Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt detta förslag, en station skulle erhållas af särdeles fördelaktig och central belägenhet med lastageplats både vid Målaren och Saltsjön, samt, enligt uppgift, med betydligt större utrymme, ån stationen vid Clara sjö enligt förslaget upptager, och då möjligheten af en sammanbindningsbanas anläggande derigenom ingalunda vore afskuren, så anser jag för min del att en sådan station vore både för hufvudstaden och för de trafikerande på hela vestra banan af stor fördel. Ett annat lika vigtigt skål, som synes mig tala för detta förslag, och att icke hafva blott en gemensam bangård belägen på Norrmalm, år att om den rörliga delen af bron öfver Riddargården antingen genom någon påstötning vid den ständiga trafiken med fartyg genom densamma, synnerligen i händelse något fartyg vid svårare vestlig storm råkade i drift, skulle blifva skadad och erfordra reparation, så skulle, då blott en bangård funnes, och denna belägen på Norrmalm, hela kommunikationen mellan vestra banan och stationen med dess materiel vara afbruten och jernvågsresorna från hufvudstaden behöfva inställas under den längre eller kortare tid, som reparationen råckte. Att en sådan händelse med en bro öfver en öppen fjärd icke år otänkbar utan tvärtom sannolik, har Friherre Ericson sjelf gifvit vid handen, då han såsom ett af skålen emot en bangårds anläggande vid Jernvägen och Stadsgården i sitt tryckta anförande talat om den betänkliga trängsel, som skulle uppstå i händelse någondera af slussbroarna blefve skadad och behöfde repareras. Om detta nemligen kan hända med en af slussbroarna, oaktadt fartygen vid deras passerande jemförelsevis ligga båttre i skygd mot vindens inverkan och aldrig kunna drifva på ifrån öppna sjön, så måste samma olägenhet antagligen inträffa ännu lättare med en svängbro, hvilken ståndigt år utsatt för direkt pådrifvande.
Hiiru lange hon hade varit i klostret? Åh, alltifrkn jag var barii, inte större än så. w, » Uppriktigt sagdt - blir det inte litet trhkigt i längden? » wVisst inte. Hvad tanker ni på? Skiille jag inte vara nöjd '? J a g har ju allt livad jag beliöfver. w A t t hon hette Sofia, det visste vi redan. Att sluta efter hennes satt att vara, tycktes hon tillhöra samhällets öfre lager; men det v m fruktlös möda vi gjorde oss att söka utforska hennes familjenamn. BEII nunna liar intet sådant, sade hon. Jo, syster Sofia bar tydligen p i en hemlighet, och jag kuude se, hur hon stred med frestelsen att inviga oss däri. Lyckligtvis var det snart slut nied hennes motståndskraft, hennes öfverfulla hjärta måste skaffa sig luft. Ron tog ett bref, som låg p % thaktien och visade oss det. ' - Det s a r skrifvet med georgiska bokstafver; ytterst sirligt, niistan präntadt såg det u t, och det fanns icke SK mycket som en liten släng. utan a t t pennan med omsorg och ömhet Iiade dröjt vid den. Det var ett tacltsägelsebref till ett niiiinekloster i Moskwa, sade hon, som hon. \ rid vår ankoinst hållit på a t t skrifva, ty klostret linde iliågkommit Iieiine med en gåfva - ack, e11 sidan stor, stor gåfva! Ocli I I U nedtogs från högsta hyllan ett paket. Papperet vecklades upp af ett par händer, so111 darrade af rörelse, ocli niedan syster Sofias ansikte tycktes illumineras inifrån, räckte hon oss siii skatt - en ny niinnedrakt. E n kjol af svart skirting och ett slags lång, fotsid rock af svart parmlatta var den omedvetna wsakeii till s i iilycken fröjd. ' Vi beundrade på ett satt, som fullständigt tycktes tillfredsställa vår värdinna, liennes nya drakt.
