Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som jag, i afseende på ränteoch tionde-gifvarnes framtida bästa äfven i detta af mig uppgifna fall, måste fortfarande hysa den farhåga, att icke obetydliga svårigheter och förluster skola inträffa, vid för dem numera så mycket förökad spanmålsförsäljning och realisering i kontanta penningar, då dem hädanefter skulle åligga, att sjelfva afyttra äfven all den spanmål, sorn de dock hittills fått till kronan och indelningshafvare, efter egen önskan, in natura aflemna, hvarigenom de ock hädanefter kom me att mer än förr helt och hållet bero af köpmäns och spanmålshandlares godtyckliga prisbestämmelser, i synnerhet vid tider af ökad konkurrens, de skattdragande åtminstone icke till förmån; så, och i hvad beslut om denna vigtiga fråga Rikets Höglofl. Ständer för närvarande än må stadna — Utskottets förslag må godkännas, elier, om möjligt, ett annat i dess ställe — har jag ansett nöd vändigt, att Uiskottet i alla händelser bort tillstyrka, dt t Rikets HögloS. Ständer, äfven denna riksdag, såsom den föregående, hos Kongl. Maj:t må i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t öfver skatteförenklingsoch förändringsförslaget, så fort ske kunde, låta inhemta de vederbörandes yttranden, hvilkas rätt frågan så nära rörer, på hvilket sätt allena vunnes det goda och af sista Ständer säkerligen åsyftade ändamål, att, i sakens ännu outredda skick, i hvad den rörer pluralitetens i riket önskan för eller emot hvad härom nu kan varda beslutadt, ett någorlunda allmänt och stadgadt omdöme härom med säkerhet kunde utrönas, hvarefter ock vore att hoppas och förvänta, det Kongl. Maj:t i nåder behagade sin proposition å ett, efter en sålunda bäst inhemta*! allmän opinion, mera modifieradt och lämpadt förslag i förevarande ämne, hvaröfver i sin helhet vederbörande embetsverk först blefve i tillfälle alt, enligt grundlagens föreskrift, sina utlåtanden fullständigt afgifva, lill Rikets näst församlade Ständer aflåta.
Bered®iDgeo deruti* att Spannmåls-handeln bur pnsamr » Stats-U ts kottets Betänkanden. *51 St enskildte Speculanter öfverlemnas* heldre lin att en så organiserad Magäzins-Inrättning skulle bibehållas, sorn den hittills varande, synes det mig likväl icke välbetänkt, att just det år, då Spannmals-pröductionen efter allt utseende stiger till sin höjd, d,å icke minsta utsigt finnes, att enskilda kunna uppköpa det qvantum, sorn r:u erbjuder sig till köps, på en gång från Spannmålshandel indraga en summa af 2 millioner, och salunda genom en minskad Concurrence af Köpare (hvaraf Magäzins-Dtrectionen förut utgjorde en sa stor del) och ännu mera genom ett minskat Capital, nedfälla Sadén till nästan intet värde.” . ”Det synés.rnig äfven lika så litet välbetänkt, att endast under missv.äxt-åt använda det Creditiv, som nu åt Styrelsen skall öfverlämnäs ,pu Banken, till Spannernåls-uppköp. Örn det användes under de goda åren, sa blef det inhemsk Säd som uppköptes, hvilken erhölls för bättre pris och således för samma Summa ett mångdubbelt qvantum. Men deremot enligt det gjorda förslaget, då Creditivet skajl användas i misväxt-år» blir det e däst utländsk Säd sorn skäll uppköpas, och Creditivet blir tillika otillräckligt, hvarigenom bade Staten och Landet förlorar.” ”Enligt min enskilda öfvertygelse bör SpanPetnåls-rörelsen sättas qå samma fot, och af Sta - 85? Stats-Utskotters Betänkande n. ten understödjas på samma satt, som Jernhandte-, ringan hittills varit understödd, Denar ett mönster för alla Ekonomiska understöd,” ”Det har icke förlorat sig ur vårt minne, hu. ruledes för några år tillbaka, jernet genom våra kusters spärring icke kunde vinna någon afsättning, huru på Städernes vigar flere års tillve kningtr lago hopade utan, efterfrågan.
Stjernsvärd, orri lön-förhöjning för Statens Penninge Löntagande Ernbetsoch Tjenstemän i allmänhet: af Herr Presidenten m. m. Friherre von Strokirch, om Justities Statens Löner: af Herr Assessören L F. G. von Schants, angående att Civile Statens Ernbetsoch Tjenstemän måtte komma i åtnjutande af deras Löner uti Rersedlar och Spnnnemnl: af Herr J. C. von Rohnen, om Lönförhöjning för Kongl. Krigs-Collegium: af Herr Friherre J. Silfverhjelm, om förändring af Landtmäieri-Staten och förbättrad aflöning för densamma; samt af Herr Landshöfdingen m. m. Grefve Liljencrantz, om Läns - Bokhållares och LandsContoiristers förseende med indelta Löner. Dessa handlingar innefatta val , såsom i korthet är nämnt, åtskilliga förslag och framställningar om förändring ej mindre utaf aflöningssättet än ock uti Staterna och Verkens organisation; men som Kongl. Majit, enligt Dess Nå* diga Remiss, täckts öfverlemna de i underdå - Ilen a§ lufth highet gjorda ansökningar endast J i il upplysning i afseende å den i Naclér pröponerade Löneförhöjningen , under förklarande derjemte, uti Dess ofvanåberöpade Nådiga Proposition , att Kongl. Maj:t Vöre beredd, att, sä vidt inojeligc ar, genom jemkningar i det hela, och en förbättrad organisation, söka vinna ändamålet, samt den viel 1809 och 1810 arens Riksdag ifrågasatte reglering af Styrelse-Verken Uti dess åtskilliga grönår, bm Verkställighet hvaraf genom en särskilt Comité, Riksens Höglöfh Ständer jemväl både vid 1812 års och denna Riksdag funnit sig böra i underdånighet anhålla, kominer att omfatta alla frågor öm Verkens och Rönings-* Staternes förändring; så har
Jag, för min del, är således öfvertvgad, att en jernväg emellan Stockholm och Upsala skall bära sig, och anhåller derföre om bifall till StatsUtsbs Betänk, i denna punkt. Frih. Sprengtporten: Det är en beklaglig omständighet, att den riktning, som discussionen synes taga på detta rum, gifver anledn. till farhågan, att den ovisshet, som sväfvar öfver frågan om den riktning, som jernvägarna i en framtid skola komma att taga, ännu en längre tid kommer att fortfara. Man fordrar Statens verksamhet för kommunala föremål; men jag lemnar derhän, huruvida verksamheten under denna Riksdag varit upmuntrande för vårt land. Hvad som dock är säkert, är, att en stor del af landet är lemnad i okunnighet om hvad uti en framtid i afseende på kommunikations-anstalters utförande kan vara riskabelt eller icke, emedan man i detta fall icke erhållit någon vägledning för sitt omdöme. Den verksamhet, som nu är beslutad, är obetydlig, och måste komma att förlamas samt möjligen blifva helt och hållet tillintetgjord. Jag vill anföra ett exempel: En talare har under ett föreg:de sammanträde framkastat en förebråelse emot den provins jag tillhör, derföre att man icke utvecklat mera omtanka för att kanalisera de betydande vattendrag, som genomskära detta landskap. Om likväl i en framtid den föreslagna jernvägen blefve framdragen i den riktning, som K. M. och Utsk. tillstyrkt, så blefve hela kanaliseringsföretaget reduceradt till en kostnad af icke fullt 200,000 Rdr. Sker det deremot icke, så fordras det, ifall företaget skall fullständigt utföras. en kostnad, som icke understiger 2,000,000 Rdr Ernt. Huru är det tänkbart, mine Hrr, att någon kommunal verksamhet kan upstå för orterna, då man vill att dessa orter skola handla med förbundna ögon? Då Gr. af Ugglas så vidlyftigt och så omständligt deducerat fördelarna af att draga en jernväg till Upsala, icke på sätt K. M:s Propos. innehåller, utan till och öfver Giresta, så hade jag i sanning väntat en konklusion, ett bestämdt förslag, hvaröfver vi kunnat rösta.
S. D, Föredrogs å nyo Stats-Utskottets, under N:o aoi, afgifna Berättelse, angående deu irine-* lia Prat. Utdrag den. 3o Julli 182g. varande Riksdag verkställda revision af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställda Fonder och medei; och lades denna Berättelse, i afseende på 4-de och 5:te punkterne, till Handlingarne, äfvensom Ståndet, vid hvad i denna Berättelse för öfrigt anföres, lät bero. S. Vid förnyad föredragning bifölls StatsUtsi tottets Utlåtande, N:o 202, öfver Herr C: A~ rosenii Memorial, angående dels förlängning af tiden för åtnjutande af Förlagslån ur ManufacturDiscont-Fonden, dels rättighet för Fabriks-Idkara i allmänhet, att för Lån ur nämnde Discont få ställa äfven annan säkerhet, än förskrifningar föe försålda tillverkningai-w S. D. Föredrogs å nyo och lades tili Handlingarne Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 26, angående Herr F. L. Rosenqvists af Åkershult anmärkningsanledning, i afseende på de Mechaniska Verkstaden vid Motala beviljade Lånettnderstödi Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ett från Högvördige PresteStåndet nu ankommet Protocolls-Utdrag, med inbjudning till deltagande uti Högvördige PresteStåndets, i anledning af Statssamt Allmänna Besvärs - Pr oi.
M. hållna rådslag förordnat en man, om hvilken samme rådgifvare förklarat, dels att han hvarken innehade de egenskaper eller det anseende i allmänhet, som fordrades att förvalta ifrågavar. embete ; dels att villkoren af anseende, förmåga och en närmare bekantskap med den högre administrationens praktiska beskaffenhet, ej uppfylldes genom den ifrågaställde embetsrnannens inträde i den högre administrationen; dels alt nämnde embetsman icke kunde anses vara en tjenlig och lämplig person till ifrågavar. höga och vigliga embete. En af R. St. väckt fråga om ett af dem, såsom öfverflödigt ansedt embetsverks upplösning, har af föredraganden blifvit lemnad till en hvila, som föga synes motsvara hvad R. St. haft rätt att vänta. R. St:s und. skrifvelse om fattigvårdsanstalterna den g Maj i835 föranledde den 17 Mars 1837 beslut om sammankallandet af en comité', hvilken dock icke förr än ijj år derefter förordnades och försl år i83g sammankallades. Det i hela Europa lifliga bekymret för tillvexten af en, i följd af sin ställning lill fiendskap mot ordning och äganderätt , lätt retad dass , synes dock hafva bort hos en man, med sinne för sitt kall, väcka ett varmt nit för en sådan fråga. En föredragande har låtit frågor, sorn för alla innehafvare af skattskyldig jord äro af väsendtlig vigt, och hvilka R. St., med ledning af K. M:s i ämnet afgifna nåd. proposrr, pröfvat, på obestämd tid hvila. En annan har så illa beräknat och så litet påskyndat ärendenas gång, att en fråga om högst betvdliga utan uppskof erforderliga utgifter, inför K. M. blifvit föredragen så sent under sisthållna riksdag, att någon framställning i ämnet till R. St. icke blef möjlig; hvaraf följden ock blef, att man tog sin tillflykt till utvägar, hvilkas laglighet Utsk. till en del ansett sig till Riksrätts pröfning böra öfverlemna.
Af Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemte det dervid fogade Statsrådsprotokoll öfver Civil-ärenden den 14 Oktober sistlidet år, hafva Rikets Ständer undfått kännedom om Kongl. Maj:ts, nämnde dag, fattade nådiga beslut angående förändrad organisation af Bergslags-staterna i landsorterna, jemte styrelsen för Fahlu grufva och Bergslags-styrelsen för Sala silfververk, samt de af Kongl. Maj:t, i sammanhang dermed, fastställda nya aflönings-stater för Bergs-kollegium och Bergslags-staterne; och för den framställning i afseende härå, hvartill Konstitutions-Utskottet finner sig föranlåtet, lärer således icke erfordras, att nu omständligare redogöra för hvad i dessa ärender blifvit förordnadt; utan får Utskottet endast påminna derom, att regleringen af Bergslags-staterna, till följd hvaraf, jemlikt Rikets Ständers önskan, Bergsfogde-tjensterna kommo att indragas, skulle träda i verkställighet vid 1855 års ingång; att aflönings-staterna för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna uppgingo till ett total-belopp af 28,400 R:dr; hvadan, vid jemförelse med förut gällande stater, denna nya reglering, enligt hvad i ofvannämnde nådiga proposition förmäles, skulle lemna ett öfverskott af 13R:dr 43 sk. 4 rst., hvarförutan ljuspenninge-anslaget för Bergs-kollegium bespara - 2i Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. des; men att likväl den nya regleringen af Bergs-kollegii stat komme endast att successivt bringas till verkställighet, i den mån de tjenstemän afgingo, hvilkas befattningar voro ämnade att indragas.
Vid innevar. riksmöte, då, i anseende till så många andra oundgängligen nödvändiga utgifter, en af rättvisa påkallad, utaf mig och troligen många andra önskad, förhöjning uti en del embelsoch tjenstemäns lönevillkor svårligen lärer kunna tillväga bringas, synes mig likväl sä mycket böra åstadkommas, att Statens tjenare befrias från erläggande af bevillning ä deras löner. Att embetsmannen fortfarande bör vidkännas personlig skyddsafgift, bevillning för den fasta egendom han kan äga, mantalspenningar o. s. v. bestrider jag naturligtvis icke; men alt Slaten ä hans, för arbetet i det allmännas tjenst tillförsäkrade lön afdrager en del, och denna ej sä obetydlig, saknar i min tanka all billighetsgrund och lärer numera brukas uti ganska få länder. Embetsmannen har ju, för att kunna tjena Staten, mäst förskaffa sig elt föreskrifvet mått kunskaper, hvilket ej sker utan ansträngning och kostnader; han har ju genomvandrat en lång period af sitt lif såsom extraordinarius och lönlös; bör således icke, när Staten ändtligen gäldar hans möda, belöningen utgå oafkortad? Pä papperet figurerar visserligen i 220 Den 14 Augusti e. ra. aflöningsstaten en summa, som i ett fattigt land tyckes, åtminstone för vissa embeten, vara försvarlig nog; men då man besinnar den lid, som förflutit utan vedergällning, de afdrag, hvilka qvartaliter ske till pensionscassor oell dylikt, aftjenande af nådars besparing, fullmaktslösen o. s. v. blir det verkliga resultatet föga tillfredsställande för tjensteinnehafvaren, som slutligen för det bela påföres bevillning efter den stadgade tariffen. Mången liten stad i vårt land betalar ej så mycket i skatt, som en enda af vissa embetsmän. Det är denna hårda beskattnings upphäfvande, jag vördsamt påyrkar. Mycket mera vore i ämnet att säga, men jag vill ej i en solklar sak för en upplyst församling belasta prot. med långa anföranden. — Om remiss till behörigt Utsk. anhålles. Remitterades lill Bevilln.Utsk.
M. täcktes låta utarbeta förslag till en lag rörande sparbanker, samt vissa bestämda grunder för deras organisation och verksamhet, samt, innan berörda lag utfärdas, lemna Rikets näst sammanträdande Ständer tillfälle att sig deröfver yttra»; och dels slutligen af Frih. Raab, att R. o. Ad., likaledes med afslag å (Jtsk:ts Betänk., skulle bifalla Hr Lallerstedts motion, »att R. St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla, att K. M. ville genom en Förordning meddela de allmänna föreskrifter, som böra tjena till efterrättelse vid sparbankers stiftande, samt, i allt hvad på K. M. kan ankomma, söka befordra uppkomsten af ett öfver hela landet utbredt sparbankssystem, som erbjuder lättade tillfällen till insättning, och, såvida R. St:rs medverkan dervid kan anses erforderlig, derom hos Rikets näst församlade Ständer göra framställning.» Härefter gjordes först propos. på bifall till Betänk:t, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på H. lil. 11 162 Den 14 Mari e. m. afslag derå och antagande af Hr Isbergs ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Sedan med hänsigt till angelägenheten deraf, att, jemlikt stadgandet i 47 § R. O., vigtigare ärenden i de särskilda Riks-Stånden behandlas samtidigt, i Talmans-konferensen öfverenskommits, att Stats-Utsk:ts, i dag andra gången bordlagda, Utlåt. N:o 65, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om anvisande af ett fyllnadsanslag till K. M:s hofhållning, och i sammanhang dermed, samma Utsk:s förut 2:ne gånger bordlagda Utlåt.
Borgare-Ståndet ogillat detsamma; alt det Högvördige Preste-Slåndet vål godkänt den föreslagna redactionen, men med följande förtydligande i slutet aT§:n: "hvarom Land t''mäiarens och Gode Männens utlåtande, jern”te af Landtmätaren upprättadt och utlåtandet vid föga dt kostnadsförslag hör till ego”delningsrätten öfverlemnas, på sätt i nästföregående §. sasdt är;” samt att Högloflige Ridderskapet och Adeln funnit förevarande höra lyda som följer: "har Storskifta "förut öfvergått ett skifteslag, och finna, på "grund af deiegares gjorda yrkande, Skiftes"mauneu och Gode Männen, att nytt Skif"te för Skifteslaget i allmänhet icke kan •'blifva förmonligare, än det redan varande "Storskiftet, så bör, med inställelse af det ''sökta skiftet, utlåtande derom till egodel'nmgsrättens pröfning öfverlemnas, på sätt ”i nästföj egående §. sagdt är." Vid fullgörandet af den, jemlikt föreskriften i Riksdags-Ordningens y3 §, Utskotten åliggande skyldighet de skiljaktiga meningarne i ofvanupptagne ämnen, så nära möjligt är, sammanjemka, hafva Utskotten skolat vördsamt föreslå: 1:0 att, hvad redactionen af sista mom. 2 §. 5 Cap. beträffar, det Högvördige Preste-Ståndet och det Hedervärda Bonde-Ståndet läcktes förena sig om det förtydligande Lags. Allm, Best).- o. Oec.-TJtsli, Uti.
JordaBalken, pantevis lagfares; så har LagUtskottet, vid öfvervägande deraf, funnit» att enär sådan värdering bestämmer det värde, för hvilket fastigheten frångår egaren, denna förrättning år af så vigtigt inflytande på Gåldenårens och Fordringsegarens rätt, att verkställigheten deraf icke låmpeligen kan uppdragas ensamt åt tvänne Nämndemän; hvarföre ock Lagutskottet ansett, att vid stadgandet uti 6 Cap. 1 §. UtsökningsBalken bör förblifva. Dett3 hemställes vördsamt Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning. Stockholm den 10 Martii 1823. Lagutskottet* Betänkanden. 4 go Lagutskottets Betänkandeti; N:o If. Ankom den 23 Mars I823. Vördsamt Memorial! Ibland de flere förändringar > så val uti Allmänna Lagens stadganden uti åtskilige rum, som särskildte författningar, hvilka RiksdagsFuIlmågtigen C. F. Berg yrkat uti ett till Hederv. BondeStåndet ingifvet och till Lagutskottet under den ^:te dennes remitteradt Memorial, har fråga afven blifvit våckt, om afskaffande af den pligt, 12 sk. Banco, som år stadgad för den, som icke vid andra uppbördsmötet sig infinner och anmäler sin oförmögenhet att utskylderne erlägga; men då denna fråga står i sammanhang med de i öfrigt för KronoUppbördens indrifvande vidtagne re» glementariska föreskrifter, och således efter LagUtskottets tanka, icke lärer kunna hänföras till de ämnen, hvilka enligt 33 §. Riksdagsordningen tillhöra detta Utskotts befattning; så har Utskottet, sorn så fort medhinnas kan, åmnar till pröfning företaga de öfrige uti Bergs Memorial framställde ämnen och deröfver meddela dess utlåtande, ansett sig i denna del icke kunna något vidare tillgöra, ån att detta förhållande hos Hederv, BondeStåndet vördsammeligen anmäla. Stockholm den io:de Martti 1823.
Svenska Eiks-banken eger ej de vidsträckta rättigheter, som den Engelska; men att ytteiligare genom att bestämma en fix ränta i Diskonten lägga hinder för hvad litet den i sådan riktning kan åtgöra, är åter icke bankmässigt. Äfven hafva Herrar Revisorer i 56 § af berättelsen yttrat en önskan att Allmänna Diskonten skulle fortsättas och åter uppmuntras. Ingen af Bankens utlåningsrörelser förtjenar mindre att bibehållas, än denna, som mer än alla andra bidragit till att undei-hålla Sveriges financiella och ekonomiska kräfta: borgenssystemet och uraktlåtenheten af liqviders punktliga verkställande. Derföre anmäler jag vördsamt min reservation jemväl emot detta Herrar Revisorers beslut. Af Herr Borgmästaren M. Aldgren. Mot framställningen i 48 §. De många och talande skäl, som vid sednaste Riksdagen blifvit anförda mot upplifvande ånyo af guldoch silfverbelåningen i Banken torde icke erfordra ett återupprepande. Att rörelsen icke är bankmässig lärer väl svårligen kunna förnekas, och att den ej leder till gagn för den mindre bemedlade, derom är jag äfven förvissad. Möjligheten att kunna mot låg ränta erhålla lån på lyxartiklar och husgerådspersedlar af guld och silfver, lockar lätteligen den flärdfulle att till inköp deraf använda 95 sina besparingar, i stället att till nytta för sig insätta dem i Sparbanker eller andra dylika inrättningar. Om äfven en eller annan skulle af den ifrågasatta lånerörelsen draga nytta, torde det ej lida något tvifvel att hädanefter, såsom fallet tillförene varit, flertalet kommer att hafva skada af densamma. Mot förslaget i 56 §. Den lånerörelse, som genom berörde fond bedrifves, har, enligt mitt förmenande, hufvudsakligen bidragit till den stora utveckling, det skadliga borgenssystemet inom landet antagit, ett system saknande sitt motstycke inom andra länder; hvadan jag, af motsatt åsigt med pluraliteten, anser det vara serdeles nyttigt om ifrågavarande lånerörelse genom fondens förminskning kunde småningom aftaga. Mot förslaget i 51 §.
Men om jag sålunda älskar att kunna godkänna bevekelsegrunderna till Utsk:s förfarande , — hvarken kan eller bör detta hindra mig att anmärka hvad, efter min åsigt, deri är oriktigt, skadligt och Jor fäderneslandets framtid af en vådlig riktning. 106 §:n Reg.Fm bjuder, att om Const.Utsk. af de i Statsrådet - Den i Juli c. ra. 153 rådet förda prot:r funnit, att någon ledamot af Statsrådet eller rådgifvare i commandomål ”uppenbarligen handlat ”emot Reg.Fms tydliga föreskrift eller tillstyrkt någon öf”verträdelse deraf oell af andra Rikets gällande lagar, eller ”underlåtit alt göra föreställningar emot sådana öfverträdelse!- eller dem vållat och befrämjat genom uppsåt lig t fördöl”jande af någon upplysning , då ager Utsk. alt ställa en så”dan under tilltal inför Riksrätt." Huruvida casus verkligen inträffat, tillhör Utsk. ensamt att efter förgodlfinnande bestämma, utan något juridisk t ansvar, om ock möjligen rättvisans och billighetens fordringar härvid uppenbarligen skulle blifva öfverträdda. I närvar, betänk har Utsk. anmält, alt det funnit sig böra till behandling inför Riksrätt öfverlemna 3i särskilda rådgifvare-åtgärijer, Då de anklagade äga förmånen att vid domslutet få tillgodonjuta Svensk lag och laga rättegängsformer, vore det olämpligt, om äp det kunde anses tillåtet, att här närmare undersöka de förmenta 3i uppenbara öfverlrädelserna af tydligt lagbud. Men innan jag lemnar Riksrätts-actionerna, tillåter jag mig att till Utskts härvar. ledamöter ställa en fråga. Den rörer ett ämne, som icke torde sakna vigt för historiens dom, huruvida innehafvarne af det utmärkta R. St:s förtroende att granska Konungens rådgifvares oväld, nit, skicklighet och drift, sjelfve dervid gått tillväga med oväld, och således utan att afse hvilken, vän eller ovän, deras dom komrae att drabba. Med ett ord, jag frågar, är det sannt eller ej hvad allmänneligen varit omtaladt, att vid pröfningen af rådgifvareålgärden år t838, att tillstyrka K.
Kollegium tillhör, jemlikt 4 § 1 mom. i nådiga instruktionen den lii Februari 1838, att hafva under sin vård i Skattkammaren »rikets regalier och dyrbarheter», hvartill åtskilligt, som derstädes nu finnes, likväl icke egentligen med skäl är att hänföra, såsom icke blott de af Revisorerne omnämnda, enligt Kongl, brefvet af den 6 April 1824, dit aflemnade persedlar, af hvilka de i Konung Karl X Gustafs likkista funna regalier, om ock riket tillhöriga, äro utan synnerligt värde, bestående af guld om en 275 — dast något öfver 19 karat, och silfverpjeserna deremot, vägande tillhopa öfver 2,653 lod och således af värde, äro Riddarholmskyrkans, men icke rikets egendom, utan ock åtskilligt annat, såsom en mängd i äldre tider inom landet fiskade oäkta perlor, några större och mindre kopparplantsar, en i bly afgjuten medalj af Konung Karl XI, några stycken glas, bly och vax, föreställande en stor oslipad rubin, som fordom i Skattkammaren förvarats, åtskilliga stycken brändt och slipadt kobolt, ett perlmåft af silfver m. m. Enligt Kongl, brefvet den 19 November 1828, biet en större mängd dä i Skattkammaren förvarade och till ett värde af 10,782 R:dr Brko uppskattade persedlar, de der ansägos icke kunna räknas till regalierna eller rikets juveler, till ofvannämnde Akademi, uppå derom af densamma gjord underdånig framställning, utlemnade; och Kollegium hemställer underdänigst, om icke, på enahanda sätt, som vid detta tillfälle tillgick, Akademien må utse någon person, att taga närmare kännedom om de persedlar, som möjligen kunna vara af beskaffenhet att lämpligare böra derstädes än i Skattkammaren förvaras, och deröfver upprätta förteckning, hvarefter ärendet kan blifva i skick att till Eders Kongl. Maj:ts vidare nådiga pröfning af Kollegium i underdånighet anmälas.