Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1855 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 12 Haft, 4 2G Stals-Utskottcts Utlåtande, M 158, redan i statsregleringen äro påräknade, Y3:del skulle ställas under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för att, i förhållande till folkmängd och andra bevekande omständigheter, fördelas emellan länen, i ändamål att användas till understöd i fattigvårdskostnaden; 2:o att det skulle få bero af hvarje särskildt län, att genom sina deputerade' (tilläfventyrs blifvande Läns-nämnd) besluta, antingen att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, använda medlen för inrättande af arbetshus, eller att af dessa medel och de flera inkomster, som skulle för samma ändamål kunna beredas, samla en för länet gemensam tillgång, som årligen skulle utdelas såsom lättigvårdsbidrag åt de församlingar, hvilka, vid jemförelse med öfriga fattigvårdssamhällen i länet, blifvit mest betungade af fattige, och som fidagaiade att de tagit tillbörlig vård om dem. Fördelningen, som borde ske på grund af den verkliga kostnad, i förhållande till folkmängd, som hvarje församling ett föregående år fått vidkännas för sin fattigvård, skulle verkställas af Kongl.
Man hade likväl velat göra den mening gällande, att med öfverenskommelse i nyssnämnde läll borde förstås allas medgifvande, och således icke endast pluralitetens, som eljest vid sockenstämma egde fatta beslut; och hade, i anledning af klagomål öfver en dylik tolkning, olika beslut blifvit af en bland Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddelade, hvilket tydligen utvisade behofvet af förtydligande utaf ifrågavarande stadgande. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, har motionären föreslagit att 3 och 10 §§ i Sockenstämmo-förordningen af den 29 Augusti 1843, måtte erhålla följande förändrade lydelse: »§ 5. »1 Mom. Rättigheten att deltaga i sockenstämmas öfverläggningar och be»slut tillkommer en och hvar egare eller innehafvare af skattlagd fastighet, samt »arrendator eller brukare deraf, så vida icke egaren bor inom församlingen, eller i »annat fall sig denna rättighet icke i kontraktet förbehållet, och derjemte alla andra »socknens invånare, som innehafva fabrik eller annat serskildt bebygdt verk eller »inrättning, samt dem, som njuta lön, drifva handtverk eller idka annan näring, »och derför erlägga bevillning efter 2:dra Artikeln i Bevillningsförordningen till »ett belopp af minst 2 R:dr 24 sk. banko.» » »2 Mom. På landet skall rösträttigheten beräknas efter hemmantal, der det »Annes åsatt; i annat fall bestämmes den på grund af den bevillning, erdigt 2:dra »Artikeln, som till staten erlägges.
Örn efter förrättadt upprop, vid Sedlafngs öppnande, någön Sedel befinnes af egenskap att enligt ofvanbestämda grunder ej kunna antagas, blifve den på stallet förstörd. Skulle derigenom omröstningen stadna i patia vota, uppbrytes den förseglade sedeln. ProtoCollét skall vid omröstningen förås a.f någon bland de Comiterade sjelfva. Detta Protocöll skall genast efter omröstningens slut justeras, hvarefter t vänne lika lydande exemplar skola uppsättas, af hela Val Comitéen innan den åtskiljes underskrifvas, i dess närvaro förseglas, och, genom hvardera Rikets Comiterades Ordförandes försorg, genast samma dag afsändas, det ena till Svea Rikes Ständer, under adress till Landttnarskalken och Talemännen, det ändra till Norriges Stor-Ting, under adress till dess President. Dess ätsGct Den 2 2 Juni' Dessa Protocoll skola underskrifvasj sä att idet exemplar', som till Sveriges Ständer afgår, främst af Sveriges Cotniteräde och dernäst af iNorriges underskrifves, och det som till Norrska Stortinget afsändes, främst af Norriges och dernäst af Sveriges Comiterade undertecknas. Efter inhändigandet af denna Val-Act på bå^ ida ställen, varde den genast, -eller sist den följande dagen, för Riksens Ständer i Sverige och Stoftinget , i Norrige föredragen; och Svea Rikes Ständer och Norriges StorTing skola genast träda i författning att detta bägge Rikenas Representanters beslut Kongl. Majit eller, i fall af dess frånfälle, den lagliga Interims styrelsen, meddela. ! 4- $• Konungen skall hafva rätt att sammandraga troppar, begynna Krig och sluta Fred , ingå och upphäfva förbund, affärda och emottaga sändebud. När Konungen vill begynna Krig, skall han meddela Regeringen i Norrige sina tankar, och derom inhämta dess betänkande, jemte en fullständig berättelse om Rikets tillstånd, i anseende till dess Sriancer, försvars anstalter m. m.
