Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.-o 4?J - leiser skola från chartering fritagas, oelx det sålunda åligger Utskottet att deröfver nu meddela yttrande, får Utskottet tillkännagifva sin öfvertygelse, att* ehuru ett sådant stadgande icke varit i äldre Författningar intaget, det likväl synes vara en gifven följd, att, då Testamenten till fromma Stiftelser äro fria från Allmän Bevillning, en dylik rättighet äfven hör tillämpas i afseende på stämplade pappers-afgiften; och i anledning häraf får Utskottet underställa Höglofl. Ridderskapets och Adelns, Vällofl. Borgare-Ståndets samt Hedervärda Bonde-Ståndets pröfning, om icke förenämnde Högv. Preste.Ståndets heslut må biträdas, och ett stadgande derom i Författningen intagas. Skulle åter 3:ne Stånd vidhålla sitt förra heslut, lärer denna fråga komma att af Förstärkta Stats - Utskottet afgöras, i hvilket afseende en sådan proposition vördsamt föreslås, nemligen: 3:o Den, som vill, att undantag i fråga om chartering af Testamenten till fromma Stiftelser icke skall ega rum, röstar Ja: den det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, skola Testamenten till fromma Stiftelser fritagas från chartering. ao Bevillnings-Utskotlets Memorial. No 4.3. Dernäst rörer skiljaktigheten det Testaments-belopp i värde eller penningar, sorn skulle vara fritaget från stämplade pappers-afgiften, och i detta fall förekommer Vällofl. Borgare-Ståndets beslut Utskottet tvetydigt. Efter dess ordalydelse skulle, då den af Utskottet föreslagna gräns af 5o R:dr blifvit alldeles utesluten, af nämnde beslut följa, att endast Testamenten för långvarig och trogen tjenst, sorn ej uppgå till och med 3oa R:dr, skulle vara från chartering fritagne, men deremot för alla andra Testamenten, och äfven för dem, sorn understiga 5o R:dr, i penningar eller värde, erlägges ifrågavarande afgift.
Nu hafva, som mig är vordet berättadt, Utskotten med en rösts pluralitet, afslagit den gjorde framställningen; men jag vågar dock, under förmodan att det icke strider emot formen, hemställa, att Riksens Ständer uti en skrifvelse till Kongl. Maj:t må frambära deras underdåniga önskan, att Kongl. Majrt täcktes i Nåder vidtaga sådane modificationer i afseende å Assignations-rätten, som i och för berörde Assignationers gångbarhet kunna finnas nödige, på det en sådan Lag intill nästa Riksdag må blifva gällande; I följd hvaraf jag anhåller, att Ridderskapet och Adeln ville lem - 2Cg Den 2i December f. m. na bifall till den inbjudning, som af BondeStåndet blifvit meddelad. Jag tillstår gerna, att jag visserligen skulle önska högre straffränta, än Sex procent, och att ansvar genom bysättning må bibehållas, men Konungen äger ju i sin vishet att vidtaga dessa åtgärder, hvilka nu synas Honom för stränga, i händelse Assignations-rätten skulle missbrukas, hvartill likväl erfarenheten icke lemnar någon anledning. För min del finner jag således största skäl tala för BondeStåndets beslut, och föreslår derföre, att Ridderskapet och Adeln behagade förena sig deruti, hvarå jag anhåller om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Riksens Ständer åtskiljas nu i det glada hopp, att hafva undanröjt större delen af de hinder, som legat i vägen för en. definitiv reglering af våra (mandelia; förhållanden, så att kommande Ständer måtte kunna fullborda ett verk, sorn Nationen så högeligen efterlängta!’. Jag befarar likväl, att ett siort hinder återstår, om det blefve omöjligt, att i vissa orter organisera Privat-Banker. Jag säger: i vissa orter, ty det kan icke bli fråga om flere än 3 eller 4 i hela Sverige, för närvarande åtminstone. Men förutan rättigheten att fritt få assignera, kunna sådana Banker icke bildas.
Emot förslaget, att det understöd, Filialbank frän Riksbanken erhåller, skulle utgå såsom lån, är af åtskilliga ledamöter anmärkt, att understödet borde, åtminstone till någon del, meddelas i form af kreditiv, å hvilket likväl, enligt vissa ledamöters tanke, af Filialbank borde erläggas någon högre ränta än den å 3 procent, Utskottet för låns erhållande tillstyrkt; och då med afseende å beskaffenheten af den rörelse, Filialbankerne komma att bedrifva, det för dessa måste blifva af fördel, om kreditivrätt å Riksbanken dem jemväl förunnades, har Utskottet, i enlighet dermed, ändrat sitt förslag och hemställt, att en femtedel af den försträckning, Filialbank från Riksbanken undfår, skall i form af kreditiv utgå; hvarjemte Utskottet, som ansett högre ränta å hvad af kreditivet begagnas, än å lånet ej böra ifrågakomma, uppgjort förslag till erforderliga föreskrifter, beträffande Filial - 6 Banko-Utskottets Utlåtande, Jtä 63. banks assignering § Riksbanken, i ungefärlig öfverensstämmelse med hvad i detta hänseende redan är angående lånekontorens enahanda assignering stadgadt. Sedan Utskottet sålunda beslutat tillstyrka, att Filialbank må på Riksbanken erhålla jemväl kreditivrätt, torde det af en ledamot inom Borgareståndet framställda yrkande om rättighet för Filialbank att, efter föregången uppsägning, få till Riksbanken återbetala större eller mindre del af den derifrån erhållna försträckningen, icke böra till vidare åtgärd föranleda, helst berörde yrkande grundats å den förutsättning, att försträckningen skulle meddelas endast i form af lån, hvilket Filialbank möjligen kundé komma att hos Riksbanken upptaga till större belopp, än rörelsen i orten kräfde, men hvilken olägenhet kan undvikas, då Filialbank eger att, i mån af behof, assignera på sitt kreditiv. Enär inom Riksstånden den åsigt i allmänhet uttalats, att det antal af minst 20 delegare, Utskottet för Bankbolags bildande föreslagit, vore för lågt, har Utskottet, med ändring af förslaget, tillstyrkt detta antal till minst 50, hvaruti någon förminskning under bolagets fortsatta tillvaro icke bör få ega rum.
M koi st-sinnet. [ag har trott, att, ju mindre man stadgar Lagar för Idogheten, ju färre bancT, sorn TiaöTä~dess krafter~och' alstrings-förmå* ga, ju mer båtnad uppstår för Samhället; ty Handel, Slöjder och Näringar, skola sjelfmante framtränga till de fält, hvarpå de frodas. 336 Den ii Maj t. m'. Af dessa satser följer ingalunda, att jag förnekar nyttan af en uppmuntrande belöning för bevislig uppiinning af ett nyttigt föremål} men om å ena sidan, ett på rjitta. grunder gifvet privilegium må blifva uppfinnaren en borgen att hoppas ersättning, derigenom att han under en bestämd tid ensam äger föryttra en tillverkning, för hvars uppfinning eller fullkomnande han tilläfventyrs användt mödor och penningar, bör det å andra sidan ej sätta honom i tillfälle att uraktlåta förbättrandet af sjelfva saken, som vid sin första uppfinning ej alltid kan äga fullkomlighet, och som under en tid af 20 år, hvarpå de flesta sådana privilegier äro utdelte, kan i sina former tarfva förändringar, hvilka, de må vara så nödvändiga som helst, likväl icke kunna bringas i verkställighet, så vida uppfinnaren elier den privilgieradee personen ej af egen drift finner för godt att följa tidens fordringar och en framskridande upplysning. Då man i följd häraf bemärker, att dessa redan pä så lång tid gifna privilegier blifva understundom prolongerade, finner man lätt orsaken, att ett samhälle i vissa fall skall under en mansålder kunna qvarstå på samma punkt af odling. Om, tillexempel, Guttenberg, sorni l5:de Seculum uppfann Träd-typer och grundläde den första Boktryckar-präss, hade erhållit en uteslutande rätt att ensam dermed få trycka böcker, lil.
De skäl som här blifvit förebragta emot den af mig yttrade åsigt, att ifrågavarande förslag borde till Utsk. remitteras, synes mig kunna utan mycken svårighet vederläggas. Gr. Lagerbjelke har påstått, att det icke finnes något Utsk. hvartill förslaget rätteligen kunde remitteras, samt att det endast finnes föreskrifvet, att om 2 Stånd i sådan fråga stanna mot 2, skall tvisten slitas af Const.Utsk. Nu innehåller likväl 34 §. 2 mom. Riksd.Ordn. att R. St. äga att remittera sådana mål, som till visst Utsk. icke höra, antingen till Allm. Besv.-o. Ekon.Utsk. eller till något annat Utsk.; hvarföre och då Grundlagen just förutsätter det fall, som nu inträffat, hela anmärknm. att intet Utsk. finnes, som är behörigt ätt remissen uptaga, torde af sig sjelf förfalla. Samme värde ledamots grundlagsenliga påstående, att Coust.- D|e n 22 November. 15 Utsk., för den händelse att 2 Stånd stanna mot 2 i fråga om tillsättande af nytt Utsk., äger att i sista hand saken afgöra, står alldeles icke i någon strid emot min mening, alt frågans remitterande till Utsk. bör föregå Ständernas beslut. Det af Gr. Lagerbjelke åberopade lagrummet innehåller väl, att Ständerna, ifall 3 Stånds pluralitet ej kunde i saken åstadkommas, skola öfverlemna afgöranderätten till Const.Utsk., men nämner ingenting derom, att frågans föregående handläggning af Utsk. ej får äga rum; och då således härutinnan något undantag ej finnes stadgadt, måste man åtlyda den allmänna regeln, att ingen fråga af allmän beskaffenhet får af R. St. till omedelbart afgörande uptagas, utan bör först öfverlemnas till behandling af behörigt Utsk.
Förkastades; 9:o Förslaget med afseende å återremisser af Utskotts-utlåtanden: Antogs; 10:o Förslaget, rörande ändrings-sökande uti de årliga markegångsta \ orna: Förkastades; ll:o Förslaget om ändring af Tryckfrihets-Förordningens benämning: Förkastades 12:o Förslaget, angående rätt att i vissa fall förstärka Lag-Utskottet; Förkastades; 13:o Förslaget om rättighet för Conslitutions-Utskoltet alt hos Ri - 166 Vrot.-Utdrag, den 21 September 1844. kels Ständer anmäla skäl till nedläggande af åtal, enligt Regerings-Formens 106 §: Förhus'cules; 14:o Förslaget, angående tiden för Riksdags fortfarande: Förhastades; 15:o Förslaget, angående valbarhet till Riksdagsman i Bonde-Ståndet: Ant gs; lö:o Förslagen om tillägg i 2:a momentet af Riksdags-Ordningens 17 Litt. a.), om val af ny Riksdagsman, i dens ställe, som blifvit Talman: Antogs; Litt. b.), om vederbörande Riks-Slånds åtgärd för nytt vals anställande: Förkastades; 17:o Föreslagna ändringen af formulär till fullmagt för Bonde-Ståndets Riksdagsmän: Antogs; 18:o Förslaget, angående val af ordförande inom Rikets Ständers Utskott, mm.: Förkast ides; 19:o Föi-slagen, rörande tryckning af Riks-Ståndens protocoll och handlingar : Litt. A., angående ändring af l:a perioden 59 § Riksdags-Ordningen samt 2 § Tryckfrihets-Förordningen: Förkastades; Litt. B., angående ändring af 2 och 3 perioderna i 59 § Riksdags-Ordningen: Antogs; 20:0 Förslaget, angående Stats-revisions förrättande årligen: Förkastades; 21:o Förslaget, rörande anmärkningar i anledning af Stats-verkets räkenskaper för en tid, hvars Statsråds-protocoll blifvit af Constitutions-Utskottet granskade.- Förkastades ,■ Den 21 September. Från Hög v. Preste-Ståndet.
På detta sätt har Dalkarlen bildat sig ett eget landtmäteri-system, grundadt på decimal-syslemet, för hvars tillämpning i det praktiska han blott behöfver den ofvannämnda stången och ett stycke krita. Sjelfva uträkningen verkställer han på förskinnet. När vi nu äro på väg att införa ordning och reda i vårt mått, mål och vigt, skulle jag anse, att detta till en stor del vore förfeladt, derest vi icke beredde hela Svenska allmänheten de fördelar, för hvilkas ernående Dalkarlarne varit nödsakade att göra ett afsteg från det i landet rådande systemet. Dessa fördelar åstadkommas derigenom, att stången antages såsom en enhet för längdmåttet; ty det var just med en sådan stång, som de flesta landtmäteri-förrättningar i äldre lider verkställdes, och hvilken gifvit den nu i lag gällande stången sitt namn. Sedan vi sålunda erhållit detta mått, fordras ingenting annat, än att, äfven i afseende på ytmåltet, införa något, som motsvarade Dalkarnes kistland, eller qvadraten på 10 stänger. Men på det att denna yta skulle kunna få något namn, var det' nödvändigt, alt gifva sidan en benämning och dertill har man valt ref. Genom dessa begge längdmått, ref och stång, har man således beredt sig de praktiska fördelar, som man velat åstadkomma, och af hvilka man f. n. är i behof. Då Utsk:n kommit till den öfvertygelse, att den Svenska T:n i sitt nuvande skick icke rimligtvis kan hänföras till systemet, så faller af sig sjelf, att T:l:det icke heller kan bibehållas såsom en enhet. Om vi undersöka orsaken, hvarföre T:l:det 140 Den 8 Juli f. m. blifvit bestämdt till 56,000 qv.-fot, så skola vi lätteligen finna den uti den kärlek för system, som utmärkte allt hvad Sljernhjelm gjorde; ty T:l:dels bestämmande till sin nuvar:de storlek härleder sig från honom. Han har kommit dertill på det sätt, att han bestämde k:n till ^-dels kubikfot.
Dessa åsigter delades äfven af Rikets sednast församlade Ständer, som, af sådan anledning, uti skrifvelse den 8 September nästlidet år, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo, att Kongl. Maj -t, så snart ske kunde, täcktes, med dervid fästadt afseende å de förändrade förhållanden i redovisningssättet, som af den väckta frågan om skatteförenklingen m. m. kunde blifva en följd, i nåder vidtaga erforderliga åtgärder för verkliggörandet af Revisorernes omförmälda förslag. Enligt nu församlade Revisorer meddelad upplysning, har slutligen Kongl, Majit, uti nådigt bref af den 13 nästderpåföljde Oktober, förklarat, att med pröfningen, af Rikets Ständers berörde underdåniga framställning komme att anstå intilldess ej mindre Irågan om skatteförenklingen blifvit till slut bragt, än äfven nytt formulär för Rikshufvudbokcn hunnit upprättas. Revisorerne, som under denna gransknings-förrättning jemväl erfarit olägenheterna af nu begagnade olika räkenskaps-methoder, hafva trott sig böra anmäla i hvad skick ofvanberörde fråga för närvarande sig befinner. De emot flere af förestående punkter anmälda reservationer äro intagna i Revisio nons protokoll. lör de i denna berättelse intagna ziflrors och tabellers riktighet är Kamreraren vid Stats-revisionen ansvarig. — 182 — Revisorerne hafva hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om nådig befallning till Kongl. Stats-kontoret att utbetala så väl de arfvoden, Revisorerne, likmätigt 3 § uti Instruktionen, bestämt för de tjenstemän, hvilka under denna förrättning med kanslioch kameral-biträde tillhandagått, som den vaklbetjeningen tillagda aflöning, jemte kostnaderna för ljus, skrifmaterialier m. m. Jemlikt föreskriften uti 68 § Riksdags-ordningen samt 5 och 6 §§ uti Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer, varder tiden för nästa Stats-revision utsatt till den 15 September 1851. Stockholm den 14 December 1849.
Anner författningen ganska klart och bestämdt innehålla , att den gäller endast om räntor, som influtit i Stats-Cassan och således icke bär afseende på de till löntagare anslagne räntor; och den utsträckta tillämpning deraf, som motionärerne föreslagit, skulle icke eller, efter mitt förmenande, vara rig Allm* Resa.- och Ekon.-Utekottets Utlåtande, JV:o 28. 3 tig, emedan den sersilda föreskriften om tiden och ordningen alt söka rättelse af hvad, som blifvit räntegifvare orätt påfördt, är en undantagslagstiftning till Statens förmon och det finnes intet skäl, att den äfven bör komma löntagare till godo. För hvad de orätt uppbära, äro de underkastade åtal och kraf inom den tid af 10 år, och i den ordning, som i allmänhet är stadgad för rättstvister enskilda emellan, och den sökta förklaringen skulle leda till ökad svårighet lör räntegifvare att vinna rättelsen, i stället för den minskning af sådan svårighet, som synes vara med motionen åsyftad. Det är på dessa skäl, som jag anser mig böra tillstyrka, alt motionen lemnäs ulan afseende.” ' Njo 28. Ani. tiil Ezp. Utsi. (!« i5 Maj, il. § 8 e. ra. Utlåtande, i anledning af väckt motion om afslcaffande af Extra Länsmän och andra Police-tjenstemän utan Lön. Uti ett af Hedervärda Bonde-Slåndet till detta Utskotts handläggning remitteradt memorial, har Riksdags-fullmägligen Gustaf Bernhard Appelqvist från Blekinge Län anfört, alt Kongl. Maj:t, i Nådig Skrifvelse den 7 December 1833, uppå Konungens Belallningshafvandes i nämnde
Jag har under åtskilliga riksdagar varit ledamot af BankoUtsk:t, och, som Hrr:ne veta, lyckades man, efter långvariga förutgående bemödanden, för några riksdagar sedan, att få bort skillings-sedlarne och få dem ersatta med silfvermynt å 12 och 24 skillings valör; denna förändring hade inom Utsk:t rönt ett häftigt motstånd, i synnerhet från ledamöterna af Bonde-St., men vid den följande riksdagen voro just ledamöterna af detta Stånd så belåtna med nya silfvermynten, att de äfven ville hafva 6-skillingar i silfver. Det är nu min öfvertygelse att, om rdrs-sedlarne blifva borttagna, så skall allmänheten lika lätt vänja sig vid silfverriksdalrarne, och det enda fall, i hvilket några 42 Den 4 Mars f. m. olägenheter skulle kunna uppstå, vore vid afsändningar med posten, men, som vi hafva postinärken och postremissvexlar, så anser jag att alla svårigheter äfven härvidlag äro undanröjda. Hvad åter tidpunkten för förändringens verkställande beträffar, så är det min tanke att detta icke bör ske då den metalliska kassan står lågt, utan man bör afvakta lägligare tid, hvarföre jag förenar mig med Hr Lagerhjelm och anhåller om bifall till det förslag, sorn af honom blifvit framstäldt. Frih. Tersmeden, Wilh Fredr.: För ungefär 20 år sedan beslöto R. St:r att afskaffa de gamla skillings-sedlarne; detta rönte mycket motstånd i början och samma skäl anfördes då för dessa sedlars bibehållande, som nu anföras för rdrs-sed larnes, men beslutet biel' dock genomfördt och efteråt så erkändes allmänt att denna åtgärd var nyttig, och hela landet var belåtet dermed. På samma sätt tror jag att det kommer att gå, när den dag inträffar då R. St:r anse det vara lämpligt att borttaga en-riksdalrarne.
Då Utsk. väckt fråga om förändring i 56 och 81 §§ Reg.F., hvilken jag visserligen icke för min del anser ovilkorligen nödvändig, emedan jag finner det nuvar. stadgandet tillräckligen tydligt, så bekänner jag öppet, att jag funnit få grundlagsparagrapher, vid hvilkas förändring jag varit så tveksam om hvad som är rätt eller icke; ty å ena sidan är det visserligen sannt, att §§:na uppfylla det ändamål att försvåra grundlagens förändrande, och att vår grundlag i öfrigt och i flera fall skyddar mot inskränkning af folkets rätt, men å andra sidan åter lägger den i många afseenden, snart sagdt, oöfverstigliga hinder i vägen för framgående på reformernas bana. Besinnar man likväl, hvilket stort behof af reform, t. ex. i vår Representation, vi äga och huru, med femåriga ferier emellan riksdagarna» tröghet, osammanhang och slutligen likgiltighet alltid måste utmärka dem, när de inträffa, så blir man verkligen tveksam, om man bör försvåra eller lätta grundlagsförändringar. I afseende å hvad våra grundlagsstiftare i nämnde hänseende menat, skiljer jag mig från Hr Cederschjölds uppfattning deraf sålunda, att jag tror, det dessa lagstiftares mening icke varit, att Ständernas sammanstämmande beslut vid tvenne riksdagar skulle erfordras för tillvägabringande af en grundlagsförändring. Sådan nemligen som lagen var, förrän tillägget i 56 §, vid i8i5 års riksdag antogs, stadgade den tydligen, att då Utsk. tillstyrkt ett förslag, skulle det ovilkorligen hvila, utan att Stånden derom ägde att yttra någon opinion. Först vid i8i5 års riksdag gjorde en motsatt åsigt sig gällande. I tvekan således om det rätta af de båda motsatta alternativerna har jag velat söka en medelväg, den jag verkligen har trott mig finna i Gr.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt då votering blifvit begärd, hvilken Hans Excellence för sin del ansåg sig icke kunna förneka, finge Hans Excellence hemställa, om Ridderskapet och Adeln fann lämpligt, att discussionen vidare fortsattes. Herr Ribbing: Då på ena sidan så mycket blifvit aufördt för Utlåtandet, torde det äfven vara skäl att besvara detta med några ord. Så vidt jag kunnat fatta innehållet, är frågan icke om införande af några skrå* skråordningar, utan allenast om utvidgning af landtmannens rättigheter. Så vidt jag vet, är det landtmannen tillåtit att föryttra alla landtmanna-producter i Städerna; men genom ett bifall till detta Utlåtande skulle jag förmoda, att ett intrång skedde i deras rätt, som äro ålagde att bålla till salu mindre partier Färskt kött, och hvilka deremot hafva dryga skyldigheter sig ålagde. Jag vill icke upptaga flere exempel, ehuru många dylika kunna framställas, emedan jag tror, att Ridderskapet och Adeln redan af det anförda torde finna, det dylika utsträckningar ingalunda äro gagneliga. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag anhåller endast att få anmäla min reservation emot en votering, som företages, sedan Ordföranden förklarat målet redan vara af Ståndet afgjordt, och sedan den Ledamot, som begärt voteringen, redan förut åtnÖjt sig med att till Protocollet anmäla sin reservation emot det sätt, hvarpå målet blifvit afgjordt. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Jag hemställer, om det ar synnerligen värdt att företaga votering i saken, när Utlåtandet redan förut är afslagit af Presteoch BorgareStånden, och saken således kommer att förfalla, i händelse två Stånd stadna emot två. 56 H. io Den 7 Januari i e. m. Herr Munck af Rosenschöld, Fberhard: Då detta Utlåtande nu är andra gången löre, och således kan styckevis antagas, hemställer jag, om ej Herr Rosenqvist skulle vilja nöja sig med alt Ståndet, med öfverseende af misstaget, förklarade sig i allt ofri"t bifalla Utlåtandet.
Herr Klingstedts, Gustaf Fredric., Aawa dag väckta motion om Landskamereraren, Kammar-Rätts-Rådet Pertius godtgörande för utbetald aumärknings-procent å af gunst oell nåd eftergifven ersättning af för högt beräknade dagportions-pris för Norrbottens Läns Be v ä r i ngsm ans k a p; Friherre Posses, Axel Göran, denna dag väckta motion om rättighet för sjuklige Embelsoch Tjenstemän att tidigare, än nu är medgilvet, laga afsked med åtnjutande af full pension; Herr LiljesköldSj Carl Gustaf, denna dag väckta motion, angående löne-förbättring för Landt-Stats-ljenstemännen inom Jemtlands Län; Herr Grun deist.jernäs, Axel Wilhelm, denna dag väckta motion om anvisande af ett förslags-anslag till bestridande af den tillökning i postförings-koslnader, som, i följd af skeende förhöjning uti gästgifvare-skjutslegan, kan uppkomma; Herr Bergenstråhles, Claes Gabriel, denna dag vackla motion,att det anslag af 1000 R:dr, som vid sista Riksdag beviljades för hvar och en af de Rättare-skolor, hvilka först visades vara. organiserade, mätte förökas till 2000 R:dr; Herr Vult von Steyevns, Henric Wilhelm, denna dag väckta motion om ett årligt anslag af 3000 R:dr för Sjögerstads Landtbruksskola; Herr af Zellens-, Hils, denna dag väckta motion, 0111 ett årligt anslag af 5000.
7 Samt, 1 Afd. 27 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 49. livad i förra hänseendet blifvit yttrad! derom all denna vidsträcktare räll skulle vara oförenlig med ej allenast kristendomen, ulan äfven äklenskapel, fordrar, vid sådant förhållande, ej något bemötande af Utskottet, sorn ej eller kan instämma med den talare inom Borgare-Slåmlet, hvilken klandrat att Utskottet i rättvisa och mensklighet hemlat stöd för sitt förslag, under förmenande att talet om rättvisans idé vore “ett genljud från en rättslära, som längesedan förlorat sin kredit i lärda verlden och som gjort cession®. Utskottet, kan nemligen ej föreställa sig alt något högre mål finnes för lagstiftaren, än alt på allt sätt söka realisera rättvisa, eller att han har säkrare ledning för sina bud, än den iian derifrån liemtar; Och Utskottet hoppas, att deli lid aldrig skall komma, då begreppet rättvisa förlorar sin betydelse i det nienskliga samhället. Derföre är Utskottet fortfarande af den öfvertygelse, alt rättvisa och mensklighet bjuda en utvidgning af oäkta barns rätt i omförmälda hänseende; Och Utskottet har så mycket mindre kunnat vänta sig ifrågavarande klander, sorn Lag-beredningen, hvars förslag lill civil-lag talaren till antagande förordat, såsom skäl för sitt tillstyrkande, att oäkta barn må få taga arf efter moder, endast anfört att det “vöre en orättvisa, som ej längre bor de qvarstå i lagen, att det oskyldiga barnet skall lida för föräldrarnes förseelse®. Frågan rörer således nu blott huru och i hvad mån skall oäkta barns ifrågaställa rätt i lagstiftningen erkännas? Angående sättet eller huru, hafva nemligen två meningar sökt göra sig gällande, den ena för erkännande af arfsrätt, och den andra för medgifvande af enahanda rätt, hvars bestämmande utgjorde föremål för det af sist församlade Ständer antagna lagförslag i ämnet. Della förslag var af följande innehåll: