Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt sådant icke vid någoldera tillfället lyckades, torde uti icke ringa mån varit beroende deraf, att de lån, som då skulle afslutas, af Engelska bankirer ansågos jemförelsevis alltför obetydliga för alt vinna den allmännare spridning, som för lånens framgång på Engelska penningemarknaden kunde vara betryggande. Då likväl större anledning torde vara förhanden, att det lån, som nu skall upplagas, skulle kunna inom England negocieras, derest detsamma utgjorde åtminstone 2 millioner Pund Sterling, hafva Rikets Ständer desto heldre trott sig böra 4 Expeditions-Utskottats Förslag till underd. Skrifvelse, M:o -134. tillstyrka, att lånesumman, såsom ofvan är nämndt, må kunna uppgå ända till 35,000,000 R:dr R:mt, sorn, derest icke hela beloppet bli Iver för Riksgälds-kontorets behof erforderligt, Fullmägtige synes vara oförhindrade att vid lånetransaktionens uppgörande förbehålla kontoret rättighet att af länet öfvertaga obligationer, svarande mot hvad Fullmäg tige anse icke behöfva under nästa statsregleringsperiod indragas.
Det förstnämnda stadgandet om Den 17 Januari. 95 Konungens pröfningsrätt innebär otvifvelaktig! ett godt skydd mot expropriation lör obehörigt ändamål, och jag vill visserligen icke härutinnan hafva någon förändring; emellertid må i förbigående anmärkas att dessa tvungna jordförsäljningar i många länder ansetts så ingripande i den enskiltes rätt, att båda Statsmakternas beslut fordras för att de skola få ega rum. I andra främmande länder, såsom t. ex. i Frankrike, der frågan om expropriation såsom här afgöres på administrativ väg, har man vidtagit andra försigtighetsmått mot förhastadt tillstånd till expropriation, såsom t. ex. att först höra jordegaren, något, som icke här eger rum, och det är äfven klart att det ofta fordras en särdeles noggrann och mångsidig pröfning för att bestämma gränsen emellan ett allmännyttigt och ett endast för enskiltas intressen fördelaktigt företag, i hvilket sednare fall expropriation, äfven om den sökande vore ett bolag med ett stort antal delegare, icke enligt vår lag kan beviljas. Så, för att taga ett exempel, bör ej rätt till expropriation kunna meddelas ett flottningsbolag för anläggning af bommar, landtfästen och dylikt. Det inses lätt huru svårt det skall vara bestämma, om ett visst företag, för hvilket ansökning orri expropriation blifvit gjord, faller på ena eller andra sidan denna gräns, och att med tilltagande industriel utveckling, lödande en mängd olikartade bolag, som göra anspråk på rätt till expropriation, dessa svårigheter skola stiga, samt att misstag dervidlag lätt kunna ske. Dess vigtigare är det att tillse att för det andra vilkorets utgörande eller jordegarens fulla godtuörelse uppställas sådana garantier, att den olyckan må undvikas att, för endast enskild vinning, annans jord blir egaren mot hans vilja beröfvad, utan skälig godtgörelse. De som bestrida all förhöjning utöfver det uppskattade värdet, stödja sig på den sats, att den enskilte bör för sin jord erhålla fidi ersättning, men icke derutöfver göra någon vinst på det allmännas bekostnad.
Men detta förfaringssätt är endast tillämpligt vid beskrifning af ett mindre jordområde och begagnadt vid redogörelse af arealförhållanden å en större jordyta, såsom af ett helt län, verkar ett betydligt missledande och ifrån det absolut rätta vida skiljaktigt resultat, hvarföre hela ytberäkningen måst anordnas på ett sätt, som gör den oberoende at alla de i förutomnämnda förfaringssätt större och mindre fel verkande orsaker. Föregående, i korthet underdånigst relaterade omständigheter föreskrifva obestridligen för arbetssättet tili den ekonomiska kartans upprättande följande hufvudsakliga regel, nemligen: fullständigt ny kartestomme uti så stor skala, att derå kan med tillförlitlighet uträknas arealen och dess olika fördelning till hvarje by, enstaka hemman, utjord och fjell, samt till sin sammansättning grundad på Topografiska kårens triangelnät, erforderligt utuidgadt; och öfver hvarje by eller enstaka hemman, som antingen helt och hållet saknar egokarta eller har den så ofullständig, att medelst rekognosering dess likformighet med^ marken icke kau åstadkommas, upprättad ny fullständig geometrisk karta. I afseende å sistberörde operation anser jag mig böra underdånigst upplysa, att icke mindre än 116 olika byar och hemman, af ofvan uuderdånigst antydda skäl, blifvit, i och för förevarande ändamåls vinnande, under loppet af de 5 år, hvarunder karteverkets verksamhet fortgått, inom Upsala och Orebro län redan fullständigt geometrice affattade. Då således ett mindre omständligt arbetssätt än här ofvan underdänigst antydda icke lärer kunna ifrågakomma vid härvarande kartors och beskrifningars upprättande, utan att i annat fall göra hela arbetet värdelöst, och emedan under den tidrymd, militär-karteverket fortgått, omkring mer än hälften af rikets mellersta och södra delar redan blifvit kartlagda uti en — 311 - för härvarande behof otillräckligt stor skala, kan således det af Revisorerne anmärkta förhållandet af 2:ne särskilda kartstommars upprättande icke på något sätt undvikas för de delar af riket, som af Topografiska kåren redan blifvit kartlagda.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 4 dennes f. m. på bordet lagde utiåt:n: N:o 131, i anledn. af väckte motioner om inköp af boställen åt länsmännen i Lane härads östra dist rict och i Säfvedahls härads vestra district inom Götheborgs och Bohus län; samt 398 Den 22 Januari e. m. N:o 132, i anledn. af en, med stöd af 56 § Riksd.Ordn., väckt motion om ersättning till 3:ne församlingar inom Linköpings stift, för utgifven s. k. skolmästareskäppa till rector och collega scholae i Westervik. Vid förnyad föredragning biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns nedannämnde d. 8 dennes f. m. på bordet lagde utlåt:n: N:o 26, i fråga om anställande af ytterligare en lärare vid apologist-skolan i Haparanda; och N:o 27, i anledn. af väckt motion om utvidgning af Frösö skola. Föredrogs och bordlädes ånyo, på begäran af Frih. von Krmmer, Rob. Fred r., och Frih. Ra a b, Adam Christian, Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 8 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 28, ang:de väckte frågor om fyrbåkars uppförande på åtskilliga ställen. Vidare föredrogs och bifölls Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms d. S dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 29, i anledn. af väckt motion om befrielse för skattehemman å Gottland från skyldigheten att uppföra och underhålla strandridareboställen. Vid föredragning af Stats-samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 8 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
Likväl småler han ännu tviflande och tänker på, hur Brambilla vid sina trolleriföreställningar förvände synen på sina åskådare. Prosten tyckes honom en skicklig andens eqvilibrist, som ständigt framställer påståenden och säger hocus pocus: se här beviset. Men måhända är ett slikt tillvägagående i längden ägnadt att öfvertyga – och han vill ingenting hellre än öfvertygas. Prosten fortsätter: – Allt detta känner ni, och jag är viss om, att ni ej skall förneka det. Men i så fall måste ni också medgifva, att ni endast gör undanflykter, när ni talar om den mänskliga kunskapens otillförlitlighet, möjligheten af en ny villfarelse o. s. v. Det måste alltså finnas en hemlig orsak till dessa undanflykter. Jag vill försöka att utforska dem. – Så här förhåller det sig, min käre, olycklige grefve: er mening om, att människan är en maskin, har för djupa rötter i ert hjärta. Ni älskar den, ni fruktar att förlora någonting behagligt, om ni läte den fara. Därför håller ni fast vid den till trots för alla ert sunda förnufts invändningar. Detta skall jag bevisa er med exempel ur ert eget hjärtas historia. Alltjämt har delinkventen samma välbehagliga förnimmelse, som om han hvilade viljelös i ett varmt bad, medan vänliga händer varligt vaskade honom ren från all jordens smuts, och ljumma ångor smekte hans själ, tills alla tankar domnade. Också hängifver han sig villigt åt den främmande viljan och lyssnar till prosten, som fortfar: – När var det ni började handla lättsinnigt, följa ärelystnadens drift och öfverlämna er åt vällustens lockelser? Helt säkert i er tidiga ungdom, innan ni ännu förfallit till den tanken, att människan är en själlös maskin. Känslan af handlingarnas moralitet, hvilken Gud nedlagt också i er själ, förorsakade er stundom missbelåtenhet med er själf, och detta sökte ni undertrycka. Kanske hörde eller läste ni händelsevis den satsen: människan är en maskin. O, tänkte ni, i så fall är ju allting slut med döden. I så fall kan jag ju gärna vara lättsinnig, äregirig, vällustig.
Men J, läsen, belönte af nöjet, – J ädlare, som kunnen älska Snillet; som hafven nog upprätt själ, att förlåta en missflygt för det stora bemödandet! – Är det ej vackert, att se det Vågade? Hvar är annars vägen till det Fullkomliga”? Tyvärr! hädanefter började Lidners snille mer och mer förlora sig i blotta vågandet. Det sorgliga skådespel återstår, att se det brinna med städse mera mattad låga; tills det slutligen blott svagt, liksom ur fallaska, uppglimtar. Närmast efter ”Yttersta Domen” diktade han ett par små musikaliska dramer, dem han kallade ”Oratorier”: det ena, ”Jerusalems Förstöring”; det andra, ”Messias i Gethsemane”. – Det förra är ett nytt bevis på hans kärlek för skräckfulla ämnen; och i viss mån kan detsamma äfven sägas om det sednare. Jerusalems förstöring är i Skriften förutsagd såsom en förebild af Yttersta Domen, och såsom tillika ett villkor för utvidgandet af Christi rike. Det tyckes, att Lidner hade bort uppfatta den ur denna högre, både sannt bibliska och sannt poetiska synpunkt; så mycket mer, som den ju med den christliga föreställningen om en Yttersta Dom stod i det närmaste sammanhang. Men dertill behöfdes ett större mått af tanke, af besinning, af religiös kunskap, än det, hvaraf Lidner var i besittning. Han har framställt den heliga stadens förstöring blott såsom ett straff för det Judiska öfvermodet och öfverdådet, hvilka han personificerat i Örverste Presten Zorobabel; som ock ”i sin ungdom varit ett falskt vittne mot vår Frälsare”. Hufvudsakligen uppehåller han sig föröfrigt vid den under belägringen uppkomna hungersnöden. Gräsligheter funnos i det verkliga ämnet tillräckligt; men skalden har ökat dem med nya, – nästan mer än kannibaliska. Det mildaste uttrycket af det thema, som genomljuder det hela, är detta: Chor af Barn. Gud! med dödens bloss Hungern följer oss, Långsam och vred Chor af Mödrar. Gud! hvilken döende röst! Ack! de till vissnade bröst Fly i sin nöd! Oss endast straffa du bort;
De, som bo närmast sjön röfva åt sig ensamt allt det sjögrös, som hafvet uppkastar; ja, de arbeta till skada för menniskors och dragares helsa i mörka nätterna med att icke allenast upptaga den “tång1*, som uppkastats på land, utan äfven att uppsamla den, som ännu ligger i vattnet så långt ut, som de våga sig för att icke drunkna. När de längre från stranden boende, som med de egentliga strandboerna ega lika rätt till tångtägt, sedan komma för att få någon del i den gåfva naturen skänker orten till flygsandslältens bindande och fruktbargörande, få de återvända med oförrättadt ärende, emedan de egentliga strandboerna slagit under sig all tången, som hafvet kastat på stranden. Detta bar föranledt en mängd rättegångar emellan dem, som med strandboerna ega lika rätt till tångtägt; och ovilja samt bitterhet emellan traktens befolkning har deraf uppstått. Frågan bar varit vidrörd vid landstinget i länet; men man har ansett att den berör enskilda rättsförhållanden och derföre har man icke tilltrott sig ega rätt att ingripa i det rådande oefterrättlighetstillståndet. Man bar sökt få tångtägsrätten skiftad efter innehafvandet af den jord, som från urminnes tider egt fördelen att taga detta medel att binda flygsanden; men hafvet är nyckfullt och kastar sjögräset än hit än dit, så att någon säker deluingsgrund omöjligen kan finnas för större sträckor, hvarföre vid skiftesberedningen landtmätarne förklarat det omöjligt att i detta fall rättvist skifta, hvilket ock af domstolarne blifvit faststäldt. Deremot kan för de särskilda byalagens inskränkta allmänningar lätt en billig delningsgruud finnas, hvartill ingen landtmätare behöfves, utan endast de lagstiftande magternas gemensamma ingripande till sakernas ordnande. Och det kan icke bestridas att do lagstiftande magterna i riket ega ingripa i saken och stadga ett tillstånd, som åstadkommer rättvisa åt alla, som ega rätt till upptagande af det sjögräs, hvilket hafvet på land uppkastar. Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Den, som anser, att Bankens sedlar å i4 och 10 skillingar kopparmynt, af åren i8o3 och 1804, må ulgifvas endast lill och med år i84t* röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; rinner Nej, så kommer det i Banken varande förråd af färdiga sedlar å i4 och 10 sk. kopparmynt att, under Liden Lill nästa Riksdag, i allmänna rörelsen ulgifvas. Enär denna votering utföll med i5 Ja och io4 Nej, samt Nej således vunnit, var beslutadi: alt det i Banken varande förråd af färdiga sedlar å 14 och 10 skillingar kopparmynt kommer att, under tiden till nästa Riksdag, i allmänna rörelsen ulgifvas. Hvilket Förstärkta Banco-Ulskottet skolat hos Rikets Hoglofl. Ständer ▼ördsamligen anmäla. Stockholm den «4 December 1840» STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Sanee-F/tthetlets Utlåtande, i56. Ani. till Exp.-Utik. dea 3o Detcmbsr, kl. t «■ m. Utlåtande öfver vackt fråga om inköp af ett hus för begagnande af Léne-Contoir et i Götheborg.
Om blotta tillvarelsen af en diplomatisk person hög eller låg, vål eller illa lönt, vore mågtig nog att förekomma krig, då medgifver jag, att diplomatiken kunde förtjena namn af undergörande. Men då för oss, som åro Protestanter, den undergörande kraften år bannlyst ur vår Troslära, så bör den ej eller tilläggas någon Embetsbefattning, vare sig diplomatisk eller annan. Jag medgifver, att den aktningsvärde gråhårsmannen, hvars löne belopp jag nämnde, icke förmådde aflägsna det krig, som hemsökte Sverige år 1808; jag medgifver den ännu grufligare uppoffring han måste göra, då han satte sitt namn under ett document sorn skiljde ifrån oss ett land, som han med åra hade försvarat, och under j8 års Ambassad», vid tvenne särskilta tillfållen, förekom att, af flendte - *68 D§n 5 Julii f, m. liga härar, beträdas. Afven vid den ifrågavarande tidepunkten felades icke, å hans sida hvarken uppmärksamhet eller bemödanden att förekomma fredsbrottet. Den dag, då grundstenen till Pettersburg feck stå ett år, var ock grunden lagd till det krig, som beröfvade oss Finnland; och uti Tillsitter fredstractaten låg den sednare krigsorsaken , hvilken hvarken en Ambassadör eller en Chargé d’Åffaire kunde afböja. Herr Munck af Rofenfehold, Eberhard: Afven jag år af den tankan, att man noga bör öfverväga en Nations tillgångar och förmåga, då fråga år om beviljande af anslag. Man bör då äfven göra sig ett klart begrepp om skillnaden emellan de anslag, som åro oumbärliga, och de som åro blott nyttiga, samt de öfverflödiga. En Nation kan vara i den Författning, att den blott år i stånd att utgöra och således blott bör bevilja de oumbärliga anslagen, men bör afslå dem, som åro endast nyttiga och möjligen kunna utnbåras, samt ännu mera dem som åro öfverflödiga.
Uppskakande berättelser om allt, hvad de stackars soldaterna, förstörda af umbäranden och jagade af tyskarnes öfverlägsna krigsrörelser, måst lida, då de i tjugu graders köld tågade genom gränsbergen, cirkulerade i staden, gingo ifrån mun till mun med en allt blodigare och hemskare färgläggning, och uppväckte ett lifligt intresse, alldeles oberoende af politiska antipatier och sympatier, för den olyckliga franska armén. Hela dagen var man sysselsatt med att ordna för deras ankomst; nästan i hvarje lius inskränkte man sig för att bereda rum åt åtminstone ett par soldater, och kunde man ingenting annat göra, så satt man och repade charpi åt de sårade. Bland pensionärerna var intresset icke minst lifligt. I hundratio små hjernor rörde det sig och vimlade af franska soldater, snöiga isberg, mörka, blodiga slagfält, stympade lemmar, bleka, utmerglade ansigten. Morgonlektionen egde rum som vanligt, men den gick mycket skralt, till och med lärarinnorna voro förströdda. Allt emellanåt hoppade man till vid ljudet af något buller på gatan och störtade fram till fönstret med utropet les français! Och fastän det annars var strängt straff på att lemna sin plats under lektionen, fick detta tilltag i dag passera oanmärkt. Icke mindre än fem platser hade man här ordnat för flyktingarne. En på nedre botten, bredvid musikrummet, två i andra och två i tredje våningen. Flickorna undrade gränslöst, hvem de skulle få hit, och flere af dem hade en behaglig, obestämd försmak af romantik. Fram på eftermiddagen började trupperna komma. Det var en bedröflig defilering. Nästan alla soldaterna voro sjuka af brist på föda; matta och utmerglade stapplade de fram på gatorna. Trupp på trupp vandrade in; alla de offentliga byggningarna, kasernen, fängelset, kyrkan öppnades för dem, och de som ej ännu hunnit få någon plats, sjönko ned på gatan, på trapporna, hvar de kommo öfver. På la place du marché föllo soldaterna ned i snön, hoptals, som döda flugor. Åsynen af den första franska truppen var en signal till loftimma i pensionen.
— Nio lil. angående anslag lill Kyrko-byggnad i Knäreds församling af Hallands län. VIII. 560. ( 45 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. — Nio 112. angående medel till fullbordande af Slrömholms kanals ombyggnad. — Nio 113. angående anslag till beredande af rättelse uti beräknande af saltpeter-hjelpeu inom provinserne Småland och Öland. VIII. 566. — Nio 114. angående rätt!för part att återfå lill Öfverrätt ingifna handlingar. VIII. 566. — Nio 115. angående ändringar och tillägg uti Kongl. Stadgan om skiftes-verket i riket den 4 Maj 1827 och Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832. VIII. 566. — Nio 116. angående ersättning till en pensionskassa-inrättning för beväringsmanskap och afskedade båtsmän i Westernorrlands län. VIII. 597. — Nio 117. angående reglering af utgifterna under riksstatens första hufvudtitel. VIII. 597. IX. U. 182. A. 185. — Nio 118. angående reglering af utgifterne under riksstatens andra hufvudtitel. — Nio 119. angående reglering af utgifterna under Riksstatens tredje hufvudtitel. VIII. 597. IX. U. 182. A. 185. — Nio 120. i fråga om ytterligare anslag till uppförande af Cellfängelser. — Nio 121. angående sältet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvistemål ega nära gemenskap eller deraf härflyta. — Nio 122. angående förklaring af lagens stadgande om rälta orten för lysning lill äktenskap. — Nio 123. angående tillfälle till undervisning i Latinska Språket vid Elemenlar-läroverken. — Nio 124. angående iakttagande af vissa vilkor vid utländsk mans naturalisation i Sverige. — Nio 125. angående sammandrag af föreskrifterne rörande mätning af Spannemål.
Har man då, såsom jag, lyckan att vara anförtrodd ett län med en vidsträckt kust, och således derförutan har att göra med flera karantäns-befälliafvare, så önskar man, att alla spärrningar inoch utifrån kunde undanröjas. Men jag bekänner helt upriktigt, att om jag eftertänker följderna af ett bifall till Betänk., kan jag icke tillstyrka att, genom detsammas godkännande, kasta på Regeringen allt det missnöje och allt det obehag, som tvifvelsutan kommer att drabba henne, såvida, till följd af denna för tillfället möjligen rådande opinion, alla spärrningar inom landet borttagas. Jag anser desto mindre nödvändigt, att vidtaga en sådan åtgärd, som kostnaderna för kommunerna i och för spärrningarne äro så stora, att de småningom allt mindre och mindre komma att tillämpas. De gräsligheter en gch annan talare låtit påskina, såsom följder af spärrningar, har jag inom Stockholms län icke kunnat erfara. Jag har icke hört mer än två fall, der icke mensklighetens kraf mot insjuknade personer blifvit på ett värdigt sätt upfyldt; men deremot har jag hört oräkneliga exempel på en 32* seo Den SI Maj f. m. hög grad af kristlig anda hos befolkningen; med ett ord: jag har icke hört omtalas några gräsligheter såsom följder af spärrningar kommunerne emellan. Afven vanan att se koleran i ansigtet, skall utan tvifvel allt mer och mer tillintetgöra hågen hos kommunerna, att vidtaga spärrningar. Jemför man förhållandet år 1834 med förhållandet år 1853, så måste man medgifva, att hågen att spärra varit ganska ringa, och denna håg skall troligen småningom försvinna. Såsom bevis derpå anhåller jag få omnämna, att inom de tre fögderier af Stockholms län, som närmast omgifva hufvudstaden, fanns, så vidt jag har mig bekant, icke mer än en enda socken, som hade spärrat sig; och för att gifva ett begrepp om de åsigter allmogen, åtminstone på 3 å 4 mil omkring Stockholm hysa, vill jag nämna ett exempel. När koleran utbröt här i hufvudstaden, vistades jag i Småland, och återkom hit 10 å 12 dagar efter kolerans utbrott.
SHajit befallt, att i pnbelfe titt reftor toib pgre elementarläromerf bltfmer af $ongl. S)laj:t utfebb någon tårare, forn toib annat täromerf innepr orbittarie tjenft, benita tjenft må t manlig orbntng tittfättad; bodt att ben, font bertill utnåmneé, flätt, när förre innepfmaren återtager lttöfningen af benfamma, mara ffplbig att träba t tjenffgöring mib bet täromerf, Äongl. Sttajit meb affeenbe å förefommanbe omflänbigpter finnér flätigt beffäntma. Stteb aitlebning af gjorb framjiättning utaf SRifetö ©tauber, pr $ottgl. 3)laj:t förorbnat, att, bå mtb något täromerf unbermiéntngen befinned funna, i enlighet meb be uti gättanbe läromerfdftabga mebbetabe föreffrifter angåenbe lärared unbermtdntngdffpbigpt, beprigen pnb Dlifetd ©tänber mib ftflförflutna 9iifdbag mebgifmit, att be lärare, font uitber längre tib än fem år före merfflättigpten af feb SJiajit förllaratd berättigabe att af tfrågawa (Efter bet Oiiletd ©tanber bewiljat anflag till utwibgning af ele Sttajä anbefallt åtgärberö wibtaganbe för winnanbe af be nteb aitflagett åfpftabe änbamål. 2Btb 9lpa elententarffolan i ©tocfOotni fafwa, unber förutfättning att lätjunganted antal berfläbed ttppgåt till ntinfl 500, tre extra lärare blifwit tidö rnibare anflädba, fwnrjemte, od) för att bereba ntrpmme åt nämnöa lärjungeantal, Äoitgl.
Bancoooh Lag-Utskotlens Utlåtande, N\o 2. 11 Och få Utskotten således till Rikets Ständers antagande vördsamt öfverlemna följande i ofvanberörde hänseenden förändrade och rättade förslag lill LAG för Enskilde Banker. 1 §; Bankrörelse, med rättighet att utfärda tryckte eller graverade creditsedlar, rnå utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag, bedrifvas efter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd. Då underdånig ansökning härom göres, böra till granskning och stadfästelse bifogas ej mindre de lör Bankbolaget uppgjorde grundreglor, än oek Utlånings-Reglementet; och ankommer på Kongl. Majrt att, efter pröfning, huruvida Bankinrättningen kan vara för landet fördelaktig eller menlig, det sökta tillståndet bevilja på högst Tio år eller ock förvägra. Så vida ansökning om Bankrörelses fortsättande blifvit af Bolaget gjord Aderton (18) månader inom nämnde tids utgång, kan tillståndet dertill förnyas; dock aldrig utöfver Tio år för hvarje gång. 2 §. Till Bankbolags stiftande erfordras minst Femtio (50) namngifne delegare, under den ansvarighet, som i denna Lag bestämmes, med en teckningssumma af minst En million (1,000,000) Riksdaler Banco, motsvarande Trehundrasjutiofem Tusen Riksdaler Silfverspecie. Vid pröfning af bolagsreglorna bestämmer Kongl. Maj:t det bogsta belopp, hvarutöfver teckningssumman ej får gå. 3 §• Enskild Bank eller dess Afdelning får endast i stad inrättas. 4 §.