Riket mar räddadt, en ny Sambätts-ordning antagenfreden med stora uppoffringar återställdThronföljden stadgad genom ett fritt och ädelt mal, bekräftadt af den Furstes egenskaper pä bwicken det fallit, Eders Kongl. Majtts hälsa mar efter det wädligaste anfall äterställd, och Swensta Folket tackade Försynen, som lrmnat wärdén af deras högsta fördelar ät ett lyckligt förbund imellan ålderdomens wishet och mannaälderns styrka; Eders Kongl. Maut nalkades den sällhet, Eders Majus dygder förtjenat, och syntes änteligen hafma munnit cn rik ersättning för sin lefnads mängfaldiga brytningar och stiften. De förbindelser, som fäste Eders Majus kärlek wid KronPrinsen Eerrt ^.uFusts älstade Person, moro ädlare än blodsbandets, ty de wörö dygdernas. Men ödet hade beflutit en kort waragtigbet ät denna sällhet, och samma grift ställe snart iip* " neflu - Den 28 Juli. nestuta de fleste af alla dem, som af ömheten och naturen stänktes ät Eders Maj:ts hjerta. Ridderstapet och Adeln samla sina tankar kring denna graf, som gömmer sa mänga fotsiwunna föremäl för Swensta Folkets kärlek, och gjuta warma tärar pä det kallnade stoftet af en Prins, som förenade med köghctens tittlar, det stöna namnet af Mennistowän; Ds begräta honom gemensamt med hwar redlig medborgare, med hwar upplyst befordrare af Sweriges sjelfbestånd och ära, med de fattiga och wärnlöfa, hwilkas bestyddare och wän han war; de wälsigna Hans minne för de korta, ljufwa förhoppningar Hans egenstaper stänkts ät deras betryckta fädernesland; de tacka honom för hwarje trofast handtag, hwarmed han lofwade att outtröttligt arbeta för deras och Fosterbygdens wäl, och de äkalla
Nåväl, mine herrar! denna blomstring, detta stigande välstånd hafva uteblifvit, och en allt mer och mer tilltagande näringslöshet hotar att blifva landets och folkets lott, och skall snart gå sin fullkomning till mötes, om vi ej hejda oss på den vådliga bana vi så dristeligen belrädt, i stället att ända till dess yttersta ända fortsät-ä ta det farliga sträfvande!, på sätt förevar, betänk, oss tillstyrker. Dock, jag känner att jag är på vägen att emot Utsk. begå en orättvisa. Utsk. har ju icke tillstyrkt alt, förrän ifrån i844 års början, öfvergå till det fullständiga afskaffandet af alla förbud; och man bör hålla Utsk. räkning för denna, ehuru ringa, skymt af återstående varsamhet, emedan man i densamma bör se: en begynnelse lill skyldigt aktgifva 11 de på tidens tecken, på hvad hos andra folk gores och I å t e s inom den industriella lagstiftningens område, samt på hvad egne medborgare af alla n ä r i n g s c I a ss e r hafva, fr a mf ö r u 11 ä n d n i n g e n, att fordra af denna lagstiftning, i afseende på beredandet och bibehållande t Den 39 J u li f. m. 313 det af tillfällen till arbetsförtjenst och ärlig, lönande sysselsättning. Man skall troligen invända, att mina åsigter i statshushållningsfrågor äro allt för gammalmodiga, och att jag förbiser, eller icke känner de i sednare tider utvecklade högre lärorna i statsekonomien. — Nej, mine herrar! dessa åsigter äro icke gammalmodiga, ej heller är jag okunnig i de nya theorierna; — åsigterna äro icke gammalmodiga, ehuru de äro gamla. — De gälla och tillämpas ännu i alla Europas länder, ehuru man öfverallt, lika så väl sorn hos oss, nogsamt känner de nya lärorna. Men den väsendtliga skilnad mellan oss och andra folk i detta, hänseende består deri, att de icke låta, såsom vi, förleda sig af dessa läror. De studera dem djupt men tillämpa dem icke; vi studera dem ytligt och derföre tillämpa vi dem.
