Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröt. iS34- 6 Sami. 1 Afd. 2 Band. a i3:de Häftet. lO Eanco-utshoUets Memorial IV.o 60. och innan då ännu någon Brand-Styrelse hunnit alt ofganiserås, beslutat, att, såsom årliga arfvoden åt Brandmästaren och Conducteuren, anslå 100 B:dr Banco till hvardera; så har Bankens Revisions-Commissarie, i egenskap af Verkets Brand-Chef, uti dess till Utskottet afgifna Berättelse, anmält, att efter nu mera vunnen noggrannare kännedom om de åtgärder, hvilka åligga förenämnde befattningar, han funne sig föranlåten anhålla, att för Conducteuren och i synnerhet för Brandmästaren någon tillökning måtte beviljas i de dem sålunda förunnade arfvoden; uti hvilken anhållan jemväl BrandInspecteuren, efter Brand-Styrelsens .hörande, instämt, äfvensom BancoFullmägtige infordradt Utlåtande i frågan afgifvit; och då i betraktande tages den betydliga tillökning Conducteuren och Brandmästaren i hushyreomkostnader måste vidkännas, i anseende till nödvändigheten att, i och för deras befattningar, välja deras bostäder i Bankens granskap, för att desto hastigare kunna sig infinna, vid möjligtvis påkommande behof af deras biträde, hvarigenom de för dem bestämda arfvoden lida en sådan minskning, att desamma icke kunna anses slå i behörigt förhållande med de besvär och åligganden dessa befattningar åtfölja, finner Utskottet, i likhet med BaneoFullmäglige, sig böra tillstyrka, att de, genom Banco-Fullmägliges beslut af den 27 October i83o, Conducteuren och Brandmästaren anslagne ofvanomförmälde arfvoden af 100 R:dr Banco må förhöjas till 100. R:dr för dem hvardera, att beräknas ifrån och med den 1 i denna månad.
Af Herr Prosten Säve: ”När i 3 § ;>f 1810 års ansvarighe(s-läg för Konungens Rådgifvare förekommer, näst efter orden : ”Kronans inkomster”, följande tillägg: ”dock härunder icke inbegripna sådane, i denna 60 § ej omnämnda afgifter, hvilkas föremål »äro inrättningar till enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom Båk-, Bro-, Färjoch andra afgifter af dylik beskaffenhet”; kan väl meningen härmed ej vara någon amian, an att, då ofvannämnde afgifter ej utgöra någon bevillning, den Riksens Ständer sig åtagit, ej eller tjena till förökande af Kronans inkomster, så äro de ej eller af den serskildta beskaffenhet, att deras förhöjande utan Riksens Ständers samtycke skulle för Konungens Rådgifvare kunna medföra den påföljd, som här ofvan blifvit stadgad för öfverträdelse af Regerings-Formens bokstafliga föreskrift uti 57 §, rörande Riksens Ständers beskattningsrätt samt i 60 §, till förhöjande af den bevillning Riksens Ständer sig åtagit, eller af sådane artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas. Tillägget är i sådant afseende öfverflödigt och står, såsom ett förtydligande eller en förklaring af Grundlagen, här ej eller på sitt rätta ställe. Skulle åter afsigten med undantaget vara, att i frågor, som röra den ekonomiska lagstiftningen inrymma Konungens Rådgifvare en obegränsad rätt, att till inrättningar för enskildas gemeKSatn*ta nytta och beqvämlighet til.R styrka afgifter, det vare sig Båk-, Bro-, Färjeller Hamu-afgifler, som kunna blifva andre Rikets medborgare eller hela menigheter lill skada, hvilket förhållande ej blott är tänkbart, utan jemväl såsom serskild anmärknings-anledning hos Höglofl. Constilutions-Utskottet vid denna Riksdag blifvit öfverklagadt; så ar bibehållandet af denna undantagslag betänkligt, och ej mindre med 80, än med sista momentet 60 § Regerings-Formen oförenligt.
