Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj c. m. ålderstigne häradshöfdingar, som efter mångårig tjenstgöring icke vidare kunna förvalta deras embeten, och hvilka embeten således, om tillräcklig pension icke anslås, måste skötas af tjenstförrättande, särskildt förordnade domare, så länge domsagans häradshöfdinge lefver och är förhindrad af sin ekonomiska ställning att afgå från sin embetsbefatlning, ehuru af ålder förnekad att uppfylla sina embetspligter. Jag bedyrar heligt och vädjar till de personer, som hedra mig med nära bekantskap, att det sårar min hederskänsla, att vara i den ställning, att jag icke kan öfvergifva den mig i nåd. anförtrodda domsaga, utan att, under mina återstående dagar, åtnjuta en pension, som ger mig förhoppning om bergning, och jag är öfvertygad, att flere åldrige häradshöfdingar, med enahanda förhållande som det är med mig, derom dela lika tankar samt har således vördsamt föreslagit 2000 r:dr b:co årligen. För egen del tager jag mig den friheten omnämna, att min domsaga, under blott Irenne generationer, varit i mina och mina förfäders händer io4 år eller sedan den 20 April 1736; och det hade sannerligen varit för mig synnerligt tillfredsställande, att, om mina krafter tillåtit, i det längsta vara i utöfvande af ett embete, hvaruti, utan att tillräkna mig någon egen förtjenst, om hvilken andra och domsagans innevånare må dömma, jag städse oafbrutet skördat vänskap och förtroende. Men som domsagorna i Riket äro till arbete och inkomster olika, så torde den föreslagna pensionen 2000 r:dr b:co till alla häradshöfdingar ej vara tillämplig, och måhända i de mindre domsagor vara af mig för högt föreslagen, och tager mig således den friheten vördsamt tillägga, det H. StatsUtsk. täcktes öfverlemna till K.
Angående tullens bestämmande efter vigt, har jag, första gången frågan förevar, haft äran yttra min öfvertygelse, att alla väfnader, som utgöra så kalladt alngods, borde till tullvärde uppskattas efter vigten. Den obestridliga fördelen deraf är först, att man erhåller säkerhet, det tullprocenten utan missräkning utgår, och för det andra, att ferm expedition derigenom vinnes, ty då uppskattningen sker efter uppmätning med aln, skulle antingen ett betydligt uppehåll för andra varuägare uppkomma, enär en stor del af tiden måste egnas till väfnaders uppmätande, eller ock kommer uppmätningen att inskränkas till några få väfnadsstycken, och uppgiften i facturerna antagas till grund för bestämmandet af qvantiteten, hvilket icke innebär fullständig säkerhet och controll. Till beredande af förslaget, att efter vigt bestämma väfnaders värde och tullbelopp, har jag under sistlidne sommar låtit anställa prof väg - Den 3o Octo ber e. m. 44g vägningar, äfven med confiscerade kläden. Ett schema eller norm för denna procedur kan således genom Tullverket uppgöras. Jag hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas fatta det beslut, att, jemte tullens förhöjande å kläde till 5o procent af dess värde, detta värde måtte framdeles komma att utrönas efter vigt. Herr Rothlieb, Axel: Jag kan icke förena mig med Friherre Åkerhjelm deruti, att bestämma tullen å kläde till 5o procent af värdet, utan vidhåller Utskottets förslag, att utsätta 33f procent, emedan en högre tull blott skulle läcka till lurendrejeri, och i sjelfva det ringa priset å vår inhemska ull ligger dessutom en slags skyddstull; men angående det föreslagna sättet, att genom vigt utröna värdet af alnvaror, förenar jag gerna min röst med Friherre Åkerh jelms. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag yrkar bifall till Utskottets förslag, med glädje öfver alt Utskottet åtminstone någon gång erbänt sin kunskap i ämnet för otillräcklig.