N:o 6, samt först. Lag-Utskottets Mern. Rikets Ständer, som uti särskild underdånig skrifvelse af denna dag afgifvit förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar, hafva deruti antydt det hufvudsakliga skälet, hvarföre Rikets Ständer ansett sådana banker böra vara grundade på solidarisk ansvarighet för delegarne. Genom banksedelutgifning träda nemligen bankerna i förbindelser af en vida större utsträckning och af helt olika beskaffenhet, än eljest; ty om äfven banksedlar icke enligt lag gälla såsom ovilkorligt betalningsmedel, kan dock i de liesta fall emottagandet af sådana vid liqvidcr knappast vägras, och emottagaren är till följd så väl af nödvändigheten att begagna det slags cirkulations-medel, hvilket erbjudes honom, som af flera andra anledningar, ur stånd att med samma frihet och sakkännedom, som den, hvilken på annat sätt blifver fordringsegare hos en bank, pröfva, om och i hvad mån han vill emottaga en bankens förbindelse. Lagstiftningen har emellertid i de allra flesta länder med en mera utvecklad industri medgifvit bildandet af industriela associationer med en till visst belopp begränsad ansvarsskyldighet för delegarne, en rättsgrundsats, som i Svenska lagstiftningen blifvit erkänd genom Kongl. Förordningen af den 6 Oktober 1848 angående aktiebolag. Rikets Ständer torde icke behöfva erinra om denna bolagsforms betydelse för åstadkommandet af företag utaf större omfattning; liksom det endast behötver anmärkas, hurusom penningerörelse och bankverksamhet i sjelfva verket är fullkomligt likartad med annan ekonomisk verksamhet, sorn afser frambringande eller utbyten af föremål för förbrukning och nytta; ithy att penningen, liksom redskap, S. A. K. 44 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, JS.o 184. maskiner, kommunikationsanstalter och dylikt, allenast är ett medel för verksamhetens lif och fortgång, samt att skilnaden emellan handel med penningar och med verkliga varor hufvudsakligen är densamma, som vid annan arbetsfördelning.
