Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill dock i anledn. af Gr. Horns och en annan ledamots yttranden tillägga några ord. Gr. Horn har uppgifvit, att flera ledamöter af R. o. Ad. varit borta från förstärkta BancoUtsk. Om dessa ledamöter hade förfall, har Hr Gr. förbisett sitt åliggande, då han anmälde deras bortovaro. Hade de åter icke laga förfall, så borde Hr Gr. icke blott anmält, att åtta ledamöter uteblefvo, utan jemväl hvilka dessa voro. Hvad beträffar jemnförelsen emellan R. o. Ad:s och de öfriga Ståndens arbete såsom utsk:sledamöler, så torde det vara brist på kännedom om TJtskjns göromål att ens ifrågasätta en sådan jemnförelse, och dessutom äro ledamöter af de öfriga Stånden lika ofta fiorta som de af R. o Ad. Men ordföranderne böra derföre icke undandraga sig att fullgöra, hvad lag bjuder, och sålunda anmäla försummelserna , på det Ståndet och icke utskrsordföranden må afgöra, om den försumlige bör bibehålla sitt förtroende eller icke; och detta gäller icke blott i afseende å R. o. Ad., utan äfven de öfriga Stånden. Jag tror, att någon ny lagstiftning i detta fall icke erfordras, om man tillämpar den, sorn redan linnes. lif Silfverhjelm: Den vederläggning, hvarmed Gr. Horn och Frih. Cederström emot mig framkommit* år oriktig derföre, att den grundar sig på ep oriktig uppfattning af hvad jag yttrat.
Fattigvården är ett gemensamt åliggande för samhället i sin helhet eller Staten, och den kan icke anses tillhöra socknarne enskilt annorlunda, än till följd af en fördelning af detta Statens åliggande. En sådan fördelning skulle onekligen blifva mest rättsenlig, om fattigvården kunde bekostas af Staten directe med gemensamma bidrag af alla dess medlemmar, hvilka således hvar för sig, i mon af sina vilkor, finge vidkännas sin andel i denna kostnad, och derigenom skulle äfven de öfrige olägenheterne af den nu gällande ordningen vara håfne; men då skulle missbruk vid fattigvårdens anlitande omöjligen kunna förebyggas och derigenom skulle icke allenast fattigvårdskostnaden stegras till oerhörda belopp, utan en ännu äfventyrligare verkan vara att förutse uti det moraliska förderf, som dessa missbruk måste medföra. Endast inom den behöfvandes närmaste omgifning, kan fattigvårdsbehofvet med säkerhet bedömas samt den nödvändiga grannlagenheten iagttagas, att understödet noga lämpas efter hvad, som oundgängligen erfordras och alt fattighjonet, utan hårdhet i behandlingen, tillhålles att, i mon al förmåga, medverka till sitt uppehälle. Olägenheterna 988 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 4oi. af tungans olika fördelande, då fattigvården besörjes socknevis, äro vida mindre, än de, som hvarje annan reglering skulle föranleda och det synes med säkerhet kunna antagas, att, äfven inom de mest betungade samhällen, kostnaden icke kan motsvara hvad, som i ökade Statsbidrag mäste derifrån utgå, om fattigvården skulle directe af Staten bestridas. Farhågan för oförmåga hos socknarne att uthärda denna tunga, synes i det närmaste vika, när man hetragtar, huru förhållandet hittills visat sig under mångfalldiga år, då en sådan oförmåga åtminstone högst sällan blifvit satt i fråga, om icke till följd af serskilda tillfälligheter och mera kringgripande olyckshändelser, dervid serskilta föranstaltanden för det betryckta samhällets undsättning måste förutsättas såsom oundvikliga.
Man har yttrat, att de svåra skatterna äro orsaken till jordbrukarens förlägenhet, men jag ber få återföra hvar och en till åren 1810, 11 och 12, och man måste erkänna, att Bevillningen då var högre och att grundskatterna då utgingo i större penningetal; men tillräcklig, emot productionen svarande, penningestock gjorde lätt för Landtmannen att afbörda sina skatter, och ingen förlägenhet förspordes. Man har omtalat Spaniens och Portugals exempel, men jag vet icke annat, än att Spanien röfvade sitt guld och silfver från olycklige, som de sedan uppoffrade på Inqvisitionens bål. I Sverige 336 Den u Februarii e. in. måste man förtjena sin förmögenhet genom omtanka och arbetsflit. Jag ber att få erinra om skillnaden emellan sådane Statslån, som Staten upptager, för att till Statens utgifter använda; dessa falla tungt tillbaka på jordbruket, och böra noga skiljas från sådane, der Staten blott är medlare emellan jordbrukaren och den skuldsatte. Man påstår, att ökade tillgångar pä penningar endast orsaka ökad skuldsättning och således förvärrar jordbrukarens tillstånd. Jag får härvid påminna örn förhållandet med Bergverken i Sverige, som varit de lyckligaste att äga lånetillgångar. De 'äro likväl måhända de minst skuldsatte, i jemförelse med jordbruket. Om det vore möjligt för jordbrukaren att inrätta ett eget conior, i likhet med JernContoret, så skulle han vara i samma lyckliga belägenhet, som Bergsbruket; men då sådant icke torde Vara verkställbar!, lärer Slaten få komma emellan, om hjelp för Jordbrukaren skall erhållas, I frågan slutligen om sanction, så erkänner jag, att denna icke är behöflig vid frågor om lån inom Riket; men anser Konungens sanction oumbärlig för ett Statslån, som utrikes skall upptagas, och tror att, utan denna sanction, lånet, om det lemnades, säkerligen skulle blifva med hårdare vilkor. En värd Talare har äfven rädt den skuldsatta jordbrukaren att sälja sin egendom. Jordbrukaren skulle visserligen vara Den ii F e b r u a r i i e. r». 337 vara tacksam för delta råd, endast den värde Talaren kunde skaffa honom köpare.
Ad föredragas, Ståndet likväl obetaget, om någon ledamot det önskade, att vid beslutets fattande få propos:ne om de särskilda voter:spropos:ne delade. Hvad särskildt beträffar Frih. Tersmedens förslag, att R. o. Ad. nu skulle gifva den förklaring af dess förra beslut, eller i detsamma göra det tillägg, hvarigenom beslutet blefve ordagannt öfverensstämmande med PresteSt:s beslut, så ansåg jag detta vara en fråga, som oberoende af frågan om voter:spropos:nes beskaffenhet, kunde särskildt afgöras, emedan R. o. Ad. i alla fall, sedan beslut derom blifvit fattadt, måste besluta öfver voter:spropos:ne; men deremot torde den af Hr Cederschiöld gjorda begäran att erhålla propos. å afslag på första voter:spropos:n icke kunna under öfverläggningen skiljas från frågan om de öfriga voter:spropos:ne, sedan R. o. Ad. redan beslutat gemensam öfverläggning derom. Jag anser mig likväl på förhand och för att åt discussionen kunna gifva den riktning, att den kan ställas emot min enskilda tanke, böra tillkännagifva, att jag anser mig af Grundlagen förhindrad att framställa någon sådan propos., hvarigenom votering öfver den i första voterispropos:n framställda fråga skulle kunna af R. o. Ad. afslås eller förqväfvas, och jag grundar detta mitt yttrande derpå, att 69 §:n Reg:sF:n uttryckligen föreskrifver huru skiljaktigheter i RiksStms beslut rörande statsregleringen, då 2 Stånd stannat mot 2, böra slitas, nemi. genom votering i Förstärkt StatsUtsk. Vid ett sådant tillfälle som detta, tror jag att man är pligtig att tillse grunden för Ståndens beslut och icke blott den ena eller andra formen, som af Utsk. åt dess upställning af frågan blifvit gifven eller de yrkanden, som vid behandlingen deraf inom något Stånd kunnat göras.
Secreteraren vid detta tillfället iagttagit Statens sanna fördel, då han tillstyrkt antagandet af ett Contract, hvarigenom Kongl. Maj:t och Kronan fått sitt bestämda behof af virke till Örlogsflottan uppfyldt, af ett godt och bättre trädslag än vanligen kunnat erhållas, samt för ett pris som i det hela vida understeg hvad som derföre vanligen blifvit betalt å auctioner och enligt anbud ehuru det visserligen kunnat vara ett eller annat mindre betydeligt parti, som genom dylika åtgärder kunnat för lindrigare pris möjeligen erhållas. Hvad Utskottets yttrande argår att följden af Contractets afslutande ledt dertill att lefven renteuren kunnat på annan man öfverlåta Con - Den 10 Julii\ e> m. g4S tractet i. vissa delar med sig sjelf betingad vinst af 18 procent å betainingssumman, hvarom Utskottet i officiel väg skolat erhållit underrättelse, så vågar jag nästan tro att det varit från mindre säker källa som dessa underrättelser blifvit hämtade, emedan jag åtminstone med säkerhet vet att Lefverenteuren de 2:ne redan förflutne åren sjelf verkstäldt nästan hela Lefverencen, och jag i dessa dagar erhållit officiela besigtningsdocumenter som styrka att Lefverenteuren för i år äfven redan hade Lefverencen i ordning till nästan hela det belopp som Comtractet föreskrifver; och tror jag mig således kunna förklara, att om något öfverlåtande af Contractet på anoor man i vissa delar ägt rum, hvilket jag icke ännu haft tillfälle få fullkomlig kännedom om, så är det så obetydlig del att det icke ens bordt komma i beräkning, och jag tviflar högeligen på att den dervid ifrågavarande procenten kommit Lefverenteuren tillgodo , eller att Utskottet i officiel väg deraf kunnat erhålla uppgift, ännu mindre haft i Grundlagen stadgad anledning att derom göra anmälan. a44 Ben il Julii /, ml Bilaga till PleniProtocollet för den 11 Julii, förmiddagen. N:o i.
R:dr 32 sk. valeur och deröfver, dels ock derom att, sedan frågan om förändrade stadganden, i afseende på recommenderade bref, blifvit af Kongl. Maj:t slutligen pröfvad, hvilket lärer vara att snart emotse, Post-lörfattningarne jemväl i öfriga delar komma att undergå granskning, med ledning af från Öfver-Post-Directeursembetet. införväntade förslag; och anser Utskottet sig derföre böra till Rikets Ständer vördsamt hemställa, alt ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Oclober 1844. Ank. till Exp. Utsk. den 23 Oct■, kl. 2 e. tn. Betänkandej i anledning af väckt motion om befrielse för Kyrkorna från vissa extra utgifter. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har från Hederv. Bonde-Ståndet ankommit en af Riksdagsfullmägtigen L. Larssofi från Gefleborgs Län väckt motion, bvari han anmärkt, att kyrkorna tid efter annan blifvit betungade med extra utgifter och detta, enligt hans förmenande, utan några giltiga skäl och anledningar. Bland sådana extra utgifter anföras: Enkehjelpen och ”lösen för de så kallade Herdaminnena.” Motionären har derföre yrkat, att, då kyrkan är helt och hållet beroende af församlingen och icke kan anses ega mer än de lå, af kronotionden utgående, tunnor spanmål, hvilka äro anslagna till vinoch byggnadshjelp, samt då kändt är, alt detta anslag ofta icke är tillräckligt att dermed betacka 6 Allm. Fes v.- och Ekon.-Vtskottels Betänkande , N.o Sy. kostnaden för communionvin åt församlingen, kyrkan ej eller må vara förbunden alt utgöra och bestrida sådana extra utgifter, som de ofvannämnda. Med anledning af hvad motionären framställt, får Utskottet, hvad först angår den omnämnda eukehjelpen, upplysa, alt, sedan presterskapet på allmänt Riksmöle 1653 sig förenat om ett förslag till beredande af hjelp oell understöd åt deras efterlefvande enkor, Kongl.
Jubilera, du jord, härnedre; I berg, glädjens med fröjd, skogen och all trän deruti; ty Herren hafver förlossat Jacob, och är härlig i Israel. Så säger Herren, din förlossare, den dig af moderlifvet beredt hafver: Jag är Herren, som allt gör, den der utsträcker himmelen allena, och utvidgar jordena utan hjelp; Den de spåmans tecken omintetgör, och gör de tecknatydare galna; den de visa tillbakadrifver, och gör deras konst till dårskap. Men han stadfäster sins tjenares ord, och sins bådskaps råd fullkomnar; den till Jerusalem säger: Var besutten; och till Juda städer: Varer byggde; och jag upprättar deras öde. Jag, som talar till djupet: Försvinn; och till strömmarna: Förtorkens; Jag, som säger till Cores: Han är min herde, och skall fullkomna all min vilja, så att man skall säga till Jerusalem: Var byggd; och till templet: Var grundadt. Så säger Herren till Cores, sin smorda, den jag vid hans högra hand fattar, att jag skall underkufva Hedningarna för honom, och lösa Konungenom svärdet ifrå; på det att portarna skola öppnade varda för honom, och dörrarna icke igenlästa blifva; Jag vill gå för dig, och göra backarna till jemna mark; jag vill sönderslå de koppardörrar, och sönderbryta de jernbommar; Och skall gifva dig de fördolda rikedomar, och de bortgömda klenodier, på det att du skall förnimma att jag, Herren Israels Gud, dig vid ditt namn nämnt hafver; För Jacob min tjenares skull, och för Israel mins utkorades skull; ja, jag kallade dig vid ditt namn, och nämnde dig, då du ännu intet kände mig. Jag är Herren, och eljest ingen mer; ingen Gud är utan jag. Jag tillrustade dig, då du ännu intet kände mig; På det man skall förnimma, både ifrån östan och vestan, att utan mig är intet; jag är Herren, och ingen mer. Jag, som gör ljuset, och skapar mörkret; jag, som frid gifver, och skapar det onda; jag är Herren, som allt detta gör.
N:o 135, i anledning af väckt motion, i fråga om skiljande af Landshöfdingeoch Mililär-Befälhafvare Embetena på Gottland, återremitterades med anmärkningar. N:o 136, i anledning af väckt motion om utgifvande från trycket af sammandrag utaf alla de författningar, som röra bebyggande, vård och underhåll af civila och ecclesiastika boställen, bifölls; och N:o 157, i anledning af väckt motion om slöjdskolors inrättande i hvarje län, bifölls; samt Memorial. N:o 138, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 58, N:o 140, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 73, N:o 141, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 88, N:o 142, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o lil, N:o 143, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 112, och Prot-Utdrag den U Augusti 1860. 614 N:o 444, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 115, samt Utlåtande N:o 159, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Betänkandet N:o 44, hvilka Memorial och Utlåtande lades till handlingarna. Den 11 Augusti. Frän Högloft.
Med anledning af de anmärkningar Revisorerne framställt i afseende å detta embetsverks för revisionsåren lemnade redogörelser, har Ofver-direktören för Myntoch Kontroll-verken, uti sin afgifna förklaring, bland annai, upplyst, alt följande föreskrifter numera blifvit vederbörande räkenskapsförare till iakttagande meddelade; nemligen: alt vid Myntverkets hufvudböcker, register öfver der lorkommande Ronti hädanefter bifogas; all slutsummorna af dukater och silfverspecies i kapitalräkningen utföras uti bankomynt, så väl i debet som i kredit; att räkningen öfver omkostnader för nybyggnader och ordnandet af den Mynt-verket tillhöriga f. d. Owenska tomten afdelas på sådant sätt alt kostnaden för hvart och ett utförd! arbete deraf kati inhemtas; alt vid ulbalancerandet af värdet å Mynt-veikets fasta egendom särskildt upptages, huru stor summa af dertill anslagne statsmedel för samma egendoms inköp och bebyggande blifvit använd, och särskildt huru stort belopp af Mynt-verkets egna tillgångar, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, för samma ändamål åtgått; samt att verkets machinerier och verktyg, i öfverensstämmelse tned Riks-httfvudboken, till ett värde af 50,000 R:dr i räkenskapen upptages; hvarjemte nämnde utlåtande innehåller en, enligt Utskottets åsigt, nöjaktig förklaring öfver hvad Revisorerne anmärkt derom att räkenskaperna icke utvisade, luiru en uti kostnaderne för de vid Mynt-verket anställde nybyggnader uppkommen brist 41,934 R:dr 9 rst. blifvit godlgjord. Vid nu anförda förhållanden och då de af Revisorerne åsyftade rättelser redan blifvit vederbörande till iakttagande för framliden medelta, torde 16 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 48. någon åtgärd å Rikets Ständers sida i anledning af ofvanberörde anraärkningspunkter icke erfordras. § io.
R dr 5,672: 84 öre, under det att vid samma års slut ännu fanns utestående å detta slags lån ett belopp i silfver af R:dr 1,659 27 sk. 9 rst, .motsvarande i riksmynt R:dr 6,638: 31 öre; och sålunda har, i stället för en förmodad brist vid samtliga lånens siutliqviderande, tvärtom redan nu visat si» ett öfverskott i den nyss omfönnälde kalkyleringsräkning; hvilket öfverskott härleder sig deraf, att en stor mängd af lånen blifvit till fullo infriade långt före förlällotiden, för hvilka, jemlikt ofvan berörda 1830 års Kongl. Kungörelse, blifvit erlagd ’/5 procent högre ränta än elen kalkylerade. Då de obetydliga äterstoderna på fastighetslånen mot återbetalningsskyldighet i silfver numera äro i det närmaste allesammans till inbetalning förfallna, och ingen anledning mera finnes hvarken att vidare begagna den i 1834 års generalhufvudbok först öppnade kalkyleringsräkning. ej heller att vidare bokföra dessa lån i riksdaler silfverspecie, har vid 1863 års generalbokslut blifvit såsom kapital-tillökning bokfördt såväl den utöfver kalkyieringsbeloppet influtna vinsten, som den ringa återstoden på lånen, hvilkas belopp till och med den 30 Juni 1864 ytterligare minskats: landtfastighetslänen till R int R:dr 3,928: 74. och stadsfastighetslånen till » » 2t8: 55 Summa Runt Kalr 4,197: 29. Ut lånny mot. inteckning i fastighet och återbetalning i sedlar. Lagsökningar för fastighetslån. Skiftesoch odlingslån. 49 §. Vid 1862 års ingång voro mot pant af fast egendom Och återbetalning i sedlar utestående R:dr 7,830,901: 49.
Det lärer vara synbart, att desse ej alla hafva lika god grund och skulle vara af lika god verkan. För min del kan jag ej annat än anse det sättet, att hela Ståndet samfäldt väljer sine electorer, vara både det billigaste och det, som lofvar det bästa utslag. På sådant sätt ske äfven alla de val till electorer och nämnder, som Regerings-Formen och Riksdagsordningen föreskrifva (Reg.-Form en §§ 69, 71, 97, 103, 108; Riksd.- Ordn[ingen] §§ 61, 62, 63, 64, 65, 73), vid hvilka alla det förmodligen aldrig hos det Högvördiga Ståndet kommit i fråga att göra dem stiftsvis. Det skäl, som blifvit anfördt emot detta valsätt, att de större stiften då skulle sammansätta sig att utesluta de mindre och annihilera deras riksdagsmannarätt, borde ej kunna yttras om någon del af Riksens Ständer (ankomne till Riksdag med de hemmavarandes fulla och yppersta förtroende) och aldra minst kunna förmodas ifrån det Högvördiga Ståndet, ifrån hvilket, mer än något annat, man har skäl vänta alla främmande afsigter fullkomligen afskilda. Då man således alltid bör föreställa sig alla det Högvördiga Ståndets Ledamöter väl valde, alla af insigter, välvilja och nit för det allmänna bästa, utan företräde häruti för någon ort, syssla etc., hvarföre skulle man ej äfven vara öfvertygad, att vid electorsvalen hvar och en af dem sökte och förskaffade sig alla nödiga underrättelser öfver hvarje Ledamots mer eller mindre tjenlighet för alla förekommande befattningar, och att således detta val gjordes med både all möjelig upplysning och utan alla ensidiga afsigter? För hvilket probabiliteten verkeligen ej är lika stor, då en person nödvändigt skall tagas ifrån hvarje stift, och då afseende tillika skall hafvas på en annan qualitet än endast skickeligheten. Man bör ej heller lämna ur sigte den nödvändiga rättvisan att oförkränkt bibehålla hvars och ens ovilkorliga riksdagsmannarätt att öfver alla förekommande ämnen gifva sin röst, lika gällande som alla öfriga Ledamöters.
Maj:ts Nådiga Stadga af den 18 Juni 1842 föreskrifver, serdeles till Central-skolors anläggande och underhåll, uti väckt motion anfört: att Stats-anslag aldrig kunde blifva tillräcklige och svårligen efter behof riktigt fördelas samt att farhågan för deras upphörande skulle väcka betänklighet vid deras emottagande; att genom öfverlemnande! till Sockenstämmorna att taxera sig sjelfve till skolafgifter man icke lomme längre än man är, emedan nyttan och nödvändigheten af en högre folkbildning väl insåges af några, men icke af mängden, hvilken sednare åter på Sockenstämma afgjorde besluten, och att Rikets Ständer fördenskull måste häruti sjelfve besluta; alt motionären ville i detta hänseende framkalla ett vid sista Riksdagen väckt förslag, som innefattade, att den del af personliga skyddsafgiften, hvilken Stats-Verket kunde umbära, i alla fall skulle utgå och uppbäras med Krono-Skatterne, men, på samma sätt som stämmoböterna, återlemnas till Socknestyrelserna för att användas till folkundervisningens ordnande; derigenom hade denna del af skatterna icke behöft först ingå lill Stals-Cassan och sedan derifrån utgå till folkskolan; en rättvisare andel, än efter ansökan och förord, skulle hvarje församling i proportion af sin folkmängd erhållit; folket icke blott varit vandt vid utgiften, deri ingen förhöjning behöft begäras, utan till och med gladt sig åt, att så mycket af deras skatter fått qvarstanna hemma, och visserligen ej vägrat att emottaga dem, såsom nu skett, på ett eller annat ställe, med statsbidragen; det hade ej eller varit ur vägen, om folket under sin arbetsföra tid afsatt något tid sina barns undervisning. Då emedlertid delta förslag icke blef antaget och det nu mera, sedan den vid sista Riksdagen medgifna lindring i skyddsafgiften redan fått åtnjutas, sannolikt icke skulle vinna framgång att yrka, det den be vill jade minskningen mätte till större eller mindre del åter utgå till ifrågavarande ändamål, ansåg motionären en annan utväg böra vidtagas, att nemligen Statsverket Bill, till R. St. Q Jliift.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att den särskilda mening, som jag framställt, icke kunnat få intagas i prot.utdraget, så vill jag visserligen icke fortsätta yrkandet derom, utan inskränker mig till en anhållan alt få min reservation deremot intagen i prot., samt att i det prot.- utdr., som afgår till PresteSt., åtminstone malte intagas, att R. o. Ad. vid frågans afgörande voterade deröfver samt huru voteringen utföll. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade i anledn. häraf uppmärksamheten derpå, att sedan voteringen för sig gått, prot.utdr. i ämnet, derest inbjudningen blefve beslutad, komme alt justeras, och alt nu endast beslutet i sjelfva saken borde blifva föremål för votaringen. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos: Den som bifaller, att R. o. Ad, som afslagit den del af LagUtsk:s betänk. N:o 31, hvilken angår likhet i giftorätt och arfsrätt, genom deputation vänligen inbjuder Högv. PresteSt. att instämma i detta beslut, hvarigenom den Svenska jordens öfverdrifna delning och jordägarnes försvagande, såvida sådant af berörde likhet vållades, skulle jemte de menliga verkningarne deraf både pä allmänna och enskilda förhållanden förekommas, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvanberörde inbjudning icke alt äga rum. Sedan härefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., företogs voteringen, och befunnos efter dess slut rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 98 Nej — 58. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Gr.
Den, som, med gillande af Stats-Utskoltets Utlåtande, bifaller, att för Professor P. G. Cederschiöld personelt måtte å Allmänna Indragnings-Staten anvisas 600 Ridr årligen, under villkor och förutsättning, att derigenom försvinna ej mindre de 566 R:dr 32 sk., lian förut från Extra Ulgifts-fonden uppburit:, än ock de ioo Ridr, som lill honom utgått af Carolinska Institutets Stat och finnas inbegripne i de för Institutets reglering nu beräknade tillgångar; dock att om Professor Cederschiöld skulle, utan lönens bibehållande ifrån innehafvande Professors-beställning vid berörde Institut afgå, den personella ersättningen å Indragnings-Slaten då må förböjas till det belopp af i.ooo JR:dr Bico, som Kongl. Majit i Nåder föreslagit; voterar Ja; den det ej vill, Nej; vinner nej, kommer, i enlighet med Kongl. "Majlis Nådiga Proposition, att för nämnde Professor personelt å Allmänna Indragnings-Stateu anvisas 1,000 R:dr, med villkor, att nyssomförmälda serskilda anslag af tillsammans .666 R:dr 32 sk. upphöra. 16:0 Uti Tabell-Commissionens Stat, nu utgörande 1,525 R:dr 36 sk, med derunder beräknade 98 tunnnor spanmål, hade Kongl. Majit, dels till löneförbättringar och tillökad personal, dels till förhyiande af arbetsrum och archiv, äskat en förhöjning i contant 1,124 Ridr 12 sk., så att Staten Pomme att utgöra 2,65o Ridr, utan spanmåls-beräkning Utskottets afstyrkande Utlåtande är af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt, hvaremot Ridderskapet och Adeln bifallit, hvad Kongl. Majli i Nåder föreslagit samt Presle-Ståndet dels beviljat den af Kongl.