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Mars, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Propositioner, , angående antagande af dels ny Strafflag, dels ock Lag om verkställighet af fängelsestraff. Sedan Rikets Ständer, samtidigt med stiftelsen af nu gällande Grundlagar, hos Kongl. Maj:t gjort framställning om behofvet al allmänna lagens öfverseende och förbättring, behagade Kongl. Majjt, under den 14 Februari 1811, förordna en Kommité till utarbetande al de för sådant ändamål nödiga förslag. Detta uppdrag fullgjordes äfven, och sedan förslag till ny Civillag blifvit utarbetadt, blef förslag till ny Brottmålslag, under benämning Straffbalk, år 1832 från trycket utgifvet. Efter det yttranden öfver sednare förslaget blifvit infordrade från Rikets Universiteter, samt åtskilliga anmärkningar deremot b 111 v i t framställda af enskilde personer, togo Kommiterade detsamma under förnyadt öfvervägande. Dervid ansågos vissa förändringar jemväl al nöden, och år 1839 blef ett i enlighet dermed reviderad t förslag allmängjordt. Sedan detta ytterligare förslag undergått granskning af Rikets Hof-Rätter och Högsta Domstolen, samt en serskiklt tillsatt Kommité uppgjort jemförelse emellan nu gällande lag och förslaget, för att tjena Rikets Ständer till ledning vid slutliga pröfningen, anhöllo Rikets sist församlade Ständer, under förmälan, alt hela landet fiistade den högsta vigt vid jrågan om ett förbättradt lagverk, serdeles i afseende på brottmälslagstiftningen, der behofvet deraf blef ve med hvarje dag mera bjudande, det måtte, innan lagförslagen till hufvudsaklig pröfning törekommo, Kongl. Maj:t i Nåder förordna en Beredning, att, med jemförelse af de vid förslagen gjorda anmärkningar, ytterligare granska och genomgå desamma, samt att bland annat uppgöra förslag till de förändringar i fängelsesystemet, som med det nya lagverket måste införas; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer framburo den underdåniga önskan, att vid nästföljande Riksmöte få emottaga Nådig Proposition i ämnet.
Och alldenstund Utskottet, i afseende på hufvudgrundernn, delat de åsigter, som Författaren till Förslaget N:o 3, med motto; Laudamus meteres_, nostris tamen utimur annisj, uti samma förslag antydt; men hvad detailerne för verkställigheten äng inge, funnit lämpligast, att något derutinnan på förhand ej bestämdt afgjordes, utan allt sådant blefve till Banco-Styrelsen öfverlemnadt; så, och med afseende å detta förhållande, har Banco-Utskottet härigenom skolat hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: att, så vida Utskottets hemställan om den hittills varande Transport-räkningens upphörande, i och genom utoch inyexling i Cassa, äfven af de högsta Sedel-valeurer, som från Banken utgifvas, varder af Rikets Ständer gillad, en belöning afEtt Tusende (hooo)R:dr Banco må, genom Banco-Styrelsens försorg, af Bankens medel tilldelas den, som, vid öppnande af Namnsedeln till Förslaget N:o Bil. lill Banco-Utskottets Memorial IV.-o go. 6i 3, befinnes hafva samma Förslag författat. Dock öfver lemnäs allt detta till Rikets Ständers vidare upplysta bepröfvande. Några Ledamöters Reservationer bifogas. Stockholm den 22 December 1829» Reservationer: Herr Doctor Backman bar yttrat: Jag, för min del, kan icke afhålla mig ifrån att yttra den farhåga, att den nu föreslagna utgifningen af nya Banco-Sedlar, af belt annat utseende och med andra stämplar än de hittills vanliga, skall, i stället för att underlätta den reglering i myntväsendet, som bör blifva en följd af den af Rikets Ständer beslutna myntbestämningen och realisationen, i stället alstra oreda och misstroende; ty Allmänheten, redan van vid vårt nuvarande Sedelmynt, skall, vid åsynen af de nya Sedlarne, icke veta, om det är penningar eller någon 67 Bil. till Banco-Utskottets Memorial N.o po. annan grannlåt, den erbjudes.
Rikets Ständer hafva tagit desse framställningar i öfvervägande; och enär de förhållanden, hvarå de sig grunda, synts förtjenta af behjertande, samt någon erinran i afseende å de af E. K. Maj:l föreslagna pensionsbeloppen icke förekommit, hafva desamma blifvit af Rikets Ständer beviljade alt utgå pä det sätt, E. K. Maj.t föreslagit, dock ej för längre tid än pensionärerne förblifva ogifta. 19:o. Uti en till Rikets Ständer den 23 December 1859 särskildt afläten nådig Proposition, angående pension för aflidne Öfversten och Chefen för Wermlands regemente, Olof Abraham Bruncronas efterlemnade enka, Christina Charlotta Lagerheim, och ogifta döttrar, har E. K. Maj:t behagat meddela, att bemälda enka hos E. K. Maj:!, i underdånighet anhållit, att nådig framställning måtte till Rikets nu församlade
Maj:t en komité förordnad, hvars år 1822 afgifna underdåniga betänkande meddelades Rikets år 1823 församlade Ständer, som för detta ärendes behandling nedsatte ett serskildt Utskott, hvarefter Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 22 December 1823, till Kongl. Maj:t öfverlemnade samma Utskotts betänkande, samt, med åberopande af deri anförda hufvudgrunder, anhöllo, det Kongl. Maj:t ville till verkställighet befordra de delar af samma förslag, som Kongl. Maj:t funne ledande till styrelsens förenkling och till inskränkning i Embetsmännens antal. Berörde förslag afsåg jemväl en förändrad organisation af Stats - Kongl. Majus Prop. om Statsverk. lt!SO. 7 Rådet, och den i sådant hänseende år 1840 vidtagne åtgärd Lief i hufvudsaklig öfverensstämmelse dermed beslutad. Med afseende å denna förändrings nära samband med nu förevarande fråga, må ock derföre i underdånighet anmärkas, att uti det Betänkande af Konstitutionsutskottet vid 1834—1833 årens riksdag, hvarigenom berörde förändring blef föreslagen, yttrades: att förslaget var grundadt på angelägenheten deraf, att full kraft och enbet i Riksstyrelsen måtte beredas, äfvensom på svårigheten, om ej omöjligheten, att rättvist tillämpa den i Grundlagarne stadgade ansvarighet för rådslagen, innan Konungens Rådgifvare blefve ställde i spetsen för hvar sin gren af Styrelsen, så att de, närmast Konungen, måtte kunna i helt öfverskåda egna förvaltningsföremål, med skyldighet å ena sidan att, när som helst, göra Konungen reda för administrationens gång och resultater, samt å den andra med tillräcklig myndighet att, inom det dem anförtrodda Departement, främja verkställigheten af Konungens beslut och vaka öfver allmänna Författningarnes efterlefnad. Dessa voro således hufvudsyftemålen med den Grundlagsförändring, hvarigenom de nuvarande
\ * * * Dr Clarkes ' bekanta skräckfulla skildringar af den qvinliga skolungdomens bedröfliga helsoskick lära nog hafva varit öfverensstämmande med verkliga förhållandet i Amerika; men de drabbade icke alls samskoieidth i och för sig, utan hela systemet för elementarundervisningen. Detta lär också fortfarande vara betänkligt. Bristen på pedagogisk utbildning af lärarekåren, dennas ytterst rörliga beskaffenhet, i det flertalet lärare och lärarinnor egnar sig åt undervisning blott några år i afvaktan på fördelaktigare platser; det ideliga inpluggandet utantill af s. k. V,extbooksn samt det långt drifna mångläseriet under en jämförelsevis kort skoltid anföras så- som systemets skuggsidor. Dessas följ der blifva naturligtvis desamma i separatskolan som i samskolan, och troligt är väl också, att de verka skadligare på den uppväxande flickan än då gossen. ' 142 " he secondary education is the zoealiest point iu our wholc sljstem ", yttrade vid den internationela helsovårdskongressen i London 1884 miss Freeman, en framstående amerikansk deltagarinna i öfverläggningarna. Hos oss skulle det lyckligtvis helt säkert vara otänkbart att inför ?a ett sådant lärosystem. Det för vara svenska skolreformatörer ideala är väl också endast den stora gemensamhetsprincipen i det amerikanska systemet, med en " primary " och en " secondary " friskola för hela folket, och samundervisning i dem båda. Af det anförda ses dock, att amerikanerna själfva icke äro rätt belåtna med resultatet. I högre läroverk för vetenskapliga studier, academies, uniuersities och hvad de allt kallas, lär deremot nndervisningen vara förträfflig. Väl möter ännu här och der motstånd af resp. styrelser i gamla läroverk att införa samundervisning. Men der det skett på förnuftigt sätt, synes man vara fullt belåten med dess resultat. Detta framgår bland annat ur en intressant och ytterst lärorik korrespondens i ämnet från professorer vid Wisconsins universitet, (Madison) som blifvit stäld till Dagnys förfogande, och iir hvilkeii här nedan det väsentligaste meddelas. * rit * Wisconsins universitet, säger professorn i statsekonomi clerstädes F. €3.
