Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd häral och enär, på sådant sätt, en med Utskottets äsigter öfverensstämmande vederläggning af dessa betraktelser genomgår mina slutpåståenden i hvarje der utförd anmärkningspunkt, bade det å min sida tvifvelsutan varit lika öfverllödigt, som utan ändamål, att annorledes upptaga den å vederdelosidan i detta ämne gjorda framställning, hvilket öfrige respektive svaranderne äfven synes halva ansett, och hvaremot anledning till anmärkning minst torde förväntas af den tänkande juristen, som väl måste erkänna, att rättsfrågor, om än af politisk och historisk betydelse, likväl, så vidt de bero af Domarens handläggning, pröfvas och afgöras efter lag och hvarje frågas serskilda beskaffenhet, och att de, i sådant fall, aldrig genom deras sakenliga afhandlande, men understundom genom ett så kalladt ”storartadt” försvar, kunna neddragas inom den hvardagliga advokatyrens område. Emedlertid och då Herr StatsRådet, ehuru sjelf svarande endast i vissa mål och ett mindre antal anmärkningspunkter, ansett sig tillständigt att, utan uppdrag af öfriga respektive svaranderna, uttala ett totalomdöme öfver KonstitutionsUtskottets alla anklagelser och sättet för deras utförande, hvartill hans egenskap al part uti vissa ibland dem icke gifver honom laga fog, kan jag ej underlåta att fästa uppmärksamhet å ett sådant af Herr StatsRådet i förväg ultaladt omdöme, att nemligen dessa anklagelser mestadels skulle vara småaktiga och af ringa vigt.
Pär arén 1827—1831 , ärligen k:dr 313,867: „ 362,608: 24. 8. „ arén 1834—1838, ärligen samt lötkvartdera ak ären 1842 ook 1643, eller de kittills körllutne är, kvarunder den sednast utfärdade tull-taxan egt tillämpning 371,405: 41.— 8 frspor^ion, ss:o 6/. dburu bäiak visar sig, att denna städernas inkomst varit i successivt stigande, livilket mäste tillskiikvss dels tillväxande lian delsrörelse i allmänbet, dels de förändrade förtullningsgrunder, bvilka under sednare tider gjort sig fällande , anser Kongl. Maj:t likväl, med bänsigt ej mindre till möjligen iki ägakommande tullnedsättningsr, än till besparad uppbördskostnad, stapelstäderna skäligen böra, pä sätt Commerce-dollegium ocb deneral-lull-Kt^relsen jemväl föreslagit, blifva belätne, derest de , i utbyte mot de direeta tolags-inkomsterna, erlrälla ersättnings-anslag, ungefärligen motsvarande bvad samma inkomster i medeltal kör arén 1842 oob 1843 utgjort; oeb l^ongl. Maj:t ökverlemnar, i följd barak, till Rikets 8tä»der, buruvida icke, i ssmmanliang med lättadt beslut om uppliörande ak stapelstädernas bestvr med tolags-uppbörden, eisättningen derför ma bestämmas till följande, efter nyssnämnda grund i runda tal beräknade, summor, nemligen: kör 8tockbolm R:dr „ dalmar „ ^Vestervik „ darlskrona . „ darlsbamn „ dbristianstad . „ Hudiksvall „ 8öderbsmn „ dötbeborg „ Kungelf „ 100. „ Marstrand „ 100. „ strömstad „ Halmstad „ 2,200. „ 4>4ol»erg „ Hernösand „ 400. „ lundsvall . „ 650.
