Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Exsekutionsväsendet. utgjorde: 3,912, omfattande en summa Antalet af de å Landskansliet afgjorda skuldfordringsmål år 1851 3,912, » 1852 5,973 » 1853 • 4,231 » 1854 2,732 » 1855 894 Den betydliga förminskningen 617,551 R:dr Banko. 441,662 454.508 341,295 77,825 ntal efter år 1853 innefattar ett ökadt bevis på den derefter inträdda allmänna välmågan. Bankodiskontens och Smålands Privatbanks lagsökningar uppgingo: år 1851 till ett antal af 81. » 1854 » » » » 35. » 1855 ;) » » i) 28. Enligt från Kronofogdarne inkomne uppgifter har förhållandet med utmätningsärendena varit följande: Utmätningsärenden, uti hvilka Antal utmätningsmål. Fordringsbelopp. Banko. Antal. Belopp. Antal. Belopp. Antal. Belopp. Antal. Äfven denna förteckning ådagalägger på ett tillfredsställande sätt huru en stigande välmåga mer och mer minskat behofvet af exsekutiva åtgärder för fordringars indrifvande. Detta förhållande faller mest i ögonen vid jemförelse emellan åren 1853 och 1855. De inlemnade exsekutorialernas antal uppgick det förra året till 3,485, men det sednare året till endast 1,489; och dä år 1855 försäljning af utmätt gods erfordrades till godtgörande af 342 fordringar, behöfde man år 1855 endast uti 53 mål skrida till denna ytterlighet. Förhållandet med de å landet utmätningsvis försålde fastigheter har varit följande: - Fastigheternas sammanräknade ■ 'förmedlade värderingsbeförsäljningshemmantal. lopp i B:ko. summa i B:ko. R:dr sk. Sparbanker. Sådana finnas å landet endast i fyra socknar. Sammanräknade beloppet af de i dem insatte kapitaler utgjorde nästlidet år 75,102 R:dr Banko, tillhörande 1,057 särskilda personer.
12 ff. Halfslägt håfve lika rätt till arf, som hel slägt, dock, derest kåda äro samarfva, ej till annan del, än den, som fader eller moder, genom hvilken de med hvarannan skylde äro, efter äfteräkningen taga skolat, om den lefvat. 13 ff. Skall arf delas -emellan flere grenar i en ätt; tage hvar gren lika lott. Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, sorn inom en gren äro, hvar sin lott efter hufvudtalel. 14 Å). Bakarfvingar och sidoarf vingar ärfven, till och med nionde led: den i fjärmare skyldskap är, vars ej arfvinge. 15 $. Äro bröstarf, sidoarf eller bakarf fallne tillsammans i dens hand, som ärfves, gånge dermed, som sagdt är, titan åtskilnad ifrån hvad stam egendomen dr kommen. i Vi V ■ ’' . : • Y - o . Bila dll R. St. Lag-Uiskotlets Betänkande N:o 122. 9 Cap. 1 3 och 4 punkterne erhålla följande förändrade lydelse: Lyder boet under stads Domstol; då skola Borgmästare och Råd nämna anie eller fere redlige män, som egendomen uppteckna och värdera; lyder boet under annan Domstol, eller är egendomen fastighet å landet; då ega sterbhusdclegarne kalla gode mänj som efter bästa förstånd uppteckningen och värderingen förrätta. 12 Cap. y erhåller följande tillägg: Äro delarne lika, håfve då broder, eller den, som ärfver broders lott, rättighet att systers lott till sig lösa. Jorda-Balken. 6 Cap. 1 Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge de till äro; sedan föräldrar och syskon samt syskons barn, inom det led, som i 3 Cap. 14 Ärfda-Balken sägs; derefter andra sidof ränder, samt förfäder till och med fjerde led.
