga försigtighetsmått, på det att R. St. ej mätte blifva inledde i kostnader, som de ej afsett medel till.
Men af en högsint och älskad Konung, som till valspråk tagit det med hvarje redlig nordbos inre känsla samljudande ratt och sanning, torde man förhoppningsfullt kunna motse ett, endast på denna väg, framgång lofvande förslag lill sådana garantier, att den höga konungsliga 16 § Reg.F., som bjuder, att Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfva eller förderfva låta, till lif, ära, personlig frihet och välfärd, att detta majestätliga grundlagsbud må blifva en sanning, hvilken det eljest i detta afseende icke möjligen kan vara. Under vädjande till Konungens rådgifvare alt, såsom en pligt, lika mot Monarken, som mot hela den rättsinniga delen af Svenska nationen, så fort omständigheterna kunna medgifva, utarbeta och för K. M. framlägga ett lämpligt och ändamålsenligt förslag i detta högvigliga ämne, för att sedermera till R. St:s rådplägningar öfverlemnas, röstar jag med synnerlig tillfredsställelse för indragningsmaktens upphörande. FIr von Hartmansdorff: Jag hade ämnat föreslå R. o. Ad. att ej afskaffa indragningsmakten, förr än ett bättre rättegångssätt i tryckfrihetsmål och riktigare straffstadganden i samma ordning blifvit införde. Men efter det förklarande, som Just.Ministern Frih. Gyllenhaal nu afgifvit, lärer det vara förgäfves att göra en sådan framställning. Jag önskar likväl, att den nämnde ledamoten måtte använda sitt embetes inflytande, för att åt enskild och allmän rätt gifva det värn, som Tryckfr.lagen i sitt nuvar. skick icke lemnar. Erfarenheten 1838, 1841 och 1844 visar nogsamt, ali dagbladen äro i stånd att, när de behaga, anställa upplopp i liufvudstaden. Att de dagligen förnärma enskild rätt och smäda hvem dem lyster, det vet nian ock. Om indragningsmakten icke finnes, hvad är hans tillflykt? Enda utvägen är att vända sig till en jury. Men huru är den beskaffad?
Vore det nu tillåtet för församlingarne att ingå till Landsh.Embetet och säga: »Vi hafva ett så beskaffadt barn, för hvars upfostran erfordras så eller så mycket; men vi kunna icke erlägga denna dyra afgift, utan anhålla derföre om understöd», då kunde K. M:sBef:h:de, om han hade för dylikt ändamål anvisade medel att disponera, efter pröfning använda dem, och då kunde de också tjena till någonting godt. Att de deremot utdelas i poster af 4, 3, 2 och 1 B:dr 16 sk. åt ett och annat, inom församlingarne, tjenar till intet. Jag kan således icke annat än tillstyrka, att Utsk., på sätt den siste värde talaren hemställt, måtte föreslå att den ifrågavarde summan, efter skedd fördelning till det belopp som kan komma på hvarje län, ställes till länsstyrelsens disposition. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag har icke haft tillfälle att taga närmare kännedom om motionens innehåll; men efter den discussion, som nu egt rum, anhåller jag, hufvudsakligen att få instämma i den åsigt, Gr. Mörner yttrat. Jag tror mig dertill ega så mycket mera skäl, som otvifvelaktigt en icke ringa del af dessa medel blifvit af enskild person donerad. En ansenlig del deraf har också, så framt jag icke misstager mig, tillhört Malmö hospital, och utgick till en början endast för välgörande ändamål inom Skåne, ehuru den sedermera blifvit fördelad på öfrige län. Hvad nu beträffar den anpart af dessa medel, som tillfaller nyssnämnde provins, så kan jag intyga, att den på ett ganska samvetsgrant sätt blifvit använd till fattiga barns underhåll, äfvensom att man skulle anse som en stor förlust för provinsen, derest denna anpart skulle fråuryckas densamma. Då för öfrigt, såsom jag nyss nämnt, hela beloppet tillförne uteslutande tillhört detta landskap, som f. n. är i besittning af blott en obetydlig del deraf, får jag. för min del protestera mot att äfven denna del tages derifrån
Och som för öfrigt cession nu kan ega rum, utan att Gäldenär derom ingifvit någon ansökning; så får jag vördsammast föreslå följande, i dubbelt afseende förändrade redaction: ”Till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas — under ”förmynderskap; ej den, som ”efter gjord cession” och utfärdadt proclama, icke ”på sätt lag förmårvisa gitter, att lian” från sina Borgenärers ”kraf ”fri är”; icke heller den, hvilken — —• — till straff skyldig.” STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834* Constitutions-Utskottels Memorial IV:o 16. t N:o 16. Antom till Exp.-Utsl. den 17 Junii. Memorial till Vällojl. Borgare-Ståndet, angående yrkade, men af Talmunnen vägrade återremiss-propositioner pä Utskottets Memorial JV:ris 6 och y. Åf tvänne denna dag Constitutions-Utskottet tillhandakomna Utdrag ur Vällofl. Borgare-Ståndets Protocoll för den 5 innevarande månad, har Utskottet inhemtat, att, sedan, vid serskild föredragning af Utskottets Memorial Nnis 6 och 7, rörande Stats-Utskottets anledningar lill anmärkning, dels vid afskrifningen af Con voj-medel, använda lör ombyggnad af Svenska Consulatshuset i Tanger, dels, med afseende å löne-regleringen för Gardes-Regementena, hvilka anledningar Conslitutions-Utskottet ej funnit skäl alt gilla, fråga blifvit väckt om återremisser af dessa bägge Memorial, Herr Talmannen, på anförda grunder och förnämligast med stöd af 107 §, Regerings-Formen, förklarat sig ej kunna undgå alt de yrkade återremissproposilionerna vägra, men Ståndet icke i någotdera fallet en sådan vägran godkänt; vid hvilket förhållande öfverläggningen ansetts böra hvila, och målen, enligt 55 §.
N:o 158, ang:de rusthållarnes inom det s. k. Kungsörs län ifrågaställa befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de ränledagsverken, hvilka af deras stamhemman skola ntgöras; N:o 244, ang:de afslutandet af Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskonters utredning; samt N:o 245, i anledn. af Skomakareenkan A. Wessbergs ansökning om eftergift af en riksgs:s-kont:s fordran. Vid föredragning af Allm. Resv.- och Ekon.Utsktns d. 14 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 102, i anledn., af erhållne ålterremisser af Utsk:s betänk. N:o 68, blef detta utlåt, ånyo bordlagdi på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., och Gr. Lagerbjelke, Gust., m. fl. ledamöter. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Oiskms d. 14 dennes på bordet lagda betänk. N:o 103, i anledn. af väckt fråga om prestanda för dem som af kronofogdarne antages till biträden. Detta betänk, företogs punktvis lill pröfning. l:sta punkten, ang:de fogde-tjenare, som njuta lön på stat. De af Hr Hedenstjerna, och Hr von Hohenhausen, vid förevar, betänk, fogade reservationer upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade: På grund af Hr Hedensljernas och Hr von Hohenhausens anförda skäl instämmer jag i den förres förslag och anhåller, att R. o. Ad. ville antaga detta i stället för Ulsk:s. Frih. Cederström, Jakob: Jag instämmer uti Hr von Hohenhausens anmärkn:r mot Utsk:s förslag men jag kan icke gå in derpå, att till pröfning företaga Hr Hedensljernas förslag lill beslut, emedan detsamma icke blifvit i behörig ordning väckt och till vederbörligt Utsk. remitteradt.
Om man uppskjuter Canalens fullbordande, skall den bli än dyrare, och detta är också en omständighet jag önskat, att Utskotten behagat undersöka, samt derefter bedöma, huruvida Götha Canal kan ingå i beräkning af Statens utgifter. 0m Utskotten då hade funnit detta anslag så underordnadt, bade jag önskat, att Utskotten gifvit det tillkänna, men icke kommit med ett sådant Utlåtande, som borttar tiden utan nytta. Att Utskotten icke tillstyrkt något Lånebiträde, fägnar mig, och jag gratulerar Bolaget och dess Direetion, att Utskotten afslagit det; ty om Utskotten och Ständerna nu bade bifallit detta, och Ständerna sedan afslagit fortsättningen, hade det beredt deras undergång, som nu lemnat sina namn i ansvar, endast af nit för sakens framgång. Och jag fägnar mig deråt så mjmket mer, som jag ibland dem räknar mina närmaste vänner. Om deremot Utskotten funnit Canalen nyttig för det Allmänna, bade de bordt pröfva, huruvida den närvarande Directionen förtjenat vidare förtroende; och hade i sådan händelse ej bordt för Ständerna framlägga något annat yttrande, än Canalen bör fullbordas. Skulle Utskotten åter funnit, att den närvarande Styrelsen icke gjort sig oförtjent af Nationens förtroende, men att Nu - Den 26 Mars e. m. 135 tionens tillgångar icke medgifva så stora anslag, som nu äro begärde, borde de eftertänkt, hvilka arbeten kunde hvila och borde uppskjutas, och anslagit medel, för att på möjligen kortaste tid få den egentliga Canalen så vida färdig, att farten kunde begynna. Detta hade, efter min öfvertygelse, varit rätta vägen. Jag kan derföre icke annat än tillstyrka återremiss, i den form Utlåtandet inkommit, och anhålla, att Utskotten måtte företaga saken i sin helhet samt yttra sig, om de anse Canalen böra fullbordas, hvilket skulle vara mig lika kärt med hvad Styrelse som helst, endast saken går fram Ingenting kan hindra mig att önska Canalens fullbordan; ty jag anser den nyttig för mitt fädernesland, och tror att den skall bära sig sjelf.
Ständer alltså måtte med förnyad underdånig skrifvelse i ämnet lill Kongl. Maj:l ingå och i sammanhang dermed anhålla om ett, enligt Fiscals-Embetets åsigt, för bevarandet af Bänkens rätt erforderligt tillägg till berörde stadgande, af följande lydelse: "dock vare det Banken öppet lemnadt att, i fall Concurs-Domaren annorlii hang tUl R. St. 1 3 Bancooch Lag-JJ shtteni Betänkande N‘,o 5.- lunda eller i afvikelse frän bevaknings-skriften förfar, hemställa sitt anspråk eller sin talan lill Kongl. Svea Hof-Rälts pröfning.” Uti af Bankens Fiscals-Embete afgifvet yttrande öfver den väckta frågan om upphörande af Bankens forum privilegiatum är af FiscalsEmhelet hufvudsakligen andraget, att enär Banken, så framt den genom motionen åsyftade ändring tillvägabringades, ot v i f velak ti t, skulle blifva utsatt för vådan af icke obetydliga förluster, funne Fiscals-Embetet, med tillbörligt afseende å Banco-Verkets bästa och den rätt till omvårdnad utan andras förnärmande, som detsamma för allmänt gagn borde ega , sig icke tunna frånträda den åsigt, som vid sistförflutne Riksdag, i anledning af då väckt enahanda fråga, blifvit af Fiscals-Embetet i strid emot motionens syftemål yttrad, utan finge endast åberopa hvad af ej mindre Fiscals-Embe* tet än Bankens Commissariat då är vordet uti denna fråga andraget.
Jag medger att en sådan slutsatts kan göras, och att den icke saknar grund i öfverensstämmelse med framställningen; men då jag hade äran afgifva mitt förslag, hade jag så uppfattat denna ömtåliga sak, att i den hän - Den 2j December. delse Kongl. Maj:t nådigt skulle på Ständernas underdåniga framställning i ämnet, gilla systemet, samt Nådigst antaga det till iakttagande under någon viss tid, i och med detsamma, ett livilande af Kongl. Majrts höga constitutionella rätt för samma tid var medgifven, utan att Kongl. Maj:t dervid afhändt sig eller sina Efterkommande en rättighet att annorlunda vid denna tids förlopp besluta, i fall systemet ej motsvarade vår tids förhoppningar. Jag vågade äfven i min välmenta ifver förutse, att detta medgifvande ofta skulle i tidens längd, så vida följderne voro tillfredsställande, förnyas, utan rubbning i Regeringsformens 60 §.: tillkommen under en tid, då man visserligen umgicks med stora förhoppningar; men icke anade möjligheten af att Svenska jorden skulle lemna spannmål till export och alla de händelser detta oväntade förhållande föranledt. Jag har svårt att ännu tro, det jag i denna slutsatts misstagit mig, då jag betraktar alla de obehag, klander och fordringar, som följt på denna, uti förbindelser förvandlade, rättighet; och anar den händelse, utan att vara spåman, det klander en gång skall göras för det utskeppningar icke förekommits i råttan tid. Som en länk i kedjan af Styrelsens organer, till hvilken någon del afrättiglieten att ordna dessa angelägenheter får delogeras, har jag djupt känt obehaget af min anpart i rättigheten, utan alt finna 262 Den 23 December. verklig tillfredsställelse af någon åtgärd jag i välmening vidtagit till följd af den; ty vilja ej menniskorne tänka och hushålla för sig sjelfva, fåfängt söka Styrelserne eller några Deras Organer att göra det till allas nöje och fördel. Uti det bifall Förslaget annars vunnit så inom som utom detta Hus, tror jag mig återfinna Cannings förklarade anda, sora icke första gången efter hans frånfälle, verkade i folkens angelägenheter, då man förstått uppfatta den. Herr Uggla j Carl Wilhelm:
Återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats Utskottets Betänkande N:o 2, i anledning af väckt fråga om förminskning i Riksdagskostnaderne, medelst upphörande af Talmännens representationsskyldighet, inskränkning i Ståndens och Utskottens Cancellie-personal, och dess aflöning in. ro. Från Heder*värda Bonde-Ståsdet. S. D. Beslöt Ståndet att remittera: till Ståts-Utskottet.' 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer om ytterligare JSih, till /?. St, Prot. 1834. 9 Sami. 1 Band, 7- usta Häftet, åo Prot. JJldr. ä, 24 Februarii 18j4* anslag föl Årmeens Pensions-onssa, um af ^v^ijurTicr—icgJciing^— anslaget, oell om beläningsrätt å Accordsfondens obligationer, 2:0 Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående afskrifning af Upsala Academies återstående skuld lill Riksgälds-Contoret för erhållet lån tili fullbordande af Bibliolheksbnset i Upsala, 3:o Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition, angående Generalsoch Amiralspensioners uppförande A Allmänna Indragnings-Staten, 4:o Anders Normarks från Vesterbottens Län motion, angående helsoVåiden i Skellefteå Socken, samt anslag till Lazarettsoch Curhusbyggnad derstädes, 5:o Johan Viklunds memorial, angående utvidgad disposilions-rätt af Kroi oliemman, 6:0 Peter Perssons frän Calmar Län motion, angående rätt för Kronohem mans Aboer, att, emot losen, erhålla disposition öfver Ekeskogen, 7:0 Anders Nilssons från Östergöthlands
Vet ni, jag tycker det är alldeles som söndag i dag. FRU GERMAN. Det är det ju också. SIGRID. i ordning här. Ja... ja visst... Gå in till PASTORN nu, så gör jag Hon går ut till vänster. TREDJE SCENEN FRU GERMAN. KRISTOFER. KRISTOFER. haft henne. Att du har kunnat sakna mig, mamma, när du har FRU GERMAN. Jag har inte haft dig. KRISTOFER. henne. Jag vet inte, hvad jag ville ge till för att kunna göra något för henne. Det är en hel verld af kärlek och kraft och mod i TREDJE AKTEN FRU GERMAN. hon har läst för mycket romaner... Kommer du med in till pastorn? KRISTOFER. Ja, Kristofer, det är en duktig flicka... (Ler.) Men röker en cigarr. Gå in, mamma. Jag går ner i porten så länge och FRU GERMAN. att vi ha fått herrar i huset. Där stå tändstickor. Hon går in i sitt rum. Ner i porten? Rök du din cigarr här, så käns det, FJÄRDE SCENEN KRISTOFER. MARIE. Kristofer tar en tändsticksask på pianinot och tänder sin cigarr. Under tiden kommer Marie med en bricka, med likör och cognac, från vänster. När hon ställer brickan på bordet, märker hon Kristofer och vill gå. Då vänder sig denne och får se henne. KRISTOFER. Se... Marie. MARIE. Förlåt... KRISTOFER. Sätt er... (Skrattar.) Det låter som jag skulle vara värd... (Sätter sig.) Går ni? Nej stanna, det är roligt att se er igen. Marie har varit sjuk? MARIE. Ja. VÄRFLOD KRISTOFER. Sigrid sade det. Är det bättre nu? MARIE. Ja, tackar. KRISTOFER. Marie är mycket blek än... Sätt sig, vet jag. MARIE. Jag skall ut och hjälpa fröken. KRISTOFER. blifvit svag efter sjukdomen... Nå, det går väl öfver. (Stiger upp.)
Naj:t förlrlarat 8ig vilja taga i ytterligare öfvervägande, i 8ammanliang med de öfriga frägor om lönereglering för fandt-8taten8 tjen8temän, Ii varom Kongl. Naj:k linnde finna godt att vid nä8ta llil^dag till lliliet8 8tänder alläta Kärlig Droji08ition; Ilärad8-8lirifvaren8 i Idärjeädalen8 fögderi af demtland8 fän K. O. oell lliIi8dag8-frillroalitigeN8 frän ldärjeädalen vid 8i8tlidne Itili8<lag Kne/r /ö,rvvo»v, livar för 8ig, till Kongl. Naj:t ingifne nnderdäniga an8öliningar, att liemälde Därad8-8Iirifvare, 80in i lön ^iä 8tat enda8t ujij>- 22 kär 16 L:8r 32 sk., oek som i öfrigt ieke kuncle sk Wensten påräkna annan inkomst, än iooll:8r säsom mantalsskrifnings-provision ,oek 20 eller 2/j lkclr om äret i Levillnings-proeent, matte i Glacier kugnas mecl lönelörköjning till lilia kelopp mell livall ollive Häracls-8krifvare åtnjuta, k vilken fräga clen 3o 3uni i8/ji klifvit kos Longi. Uaj:t i unäerclänigket anmäld, lia Longi. Naj.t, meri sfseencle liera, att llenna tjenstemans löne-villlior oveäersägligen vore allt tor otillräcklige flir kans tarlliga utkomst, kekagacle i lVacler tillära Iionom, a5 cla varanlle lkncira lkifvucl-litelns kesparingar, en oafliortacl gratilieation af i83 ll:<lr 16 sk.