Jag har icke något emot att den lemnäs till hvem som helst, blott Banken blir befriad derifrån, och jag har dessutom icke kunnat föreslå, att den skulle öfverlemnas till inrättningar, som ännu icke existera. Det dröjer måhända med inrättandet af den nämnde kassan, och för min del vet jag nu icke något annat råd, än att fastighetslånen, ifall min motion gillas, öfvertagas af de existerande mindre hypothekskassorna. Hvad diskontlåningens förflyttande till RiksgäldsKont. beträffar, så har jag haft samma skäl för detta förslag, som för det förra, nemi. att jag icke hade någon annan inrättning för bestyret dermed till hands än RiksgäldsKont. Huru det skulle gå till, ville jag bjuda till att visa, när vi en gång komma så långt. Det är klart att man i en motion, der hufvudsakligen principer uttalas, icke bör trötta med att upgifva alla detaljer. Jag skall dock genast omnämna ett sätt, i afs:de å utförandet, det nemi. att RiksgäldsKont. som har tillräcklig tillgång på Fullmäktige, kan, likasom det sker i Banken, bilda en diskont-direktion, och om en del af Bankens många tjenstemän finge göra sällskap vid öfverflyttningen af diskontfordringarne till RiksgäldsKont., skulle den ökade rörelsen Ber icke för Kontoret medföra någon särdeles betungande kostnad. Tiden af 15 år, under hvilken diskontlånerörelsen småningom skulle minskas, har jag särskildt föreslagit derföre, att icke genom den ifrågasatta åtgärden någon häftig brytning i våra penningeförhållauden må inträffa. Jag har trott att det är bäst, att det sker långsamt; ty under tiden torde de privata utlånings-anstalterna komma att öfvertaga dessa lån och förmodligen placera dem bättre än Banken kan göra, som endast har att gå efter sitt stereotypa reglemente.
Med anledning af Kongl. Majrts nådiga förordning af den 20 November i845, örn upphörande af skyldigheten alt bos Hof-rätt betala lösen och slämpladt papper för handlingar i revisions-saker, bar Utskoltet ansett en ny rubrik böra vid ifrågavarande § uttder bokstafven R införas, så lydande: ”Revisionssaker, handlingar deri, som för parts räkning frän Hof-rätt till Kongl. Maj:t insändas.” Då Utskottet ansett skäligt, att äfven ”skuldebref, under 25 r:drJ’, hvilka för domare eller exsekutorer företes, varda rned någon lämplig karta-afgift belagde, har nämnde rubrik blifvit vid denna § utesluten och i stället införd vid 8 §, med ett åsatt karteringsbelopp af 3 sk. Viel rubriken ”Testamenten” har, på de af Utskottet här ofvan anförde grunder, orden: ”syskon och deras barn” blifvit utbytte mot: ”syskon och deras af kamlin gar.” §. 8. Ilos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Roos, Carl Ulrik, väckt motion derom, att den uti 1 mom. af denna § föreskrifna kartering af hyres-kontrakter måtte upphöra; till stöd hvarför hufvudsakligen anförts, att denna kartering föranledde ett obilligt missförhållande i beskattningen, enär, hvad landet beträffade, densamma förmenades ej iakttagas, utom i de fall, då lagsökning komme i fråga, och i städerna, serdeles Stockholm, egentligen drabbade de mindre bemedlade husegarne, hvilka, såsom i allmänhet innehafvande egendomar af ett mindre fördelaktigt läge och sämre beskaffenhet, nödsakades oftare ombyta hyresman. Då husegare i allmänhet icke lära underlåta att, vid bestämmandet af hyressumman, deruti äfven inberäkna ersättning för hyreskontraktets karlering och, hvad beträffar anmärkningen, att sådan karlering icke skulle å landet iakttagas, enahanda kontroll härför som för städerna är uti 11 §. uttryckligen stadgad, anser Ulskottet ifrågavarande motion icke förtjena afseende. Vidare hafva inom Höglofl.