För alt undanrödja aIl<C underslef i afseende på redskapens construction, hafva Utskotten ansett nödigt bestämma, alt panna icke får vara lägre än sex tum ifrån bottens kant till bröstets kant in vändigt och pannans öppning icke större än hälften af pannbottncns diameter; att ifjdlningslucka på halt eller bröst lill panna utan mäskvärmare ej må finnas; att halsen icke får vara högre än 3 tum; att hattens rymd ej må öfverstiga två tredjedelar af pannans; att, å inmurad panna, limmingen icke får gå högre än på halfva halsen; och att, vid utrönande af pannans innehåll, densamma uppmätes ifrån bottnen till halsens nedre kant; äfvensom Utskotten, vid mäskvårmares begagnande, fästat sådarte vilkor, att densamma må användas endast för lillmäskningens uppvärmande och icke öfverstiga pannans rymd med mera än en femtedel, samt »eke vara inmurad eller af eld vidröras. §• 7- Med bibehållande af det lii'lills vanliga maximum i pannerymd af 90 kannor, anse Utskotten en panna af nämnde storlek böra vara det högsta, som af jordegare på en bolstad eller egendom, som nyttjas under eget bruk, må till brån vinsbränning begagnas; hvarvid jemväl bör iakttagas, att den panlierymd, hvarmed egare eller innehafvare af jord är berättigad att bränna, icke må fördelas i flere pannor, utan skall bränvinsbränningen ulöfvas endast med en panna; finnande Utskotten, att egare af tvänne eller flere egendomar på landet må vara öppet lemnadt alt antingen på ett ställe för alla eller vissa af egendomames sammanslagna värde, eller ock på hvarje af dessa egendomar idka bränvinsbränniug med den pannerymd, som efter jordvärdet får begagnas. 6 Ber*- och öecon.-XJtsk, Betalande IV.o St $. a Hvad i sistnämnde omständighet beträffar
Då likväl redan stadgade tullafgifter å ifrågavarande artiklar i förhållande till varuviirdet äro ganska höga och i allmänhet högre, än i Norrska tulltaxan, anser jag något giltigt skäl icke vara för handen att ytterligare höja samina afgifter, utan biträder jag kommitterades förslag i dessa hänseenden. Kommitterade hafva tillstyrkt tullfrihet för fartyg och båtar, alla slag, samt Utvecklat de skäl, på hvilka detta förslag grundades. 1 enlighet med förut i ämnet uttalad åsigt, hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen understödt förslaget samt såsom ytterligare skäl derför anfört den för flera nationers fartyg här nu medgifna kustfart, under hvilket förhållande det vore obilligt och för svenska sjöfartens täflan med den utländska menligt, att samma fartyg, för att segla under svensk flagga, skulle erlägga en afgift, hvarifrån det, med åtnjutande af lika rättigheter, vore såsom utländskt befriadt. Men i sammanhang med detta förslag hafva Kommers-kollegium och Generaltullstyrelsen vidare erinrat om de inhemska skeppsvarfvens skäliga anspråk att icke betungas med tullafgifter för de materialier och förnödenheter af utländsk tillverkning, som erfordrades för den fullfärdiga vara, de åstadkomma, och hvilken skulle llih. lill R. St. Plommon, Sviskon och Brundier samt Russin. Fartyg och bålar. 34 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JV? SI. Fisk. åtnjuta tullfrihet.
Hypotheker hvarpå Lån iå göras, äro: l*.o. Frälfe Säterier, sedan de efter sjelfva jorden eller afkastningen af Åker och Äng blifvit värderade, hvar. på må utlånas högst f.delar af värdet 2:0. Fr alfe Henman, efter samma grund halfva värdaringssumman. 30. KrönoSkatteHemman, endast då de ägas af Adelsman, erhålla Lån derå till ^:del af värdet, äfven enligt föregående grunder. 2 §. Hypotheker hvarpå Län få göras, äro: I , 1 :o. FrälfeSäterier , sedan de efter sjelfva jorden eller afkastningen af Åker och Äng blifvit värderade, hvarpå må utlånas högst |:delar af värdet. 2: o. Frälfe Hemman, efter samma grund halfva värderingssumman. 3:0. Kronoskatte Hemman, endast då de ägas af Adelsmän, erhålla Lån derå till en tredjedel af värdet, äfven enligt föregående grunder. 4:0 På försäkrade 4:0. På försäkrade väl underhållne och väl undcrhållne och fördelagtigt belägne fördeUgtigt belägne , Stenhus i Stockholm af Adelsmän ägande får utlånas halfva Stenhus i Stockholm, då Brandförsäkringsvärdet BrandförsäkringsContoined vilkor af 2 Proret Fribref derå utgifcent årlig afbetalning vit, får utlånas högst 483 Den 19 Julii e. ml på första Lånesumman, sedan Låntagaren i 5 år sig af Lånet begagnat. Desse panter böra hälst vara belägne inom Stockholms , Uplands och Södermanlands Län, så länge möjeligen derstädes till dem finnes tillgäng och Låntagare sig dertill anmäla. Då lån beviljas utom de nu uppräknade Länen, så åligger Låntagaren, till förekommande af vidlyftig skriftväxling, att ställa vederhäftig borgen, för räntans erläggande, på bestämda tider, af någon inora eller nära Stockholm boende och af Direction godkind person.
