Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen lemnäs af den beslutna och af samtoliga Riksens Ständer underrecknade Riks-^cr, hwariqenom Konungen blifwit förklarad Kronan förlustig, och alla dess Bröst Arfwingar arfsrättighet dertil fränkänd; hwarjemte Ridderffapet och Adeln fann denna eommunicallon begwämligast kunna för sig ga pä det sätt, at twänne af Lendtmarffalken och Talemännen vicilmersäe afftrifter af denna R ks'>ct öfwer sändas til Högsta Be falka swarén för Bewakningen pä Gripsholm, Hofmarffalkem OeneiLl Erfwersten och Riddaren af Kongl. Swärdsjö - äen Herr Isac lli-rrs 8iIfvc;rrxÄr! e, jemte en af samtelige Talemänncn undertecknad Skrifwelse, hwarigenom bernälte Befalkafwarc ffulle anmodas, - ät dessa bägge afskriften Konungen Likställa, som ägde, at det ena för sig bebälla, och ä det andra behaga teckna sit rc-cep-xs ; skolandes detta Munda ätecknade Exemplar af merbemälte Befälhafware til Landtmarffalken och Talcmännen ätersändas. or 8upra. Herr ocb Landtmarfkalken til kännaaaf, at såsom bewis vä werkställigbeten af Ufsättelse-^.ceeNs meddelande ät f. d. Konungen skulle nu uvläsas följande i dag med Loistier ankomne swar i frän Defälhafwaren pä Gripsholm, Den Z0 Maj. 245 holm, Hofmarstalken, (Isnsral ^Vlpitamen m. m. äiltvsrsp-rrre samt Konungens ä berörde Riksegenhändigt tecknade biecepisLs. Högwälborne Herr Laron och Landtmarstalk, 6i.-nei'Lt-LlLjor och Vommenclenr med Stora Korset af Kongl. Swärds-Oräen!
— Med afseende å mängden och beskaffenheten af de läroämnen, hvaruti undervisning af navigationsskole-lärarne meddelas, samt öfriga dem tillhörande tjensteåligganden, äfvensom antalet af de elever, som af nämnde undervisning sig begagna, syntes förberörda aflöningsbelopp icke utgöra skälig godtgörelse för dessa lärarebefattningars behöriga bestridande, hvadan det i Kollegii tanke vore, särdeles hvad underlärarne beträffade, af behofvet högeligen påkalladt, att någon ytterligare tillökning i löneförmånerne blefve innehafvarne af ofvanomförmälda befattningar medgifven utöfver den, sorn vid 1856—1858 års riksdag beviljades med ungefär 25 procent af bemälde lärares dåvarande aflöningar. På grund häraf och med fästadt afseende å de lönetillökningar, hvaraf lärarne vid de tekniska undervisnings-anstalterne samt elementarläroverken i riket under de sednare åren i allmänhet kommit i åtnjutande, ansåge Kollegium sig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Maj.t skulle finna skäl att hos Rikets Ständer göra nådig framställning om en lämplig förhöjning i de för ordinarie lärarne och underlärarne vid rikets navigationsskolor nu utgående löner och arfvoden, i hvilket afseende Kollegium i underdånighet föresloge, att de årliga aflöningarne för bemälde lärare måtte bestämmas till följande belopp, nämligen: l:ste underlä- 2:dre underlärarens arfvode. rarens arfvode. 1,200: 1,200:
Anmäld den 10 Januari 1835, och har Direktionen öfver Lappmarks Ecclesiastik verk örn innehållet al Rikets SLänders underdåniga skrifvelse blifvit underrättad. 30:o — —■ angående verkställd granskning af redo görelsen för anslaget till Stockholms Stora Barnhus. Anmäld den 10 Januari i835, och afgick nådig skrifvelse härom till Direktionen öfver Allmänna Barnhusinrättningen i hufvudstaden. 31:o angående granskning af Lasarettsoch Kurhusfondernas räkenskaper för år i83i. Anmäld den 24 Januari i835, och erhöllo vederbörande Embetsverk om Rikets Ständers beslut i berörde afseende underrättelse. 32:0 angående närmare bestämmande af Sol daters skyldighet att deltaga i kyrkobyggnad. Anmäld den 1 November i83g, och som de upplysningar, hvilka Kongl. Majit pröfvat nödigt alt, före den väckta frågans afgörande inhemta, icke inkommit så tidigt, alt Nådigt beslut i ämnet kunnat under sistförflutna Riksdag fattas, fann Kongl. Majit samma fråga böra för närvarande förfalla. 33:0 om utfärdande af allmänt stadgande an gående val lill Organist. Anmäld den 7 Mars i835, och remitterad lill Kyrkolags-Kommilleen, på hvars yttrande frågan ännu beror. 34:o — ^ angående Censur å de tlieaterstycken, som på enskilda theatrar uppföras. Med bifall till Rikets Ständers i detta afseende gjorda underdåniga hemställan, har Kongl. Majit, under den 27 Februari i835, i nåder uppdragit utöfningen af ifrågavarande censur, utom hufvudstaden, åt Landshöfdingen i hvarje Län, hvilken skulle äga att i städerna utom Landshöf Bihang till R. St. St.
Nu gällande stadgande, att den, som ifrån Nämndemansbefattning afgått, ej må återväljas förr än ordningen till honom ånyo kommer, d. v. s. förr än alla till befattningen behöriga inom kommunen varit Nämndemän, torde emedlertid ej kunna qvarstå. Det skulle hindra reaiiseringen af det hufvudsakliga mål, som här 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o -15. äfven blifvit antydt. Med bibehållande af föreskriften att den, som väljes til! Nämndeman, är pligtig att under två år befattningen utöfva, har Utskottet derföre trott den som afgår böra under sex år njuta befrielse från skyldigheten att åter emottaga samma befattning. Med afseende å den utvidgning i de valbares krets, som efter Utskottets ofvan yttrade omdöme bör ega rum, kan återval emot någons vilja och önskan ej ens behöfva att komma i fråga. Åtminstone skulle det blifva högst sällsynt. I enlighet med dessa åsigter har Utskottet uppgjort nedanstående lagförslag 5 och Utskottet får således vördsamt tillstyrka att med ändring af 1 :sta kapitlet 1 § Rällegångs-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849, samma lagrum måtte erhålla följande lydelse: ”Under-Rätt å landet är Härads-Rätt. Der dömer Häradshöfding med tolf män, som dertill valde äro bland dem, som i häradet eller tingslaget bo och ega eller bruka skattlagd fastighet samt för redlighet och förstånd kände äro. Då ledigt rum i Nämnden fyllas skall, bör val ske inför Härads-Rätten genom fullmäktige, hvilka utses å sockenstämmor af dem, sopa till ledamöter i Nämnd väljas kunna, efter hvad här ofvan sagdt är; och håfve härvid hvarje af de väljande lika röst. Antalet af fullmäktige bestämmes af Härads-Rätten, med afseende å antalet och beskaffenheten af de nämndemans-distrikter, hvari häradet eller tingslaget är fördeladt. Vid Nämndemannaval ege hvar fullmäktig likaledes en röst; och varde den, som erhållit flesta rösterna, såsom Nämndeman ansedd.
I likhet med livad som af Rikets sist församlade Ständer bestämdes och då Utskottet föreställer sig, att Riks-Stånden önska, att deras tryckta Protocoll afven vid denna Riksdag varda försedde med register, får Utskottet jemväl tillstyrka, att, för upprättandet af Register öfver berörde Protokoll, må beviljas en vedergällning af Tio R:dr B:co, för hvarje med vanliga stilar tryckt ark af dessa register, äfvensom, att en derefter lämpad förhöjning i berörde ersättning för det eller de register, vid hvilkas tryckning finare stilar varda begagnade, och hvilket förhöjda ersättningsbelopp bör, i sådant ■fall, af Full magt ige i Riksgälds-Conloret bestämmas. Slutligen får Utskottet hemställa, att samtliga bär ofvan föreslagna arfvoden och traktamenten mi, med iakttagande af de, angående Riksdagskostnadernes bestridande, vid denna Riksdag redan meddelade föreskrifter, och, efter afdrag af de i delta afseende till vederbörande ulgifna förskott, af Riksgälds-Conloret utbetalas för liden till och med sisth månads slut; äfvensom, att desse arfvoden och tractamenten framdeles, efter hvarje månads utgång, må, under föreskrifna vilkor, af nämnde verk godigöras. Slockholm den 12 Juni 1840. R eservalioti af Riksdagsfullmägligen Bengt Gudmundsson, sorn ansåg de månadtliga arfvodena för Conslitutionsoch Stals-Utskottens Secreterare böra, med rättvist afseende å desse tjenstemäns ovanligt trägna och vigtiga befattningar, förhöjas lill 200 R:dr för Secreteraren i det förra och till 3oo R;dr för Secreteraren i det senare Utskottet. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet j 1840. ■Stats -Utskottets Utlåtande, N.o fjo* 1 N:o 1T0. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Juni, kl. 3 e. m.
Vidare har, den 12 December 1850, å Hedemora, Folkärna, Ry och Grytnäs församlingars skattskyldige hemmansegares vägnar, till Kongl. Majit ingifvits underdånig ansökning om förvandling till spaumåi eller penningar af den från skattehemmanen derstädes, till det, Eergslaget underlydande, Avesta Eruk, utgående kolränta; till stöd för hvilken anhållan åberopats dels den allmänna grundsats, att sådana räntepersedlar, som antingen äro för jordbrukets uppkomst och förkofran menliga, 16 Stals-Ulskotlets Utlåtande, JM 6-1, Litt. B. eller upphört att vara bUfvudsakliga näringsälster för de orter, der de erläggas, bör» få utbytas mot sådana, som vanligen i orten frambringas, dels bristen å nödig skog vid de iflesta hemman, samt, der hjelplig skog undantagsvis funnes, olägenheten af långväga transport, dels ook det, jemförelsevis med priset å andra räntepersedel-, allt för betydligt stegrade markegångspriset å kol, hvilket år 1777, då kronan till Bergslaget försålde Avesta bruk, utgjorde blott 21 sk., men år 1850 uppgått till 2 Ridr 20. sk. per stig, och framgent, i den man skogstillgången förminskades, skulle än vidare okas, intilldess de skattskyldige blefve alldeles oförmögne att räntorne mtgöra. Konungens Befallningshafvande i Stora Kopparbergs
217 belägna postkontor, och der det sig utan skada för de brefvexlande låter göra, kunna rännposter inrättas, dock icke emellan flere än tvenne postkontor eller för längre afstånd än högst 6 mil. 37:0 Rännpost fortställes af vederbörande Postmästare, på sätt de sjelfva lämpligast finna, mot en ersättning, utgörande hälften af den lega, allmänna skjutsordningen bestämmer för en häst, beräknad efter det afstånd rännposten tillryggalägger. Der rännpost, utan att under vägen sammanstöta med åkande post, emellan 2:ne postkontor äger rum, besörje begge Postmästarne vexelvis dess befordring, så vida de icke sins emellan sig ende nödiga lid, men bör utan förlust kunna af Postmästarne, i de flesta fall, besörjas ridande, då den rundliga tiden tillåter att för hela vägen använda samma, egna häst, och vanligen en så kallad ölänning bör kunna dertill begagnas. Då man, så vidt görligt är, söker förlägga postkontoren invid stora postvägarne, bör [sällan behof af rännpost uppkomma. Likväl finnas dels mera från dessa vägar aflägsna orter, Sorn behöfva särskilta postkontor, dels gamla städer, som hvarken billigtvis böra förlora dem de äga, eller kunna indragas i de andra postkurserne; alltså böra de, till besparing för Postverket, på vissa ställen, inrättas.
Hon var säkerligen van vid dessa undantagsoch afskedsstunder, då han, sjelf troende, lät sina läppar konspirera mot sina känslor, och känslorna mot tankarne, ty då han strax derpå förklarade, att han måste efterse förspänningen, nickade hon helt lugnt, liksom hon velat säga: »Det är bra, du vet att jag icke begär mycket». Jag kan ej säga att jag rätt såg sjelfva afskedet, men jag tyckte mig finna, att det varit i samma hyggliga stil, som scenen på trappan. Och nu voro vi åter i väg. Men, åtminstone att börja med, förrådde icke hästen samma emancipationslust som på bortfärden. Han behagade hålla sig midt på vägen, förmodligen, med kusinförfattarinnan, »kännande i luften», att husbonden icke nu var stadd på sådana tankfärder, som betog honom erinran af stundens bestyr. Och säkert hade Brunte eller Svanten, jag minnes ej hans ärade namn, full rätt i sina iakttagelser, ty tömmarne höllos stadigt och blicken tycktes ej vilja vända sig från den framför honom slingrande landsvägen. Men hastigt ryckte han tömmarne till sig och med ett inledande ironiskt småskratt började han betrakta mig. Slutligen sade han – »Nå» – ingenting annat än ett långdraget: »Nå». I klangen, eller rättare, i den klanglösa ton, hvaruti detta ord ljöd, vågade jag föreställa mig, att meningen kunde vara en fråga angående min tanke öfver detta, på tredje dagen varande möte, hvilket gifvit mig både större och mindre behållning än jag räknat på, och jag ärnade just tacka honom för ett varaktigt minne, då ett tecken med handen, liksom en varningssignal, försäkrade mig, att vi utbytt tillräckligt tankar öfver ett ämne, der ingenting vidare var att förklara. Det stackars fattiga ordet »nå», jemte det ironiska småskrattet och varningtecknet, blef således både introduktionen, themat och variationerna till det lilla uppförda stycket: En familj på landet. Brunte – jag tror att jag stannar vid det namnet – började härefter känna en viss säkerhet, ty jag lyckades få tag i ett ämne, som intresserade hans herre, och då kunde Brunte räkna på att i ro få utveckla sina egna åsigter om sättet att praktisera sig fram utan möda.