Petersson i Fallsberg, så vida han styrkt sig vara till talan i saken berättigad, erkänt, det han innehade ett exemplar af utslaget; då häradsomhuden borde gifva landtmätaren del af beslutet för behörig verkställighet; då landtmätaren sedermera var i tillfälle att detsamma med sockneombuden kommunicera, vid utsättande nytt sammanträde, som alltid skulle äga rum, och då ombuden, efter om utslaget sålunda vunnen kännedom, kunde inhämta sina kommitenters yttranden, huruvida besvär deremot borde anföras eller icke, samt för sådan händelse sjelfve deraf taga afskrifter, landssekreteraren föreställde sig, det befinnas måtte, att han, såsom expeditionshafvande, icke kunnat annorlunda, än som skett, tillvägagå. Vid granskning af hvad sålunda förekommit och då min skrifvelse af den 19 Mars blifvit meddelad Konungens befallningshafvande, i hvilken egenskap landskamererare! och landssekreteraren gemensamt öfverlemnat det af denne sistnämnde afgifna utlåtandet, ansåg jag, med förklarande, alt den deri gjorda erinran, huruvida P. Petersson i Fallsberg vore till talan i saken berättigad, ej föitjente något afseende, hinder icke möta att, i ofvanomförmälda delar och hvad dermed ägde gemenskap, taga vederböiandes förfarande under vidare pröfning. I anledning af anmärkningen dervid, att det uti Kongl. Kammarkollegii cirkulär den 23 September 1823 stadgade sätt för expedition och kungörande af utslag i så beskaffade mål som detta, icke blifvit i Konungens befallningshafvandes ifrågavarande utslag iakttaget, hade väl landssekreteraren förklarat, det han ansåge berörde föreskrift hafva till sin verkan förfallit genom stadgandet i Kongl, cirkulärbrefvet den 26 April 1827. Denna förklaring utmärkte emedlertid ett uppenbart missförstånd om de särskilda påbudens egenskap och ändamål.
Cälens enka. 94- i anledning af Herr Bruncronas, G. A., motion, om bestämmande af en prsescriptions-tid för de gamla sedlarnes gångbarhet. 95. angående af Bankens husdrängar sökt arfvode, såsom ersättning för den minskning i arbets-förtjenst, som de, genom upphörande af den så kallade sedel-hvitstärnplingen, måst vidkännas. 96. i anledning af så väl Herr Rosenblads, B., motion, angående grun - ' s IS:» 97- p8. 99- 100. 101. 102. io3 104. 105. 106. 107. ioS. 1,09. derne för befordringar inom Banco-Verket, som i sammanhang dermed företagen granskning af sladganderne i 1 och 2 Afd. af Art. 3 i i83o års Banco-Reglemente. i anledning af Herr Grefve Frölichs motion, angående dels inskränk* ning i utgifning af smärre sedlar från Banken , dels inlösen förskottsvis genom Banken af Provincialoch Actie-Bankers smärre sedlar, i anledning af Herr Rosenblads motion, med förslag till reglementariske föreskrifter, angående Sedelstockens framlida beräkning, med förslag till förändrade stadganden uti 3 Afd. af Art. 3 i i83o års Banco-Reglemente. med förslag lill reglementariska stadganden, motsvarande 4 Afd. af Art. 3 i i83o års Banco-Reglemente. med öfverlemnande af uppgift på de ärender, hvilka ännu återstå till Banco-Ulskoltets behandling, med anmälan om det uppehåll i Utskottets göromål, som kan förorsakas genom längre fördröjdt afgörande af frågan om blifvande mynt-enheten för landet, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Petter Anderssons från Halland motion, att någon del af Odlings-lånefonden måtte i discontrörelse användas. t' anledning af Herr Rosenblads, B , motion, angående reservfonder för Låne-Contoren och närmare reglementariska stadganden i afseende på den för Banco-Discont-Verket bestämda reservfond, med hemställan att, lill följd af Rikets Ständers nu mera fattade beslut, i anledning af Utskottets under N:o 79 afgifne Betänkande, Bankens obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, må fortfarande få i Banken belånas, med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende pi de under Litt.
Det yttrande af högsta domstolen, som oftanämnde talare åberopat, hade afseende på det af f. d. lagcomitéen utarbetade civil-lagförslag. Det af lagberedningen utarbetade, har ännu icke varit af berörde domstol granskadt. Det är visserligen sannt att detta sistnämnde arbete i de flesta delar är lika med lag-comitéens förslag. Man bör äfven ihågkomma att ett af lagberedningens hufvudsakligaste åligganden varit att pröfva de anmärkmr, som emot föreg:de förslag varit gjorde och ändra, der skäl dertill förefanns. Vidare bör man icke glömma att uti det. ursprungliga lagarbetet deltogo sådane män, som Grefvarne Gyllenborg och Rosenblad, samt juslilieråden Poppius Den 2 Februari f. m. 251 och Blom jemte flere andra för lagkunskap utmärkte män. Jag tror således att det vore R. o. Ad. föga värdigt att blindvis och pä förhand uttala en förkastelsedom öfver detsamma. För min del yrkar jag naturligtvis bifall å StatsUtsk:s utlåt. llr Akerman, Fredr.: Sedan jag begärde ordet hafva de yrkanden som af de 2:ne förste talarne i dag framställdes, efter min öfvertygelse blifvit sä fullständigt vederlagde af sednare talare, att jag icke hyser den ringaste farhåga för att icke II. o. Ad. skall bifalla ifrågavar. betänk. Jag kan således äfven i följd deraf vara mycket kort i hvad jag ämnar anföra. Den fraktion af detta Stånd, som i några vigliga samhällsfrågor tänker olika med mig, hafva vanligtvis på förhand uppgjort en plan för sine anfall; och dessa planer äro merendels med mycken taktisk skicklighet anlagde. Men huruvida en sådan plan i dag är uppgjord är mig svårt att bedöma. Åtminstone synes den förste värde talaren icke hafva fått sig någon röle deruti anvisad, enär han uppträdt med det förslag, att viss lid måtte bRfva lagberedningen förelagd för fullbordande af det arbete det har under händer, så att detsamma kunde sednast vid nästa riksdag blifva föremål för definitivt afgörande. Den andre talaren i ordningen deremot synes vara mera disciplinerad.
Utdrag af Prokocollet hållet hos BondeStändet den ri Deceinber 1829. S. D. Till Stats,Utskottet har Bonde-Stanbet aterförwisat bemälte UtffottS i Memorial den nike innewarande manad afgifne Betänkande, angående Stuteri-inrättning pa Dahlby och Flyinge KungSgärdar, med anmodan till Utskottet, att afgifwa nytt utlåtande i anledning af de anmärkningar, som hos Ständet gjorde blifwik, och hwilka egenteligen äsyfkat Stuteriets upphörande samt dstze Kungs - GärdarS anwändande i och för Rikets behof. Härom skulle de öfrige Respectlwe Standen wördsamk och manligen underrättas. luprs. Lx krotocollo. 8. L. IrL^äräki. S. D. Den z Januarii. S D. Pä derom framsiäld Proposition gil lade Bonde « Stäadek Ska-'S » lltchottels t Memorial den 2l sistledne Rowember afgitns föistaq angående sörwaltningen af de sa kallade HökSiallZhigarne; hwarom öfrig? Nikö. Standen skulle wördsamk och och waniigen underrättas genom Protccolls - Utdrag. Hr fu^ra. k^x ttrotocollo. 8. U. Iiägärab SD. Till Banco. U-skottet ätersörwisads Bonde-Standck bemalce Utstötts i Prokocolls - Utdrag den ig sistledne Decemberafgrfne Beräktelfe och gjorde hemställning, angående Banco - Werketö förivaltning och de i sammanhang dermed uppgjorde förflag til! Löne - förbättring för Banqnens Betjening nu m. hwarom ve öfrige Respec iwe Sländön wördsamk och manligen skuije tinkännagifivaö. li>r stirra. Lx kroiocollo. 8. kl. Irstgärcb.
Se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 90. — om rättighet för Kamereraren Wäsström att vid afskedstagande undfå 1200 Riksdalers pension. IV. B. 290. A. 492. ( 88 ) Pensioner å allmänna indragningsstalen, angående rättighet för föredraganden af Magazinsärenden uti Stats-kontoret, Förste Hof-Intendenten P. G. Welin samt t. f. Kamereraren i Allmänna Magazins-kontoret J. F. Mullern och Bokhållaren derstädes J. Bille, att efter uphunnen pensionsålder, erhålla pensioner derå lill belopp motsvarande deras innehafvande löner. Se vidare Statsutskottets Utlåtande N:o 90. Pensionering af Bankens emhetsoch tjenstemän, angående förändrade grunder för. II. R. 235. VII. B. 544. VIII. 75. A. 136. — af Riddarhusets tjenstemän, angående Grefve von Stedingks, Ludv. Ernst, gjord hemställan om rätta tolkningen af ett utaf Ridderskapet och Adeln fa t larl t beslut, angående. VIII. 419, 526. A. 527. Pensions-anslalt, angående bildande af en sådan för Enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Bauko-diskonten, Lånekontoren och Tumba bruk. VI. B. 268, 542. VII. A. 4. U. 544. VIII. A. 75. Pensions-kassornes ersättning för vakansoch begrafningshjelpsbesparingarne. Se Stats-Utskottets Betänkanden N:ris 81 och 266. Persson, Anders, i Holmerud, angående sökt ersättning för en genom vådeld förlorad sedel ä 500 Riksdaler banko. Se Ersättning. Pettersson, förre gårdsegaren C. M., angående eftergift af öfverrånta å ett af honom i Banko-Diskont-verket uptaget lån. Se Eftergift. Pettersson, f. d. Handlanden J. N., angående dess ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskontlån.
Då utländning möjligen oftast nog, icke kan behöfva besöka mera än en eiler annan stad i landet och således hinna utföra sine handelsaffärer på vida kortare tid än 3 månader, måhända på 2 å 3 veckor, men hvarföre i alla fall 75 tdr skulle betalas, och deremot högst sällan torde inträffa att han, längre tid än 3 månader, behöfver sig i landet uppehålla, så innebär den nu föreslagna föländringen en stor förhöjning uti denna redan förr obilliga beskattning. Jag kan icke instämma uti den så ofta framhållna åsigten att denna sorts handel skulle vara för vårt land skadlig emedan vi derigenom påfördes utländskt öfver flöd m. m. Om så är förhållandet så kan jag deruti icke finna annat än godt, ty enligt mitt begrepp om handel i allmänhet, så måste det tillhöra dess natur och bestämmelse att den tillägnar det ena landet det andras öfverflöd, och befordrandet af en dylik utjemning af naturens gåfvor anser jag böra i möjligaste måtto underlättas. Erfarenheten vitsordar dessutom att inhemsk tillverkning af åtskilliga varuslag, först uppkommit efter att dessa varor någon tid förut införts och utbjudits af utländske handlande, ja, exempel saknas icke eller att sådana utländningar sig här bosatt och anlagt fabriker. Förnekas kan icke eller att dessa personer, ej alltid en - Bevillnings-Utskottets Betänkande, Bo 4. 29 dast sälja, utan ofia nog äfven köpa varor af lande's produkter och lennia underrättelser om huru dessa böra vara qvalificerade för att i utlandet vinna afsättning och som vi sjelfva icke gerna hålla resande för utbjudning af rara export-artiklar, så synes mig utläudningars besök här så mycket behöfligare.
Större delen af menskliga Författningar kunna illuderas, men derföre bör man ej underlåta att genom Författningar söka förekomma det. Herr Grefven har ansett irrationelt att uppskjuta Grundlagens förändring till en tid af 5 år, emedan föregående Ständers vishet icke har något skäligt anspråk att anses öfverträffa de efterföljandes, emedan en förbindelse med sig sjelf, likasom en ed man gjort åt sig sjelf, icke är bindande. Det finnes dock inenniskor, som gjort åt sig sjelfve löften, hvilka de obrottsligt iakttagit, och på en sådan aktning för löften hvilar hela Samhälls-Ordningens helgd. Utöfningen af medborgerliga pligter beror på känslan af förbindelsen att anse dem heliga. Der den upphört, brister Samhällsbandet, och beräknar man ej detta motiv att sammanhålla Samfundet, äro dertill inga andra Lagar mägtiga än styrkans, hvilka i sig sjelf äro inga eller åtminstone ambulatoriske. Det har icke varit i afseende på förra Ständers högre vishet, utan i afseende på Lagens en gång vundna tillvarelse och Samhällets behof af dess stadga och varaktighet, som man antagit, att täta förändringar i Samhällets Grundförfattningar böra undvikas och försvåras, och ett uppskof, som befriar GrundLagen ifrån att blifva en följd af ögonblickets hugskott, som söker att genom tiden och eftertankan bereda en mognad öfvertygelse, kan väl 596 Riksdagen 1812. ej anses skadligt. Sedan Samhällsbandet en gång är knutet, anser Utskottet ligga en större våda i ett hastigt förändrande af vilkoren för dess Medlemmars förening än i ett tåligt fördragande af en felaktig föreskrifts följder, som efter en stadgad ordning kunna ändras. Af dessa skäl, af behofvet af Lagens varaktighet för dess kraft och af Samhällets fördel, har Utskottet afstyrkt Herr Grefvens förslag rörande ändring i 81 § af Regerings-Formen. Och skulle allt detta genom Utdrag af Protocollet Herr Grefve Löwenhjelm meddelas. Härmed följa 4 bilagor (A—D). Bilaga A till Expcd. N:o 8. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft.
En af Herr Santesson inom Borgare-Ståndet väck t motion, deruti lian, utgående från den åsigt, att, vid upppkommande frågor o t» ledighets tillsättande, alla andra afseehden borde vika tor känd personlig insigt, erfarenhet oell redlighet, yrkat, att den ännu i Rikets Ständers Bank sedan längre tid gällande ord ning, att ett bestämd t antal af Verkets Embetsoch Tjenstemämskuile vara af Fralse och dé'öfrige af Ofrälse Stånd, måtte upphäfvas, såsom! ej mera enlig med tidens anda och den i allmänhebgällande Öfvertygelse, alt i desse Stånds1 iakttagelser icke läge någon ökad säkerhet för Banco-I jcnslernes ordentligt skötande, hvaremot genom så dane stadganden ofta band mäste uppstå på deras fria val, sorn det tillkomme, altt dessa platser tillsätta; och 2:0. Memorial af RiksdagS-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, deruti han, såsom en ibland de vidunderligheter, hvilka ännu ifrån äldre tiders förhållande qvarstodo, anmärkt den föreskrift, att en del af Bankens Tjenstemän skola antagas inom Frälse Ståndet, deraf under lidernes lopp så da ne hinder, efter hans tanke, måste uppslå för befordringar nes ändamålsenliga fördelning, att denna föreskrift ej mer kunde vara redlig för Banco-Verkets gång; hvarföre och då denna föreskrift vore stridande emot den utveckling tiden gifvit åt begreppen om likheten i lagliga rättigheter, han ansett densamma ej längre böra fördragas.
Äfvenledes upplästes till justering samt godkändes följande från Exp.Utsk. inkomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet: N:o 19, ang:de stämplade pappersafgiften; och N:o 20, ang:de tiden för nästa revision af Stals-, Banco och Riksgälds-verkens räkenskaper m. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Vid föredragningen af LagUtsk:s betänk. N:o 99, har R. o. Ad. samt BorgareSt. stannat i ett beslut, afvikande från det, som fattats af Presleoch BondeSt:n, så till vida, att de förstnämnde Stånden antagit en förändring, som jag i en reservation föreslagit. Jag får, till förkortande af ärendets behandling, vördsamt hemställa, om icke R. o. Ad. skulle vilja inbjuda Presteoch BondeStui att förena sig i det beslut, som de öfrige Stånden fattat. Uppå härefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. att vänligen iubjuda Presteoch BoudeSt:n alt instämma i det al R. 356 Den 3 Maj. o. Ad. samt BorgareSt. fattade beslut, ronde LagUlsk:s bclänk. N:o 99; hvarpå prot.utdrag härom upplästes till justering och godkändes. Lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne mern. och utlåt., nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 304, med uppgift å statsfyllnadssumman samt det för Riksg.contis årliga utgifter erforderliga belopp; Banco-Utskottet: N:o 56, med hemställan, att Bancofuilmäklige må, äfven för de kommande åren, äga att å deposition i Hamburg emottaga silfver, utöfver maximibeloppet, 500,000 r:dr silfver; N:o 59, i anleda, af erhållen återremiss af 2:ue §§ i Utsk:s mern. N:o 55; Constitutions-Utskottet: N:o 36, i anleda, af återremisserna å mern.
Öfverstebostället Frövi för iiy T:r 23| k:pr och Capitainesbostället Berga emot 34 T:r 19 k:pr spanmål. Utskottet, som med Revisorerne delar öfvertygelsen om rigtigheten af den grundsats, att Statens egendom icke i allmänhet, utan genom auction, må förarrenderas, och som alltså instämmer i Revisorernes åsigt, anser likväl förhållandet i förevarande fall icke kunna föranleda till någon vidare åtgärd, enär, efter hvad Utskottet inhemtat, den tillfälliga utarrenderingen på kortare tid skett, till följd af den då föreslående allmänna regleringen af indelta Arméens Befäls löner j och har Utskottet derjemte iStats-Utskottets Utlåtande ZV.o 22. 21 vunnit elen upplysning, alt, sedan berörde reglering för sig galt, bostället Castellgården, jemlikt Kongl. Brefvet den 12 Murs 183 f , blifvit på 3o års lid, genom öppen auction utarrenderadt, samt de öfrige tvenne boställena, Fröwi och Berga, jemlikt Kongl. Majrts Nådiga förordnande af den 2 Februarii 1833, blifvit ansiague till boställe åt Befäl vid indelta Armeen, och således förvaltas efter de serskilda föreskrifter, som i sammanhang med grunderna för nämnde reglering meddelts, och h vilka föreskrifter medgifva, att boställen, äfven utan auction, under vissa omständigheter, kunna på kortare tid utarrenderas. Kongl. Förvaltningen aj Sjö-ärendena. § 3o. (Pag88- Förkl. 20.) Då uti 1833 års Revisions-berättelse äfven förekommer lånet till accords-ersättningar åt f. d. Armeens Flollas Officerare; så har Utskottet i ett sammanhang deröfver sig utlåtit i 84 §• §• 3i. (Pag. 90.