Hr Engelbrecht skulle troligen göra en bra advokat, om han mera pointermde och nyanserade rollen och vore lättare och mindre torr och droge något in på sina långa konstpauser. Att envisas i att for-vandla hr Ranft till komiker är icke rätt gjordt mot denne ärligt sträfsamme, men torre skådespelare, hvars Mengel var, för att vara af hr R., ett mycket godt arbete, samt vittnar mindre fördelaktigt om den bes tam m andes omdömesförmåga. I deUa fall är ett sådant val så mycket besynnerligare, som forf. tri särskilda gånger fordrat hr Holmqvist i rollen och vid uppgörelsen erhöll löfte att så ske skulle. Men gudbevars, en författares önskningar och intressen äro naturligtvis en underordnad sak i jämförelse med hrr teaterdirektörers upplysta idéer. Hvarje teater med något sinne för modern literatur borde dock ha ambition att ge denne författares stycken med sina bästa tillgängliga krafter, och så mycket mer borde Svenska teatern vara intresserad deraf, som dessa stycken äro för moderna och värdefulla, ha för mycket af omutlig lifsteckning och for litet gyckel för att falla Dramatiska teaterns bestämmande personer fullt på läppen, (jämför spelet i » En brytning »). För åstadkommande af en äfven för en tidningsreoensent måhända önsklig fasthet och konsekvens i omdöme torde for somliga ett noggrannare eftertänkande af hvad de sjelfva ekrefVo i maj 1888 om » Kärlek? och spelet deri varit välgörande. Den 26 september. Gasparonm.Vara eller ieke vara — hvem? Ett par repliker till hr Claes Lundin, &gt;upptecknare och skildrare » af » Nya Stockholm ». Af Volontaire. Afven vi ha nu blifvit upptecknade och skildrade af hr Lundin i det i våras omsider utkomna åttonde häftet af hans intressanta stadsbiografi, hvars förtjenster i våra ögon äro lika många som originela. Till det senare slaget hör onekligen en del af de porträtt, hvarmed hr Lundin prydt sitt arbete, porträtt af personer, hvilkas anleten man icke i någon annan publikation torde komma att få se återgifna.
»Åh», sade han slutligen, »sådant har jag nog inte att ge — mer. — Nu har jag tänkt — om Stig — som är — en sådan vän — skulle vilja — säga Ragna ...? Jag kan inte trampa ...» Han kunde inte trampa ...? Så grovkänsliga äro vi människor, även de finkänsligaste av oss! Men jag kände mig behöva göra bot, och så lovade jag att tala med Ragna. Erik såg lättad ut; dessa två kvinnor skälvde nog i hans samvete som darrande pilar. Sedan talade vi om litet av varje. Långt hade ju inte Erik hunnit på sin livsstig ännu, men varje bit mark han satt fötterna på hade han undersökt. Han hade synbarligen inte bara nöjt sig med att fatta andras tankar utan också ivrigt bemödat sig att fatta sina egna tankar om vad han lärt eller hört. Detta gav en slags försynt värdighet åt vad han sa’ — och en viss äganderättens makt åt det lilla han visste. Han hörde till de där trofasta byggarna, som inte foga in en sten utan att vara säker på alla dess egenskaper. Och så var det någonting så vackert över honom — så ovanligt vackert. Dagen därpå sökte jag komma Ragna till tals. Jag hade tänkt allt så noga igenom — det var ju min skyldighet upplysa henne — min plikt — ja, min rättighet. Och ändå ... När hon kom emot mig så strålande i sin nyutslagna kärleksfägring, så full av Erik och Erik och bara av Erik ... Hade du kunnat säga henne det? Jag kunde inte, utan flydde. På hösten stod bröllopet, men jag var hindrad att komma med — jag var sjuk — länge sjuk. Jag fick särskild hälsning från Erik, »att papperen från Amerika kommit». Först tre år senare blev jag »frisk nog» att orka resa dit. Det var som en gåva att känna sig längta .. Också skyndade jag att genast snöra ränseln. Över gården låg någonting nytt — någonting ljust och lätt, som inte funnits där förr. Klockaren hade gift sig till hemmanet, som Ragna nu ärvt efter modern. »De elaka» sa’, att Erik dröjt att bestämma sig till dess Ragna fått gården. Åh nej, det var nog bara ett som bestämt honom — det att han inte kunde »trampa». Folket såg nöjt ut, hunden var fet och hästarna hade tomteflätor i manarna.