Men i anseende till de förvecklingar, som härigenom uppkommo vid uppgörandet af öfverskotts-liqviderna mellan Statsoch Riksgälds-kontoren, beslöto Rikets Ständer vid nästpåföljande eller 1828 —1830 årens riksdag, att alla då beviljade extra statsanslag, hvaribland anslagen till försvarsverkets iståndsättande voro de betydligaste, skulle utgå från Riksgäids-kontoret, och att derföre de till dessa utgifters bestridande afsedda tillgångar skulle dels från Banken oeh dels från Kongl. Stats-kontoret samt andra embetsverk till Riksgäids-kontoret afiemnas. Likaså fick Riksgäids-kontoret vid 1834 och 1835 års riksdag sig ålagdt att utbetala de under denna riksdag beviljade extra anslagen för försvarsverket till lands och sjös samt för förbättrade vattenkommunikationer och andra allmänna arbeten, för hvilka föremål dock, med afseende å dåvarande penningeställning samt Riksgälds-kontorets under den sednast förflutna tiden ökade räntebärande skulder, endast ett jemförelsevis mindre betydligt belopp ansågs kunna beviljas. Under riksdagen åren 1840 och 1841, då vida större tillgångar och behållningar än förut funnos att för extra statsregleringen användas, erhöll densamma, med hänsigt till både föremålen för dertill 8 Stats-Vlskoltels Utlålande N:o 449. hörande utgifter och dessa utgifters belopp, en ansenlig utsträckning. Åtskilliga närmare bestämmelser, i afseende på de beviljade extra statsanslagens utbetalande blefvo också vid denna riksdag meddelade, äfvensom särskilda vid alla sedermera inträffade riksmöten hufvudsakligen bibehållna vilkor föreskrifna för utbekommande af de medel, som anvisades till hamnbyggnader, kanaler och andra vattenkommunikationer, väganläggningar och vägförbättringar samt sjösänkningar jemte andra vattenaftappningsföretag. Under samma riksdag antogos likaledes vissa, sedermera vid hvarje riksmöte förnyade och således ännu gällande allmänna stadganden i afseende på samtlige till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade dylika statsutgifter.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att som någon annan anmärkn. icke blifvil framställd, än den, hvarom votering nu försiggått, i(rågavar:de förslag till grundlagsförändring komnie alt, såvidl på H. o. Ad. berodde, hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, anmälde sig och yttrade Hr Palmerantz, Joli. Mauritz: Jag trodde att vid den votering, som nu försiggått, endast det förslag, som Hr von Hartmansdorff afgifvit, blifvit afgjordt, oell att det stod hvar och en annan ledamot öppet, all sedermera föreslå ändringar uti Consi.Ulsk:s förslag. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., ali R. o. Ad. förklarade öfverläggningen om Utsk:s Mern. vara fulländad, oell att det var till följd deraf, som icke några ytterligare förslag i ämnet kunde framställas. Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 1 och 7 dennes på bordet lagda Mera. JVa 8, med förslag till ett tillägg i 59 § Reg.F:n och 27 § 1 mom. Riksd.Ordn., ronde proposm om Statsverkets tillstånd och behof. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, anförde skriftligen: Då jag, ensam af R. o. Adis ledamöter uti Const.Utsk., varit af olika mening med Utsk:s pluralitet, i afseende på nu föredragne hemställan, anser jag mig skyldig, af upmärksamliet emot det Ständ, hvilket jag Ilar äran tillhöra, att här i korthet redogöra för anledningarne till denna min serskildta tanka. Eli Grundlags-ändrings förslag, som nyss af ett eller flera Riksstånd blifvil förkastadt, synes mig eudast i sådant fall böra åter uptagas, om jag finner detsamma serdeles nödigt och nyttigt, samt då det har utsigt att vinna bifall af det eller de Stånd, som förut ogillat detsamma. Så finner jag icke nu förhållandet vara.
Detta förhållande ber jag R. o. Ad. behjerta, samt att det Höglofl. Ståndet icke måtte afslå en så billig begäran som denna. • Hr Bildt: Det kan visserligen, på sätt den siste talaren anfört, vara en sanning att den summa, hvarom här är fråga, är obetydlig; men den är icke så obetydlig, då man tager i betraktande konseqvensen af dess beviljande. Jag har redan förut haft äran nämna, att både StatsUtsk:t omfattat och R. St. synts godkänna den grundsats, att man företrädesvis bör upmuntra den större sjöfarten. Rottneåns upprensning och Ronneby köpings redd tillhöra otvifvelaktigt den mindre sjöfarten och detta i en ganska liten skala. Det är således ett ganska stort afseende, som relativt blifvit fästadt vid detta arbete, då StatsUtsk:t, på grund af en enskild motionärs begäran, tillstyrkt ifrågavide lån, stort 10,000 rdr. Detta lån är icke tilltaget på en höft, och man har icke, som det heter, -afskurit en bit för att stilla hungern till nästa riksdag. Utsk:t har nemi. beviljat hela den begärda summan, ehuru i form af lån. Detta har skett på grund af en handling af den 28 Okt. 1859, deruti köpingens innevånare förklarat, att om de icke fingo ett billigt lån, så skulle de vara hugade att sjelfve utföra detta arbete. Vid sådant förhållande hemställer jag, huruvida staten bör, i vidsträcktare mån eller med högre belopp än köpingens innevånare förklarat sig för detta arbetes utförande åstunda, företaget understödja. Man kan visserligen tycka, att vilkoren för detta lån icke äro så ofantligt billiga — derför utgöres nemi. 4 procents ränta; — men det måste väl medgifvas, att om företaget är nyttigt och nödvändigt, så bör väl staten icke skänka köpingens innevånare något eller gifva dem likasom ett slags premium för detta arbete. Dylika arbeten böra af staten understödjas; dock icke i större mån, än att staten gör möjligt för innevånarne, att sjelfve utföra arbetet. Om arbetet verkligen är af behofvet påkalladt, så skall det sedermera sjelft betala sig.
Masits serskilda Nädiga Algard ö'werkmnas, pä det sätt och med de willkor, som samma proposition i öfrigt innehåller; 06) skulle detta beslut de Nelpecstve MedStänden wördstmt vä) wanligen härigenom tillkännagifwas. Oc supra. SDNar BorgareStandet nu till afgörande köretog, hwad Riksens Högloft. StänderS Statsutskott r Memorial as den n nästledne December yrrrat och anmält, rörande Kungsqardarne Flyinge och Dahlby, samt den hos Utskottet sörekomne stilj kughtt, att twenne Ständ tillstyrkt upphäfwande ctt det wid dctze Kuogsgärdar warande Stuteri, ost) twenne Ständ b behållandet deraf, fann Ständet för sin del att sedan det samma Lenna dag bifallit fört ärande! af Strömsholms Stuteri, bör ock cet wid Flyinge och Dahlby, såsom för Statens räkning icke behösdgt, nu mera upptzafwas; och skulle alllsä nll urffoHet öfweriemnas, att, angäenLr i staga warande Kungsgärdars snwändandr rist Sm - 962 Den 2Z Jaimsni. Statens förmän, i enlighet med det beslut, som rörande sädanc Kronans domaincr i allmänhet redan fatradt blifwit, med yttrande inkomma, ssmr i sammanhang dermed sig uiläka, rörande werkön och fö jdsrne of den utaf f. d. Konungen till Herr HofStallmästaren och Riddaren frölich lemnade strftrrliga upplätelse af meranämnde Kungsgärdor. Hwarom de Refpeckive Med-Sländen stulie wöldr samt och manligen underrättaslttc tupia. SD. Ester uppläsandet af Riksens Högloft.