I denna önskan instämmer jag fullkomligen; men vill upplysa Friherre Anckarsvärd, att vid Lunds Academie, har, genom dess Canzlers Hans Excellence Herr Grefve von Engeslrörns nitiska försorg en sådan Lärare blifvit anställd, som Den 7 Martii. kommer att lemna ungdomen en passande undervisning i Miiitair-vettenskap en. ; « Friherre Anckarsvärd., Carl Henriet Jag bör öppet förklara, att jag till denna motion varit mera föranledd af hvad jag af andra hört, än af hvad jag sjelf erfarit. Hvad angårmiotionens afdelning om skärpning af examina, liar jag dertill blifvit föranledd af de ofta repeterade författningarne i detta hänseende och sist af Friherre Sparres upplästa Memorial. Jag trodde en sådan examen vara möjlig och en starkare control! nödvändig, och är glad om detta kunnat framkalla mera sakkunnige mäns anmärk, ning af till vinnande af något resultat. Flvad den anmärkning vidkomriier, att jsg ansett do A cademiska betygen ej behöflig», vid inträdet i ett Embets-Verk, så har jag dervid utgått från en friare synpunct, som man må benämna med hvad liberal jtets-namn man behagar, att ingen bör vara fjettrad af några andra band än behof af kunskaper. Jag liar utgått från den olyckliga erfarenhet jag sjelf äger, att vi i HufYiidstaden sakna allt tillfälle till en vidsträcktare bildning. Hit samlas nästan all ungdom från Universiteterna och Krigs-Academien, ännu föga bildad, Om bättre tillfälle varit, skulle säkert många begagnat detsamma och derigenom vunnit en mognad i kunskaper, som de nu måste sakna Oin ock icke alla kunnat draga någon vä^ sendtelig nytta deraf, men blott en större procent bland dem vunnit en högre kunskapsgrad, så hemställer jag likväl, hvad fördel detta skulle innebära för samhället. Om nu sådane för - Den j Martti. fattningar skulle existera, som genom deras innehåll lade ett band på eller hindrade enskildte associationers formerande för den vettenskapliga bildningen, hemställer jag om de icke borde upphäfvas.
Hennes bild stod för honom som en urblekt fotografi med suddiga konturer – som en han hade känt någon gång – ett annat år – Han hade blifvit sömnig. Hvalfven voro så höga och mörka, och orgeln spelade så sakta ... Det lät som susande träd i en skog. Kanhända spelade den icke alls ... Han visste icke själf hur länge han hade suttit, då han spratt till vid att någon rörde honom. En man stod bredvid honom och ruskade honom i armen. »Kyrkan skall stängas,» sade han. Gatstenarne brände under fotsulorna, och husens väggar glödde hvita som aska. Staden låg i sommardvala, domnad af hettan under en egyptisk himmel. Människorna förbannade solen och smögo sig framåt i skuggan, hvarhelst en mörk strimma stod att få, tätt under murarne och djupt inne i alléernas skymning. I Webers våning var det tyst. Professorn hade rest till Tyskland, Greta var i Skåne. Fru Weber satt i ett soffhörn i sängkammaren och läste Thomas a Kempis och grät. Det kunde emellanåt hända henne, att hon med en gång kände sig så ensam och öfvergifven midt i sin familj, att hon icke visste någon annan råd än att gråta. Hennes barn växte ifrån henne. Hvad visste hon om deras vägar? Det föll öfver henne en frossbrytning af ångest, hvar gång hon tänkte på allt det onda, som nästa morgon eller nästa nyår kan hålla i beredskap åt oss, utan att vi veta det och utan att vi kunna göra något. Fröet är kanhända redan sådt, kanske i går eller i förgår, kanske också någon hemlig olycksdag för många år sedan, det gror i tysthet, och en dag skjuter det upp med giftiga blommor och grönsvarta bär ... Men Tomas låg på soffan i sitt rum. Han hade rullat ner gardinen, oaktadt det var midt på förmiddagen och hans rum låg åt skuggsidan, ty den motsatta väggen stack och pinade hans ögon med sitt hvita eldhaf. Den bok han nyss tagit ner från hyllan hade fallit på golfvet. Han kunde icke läsa. Märta ... Hvad trodde hon, hvad tänkte hon om honom? Gång på gång hade han satt sig ned för att skrifva något till henne, och han hade grubblat och tänkt och icke funnit några ord.