Majit i underdånighet anmält de svårigheter och hinder, som förekornme emot anskaffandet af dessa handlingar, synnerligast kontraktet och förbindelsen alt inom den bestämda tiden af 10 år utföra arbetet, hvarför, utom härtill disponibla till gångar, jemte låneunderstödet, erfordrades 140,000 r:dr, hvilken summa icke skulle kunna beredas, så framt icke Kongl. Majit täcktes af allmänna medel anvisa hvad, som komrne att behöfvas utöfver det öfverskott af direktionens ordinarie inkomster, hvilket genom en tilltagande skeppsrörelse möjligen kunde påräknas; så har Kongl. Majit, genom nådigt bref af ilen o Juli 1846, förklarat, att direktionen väl kunde anses behörig att, utan det af styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader ifrågasatta bemyndigande från Götheborgs innevånares sida, vidtaga erforderliga åtgärder i afseende å förevarande lånefråga, samt alt Kongl. Majit, då serskilda eller förhöjda hamnafgifter, utöfver de förut fastställda, genom det föreslagna arbetsföretaget icke skulle komma att ega rum, ansåge direktionen ej heller böia tillförbindas alt något förslag till taxa härå uppgöra och till nådig fastställelse anmäla; men då arbetet, ehuru stäldt under allmän kontroll, icke utfördes för kronans räkning, så och med hänsigt till det af Rikets Ständer vid låneunderstödets beviljande fästade förbehåll i afseende å iakttagandet af hvad för andra dylika anslagsoch lånesummors utbetalning blifvit stadgadt, fann Kongl. Majit någon föreskrift om utbetalandet af meranämnde lån icke kunna meddelas, utan att, på sätt dessa stadganden bland annat inhöllo, dels vederbörligt kontrakt om arbetets utförande upprättades, hvilket tillika boule innefatta förbindelse å direktionens eller Götheborgs stads sida att, utan framtida anspråk på ytterligare bidrag af staten, efter fastställd plan fullborda arbetet, och dels sådan säkerhet, som kunde af Kongl. Majit godkännas, ställdes för detta kontrakts fullgörande.
Han hade hört det 113. morgonen, genoni (len tunna hriidriiggen, nir han var i sin garderob. Hvilkcn jiitte till gran! - mörk, tiit och styf. Hrad kostar den?, frågade han endast af nyfikenhet, ty han var c11 \ .et~irie ~ a ~ n ~ herre. nal .Femtio öre .. Hans 11ii1) nad var inillös. Var det ett nris? ' Jag k i l liks5 grrna sälja den till d; som att skipa hem den igen,. sade karlen. Men det var ju inte skapligt att salja en sadan gran för femtio öre. Det var iu barbari. det var iii rena vanvettet. Hush~llade nian s9 nied sko&amp;n hiir npl; e? Karlen stod och s9e s5 förviintninnsfull ut: han höll mössan i handen. Hir skulle det k l bli handel 2. S5 daligt har det aldrig gatt d g o t ar, derför sfiijer jag för vrakpris.&gt; Karlen hade statt der med sina granar från tidigt p5 morgonen, han hade rest in till staden, den langa vägen, medan det innn var Dopy. i8 - U U - mörkt, I %ngt innan dagni började gry. Och nu sålde han en &amp; dan gran för femtio urel Herr Tobiasson såg ut som om han betänkte sig. Karlen med rle förvinminnsfiilla örronen stod och betraktade honom,. anaeligen an kisa hms ' tankar. Var det nu möjligt att s3ga sig ha fragat af nyfikenhet blott, och att g9 sin vag? - se den höfligt pilpassliga minen g9 öfver i niissr %kning och p l l! Det nr röf ?areköp?, sade karlen. : B3r hem den d %, har iir mitt kort.&gt; * Herr Tobiasson gaf honom sina sjuttiofem öre och gick virlare. Der, p5 hörnet, lag en blomsterbutik, liten och oansenlig. men med s3 vackra blommor. Herr Tobiasson kunde aldrig lita bli att se p8 dem, han mr en blomste~~an.
Enligt ofvanberörde lagrum eger domaren magt, att der sådan åverkan, som i § uppräknas, oftare sker, förelägga vite, hvartill, utom böter efter lag och skadans ersättande, den gör sig förfallen som med slik åverkan beträdes. Härigenom har lagstiftaren gifvil den enskilde anvisning till erhållande af ett ytterligare skydd, der de i 10 kap. 1 och 5 §§ Byggninga-balken samt Kongl. Förordningen om skogarne i riket den 1 Augusti 1805 och sedermera utkomna dertill hänförliga författningar för åverkan stadgade bötes-ansvar visat sig icke vara tillfyllestgörande för att afhålla obehörigt intrång i egande-rälten. — Emot lämpligheten af sådant särskildt skydd är likväl vordet erinradt, att då det endast meddelades, när det kunde styrkas att åverkan oftare sker, inträffade i sjelfva verket, att den enes egendom Klefve mera skyddad än den andres, ehuru sådant icke kunde vara lagens mening; samt att den af domaren, med anledning af 5 art. 23 § af Kongl. Stadgan om jagt och djurfång den 13 April 1808 i afseende på der omförmälde vitén, såsom vilkor för ett vites-förbuds gällande kraft, nästan ständigt gifna föreskrift om beslutets årliga uppläsande i socknens och angränsande socknars kyrkor lätt nog kunde försummas och alltid medförde stort besvär för herrar pastorer, enär det vissa tider, såsom om våren, inträflade, att en sådan mängd af dylika beslut framlemnades till kungörande, alt pastor så väl som församligen dermed uppehölles längre tid, än som åtginge för gudstjenstens förrättande. Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Bet.