Preste-Slåndet den 2 April Borgare-Slåndet den 5 Bonde-Slåndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående inqvarte* ringen i de Skånska städerne och Götheborg. (Stats-Ulsk:s Uti., N:o 221). S. A. K. Med föranledande af Rikets Ständers den 20 Januari 1841 till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, angående grunderne för inqvarteringsbesvärets utgörande af städerne utom Slockholm, har E. K. M., uti Nådig skrifvelse den 16 Sept. sistlidet år, gifvit Rikets Ständer tillkänna, det E» K. M., i afseende å den af Rikets Ständer vid förra Riksdagen önskade förändrade förläggning af de i städerne inom Skåne garnisonerade trupper, låtit till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna samtlige dithörande kostnadsförslag, ritningar och öfriga handlingar, samt, i fråga om den förhöjda inqvarterings-ersättning, som borde tillgodokomma vederbörande inqvarterings-tagare i Götheborg, i Nåder gillat en af Krigs-Collegium och Sta,tsContoret föreslagen tariff, så väl för inqvarterings-ersältningen som servicekostnaden, utan att ändock för närvarande derå medela Nådig fastställelse, hvaremot E. K. M:t ansett 1841 års Inqvarterings-Ordning för städerna utom Stockholm i öfriga delar böra jemväl på Götheborgs stad tillämpas. Hvad förra delen af den Nådiga Skrifvelsen beträffar, hafva Rikets Ständer af dertill hörande handlingar inhemtat, att sedan, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers ofvan åberopade underdåniga skrifvelse, Kongl.
Revisorerne, som, efter framlagd öfversigt af uppbörd, afkortningar, omkostnader, restantier och öfverskott, förklarat det de funnit Tullverkets Räkenskaper vara lättfattliga och förda med utmärkt ordning, samt hvad förvaltningen angår, densamma icke eller föranleda till någon anmärkning, hafva dock trott sig böra omnämna att det vid i83a års StatsRevision anmärkta förhållande, att vissa Städer, der Tulluppbörden varit antingen ringa eller alldeles ingen, icke dessmindre äro försedda med en talrik tjenstemanna-personal, hvars aflönande kräfver betydlig utgift, fortfarit att under åren i83a och i833 ega rum, samt att detta missförhållande mellan inkomst och utgift synnerligast visar sig med GränseStäderna mot Norrige, hvarpå såsom exempel anföras Carlstads och Östersunds Tullkamrar, der aflönings-utgifterna öfverskjuta inkomsterna, vid den förra med omkring 8,o5o, och vid den sednare med 3,4oo R:dr. Till utredning och besvarande häraf får GeneralTullStyrelsen i underdånighet åberopa dess underdåniga utlåtande den 2 Februari i833, i hvad beträffar i832 års StatsRevisorers i 2:dra punkten gjorda, väsendtligen enahanda erinran, hvarvid Tullstyrelsen förnämligast an\ dragit, att bevaknings-styrkans fördelning och verksamhet öfverhufvud bero på locala omständigheter, hvilka ofta förändras i mån af trafikens olika mångfald och riktning; att under ständiga aflönings-utgifter borde, med uteslutande af Indragningsoch PensionsStater, upptagas endast ordinarie AflöningsStaterne, som, hvarken i personelt eller i ma terielt - ( 33 ) terielt afseende, medgåfve någon nedsättning, samt att Tullstyrelsen då redan i sitt underdåniga Statsreglei ings-förslag tillämpat grundsatsen att, under minskande af den stationära Tullbevakningen, förstärka den rörliga.
