Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 8, angide verkstäldt val af Just.-Ombudsman och hans Suppleant samt Kommitterade till Tryckfrihetens vård; Nio 9, angide val af Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret; Nio 10, angide hvilande grundlags-ändrings-förslag; Nio 11, angide Bankoärenden; Nio 12, angide rättighet att i vissa brottmål svara genom fullmäktig; Nio 13, angide förändradt sätt för doms eller utslags utgifvande i Rådstufvu-rätt och hos Öfverståthållare-embetets kansli; Nio 14, angide antagande af en författning rörande arfsrätt för oäkta barn; och Nio 15, angide åtskilliga ändringar i domstols-inrättningen på landet. Föredrogs och lades till handlingarne Exped.-Utskits den 19 dennes bordlagda Mein. Nio 8, till Vällofl. Borgare-St. i ani. af återremiss å skrifvelse-förslaget Nio 81. Anmäldes och bordlädes: Bevilln.-Utsktis Mern. Nio 23, rörande verkstäld omröstning i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om ansvarsbestämmelser för oloflig bränvins-försäljning; och Dea 21 Juni f. m. 703 Exped.-Utsk:ts Mern. N:o 9, i ani. af erhållna återremisser å Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o 85. R. o. Ad. åtskiljdes kl. } 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Thoralageu ilen 21 Juni 1866. Plenum kl. f 1 e. m. Justerades 1 prot.-utdrag för den 20 dennes. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 7 e. m. Föredrogs och lades till handlingarne Bevilln.-Utsk:ts d. 20 dennes bordlagda Mern.
På denna grund anser jag, att §:n är alldeles nödvändig, och får dessutom erinra, att jag, då den i §tn antogs, icke en gång, utan flera gånger, förbehöll mig rättigheten att innan bancolagförslagets slutliga afgörande få göra delta tillägg till lagen. Denna min anhållan upprepade jag minst tvänne gånger, och den blef mig icke, hvarken af Hr Frih. o. Landtm, eller af någon ledamot af R. o. Ad., förvägrad. Jag anhåller således, då jag har reserverat min rätt, och jag dessutom finner det nödvändigt för att sätta denna lag i verkställighet, om propos. å den af mig nu föreslagna §. Frih. Cederström: Den siste talaren kunde afSveriges allmänna lag i handelsbalken finna, huru bolag anmäles och hvar det sker, samt hade således deraf kunnat få reda på huru, etter den ordalydelse, som 1 §:n erhållit, bankbolag sig anmäla böra, nemi. vid rådhusrätt i stad. Men då nu, under denna förmiddags plenum, BorgareStrs inbjudning blifvit lagd på bordel, för att förekomma i nästa plenum, dervid R. o. Ad. får tillfälle att, med frånträdande af sitt beslut, vinna det ändamål, sorn Hr Ribbing söker, nemi. alt bifalla det förslag, som BorgareSt. antagit, enl. hvilket förslag sådana bolag skola anmäla sig till erhållande af tillstånd hos K. M., så ser jag ingen annan rimlig utväg att komma frän saken, än att, då inbjudningen blifvit lagd på bordet, jemväl den nu gjorda motionen må få hvila der, för att i sammanhang med BorgareSt:s berörde inbjudning lill pröfning upptagas. Hr Rosenblad: Såvida tagnar det mig att höra Hr Ribbings förslag, som, då man icke kan antaga alt det sökta tillståndet må ovillkorligen meddelas, utan det måste förutsättas att detsamma äfven kan vägras, jag har anleda, hoppas, alt han skall instämma med oss andra och antaga B01- gareStts inbjudning.
5,198 och » Sällskapet till arbetsfiitens befrämjande » tillskjutit kr. Om således redan det DIREKTA resultatet af Bikupans verksamhet är ganska tillfredsställande, kan äfven påvisas ett INDIREKT af knappt mindre betydenhet. Det är nämligen en ofantligt stor skillnad emellan beskaffenheten af de arbeten, som nu inlemnas till försäljning, och af dem, som förekommo under de första åren af Bikupans tillvaro. Konkurrensen har för arbeterskorna varit en sporre, som hos dem utvecklat smak, färdighet och uppfinningsförmåga. Det är också nu verkligen ett nöje att besöka Bikupan och beskåda de mångfaldiga och olikartade alster af kvinlig slöjdskicklighet * * som där hembjudas åt allmänheten. En annan glädjande företeelse är, att den i många hänseenden står framom de liknande anstalter i utlandet, hvarom vi haft tillfälle att taga kännedom. utom utförda på ett mönstergillt sätt, ty beställningar lemnas endast åt fullt kompetenta arbeterskor. Dessa hafva här den stora fördelen att själfva kunna bestämma prisen, då däremot sådana, som arbeta åt bodar, vanligen få sina arbetslöner nedtryckta till ett bedröfligt minimum. Af förekommen anledning hafva uppgifter blifvit begärda på de summor, som genom Bikupan kommit åtskilliga BEHÖFVANDE arbeterskor till godo, och dessa hafva visat ganska glädjande resultat. Så har t. ex. under de sista 5 åren en fått sälja arbeten till ett belopp af kr. 1500, en annan för kr. 1760, en tredje för kr. 2559, en fjärde för kr. 1360, en femte för kr 1715 o. s. v. Deras arbeten hafva bestått af hvad man skulle vilja kalla mer obetydliga artiklar, såsom: förkläden, arbetsväskor, dockor, leksaksdjur äggpåsar, fruktserveter o. d., hvilka hvar för sig betinga ett ringa pris. Nämnda summor förefalla en vanlig betraktare sannolikt ej stora, då de fördelas på 5 år, men den, som känner, under hvilket högtryck fattiga sömmerskor arbeta, kan bättre uppskatta deras betydenhet.
Då nu ostridigt är, enligt ofta oberopade Kungörelse, att qvarnens rustningsskyldighet upphört, så skulle häraf följa att den i rusthållsindelningen qvarstående jorden, om 28 tunnoch 30^ kappland, skulle fortfarande ensamt bestrida denna rustningsskyldighet för hela stammen N:o 49, med rättighet att från Statsverket återbekomma den ersättning af 25 R:dr 50 öre Riksmynt, hvilken motsvarar sjelfva qvarnens grundränta. Rustningsskyldigheten vid södra Skånska Kavalleri-regementet är dock af så onerös beskaffenhet, att den uppgår till omkring 300 R:dr årligen. Denna sistnämnda summa, minskad med 25 R:dr 50 öre R:mt och sålunda 274 R:dr 50 öre, skulle blifva det årligä onus för den qvarstående delen af rustningsstammen N:o 49. Detta gör i det aldra närmaste räknadt 10 R:dr för hvarje tunnland. Att Svenska jorden skulle uthärda ett så beskaffadt onus vid sidan af alla de mångtaliga prestationer i öfrigt, som densamma vidlåder, torde näppeligen kunna falla någon förnuftig menniska in. Man skulle sannerligen få se sig om efter den summan i arrende för vanlig jordegendom. Att ungefärligen samma förhållande företer sig vid en mängd rusthållsindelningar inom provinsen Skåne, har jag velat styrka med närlagda Kongl. Maj:ts nådiga Resolution af den 11 Augusti innevarande år. Denna nådiga Resolution visar dessutom att de många sökanderne hos Kongl. Maj:t sökt utverka nådig Proposition till närvarande Riksdag, fastän sökanderne icke förstått 164 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 110. framställa tvistefrågan i sådan form, att Kongl. Maj:t funnit skäligt derå fästa nådigt afseende. Det är för att åt såväl desse sökande som ock de flera inom provinsen Skåne befintliga rustniugsskyldige, med hvilka ett likartadt förhållande eger rum, som jag tager mig friheten öfverlemna denna sak till Rikets Ständers gunstbenägna pröfning.
Widare wid stutmeningeu af Mstottets betänkande, innehällande Utstotkels förmodan, attén ärlig summa af Zoo,ooo Riksdaler stulle wid högst trängande behof kunna wara att tillgå i den afsigt Kongl. Maz:r i Proposition omförmäler, säsom räu. te och amorlisiemcntssond för ett nytt uptaqande län af högst fyra millioner, får jag förklara min förundran, att Höglofl. Utskottet ställe i fräga ert län af icke mindre än fyra millioner, dä likwäl ingen proposition till en sädan länesummaS bestämmande föranleder. Proposition derom och Stats-Utstottets yttrande om sädane län borde och kunde uptagas, hade wäl efter den i Regeringslagarne sörestrifna ordningen, bordt föregå yttrande om tillgäng dertill, och mig synes det hade således Utffotter bordt innehålla med yttrande om frägan huru till desi frägan om förut blifwit bestämdt framställd och Utskottet deröfwer sig yttrar samt Riksens Ständer i behörig ordning beslut fattat, hälst ett nu förut widtaganve besiur om säkerheten för längisware lill sädane län stulle indirecte möjeligen kunna uran Utskottets yttrande och bedömande anses afgöra sjelf» wa frägan om län kunde äga rum eller icke, och det ar lill närmare bestämmande af Utskottets mening i delta afseende och hwad som till delta yttra» Den «3 Julli. 191 trande söranledt, äfwensom i afseende päförenämnde anmärkningar wid Ukstoktets tillstyrkanden jag nödgas ehuru ogerna anhälla om äter förwisnina till Utstottet af dest betänkande Ulstottets yttrande huruwida läns upkagande är lämpeligt, är af sä mycket större wigr att inhämta, som
Utskottet anser derföre ett. sådant förbud så mycket nödvändigare och billigare, som Utskottet, vid granskningen af nu gällande Tulltaxa, iunnit den innefatta, dels sådana articlar, som i tillräcklig qvantitet kunna inom Riket tillverkas, dels sådana, för hvilka nödiga surrogater linnas, eller ock sådane, hvilka äro högst umbäflige för der, tom för Fäderneslandets bästa vill göra den obetydligaste uppoffring. På dessa grunder får Utskottet tillstyrka, att utländska varor, Sorn äro till införsel förbjudne, äfven bora, der controll å förbudets efterlefnad möjligeit kan äga rum, lill försäljning samt bruk och nyttjande förbjudas. Ehuruväl kaffe ej kan hänföras till klassen af förenämnde varor, anser Utskottet Best. och Ekon. Utsk. betänkande». 4l5 likväl, enär importen deraf är i så betydlig inon betungande för Rikets handelsvåg, någon ytterligare inskränkning i afseende på dess nyttjande böra äga rum. M n, då ett långvarigt bruk häraf öfvergått till en sådan, vana hos nationen, sorn Svårligen, om icke genom tjenliga surrogater, lärer helt och hållet kunna häfvas; anser Utskottet etl författning, som helt och hållet förbjöd bruket af kaffe, ej möjligen medföra åsyftad efterlefnad, utan endast leda till lagbrott, hvilket förra tiders kaffe-förbud tillräckligen bestyrkt. Utskottet har derföre ansett sig ej böi'a tillstyrka ett totalt kaffeförbud; men, dåf en förrr.indsknirg i d.ss förbrukning redan medförer väsendtliga fördelar, får Utskottet föreslå, att, med bibehållande af det uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 50 April 1817 angående Förbud emot försäljning a£ tili re cd t kaffe, utfärdade Stadgande, kaffe hädanefter äfven måtte till nyttjande i alla samqväm och sällskaper förbjudas.
Ridtlerskapets och Adelns Protocolls Utdrag af d. 6 dennes rörande Instruction och Eds-FormuJair för Ledamöterne af BancoUtskottet, godkände Hpdervärda BondeStändet för sin del , hvad vid de Trenne sistförflutne Riksdagar i detta afseende blifvit antaget och gilladt ; och hvarom Respective MedStånden skulle vördsamt och vänligen underrättas* S. D. Af Riksdagsmannen från Östra Härad af Jönköpings Län Anders Sandsten ingafs ett Memorial angående den å Ädelfors Guldverk innevarande år hällne Besigtning, hvarvid bifogades en åberopad serskild skrift, undertecknad af Jonas Danielsson i Ämmaryd och Carl Fredrik Jonsson i Stutåkra, hvilka, enligt Xy rkoherden J. D. Rogbergs påteknade bevis, varit vid SockneStämma utsedde till Alsheda Sockens Fullmägtige vid den utsatte undersökningen å Ädelfors Guldverk, innehållande samma skrift åtskillige påståenden och uppgifter angående Herr Öfver-Directeuren Kihlströms förbindelser och vid Guldverket underlåtne skyL digheter. ProtoAollsUtdrag d, 8 Dec. 181?. 429 Det ingifne Meftiorialet blef efter uppläsandet till Höglofl. StatsTJtskottet remitteradt, för att med utlåtande deröfver inkomma ; om. hvilken remiss de öfriga respective medStånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S.- D. Enligt ankommet ProtocolIsUtdrag af den 6 dennes, som upplästes, hade Vällofl. BorgareStåndet instämt med hvad Högvnrdige PresteStåndet föreslagit oin tryckning af Riksens Ständers tillförordnade Revisorers Berättelser angående BancoVerket, RiksgäldsContoiret, Allmänna Magazins-Inrättningen, StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper, samt de under Kongl. CommerceCollegii förvaltning stående Fonder och medel ; hvarjemte Vällofl.
Särskilta Utskottet, som noga öfvervigt alla härvid förekommande skäl och förhållanden, är fullkomligen öfvertygadt, att det vore ett arbet utan ändamål att uppgöra project till Embetens och Tjensters indragning, så lähge Inrikes Administrationssättet är detsamma som hitintills; och att det följakteligen vore i högsta måtto olämpligt, att påkosta medel till exhållande af ett sädant förslag. Försöket är en gång företaget, och den underdåniga framställning, som af Riksens Ständer vid 1812 års Riksdag gjordes, utvisar tillräckligt, huru liten anledning man trodde sig äga, att vara tillfreds med verkan deraf. Det återstår således för Utskottet endast den utväg att söka möjligheten af ett förhållande, der de ändamål, som genom den inre Administrationen böra uppfyllas, voro vunna på det genaste och kraftigaste sätt, genom den minst sammantrasslade utgrening af Styrelsemakten ifrån dess medelpunkt till alla delar af Statskroppen. Harvid fuage då lemnäs å sido hvarje afseende på hittills gällande former, tilldess utrönt Idof, om dessa kunde inträffa pä det resultat, som möjligen vinnes. Utskottet har förehaft detta arbete, och dervid med synnerlig tillfredsställelse erfarit, att den organisation, som Utskottet ernar föreslå såsom den lämpligaste, ehuru den afviker ifrån den nuvarande i många delar, likväl på det närmaste nstämmer med den första formliga plan i ' 66a Serskildta Utskottets Belänkanden, detta afseende, som inom Fäderneslandet blifvit fattad, och som i sjelfva verket utgör fundamentet för närvarande tids Administrationssätt, hvars ofullkomligheter just bestå uti lika många afsteg från denna äldsta in* rättning. Då Rikets Collegier genom 1C3/}. års Regeringsform erhöllo sin första egentliga utbildning, utgjorde de icke några Instnntier under Rådet utan endast särskilta afdel■ningnr deraf; hvarföre de ock kallades Riksens Consilia.
Lån, genom hastigt påkommen köld, Höstetiden år 1819» hindrades att framkomma till destinerad ort och det i anledning häraf åstundade Lånet, utan befarad brist för undsättnings behöfvande i nyssnämnde Lån, kunde af öfverflodiga Spannmåls-lagret 1 Umeå Magazin medgifvas, samt ersättningen så fort segelfarten på Våren blef öppen, säkert var att påräkna, tror Stats-Utskottet sig, på grund af nu uppgifne förhållanden, vördsammast hos Riksens Högloft. Ständer böra hemställa, att vid den anmärkte åtgärden med ifrågakomne Spannmåls-Lån må utan vidare påminnelser få bero. Stockholm den 26 Maji 1823* i£»"0 Stuts-Utskottets BetätiRandm. #nkem den 4 Janii 1823. Bilaga Litt. N. Utlåtande, i anledning af Riksens Högloft. Stånders Revisorers, år 1820, gjorde anmälan, om oliqviderade Förskotter, uppburne af Herr Majoren Coyet, samt Hof-Marskalken Löfvenskiöld.
Hittills har dock denna kreditivrätt betraktats såsom en bankofråga, hvadan då 2 Stånd stannat emot 2 hon antingen förfallit, eller om hon ansetts icke kunna förfalla, gått till förstärkt BankoUtsk. Väl har man tillförene hört talas om circulation i åkerbruk, men i R. St:s beslut trodde jag aldrig sådant skulle ifrågakomma. Godkänner R. o. Ad. dylikt växelbruk, så må voter:s-propos. godkännas; men eljest måste förslaget derom förfalla. Ett hufvudsakligt skäl hvarföre frågan om tiden för uppbördsstämmors hållande icke kan anses såsom en statsregleringsfråga, är äfven det, att detta ärende icke beror af R. St. allena utan väsendtligen är underkastad K. M:s pröfning och på sin höjd med Ständerna gemensamt, ehuru den saken kan vara tvifvelaktig. Säkert är dock att R. St. i del afseendet icke hafva någon öfvervägande myndighet i förhållande till den andra statsmakten. Dermed må nu vara huru som helst, så hafva likväl R. St. så väl vid 1845 års riksdag som vid den nu pågående, tydligen erkänt det de icke ägde uteslutande pröfningsrätt i fråga om uppbördssättef, hvilket dessutom i en mängd serskilda K. författningar finnes om - Den 25 September 463 förmäldt. R. St. hafva nemi. så väl i den vid förra riksdagen beslutade, som uti den nu antagna bevillningsförordningen uttryckligen förklarat att dem icke tillkomme att i sjelfva bevillningsförordningen allena bestämma annat än som rörde bevillningsafgifternas belopp och sättet för deras fördelande; men då K. M. ägde att deltaga i bestämmandet af de föreslagna bötesbeloppen äfvensom i pröfningen af hvad som rörde uppbördssättet, så skulle K. M:s sanktion begäras på hvad R. St. i dylika frågor beslutat. Vid 1845 års riksdag meddelade K. M. också den begärda sanktionen. R. o. Ad. torde häraf finna att man icke, utan att emotsäga ett redan vid denna riksdag fattat beslut, kan förklara att den förevaride frågan är af beskaffenhet att R.
utsändasin (vid Hötorget), behandlar och Träffas kl. 9 — 10 f. m., 2 — 3 e. m. årgång. i delar — af riket. 8,000 sker merationen å pr antingen tidningens (tredje allm. å Stadsposten byrå, huset bäres från Barnhusgalan 4 A. Drottninggalan) telefan 60 00. prenueller eller Tidningen hemgratis. utdelas begäran Hvardagar ' / a3 — ' / z4. Behandlar företrädesvis kort, derom framställes å ett brefadresseradt (bredvid Svea-Salen) Lördag sista gången Kya l:sta Serien: mönster efter önskan och behof. Originalmönster. Bästa Nästa vecka: 2:dra serien af Allm. Mottagningstid: Alla hvardagar 12 — 2. Entré 30 öre, barn 20 öre. Abonnementskort, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. Entreprenör, Åkta färger. malerialier. utkommer äfven nästa år med ett nummer i månaden och blir dess innehåll minst 4- å 6-sidigt. Prenumerera på Hvarje nadsfritt postprenumerant under tispremie, i (äfven landtbruk, trädgårds-, hönsskötsel). 120 öre årligen. Profex. fås gratis. Göteborg. [709] H j. Stålhammar. (etablerad 1868) årets bestående hönsskötseln », prisbelöningen [120] I Palm &amp; lådor i riket: samt öfriga bokTidning för Barn Ungdom. För helt år t r e halfår af den erhåller afhandling kommer ningen utgifvas bokform. i kosten gra» afhandling lista hvilken skeende pris, att af oeh förePrenumerationspriset blir oförändrad t eller 2 kr. 20 öre, befordringsafgiften inberäknad, för helt år. å och erhåller l:sta som vid den Prenumeration Eådfrågningstid 1 — 2. ner alla för nästa poslanstalter i riket samt oeh år mollagcs jernvägsstatiobör ske under december månad. kronor.
Kanske var afven en omständighet, som vid mitt inträde jjå tjenstemannabanan gjorde, att ynglingen vinlade sig härom; det var den fullkomliga säkerhet, hvarje yngling med kunskaper och skicklighet ägde, att, om han blef känd, äfven bli hyllad af den Store Gustaf den III, som fästade sin uppmärksamhet på sådane ynglingar. Och jag hoppas, att denna säkerhet äfven skall fortfara under den ädle Furste, som nu är Upsala Academies Cantzler. Sluteligen anser jag Universitetets flyttning till hufvudstaden olämplig. Det bör vara belngit på ett ställe, der undervisningen utgör hufvudändamålet, och uppsigten öfver ungdomen, om den äfven nu är ofullständig vid Universiteten, är dock lättare i en liten, än i en stor stad; men i hufvudstaden åter böra finnas andra inrättningar, som äro Academierne, der den vundne grundbildningen kan vidare utvecklas, och jag är äfven af den tanka, att de andre härvarande Academierne borde, likasom Vetenskaps-Academien, hafva Professorer, så att den, som lemnade Universitetet, kunde fortsätta sina studier i Stockholm. Herr Hammarskjöld: Naturen af det sätt, och den häftighet de Talare användt, hvilka yttrat sig emot Revisionen af de högre Läroverken, påkallar ett ytterligare gensvar. Det kan dock vara korrt, ty deras method har bestått deri, icke att motsäga våra skäl, IJO Den 16 December. Utan att tillägga oss satser, dem vi aldrig yrkat, och sedermera, med en bitterhet, som kunnat passa i fall fråga vore om hela Samhällsskickets upplösande, vederlägga dem. Ingen har påstått, att Universiteterna voro odugliga, utan blott att de, så som de nu äro, äro föråldrade inrättningar. Ingen har yrkat, att de vanliga Disputations-acterna i allmänhet borde afskaffas, utan blott erinrat om 0- lämpligheten deraf, att de uteslutande anställas på Latin.
De följde honom ned till ångbåten med en bår, som de tog i grannskapet. Nedkommen till fartyget, höll Albert på att inte träffa den han sökte. Med en liten häpenhet såg han sig om i skymningen efter det skära huvudet ... det fanns inte. Till slut upptäckte han likväl på däcket ... Sara Videbeck i hatt. Ehuru de bägge karlarna med båren väntade på order, kunde han likväl inte hindra sig ifrån att några ögonblick stå och betrakta sin förvandlade vän. Väl hade han i dag på morgonen haft en anblick av samma person för sig, några minuter: men han hade då sett henne utan intresse: Nu ... är det hon? tänkte han. Mamsell ville han, förr en gång varnad, inte alls anse henne för. Men den nätta, vita kabrikshatten satt ganska behagligt på det täcka, fria, fina huvudet; och några smakfulla mörka lockar, hängde också på vardera sidan vid tinningarna, alldeles som rätt och billigt var. Albert pekade åt karlarna, vartåt de hade att gå, Sara sade med tonvikt på fjärde ordet: Det här är våra saker; var rädd om dem, så att de inte skavs på båren. Ingen fara, söta frun sade den ena bäraren. Säg själv, anmärkte den andra, vilket frun är ömmast om, så ska vi lägga det överst på båren. Albert smålog för sig själv, men såg en ganska syrlig och sträv min i Saras anlete. De kom i land. Vartåt befaller herrskapet att vi går? frågade främsta bäraren. Till gästgivargården. Jaså, herrskapet är inte hemma i staden? Då får jag nämna, fortfor karlen, att det blir angeläget för herrn att skynda sig att få nattkvarter på gästgivargården, ty här har kommit mycket resande. Jag följer med sakerna, inföll Sara, skynda före, Albert! Vi hittar nog till gästgivargården. Sergeanten gjorde så. Han passerade de långa Arbogagatorna, och kom efter en stund fram till gästgivargården. Finns inga! finns inga! var värdens svar på Alberts begäran om rum. Men jag kommer från ångbåten och måste ha rum. Ja, om herrn kom ifrån solen, eller ifrån själva Blåkulla, så blev här inte flera rum för det.
1 öfverensstämmelse härmed hafva Rikets Ständer beslutat att, för godgörandet af innehållen och lill stals-verket indragen aflöning lör de under krigsåren 1806—1810 fångne ogifte officerare och under-officerare med flere, en summa af Tjuguett Tusen sexhundra Riksdaler Riksmynt på förslag skall å Allmänna Indragnings-staten uppföras tili E. K. M:ts Nådiga disposition, att användas till gäldande af sådana fordringar al nämnda beskaffenhet, hvilka inom utgången af nästa slatsreglerings-period, eller slutet af år 1860, i behörig ordning anmälas och styrkas. Hvilket, till svar å den Nådiga Propositionen, Rikets Ständer få hos E. K, M:l i underdånighet anmäla; framhärdande Ilikets Ständer &c. Stockholm den 6 Juli 1857. 180 Expeditions-Utshottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 86. H:o Sfi. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 3 Juli 1857. 1’resle-StAndet deri 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den för Rikets Stunders Bank Jas/s tallda nya Expedilions-Taxans utfärdande genom allmän kungörelse. (Banko-Ulsk:s Meni. N:o 36). S. A. K. Med ändring af de i afseende pä lösen för expeditioner vid Rikets Ständers Bank, jemte dertill hörande lånc-inrättningar, hittills gällande, i utfärdad Taxa den 10 Juni 1841 upptagna och uti 5 § af Kongl. Förordningen den 30 November 1855, angäende cxpeditions-löscn äberopade särskilda föreskrifter, hafva Rikets Ständer funnit skäligt antaga och fastställa följande taxa å expedilions-lösen i Rikets Ständers Bank, Banko-diskont-verket och Låne-kontoren : Riksmynt. R:dr. öre.