Creditiv skulle vid innevarande Riksdag K. Convoy-Commissariatet anvisas, oaktadt Cornrnissariatet uti Convoy-Afgifterne ägde ansenliga Inkomster, och hvilka, enligt TullRäkenska - 35o Stats-Utskotets perne, befunnos hafva för åren 1821, 1822 och 1823 bestigit sig till ett sammanräknadt belopp af 242 R:dr 35 st. Silfver Species, 34,929 R:dr i4 st. Hamb. B:co och 526,158 R:dr 20 sk. 5 r:st. Sv. B:co. (p. 4 R. B.; Och finner Utskottet, lika med Hrr Revisorerne, redactionen af det ifrågavarande Beslutet mindre tydlig; äfvensom Utskottet anser sig desto hellre böra gilla den af Hrr Revisorerne antagne tolkning, sorn densamma öfverensstämmer med R. H. St:rs i ämnet aflåtne underd. Skrifvelse af d. 20 Nov. 1823. §. 3. Rörande Nu m m e rL ot ter i ets Behållnings aflemnande till RiksgäldsContoiret m. m. a) Ang:de NummerLotteri-Inrättningens Fordran hos Hainnbyggnads-Directionen i Helsingborg, som, jemte berörde Inrättnings öfrige, behållne Tillgångar, blifvit, enligt R. H. St:rs vid sisth Riksdag fattade Beslut, till R:g:sContoiret öfverlemnad, hafva Hrr Revisorerne anmält, att, enär till RtgrsContoiret icke blifvit aflemnad någon af bemälte Hamnbyggnads-Direction utställd ordentlig förbindelse, utan blott Åtta st., under serskilde dagar, af Directionen utfärdade Quittencer, af hvilka 5 st., hvardera på 2000 R:dr, innehålla, att Directionen, i afräkning på det Lån, sorn K. M:t, genom Nådig föreskrift, anslagit till Helsingborgs Hamnbyggnad, från K.
Utsk:s förslag i 11 punkten, Banken framdeles ej finge utgifva sedlar på mindre valör, än 5 gånger myntenheten, skulle förmodligen inom 10 år kunna ingå alla bäncosedlar å 2 och 3 r:dr, utgörande omkring 11,000,000: Samt riksg:ssedlarna å 2 r:dr, utgörande i b:co r:dr 8o5,466: 32. — Eller tillsammans i tvungna insättningar i5,53i,iÖ2: Och Den 5 Maj f. m. '37 Och som Bankens nuvarande ineta/Ifond icke uppgår i sedelvärde till mer än 17,56g,588: 25. 1. skulle efter 10 års förlopp, derest inga silfverköp under tiden kunnat göras, silfverfonden hafva nedsjunkit till ett sedelvärde af Emedan silfver omöjligen kan köpas utifrån till högre belopp, än som svarar mot öfverskottet af den vexellillgång, som börsen sjelf behöfver, hvilket öfverskott omöjligen här i medeltal kan uppskattas till mer än i5o,ooor:drspecie om året, skulle på 10 år icke kunna utifrån införskrifvas mera silfver än till ett sammanräknadt sedelvärde af Om man härtill ville lägga Bankens utländska creditiv, till ett sedelvärde af r:dr b:co skulle Bankens bela metallfond icke, efter 10 års förlopp, utgöra mer i sedelvärde än 8,705,093: 9. I. och emot denna metallcassa skulle, efter Ulskts antagna proportion af 2 till 5, icke större sedelstock kunna få finnas än till ett belopp af r:dr b:co 21,762,732: /±6. 6.
