Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet ett denne dag af Herr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, afgifvet yttrande, innehållande utveckling af dess förut till Utskottet remitterade motion, angående förändrade grunder för allmänna bevillningen. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades nedannämnde denna dag afgifne yttranden nemligen: l:o Herr af Grubbens, Nils Wilhelm, innehållande ytterligare upplysningar, i afseende på frågan om inköp för Statens räkning af Gottska sandön; 2:o Herr Sandelhjelms, Paul, om förslag till sättet att för minsta kostnad skyndsamt kunna tillväga bringa ett ändamålsenligt Läns-häkte i Elfsborgs Län; 3:o iDensammes, angående medel till uppförande af några till Residenshuset i Wenersborg hörande erforderliga byggnader; 4:o Herr Ribbings, Arvid, innehållande utveckling af förslaget om en Landtbruks-skola för de trenne Småländska Länen; 172 Prol. Utclr. d. 26 Mars 1840• 5:o Herr Reutersvärds> Per Adam 3 i frågan om mötes-passevolansafgiften. Från Högvörd. Preste-Ståndet f. m. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets den 6 och 21 dennes å bordet lagda memorial N:o 5, med uppgift på de från 1834 och 1835 årens till nu innevarande Riksdag hänskjutna och hvilande förslag till Grundlags-ändringar, medelst tillägg, upphäfvande, rättelse eller förklaring, upptagne under de N:ris, samma förslag ega uti 82 §. af 1835 års Riksdagsbeslut. l:o och 2:o Förslag till en ändamålsenligare organisation af Stats-Rådet, samt de Grundlags-förändringar, som föranledas af Hof-Canzlers-befattningens föreslagna upphörande, upptagne i memorialet N:o 1, och af Ståndet bifallna den 22 Februari sistlidne. 3:o Förslag angående det antal af Högsta Domstolens ledamöter, som böra vid måls handläggning tillstädesvara. Regerings-Formen §. 22.
Ett nytt lif lefver sedan dessa raders ankomst upp hos Friherrinnan, hvilket sprider lust och kraft i hela hennes varelse; hon tänker, hon talar nu endast om sin Gustaf, och har redan i dag, biträdd af mig, uppsökt och framtagit otaliga packar de superfinaste skjortoch linne-plagg, hvilka länge sedan förfärdigade, blott i förväntan på sin ägare, hittills legat ovidrörde. Jag har till deras märkande och nummererande (hvilket blifver mitt arbete) formerat minst ett halft dussin pennor, och ännu aldrig har i min lefnad jag sammantaget tecknar så många G n, som till profbitar denna korta aftonstund. O! huru begärligt griper jag ej hvarje, äfven det obetydligaste tillfälle, att uppfylla de önskningar af Friherrinnan möjligen kunna göras; hvarföre, hvarföre, skall jag ej äga förmåga att oftare och kraftfullare genom handlingar visa henne min tacksamhet. Bland sommardagens barn en ros jag såg I första stunden af dess blomningstid, Med purprad kind i knoppens famn hon låg, Och drömde blott sin oskuld och sin frid. R g. Ännu något hufvudyr, trött och olustig efter den utgångna nattens mödor, smyger jag dock så gerna, med tanken på dig, till mitt lilla skrifbord, fattar i pennan och tecknar med varmt hjerta på det stela pappret min Emilia en god afton, hvad skall väl dock den tråkiga varelsen med de sömniga ögonen och det varma hjertat nu kunna säga dig? Jo, först och främst lemna dig en den innerligaste tacksägelse för den glädje du gemon ditt obeskrifligt kärkomna och oförväntade bref skänkt mig; denna sällhet vågade jag visst icke ännu hoppas; föreställ dig således den jag verkeligen erfor vid emottagandet af dina rader. Att du saknar mig Emilia! att tiden varit dig en evighet sedan vi åtskiljdes, ack! hvad detta bevis på din vänskap fägnar mig, du min första, min uppriktigaste vän. Jag satt i går morgons, likasom de tvenne föregående dagarne, träget sysselsatt med mitt arbete, broderandet af en silkes-tylls-krage till Friherrinnan, och höll just på att sluta denna kära sysselsättning, då Friherrinnan med ditt bref i den hög upplyftade handen inkom, och, under muntert skämt yttrade:
Jag erkänner att jag i dessa omständigheter ser en våda, ej mindre hotande vår nuvarande bevärings-inrättning än skarpskytterörelsen, samt i allmänhet — i följderna — till och med den krigiska andan inom landet, som likväl dessa båda afse att lifva och elda; jag tror likväl på samma gång att, ifall dessa underordnade - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV? 51. 97 de frågor lösas på ett annat sätt, sjelfva hufvndafsigten, eller de frivilliga skarpskytteföreningarnes och beväringens amalgainerande i visst fall, ganska lätt later sig verkställas med upprätthållande såväl af sknrpskytteföreningarnes lifs vilkor, frivilligheten. sorn af beväringspligtens helgd, j)å samma gång ock sorn man skulle kunna bevaka och utveckla bådas kraft, bådas krigiska intelligens, hvilket ock vill säga landets. Det enda medel likväl, för uppnåendet af ett sådant mål, som jag förmått finna, är att man, på samma gäng man medgifver befrielse från ett års beväringsexercis, dervid förbinder sådana vilkor, som hindra uppkommandet af allt för små sjelfständiga skarpskytteföreningar, utan som i stället bidraga eller nödga till skarpskytteföreningarnes ordnande och sammanhållning i större grupper. Ju större en skarpskyttekorps är, desto mera vidgar sig dess uppfattning al dc dermed förenade förbindelserna. Området för dess verksamhet ökas. Befälhafvaren väijes med mera urskiljning. Det allmänna intresset får en större skala. De militära öfningarne kunna fullständigare genomgås. Exercis i spridd ordning blifver möjlig.
Af den 22 dennes; Angående Allmogens i åtskillige Härader af Malmöhus Län dagsverks-skyldighet till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. 2) I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående de så kallade Schlegelska Köpegodsen i Halland. 5) I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga pro~ position, angående framtida dispositionen af Wendtholms Hof-StallÅng. 4) I anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss uppå MinisterResidenten i Frankfurt Hjorts underdåniga ansökning om utbekommande af aflidne Abbé Voglers pension. 5) I Den 26 Februarii, 801 5) I anledning af Kongl. Majds Nådiga remiss uppå KyrkoRådets i Calmar underdåniga ansökning om medels anslående för reparation af kyrkobyggnaden derstädes. 6) Om tillåtelse för StatsUtskottet, att, i anseende till mängden och beskaffenheten af de StatsUtskottet tillhörande ärender få, utom de förut antagne irenne, ytterligare antaga tvänne Canzlister. Från Allmänna Besvärsoch OeconomiUlskotten: Af den 18 dennes, om utskrifvande af särskildte exemplar utaf remissacter i de mål, som till sammansatta Utskott remitteras. Justerades följande 5 Utdrag af Protocollet hållet hos H<5gloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 26 Febr. 1820. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskotn tets den 22 dennes allåtne 4 serskilte Memorial, innefattande anledningar till anmärkningar mot föredraganderne af Krigs-Ärenderne och föredraganden af Handelsoch Fi - Ridd, 9, Ad, Prof. I. B, 3o 2 Den 26 Februarii, naneeÄrenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle; blefvo berörde anledningar till anmärkningar enligt 29 §. i Riksdags-Ordningen af Ridderskapet < :h Adeln till sistnämnde Utskott remitterade. Ut supra. S. D.
Jag hemställer om icke, då SlatsUtsk. tillstyrkt understöd för åtskilliga vetenskapsmäns i fattigdom sladda enkor, Adjunkten Hyltén Cavallii enkas tillstånd äfven kunda få behjertas, och jag vågar af denna anledn. hemställa om icke R. o. Ad. skulle behaga återremittera delta Betänk., på det att StatsCtsk. måtte komma i tillfälle att tillstyrka någon pension åt denna i fattigdom stadda enka. Efter först till bifall och sedermera till återremiss å förevande punkt framstälde med blandade Ja och Nej besvarade proposrr, blefvo dessa prnposrr förnyade och åter besvarade med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg den sednast till återremiss framstälda propos:n hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. 38:de punkten, ang:de pension för Medicine-Doktorn J. E. Åkermans enka; och 39:de punkten, avg:de de af U/sk. för enkor tillstyrkte pensioners åtnjutande endast så länge dessa personer förblifva i enkos land. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 40:de punkten, ang:de till Statsverket numera ingångne indragna Fjerdingsmans löner. Deri 22 April e. m. 355 Lades till handlingarne. 4Irsla punkten, ang;du förhöjning af de ä allmänna indragningsstaten upförda 6 Professors-Emerite-löner vid Universitelerne; och 42:dra punkten, ang;de anslaget för spatimålsförhöjning under lönerne. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 43:dje punkten, ang:de den tabell, hvarå anslagen å Nionde Hufvudlileln blifvit uptagne. Frih. Palmstjerna: Vid sednaste Riksdag beslöto R. St. att i st. f. de Ruslliållsafgifter och en per mille afgifter, som utgingo förut direkle till Wadstena krigsmanshuskassa, skulle dessa afgifter lill Statsverket indragas och ersättningen till kassorna på stat upföras.
Lag-Mskottet, som pä ostvan anförde grunder, ärkänner detta för ett Bud, hwilket Lagstiftaren såsom ett ideal bör hafwa för ögonen, har dock därjemte öfwerwägat at, lika som i allmänhet, icke alla sedelärans kraf kunna förwandlas Lil Rätts Regler , hwilkas i agltagands i det yttre, utan afften - Den 24 Augusts. 1261 de pä handlingens inre halt, mä genom Iwäng ästadkommas, sä möta ock wid en sädan förwandling af nyss anförda Sede. bud ätskilliga swärigheter. Den första blir frägan om bewisen när lägersmannen nekar sitt löfte, som en häfdad gwinna xasiär honoin hafwa gifwit. Dä ej en Laglig trolofning förutgätt, strider det nästan emot'sakeus natur, at den händelse, hwarpä gwinnan grundar sitt påstående statt med wittnen kunna bewisas: och det betänkeligaste är, at om wittncn nägon gäng stnlle wara at Lilga, gifwcr just den omständigheten en stor presumtion om bristande blygsamhet och om listig tilstälning, som strider emot den ädelhet, hwilken kunde göra henne berättigad til den uprättelse hon söker; hwaraf stulle följa, at den Lag, som i dessa händelser, är just der den, enligt dess grund och afsigt. icke borde anmändas. Warjemäls-Ed, pä ofta nog swaga anledningar, är den wanliga utwägen at weckla sig ur denna swärighet; men i en sak af sa wigtiq päföljd, som ett twunget äktenstap, är denna Ed nästan sä wädlig, som i saker hwilka ä lif eller ära gä, serdeles hos den, som warit nog samwetslös at pä detta sätt swika en god ostyldig qwinna, näpeligen kan presumcras nägon sann tänsta af ara och dygd. Men om ock bewisning wore möjelig, beledsagad af sädana omständigheter hwarigcnom
(Forts.) A n t a g a vi, att den mängd i matsmältningsapparaten tillgodogjord ägghvita, som en fullvuxen kroppsarbetare dagligen behöfver, uppgår till endast 90 g m, så behöfde han af groft rågbröd (mjukt med 8 % ägghvita, hvaraf ' Vt o i c k e tillgodogöres i tarmen) 1607 g m o c h af ärter (det på ägghvita rikaste af våra vegetabiliska födoämnen med 22 % ägghvita, hvaraf 1895 7 J O icke tillgodogöras i tarmen) 584 g m. Men vi förtära icke ärterna torra, utan i form af mos eller soppa. V i d ärtmosets tillredningökas volymen genom upptagande af vatten, så att den färdiga maträtten k o m m e r att väga omkring 2000 g m. Hvilken människa kan hålla ut m e d att dagligen förtära 1600 gm mjukt bröd eller 2000 g m ärtmos? Det är således nödvändigt att genom animaliska födoämnen fylla en del af kroppens ägghvitebehof. Detta hafva i själfva verket åtskilliga vegetarier insett: de förtära visserligen icke kött, men medgifva ägg, mjölk o c h mejeriprodukter. Men då är födan icke mera en rent vegetabilisk; ty då ingå j u i densamma både ägghvita o c h fett från djurriket. H v a d särskildt ägghvitan beträffar, utgör j u ost ett på densamma synnerligen rikt födoämne. O c h i smör och mjölk kan j u erhållas allt det fett, kroppen behöfver. M o t denna form af vegetarism kan därför ur näringslärans synpunkt inga principiela invändningar göras — förutsatt att mängden af ägg, mjölk, smör o c h ost icke tages alltför liten. Frågan gäller då egentligen endast o m vi skola förtära kött eller icke. M e d kött förstå vi här icke allenast köttet af nötkreatur, utan äfven musklerna (köttet) af alla andra djurslag samt djurens inre organ, såsom lefvern, äfvensom blod o c h alla slag af dessa ämnen framställda varor, såsom korf o c h annat dylikt.
Grönhult föreslagen måtte tillkomma Komministers-bostället i Madesjö församling k mantal Riddaretorp, hvilket, beläget i Södra Möre härad af Calmare län, vöre anslaget till roten N:o 281 vid Södra Möres Andra Båtsmans-kompani. af Riksdagsfullmäktig en Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, att då Komministers-bostället Torp i Hee socken af nämnde län, efter att vid Indelningsverkets början hafva påförts rotering, dock icke kommit i åtnjutande af den preste-bohlen i Riket tillerkända rote-frihet, samma boställe måtte varda från dess ordinarie roteringsskyldighet befriadt genom densammas flyttning på andra, närbelägna och oroterade, men icke privilegierade hemman och lägenheter, eller ock, i händelse det i roteringen måste qvarstå, ersättning derför måtte bostället lemnäs. Derjemte har herr doktor Sandberg, jemte en framställning af det förhållande, att Komministers-bostället i Aby församling af Calmare län J mantal N:o 4 Wångerslät, som förr varit ett Kornett-hästhemman vid Adelsfahne Regementet, men år 1821 indragits till Invalidhus-fonden, hade en åriig afgäld, som, utgörande efter kronovärde 6 r:dr 27 sk. 9 Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsfc. Utlåtande, N:o 4. 11 rist, årligen belalades med omkring 60 r:dr banko, hemställt, att då berörde afgäld vore serdeles tryckande, bostället kunde derifrån befrias, eller för denna tunga undfå ersättning.
Då man erinrar sig, huru läraren framställer en fråga och, ifall icke denna genast kan besvaras, öfvergår till grannen med samma fråga och att man således gång efter annan får höra uprepas denna förskräckliga fråga: »Hvad är det», hvilken fråga förekommer på icke mindre än 30 ställen, så tror jag, att man med allt skäl skall kunna instämma uti Biskop Agardhs ord, att det är en ordström och intet annat, detta examinerande. På grund af hvad nu i frågan blifvit anfördt, anhåller jag om återremiss af detta Betänk, på det att detsamma måtte behandlas i enlighet med första mom. af Hr Lallerstedts reservation. H. Exc. Hr Gr:n o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Tersmeden, Pehr Beinhold: Äfven jag skulle visserligen kunna tveka att upträda efter de af de båda första tslarne här afgifna yttranden ; men då ämnet är af så stor mångsidighet och vigt, så torde det förtjena att betraktas från mer än en sida. Hvad som i främsta rummet fäst så väl föregående talares, som min upmärksamhet vid detta Betänk., nr att Utsk:t icke med ett enda ord vidrört Frih. Creutz’ motion. Den innehåller väl i hufvudsaken detsamma, som Riksdagsmannen Lundahls förslag, men med den utsträckning, att deti tillika omfattar lärdomsskolan, i enlighet med Läroverkskomittéens förslag i ämnet. Denna besynnerliga uraktlåtenhet skulle redan i och för sig sjelf för mig utgöra tillräckligt skäl att yrka återremiss; men andra anledningar saknas ej heller uti de motiver, hvarpå Utsk:t grundat sitt afslag af Lundahls motion, hvilken är af hufvudsakligen enahanda innehåll, som den af mig vid föregående Riksdag i ämnet väckta, hvilken likaledes af samma Utsk. af detta Sfånd med ganska stor majoritet återremitterades. Några 554 Den 18 Februari f. m. anmärkningar mot de motiver, hvilka Utskrt uti Betänk. anfört mot Lundahls förslag, anhåller jag nu att i korthet få framställa.
Hvarom svar, i händelse förslaget af Rikets Ständer godkännes, lärer böra till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifvas. 5:o Utskottet, sorn yttrat sig icke kunna tillstyrka någon tillökning i de vid sista Riksdag bestämda arne pensionsrum för Generaler, och nu föreslagit uppförandet af en Amirals-pension, har å denna punkt af Betänkandet N:o 89 erhållit återremiss från Ridderskapet och Adeln, Borgaresamt Bonde-Stunden; dock afse endast de inom Ridd. och Adeln gjorda anmärkningarne, att pensionsrummens antal måtte ökas. Dessa anmärkningar äro afgifna utaf:
Föredragande Stats-Rådet afgaf härvid i underdånighet följande anförande: “Behofvet af en löne-förbättring för Statens med penningelöner försedde embetsoch tjenstemän har under den sednast förflutna tiden redan vid särskilda tillfällen utgjort föremål för Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet; och, med behjertande af denna angelägenhets vigt icke blott för en talrik klass af samhällets medlemmar, utan äfven för Rikets tjenst, har Eders Kongl. Maj:t, under den 23 November 1855, behagat 1 nåder förklara, att, sedan Cheferne för samtliga Stats-Departementen inkommit med förslag i berörda hänseende, hvar och en för sitt Departementsexpedition, jemte alla till Departementet hörande embetsverk, korpser och stater, Eders Maj:t vilie taga i öfvervägande frågan om grunderna för den nådiga Proposition, som Eders Maj:t hade för afsigt att i ämnet aflåta till Rikets nästsammanträdande Stäuder." “I öfverensstämmelse med denna nådiga förklaring har Eders Maj:t äfven, den 2 i nästlidne Maj, uppskjutit pröfningen af ett dylikt förslag, uppgjordt för Finans-Departementet af dess dåvarande Chef, Herr Stats-Rådet Friherre Palmstjerna, för att, enligt hans eget yttrande, tjena till jemförelse med blifvande framställningar i enahanda syftning af de öfriga Stats-Departementens Chefer." “Då emellertid det förevarande ämnet är af en omfattning, som fordrar, att vid dess behandling uppmärksamheten fästes icke blott på förhållandet och behofven inom ett Departement i sender, utan äfven på det inbördes sammanhanget emellan Statsmekanismens särskilda delar, på nödvändigheten att gifva hvarje sådan del en fasthet och sammansättning, som motsvarar dess bestämmelse, och slutligen på utvägarne att tillfredsställa dessa spridda och mångfaldiga behof på ett sätt, som icke drabbar Statsverket i dess helhet med alltför tryckande utgifter, hafva Cheferne för samtliga Stals - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856.
ÖfverlntendentsEmbetet uti dess deröfver afgifne, ofvantill*) - ( ioS ) åberopade underdåniga utlåtande af den 19 Mars i533 bland annat yttrat, att, ”i händelse kostnaden för merbemälte reparationer förflyt”tades på medel, sorn voro ämnade till underhållet af GarnisonsRege”mentornas Caserner i allmänhet, sådant skulle hafva den påföljd, att ”de öfrige byggnaderna visserligen dymedelst kunde blifva betydligt ”skyndsammare försatte i det goda skick, sorn med anslaget för deni ”är åsyftadt, men ännu blott ganska långsamt kan uppnäs;” så hafva Revisorerne, med hufvudsakligt afseende å denna utaf ByggnadsÖfverstyrelsen yttrade opinion, samt i betraktande af åtminstone en del af de bestridde utgifternes för Byggnadsanslagets egentliga ändamål främmande egenskap, såsom inköpet och underhållet af Ileservoirvagnar, skottkärror, trädoch stenkol, viskor, hårsiktar, krut, fnöske, sand för ridbanorne m. m. (se Yerifikaliousfolierna N:o 3r4 till i832 års Hufvudbok samt N:is 80, 126, 129 och 4^6 nr. 11. i 1833 års) funnit sig äga grundad anledning tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt mätte i Nåder pröfva och bestämma, huru långt ÖfverlntendentsEmbetets befattning med under hållet af LifGardets till Häst Casernoch Stallbyggnader bör sträcka sig, samt derjemte i underdånighet hemställa, om icke detta Regemente, sorn af Stockholms Stad uppbär Inqvarterings-ersättning, må, i likhet med hvad genom Kongl. Brefvet den 12 December 1827 för de andra båda GardesRegernenterue är stadgadt, anses skyldigt, att de åt dem upplåtne byggnader åtminstone tili någon del underhålla. 4:o Då 1833 års Byggnadsanslag icke lemnade tillgång för hela den utgift, som nämnde år kom i fråga till LifGardets till Häst Casernoch Stallbyggnader, anbefalldes Kongl. SlatsContoret, genom Nådig skrifvelse den i3 Julii f833, att, af under händer hafvande medel, utbetala 4>*33: 46* emot ersättning af följande årets anslag för de pu blike Husens underhåll i Hufvudstaden, hvilket Revisorerne här endast skolat omnämna, under åberopande af hvad här ofvan, underrubriken Kongl. StatsContoret_, blifvit yttradt och hemstäldt, i afseende på anticipationsvis verkställda dispositioner å Statsanslagen. 5:o Till följd af Kongl. Maj:ts, vid flera tillfällen och äfven genom Kongl. Brefvet den 12 Maj i832, till ÖfverlntendentsEmhetet aflåtne Nådiga Befallning, anvisades af de för publike husens i Stockholm underhåll anslagne medel 2,000 R:dr att årligen utgå till vidmagthåilandet af Kongl.
Jag är ock för innerligen öfvertygad om kraften och värdet af Jesu lära, att jag genom den frihet, jag här yrkar, skulle befara något för dess bestånd. Hon har genomgått vådligare och våldsammare skakningar än de, som härigenom kunna hota henne, och har framträngt segrande genom dem alla. Deremot kunde jag dessutom anföra att genom tvång, hvarmed theologiska censuren hittills sökt qväfva hvarje fri undersökning i andeliga ämnen, har en ljumhet för religionen uppkommit, farligare utan tvifvel än de bittraste anfall. Hvad Herr Professoren Doctor Faxe nämner om en nyligen utkommen skrift, som skall vara ställd emot hufvudsanningarna af vår christeliga lära, så vill jag blott nämna, utan att derföre ovilkorligt försvara dess innehåll, att den anses vara författad af en bland våra yppersta protestantiska theologer, som derigenom icke bland sina landsmän förlorat sin välförtjenta reputation. Uppå Herr Professoren Doctor Faxes förnyade begäran bifölls, att dess yttrande skulle medfölja Utskottets Betänkande rörande Tryckfrihets-Lagen. Bilaga^E till Mern. N:o 7. Bland Constitutions-Utskottets handlingar förvaras äfven följande, i protokollen ej omnämnda skrift: Stormäktigste Allernådigste Konung! Friheten att i tryckta skrifter yttra sina tankar, är väl en af menniskans vackraste rättigheter; men det har varit så svårt att bestämma rätta gränsen för denna Bilaga E till Mern. N:o 7. 87 frihet, att den i de flesta länder antingen öfvergått till sjelfsvåld och derföre snart upphört, eller ock har den varit så inskränkt, att Nationernes bildning och upplysning derigenom ej kunnat befordras. Till rättesnöre vid uppsökandet af en sådan gräns, torde höra antagas: att som alla Nationer äro sammansatte af goda och elaka medborgare, höra de sednare genom lagen afhållas att i tryckta skrifter yttra sådant, hvarifrån de förre afhållas af dygd, hederskänsla och kärlek för Fäderneslandet.
Upptäckes ej dervid beslag underkastad! gods; bote undersökningsmannen, eller den, som an hållning >n gjot t, serskildt för en hvar, hos hvilken vid undersökning dylikt gods ej funnits, ifrån Tio till Trehundrade Riksdaler, målsegandens ensak, och ansvare dessutom serskildt, efter nedanstående !\i §., om af honom våld eller oskick vid undersökningen föröfvats. Å den, som för oloflig införsel eller utförsel af varor tvänne resor tillförne straffad blifvit, må sådan undersökning, utan påföljd af bötesansvar, ega rum. §. 36. Undersökning inom bus, eller i boningsrum, salubodar, bodkammare och försäljningsrum, eller uti magazin, upplagsbodar, ulhus, vindar och källare, må ej börjas annan tid på dygnet, än emellan kl. 9 Järmi ddagen och kl. 3 eftermiddagen i November, December, Januari och Februari månader; emellan kl. 8 Jörmiddagen och kl. 5 eftermiddagen i Mars, April, September och October, samt emellan kl. 6 förmiddagen och kl. 8 om aftonen i Maj, Juni, Juli och Augusti månader. Sker jSevLags wit Allm. Besv. och Ekon. Den nu gällande Kongl. Förordningen. Sker undersökning å annan Lid än nu sagd t är, och olofligen införda varor dervid anträffas; vare den, hos hvilken undersökning blifvit anställd, fri från annan påföljd, Lin varornas förlust, på sätt 33 §. bjuder. ■— §• 37* Gör obehörig person undersökning efter olofligen infördt gods; straffes såsom för hemfrids-broU, eler öfvadt våld, efter lag och sakens beskaffenhet. Upptäckes vid sådan undersökning olofligen infördt gods; förhålles dermed, såsom bär ofvan i 33 §. säges. §. 38. Har behörig man gjort undersökning uti salubodar och bodkammare, eller andrarum, der varor bevisligen lill salu hållas, eller der varuförsäljning förut under samma innehafvares lid bevisligen skett; bote, derest olofligen infördt gods vid sådan undersökning ej finnes, ifrån Tjugu till Trehundrade Riksdaler.