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot, att under permitterad ledamots bortovaro inträda i SlalsUtsk. i stället för N:o 2248. Hr af Forsell, Carl, hvilken från riksdagsorten afresl : och befanns dertill vara utsedd : N:o 1563. Hr Cederstråhle, Joli. Casimir. Frih, Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag anhåller hos Hr Frih. o. Landtm., alt det beslut, som R. o. Ad. nyss fattade i anledn. af Hr Rosenblads väckta förslag om passevolance-frågnns uppskjutande, mätte uppläsas ännu en gång, ty jag fattade det icke rätt. Den begärda uppläsningen verkställdes. Frih. Tersmeden: Som jag icke finner något motiv vara uppgifvet för detta uppskof, och jag för min del ej kan finna något skäl elei till, så får jag härmedelst emot beslutet anmäla min reservation. Gr. Frölich, David: Jag går längre än Frih. Tersmeden. Jag finner nu, att i ordet ''definitivt” ligger något sfi obestämdt, att jag befarar att R. o. Ad:s ledamöter, lika med mig, alldeles missfattat detta förslag. Jag finner nu, De n i5 Augusti f. m. att det lärer vara den värde motionärens afsigt att uppskjuta denna fråga, till dess förstärkta StatsUlsk. pröfvat de skiljaktigheter, i hvilka 2 Stånd stannat emot 2. Har den värde motionärens afsigt varit sådan, så har med förslaget skett en öfverrumpling , och en sådan öfverrumpling är icke laglig och bör icke föranleda till heslutets vidhållande, lika litet som missräkning enl. allmänna lagen utgör betalning. Jag yrkar derföre att motionären tillkännagifver, huruvida hans tanke är sådan som jag ofvan framställt, eller den, att passevolance-frågan blir den sista at alia statsregler:s-frågor, som kommer att företagas och afgöras innan förstärkta StatsUlsk. sammanträder.
Besvärsack Ekon.-Ilsk. Betänkande, i\T:o 36. kunna snart förväntas, samt att ansvaret för åverkan och ohägn synes icke vara nog afskräcka nde; Götheborgs oell Bohus län: att skogshushållningen är ytterligt vanvårdad; att skogarne äro betydligt medtagna, i synnerhet till byggnader vid salteriverk i skärgården och till bränsle vid trankokning och vid ångfarten samt genom afverkning för trädvaru-utförseln, och alt byggnadstimmer och bränsle numera ej finnes, motsvarande länets behof; Hallands län: att skogslillgångarne märkbart förminskats; alt hela slrandbvgden är nästan skoglös och att allmogens skogar vittna om ohejdad förstöring och bristande omtanka för framtiden ; Malmöhus och Christanstads län: att skogarne inom dessa län äro i märkbart aftagande och för närvarande knappt tillräcklige lill bränsle, än mindre till byggnadstimmer för länens behof; att i följd deraf priset å trädvaror är högt tippdrifvet, samt att på flere ställen stenkol mäste arn ändas lill bränsle i stället för ved; Blekinge län: att skogshushållningen i allmänhet vanvårdas; att dock några egare aff större gods börjat införa ett mera rationelt hushållssätt; att i skogstrakterne skogen betydligen medtages genom svedjande, men att någon besparing af skog i sednare åren vunnits genom användande af stenmurar i stället för hägnad af gärdsel, samt, sedan lorfmossar nyligen blifvit upptäckte, genom begagnande af torf lill bränsle; Gefleborgs län: att i länet finnas betydliga skogar, hvilka dock hårdt anlitas, till följd af en stark trädvaruhandel, och att ordnad skogshushållning saknas; Westernorrlands län: att skogarne anlitas utöfver hvad, sorn är förenligt med deras framtida bestånd; att mycken åverkan å krono-skogarne föröfvas; att krono-beljeningen är för låtalig för att kunna åt desamma egna tillräcklig eftersyn, samt att derföre serskild skogsoch jägeri-betjening i länet är af nöden; Jemtlands län: att skötseln af enskildes skogar är i hög grad vanvårdad; att den del af skogen å kronans öfverloppsmarker, som är upplåten till åtskillige sågverk mot stubböreafgift, är betydligt medtagen och i sitt närvarande skick icke med beräkning på framtida bestånd tillåter den ärliga afverkning, som vid upplåtelsen varit beräknad, samt att kronobetjeningen är för fåtalig att kunna utöfva tillsyn öfver kronans skogar, på hvilka derföre betydliga åverkningar ske; Lagsamt Allm.