Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denne smed bar till åliggande att undervisa eleverne, hvilka sedermera dels qvarblifva i hufvudsladen, och dels utgå till landsorterne för att sålunda mera allmänt sprida kännedomen, om huru en ordentlig skoning af hästar bör ske. Denne smed får ej arbeta annat än för veterinär-inrättningen och han åtnjuter, om jag ej bedrar mig, endast en lön af 300 r:dr, ett belopp, som jag är öfverlygad han mycket lätt skulle kunna förtjena om han inrättade en egen smedja och idkade hofslageri. Denne person bör likväl äga mera kunskaper och skicklighet än smeder i allmänhet. På dessa skäl och dä jag anser det omöjligt för inrättningen att med den nuvar. aflöningen få en fullt lämplig person lill tjenstens skötande, eller bibehålla den de redan hafva, anser jag den äskade tillökningen böra beviljas, samt anhåller derföre om återremiss af denna punkt. Frih. Toll, Gustaf: Jemte det jag helt och hållet instämmer uti hvad Hr Silfverstolpe yttrat, anhåller jag få yttra den öfvertygelsen, att jag anser den ifrågavar. inrättningen vara af den nytta för landet, att den begärda förhöjningen deraf i måugfalldig måtto ersattes. Hr Gr. o. Landtm:s härefter framställda propos., om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkume föranleda till 40 punktens återremitterande, besvarades med starka ja jemte ett eller annat nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, alt han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51 och 52 punkterne. Hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och yttrat, blef af R. o. Ad. bifallet. 53 punkten. Hr von Hartmansdorff: Som jag vill erinra mig all föredragningen af l:sla punkten i della betänk, uppsköts, för att äga rum i sammanhang med den nu förevar, punkten, anhåller jag vördsammast, alt berörde l:sta punkt måtte få uppläsas.
Som Rikets Ständer ansett, att de så kallade Djeknepenningarne böra upphöra, och en, emot medeltalet af det belopp, hvartill denna afgift under de sista 10 åren uppgått, svarande ersättning i( stället af Statsmedel anvisas, samt detta medeltal för åren i8a3 till och med i83a utgjort 5,756 R:dr 29 sk. 4 och afgiften för sistnämnde år uppgått till 5,83o R:dr, hvaraf dock en mindre del blifvit afkortad; hafva Rikets Ständer, med hänseende till Djeknepenningarnes successiv», ehuru obetydliga årliga tillväxt, å denna Hufvud-Titel uppfört en jemn snmm^ af 5,8oo R:dr, att i behörig ordning utgå till de autoriteler, hvilka samma inkomst hittills disponerat. I öfrigt få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att af de orsaker, sorn deras underdåniga skrifvelse af den 4 sisth Julii närmare innehåller, Expeditions-Viskottets Forsh g till und. Skrifvelse IV.-o 777. 305 nehåller, io;de Hufvud-Titelns anslagssumma blifvit minskad med 66 R:dr, hvilka, såsom ränta för det så kallade Stipendium Trollorum, derå hittills varit upptagne. Och hafva således å Tionde Hufvud-Titeln följande contanta anslag nu blifvit uppförde, nemligen: Clerecieoch Läro-Ferlen. Clerecie-Staten • • R:dr B:co Lappmarks Eccleciastik-Verk — •— Academie-, Gymnasiioch Skol-Staten 70,635: 16. med tillägg af Djeknepenningar 5,800: — Gymnastiska Central-Institutet — Växel-Undervisningens Normal-Skola Mechaniska skolan — Kyrkors underhåll — %r * • Summa R:dr B;co 90,620: hva-rtill kommer: Indelta Räntor, Kronovärde 25,625 Bih. till R.
Förordningen af år 1855 är i detta afseende icke fullständig; men komitterade hafva icke haft något annat att hålla sig till. Om man vill invända, att Utsk:t sjelft i fråga om konkurser gjort skilnad mellan köpmän och icke köpmän, så svarar jag att denna skilnad icke medför några svårigheter; ty om jag icke, med stöd af denna §, kan tvinga till konkurs, så går jag till en annan. Ty förhållandet är verkligen så, att finnes icke en anledning till konkurs, så finnes nog andra. Man torde kunna invända, att definitionen i lagen på köpmän kan göras fullständig. Den Preussiska lagen har i detta fall ingen definition, ehuru deu har särskilda Den 14 J i) 1 i f. m. 109 kapitel för de olika slagen af konkurs. Då jag der frågade, hvarföre raan i nämnde afseende icke försökt någon definition, svarades, att erfarenheten visat, det sådant vore omöjligt. Vi hafva, sade man, ingen annan utväg att få veta, huruvida en person är köpman eller ej, än att en af rättens ledamöter begifver sig till gäldenären och undersöker hans böcker m. m„ samt på sådan faktisk grund afgör frågan. Något sådant är tänkbart, då det är fråga om konkurs, men alldeles icke i fråga om ackord. Man måste således tillåta den, som vill bestrida en persons egenskaper af köpman, att gå instanserna igenom. Man har sagt., att här vore ett eget förhållande med Sverige; man måste se de publika kassorna till godo, och som dessa ofta diskontera, så skulle stadgandet om ackord vara för dem högst ofördelaktigt. Men, Mine Hrr, vi hafva, när bankfrågorna här förevarit, ansett det just vara helt och hållet oriktigt, att dessa kassor skola befatta sig med diskonteringar. Och, Mine Hrr, skola vi derföre, att dessa kassor nu hafva en administration, som går helt och hållet utom ändamålet, vägra att antaga en lag, som för närvide är gällande i England, Holland, Belgien, Italien, Ryssland, Grekland, Ungern, och der befunnits nyttig? Det har visat sig, att just dessa publika kassor, som naturligtvis icke kunna antaga ackord, just de hafva ganska ofta varit bland dem, som, då ackord bjudits, vägrat att antaga detsamma, emedan de varit förbjudna att göra det.
För min del hade jag önskat, att hvad som till Banquen inflöte uti Capital-afbetalningar å Fastighetsoch Odlings-Eånen hade blifvit anvandt till reela fondens förstärkande genom inköp af silfver, som då, sammanlagdt med hvad af Banquens inkomster för detta ändamål blifvit afsatt, hade på 5 år kommit att utgöra En Million R:dr Specie, hvarmed utvexlingen efter min öfveitygelse utan farhåga hade kunnat börjas. Deremot hade betalningarne å Statsverkets skuld till Banquen alldeles kunnat upphöra, och anslag af bevillningen ske , antingen directe till allmänna arbeten, eller om man tycker att. saken derigenom ser bättre ut, först passera Banquen, under namn af räntebetalningar. Höglofl. Utskotten hafva nu i afseende på Statsverkets skuld beslutat, att 150,000 R:dr uti bevillning skola ingå och Banco-Utskottets Betänkonden. till silfverköp användas, och fastighets-låneri deremot fortfara; men då det är ostridigt, att någon del af bevillningen icke skulle erfordras till silfverköp, om de u Fastighets, och Odlings-Lånen ingående Capital - betalningar dertill användes , Hvaremot ett sådant behof nu genom fastighets* lånens fortsättande uppkommer, är det klart, att, effecten af ofvannämnde beslut i sjelfva verket lili Iver den, att penningar komma att indrifvas genom bevillning, ingå till Banquen , och sedermera åter utlånas i fastighets lån, och till ett" sådant systems fortsättande , äfven vid denna Riks.; dag, har jag ej kunnat lemna, mitt bifall. Kanhända skall äfven innan nästa Riksdag opinio. nen så vända sig, att pluraliteten iinskar en hastig realisation; och, då de beslut, som nu an. tagas, icke lemna hopp derom att densamma med Banquens egne tillgångar då genast skall kunna företagas, blifver ett utländskt
I Skottland förbjöds ännu 1 6 8 0 i klostren bruket af gafflar såsom gudlöst, och i många af Spaniens och Siciliens småstäder spisa ännu blott de förnämligare bland invånarue med gafflar. Det är heller icke så länge sedan det i svenska bondehem och hen egårdarnes » folkkök » dukades utan gafflar på bordet. Först mot slutet af sjuttonde århundradet blef bruket af gafflar mera allmänt och på samma gång kom också skeden af trä eller ben på bordet. Både skedar och gafflar voro ganska små och kortskaftade; gaffeln hade blott två klor och ett litet skaft af trä eller ben, och man förde den, såsom dyrbarhet, med sig öfver allt. Ett århundrade senare fick gaffeln tre klor och slutligen fyra, samt tillverkades hel och hållen af silfver eller annan metall, försilfrades, förgyldes och blef allt större och tyngre, och allt mera användbar och använd, sä att den nästan hotade att uttränga knifven. Bordsknifvar hade uppkommit redan i trettonde seklet, men ansågos då som en stor raritet och voro ett af de dyrbaraste husgeråd; blott de förnäma hade råd att bestå sig kvar sin knif, som riddarne då buro vid bältet, jemte svärdet, och damerna vid eller i sin vä- ska, den nu åter moderna » Gretchenväskan ». I välmående borgarhus fans på den tiden vanligen blott en knif vid bordet. Men knifven hade icke så stora svårigheter att bekämpa som den stackars gaffeln. Redan 1311 talar man om knifsmedernas skrå i Augsburg. Nu gjorde man knifvar med en hake eller spets på skaftet, för att dermed upphemta köttet ur fatet. Senare försågs knifven i I r\ L / 1 I K^J Kl | \ | användas och marginal lemnas. med en liten gaffel, som, likt våra fällknifvar, kunde vikas ned i skaftet. Knifvar och gafflar förblefvo dock sällsynta och funnos blott hos dc rika ooh förnäma, till dess mot slutet af adertonde århundradet upphäfvandet af skrå- tvånget framkallade en större fabrikation deraf. Ända från den tiden har knif och gaffel varit hvars mans egendom.
Lån må i allmänhet, dock för hvarje fall, med fästadt afseende å de särskilta omständigheter, som kunna hafva inflytande på kassornas säkerhet, beviljas emot inteckning i ofvannämnde fastigheter å landet till § af värdet, beråknadt efter medeltalet af de egendomen under de 10 näst förut förflutna åren åsatte taxeringsvärden, och i lius i Stockholm till £ af brandförsäkringsvärdet ; direkt:n dock öppet lemnadt, att, då den är i tillfälle att med tillförlitlig kännedom bedöma det fastighet å landet, hvilken såsom pant erhjudes, lemnar full säkerhet för större lånebelopp, än efter nyssnämnde proportion af taxeringsvärdet, bevilja lån utöfver densamma, hvarvid dock alltid hör iakttagas, delsalt skälen till förhöjningen af lånesumman i prot. fullständigt antecknas, dels alt direkt:ns alla närvar, ledamöter äro om beslutet ense; äfvensom direklm, i händelse omständigheter skulle dertill föranleda, äger att nedsätta lånebeloppen under den fastställda proportionen af taxeringseller brandförsäkringsvärdena. „ § 4< Finnes i egendom, hvarå lån utur de under direktms förvaltning varande kassor meddelas, förut eller samtidigt beviljad inteckning för annan fordran, iakltages, att sammanräknade beloppet af det lån direktm lemnar, och det eller de lån, som äga bättre eller lika rätt med det förra, ej får öfverskjuta den å hvarje egendom tillåtna högsta lånesumma. § 5. Sökes lån emot säkerhet i fast egendom, böra följande handlingar atlemnas: l:o Skuldebref, efter af direktm antaget formulär, af utgifvaren samt, derest han är gift, äfven af hans hustru egenhändigt underskrifvet, med å skuldebrefvet af domaren tecknadt inteckningsbevis, hvilket, utan öfverstrykning och fel, jemväl innefattar fullständig och noggrann uppgift å alla de hemman och lägenheter, uti hvilka inteckning blifvit meddelad.
Man bör emellertid se till, alt kapitalisterna bibehållas vid sin goda rätt, och första vilkoret derför är, att Riksbanken sättes i stånd att uppfylla sina förbindelser, för hvilket ändamål den måste vara försedd med värdepapper, som kunna lätt realiseras. Jag har af förhållanderna i detta land alltför mycken erfarenhet, för att vilja någonsin vara kapitalist, och skall aldrig göra mig skyldig till det felet, att lägga mig till kapitaler. En ledamot af Stats-Utsk:t har uppmanat oss att uttrycka våra tankar om sättet och vilkoren för det nya lånets upptagande, och jag tror man i afseende härå måste bestämma någon viss gräns, hvilken, af R. St:r slutligen pröfvad, ej finge öfverträdas. Jag skulle i detta afseende önska, att Stats-Utsk:t kunde finna medel att inskränka den utländska skuldsättningen inom det af K. M. föreslagna belopp. I fråga om tullen, tjenar det ej till mycket att nu yttra sig; jag vill blott, då frågan nu kommit på tal, nämna att det finnes andra artiklar än de förut uppräknade, som väl skulle kunna draga en måttlig tull. Om t. ex. endast 75 öres tull sattes på en tunna spanmål, så hade staten t. ex. lör de 600,000 tunnor, som blifvit importerade år 186], haft en inkomst af 450,000 rdr. Jag skall visst icke underlåta att, när vi komma till behandling af tulltaxan, ropa så högt 324 Dan 13 Maj f. m. man kan hafva rättighet att skrika; för närv:de inskränker jag mig att yrka återremiss på detta Betänk. Hr Stuart, Carl Custaf: Het hade varit önskligt, att Stats-Utsk:t vid denna riksdag, såsom vid flera föregtde, i sammanhang med förslagen till de tillfälliga statsutgifterna, leinnat bestämd uppgift på de befintliga tillgångarne, samt på de summor, som skulle derutöfver behöfva för extra statsregleringen anskaffas genom upplåning. Då nu emellertid B.
Med fästadt afseende å dessa omständigheter har jag kommit lill den öfvertygelse att det ändamål, som med förevarande förslag åsyftas, eller slörre skyndsamhet, genom detsammas antagande ingalunda vinnes, hvarföre jag, för min del, afstyrker bifall dertill. Kontraktsprosten Rundgren: Jag anser förevarande förslag vara af den vigt, att detsamma bör till Expeditions-Utskottet remitteras, ty det innefattar icke blott, såsom en föregående talare yttrat, en anmodan till Utskottet att vidtaga en enkel verkställighets—åtgärd, utan afser en ganska väsendtlig rubbning af hittills gällande praxis i detta afseende, som derföre behöfver noga öfvervägas. Det sätt, hvarpå Expeditions-Utskottets skrifvelse-förslag för närvarande behandlas, föranleder visserligen dertill att understundom allt för ringa uppmärksamhet egnas deråt vid justeringen inför Stånden; men så ofta en skrifvelse af vigt förekommer, egnas deråt all nödig uppmärksamhet, såsom visat sig vid justeringen af den skrifvelse i Norska frågan, hvilken gilvit anledning till Professor Carlsons förslag. Alsiglen dermed, att en skrifvelse justeras icke i alla Stånden på en gång, utan i det ena elter det andra, kan icke vara någon annan än den, att Stånden derigenom erhålla del af de anmärkningar, som af öfrige Stånd blifvit gjorda emot ett skrifvelse-förslag; och är det, enligt mitt förmenande, vida sannolikare att tillbörlig uppmärksamhet kommer att egnas deråt, om man bibehåller det hittills brukliga sättet, än som skulle blifva Prot.-Utdrag den 4 April 1860. 315 fallet, om dylika skrifvelser komma alt samtidigt läsas i alla Stånden. Då jag således hyser den ölvertygelsen, att detta af ett undantagsfall föranledda förslag motverkar det ändamål, som dermed åsyftas, och i öfrigt delar de af föregående talare yttrade betänkligheter, instämmer jag med vice Talmannen angående detsarnmas remitterande till vederbörligt Utskott, på det att frågan måtte behörigen utredas. Hofpredikanten Nordlund, Doktor Björkman m. fl. instämde. Frosten Sondén:
Ej sällan har Domaren, äfven i nu varande förhållande, behof af den Executiva Magtens biträde för dessa anstalter, jemväl der Tingställen äro anlagda vid Gästgifvaregårdar, och svårigheten skulle än mera ökas vid nya förändrinqar i detta fall. De obetydliga förmoner Nämndemän njuta i och för deras tjenstbefattning, i förhållande till deras tidsförsummelse vid Ting och andra förrättningar, medföra a flera orter en sådan ovillja för tjensten, 253 De» 5 Juli. c., mi att ombyte städse måste äga rum. Do» skulle än mera ökas genom förökade Tings» resor, och dessa personer, hvilka vid Sy» ner, Besigtningar, Exeeutioner och mera dylikt, påräknas till biträde af KronoBetjeningen och Militairen, skulle blifva så belastade, att deras enskilda Hushällsanstalter komme derigenom mera än mycket att »dida. Den föreslagna tillåtelsen för dem, att begagna sig af semestre eller ledighet, vissa Tingss tärn nior, kommer dem ej till gagn, emedan deras närvaro för upplysningars meddelande ofta är af behofvet påkallad , och då händelsen inträfFade, att ärenden förekomma från Socknen, å den tid semestre-ordningen vore för handen , blefve denna förmon helt och hållet onyttig, emedan för intyg om Stämnings kungörande , om vittnens frägd och mera dylikt, ett vedertaget bruk gjort SockneNämdemännens närvarande vid tinget, i afseende härpå, behöfligt. Det är dessutom ej utan gagnelig påföljd å rättegångarnes förmindskning , attTingsstämmor icke infalla alltför tätt på hvarandra. Någon handläggning , med uppmärksamhet å Tingsgöromålen , gifver derom en säker kännedom, att någon besinningstid ofta afböjer fullföljd af manga tvister och återhåller manga tillämnade käromål. Ofta fullföljes ej tredje delen af instämda mål derföre, att tid va* Den 5 Juli. e. m. £53
Utskottets plenum förberörde dag icke godkände detta afdelningens förslag, stadnade detsamma uti ett alldeles motsatt beslut, “att ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda,“ emedan Utskottet ansåg sig tvertom hafva uppställt rättvisa stadg anden för utgörande af den allmänna beviliningen, och förmenade det icke vara tued Rikets Ständers rätt att sig sjelfva beskatta förenligt, ali hos Kongl. Maj:t göra framställning i den rigtning motionärerne föreslagit. Sin med detta pluralitetens beslut stridiga åsigt, hvaruti sju högt värderade ledamöter af Utskottet instämde, är reservanten skyldig att uttala såväl af redan Bevillning.?-Utskotlels Betänkande, A: o 4. 11 anförda anledningar, som af dem, hvilka här nedan skola antydas. Rikets Ständers rätt att sig sjelfva beskatta kan ej på ringaste sätt blifva förnärmad derigenom att Kongl. Majit, eller den verkställande makten, låter i nåder bereda de upplysningar och meddelar de förslag, som böra sätta Ständerna uti tillfälle att med fullkomligaste rättvisa utöfva sin sjelfbeskattniugsrätt. Ungefärligen likartade underdåniga skrifvelser hafva ofta förr blifvit afgifna, och ibland dem har just uti dessa dagar en af de Höglofl. lliks-stånden blifvit beslutad, med afseende på införande af ett medel-porto, som äfvenledes utgör ett bevillningsmål. Det var, efter reservantens förmenande, icke ömheten om den ingalunda hotade sjelfbeskattningsrätten, som föranledde beslutet: man studsade tillbaka för minsta antydande af orättvisa i b esk altningsväff, hvilken utan ali gensägelse eger rum, och för vidtagande af den enda ändamålsenliga åtgärden till dess afhjelpande. Hvad städerna vidkommer, är det ej för första gången uti reservantens motion uppgifvet, att mindre väl lottade handlande och näringsidkare af den Allmänna Bevillningen samt andra efter densamma utgående skatter bära en alltför tung börda emot dem, som drifva den större handeln och rörelsen. Förhållandet har varit lika länge som allmänt erkändt.
På dem, som äga makt att i ämnet besluta, beror naturligtvis att pröfva så väl grundernas riktighet, som huruvida de kunna och böra i alla fall tillämpas, eller örn under närvar, omständigheter undantag för särskildta förhållanden måste göras. Den 39 Juli f. m. 3a3 En af de grunder comiteen i sitt förslag antagit, har varit föremål för bittert klander, den nemi. att tillstyrka upphörande af ännu qvaislående införselsoch utförselsförbud, och i deras ställe bestämmande af lämplig skyddstull. Man liar påstått, alt upphäfvandet af införselsförbuden, hvilken åtgärd, ehuru förenad med föreslagen tull af 20 till 3o proc. å varornas värden, benämnes allmän införsels-frihet, skulle tillintetgöra våra vigtigaste fabriker och slöjder. Jag får öppet förklara, att, om jag hade ku nnat finna någon grundad anledn. till denna farhåga, jag ej skulle hafva instämt i tillstyrkandet om förbudens upphäfvande; och jag ber att nu få upprepa några facta till stöd för den meningen, att en lämplig skyddstull skall för inhemska fabriker och slöjder bereda större säkerhet än de hittills varande förbuden, hvilka, enligt hvad fabrikanterne sjelfve uppgifvit, icke kunnat utestänga en högst betydlig, ehuru oloflig utländsk medtäflan. Bomullsgarn af lill och med Wto 7.5, som förut var till införsel förbjudet, blef genom i83o års tulltaxa tillåtet. Tillverkningen af bomullsgarn vid de inhemska mekaniska spinnerierna utgjorde år i83o 127,185 U. År i838 hade samma tillverkning stigit till 970,010 U, sedan flera nya spinnerier blifvit efter införsels-förbudets upphäfvande anlagda. Sedan i83o hafva flera slag bomullsoch lin neva fuad er, som förut voro till införsel förbjudna, blifvit tillåtna.
R;dr 472,487: 24, hvilken uti General-Räkningen (pag, 92) utföres såsom Flottan lemnad, så enär vid granskning af värderiogs-inslrumenten det finnes att uti det totala värde R:dr 488,096 som der blifvit berörde 2:ne fartyg åsatt, varit inbegripet krut till välde af 18,960 R;dr, mendet befinnes, alt vid utrustningen från flottans förråder till desse fartyg icke aflemnats krut till större qvantitet, än för R;dr 33ou 24., har ock i förhållande härtill flottans ersättningsbelopp för krutet minskats medRtdr 10,658:24. hvaremot återstående skillnaden 5,568 R:dr 1 sk, 2 r, eller upplupne värdet för de j den åberopade serskildte Promemoria uppförde inven - 452 Stats-U tskottets tariepersedlar för expedition utöfver Nordsjön rätteligen hade bordt flottan till godo beräknas; dervid likväl Utskottet anser sig böra nämna att värdet af desse persedlar för Fregatten af Chapman utgör icke R:dr 2,049: 37. 4., hvilken summa genom misstag kommit att i förra Betänkandet qvarstå, utan R:dr i,9^4: 2- 9* som sålunda minskar Flottans ersättnings-anspråk i denna del från R:dr 5568: 1. 2. till R:dr 5,472: i4- 7. Äfvensom
Arméen, om permittering mellan — 4 i 152 — b. 28 Nov. b. 28 Nov. b. 2 Dec. b. 25 Febr. g. 25 Febr. mötestiderne af halfva, m. m. — 8 — 45 — b. 28 Febr. b. 25 Febr. » om fortsatt utgifvande af Förg. 3 Oct. fattnings-samling angående — 4 2 23 b. 14 Oct. b. 10 Oct. b. 7 Oct. A. Arméens Läkare, om lönförhöjning åt, se Läkare. Arméens och Flottans förråd, om aflemnande till Stats-Utskottet af general-förslag öfver. Arméens Pensions-kassa, om statsanslag till; uppehållande af pensioneringen från Arméens Ofveroch Under-befäl, om skjuts-ersättning åt, se Skjuts-ersättning. Arrendator af indraget eller annat boställe, om ändring i stadgandet angående sådan arrendators ansvar för skillnad i arrende-summa, då boställe, i följd af arrendators bristande åt kontrakt, ånyo utarrenderas Artilleri-rcgimentena, om förhöjd beklädnadshjelp för Under-officerare m. fl. vid » om beräkningen af den erforderliga tillökningen i anslagen för, m. ni » oin förhöjda anslag till manskapets beklädnad vid Svea och Götha Asasjön, om statsbidrag för kommunikationsled mellan Wexiö och Carlshamn, samt Auktioner å landet, om fortsätt - ning, senare på aftonen, än K. Förordningen d. 22 Sept. 1848 medgifver, af B. Backabo M 5 Thorbjörnsgården, om anslående till boställe åt Länsman i vestra distriktet af Gudhems härad, utaf hemmanet £L W 05 02 .— 2. Is g JL g: g o ffl 2 rs ta p SS’ p p< ZL pj cd CD - N:o Sid. 190 52 Kiks-Ståndens Beslut. Se vidare b. 7 Dec. b. 21 Dec. b. 7 Dec. b. 28 Jan.