Lanco, ocb skulle om clet ökade Statsanslag, som Lälunda lör Renoral-lkandtmäteri-tlontoret erfordrades, Kådig framställning till Rikets Stämler intagas i den allmänna propositionen om Stats-Verkots tillstånd och behof; i hvilket afseende vtdrag af krotoeollet härom skulle till Handelsock kmance-Rxp. sfgä, samt Ölver-vireeteurens och 8tats-6ont.
Maj:ts Nådiga disposition sålunda ställda undsättnings-inedel en summa af högst etthundratusen r:dr ina. från och med innevarande år samt under tiden för denna riksdags statsreglering, få begagnas till undsättningar utan återbetalnings-skyldighet åt sådane behöfvande, som icke äro i tillfälle att sjelfva förskaffa sig arbete eller i stånd att af egna tillgångar återgälda de undsättnings-anslag, hvilka dem tilldelas; börande dock dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig att så använda desamma, att för dithörande lattiga och arbetslösa personer derigenom beredes sysselsättning och möjlighet att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle; 3:o att här ofvan omförmälda tillgångar för öfrigt må användas endast till räntefria låneunderstöd med bestämda återbetalnings-terminer och emot vederbörande större eller mindre menigheters gemensamma ansvarighet eller annan af Kongl. Maj:t godkänd säkerhet; 4:o att, så vidt omständigheterna medgifva, tillfällen för de behöfvande skola beredas att erhålla sysselsättning och förtjenst vid allmänna arbetsföretag; samt 5:o att de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda medel må till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, till Riksgälds-kontoret öfveriemnas, emot skyldighet för detta verk, att det sålunda mottagna beloppet, vid skeende reqvisition, för dermed åsyftade ändamål Kongl. Majit tillhandahålla. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 April !854, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om beredande af ersättning utaf allmänna medel för förluster genom inträffad hagelskada.
Den mindre vackra kan lära sig öfvervinna den groende afunden. Alla kunna lära sig att utan tafatthet röra sig bland människor, att njuta af den tillåtna glädjen med måtta och att, utan koketteri och beräkning, otvunget, men med tillbörlig tillbakadragenhet, umgås med det andra könet. Därför ännu en gång: låtom oss unna ungdomen dess glädje! Julie B. Damernas dag. Ett litet kåseri från riksdagsläktarne. fjlgCära kusin Elsa, du har så många gån« å s l! ger uttryckt som din oförgripliga mening, att det skulle vara så » festligt » att en gång få komma upp och se, hur » farbrö- derna » ha det på riksdagen, och redan se^n länge vidtalat mig att bli din ciceron vid lämpligt tillfälle. Nåväl — ett lämpligare tillfälle än i dag kan du ej gärna önska dig! En damernas dag! — en kvinnosak skall få sitt öde afgjordt, och » farbror » F. T. Borg, en gammal det täcka könets riddare och dess intressens förkämpe, skall slå sitt stora slag för den kvinliga äktenskapsålderns höjande från 15 till 21 år. Ja, du har ju redan sett i Idun, på hvilka grunder och med hvilka skäl han vill kämpa för sin sak. Om du delar hans uppfattning, det har jag inte vågat fråga dig. Det kan ju ges så många rent personliga hänsyn. Men att du respekterar det ärliga syftet — åh, du vet nog hvilken hög tanke jag har om ditt lilla hjärtas instinkt. Så — godt — du har redan hatt och kappa på, din långa boa, som klär dig så förtjusande, den lilla mjuka muffen af yfvig lo. Det är ett vårväder för öfrigt, luften är hög och klar, och öfver Riddarholmen ligger bländande solljus, som kommer kyrkans koppartak att glöda likt eld och obarmhertigt blottar de gamla ämbetsverkens förfallna skröplighet. I sällskap med Riddarholmskyrkan — förnäm granne! — ligger så den byggnad, där Sveriges öden hvälfvas af Sveriges delegerade — vårt riksdagshus.
I^ilca mecl fidén insen daA llellokvet af skän^ninA uti llittills Aällancls strgfffjestämmelsen, sä väl kör användande emot annan ak lilsfarliAt va^en, som oek för tillfogande ak svänsne knop^sskadon. fernot Itcient nu afvikne förslag, Ilan likväl funnits att anmärka, illlancl annat: att clen föneslagnA 8 §. i 2/^ Lapitlet Uissgennings-Lalken, ar sä uppställd, att stadgandet om särskildt ansvar för användande gf vapen, val egde tillämpning för de kall, att skada träffacle annan gerson an den, llvilken könlln^tanen äs^ktat, ellen vell att nägon skada leke skett, men cleremot; eften ordalydelsen, kunds anses XottF^. dda/l/s TVac/t^tt a 7f/o z. '7 anses ej innefatta den kandelse, att förbrytaren slrsdsde sanims gerson, emot bvillien anlsllet var iigtadt; att dä, i följd al urbota ansvars utsättande, i stället lör säramälsböler, i 3/j Ospitlet i §. liommit att uteslutas del derstädes nu bekntliga stadgande. att nämnde böter sliola sist uttagas, borde, enär föreslcrilt ändoeli 8r beköllig om i^tesbotens silwä noa lörmonsratt framför sodra ullboda dermed ädömde böter, sädan föreslirilt ^,ä sonat 8tslle i kagen införs8, eller oeli ssrsliildt meddelas, kvarom liliväl nägon framställning ou icbe slrett; stt, nied sfviliande frän den, sä val i nuvsrande
Man får väl göra anmärkningar, afgifva upplysningar; men Stånden äga icke att fatta något beslut, utan helt enkelt alt öfverlemna målet jemte dessa upplysningar till det Utsk., som skall behandla detsamma, för att på grundlagsenligt och med sakens förhållande öfverensstämmande sätt beredas. Då en sådan sakernas ordning är af lagen stadgad, ber jag, att man fäster uppmärksamhet dervid, om det icke vöre ett vådligare prejudicat att göra tillägg vid en remiss, än att enkelt remittera saken med alla dervid gjorda anmärkningar. Utskm hafva derigenom fullkomlig ledning; och då saken sedermera återkommer, äro Stånden obehindrade att afslå betänkandet eller att öfverlemna målet till granskning af Cönstit.Utsk., eller hvilket annat Utsk. som helst. Då får man se, örn Utsk. gjort sin skyldighet eller icke; och är betänkandet nöjaktigt, gillas det, men i annat fall följer afslag derå. Således finner jag, att för helgden af Den ii Mars e. m. 173 grundlagen, för ärendernas gång och för att icke gifva elaka efterdömen, är det nödigt, att saken blir helt enkelt remitterad till Lagoch BancoUtsk:n, då Stånden, när förslaget återkommer, få tillfälle att i hela sin vidd pröfva målet. Hr Cederschjöld: Jag får börja med att gifva tillkänna, det endast principen ligger mig om hjertat; för utgången af detta särskilda mål fruktar jag föga, och personerna äro mig likgiltiga. Jag får derföre i anledning af 2:ne värda ledamöters erinran, att denna sak skulle kunna behandlas i anmärkningsväg efter 29 §. Riksd.Ordn., blott påminna, att hvad som under påstående Riksdag föregår i Konungens Råd icke lär kunna blifva föremål för Constit.Utsk:s behandling, förrän vid nästk. Riksdag, emedan Utsk., enligt Ansvarighetslagens 11 §., icke erhåller StatsRådets prolocoll för längre tid, än till Riksdagens början. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.:
På grund af dessa anmärkningar, af hvilka jag anser den första egentligen af någon vigt, får jag anhålla om återremiss af §.n uti den syftning, att, hvad förmånsrätten för inteckning i fast f > e ii 17 .Tuli egendom å landel beträffar, densamma måtte, ' på sått hittills egt ruin, beräknas ifrån det lagtima ting, då inteckningen sökes. Gr. Sparre: Bland de hufvudsakliga olägenheter, som blif vit i allmänhet öfverklagade hos nu gällande inteekningslörtattning, har serskildt varit den, att en meddelad inteckning icke erhåller sin betydelse förr än stundom flera månader derefter. Om det t. ex. finnes en jordegare, som, med afseende ä hvilket iöretag som helst, önskar på sin egendom uptaga ett lån, så kan lian nödgas törst uti flera månader afbida tingets infallande, samt derefter uti ytterligare flere månader afvakta dess slut; och då det beror på domaren att. utdraga tinget på längden, så kan en ganska lång tid förflyta, under hvilken nämnde jordegare icke kan erhålla den na inteckning, mot. hvilken han kan få det erforderliga lånet. Den siste värde talaren har anmärkt, att nu föreslagne stadgande kan på så sätt gifva anledning till ett bedrägeri, att nemligen den, uti hvars egendom inteckning lemnäs, kan försälja denna egendom och sålunda försvaga verkan af inteckningen; men, Mine Hrr! det bör tagas i betraktande, att detta icke kan ske annorlunda än genom en bedräglig åtgärd af gäldenären.' Deremot kan inteckningsansökning af en annan borgenär göras, utan att gäldenären på förhand vet det ringaste deraf. Jag kan känna om en person, att han icke kommer att försälja sin egendom eller ingå något bedrägeri; men jag kan deremot icke veta, om ej en annan person söker inteckning hos honom, och derigenom förringar verkan af den utaf mig innebafvande inteckning. Detta blir händelsen, så vida alla under ett ting beviljade inteckningar hafva lika rätt.
I det underdåniga memorial af den 27 November sistlidet år, med hvilket Jernvägsbyggnadsstyrelsen till Kongl. Maj:t öfverlemnat det sålunda uppgjorda nya kostnadsförslaget med dertill hörande ritningar, hade Styrelsen derjemte anmält att, likasom sjelfva stationshusbyggnaderna funnits otillräckliga, jemväl det utrymme, som det primitiva kostnadsförslaget för centralstationen upptog och hvilket utrymme vore afsedt att erhållas dels genom expropriationer och dels genom utfyllning i Clara sjö, vore, enligt Styrelsens åsigt, allt för mycket inskränkt för en sådan bangård som den ifrågavarande. Bangården skulle nemligen enligt samma förslag icke erhålla större längd än 900 å 1,000 fot och alltså med 2 å 300 fot understiga den längdsträckning, som erfarenheten visat vara nödvändig och hvilken under de sednare åren ansetts böra iakttagas jemväl för de mindre trafikstationerna utmed Statens stambanor. "Vid sådant förhållande och då angeläget vore att redan från första början förvissa sig om ett så stort utrymme för hufvudstadens centralbangård, att tillfälle derigenom gåfves till'ett ändamålsenligt ordnande icke allenast af all den trafik, som de båda vid denna punkt sammanbundna stambanorna skulle tillföra, utan jemväl den trafik, som från denna station komme att utgrena sig till de särskilda stationer och banspår, hvilka dels samtidigt med sammanbindningsbanan, dels framdeles, blefve inom hufvudstadens område anlagda, ansåg Styrelsen att, utom de tomter och tomtandelar, som enligt det primitiva kostnadsförslaget varit afsedda att för bangårdsanläggningen inlösas, expropriation i och för bangårdens utvidgning jemväl borde ega rum af den i qvarteret Uggleskans belägna, Handlanden A. G. Bergfalk tillhöriga egendom, hvilken, såsom belägen å bangårdens midt, skulle, om den bibehölles, omöjliggöra såväl banhallens uppförande till erforderlig längd, som äfven anläggandet derutanför af det antal banspår, som Styrelsen, för trafikens behöriga ordnande, funne behöfliga.
Plogen är en sanning i effekt. – Mitt hjerta känner glädje och storhet och ett nytt lif till godt, vid tanken på Eder: så ädelmodig, som vis; och så fri, som bägge! Man ser, att Thorild nu stod med ena foten inom hofgunstens omkrets. Det berodde blott på honom, att ditflytta jemväl den andra; hvilket han dock hårdnackadt uraktlät. Än fullständigare ljus på denna hans besynnerliga ställning kasta några vid samma tidpunkt skrifna bref till Nils von Rosenstein, hvilka derföre här må finna en episodisk plats; äfven såsom visande, huru den styfve republikanen ej alltid försmådde, att i någon mån spela hofman. – Rosenstein hade tillsändt honom ett exemplar af Svenska Akademiens Handlingar för året 1787. Till Rosenstein. Upsala den 9 Maj 1788. Välborne Herr Cancelliråd! – Jag förklarar min lifliga vördnad och erkänsla för skänken af Akademiens sista Handlingar. Jag känner både ädelmodet och nedlåtandet häraf. Det jag mest tycker om, är det första128. Icke för att vara tacksam: man har alla dygder, när man är rättvis. Men för denna forskning och rikhet af kunskaper, med denna omdömets renhet och denna rättrådighet, som jag i min själ älskar. Herr Cancellirådet vet, att jag ligger under samma stora misstanke för en viss vildhet och frihet, i Snillets verld som i Monarkien. Men jag är nöjd med Hr Cancellirådets gräns och stiftning: det är, med Naturens Sanna och Stora; dit Hr Cancellirådet leder Snillet. Ty så litet är jag verkligen atheist i dessa ämnen, att i Samhället är ingen sann lag som jag icke anser för ett skönt att tillbe, och i Snillets verld åter intet skönt, som jag icke anser för en lag af sällhet. – Men jag dömdes icke så: utan efter en local och liten smak; qvickt och oförståndigt. Derföre trotsar jag ännu i dag domen af det Sanna och Stora. Låt dem skärpa den så långt de förmå.
Hela lifvet igenom måste du älska mig med samma eld, som vår kärleks första sekund. HELGE. kars Ester! Jag är inte någon passionerad man, och du måste lära dig att vara nöjd med den trofasta Gör dig inte några sådana illusioner, min stacMen en ljum kärlek kan aldrig tillfredsställa mig. kärlek, jag egnar dig, och inte begära någon exaltaESTER. mar! tion och svärmeri, som är främmande för mitt väsen. Ack, hvarför rifver du ner alla mina sköna dröm lifvets prosa, som jag afskyr! Hvarför söker du tvinga mig in i hvardagsHELGE. själf, då du trodde att en mans kärlek skulle kunna ersätta dig tusendes bifall! Du är inte skapad för älska med en vanlig kvinnas hängifvenhet. ESTER. kvinna. Jag kan älska långt mer eldigt än en vanlig HELGE. Du skulle snart ledsna på en hustrus pligter och det Kanske, men inte så uthålligt, inte så odeladt. en vanlig kvinnas stilla, husliga lif, och du kan inte Stackars Ester! Jag fruktar att du bedragit dig husliga lifvets enformighet. Under några få, lyckliga dagar trodde jag, att jag egde ditt hjärta odeladt, tagit mig. (Tar hennes händer.) Pröfva dig själf, men nu börjar jag alt allvarligare befara att jag missmin älskade Ester, tänk på huru varmt jag älskar dig och svara mig på samvete: tror du inte, att du outsägliga kärlek vill bjuda mig ett deladt hjärta? (Ester rycker häftigt undan sina händer och vänder sig bort.) Vet du hur kärlekens valspråk lyder? (Ester ser på honom.) Alt eller intet! ESTER. Alt eller intet! Hvad jag är olycklig! HELGE. handlar orätt mot mig, då du till ersättning för min Är det inte godt att ha en så trofast vän, som jag? ensam i verlden. Min lilla Ester, inte är du olycklig. Se på mig! Du kan inte ha mod att afstå därifrån och åter bli ESTER (upplyfter hufvudet och säger med stort eftertryck): sam i verlden. (Stiger upp och smyger sig smeksamt Jag längtar att bli din så helt och hållet, att intet mer kan skilja oss åt. (Plötsligt.) Låt det lysa för oss nu om söndag. HELGE.
I annat fall och 0111 man förbigick den af Herr Grefven ock LandtMarskalken först framställde proposition, eller förutsatte något beslut om Bänkmännens afskaffande, skulle man i och med detsamma betaga dem, hvilka tilläfventyrs önska Bänkmännens bibehållande, allt tillfälle att kunna deltaga i det beslut, som nu kommer att fattas. Jag vågar derföre hemställa, om icke frågan i hela dess vidd nu bör komma under pröfning, hvilket jemväl synes mest förenligt med Ridderskapets och Adelns grannlagenhet och förut fattade uppskofs beslut. Grefve Mörner, Carl Stellan: Jag har ännu ej hört någon begära votering. Jag förmodar derföre, att Ridderskapet och Adeln vill bespara tid, och skulle derföre önska, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra en sådan framställning, hvarigenom bifall kunde vinnas, Hår har talts mycket för och emot, * Den 30 Maji f. m. men de fleste hafva dock tyckts önska, att Electors-valet måtte ske inom afdelningar, dock att man skulle få välja af hela massan. Månne icke propositionen kunde blifva, att, i händelse Utskottets förslag ej gillas det må förblifva vid hvad som år, eller ock, att i annat fall, valet måtte ske inom hvarje afdelning. Herr von Hartmansdorff: För att förena deras anspråk, som önska att Bånkmån måtte bibehållas, med deras som önska, att de måtte afskaffas, hemställer jag till Herr Grefven och LandtMarskalken om icke bägge frågorna skulle kunna i samma votering afgöras, derigenom att Ja-propositionen ställdes på Bånkmånnens bibehållande och Nej-propositionen på Utskottets Memorial. Herr Munck af Rofenfkjöld: Jag får upplysningsvis nämna, att dröjsmålet med Bånkmåns afskaffande icke kommit från Ridderskapets och Adelns tvekan om nyttan af det fattade beslutet, utan af RiddarhusUtskottets fördröjande med redaciionen af detsamma.
Por, fåfoni veriftfatioit, bifogaé förfäljniiigéntannenö ård Std bettna tib bör äftoett att återftob för förfåtba dmrtor ofets bart mara i Oiänteriet etter t)oö Ärottofogben i orten teoererab, mib äfmettfpr för nrafttåtenkt beraf, att förfäljningéntannen a ufed fåfottt t)abe [gatt förfått atlt bet jlämptabe papper, t>an emottagit; t fötjb t)mavaf Äongt. SJtaj:td ©efaltitingdljafs manbe tåter genaft lagligen inbrifma bet I)äremot fmarattbe peitningebelopp, tttcb laga ränta, od) förorbttar i fiättet annan förfäljningéntait. litt Ijmarje rebogöretfe bör bet mtb iiioentertitgen befunna d)arde 5:o cfjroar od) en, font är ffplbig att t)å(ta affmattbeteti ti(If)anba bartor, bör titlftätlad ett eretttplar af benita författning, tilt egen o dt attbraö efterrättetfe; od) bå ett topare forbrar upplåning om bet d)artoe 2:o ^»äbaitefter, fåfottt t)ittittö, ertägged för ftämptabc meretbtanFetter ide någon betalning utöfmer ftämpelbetoppet; mett för ofiätnplabe meretbtanfetter, 52 pmilfa af allmänfjeten begäras ocp erl)åflaS, flätt ertäggaö lifa belopp, forn i 19 § för mafulerabt ftämplabt papper beftämnteS, eller tre öre. § 19.
Ansvarighetslagen för Konungens Rådgifvare af den 10 Februari 1810 bestämmer ansvar för det fall, då Konungens Rådgifvare tillstyrkt öfverträdelse af 73 §. Regeringsformen, medelst påbjudande af nya pålagor utan Rikets Ständers samtycke. För de händelser, 200 att tillstyrkandet afsett vidtagande af sådant steg, hvilket är stridande emot Regeringsformens föreskrift uti 57 §., rörande Rikets Ständers beskattningsrätt, elier uti 60 §. till förhöjande af den bevillning, Rikets Ständer sig åtagit, eller af sådana artiklar, hvilka i densamma till bevillning räknas, erfordrar samma §. i Ansvarighetslagen, såsom vilkor för tillämpning af det der utsatta ansvar, att ändamålet i dessa båda händelser varit förökande af Kronans inkomster; men de fall åter, då detta ändamål icke varit afsedt, omnämnas hvarken uti denna 3 §. eller på annat ställe i Ansvarighetslagen, hvilken icke heller serskildt utsätter ansvar för biträdande af någon åtgärd stridande emot 61 §. Regeringsformen eiler emot gällande författningar i sådan fråga, som här ofvan i 3:dje anmärkningspunkten omförmäles. Regeringsformen af år 1809 deremot innehåller uti 106 §. det bestämda stadgande, att Konungens Rådgifvare skola dömas efter allmän Lag och den serskilda Författning, som till bestämmande af ansvaret blefve fastställd. Genom denna sedermera år 1810 utkomna serskilda Författning eller förutnämnde Ansvarighetslag lärer något grundlagsstadgande destomindre kunna anses upphäfvet eller inskränkt, sorn sistnämnda Lag icke tillkommit i den för Grundlagars stiftande eller förändrande stadgade ordning; och synes följaktligen i aila de fall, då embetsförseelse blifvit af Konungens Rådgifvare begången, men serskildt ansvar derför i Ansvarighetslagen icke är vordet utsatt, Grundlagens bud, att Konungens Rådgifvare skola dömas efter allmän Lag, kunna vinna tillämpning. Det måtte äfven vara otvifvelaktigt, att allmänna Lagens stadgande i 1 Kap. 12 §.
Kostnader för Sorn, efter afgifvandet af den vid 1845 års Revision granskade reia» och isis dogörelse för de, intill den 15 Augusti samma år, af Riksgälds-Kontoret års Riksdag, godtg jorda kostnader för sednaste Riksdag, åtskilliga ytterligare dertill hörande utgifter måst af detta Verk bestridas; hafva Revisorerne ansett sig, genom anförandet af de sålunda ytterligare utbetalda Riksdagskostnadernas belopp, böra komplettera det öfver utgifterna för nämnde Riksdag upprättade och sist församlade Revisorers Berättelse bilagda Sammandrag. Af Riksgälds-Kontoret bestridda utgifter och kostnader för 1844 och 1845 års Riksdagfrän den i5 Augusti sistnämnde är till slutet af September månad 184j: Tryckningsoch häftningskostnader, för Ridderskapet och Adelns Protokoller m. m 4,236: 5. 6. Borgare-Ståndets dito . 997: 16. — „ Bonde-Ståndets dito . 1,217: 27. — „ Bihanget till Riks-Stån dens Protokoller och Registret deröfver m. m. 1,172: 2. 5. Qnnn n • “ .i»- yjUviuj / • o» Diverse utgifter och allmänna omkostnader 3,817: — 6. Summa R:dr 12,817: 7. 11. — 27 Med tillägg af dessa utgifter, hafva de i ofvan omförmälda Sammandrag uppgifna Riksdagskostnader utgjort följande belopp, nemligen: Månads arfvoden och dagtraktamenten , 131,903: 16. 3. R:dr hvaraf upptagits, såsom kostnader för Ridderskapet och Adeln R:dr 39,938: 10. „ Bonde-Ståndet • 99 33,334: 16. Då Revisorerne nu öfvergå till de anmälanden och framFullmäktiges ställningar, hvartill läsningen af de hos Fullmäktige förda proProtokoller. tokoller föraniedt, anse sig Revisorerne böra åt dessa protokoller lemna det vitsord, att de utmärka sig för håde ordentlighet och fullständighet.