C. Fröt. $:dje Sami. 35 858 Constitonutis-Utskottets Bctänkandcn. bestämdt utsatta, får, för bristens afhjelpande och sill förekommande af misstolkning, Utskottet vördsamligen tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att förena sig om en så lydande fullständigare redaction af d et projecterade stadgandet: För Riksdagsärendens behandling inom Utskott, skall tillämpas hvad 49 §. om målens bordläggning, och hvad i öfrig* 50, 53» 54 och 58 §. §. innehålla Stockholm den 13 October 1823. N:o S*. Åskorn den i{j October 18*5. Memorial till Riksens Ständer, med föreslående af tillägg i 98 Jf. Regeringstormen och 63 jf. Riksdagsordningen. Då i Grundlagen saknas bestämd föreskrift, hurulunda förhållas bör, om Riksens Ständers Justitia» Ombudsman eller bans utsedde Efterträdare i Ämbetet, vid Constituiions-Utskottets betankanden. 259 samma Riksdag, under hvilken de blifvit valde, antingen afsäga sig det vunna iörtroendet, eller med döden afgå, — en föreskrift, hvar? behof likväl erfarenheten redan vitsordat, får , med anledning af gjord Motion, ConstitutionsUtskottet till Riksens Ständer, för Grundlagsenlig behandling , vördsamligen öfverlemna det Förslag att, i slutet af 98 §• Regeringsformen och af 4 Morn. 63 Ji\ Riksdagsordningen , följande tillägg må införas : ”7 händelse Justitieombudsmannen, vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, af säger sig det erhållna förtroendet eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i Ämbetet genast insätta den Man, sorn de till hans Efterträdare utsett. Skulle Justitieombudsmannens utsedde Efterträdare, under påstående R ksdag, afsäga sig det erhållna örtroendet, eller i JustiticeOmbudsmansÄmbetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade säte, en annan behörig
Utskottets förslag att de uti nu gällande tulltaxa såsom tullfria upptagna Trä-varor äfven hädanefter skulle förblifva fria, har af - Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden blifvit gilladt, hvaremot Bonde-Ståndet för dc uti Tulltaxeförslaget pag. 27 såsom tullfrio uppräknade trä-varor bestämt ”en tullsats jemförlig med utförselstullen å samma artiklar.” Jemte det Utskottet ansett sig höra upplysa, att icke alla de uti införselstarifen särskildt upptagne tullfric trä-varor finnas uti utförselstarifen uppräknade samt att Utskottet således saknar ledning för föreslåendet af de tullsatser, som tilläfventyrs må anses "jemförlige med utförselstullen å samma artiklar” får Utskottet, under hemställan till Bondc-Ståndet att uti förevarande ämne fatta bestämda beslut, inbjuda Ståndet att härutinnan antaga Utskottets af de öfriga Riks-Stånden gillade förslag. Den af Utskottet för Ättika föreslagna tull af 6 öro per skålpund har Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallit, hvaremot Presteoch BondeStåndcn återremitterat frågan härom, förnämligast på den grund, att ättika borde, Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 27. 5 på samma sätt som eger rum med bränvin, förtullas efter sin styrka samt att, sedan frågan förevar hos Utskottet en tillförlitlig Attiksprofvare skulle vara uppfunnen och till Teknologiska Institutets granskning inlemnad, genom hvars begagnande en rättvisare tullsats, än den Utskottet föreslagit, skulle kunna bestämmas.