Departements-chefen Herr Fåhreeus samt, af Statsrådets öfriga ledamöter, Plans Excellens Justilise-statsministern Herr Grefve Sparre„ Statsråden Herr Friherre Palmstjerna, Herr Wallensteen och Herr Grefve Mörner_, närvarande i SLatsrådet vid alla de nu anmärkta utnämningarne; Hans Excellens Sta ts-m inis tern för utrikes ärendena Herr' Friherre Stjerneld, närvarande den 27 Mars 1852 och den 12 April 1853; Statsrådet Herr Gripenstedtj närvarande vid sistnämnde två tillfällen samt den 19 April och den 20 September 1853; Statsråden Herr Ulner och Herr Reuterdahl närvarande den 12 och 19 April, den 20 September och den 20 Oktober 1853; Statsrådet Herr Grefve Gyldenstolpe, närvarande den 20 September 1853, samt f. d. Statsråden Herr von Hohenhausen, närvarande den 27 Mars 1852 samt den 12 och 19 April 1853, och Herr Genbergs närvarande den 27 Mars 1852. 15. Angående behandlingen af frågan om tullbevillningen. Statsråds-protokollet öfver finans ärenden den 21 November 1851 utvisar, hurusom, vid föredragning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 26 förutgångne Augusti, angående deras fattade beslut om tallbe vil Iningen, bland annat innehållande, att vid artikeln kläder, tillåtelsen att, emot stadgad tull, införa sådana af till införsel lofgifna tyger, blifvit utsträckt äfven lill andra, än fruntimmerskläder, föredragande Statsrådet Herr Friherre
Utskotten hafva inhemtat, det Skiftes-stadgans i förevarande §§. uttryckte grundsats: att den håfve vitsord, som skifta vill, så väl i fråga om förut oskiftad, som teg eller storskiftad jord, utgjort, alltifrån denna stadgas utfärdande, föremål för förnyade anmärkningar. Redan vid 1828—1830 årens Riksdag framställdes af åtskilliga representanter yrkanden om upphäfvande af denna grundsats, och vid 1834 och 1835 årens Riksmöte förnyades enahanda framställningar. De förenade Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotten, som vid den förra af dessa Riksdagar behandlade de i afseende på skiftes-staclgan väckte motioner, yttrade, bland annat, rörande denna fråga: ”den grundsats, som sålunda blifvit antagen och godkänd ej mindre uti nu gällande Skiftes-stadga än i de förra Egodelnings-författningarne: ”att den, sorn vill skifta, skall ega vitsordär, efter Utskottens tanka, den enda rätta , såsom fullkomligt instämmande med begreppet om hvars och ens fria och obehindrade, både egandeoch dispositionsrätt till den egendom, honom lagligen tillhörer. Med en så beskaffad rätt låter sig nemligen icke förena det stadgandet, att, om en delegare uti skifteslag åstundar att få sin lott utbruten och ifrån de öfriga delegarnes lotter afskiljd, skall möjligheten att se denna önskan uppfylld vara beroende af de sistnämndes vilja eller blotta nyck. Följden af ett sådant stadgande blefve den, att de öfrige delegarnes bestridande af det sökta skiftet kunde lägga ett tryckande band på den delegare, sorn skifte begärt, och betaga honom möjligheten att, utan någon annans förnermande, skilja sin lott från samhälligheten; och derigenom vidare förkofra och förbättra sin lagliga tillhörighet. ”Samma Utskott tillstyrkte jemväl vid sislförflutne Riksdag bibehållandet af denna grundsats, hvilken de ansågo då mera hafva i allmänna tänkesättet vunnit den stadga och förtroende, att rubbning deri skulle vara skadlig;” — och den af Kongl. Maj:t i anledning af Rikets Ständers vid förstnämnde