Chartan öfver de far* Vatten, som skola beseglas från Rikets veslin kust till den östra, så skall hvar och en, med kännedom om våra egentliga Skär* gårdsfartyg, nämligen öppna Canonslupar och Jolia» , nogsamt finna, att äfven i fredens lugn och midt i sommaren äro dessa fartyg så exponerade, att man alltid får till betydlig del skrifva på lyckliga händelsers räkning, då man med dem hunnit målet för en sådan resa. Föreställer man sig dertill en fiendtlig stor Flotta i Sjön, sorn är öfverlägsen vår stora Flotta, så frågar jag om det ens är tänkbart, att en sådan Expedition då skall kuuna äga rum; och det vill säga med andra ord, att vi aldrig Den 2.g Juli e. m. kunna vän.ta att se någon Norrsk Flotta, elier någon Flotta från vestra kusten förenad till östra kustens försvar emot vår mägtiga östra granne, lika som var här varande Flotta aldrig skulle blifva begagnad till Norriges eller vestra kustens försvar när de hotas af en öfverlägsen fiende. GöthaCanal fullbordad undanrödjer i vå*sendtligaste mån alla dessa svårigheter, medan våra Flottor då obehindrade af fienden skola kunna flyttas ifrån det ena hafvet i det andra. Man in%'änder må hända, att en öfverlägsen fiende skall kunna hindra vår Flotta att utkomma från Söderköping, men för den som känner localen, förfaller denna invändning, ty då en fiende sorn bloquerar, nödvändigt måste hålla sig utom porléen al kastpiecer och Canoner från fasta Landet, så kan den intet hindra £ en Skärgårds Flotta att debonchera, formera linie och slåss, och detta är förhållandet här; och är fienden så öfverlägsen och stark, att vi formerade icke kunna delegera honom, så träffar oss den svagares vanliga lott att undvika affaire till lägligt tillfälle, men fienden tvingas äfven att sammanhålla sin Flotta, och hindras derigenom att härja på kusterna, hvilket naturligtvis eljest skedde.
Betungades då dessutom denna lilla rymd med ränta för kostnaden till en utflyttning d. v. s. till husbyggnad på ny plats och nyodling af åker och äng; så vore hela anstalten desto sämre beräknad. Att bestämma ett minimum af jordrymd, som förmådde bära dessa kostnader, är icke lätt, om ock en viss grad af jordens bördighet förutsattes. Annu svårare måste det blifva alt fastställa en regel, hvarefter detta minimum skall bestämmas för olika grader af bördighet. Intetdera kan dock undvikas, om gräns skall sättas för enskiftenas litenhet. Beräkningar i denna väg vilja föga, i något fall, blifva noggranna. De kunna icke grundas på närvarande förhållanden, om de skola passa för en framtid, närmare eller fjärmare, då jordbrukshandteringen kan hafva vunnit ett helt förändradt skick och äfven genom andra näringars beskaffenhet blifvit mer eller mindre fördelaktig. An mindre kan man bygga så It. St. Just Ombudsm. Emb -Berättelse lill 1856 års riksdag. 3 — 18 — dana beräkningar på blotta möjligheter eller framtida förhållanden, då det, som nu skall ske, måste blifva en frukt af den industri, som nu förefinnes. Men lyckligtvis synes saken icke vara så vådlig, att ej ett parti kan tagas, i fall man är öfvertygad, att sådant måste ske. Om man följer den erfarenhet, som jordbrukets framsteg hittills gifvit, och anser för afgjordt, att ett utrymme, som nu, med deras begagnande, är stort nog, måste äfven i framtiden, efter handteringens ytterligare förkofran, blifva tillräckligt; så äfventyrar man ingenting värre, än att det minimum, som nu bestämmes, kan blifva större, än som erfordras i en kommande tid, då alkastningen högre uppdrifves genom ett mera fullkomnadt jordbruk. Med begagnande af de bästa hittills kända jordbruksmethoder, lärer man svårligen kunna med fördel sköta, såsom åker och äng, mindre gärden, än som innehålla hvartdera tio tunneland, så framt jorden icke är ovanligt god.
Diverse Utgifter. i id Efter Kongl. Brefwet d. 11 Juli! i8ro för Riddarhus-Caniliets flyttning till Hrcbro ivoo: — <— Aug. 27 Ester Kongl. Brefwet den 2; Äng. 1812 till ! Befälhaswande General-Adjutanten i Arebro 600: — Ester Kongl. Brefwet den 9 Aug. 1810 för l Livrecr till Landtmarstalkens betjening 152: z8, j No». 28 Efter Kongl. Brefwet den 29 Oct1810 till Myntets ersättning för Mcdailler till Bondeståndets Fullmagtige 1Z2: 44. För Lglor tilt desse Mcdailler 26: 12. i r8n r;9: 8, — Jun. Zl Till Boktryckare» Lindh för tryckningen af Riksens Ttanders tillagg till Bcwillnings stadgande, efter Kongl. Brefwet den 2; Ian. 1811 » - » 42v: 47, Febr. 6 Till Boktryckarc-Enkan Fougt, efter Kongl. Brefwet den 5 Dec. 1810 för tryckningen af Bihanget till samtclige Rikständtns Protocoller wid Urtima Riksdagen - r8iL förstoltwis zoo Febr. 24 tito dito zoe, _ 2.c»2! 4r> — iz6,4z8 6 Gmkcfkaaöer rviH ns Rongl. Höghet Thronföljarens och Dest 18:0 Dec. Höga Familleo emottagande. c Efter Kongl. Brefwet den 5 December 1812 till Herr Eencral-Maiorcn t l' Skiöldebrands djsposirion, till bestridande af kostnaderne wid GalaGpectaclct, uppfördt wid Hans Kongl. Högbet
Sedan saken blifvit Kongl. Majits Nådiga pröfning i underdånighet hemställd, hade Kongl. Majit, uti Nådig dom den 20 December 1853, Sig utlåtit, att enär 7 § af nu gällande liskeri-stadga den 29 Juni 1852, hvilken ock i denna del öfverensstämde med äldre i ämnet utfärdade författningar, annat fiskevatten icke vore för allmäifnings-fiske att anse än sådant, som läge uppå, eller stötte intill någon härads-, sockneeller by-allmänning, men icke ens uppgifvet, mindre visadt vore, att de utholinar och skär i hafvet, vid hvilka ifrågavarande fiske-lägenheter funnos, voro belägne inom någon till Nätra eller Själevads socknar hörande allmännings område, hvadan dessa socknars innevånare icke från strandegande-rätt kunde hemta stöd för sini1 i målet framställda anspråk.