Häröfver har jag hos Kongl. Göta Hofrätt anfört besvär, och under d. 11 Augusti 1851 erhållit det utslag, att ehuru, på sätt Häradsrätten yttrat, det icke ålegat Stenson såsom åklagare att tillkännagifva , huruvida han ville öfverklaga Häradsrättens utslag af d. 23 Aug. 1846. Kongl. Hofrätten likväl funné, dels att Stenson, sedan han anmält sig vilja föra klagan i målet, äfven bordt genast efter besvärstidens utgång hos vederbörande tillkännagifva, att han icke besvärat sig, och dels att han genom underlåtenhet häraf vållat, att tångarne, i afseende på hvilka Domhafvande!! i sin förpassning vid deras återsändande till länshäktet föreskrifvit, att de borde i länshäktet vid Warberg i förvar hållas, intilldess om dem vidare förordnades, kommit att onödigt qvarhållas från och med den 24 September 1846, då den dem ådörnde bestraffning kunnat verkställas, till och med den 25 Januari 1847, eller etthundra tjugufyra dagar längre än vederbordt; men som Stensons försummelse i detta hänseende varit af den beskaffenhet, att densamma vid den tid, han förrättade länsmanstjensten i Faurås härad, kunnat med varning af Konungens Befallningshafvande och godtgörelse till vederbörande aflöpa; alltså pröfvade Kongl. Hofrätten, med upphäfvande af öfverklagade utslaget, skäligt förklara annan påföljd af åtalet nu icke kunna Stenson ådömas, än att lian förpligtades att, i enlighet med en af Fängelseföreståndaren afgifven räkning, ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för fångarnes underhåll i häktet under ofvannämnde tid med tjugu Ridr 13 sk. 4 rst. samt att dessutom godtgöra ej mindre den ännu lefvande af dem för hans lidande med tjugu Ridr — 75 ■ Detta Kongl. Hofrättens utslag är af Stadsfiskalen Stenson öfverklagadt, och beror för närvarande af Kongl. Majits nådiga pröfning.
Iian loreka^as. I)ä Let är oLestriLligt oel, af erkarenlieten vitsorLaLt, att kör LeslutaL m^ntbestämuing någon annan egentlig ggrantie, än Len reLLara metallens kria vexling ej kan ställas, oel, Let icke allenast skulle innebära en orättvisa, att, genom öppnacl rätt till oafbruten Lilkverinvexling, ekler Len , LetänkanLet lV:o 1 köreslagne evalvationsgrunL, ä 128 sk., LereLa säkerliet 7^ 8tatsocl» banco-IItskottens mot b varje muntsö,bättring, utan att, genom bestämd utsigt tilt utvexlingen, lemna mot myntförsämringen motsvarande säkerbet utan vek genom sillverutvexlingens uppskjutande till annan epok, clet med m^ntbestämningen äs^ktade ändamål, 8kulle förkelas: "kafva "utskotten ansett tidens bestämmande för utvexlingen "af silfver böra blikva oberoende af kommande 8tän"ders beslut." Oenom detta förklarande uppstår sragan, buruvida utvexlingen ak 8ilfver mot sedlar skulle, i bankens närvarande ställning, kunna taga sin början, sä snart en erforderlig qvantitet af de blifvande m^ntsorterne bunnit utmyntas, eller om någre förberedande åtgärder till den metalliska fondens förstärkande jemväl böra vidtagas.
Äfven då roteringen inrättades blef socknen deri från fritagen, utan att numera utrönas kunde huruvida detta frilagande grundade sig på någon särskild författning och, i sådant fall, om något vilkor af vissa bestämda tjenstbarheter dervid blifvit stadgadt. Vid ordnandet af extra roteringen väcktes emellertid fråga huru Garpenbergs socknemän i afseende på roterings-skyldigheten skulle betraktas. Af denna anledning begärde kopparverksegarne hos Kongl. Majit i underdånighet, att alla hemman i Garpenbergs socken, antingen de tillhörde kopparverket eller allmogen, måtte allt framgent undantagas från rotering emot det att kopparverkets egare, som allt ifrån år 1818 erlagt rotefrihetsafgift både för egna och öfriga hemman i socknen, äfven för framtiden årligen betalade en sådan afgift samt allmogen å sin sida fortfore att för en måttlig betalning till verket utgöra den betjening, hvartill densamma från äldre tider varit Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 114. 9 varit förbunden. Denna begäran blef genom Resolution den 3 April 1822 i nåder bifallen. Då emellertid denna resolution utvisade att det vore endast ocb allenast för att underhålla kopparverksdriften vid Garpenberg, socknemännen fortfarande fått åtnjuta befrielse från rotering, men numera Garpenbergs koppargrufvor i många år legat i ödesmål och vilkoret för roteringsfriheten sålunda förfallit, samt det icke kunde vara rättsenligt att till förmån för ett jernverk, hvartill det gamla kopparverket numera öfvergått, en hel socken i södra Dalarne skulle vara befriad frän rotering och denna så mycket tyngre drabba öfriga socknar, särdeles de mycket vanlottade öfre Dalsocknarne, ansåge sig motionären böra föreslå, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Garpenbergs socknemän måtte befrias från de dem nu åliggande skyldigheter till Garpenbergs bruk, men deremot alla inom socknen belägna hemman förpligtas deltaga i knektehållet inom länet, till lättnad för ofvanförmälda, af roteringen mest betungade, socknar.
