Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den ar November i82f), om så kallade stämrnoböters upphäfvande till innevarande års slut, åsyftade verkan, helt och hållet förfelats, så har, oaktadt hvad föregående Ständer hos Kongl. Majit i ärnnet under Iånigst hemställt, Utskottet, på nu anförda skäl, samt under förutsättning att den allmänt öfverklagade försummelsen i bevistandet af Kronouppbördsstämmor derigenom skulle till en betydlig del förekommas, ansett sig, med en i möjligaste måtto efter den skaltskyldiges vilkor lämpad ansvarsbestämmelse, samt med det correctiv emot missbruk, att, då den skattskyldige sig infinner och debetsedeln företer, skall derom anteckning göras å densamme, äfven då någon betalning icke eger rum, böra vördsamiigen tillstyrka: återupplifvandet af föreskrifterne om böter för försummelse att bevista aldra eller sista ordinarie Kronouppbördsstämman, på det sätt, alt för debet af till och med i R:dr erlägges a sk., och för hvarje full R:dr deröfver likaledes 2 sk., att delas till hälften emelian åklagaren och socknens fattige.
Under den öfvertygelse, att de handlande i städerna sjelfve insågo angelägenheten att lossa detta band och att deras rätt blefve tillräckligt bevarad om landthandeln så mycket aflägsnades från städerna, att utöfvare deraf icke må kunna nedsätta sig i städernas närmaste granskap och såmedelst, utan att draga borgerlig tunga, tillgodogöra sig de fördelar städerna hafva att erbjuda, har motionären föreslagit att, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts vid sistförlidna riksdag gjorda och af två Riks-Stånd bifallna tillstyrkande, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om den ändring i Handels-ordningen, att öppen salubod å landet må, under i öfrigt stadgade förbehåll, kunna få anläggas på minst en mils afstånd från närmaste stad eller köping. Utskottet har tagit de afgifna förslagen i öfvervägande; och hvad angår Håkan Olssons framställning om undanrödjande af nu stadgade inskränkningar i rättigheten att idka handel på landet, så att alla lofligen införda utländska varor finge af Landthandlande försäljas, finner Utskottet, som under sistförlidne riksdag afstyrkt de i enahanda syfte gjorda framställningar, någon anledning ej hafva förekommit till förändrande af Utskottets uti ifrågavarande hänseende då afgifna yttrande. — Om å ena sidan det är en sanning att frihet i handel och näringar väsendtligen bidrager till landets industriela utveckling och förkofran, torde å andra sidan kunna befaras, att ett lösgörande på en gång af alla de band, som i handelsoch närings—lagstiftningen, med afseende på särskilda förhållanden, tillförene funnits nödige, skulle hafva en motsatt och förlamande verkan. Friheten härutinnan bör medgifvas endast i den mån tidsförhållandena kunna, utan skadligt inflytande, tillgodogöra sig dess frukter. Det inhemska industriela lifvet, förut bundet inom trängre former, behöfver någon tid att väckas till medvetande af sin tillvaro och af de hjelpkällor, landet sjelf inom sig eger, för att kunna, utan fara att förqväfvas i utvecklingen, täfla med den utländska industriens alster.
Justitie-Ombudsmannen anmärkte, att, såvida han rätt uppfattat meningen af det nyss anförda, Förklaranderne, vid den i fråga varande sakens bedömande och vid tillämpningen af den åberopade 45 § i Vexellagen, måste hafva ansett vexelinnehafvaren, då den först sökte vexelgäldenären ej kunde genast fullgöra betalningsskyldigheten, väl hafva haft rättighet att för tillfället helt och hållet öfvergifva denne och vända sig till en annan vexelgäldenär, men att nämnda rättighet förverkades, i samma stund vexelinnehafvaren fullföljde sitt kraf hos denne först sökt gäldenär ända till utmätning. I afseende härpå åberopade Justitie-Ombudsmannen hvad som rörande denna punkt i det underdåniga memorialet, hvarmed åtalet hos Kongl. Majit anhängiggjordes, redan blifvit anfördt, och tilläde endast att, då den i fråga varande § i Yexellagen ovilkorligen och utan någon inskränkning med afseende på de åtgärder, som för fordringens utbekommande redan kunde vara vidtagna, stadgade, att vexelinnehafvare vid anställande af återgångstalan, icke vore bunden »a/' det val han en gång gjort», det mäste antagas, att lagstiftaren ansett det vara likgiltigt, om det en gång gjorda valet stadnat endast vid kraf, eller lagsökning hos en vexelgäldenär, eller blifvit vidare fullföljdt till utmätning. För detta antagande funnes ock, enligt Justitie-Ombudsmannens tanka, tillräcklig grund i Vexellagens 48 §, som stadgar, att den, emot hvilken åter - 16 gångstalan väckes, ej är skyldig vexeln inlösa, »der den ej till honom aflemnas jemte protesten och en qvitterad räkning öfver sökandens omkostnader i följd af vexelns återgång.»
Jag anhåller jemväl af detta skäl att det måtte tillåtas mig att nu i allmänhet vidröra äfven näringsfriheten, som har så nära sammanhang med det förevar, ämnet. Vid riksdagen 1817 och 1818 var jag ledamot af LagUtsk. saint deltog uti nämnda Utskrs sammanträden med Allm. Besvärsoch Ekon.lltsk., der frågan om näringsfriheten förekom. Uti ett anförande, sorn på Utskrus begäran särskildt trycktes, sökte jag då utreda de grundsatser, hvarefter jag för mindel ansåg, att i fråga om näringarna Statsmakterna borde handla. Den första fråga jag framställde var den; bör Staten hafva någon omsorg om näringarnas bestånd och förkofran? eller skola de helt och hållet lemnäs åt sitt eget öde? Det syntes mig klart, alten sådan omsorg måste äga rum, dels derföre, att det icke kan för Statens eget bestånd och hästa vara likgiltigt om näringarna eller någon ibland dem går under eller 0111 de utveckla sig till förkofran; dels ock derföre, att då till ordningens bibehållande några ekonomiska föreskrifter alltid måste finnas, samt tuliumgälder stadgas och erläggas, dessa alltid blifva af den beskaffenhet, att de finnas vara antingen gynsamma eller ofördelaktiga för näringarna; och man bör val vid beslutet derom, så vidt möjligt är, göra sig reda för hvilketdera resultatet, som skall uppkomma. Den andra frågan var den: huru långt skall Staten sträcka denna omsorg? Skall den fortfara, såsom tillförene, att direct ingripa uti näringens utöfning och deröfver utöfva ett slags förmynderskap? eller skall densamma inskränkas dertill, att Staten tillser, att de hinder, som kunna möta för näringarnas lillvexl och förkofran, blifva undanröjda, och att sådana sladganden icke meddelas, som kunna för ändamålets vinnande vara menliga. 34-1 Den 2g Juli {. m. Dun sednare meningen var den jag biträdde, da jag antog såsom grundsats: att Staten bör tillse, att concurrensen ä r fri, oell att, der förhållandet visar sig vara annorlunda, åtgärder böra vidtagas, för alt, så vidt ske kan, återställa jemnviglen.
Stats-Utskottet, som då behandlade frågan, upplyste, bland annat, att, efter det besigtning och undersökning, för beredande af en förändrad reglering utaf förenämnde kronoparker, blifvit af vederbörande verkställde, samt de dervid anmälda anspråk å skogshygge och mulbete granska-» de, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 28 Maj 1830, förordnat, att parkerne borde för Dess och Kronans räkning bibehållas, i hvilket afseende åtskillige beslut och föreskrifter, rörande framtida hushållningen med desamma, blifvit i Nåder meddelade; hvarjemte, beträffande de vid omförmälde undersökning framställde anspråk å skogsfång för hemmanen inom Åse Härad, Kongl. Majit i Nåder förklarat, att, enligt hvad Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1735 tydligen utmärkte, den Åse häradsboer derigenom från ifrågavarande kronoparker medgilna hjelp till byggnad och vidmagthållande af deras hus , icke varit dem gifven såsom någon laglig rättighet eller vore af annan egenskap, än andre derå tid efter annan medgifne utsyningar; i följd hvaraf och då, efter hvad upplyst blifvit, nämnde hemman icke hade oundgängligt behof Stattlamt Allm. Bete - och Ekon.-U (sköttens Utlåtande, N:o 18. 15 af skogsfång ifrån parkerne, något understöd derifrån icke vidare kunde dem tilldelas. På grund deraf, och då således den väckta frågan om Åse Härads rättighet till utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halleberg redan blifvit af Kongl. Maj:t pröfvad och afgjord, ansåge sig Stats-Utskottet, som saknade anledning att för framtiden föreslå någon förändring uti hvad Kongl. Majit angående hushållningssättet med nämnde kronoparker i Nåder förordnat, bui» afstyrka all åtgärd i följd af det väckta förslaget. Utskotten, som tagit i öfvervägande
Den, som vill, att, på sätt tre stånd beslutat, införselstullen å “lärft, alla andra slag* (än hvaraf en qvadrat-aln väger till och med 3 lod) skall bibehållas vid 1 r:dr 32 sk. skålpundet, röstar • ... den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, nedsättes införselstullen härå till 1 r:dr 24 sk. skålpundet. Voteringen har utfallit med 68 ja och 50 nej samt en sedel kasserad; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 6 5: te voteringen (eldigt 152 punkten). Den, som gillar det af tre stånd fattade beslut, att införselstullen å linne» och hampväfnader, alngods, ”andra slag", fortfarande skall förblifva 1 r:dr skålpundet, röstar ja i den, det ej vill, röstar neji vinner nej, nedsättes tullen härå till 36 sk. skålpundet. Omröstningen har utfallit med 70 ja och 49 r>ej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ja-propositionens innehåll. f 6 6: te voteringen (enligt 153 punkten). Den, som vill, att, i enlighet med tre stånds beslut, gällande införselstull å ångpannor, 20 r;dr för 100 i;drs värde, fortfarande bibehålies, röstar ja; Slutt-U/skol/efs Memorial, N:o 302. 23 den, det ej vill, röstar nej ; vinner nej, nedsättes denna tull till 15 r:dr för 100 r:drs värde. Voteringen har utvisat 73 ja och 46 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfveren»- stämmelse med ja-propositionens innehåll. 67:de voteringen (enligt 154 punkten).
Palmstjerna yttrade mening. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider så mycket mera, att R. o. Ad. skulle vid delta tillfälle besluta uttryckandet af någon gemensam tanka, som jag är öfvertygad, att de fleste af Ståndets ledamöter, hvilka under dagens öfverläggning deruti deltagit eller varit närvarande, men nu bortgångne, hafva lernnat salen under öfvertygelse alt intet annat beslut i saken skulle af R. o. Ad. fattas än återremiss af betänk, med de anmärkn., som dervid äro gjorda. Om man nu skulle antingen uttrycka en gemensam tanka eller att lätta annat särskildt beslut, så vidloge man en åtgärd, hvarpå ingen varit beredd och som ingen förutsett. Jag hoppas och anhåller således, att Ståndet icke må företaga något annat, än alt blott låta ålerremissen på vanligt sätt afgå. Hr Rosenblad: Jag skulle för min del instämma i de ras åsigt, som ansett, att R. o. Ad. borde som gemensam tanka uttrycka det vigliga förslag, hvarpå Frih. Palmstjerna fästat uppmärksamheten, om jag ej vore öfvertygad, att en sådan opinionsyttring, afgifven i det ögonblick då Ståndet ej utgöres af mera än 18 till 20 personer, betyder vida mindre än det förstånd, den eftertanka och den klokhet, som ligger i sjelfva saken. Jag hoppas således att endast återremiss, åtföljd af de afgifne anmärkuingarue, mätte äga rum. De n 25 Januari e. m. 527 II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, i anledn. af de olika tankar, som blifvit yttrade i fråga huruvida R. o. Ad. skulle vara berättigad alt vid ålerremiss af detta betänk, uttrycka en gemensam tanke, finge fästa uppmärksamheten derpå, att dä R. o. Ad. hade rättighet att fatta definitivt beslut i ämnet, såge H. Ex. icke hinder för alt Ståndet kunde gifva en gemensam tanke tillkänna, men H. Ex. finge tillika fästa uppmärksamheten derå, att den första propos. II. Ex. borde framställa vore å enkel återremiss, emedan flere ledamöter yrkat en sådan åtgärd.
Stånd ''härutinnan yrkat, men detta ändock vid sin ”mening förblifver, eller stadna två Stånd emot ,Jtvå , då skall saken öfverlemnas till afgörande, ”på det sätt 69 §. föreskrifver, åt Stats-Utskot”tet, förökadt till ett sådant antal af Ledamö* "ter, som der bestämmes.”. Ehvad man således förenar sig med Borgare-Ståndet eller qvarstadnar vid sitt förra beslut , blifver lörhåliandet enahanda ; men då nämnde Stånd på detta sätt vill bestrida hufvudsaken , under sken af att den skulle vara Grundlagsvidrig , finner jag mig föranlåten tillstyrka Ridderskapet och Adeln att förblifva vid sitt i ämnet redan fattade beslut. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, utan afseende å BorgareStåndets, rörande 7;de Voterings, propositionen, framställde inbjudning, behagade, under förblifvande vid dess i denna del förut fattade beslut, Bevillnings Utskottets ifrågavarande Memorial till alla delar godkänna. Bifölls, Företogs till pröfning StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Osconomie-Utskottens den 25 sisth October under N:o 559 algifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet i agde Utlåtande, i anledning af vä.lcte motioner Den 6 November. 93 om ändring i nu gällande grunder för MilitiaäBoställens och annan Kronojords utarrendering. Herr Riben j Carl Wilhelm: Det är icke angenämt, att nära Riksdagens slut begära en återremiss af ett Betänkande, sorn utgör ett resultat af Tre sammansätta Utskotts öfverläggningar; men jag börjar med att öppet förklara, att det är för sådant ändamål jag begärt ordet. Åtskillige National-Representanter hade, bland ämnen, värdiga Riksdagsmannens uppmärksamhet, ansett den förlägenhet, hvari Arrendatorer af Kronans jord sig befinna. Utskotten framträda med bestämd uppgift om dess orsak: det är Spannmålsprisernes ojemnhet, heter det. Hvem som af en sådan förklaring tillfredsställes, lemnar jag derhän.
Klokheten bjuder dock, att man, vid deras afskaffande icke alltför mycket stöter den opinion för hnf.vudet, som ännu har förtroende för dem. Visserligen böra spärrningar, sådana de hittills varit använda, förbjudas; men jag anser derjemte, att kommunerna böra hafva rätt, att under gängse kolera-epidemi hålla upsigt på resande, som kunna medföra smitta, mot förbindelse, att på lämpligt sätt bereda vård för ankommande sjuka. Frih. von Kramer har sagt, hvad som gläder mig, alt spärrniugarne i Upsala icke haft den effekt, jag af dem befarade, nemi. att underhålla fruktan för koleran och föranleda åsidosättandet af andra och vigtigare sanitära åtgärder. Hvad ”lugnet” för koleran i Upsala beträffar, har väl varit tu tal derom ; men hvad de sanitära åtgärderna angår, har jag aldrig förutsatt, att, der Frih. von Kraemer är Landshöfd., dessa kunnat åsidosättas, ehvad staden varit spärrad eller icke. Men Frih. von Kramer har ock yttrat något, hvilket gör mig ondt, då han såsom en af spärrningarnes fördelar betraktar, att en mängd uslingar, vandrande gesäller och tiggare genom dem hindrats att inkomma i staden. Om hvarje kommun i detta afseende skulle tänka och handla lika med Upsala, hvart skulle uslingarne taga vägen? Se der, Mine Hrr, en omständighet, som icke bör förglömmas vid afgörandet af frågan om spärrningar mot koleran inom landet. Långt ifrån att medgifva alla uslingars aflägsnande från kommunens grannskap, synes menniskokärleken tvertom bjuda, att under en olycksperiod, sådan som en kolera-farsot, serskildt om dem taga vård; de må nu bo på stället, eller komma från annor ort.
Lag tagit sin början, första vilkoret för upprätthållande af Bankens credit, och tillika för ett fortfarande stadgadt värde af landets egentliga Rörelsecapital, i jemförelse till utländskt mynt, så tillförse sig Rikets Ständer af deras Fullmägtiges nit och skicklighet, att de, till vinnande och försäkrande af så vigtiga ändamål, hafva ali omtanka , möda och omsorg osparda. Fulimägtige ega att härvid, i första rummet, begagna och använda så väl Bankens metalliska tillgångar, som ock, vare Banco-UtsiotHls Memorial 2f:o lii. J sig genom föryttranda eiler förpantning, do förbindelser Riksgälds-Conteiret, enligt efterföljande 3 Afdelnings 5 kommer att till Banken eller Ordres utställa j Fullmägtige öppet lemnadt att härförutan , i mon af behof och förevarande omständigheter, vidtaga alla åtgärder och anstalter, som kunna nödiga pröfvas , de der icke förnärma annor inans rätt, grundad på ordalydelsen af dess med Banken afslutade öfverenskomm elser eller till densamma afgifna förbindelser, eller stå i strid med de i Lagen för Rikets Ständers Bank, Rikets Ständers beslut i afseende på myntbestämningen, Lagen för densamma , eller i detta Reglemente innehållna uttryckliga föreskrifter. Erinran. Denna §. är ämnad att, si vidt möjligt, motsvara de Stadganden, som uti 177g års Reglemente inflöto i sammanhang med då företagen Realisation, $. 3.
Durchmarche-kostnader , det å Ii ili sStatens 3:dje Hufvud - Titel uppförde anslag dertill i . 85* Dykeri-Verket, angående .. 4 i Dykerioch Bergnings-Compagniet, dess uppgifna vilkor för vidare fortsättning med Dykerioch Bergningsanstalterna i Riket 75, É. Egoskiften, understöd för utflyttningar dervid, se utflyttning. 4 Register öfv. K. Mus Nåd. Propos. o. Skri/v.' Ekeskogarne i Riket, angående 55. Eskilstuna Stads begrafningsplats, se Begrafningsplats. Eskilstuna Fristad, anslag af jord till Ö kadt utrymme derför 3a. F. Faddrar vid H. K. H. Hertigens af Östergöthland Döpelse-Act, kallelse dertill • . • . .•• 4*7* Faddergåfva tiil högbemälde Hertig, i anledning af väckt fråga derom. 4^- Fastig}lets-egarej lån åt dem, se lönebidrag. Fullmägtige, R. S:s, Ans varighels-Lagarlie för dem, se Ansvarighets-Lag. Fånges flykt, förekommandet deraf, se Skjutgevär. Fårskötseln och Ullproductioiien., åtgärder till dess befrämjande i Riket. Förmonsrättj Upsala Academies, se Upsala Academie. Förvandling lill fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte, om Lagförklaring, rörande rälta grunden derför 65. Förändringj se Lag, Grundlag, Rätlegångs-Balk, o. s. v. Register lifv. Ii. Tropos. o. SJtrifv. 5 G. Grunellags-förändringar, svar i anledning af åtskilliga af R. St. antagna 93. Gyllenborg, Fr., Just itias Stats-Minister, om pension för honom, i händelse han lemnar Rikets tjenst innan uppnådd 65 års ålder 77. Götha Canalbyggnad, ytterligare anslag till dess fullbordande 38.
Stats-Utskottet liar, utöfver Revisorerne, ett eget åliggande , att nemligen utröna och för Rikets Ständer uppgifva, StatsVerkets tillstånd i det ögonblick, då Staten för fem följande år skall uppgöras. Men när lagstiftaren år 1809 uttryckte sin idee, var det icke sagdt, att han då redan förstod, huru denna idee skulle göras lefvande. *809 års Ständer utfärdade instruetion, eller förslag till instruetion, för sin JustitiasOmbudsman, och öfverenskommo om ansvarigbets-lagar för de Rådgifvande Embetsmännen och Fullmägtige i Banken samt RiksgäldsContoiret. De utfärdade ej föreskrifter för sine Revisorer; sådant låg utom deras förmåga. Statsverket var då ännu för folket, likasom Banken ännu längre varit, en hemlighet. Endast de, som bade varit Ledamöter af StatsUtskottet, bade varit i tillfälle alt deraf taga närmare kännedom. Det var först 1812, som det blef fråga om att gifva form åt den idée man framkastat, och att gifva en instruetion för Revisorerne. Den är, efter min tanka, ofullständig, och jag får säga att äfven det förslag, som nu är fram - Den ij Februari i f. in. lagdt, är ofullständigt. Der är en punkt, på hvilken de Herrar, sorn i frågan yttrat sig, ej fästat nog afseende. Det är den, som finnes i första §. af 1812 års instruction, den nemligen att StatsContoirel, eller det redovisande Verket, skall afgifva berättelse om Verkets tillstånd och förvaltning. Hvad lagstiftaren nu har att bestämma, är, huru denna berättelse skall vara beskaffad. Den granskande authorileten eller Revisorerne skall sedan afgifva sin berättelse. Det är af den förra berättelsen, som de skola taga formen; det är Verkets kall att uppgöra det hufvudsakliga. Omfattar den, hvad den bör omfatta, för att sätta den granskande auctoriteten i tillfälle att se Verkets tillstånd, så behöfver den granskande blott gå till böckerna och KonungaBrefven, såsom bestyrkande uppgifterne.
S. D. Till Stals-Utskotlet remitterades en, med anledning af 56 § Riksdags-ordningen, af Herr Hierta väckt motion, angående pension åt Språkläraren Carl Martin Spaniers enka, vid hvilken motion åtföljer ett anförande af vice Talmannen Herr Schioan. S. D. Föredrogos. ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlets Betänkande, N:o 25, föranledt af ålerremiss å Utskoltets Utlåtande, Nio 8, i anledning af dels Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse, med det af Kommilterade afgifna underdåniga Betänkande och förslag, angående skjutsnings-besvärets ordnande, dels ock väckta motioner i samma ämne. Härvid förekommo: Det, sidan 3, gjorda förslag, alt Rikets Ständer må besluta, det skjutsningsbesväret för närvarande ej kan från jordbruket skiljas. Bifölls. Öfriga hemställanden. Afslogos, dock så, att, hvad anföres, sidorna 7 och 11, angående 25 och 40 §§ uti Kommitterades förslag, endast lades till handlingarne. S. D. Sedan Borgare-Ståndet denna dag fattat beslut, i anledning af Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, Nio 23, angående skjutsnings-besvärets ordnande, lades till handlingarne meddeladt utdrag af Hedervärda Bonde Ståndets Prottokoll den 8 dennes, innehållande ej mindre sistnämnda RiksStånds beslut i ämnet, än äfven inbjudning till Höglofliga Ridderskapet och Adeln, samt Borgare-Ståndet att instämma i Bonde-Ståndets beslut om ett tillägg, vid § 39 af de för skjutsnings-besvärets ordnande utsedda Kommitterades förslag. Frän Prot.-Utdrag den 15 September 1860. Frän Heden. Bonde-Slåndet. S. I).
Det nu pågå- ende bandet innehåller lefnadsteckningar öfver utländska, ett derpå följande, som naturligtvis blir af särskildt intresse för svensk publik, kommer att behandla uteslutande svenska qvinnor. Kokkonsten som vetenskap och konst; af doktor Ch. Em. llagdahl. (Em. Girons förlag). Öfver tio år ha nu förflutit, sedan d:r Hagdahls allmänt bekanta arbete första gången utkom. Det utomordentliga mottagande, det då rönte, föranledde honom att strax derefter taga itu med att fullkomna sitt verk, för den händelse en ny upplaga skulle ifrågakomma. Det är frukterna af denna omarbetning och komplettering, lagda till det första rika materialet, som här bjudas våra husmödrar i en ny upplaga. I denna ha tillkommit omkring 200 nya recept; afdelningarna om sylter och konserver ha genomgått en genomgående omarbetning; det nya metersystemet är öfverallt tillämpadt m. m. Och den ej minst välkomna nyheten torde vara den, att priset, trots arbetets utvidgande, betydligt nedsatts, hvarigenom helt visst det förtjenstfulla arbetets spridning i de vidaste kretsar kommer att befordras. Karl X Gustaf; läsning för ung och gammal af Gustaf Björlin. (Looström &amp; komp:s förlag). Dessa bilder från Sveriges stormaktsdagar af den kände författaren kunna varmt rekommenderas som en på samma gång underhållande och lärorik literatur. Som förf. sjelf antydt, väntar han läsekrets äfven bland de till åren komna, och han skall härutinnan säkerligen ej heller missräkna sig; men vi vilja särskildt framhålla, hurusom föräldrar knappast kunna sätta en lämpligare läsning i de ungas händer än arbeten af denna art, som på samma gång de motsvara deras fordringar på omvexlande äfventyr och rik handling, derutöfver lemna en verklig kunskapsbehållning och bidraga att väcka och stärka fosterlandskänslan. Desideria, Sveriges och Norges drottning; af friherre Hochschild. E. Fritzes förlag). Denna intressanta lefnadsteckning af den qvinnas ovanliga Iefnadssaga, som från den obemärkt borgerliga ställ ningen af fransk köpmansdotter genom omständigheternas spel lyftes upp på Sveriges tron, är ursprungligen affattad på franska språket och afsedd för en fransk publik.