Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co om året producerar på 36 år (med Ränta på Ränta) en summa af R:dr 720,000 Hamb. Bro. På 36 år har af Lånet 2 mill., löpande med 4 proc. Ränta, blifvit amorteradt en summa af Rrdr 1,600,000 *). Rester att betala Rrdr 4oo,ooo. Mindre influtit i Banken „ 200,000. Sra Rrdr 600,000. Tillgång Rrdr 813,000. Behof „ 600,000. Vinst Rrdr 2 i3,ooo Hrb. Bro. *) Ett 4 pvocrs Lån amorteras på 45 år — ett 5 procrs på 3o år. 28 Den 12 Februarii e. tn. Operationens slutresultat för Fas t i g h e t s ä g a r n e. Efter i;sta Alternativet (5 proc.- lånet) skulle Fastighetsägarne, under loppet af 36 är, betala för erhållna 2,000,000 R:dr Hamb. B:co, förvandlade till Sv. B:co, en summa af 120,000 R:dr Hamb. B:co om året, som på nämnde tid, 36 år, utgör ett totalbelopp af R:dr 4>320,ooo Hamb. B:co. Efter 2:dra Alternativet (å4 proc.- Lånet go) skulle Fastighetsägarne, under loppet af 36 år, betala för erhållne R:dr 1.800.000 Hamb. B:co en summa af R:dr 108.000 Hamb. B;co om året, som på nämnde tid, 36 år, gör ett totalbelopp af R:dr 3.888.000 Hamb. B :co, Efter 2:dra Alternativet betalar Fastiglietsägarne således 4^2,000 R:dr B:co mindre än efter i:sta Alternativet. Betala mindre . Erhållit mindre „ 300,000. Fastighetsägarnes vinst .
Slutmeningen af BankoUtsk:s betänk, företer den egenhet, att om R. o. Ad. skulle bifalla detsamma, så är derigenom icke något beslut fatladt hvarken att den ifrågavar. bankovinslen kommer att ifrån hanken afgå, icke heller rör:de det allmänna verk, till hvilket den skall öfverlemnas. Utsk. tillkännager endast att bankovinsten icke erfordras för bankens konsoliderande och att den således kati vid slutet af livarldera åren 1848, 1849 och 1850 med £ eller 954,000 r:dr årligen ifrån banken i och för Statens allmänna behof aflemnas. Jag anhåller att den af Hr Lagergren afgifna reservation måtte blifva uppläst, och att jag derefter måtte fä behålla ordet. Sedan Hr Lagergrens vid Utsk:s mern. fogade reservation till följe häraf blifvit uppläst, tilläde Gr. Cronhjelm: I öfverensstämmelse med den nu upplästa reservationen, anhåller jag vördsamt att propos. måtte göras derpå, att den ifrågavar. bankovinsten måtte, under i öfrigt uppgifne villkor, till riksg.-kont. i och för statens allmänna behof aflemnas. Hr Fåhrajus, Olof Immanuel: Jag är hufvudsakligen förekommen af Gr. Cronhjelm. Det är mig obekant af hvad anledn. Utsk. ledt sig till en så obestämd form för slutmeningen i sitt betänk. Det torde måhända af R. o. Ad. ihågkommas att vid riksd. 1840 afgaf BankoUtsk. betänk, i enahanda ämne, hvaruti Utsk. bestämdt tillstyrkte, att de öfverskott, som uppkommo efter bildandet af den föreslagna reservfonden, skulle till riksg.- kont. aflemnas. Vid sisth riksd. var förhållandet annorluuda. Utsk. förklarade nemi. då, att hela behållningen af bankovinsten erfordrades för bankens konsoliderande. Emellertid synes det mig ostridigt, att intet hinder finnes för R.
”Tisbe” är vårt älsta verldsliga drama och på samma gång vårt älsta kärleksdrama; ett sammanträffande, som har sina goda skäl, enär bland de ideela magter, hvilka ingripa i menniskans hvardagslif, kärleken är den rikaste på dramatiska konflikter. Men icke kan man just säga, att här kärleken är målad i dess renaste gestalt. Vi fästa oss ej vid enskilta uttryck, ty sådana, som nu såra våra öron, kunde för den tiden vara ganska oskyldiga. Men det synes oss som om en starkt sinlig, stundom vällustig ton ger sig tillkänna, och det icke blott i Ladislai och Bonaventuras samtal, utan lika mycket i den lidelsefulla häftigheten, som utmärker hufvudpersonernas kärlek, och som hos Tisbe går utöfver den qvinliga blygsamhetens gräns. Lika stor visar sig skiljaktigheten, om man ser på formbehandlingen. ”Tisbe” står med hänseende till formen högre än något annat af våra äldre dramer. Det från antiken lånade ämnet har författaren fritt behandlat. Det är icke här längre fråga om en berättelse, satt i dialog, utan om en afrundad handling, som på äkta dramatiskt sätt framskrider genom hinder och hindrens öfvervinnande. Låt vara att intrigen icke är synnerligen konstrikt anlagd, men torftigheten undanskymmes af en mängd omväxlande tilldragelser, och sträfvan efter en stegrad spänning är omisskännelig. Här finnes en genomtänkt indelning i scener och akter, och åtskilligt, som vid första påseendet synes godtyckligt, kan vara en följd af planmessig beräkning. Så hade det utan tvifvel varit rigtigast, om de tre sista scenerna i 5:te akten blifvit förda till 6:te akten. Men det vill nästan synas, som om förf. med den korta 6:te akten sökt en motsvarighet till den lika korta 1:sta akten. Ty liksom den första akten blott tjenar till en inledning, hvars innehåll lika väl kunnat med ett par ord berättas i första samtalet emellan Tisbe och Tuscnelda, så är den sista akten — sedan allt tvifvel om de älskandes öde är i 5:te akten häfdt — endast en afslutning af ungefär samma beskaffenhet, som det i mången roman på katastrofen följande sista kapitlet.
I nästa bref komflytta bort ifrån andra menniskor, från dem mer fortsättningen: som hålla af mig? Det står inte till att be» Jag känner att det i dag icke skall vara skrifva hur jag njuter. » mig möjligt att skrifva om annat än det som » Trots min nomadnatur », heter det en annu upptager mig, ni är den enda menniska jag känner, som i den punkten helt skall kunna nan gång samma år, » har jag en fanatisk hemförstå att en sådan ' obetydlighet ' kan vara så kärlek. » mycket för mig. Jag är lik en nyförlofvad menniska, som måste utgjuta sin förtjusning för en vän. Ack, det är bara mitt arbetsrum det gäller, detta förtjusande lilla bo midt i den stora, öde ladngårdsbygnaden! Det enda ljud jag hör är klockan, som knackar så hårdt och fort, mäter min glada stämning, visar hur ensamheten glider undan. Här har jag allt hvad jag älskar, möbler gjorda att ligga och sitta på, skrifbord som ert, mattor under fötterna, böcker, böcker i långa vårdade rader, mörka färger, ljusröd sängkammarampel i taket, okontrollerad frihet och tystnad — tystnad! Allt är mitt, köpt genom mitt eget arbete och utan att fråga någon till råds, annat än min kassa. Intet pigregemente, inga nyfikna ögon i mina papper; jag dammar af sjelf och stoppar nyckeln i fickan när jag går. Jag har sjelf valt tapeter, sjelf haft handtverkare, sjelf stält allt i stånd. Här är det jag som är herre. Här kan jag stänga och rigla. Här kunna de stå utanför och ropa sitt ärende vid dörren. (Forts.) Um flickors uppfostran. len för en lifskraftig tillvaro, » Föreningen för gift qvinnas eganderätt »; det är ej länge sedan vi voro i tillfälle omnämna ett möte, der på dess initiativ frågan om qvinnas inval i skolråd dryftades; — förliden fredag hade föreningen inbjudit intresserade till nytt rådslag i en sak, som låg den förra nära, så till vida som båda röra sig på skolans gebit. Med anledning af flickskolekomiténs nyligen afgifna betänkande löd aftonens ämne: » om flickors uppfostran ».
Skrifvelse, IV:o 2Ö2. läroverken i riket, dock med uteslutande af de lägre skolor eller pedagogien i afseende hvarå någon förändring, vare sig till utvidgning eller indragning, icke blifvit för närvarande föreslagen hvilken blifvit uppgjord med ledning af från vederbörande styrelser oell domkapitel inkomna uppgifter samt med iakttagande af alla de nedsättningar och besparingar, Rikets Ständer trott utan obillighet och utan skada för saken kunna ifrågakomma, skulle behofvet, utöfver redan befintliga tillgångar, ensamt för nuvarande tjensteinnehafvare, efter lägsta uppskattning utgöra ett belopp af 103,146 r:dr 11 sk. 5 r:st., och den genom blifvande skolafgiften beräknade tillgång, lill bestämmande af hvars belopp ingen ledning är af erfarenheten att hemta, torde böra upptagas betydligt lägre, än som, under förutsättning af andra bestämmelser för dess utgörande, skett vid den underd. föredragningen. Efter noggrannt öfvervägande af förhållandena hafva Rikets Ständer alltså beslutat: a) att det å Riksstatens åttonde hufvudtitel uppförda anslaget till elementar-läroverken ökas med 90,000 r.-dr; b) att elementar-läroverkens å stat uppförda tillgångar, tillsammans med den statsinkomst, som hildas genom ofvan omförmälda skolafgifter, användas till berörda läroverks slutliga reglering på följande grunder och vilkor, nemligen : l:o Skolafgifter nes erläggande begynner samtidigt med den öfvergångsstat för lärarnes aflöning, hvilken E. K.
Under Utskottets pröfning af ofvan anförde framställningar, derigenom Statens medverkan för åstadkommande af jernvägsanläggningar, såväl genom direkta - Stats-Utskottets Utlåtande lSf-.o 160. 17 rekt a statsanslag sorn genom beviljande af låneunderstöd eller räntegarantier blifvit från så många skilda håll sökt, har Utskottet i främsta rummet ansett nödigt att med sorgfällighet utröna, om och i hvad mån Statsverkets tillstånd, under den tid nu pågående statsreglering kommer att omfatta, kunde medgifva befrämjandet af, om icke alla, åtminstone något eller några bland de mera framstående utaf dessa, otvifvelaktigt nyttiga och önskvärda, men derjemte kostsamma kommunikations-förbättringar. Då emellertid en i detta afseende af Utskottet anställd beräkning visat, att Statsverkets behållningar och påräkneliga inkomster under sagde tid medtagas för bestridande af utgifter, som antingen af Rikets Ständer pröfvats eller torde komma att anses oundgängligen och företrädesvis för Statens behof påkallade, och att således af tillgänglige medel icke kan anvisas någon af de anslagseller lånesummor, som för ofvan omförmälde ändamål blifvit begärde, samt det icke torde finnas rådligt, att, under sådana förhållanden, Staten ikläder sig den ansvarighet för räntegodtgörelse, och dermed förenadt äfventyr af blifvande utbetalningar, som för några af de föreslagna jernvägsföretagen blifvit ifrågasatt, eller lämpligt och välbetänkt att, för medels anskaffande till nya jernvägsanläggningar, någon mera betydande upplåning af Staten verkställes eller understödjes, har Utskottet, utan att ingå i särskild pröfning af den större eller mindre vigt och betydelse de ifrågavarande jernvägsbyggnadsföretagen i förhållande till hvarandra inbördes kunna anses ega. eller af de omständigheter, som möjligen, utom saknaden af erforderliga tillgångar, kunna i afseende å ett eller annat af dessa företag utgöra hinder för statsunderstöds meddelande, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer: l:o att samtlige ofvanberörde förslag måtte för närvarande få förfalla.
St:rs förordnande i ämnet; hvadan, och då det icke skulle vara enligt med stadgade förvaltningsgrunder, att ett undantag för Biskop Eberstein personligen kunde äga runi uti det vanliga sättet för Ränte-tagare, att directe af Räntegifvarne uppbära räntor, bifall till Utskottets förslag i denna del afstyrktes , intill dess ett allmänt stadgande i detta fall blefve faststäldt; hälst uti Utskottets Memorial, ang:de beräkningen af StatsVerkets inkomster icke något ord förekomme, hvaraf slutas kunde, att ifrågavarande löningsSpanmål verkeligen blifvit deri inberäknad. Och har Vice Talmannen Jon Jonsson äskat underrättelse, Betan k anden, N:o 240. 171 huruvida Biskopen på Gottland, genom den af Utskottet. föreslagne åtgärd till lönens uppbärande i Contant, möjeligen skulle kunna komma alt erhålla något högre belopp än örn lönen, såsom indeld, utginge af dertill anvisade Hemmansräntor, på sätt Förut vanligt varit. Utskottet, som i det återremitterade Utlåtandet ledan uppgifvit, att K. M:t, af orsaker, sorn jemväl deruti blifvit omförmäldta, i Nåder beslutat, att liqviden af ifrågavarande Biskop Eberstein på lön anslagne hemmansräntor, skall i den ordning föreskrifvet blifvit verkställas, har icke kunnat tinna samma ordning vara emot stadgade förvaltningsgruuder stridande, då den står i enlighet med hvad för Gymnasiioch Schola^- Statens tillökta löner är vordet i Nåder bestämdt. Att i Inkomst-Betänkandet specifikt upplaga alla de serskildta till StatsVerkets behållna Ordinarie Bänta ingående, indragne och besparde löningsrn. fl. Räntor, bär Utskottet ansett Öfverflödigt och utan allt ändamål, då endast sammantagne beloppet deraf bordt sökas för beräkningen af Inkomst och Utgift. Ifrågavarande indeldta räntor hafva emedlertid blifvit så väl af Utskottet sorn af K.
Stockholm den 14 October 1834- Reservationer: 1:0 af Pehr Nilsson från Christianstads Län: ''Jag nödgas reservera mig emot Utskottets förslag, att ”Rikets Ständer skulle i underdånig skrifvelse uttrycka deras öfvertygelse om nyttan och behofvet deraf, att Folkskolor anläggas”; men endast för verkställigheten af sådana vigtiga anstalter begära, ”att Biskopar och Landshöfdingar må anbefallas med verksamt nit vaka öfver denna angelägenhet, i sockenstämmor uppmana församlingarne till Folkskolors inrätfan - Statssamt Allm. Besv.- och de, samt med församlingarne samråda och öfverenskomma om sättet och medlen, hnru de skola till vägabringas”; hvarefter allt skulle lemnäs ”att, under Presterskapets ledning samt enligt Communernas önskan och öfverenskommelser, få fritt utbilda sig”. Det är nemligen, i min tanka, det vigtigasle af allt i denna angelägenhet, att den helt och hållet skiljes från samband med Preslerskapet såsom verldslig Corporation; och att den blott bibehåller det sammanhang, som en rigtigt uppfattad fri utbildning af offentliga inrättningar, enligt hvad jag hoppas, alltid måste bibehålla med de Prester, hvilkas enskilda andliga nit och goda anda gifva dem en nyttig inflytelse genom sine menigheters förtroende. Vare det långt ifrån mig, att ej gifva christendomskunskapen sitt behöriga värde, såsom grund för all bildning, den lägre så väl sorn den högre; men likasom de rikes barn vanligen lemnäs åt andre verldslige lärare, när så ske kan, och ändå kunna blifva gudfruktiga, anser jag, att de fattigas med ännu mer skäl böra kunna få undervisas af hvem deras föräldrar dertill utse, innan de äro i de år, då den af Lagen och häfden gemensamt grundade verkliga presterliga Religions-under visningen tager sin början. Det är, i min tanka, väl grundadt, att först vid i5 till i6 år ifrågaställes den offentliga Religions-undervisningen, och det är deremot ett till sine följder säkert skadligt missförstånd, sorn valt de vanliga, för minnets öfning begagnade första lexorne utur Religionsböckerne.
Sedan stadens rättighet att uppbära hamn-, brooch vågpenningar af segelfarten förbi staden 35 är vorden öfverlåten på styrelsen öfver segel fartsanstalterna emellan Wenern och hafvet, emot 2,000 R:dr banko ersättning årligen till drätselverket, bar staden icke vidare någon direkt inkomst af tolag eller dylika afgifter. Nya byggnadsoch brandordningar, uppgjorda och föreslagna efter eldsvådan, hafva i nåder blifvit för staden fastställda, och äro dess gemensamma brandsläckningsanstalter emellertid äfven med ansenlig kostnad satte uti ett bättre och någorlunda fullkomligt skick; hvarförutan en frivillig brand-korps blifvit organiserad med särdeles lättrörlig attiralj. b) Alingsås, först bebyggd af flyktade invånare från det af fienden uppbrända nya Lödese, har år 1619 erhållit sina äldsta privilegier af Konung Gustaf il Adolf. Staden är belägen inom Kullings härad emellan sjöarne Gersken och Mjören och indelad i 201 hela tomter samt innehar donerade 5!:dels hemmantal, hvilkas arealvidd utgör, förutan skog och betesmark, 574 geometriska tunnland, som begagnas till åker och äng. Stadens tillvarelse beror af handel, fabriker och handtverkerier samt jordbruk. Handelsrörelsen, som egentligen består i utminulering af vanliga köpmannavaror, är inskränkt genom stadens belägenhet nära Götheborg. Fabriksnäringen idkas vid 1 klädesfabrik, 2:ne strumpfabriker, 1 läderfabrik och 2 färgeriet-, Handtverkerierna skötas med särdeles omsorg, hvilket företrädesvis gäller hvad garfveri-, kakelugnsmakareoch kopparslagare-verkstäder beträffar. Det betydliga jordbruket omkring staden skötes med drift och omtanka, och må anmärkas, att här infördes först potatesodlingen i riket af Jonas Alströmer, som då äfven anlade planteringar för tobak och färgstofter; men desse sednare äro längesedan förvandlade till åker och äng, så att stadsjot den numera uteslutande användes för åkerbruk och boskapsskötsel samt till stor del för odling af potates i och för bränvinsbränningen, som utgör en vigtig binäring.
Qitjaruar odj ©Sgat. JS ©gaube, IflttSs afgift. Öa6tif 3 ^uratt, titngar, font tito tajerabe efter utfatta ©lafier. iS (Summa. 200,000 000 70,000 00 20,000 00 000 10 000. ning: imber bentia hummer böra tmnitaé, erhålla ben fuUftånbigafte noggrannhet, ja (Tota $>å* bein författa; och Sanbé*$ontoren åligger beröfmer hofwa noga tillen, meb rättighet att manbragené riftighet utröna. SKaj:t orf) bronan. Remman. Cågenbeter. Omarnav od) Sågar. !P SS ET % - t Dito ®umma (19) SEitfl)öt SetMtfnttig^ijrotfcmngen 1858. 5R:o 6 (£))♦ Samman&rag öfwer ^a$ertnflé:£an$&criic ?£:o 4 uti göfbert, för ar i8 s. 9f vi. ©otten m. VI. bito m. VI. bito 25 Semtffntttg efter 2:bta Sirttfein. (SäftgifiBC rict, 2Bärbäf)u§ odj Ärogar. tS a ffiS* §■© ga sjes S a » cn «-e «-: 50 45 a 3. o a 20 3ö rs 30 få fca s & 60 ^2; 2 T? cs> -a: s ~ ; a ■Öi o Uttaga titt fifweröttifl linn i*flmmrtli dragen öfwer fagert ttgS:£ältg: w o X 5' (Xt (S) te »1 (B r/ s tJ (SO s s: 2 r> r-t § » 3 O* Remman. 8 O: er Remman oc& Sägen^eter, af fwilfa egauberattö
S 9 B i rekommenderar |461 •i &lt;1 j f o f I enkel och tydlig uppställning med öfversigt Med största högaktning ' p P Q I All slags Fotografering utföres omsorgsfullt enligt nutidens fordringar. J. G. HAMMAR, Flemminggatan 16 A, 1 tr., Stockholm. 30 Malmskilnadsgatan [597] snedt emot Centralstationen. [572] I YLLE Svenska Konstväfnader och Broderier. Inackordering. En ung, bildad dam erbjudes inackordering i yngre officersfamilj i Stockholm. Svar till » Hem » inlemnas å Iduns byrå. [009] Yllestramaljer, alla färger, Garn och Silke. Förklädestyger, ylle och bomull. Äkta färg-er. Skånsk medvurst Originalmönster. Bästa materialier. af bästa beskaffenhet och afsedd för Beställningar ' utföras a Möbeltyger, familjebehof. Underrättelse i Kulles Mattor, Vraperier m. m. i hvilken hod, Drottninggatan 36. stil som öns / cas. Moderata priser. Stockholm, Drottninggatan 36. Tillverkningsort: Lund (Thora Kulle). Göteborg Filial: (Svenska industrimagasinet.) [37] Ramlösa Plantskola. Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slag plantskoleartiklar är nu utkommen och tillsändes franko. Helsingborg i september 1888. P. Jensen. Bästa skydd mot köld och värme Normal-Underkläder. Prisbelönta med 6 Guldmedaljer. Illustrerad Katalog gratis. Fabriks-Nederlag hos: Qösta Yidinghoff, [113] 19 Drottninggatan, Stockholm. STOCKHOLM, GERHANDTS BOKTRYCKERI-AKTIEBOLAG Moderev * ^. \ ulen är öfver!
De höga hvita murarne, som i Sorrento på ett plågsamt vis innestänga vägarne, sågo nu i det bleka månskenet riktigt trolska ut, hafvet bröt sig och sorlade en låg klagande vaggsång, olivträden aftecknade sig mjukt och luftigt mot den mörka natthimmelen; det var en härlig afton. Vi voro snart framme. Den stora byggnaden, som låg inbäddad bland rika trädgrupper, hade i denna belysning förlorat hela sin skrytsamma elegans och sammansmälte stämningsfullt med den mörka bakgrunden; den breda, hvita marmortrappan glänste så praktfull, som om den bildat ingången till prinsessans förtrollade slott. Men nu slogos dörrarne upp, och så bröts förtrollningen med ens. Förstugan strålade i skarpaste gasbelysning, foten sjönk tumsdjupt ned i de mjuka gångmattorna, och i hörnen plaskade moderna vattenkonster, spridande svalka i den upphettade atmosferen. Portvakten öfverlemnade oss åt guiden, som satt och halfsof på en bänk, guiden åt förste kyparen, förste kyparen till »direktören», en mycket behaglig uppenbarelse i svart frack, glacéhandskar och en näsa, så överväldigande, att jag ännu icke förstår, huru det var möjligt för honom att hålla hufvudet upprätt, så vida han icke var utrustad med någon dold tyngdkraft i nacken. Sedan denna vigtiga person granskat oss, behagade han nådigt gifva befallning åt ännu en svart frack att föra oss till salen, der föreställningen skulle ega rum. Salen, ett stort rum, rikt och fult dekoreradt i rödt och guld, var redan till hälften fyld af åskådare, mest hotellets egna gäster, hvilka sutto på framflyttade stolar, alldeles som i en konsertsalong. Vi kröpo blygsamt in i ett hörn och väntade på hvad som komma skulle. Nere vid dörren stod sällskapets orchester, två blinde fiolspelare, en halt trumslagare, en hautboist och två zitterspelare, utklädde till italienske bönder.
Återbetalningen af det, för upprensningen af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård, vid 1844 och 1845 års riksdag, beviljade och. år 1846 utbetalda lån å Femtontusen R:dr, verkställes inom enahanda tid och med samma ränte-beräkningssäll, som i § 55 finnas bestämda. §. 59. Nedannärnnde 3:ne lån, hvilka vid 1847 och 1848 års riksdag beviljades samt under åren 1849 och 1850 utbetaldes, nemligen: lånet tili staden Westerås å Tretiotusen R:dr, för utvidgande och förbättring af stadens hamn; lånet till staden Christinehamn å Tretiosexlusen R:dr, för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, samt lånet lill staden Wadstena å Fyratioåttatusen R:dr, för anläggning af hamn derstädes, skola fortfarande återbetalas medelst erläggande af Sex procent årligen å hvart och ett låns hela belopp; kommande häraf Fyra procent årlig ränta att godtgöras för det kapital, som vid hvarje liqvid återstår, samt den öfverskjutande inbetalnings-summan att å samma kapital afgå. Skulle den sålunda föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid verkställas, bör dessutom för det till liqvid förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder inbetaldt, §• 60.
Ja, det är inte kvinnorna jag fruktar, det är vännerna, som ge dig inbillningar! ADOLF (forskande). Du fruktar alltså hvad fruktar du? TEKLA (upp). Det har varit någon här! Hvem har varit här? ADOLF. Tål du inte att jag ser på dig? TEKLA. Inte på det sättet; så brukar du inte se på mig! ADOLF. Hur ser jag då? TEKLA. Du tittar under ögonlocken... ADOLF. På dig! Ja! Jag vill se hur det ser ut bakom! TEKLA. Var så god och se! Det finns ingenting som ska döljas. Men du talar också på FORDRINGSEGARE. 59 ett annat sätt du har uttryck (forskande) du filosoferar hva? (Går emot honom hotande.) Hvem har varit här? ADOLF. Ingen annan än min läkare! TEKLA. Din läkare! Hvem är det? ADOLF. Doktorn från Strömstad! TEKLA. Hvad heter han? ADOLF. Sjöberg! TEKLA. Hvad sa han? ADOLF. Han sa ja han sa bland annat att jag var nära att få fallandesot TEKLA. Bland annat? Hvad sa han mer? ADOLF. Ja det var något mycket ledsamt! TEKLA. Tala om! ADOLF. Han förbjöd oss att lefva gifta på en tid! TEKLA. Se där! Kunde jag inte tro det! Man vill skilja oss åt; jag har nog märkt det länge! FORDRINGSEGARE. 60 ADOLF. Det har du inte kunnat märka, när det aldrig inträffat. TEKLA. Har jag inte? ADOLF. Hur skulle du kunna se det som inte finns, om icke fruktan uppjagade din inbillning så att du såg det som aldrig existerat. Hvad fruktar du? Att jag skulle låna en annans ögon för att se dig som du är, och icke sådan du förefaller mig vara! TEKLA. Håll reda på din fantasi, Adolf! Det är den som är djuret i menniskans själ. ADOLF. Hvar har du fått lära dig det? Af de rena ynglingarne på ångbåten? Hvasa? TEKLA (utan att tappa fattningen).