Den omständighet, att en handlande i Döderhultsvik ej eger att sjelf skeppa sin vara till utrikes ort, utan måste, som man uttrycker sig, clarera antingen i Calmar eller annan stapelstad, skall ovilkorligen hafva till följd, dels att en onödig och kostsam tidsutdrägt orsakas, dels ock att handlanden i Döderhultsvik för de varor, han der upphandlar, måste, för att på samma vara förtjena lika mycket, som handlanden i en annan sta - Allm, Besv,- och Ekon -Utskottets UtlåtandeN'.o 119. pelistad« derför betala så mycket mindre, sorn motsvarar kostnaden för berörde tidsutdrägt, äfvensom Commissionärs-arfvode. Det är en gifven följd —• den är så klar, att den icke behöfver bevisas för andre, än dem, som icke vilja begripa, livad hvar och en förstår. Men det är ej handlanden i Döderhultsvik, som härpå förlorar •— lian tar nog ut sin förtjenst. Det är endast den, som till honom försäljer de varor, hvarmed han handlar — det är således lill största delen ortens allmoge. En annan uppgift torde jag äfven få motsäga, den nemligen, att köpmanna-varor skulle hållas till salu till lika pris i Döderhultsvik, som i Calmar. Jag bar köpt dylike varor å begge dessa ställen och kan intyga, att sådant ej är förhållandet. Hur skulle man ock kunna länka sig detta, då handlandena i Döderhultsvik ej få taga varorne ur första handen, utan mäste inköpa dem från handlandena i någon Svensk stapelstad, hvilka sjelfva skola derå hafva förtjenst. Dessutom medförer transporten äfven i detta fall en eljest obehöflig kostnad. Vidare har raan påstått, att farleden är trång och farlig. Ej eller detta är enligt med förhållandet, och det hästa bevis härpå utgöres deraf, att ett ganska ringa antal fartyg hafva lidit skeppsbrott utanför Döderhultsvik, i (öi hållande lill andra ställen.
Hvad angick kälningar och bräder, som behöfvas till golf och tak m.m. lofvade Jonas Jonsson, i samråd med några kunniga personer, uppgöra förslag derå, och sedan till hvarje byalag utsända förteckning som utvisade huru mycket på hvarje tunnlands skatte deraf belöper. Likaledes beslöts nu, att offentlig auction skulle utlysas till d. 4 kommande november, då åt den minstbjudande upplåtas stenmurars och kakelugnars uppförande, golf och taks inläggande, fönsters och dörrars förfärdigande m.m. Sluteligen anmodades gratialisten Olof Hall i Häggesta ombesörja att det öfverblifna timret, vid skolbyggningen, blifver hoplagt, så att det ej må taga skada af väta derigenom att det ligger på marken. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. § 1 Tillställdes klockaren Erik Svensson i Nygård, den penning som Kongl. Maj:t honom i nåder förunnat för befrämjande af vaccination. § 2 Gafs åt bonden Erik Olofsson i Stafsgård, vanligt sockenstämmo bevis för af honom tillverkad sex lispund saltpetter. § 3 Begärde bonden Olof Enarsson i Storhögen afsked från sex-mans befattningen, hvilket honom icke kunde förvägras sedan han densamma förestått i 16 år, och valdes i hans ställe, med enhällig röst, till sexman uti 4:de kyrkorotan, bonden Olaus Nilsson i Storhögen. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma uti Häggenås sockenstuga, den 18 febr 1855. § 1 S. D.
Tjenstemän i öfrigt hafva en betydlig mängd ansvariga görornäl att bestrida, hvaiaf de jemväl ofta hindras att ejelfve om berörde verkställigheter besörja, utan måste uppdraga förrättandet deraf åt Länsmännen, hvilka ock på de flesta orter äro träget sysslosat-’1 te, samt utmätningens fullbordande, Auctionens kungörande och hållande, jemte Uppbörden af Auctions-medlen , medföra vidlöfligare omgång och tidsutdrägt, finner Utskottet det vara betänkligt att föreslå någon ändring uti hvad i detta ämne ar stadgadt, heldst jemväl Krono-Fogden är undef eget betalnings-ansvar pligtig att vid den utsatta tiden redovisa för verkställigheten ; hvaremot , hvad rörer det af Handlanden Vigander gjorde Förslag, att vid skeende Lagsökning hos Konungens Befallningshafvande för Skuldebref, ställdt endast till viss man, Gäldenären må åläggas att genast, vid äfventyr att ej vidare i målet varda hörd, förklaring afgifva, Utskottet anser , att då Lagen i 12 Cap. 3 §. Rättegångs-Balken stadgar, att om svaranden utan anmäldt laga förfall uteblifver från det Ting, hvartill han behörigen blifvit instämd, Rätten bör i Saken döma efter thy som sanning theri utletas kan, enahanda förhållande bör vara då en Gäldenär af Konungens Befallningshafvande kallas, att svara uppå emot honom gjord t påstående om betalnings-ansvar för skuld, och att således hvad 6 uti Kongl. Förordningen d. 28 Juni 1798 i detta afseende föreskrif ver - iis6 Den ji Junti ver bör sträckas till alla Skuldfordrings-mål, sonf hos Konungens Befallningshafvande göras anhängiga, utan åtskillnad af beskaffenheten eller lydelsen af deta handling, hvarå fordrings-anspråk^t sig grundat:. Vidkommande dernäst det amne Rådmannen Sjöbohm framställt, angående bestämmande af d@
För dessa ändamål hade Akademien begärt eli årligt anslag af 2,500 R:dr, att af Akademien kunna disponeras ät biträdande personer, till en början ulan fast anställning, till dess Akademien lyckades finna Ijenliga ämnen, hvilka kunde hos Kongl. Maj:! föreslås lil! ordinarie tjenstemän, med reservation af någon mindre del af anslaget, alt ytterligare användas till uppmuntran åt extr* arbetare. Akademiens vaktmästare hade å stal en lönendast af 100 R:dr banko, hvartill komme en löneförbättring af 33 R:dr 16 samma mynt, som Akademien lemnade af egna medel. Sedan Stats-Utskottets Utlåtande l\r:o 448. 81 Sertan museum numera en dag i hvarje vecka hålles för allmänheten tillgänglig!, harte vaktmästaren äfven lätt ökad tjenslgöringsskyldigiiel, sorn icke var afscdd, när ofvannämnrte lön bestämdes. Akademien hade derföre till lön för en vaktmästare och ett behölligt biträde, föreslagit 550 R:dr R:mt. Vid de af Akademien upplyste förhållanden anser Utskottet behofvet af löneförhöjningarne icke kunna förnekas; men dä frän det af Kongl. Majit äskade belopp af 3,050 R:rtr R:mt bör alga dels 750 R:dr lön till nuvarande Amanuens, dels ock J 50 R:dr lön till vaktmästaren, hvilka löner redan äro på stat. uppförda, anser sig Utskottet endast böra på del sätt tillstyrka bifall lill Kongl. Majits proposition, att återstående beloppet 2,150 R-.dr R:mt ina ä stat ytterligare uppföras. A k a de ///1 en J ii r d e fr i a ko n s t. c r n a. 58:» Sedan Akademiens styrelse uti underdånig skrifvelse den 23 Februari 1850 fastat Kongl. Majlis
Under Kongl. Stats-kontorets inseende äro jemväl ställda stämpelpappers-verket, Kronans magasiner samt krono-inspektionen i Avesta; och få Revisorerne, i sammanhang med berättelsen om bemälte embetsverk, äfven redogöra för förhållandet med dessa förvaltningsgrenar. A) Stiimpetpappersuppbörden. Stämpelpappers-kassörens för revisionsåret afgifna räkning, som utan anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten och ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, utvisar följande förhållande: Debet, Behållning från år 1862: Skrif kartor 172,325: Leverering från Rikets Ständers Bank: Skrifkartor... 108,000 Enkla biläggningskartor 25,000 Kredit. Leverering till för säljning smän: Skrifkartor : 146,830: — Enkla biläggningskartor 226,890: 10. Dubbla biläggningskartor 1,585,229: — Stämplade vexelblanketter 11,480: 20. Balans till år 1864: Skrifkartor 133,495: — Enkla biläggningskartor 6,112,867: 40. B) tilen ii tina Magasins-ärendena, hvilka omfatta: l:o Redovisningen af statsverkets spanmål in natura. Denna spanmål redovisas i kronomagasinens räkenskaper, hvilka för revisionsåret blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkning. Till någon erinran från Revisorernes sida hafva berörda räkenskaper ej föranledt. Förhållandet med inkomster och utgifter för statens spanmålsrörelse under nämnde år inhemtas af Kongl. Stats-kontorets till Kongl. Maj:t i berörda ämne afgifua under - dåniga berättelse: De, bet. Balans från år 1862: Uppbörd: Arrendemedel och diverse inkomster 6,613: 65. Levereringar: Från Kongl. Ränte-kainmaren och länens ränterier 263,433: 63. Balans till år 1864: