Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Posthemman i "Wermland äro 54 och Gästgifvaregårdar i3o. Hos Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hafva under de fem åren, som denna berättelse omfattar, blifvit sökte förordnanden för Landtmätare alt verkställa 499 laga skiften och 156 andra förrättningar. Statsbidrag: Uti min förra berättelse anmärkte jag 2:ne slags Skatter, såsom, efter mitt omdöme, saknande billig grund, enär de, lagde på förädlade varor, icke beräknades af tillverkarens vinst, utan af varornas värde i deras förädlade skick, nemligen räntan af Salu-sågar och af Stångjernshammare eller den så kallade Hammarskatten. Sedan den tiden har en skälig ändlig i detta beskattnings-system blifvit vidtagen, hvad Sågarne — % — Ijeträflar, men alf. denna lryckande skatt annu belastar Siångjerns-snncTet* Sr att beklaga, då tillverkningen och afsättningen af Rikets förnämsta export-artikel derigenom försvåras. Oroterade Hemman i Länet utgöra 53||| mantal, hvilka, jemte åtskilliga lägenheter utan mantal erlägga Rotefrihets-afgift af sammanräknad* 691 R:dr 2 sk. Brco. Politie: Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag anslagit löner till Kronofogde oell Häradsskrifvare uti ett femte Fögderi i Wermland, hafva dessa tjenstemän blifvit på stat anställde uti det, enligt Eder Kongl. Majrts Kådiga tillåtelse, förut inrättade så kallade Korr-Sysslets Fögderi, bestående af liela Elfvedahls Härad och öfra Tingslaget af Fryksdnls Härad.
Frih. Leijonhufvud: Jag anhåller vördsamt om tillgift, för det jag åter uppträder; men jag skall bjuda till att vara kort i min framställning. Jag kan icke förlika mig med den uppläsning af 18 §:n Piidd.Ordn., Frih. Cederström nyss gjort. Vill man rätt visa sakens förhållande, så bör den icke endast på den ena, utan på begge sidor framställas. Jag har en särdeles högaktning för Ridd.Ordn., men ännu mer för grundlagen; tyden förstnämnde är en enskild för detta Stånd gällande lag, hvars rätta förstånd vi hafva rätt att tyda; men sådant är oss ej tillåtet i afseende på Rikds.Ordn. och öfriga grundlagar. Jag tror, att 41 §:n * Riksd.Ordn. är äldre, än alla §§ i Ridd.Ordn., hvarföre den också bör gälla framför dem. Det är tydligen utveckladt, att man måste vara valberättigad vid sjelfva utsk:s—tilIsättningen, för att kunna få deltaga i bänkrn:s-valet; men nu är en ledamot af Statsrådet icke valberättigad vid electorsva]et, ergo icke heller vid bänkm:s-tillsättningen. Man har af 18 §:n Ridd.Ordn. velat draga den slutsats, att ledamöter af Statsrådet tydligen äro berättigade att deltaga i bänkmtsvalet; men detta är endast så till vida rätt, att de böra uppföras på bänkm:s-!islorna, så att viss nummerordning må iakttagas. Der står äfven, såsom Frih. Cederström sagt, att sedan, enligt anteckningslistan , samt!. R. o. Ad:s närvar, hela antal blifvit fördeladt i 2.5 afdelningen, uppropas hvarje afdelning för sig, som begifven sig inom skranket, för att förrätta bänkm:s-val.
Landsoch Stadsfiskaler, Krono-, Stadsoch Polis - betjente samt de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver denna författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala, äfven utan särskild angifvelse. I öfrigt äger en hvar rättighet att för sådana förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af annan person än den, som il momentet af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 94 (86). Rättighet, att förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva, tillkomme en hvar, utom barn mot föräldrar. Soknenämnd å landet och borgerskapets äldste i stad böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådana förbrytelser varda till åtal angifna. Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse att öfver bränneriet tillsyn hafva. § 95 (87). De i 93 § 1 momentet omförmälde allmänna åklagare och tillsvningsmän äga anställa undersökning om förbrytelser mot denna författning äfvensom att verkställa beslag. § 96 (88). Den, som förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbudet tjenste teken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa. I orten boende eller känd kronoeller stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 97 (89). Undersökning må alla tider på dygnet anställas i bränneri, kök, bryggoch bagarstuga, så ock i annat rum eller byggnad, som kan begagnas för bränvins till verkning eiler destillering. 25 Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande förrättningsmannen icke underkastad ansvar, så vida ej undersökningen blifvit företagen emellan klockan 9 örn aftonen och klockan 5 om morgonen. I sådant fall gånge som i 87 § sagdt är. § 98 (90).
Betiinkanden. af allmogen i Vermland okändt, utan jemväl för densamma ansenligen försvåradt genom de underrättelser, den uppvägande är skyldig inom kort tid Kronofogden meddela i en ort, der några fögderier innehålla 16 å 20 Mils längd, Konungens Befallningshafvande må vara skyldig att genast vid Markegångs Taxans utfärdande, genom hvarje år förnyad och Markegångs Taxan vidfogad kungörelse, i likhet som vid Mantalsskrifningarne sker, lemna, i allt hvad så till tid som öfriga omständigheter rörande spanneinålens uppsägning hör, nödig föreskrift och upplysning, och den skattskyldiges åliggande endast vara, att hos Konungens Befallningshafvande sin RänteSpannemål uppsäga. D:o af Olof Persson från Stockholms Län, att, genom en närmare förklaring öfver 3 §. af 180g års Kongl. Förordning, kunde i Nåder stadgas, att den deri lofvade reglering genom ständige tionde anslag för stater och indelningar, hvarvid borde tillses, att tiondegifvare blefve fördelte till närmaste tiondetagare, äfven måtte tydligen utsträckas till jemkning och utbytes reglering emellan särskilde län. D:o af Anders Danielsson, från Elfsborgs län, att, när räntegifvare och räntetagare icke annorlunda åsämjas, den förre må ega utgifva, den sednare fordra räntor efter markegångspris, så att intet annat sätt Besv, och Ekon, Utslt. Betänkanden. 263 till desse utskylders afbördande må kunna å någondera sidan påyrkas.
På grund av vikande konjunktur inom järnhanteringen, kommer den sedan krigets dagar tillåtna dispensen på viss tid, när freden är vunnen och utskeppningen kommit igång, för undersmidets återtagande att upphöra. Då dessa orsaker inte längre äger rum, kommer en tid av 6 år att gälla för återtagande av undersmide Stockholm den 28 april 1818 SALOMON LÖFVENSKJÖLD Kungörelse angående några förändringar, i vad, genom Kongl Förordningen den 19 febr 1811, blivit stadgat, om förhållandet i anseende till utländske resande. Utländska hantverksgesäller har haft rätt att fritt utöva sitt yrke i riket. Dock har missbruk skett, då obehöriga personer under denna förevändning, utan Vårt tillstånd kommit in i landet. Därför kommer i fortsättningen hantverksgesäller att förhöras vid gränsen om deras uppsåt och sedan avvakta Vår föreskrift att resa in i riket. I samband med detta förordnas att utlänningar i allmänhet, vilka ämna besöka riket skall, om de anträder resan från någon ort där Sverige har minister, konsul eller handelsagent skaffa sig vederbörande hitförpassningar. Stockholms slott den 28 april 1818. CARL JOHAN Kongl Maj: ts och Rikets Kommers Kollegii kungörelse angående tiden hur länge Kongl Kollegii s k helfrihets brev är gällande. Stockholm den 4 maj 1818. Angående helfrihets brev för svenska fartyg, som skall gälla för en resa som sträcker sig över ett år, har Kongl Maj: t funnit att de bör årligen förnyas. I hamnar långt från huvudstaden ges viss dispens att skaffa nytt frihets brev. Det nya frihets brevet skall uppvisas i tullkammaren inom 2 månader. Stockholm den 4 maj 1818 A N EDELCRANTZ Kongl Maj: ts och Rikets Kammar Kollegii och Stats kontorets Cirkulär brev till befallningshavarna och regementscheferna angående begravningshjälpen för indelta så väl militära som civila löntagares sterbhus i allmänhet. Stockholm den 5 maj 1818. Efter tveksamhet om begravningshjälpen skall beräknas på markegångspriset det år dödsfallet inträffar eller det följande, ges följande förklaring. Sterbhusägarna får fritt avgöra om de vill anmäla och erhålla begravningshjälp under det löpande året och inte efter priset på följande år, som hittills gällt.
Allöningen utgår i mån af tillgång och sedan samtlige inom verket förut varande löntagare af anslagssumman för verket åtnjutit sin tillständiga rätt, enligt stadgade grunder. 6 Stats-Utskottets Utlåtande M -11. <j) Uti alla fullmakter eller förordnanden, som under åren 1858—1800 utfärdas, bör det förbehåll intagas, att embetets eller tjenstens innehafvare är underkastad förbindelsen att icke tillika innehafva eller emottaga annan allmän tjenst med lön på rikets stat, derest sådant framdeles varder föreskrifvet. Stockholm den 2 Mars 1857. Reservationer. Vid det i sednare delen af utlåtandet under litt. b. förekommande vilkor för löneförhöjnings åtnjutande: Af Herr Lilliehöök, C. B.: »Stats-Utskottets i mom. b gjorda hemställan, att embetsoch tjensteman, som under nästa statsregleringsperiod kommer i åtnjutande af löneförhöjning, skall, derest han af sjukdom hindras att tjensten utöfva, vara skyldig att afstå en Ijerdedel af sin innehalvande lön, har jag icke kunnat biträda. Genom ett Kongl, bref af den 23 September 1688, äro nemligen de Statens tjenare, som troligen tjent hafva, tillförsäkrade, att under sjukdom oafkortadt få åtnjuta sin lön, sig och de sina till hjelp och understöd. På grund häraf och då den löneförbättring, som nu kommer att tilldelas embets-och tjenstemän, endast blir provisorisk, finner jag billighet och rättvisa fordra, alt, derest
Jag anhåller derföre om bifall å Utlåtandet. Friherre Cederström, Jacob: Tvisten emellan Tackjernsegare och Stångjernsegare har varit långvarig, och utmärkt af en stor orättvisa mot de förra. Vi hafva ändtligen kommit ifrån det våld, att vissa Bergslager voro slagne under vissa Bruk; dertill i främsta rummet verkade Finlands frånskiljande från Sverige, dåde hyttor, hvilkas Tackjern var anslaget til! Finska Bruk, icke lämpligen kunde åläggas att upphöra 3ned Tackjernstillverkning. Tackjernet är nu fritt i handeln inom landet, och jag hoppas, att det snart skall blifva fritt till Den »4 Augusti e. rn. export, men då fråga är om beläning å detsamma , tror jag mig böra fästa uppmärksamheten derpå, att, hvad Conlroil mot bedräglig vara beträffar, är pröfningen af Tackjern icke svårare, än pröfningen af Stångjern, och konsten att pröfva af Vågbeljeningen lätt lärd. Det har blifvit yttradt, att belåningen af Tackjern liggande på Upstadsvåg ej skulle ega den säkerhet sorn vederborde; hvarföre är då Stångjern och andra jerneffecter, ehuru liggande på Upstadsvåg, ej ansedda såsom osäker pant för belåning? Det har blifvit sagdt, att paulen är så god, att enskiltas penningar nog kunde erhållas; men om dessa enskiltas penningar funnos, beliöfde Bergslagerna ej söka allmänt lån-understöd. Just derföre, alt förläggare Lill så allmänt nyttiga företag icke finnas i Landsorten, bör det allmänna förskjuta förlag dertill, enär full säkerhet för återbetalningen kan lemnäs. Man har anfört, alt det af Collegierna åsatte pris på TioudeTackjern varit för högt; men de Ledamöter, sorn så yttrat sig, hafva ej styrkt, att det varit högre, än hvad som gällt mun och ♦ man emellan; och om sä varit, hade säkerligen också klagomål deröfver i vederbörlig. ordning inkommit. Då ulan i allmänhet önskar, att näringarne måtte blifva fria, hör väl icke den ena näringen befordras på den andras bekostnad.
I tolf års tid låg hon till sängs, utan att kunna hjälpa sig själf, under de tio första åren hade hon inte varit ute under bar himmel, men de sista åren kunde hon krafla sig fram till tröskeln, när det var sommar och varmt, och där satt hon då och såg ut öfver backen och potatistäppan och njöt af det ljumma solskenet. Och under alla dessa år fick Karin gå i huset och ensam sköta modern, sedan syskonen flyttat hemifrån, gift sig eller fått plats ute i socknen. Det var ofta smått både med maten och annat, och det var herskapet på herrgården, de hade att tacka för, att de fingo bo kvar på torpet utan att betala arrendet, så länge modern var så sjuk. Karin hade blifvit hvitare i hyn, och klädningen hängde lösare omkring hennes lif och höfter. Men hon klagade aldrig, och det låg ofta ett vänligt och ljust leende på hennes läppar, som det gjorde folk godt att se på. Jan Nils hade blifvit gift under tiden, men det sades, att hans mor, som hade styrt till giftermålet, inte hade någon glädje af det. Ty de två makarna lefde illa, och Jan blef alt mera vek till sinnes och lät hustrun styra och ställa, som hon ville. Och Karin grät många gånger för hans skull. På sista tiden hade han slagit sig på att dricka. Han dog tidigt, och Karin kände sig nästan lätt om hjärtat, när hon fick höra det. En dag – det var i Augusti – var modern sämre än vanligt. Och en afton i kvällningen dog hon, medan Karin satt bredvid sängen och läste högt för henne ur Lukas evangelium. Karin satt den aftonen länge i tankar. Hon tänkte på de goda dagarna, när hon och Jan Nils möttes, hon tänkte på alla hans goda ord, och på hur de hade sjungit och lekt tillsammans. Det gjorde ondt i henne som efter hvassa taggar, när hon mindes de gamla melodierna. Och hon tackade Gud, att han hade fått gå bort i tid, sedan det hade blifvit så sorgmodigt för honom i verlden. Och så tänkte hon på, hur det var, när hon låg ensam kvar i skogen och grät, sedan han hade gått ifrån henne. Hon hade aldrig gråtit på det sättet sedan den dagen, och hon tyckte, att det kunde ej hända henne något riktigt svårt nu längre.
Iugalunda, men det skall vara Statens eller med andra ord, dess laglige målsman, som vidtager denna anordning. Man må icke, för ali vinna några skilling på en entreprenad, att jag så jnå säga, slumpa bort jernvägsanläggningarne; men här finnes alldeles icke något hinder för Regeringen, att gå tillväga på samma sätt man gjort i Belgien, och som roan tror vara tjenlig! för oss. Om åter ex.emplet af Belgien icke erkännes, så ber jag att få fästa Hr Hjertås upmärksamhet på eli annat land, som befunnit sig väl af statsbanor, nemi. Hannover. Der hafva förslagen upgått till 13,854,703 Thaler, men banorna hafva i verkligheten blifvit byggda för 12,793,000 Thaler, likvisst oberäknadt räntor under byggnadstiden. De för Hannover upgjorda kostnadsförslag hafva den förtjensten, alt de närma sig verkligheten, hvilket äter härrört deraf, all kostnadsförslagen derstädes voro upgjorda med ledning af kostnaderne för de jernvägar, som förut i Tyskland hade blifvit byggda på enskilt bekostnad. Delta torde emellertid visa, att sådane arbeten kunna verkställas efter upgjorda kostnadsförslag, om man för anläggningen anslår, tillhandahåller och väl använder de för ändamålet erforderliga medel; och detta kan Staten lättare än den enskilde göra, emedan Slaten eger mera kapitalstyrka. Man har anspelat derpå, alt här emellan raderna skulle stå någonting, som icke kunde yppas, emedan del skulle förstöra disciplinen inom arméen. Jag får, såsom ledamot af StalsUtsk., förklara, att en sådan secreless icke bär finnes åsyftad, men då Hr Hjerta har velat hänvisa på Ingeniörkorpsen, hvilken har sig updraget att bygga Rikets fästningsverk, så bör detta snarare tala för bifall lill punkten, emedan Ingeniör-korpsens sätt att bygga, just har utmärkt sig derför, att, r förening med soliditet hos arbetet, har detsamma alllid blifvit verkställig inom kostnadsförslag^. Kalkylerne, som äro upgjorda för många år sedan, t. ex. för Carlsborgs fästning, följas ännu och öCverskrirlas icke, samt hafva icke heller undergått någon förändring.
Herr Fåhraeus, som ansett giltiga skäl vara för handen, att underdomare blefve helt och hållet befriade från den dem i afseende å handlingars stämpelbeläggning nu åliggande, men för domareembetet främmande tillsyn och redovisning, har slutligen, under förutsättning af bifall till sin rörande skuldebref m. m. gjorda, här ofvan upptagna framställning, förmenat, att uppbörden och redovisningen af öfriga ifrågakommande afgifter lätteligen och lämpligen skulle kunna öfverlemnas åt Statens allmänna uppbördsförvaltning sålunda: att å landet, efter hvarje lagtima ting, inom en månad derefter, domhafvanden till kronofogden expedierade vederbörligen styrkta förteckningar å uppbud, inregistrerade bouppteckningar och lagfarna afhandlingar om lösöreköp, allt med erforderliga uppgifter för uppbörden — enligt det förfarande, som tillförene vid| fastighetsöfverlåtelse egde rum i afseende å afgiften till Wadstena krigsmanshuskassa; — och i stad, för hvarje månad, inom åtta dagar derefter, Rådstufvurätt lemnade dylika förteckningar till vederbörande Magistrat; samt att, efter dessa förteckningar, kronofogdar och Magistrater sedermera till redovisning i vanlig ordning besörjde uppbörden af de afgifter, sorn motsvarade det å handlingarna belöpande stämpelpapper, hvilka afgifter, till besparing för Statsverket och lättnad vid liqviden, borde i kontanta penningar erläggas. Å ena sidan kan visserligen icke bestridas, att bestyret med handlingars stämpelbeläggning både är ett för underdomaren besvärligt och för hans egentliga befattning främmande ' åliggande, men å andra sidan torde ej böra förbises de svårigheter, som hvarje förslag till förändring härutinnan otvifvelaktigt medför, och hvilka icke heller uti det ifrågavarande, ehuru i sig förtjent af all uppmärksamhet, kunnat helt och hållet undvikas.
Barnaläppar jollra bort mig, och en ny rival ger tröst, Barnahänder, vaxlikt mjuka, tränga mig från modrens bröst. Men Fredin har i stället: Min rival med barnaläppar jollrar ut mig dag från dag, Späda barnahänder smeka ur ditt minne mina drag! Hur mycket vackrare är inte Fredins!146 Hilda sade härförleden att Ernst Ahlgren är endast ”en halfherre”. S-e om Ernst Ahlgren: – många med oss kunna förtröstansfullt säga om ert förstlingsarbete: Omen accipimus! Om Hedbergs ”Högre uppgifter”: – såsom förstlingsarbete ett godt omen: omen accipimus. Om Amalia Fahlstedts ”I flygten”. – Och för det hoppet uttala vi redan nu ett Omen accipimus. Mig synes verkligen att förmyndaren ”accepterar” alldeles för oförsigtigt.147 – med ett så beherskadt ansigte, att hon till och med kunde klippa till utan att med munnen göra saxens rörelser efter. – att hon flyttar allting från sina platser och rör omkring i dammet. På fruntimmernas språk tror jag det der kallas att rymma upp. Flickan. ”Såg han bra ut?” Pojken. ”Det vet jag inte, men o! – så’na stiliga pipor han hade.” Provisor Wennblad hade länge gått och deklamerat i apotekarens lusthus. Osedda åskådare voro Anna och Marianne, uppklufna i ett träd. ”O himmel!” deklamerade han, slog handen mot sitt bröst och såg mot höjden. Då fick han se de två. När Anna Nordqvist var i Kopparberg skref hon flitigt till fästmannen som bodde i ”ovädersgränd” eller något ditåt. Då postmästarn i Kopparberg fick förlofningskort, gratulerade han med ett visitkort, på hvilket endast stod: ”Hm, hm – Ovädersgränd!” Käre gamle bok! Seså, nu lär du komma riktigt till heders igen och det mera än förr, ty endast så småningom lär man sig konsten att göra anteckningar, – att skrifva till sig sjelf. Och så ja så har jag mistat ”Axel” och fått ”herr Lundegård” igen, följaktligen fins det ett tomrum, och det får du fylla.
De inse således, att atletens muskler tagas från hans hjärna, vetenskapsmannens hjärna från hans muskler; att affärsmannens duglighet vinnes på bekostnad af hans kontemplativa djup; och att skaldens fantasi måste göra honom mindre vaken för hvardagsnyttor. Men med afseende å sig själfva behålla kvinnorna undertron och vänta att naturen, för en gångs skull, ej skall taga med ena handen hvad den ger med den andra. På denna vidskepelse grundar sig kvinnans djärfhet i missbruket af sina säregna krafter. Men en omhuldad vidskepelse visar sig, förr eller senare, ödesdiger. » V e den, som intalar sig, att dess väsens nödvändighet är tillfällighet », lyder ett djupt diktarord. Det är endast genom att göra själfva sitt väsens nödvändighet till utgångspunkt för sin sträfvan efter frigörelse, som en personlighet verkligen blir fri, ej blott från något, utan äfven till något. Genom att intala sig att deras allmänt kvinnliga väsens naturnödvändighet är tillfällighet, hafva kvinnorna kunnat uppställa sitt abstrakta jämlikhetsideal mellan könen på grund af den rent mänskliga väsensgemenskapen. Under sin ifver för en framtida jämlikhet hafva kvinnorna brukat argument ur evolutions-läran. Men denna visar ju urartningslika väl som utvecklingsprocesser. Och under det kvinnorna alltjämt hoppas, att deras intelligens skall visa sig perfektibel, hafva de glömt möjligheten, att andra af deras förmögenheter kunna försvagas. Man har redan en del vittnesbörd från de land, där kvinnosaken hunnit längst, att kvinnorna allt mindre mäkta moderskapet och, till följd däraf, allt mindre önska det. Och öfverallt kan man få höra yttranden, där celibatet framställes som det för kvinnan värdigaste, ja, det anses som en rest af lägre instinkter, när en kvinna icke väljer sin utveckling som intelligensvarelse hellre än som könsvarelse, ifall icke bägge delarna kunna förenas. Det är känslan af den i naturen grundade svårförsonliga dualismen i kvinnans varelse, som i valtid kommit kvinnor att så ifrigt skildra och studera snillrika kvinnors lefnadsöden. Somliga hoppas finna kvinnogeniet segra öfver kärleken; andra att finna det i full harmoni med denna; andra åter att få se hjärtat häfda sin rätt på bekostnad af produktionen.
Af den anledning, att RiksdagSOrdningens 59'tz.'bestämdt stadgar ber alla hos Riks-ständen hällne protocoll, äfwensom bandlinqarne under sorm af bihang, skola, sä tidigt ske ka», genom trycket utgifwas, m. m., men icke något stadgande wid handen gifwer, hwilken bör kostnaden till berörde tryckning bestrida, ej eller säl» ter huru densamma bör werkställas, brflöt Ridder, skåpet och Adeln anmoda Stars-Utskottet art häröswer skyndesamt med utlätande inkomma. S. D. Besiöt Höglofl. Rldderskapet och Adeln anmoda Stars-Utskottet, att med skynde» samt utlåtande inkomma öfwer berakningg-grunder» na, det fpeeifiqua beloppet, och satter till utgörande af dagtractamenterna samt respenningarne för samtelige Riksståndens och deras UkskottS Secreterars, Cantzlier och wakt-betjening; samt likaledes framdeles öfwer beloppet för hwar och en, af de srfwoden som ester erfarenhet och pröfning af arbe. Den 27 April - betet kunna komma au bemälte Secreterare och Caiuzlier af Riksens Stander ansiäs. lch supra. plplästes ett Pioiocolls-Utdrag af den 23 April ifrån Bonde-Standet och ett af den 2z April ifrån Preste-Ständek, med tillkännagifivande, det desie respecuve Ständ instämt uii Borgare-Skändets ranke angående styrelsen af Bancooch RikSr gäldS-Werken under innewarande Riksdag. Herr (^refrvcn och (Ordföranden erindrahärwio atk Högloft. Riddcrstapet och Adeln redan hanwist list Bauco-Utffottec fräqan oin sättet till Banqucns förwaltning och proponerade att frägan om förwalcningen af Rlksgälds^CoiUoiret nu mätte till ffyndesamt utlåtande af Stats-Utstoltel remitteras.