Jag kati numera icke erinra mig alla de enskildtheter, som bär blifvit anförda, men det vet jag, att Utsk., vid genomgående af BankoStyrelsens protokoll, icke funnit skäl till de klagomål Hr Ehrenhoff anfört, hvarföre motionen ansågs böra afslfis. För min del anser jag såsom ganska riktigt det i BankoReglemit förekommande stadgande, alt för ett första tjenstefel varning bör ega ruin och saken sedermera underställas ÖfverStyrelsen. Jag kau icke finna något annat, i n att Hr Ehrenhoff blifvit skyldig bevisningen för hvad han påstått och yrkar bifall till punkten. Hr Hjerta, Lars: Efter ett upmärksamt åhörande af Hr Ehrenhoffs anförande, kan jag icke underlåta att instämma i hans begäran om äterremiss af denna punkt. Om man ser tillbaka på Bankens och dess tjenstemiins historia, så måste det erkännas, att åtminstone icke lill allmänhetens kunskap kommit många fall, som gifvit anleda ng till misstänka, att hågra svårare orättvisor blifvit begångna; men 0111 blott en enda orättvisa under loppet af elt eller par decennier blifvit begången till följd af alltför mycken maktfullkomlighet hos Bankens Styrelse, så utvisar det en bristfällighet inom verket, som man bör söka att afhjelpa. Stiftarne af Sveriges Grundlag hafva ådagalagt en stor omsorg derom, att Rikets tjenstemän skola ega lika mycken säkerhet under lagen som landets öfriga innebyggare och derifrån endast undantagit dem. De 11 16 November. som innehafva förtroende-embeten. Vid våra Riksdagar hafva vi tid efter annan hört röster från åtskilliga personer, hvilka, till följd af vare sig förkärlek för en viss idé eller ock subjektiva äsigter, visat sig hysa mycken benägenhet för en vidsträckt förmannamakt och påyrkat, att denna makt skall göras ovilkorligt gällande emot underordnade, men dessa åsigter hafva hitintills, Gudi vare lofvadt, ej lyckats vinna mycken terräng.
Anna-Stina, f run li lla! Åttonde Scenen. REDER. ANNA-STINA. R E D E R . Hon har mycket tyck e af en komplett trollpacka, den der gu mman! ( funderar ) Hvad tusan kan det vara för ett handarbete som hon förtjenar så mycket på? ( vänder sig om på skrifsto len , och f år nu se Anna-Stina , so m han hittills g lömt bort ). Jaså, det var s annt .. hvad ville du, barn? Jo, s e det är så att .. att.. R E D E R . Nå, säg ut nu i rappet .. ty j ag har brådtom! Jo, jag skulle få tjenst här, ef ter hvad mamsell s a'.. Det står annars här hvem mamsell ä'.. R E D E R . Tjens t? Det måtte inte vara här! Anna-Stinas Illusioner. Mari as kort! ( går till Anna-Stina , och säger i det han klappar henn e under hakan ) Hvar träffade du den der mamsellen? Var det här? Nej , det var hos afritaren! R E D E R ( förvånad ). "Afritaren?" Hvem är det? Åh kors, han som ritar sådana der beläten .. ( pekar på en af taflorna ). R E D E R ( af sides ). För tusan! Hon har vari t hos honom! ( högt ) Hette h an Gahm? R E D E R ( af sides ). Sköna upptäckter! ( högt ) Nå, men hvad gjorde du h os honom? Jo, si h an var nere hos oss på landet i fjol, och då.. Så ri tade han af di g också? Hvasa? Ja det g jorde han .. och se, j ag trodde att han tyck te om mig, och derför kom jag hit, men sen fick j ag v eta att han bara s pek taklat med mig, och att han tycker om den unga, vackra mamselln i stället .. och derföre ville jag skaffa mig en tjenst, för hem vill jag inte k omma mera. Nej, så hette hon inte .. fast nog var det på R alltid.. R E D E R .
Fullmägtige icke bort genom en brefvexling med Direktionen förutan ändamål låta tiden förflyta, utan deremot med åsidosättande af alla betänkligheter genom tillförordnande af ett Ombud i Diskont-Styrelsen genast. vidtaga hvad för ett fullkomligt tryggande af Bankens säkerhet kunde vara af nöden. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet i ofvanberörde måtto anfört, har Utskottet ej eller kunnat undgå att för dess del ogilla den tillstyrkan om decharge, som efter Revisionen xiästledit ar 2817 blifvit af Bankens Ombud,' Advokat-Fisk alen N. R. Kruse, gemensamt med öfrige Revisorer, till Malmo Diskonts Bolagsstämma lemnad, emot Direktionens afgifrie kontra-förbindelse att densamma aldrig till sitt försvar. begagna och åberopa. Och hvilken tillstyrkan, ehuru föranledd af en anbefalld nödig varsamhet till förebyggande af de vådeliga följder1 Bihang tili Riks^St. Sami. N:r 43 44 330 BanJto-Utsbottets Belänkanden, sorn, genom ett hastigt röjande af Malmö Diskont-Verks obestånd, vid berörde tillfälle befarades, Utskottet likväl anser ej hafva bordt meddelas: meri hvad i öfrigt vidkommer de åtgärder, Advokat-Fisk a len Kruse under Revisionen och äfven sedermera i egenskap af Bankens Ombud i Direktionen vidtagit, har Utskottet funnit de samma förtjena allt loford, såsom utmärkte af ett n dess sida användt oafbrutit nit och omtänksamt bemödande, hvarigenom icke allenast Bankens rätt i alla afseenden blifvit iagttagc-n , Utan ock Diskont-Verkets fördel befordrad.
En vigtig del af Artilleriets Materiel består af träd, såsom Lavetter, Föreställare, Vagnar, m. m., och till Piecers med tillbehörs förskaffande fordras en mängd persedlar, tillverkade af Läder, såsom Selar, Sadlar, m. m. Erfarenheten visar, att tidens tand utan nötning fräter och åstadkommer en, ehuru långsam, dock sluteligen inträffande förstöring af dessa ämnen. Trädet och Lädret murknar, och Persedlar af dessa ämnen, som i en lång följd af år äfven stått orörde under vaksam vård, måste dock efterhand undergå alla Materiela tings öde. Vetenskapliga upptäckter och Krigssättets förändringar inverka äfven på Artillerie-Materielens beskaffenhet, och medföra nödvändigheten att efter dem inrätta densamma, om man ej vid Artilleriets begagnande skall finnas underlägsen den fiende, som använder ett mera fulländad! vapen; hvaraf åter följer behofvet att förändra den gamla, eller, då det ej låter Den 39 December f. ro. sig göra, tillverka ny Materiel, öfverensstämmande med tidens fordringar. Jag anhåller vördsamt, att dessa anmärkningar måtte lill Högloflige StatsUtskottet få åtfölja den värde Talarens anförande. Herr Möllerhjelm j Axel Johan Adam> anförde skriftligen: Friherre C. II. Anckarswärd har i Ridderskapets och Adelns plenum den i5:de dennes, begärt, alt StatsUtskoltet måtte uppdragas anställa en sträng och noggrann undersökningj af hvad orsak brister kunnat uppstå i Arméens Utredningsoch Artillerie-Förråder, då likväl Två och en half million Riksdaler Banco sedan sista Riksdag blifvit till KrigsCollegii Utredningsoch Artillerie-Departementers disposition anvisade. Då jag i egenskap af Militaire-Ledamot i KrigsCollegii Utrednings-Deparlement under största delen af ifrågavarande, sedan sista Riksmöte förflutne, fem år, deltagit i de af samma