Jag anser mig böra förklara, att jag ej, under något hänseende, finner mig med den visshet, som Frih. Cederström, kunna påstå alt ej något föremål för mensklig forskning finnes af den natur, att jag ej vid behandlingen deraf kan komma att begå något misstag. Ilvad beträffar Hr von Hartmansdorffs anmärkning, att del vore mindre lämpligt att en ledamot af Coust.Utsk. skulle bär vilja befrämja en olaglighet, så lager jag mig friheten hemställa lill den värde talaren, i hvilken grundlags-^ förhållandet med någon extra-statsreglering finnes omnämnd, eller någon inskränkning i R. St:s rättighet att bestämma tiden för extra-slatsreglenn. Ifall Hr von Hartmansdorff kan åstadkomma delta, antyda mig den grundlags-J, hvars tydliga och klara bud jag i detta hänseende skulle hafva följt, så måste jag underkasta mig hans anrnärkn.; men intilldess får han förlåta, att jag tror rnig handla fullkomligt likstämmigt med lag, då jag, i öfverensstämmelse med S t a t s U t s k: s förslag och i motsats till Hr von Hartmansdorffs önskan, yttrar bär miu innerliga önskan, att Huset 1 denna del måtte bifalla hvad SlatsUlsk. tillstyrkt. I IO D«n i8 M a rs. Hr Silfverstolpe har uti den förklaring, sorn jag tog mig friheten af honom begära, ingalunda på ett för mig tillfredsställande sätt förklarat förhållandet med förslitningen af 3ooo gevär om året. Hr Silfverstolpe har, om jag rätt uppfattat haus mening, yttrat, att uti dessa 3ooo gevär voro beräknade både pistoler och studsare, och om jag hörde ratt afven sablar. Jag har äfven hört en ledamot af SlalsUtsk. påstå, att han ansåg dessa persedlar vara inbegripna uti en sådan slags summarisk beräkning, oell att denna uppgift af 3ooo gevärs förslitning således utgjorde en evalvation af värdet på den årliga förslitningen al alla dylika persedlar.
Då emellertid den vid innevarande riksdag beslutade löne-reglering kommer alt gälla för åren 1858—1860 och således de beviljade löne-tillökningarne vid nästa riksdag kunna undergå förändringar, så och enär de einbetsoch tjenstemän m. fl., som under liden afgå med pension, icke kunna anses ega bättre rätt, än de i tjenst qvarstående, till orubbadi bibehållande af hvad dem blifvit tillagdt, hafva Rikets Ständer beslutat, att de pensioner, som afskedstagande embetsoch tjenstemän, jemte vakt betjente, under nu ingångna stats-reglerings-period beviljas, icke må anses difinitiva, ulan kunna blifva föremål för ny reglering, derest sådan af kommande Ständer pröfvas lämplig, dock att ingen dervid kan tilläggas mindre pension än den, hvartill han under hittills varande förhållanden är, enligt förfallningarne, berättigad. 4:o. Derjemte är af E. K. M:t förslag framställd), att Stalsrådsledamot, Justitieråd eller Landshöfding, som uppnått 60 års ålder saint varit i tjenst 35 år, må, så snart han innehaft embetet minst 5 år och företer läkarebclvg om fortfarande svår sjuklighet eller eljest så försvagad helsa, att han icke förmår embetet bestrida, vid afskedstagande! erhålla pension å Allmänna lndragningsslaten, Slatsrådsledamot lill ett belopp af 6,000 R:dr, Justitieråd 5,000 , Landshöfding 4,500 , Earperlitions-Utskottcts Förslag till anderd.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att då R. o. Ad. före voteringen beslutat, att, sedan densamma förssiggått samt de från Exped.- Utsk. inkomne skrifvelseförslag förekommit till justering, plenum skulle afslutas, så innefattade detta beslut naturligtvis, alt icke beslut i någon annan fråga denna afton finge fattas. Den 29 Juli e. m. 37 Hr von Hartmansdorff och Gr. Anckarsvärd hade fortsatt sitt yrkande att den nu väckta frågan borde blifva föremål för en pro* pos. till R. o. Ad., hade Hr Landtm, följaktligen nödgats förklara, att han icke ansåg sig kunna framställa denna fråga förrän i ett följande plenum, men sedan nu, enligt Hr Landtm:s uppfattning, förenämnde ledamöter afstått från sitt yrkande och åtnöjt sig dermed, att de lingö sina anmärkmr antecknade i prot., torde R. o. Ad. finna att ingenting annat återstode än att öfvergå till justering af de inkomne skrifvelse-förslagen. Ropades ja. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag lill R. St:s und. skrifvelser till K. M.: N:o 152, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de ruslhållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län befrielse från erläggande af lösen för de ränte-dagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras; N:o 153, i fråga om rättighet för Dahls häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark ; N:o 154, i anledn. af anmärkt olagligt förfarande utaf Styrelsen öfver Kongl, och Hvitfeldlska stipendii-inrättningen; N:o 155, ang:de en vilkorlig pension åt kanslirådet 0. Sundels enka; N:o 156, ang:de statsanslag till arméens pensionskassa; samt N:o 157, om låneunderstöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping. Då härefter till justering anmäldes Exped.Utsk:s under N:o 158 afgifna förslag till R.
Maj:ts Befallningshafvandes utslag i roteflyttnings m. fl. mål, skola Kammar-kollegii pröfning underställas; bifölls. N:o 21, i anledning af väckt motion.om förändrad reglering af marknaderne i Slättäng; bifölls. N:o 22, i anledning af väckt motion angående föreskrifvande af kontroller till förekommande af missbruk vid försäljning af kläde; bifölls. N:o 23, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl, kungörelsen den 21 April 1837, angående förbu 1 att under viss tid af året fiska och till salu hålla hummer; bifölls. N:o 24, i anledning af väckt motion om reglering af embetsoch Ijenstemäns löner; bifölls. N:o 25, i anledning af väckt motion, om utfärdande af köpings-privilegier för Vrigstads by i Jönköpings Län; bifölls. N:o 26, i anledning af väckt motion om klockares befrielse från skyldigheterne att fortskaffa Presterskapets embetsbref oell atl besöija ringning vid kyrkorne; bifölls. N:o 27, i anledning af väckt motion om förändring uti nu gällande grunder för Prestmans befordringar; af slogs. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Banko-Utskottets memorial N:o 7, i anledning af väckt fråga om förekommande af felaktigt silfvermynts ullemnande till allmänheten; och Utlåtande N:o 9, i anledning af väckt motion om återutgifvande från banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden : N:o 24, i anledning af väckt motion om reglering af embetsoch Ijenstemäns löner; bifölls. N:o 25, i anledning af väckt motion om utfärdande af köpings-privilegier för Vrigstads by i Jönköpings Län; afslogs. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedanriämnde memorial och utlåtande:
Slen med fullt erkännande af frågans stora betydelse, samt den fördelaktiga verkan på Hankens ställning, sorn förslagets lyckliga utförande borde komma alt föranleda, anser Utsk:t likväl, att de af R. St:r vid denna Riksdag, rörande Bankovinstens användande, vidtagna anordningar, innefatta bestämdt hinder derför, att större eller mindre del af nämnde vinst för närvarande kan, på sätt motionären tillstyrkt, disponeras», hvarefter Utsk:t vidare yttrar: »Utan uphäfvande eller ändring af R. Stms sålunda meddelade förordnanden, lärer någon disposition af Bankovinsten i den af motionären angifna syftning icke vid innevarande Riksdag, kunna äga rum. Utsk:t hyser likväl den säkra föreställning, att Rikets nästsammanträdande Ständer icke skola underlåta alt åt den nu väclcla frågan egna en välförtjent omsorgsfull pröfning; och då, enligt den Instruktion, som för hvarje Riksdags BankoUtsk. utfärdas, det åligger Utsk:t att till R. St:r meddela yttrande om och huruvida någon del af den uplupna Bankovinsten erfordras för Bankens konsoliderande, torde nuv:de Utsk., vid upgörande af förslag till omförmälda Instruktion för BankoUtsk:t vid nästa Riksdag, äfven blifva i tillfälle att deruti inlägga någon särskild bestämmelse med afseende å fullgörandet af berörde åliggande.» Med anledning af här anförde, motionären glädjande och hedrande yttranden, samt ännu mer af öfvertygelse, att frågan nu är af allvarligare vigt än vid sednaste Riksdag, har jag beslutit, att, tidigare än då, väcka förevarande motion i samma syltning, på det ej redan fattade beslut om Bankovinstens användande må, såsom då, hindra motionens uptagande, allt under liflig önskan och förhoppning, att r.uv:de BankoUtsk. må finna densamma lika förtjent af upmärksamhet, som föregående Riksdags Bankoutskott. Om motionens remitterande till Höglofl. BankoUtsk. anhåller jag hos R. o. Ad. vördsammast. Sedan denna motion blifvit begärd på bordet, anmälde sig och yttrade: H. I.