Ständer för sådant ändamål är anordnadt, 532 Den 25 Maji. Kongl. Maj:t måtte äfven af Riksens Ständer i underdånighet autoriseras, att af de återstående Öfverskottsmedlen få till Theaterns biträde disponera hvad som uti ofvannämnde 30,500 R:dr möjligen kan fela. Det är att förmoda, att denna brist icke blir betydlig, och det är både att förmoda och att högligen önska , det blidare och gynsammare utsigter, för Handel och Näringar öppnade tillfällen , att genom förökade Tullintrader erhålla förökade Statsinkomster, hvarigenom ett sådant anslag, som det jag nu föreslagit, kunde så mycket lättare utgå. Då jag nu uttryckt min önskan, att Theaterns undergång måtte af Nationens npplysfa Representanters ädelmod förekomma9, om dertill gifves några utvägar, får jag äfven förklara, att det förslag, som jag framställt, egentligen har den åsyftning, att öppna flera utsigter till biträden, än de , som redan äro nämnda. Med tillfredsställelse skall jag i alia fall offra min skärf, om jag derigenom undviker att få se en Classisk Inrättning för Fäderneslandet gå förlorad. Jag tror derföre, att detta ämne påkallar behjertande, och är för min del öfvertygad, att ingen Styrelse af Svenska Theatern mer3 förtjent uppmuntran för sin verksamhet och sitt nit, än den nu varande} måtte han af ödet skonas för motsatsen. Friherre Åkerhjelm tilläde derefter: Ian. ledning af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag att Statsutskottets Utlåtande må Dén 23 Majt. 233 varda åferremitteradt, och att mina anmärkningar dervid må få till Utskottet åtfölja. Friherre Boye, Ludvig: Då jag, följan de min känsla, tager mig friheten understödja de anmärkningar tvänne Talare nu gjort, ser jag mig ej kunna anföra bättre skäl, än de. I alla tider har vårdnaden förde fria Konsterne gåti i bredd med N»tionalupplysningen, och jag känner en hflig smärta vid den föreställning, art vi skulle sjunka ifrån hvad vi äro.
4 Fän brickar L 250: 1000: 4 Stabs Dtko L150: 600: i Pre - Den r i Januari!. 689 Löner: i PremmAdjutant - 250: r Second Dito » 150: i Audileur « -250: 1 RegementsLäkare - 500; 1 RegementsPreft - 250: r Bäkaillsns Dito - i;o: r ReqemenrsSktisware 250: c ^ 2 Mönster-Skrifware 3 izz R:vr 16 § - 266: ZZ. 40 UnderOificerare L I2Z: r6> , 5ZZZ: l6>. :6 Tmmflagare L 75: 1200.° ;2OO man Corporaier sch Soldater 2 z z: 16. 40220: 62900: °°« LlfMimderinyen för 16 ^rumsta gars och rros man ^ z R:därl. Z648: Trotzdsdar för 8 Compagnie kostar : Nybyggnad och Reparation mmst 19 N:br, hwardera om äret ^52: Summa N;dr Banco 66700: Som ukwisor, hwad en Batalion bestående af öoo man, organiserade i likhet med WmmUmS Rrdö. och A-. Pror. 5 B. Fält 6Z s 690 Den n IanuariL. FättJägare-Batallion i etti för allt ärligen skulle kosta. Aflöning: In - Den n Ianuarik. 69 l ^nqwarterittgs.penningar. För Befälet tillsammans görande « ' 114: Necrurerings-passevolance för 8 Trumstagare och dohman ä i: Z2. lvrz: l6. Beklädnad pä