Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
«om jag en gång blir så olycklig, att jag får en hustru, som vill kläda sig till ett spektakel för alla, stänger jag henne inom lås och bommar.» «Naturligtvis om ej goda varningar hjelpa,» svarade jag; han smålog. Jag antecknar detta till din underrättelse! När vi sedan åter dansade tillsammans, frågade han efter min goda vän, som talade så väl tyska. «Det är väl fröken Nordenskans, löjtnanten menar?» frågade jag, som tyckte frågan vara något för familjèr. Han studsade synbart. «Nordenskans? är hennes dopnamn Lonchen? eller hur var det Lonna?» hans frågor jagade nästan hvarandra. «Hon kallas Leonna; men huru känner löjtnanten hennes namn? Hvarför öfverraskar det er att hon heter så?» frågade jag på min sida nyfiken. Dröjande med svaret tills dansturen var förbi, sade han: «jag har en bekant, som på långt håll är en anförvandt till en fröken Leonna Nordenskans, men han känner henne icke personligen.» «Bekantskapen har skett genom korrespondens, och eder vän heter Fritz von Harlinghausen,» sade jag småslugt. Han såg på mig med stora ögon. «Af hvem, och när har ni hört detta?» «Af Leonna, som förmodar att en sådan person finnes vid militären.» «Fröken Leonna förmodar då ganska riktigt. Var så god och låt henne veta, att jag kan lemna underrättelse om nämnde person, som högeligen önskar att få presentera sig för sin vackra kusin, men hvarföre är hon icke här i afton?» Med deltagande hörde han orsaken till din bortresa. Af anledningar för vidlyftiga för ett bref, som redan är långt nog, har jag låtit berätta mig, hvarföre han och din bror äro ovänner. På första assemblén i höstas, hade båda valt samma plats för dansen; men Karlowitsch var den första, som dit kastade sin handske, och gick för att hemta sin dam; då kom din bror, sparkade undan handsken, och lade sin i stället; så började tvisten. De omkringstående vittnade alla till löjtnantens förmån, och mången tror, att just detta är rätta grunden till din brors hat, det han vid alla möjliga tillfällen lägger i dagen.
Hilda upp, och i den blick, de båda vexlade, låg all den salighet och innerliga hängifvenhet, en blick kan uttrycka. Wallinder skådade djupt in i hennes själs verld, och läste borgen för sin framtids hopp. Gud må veta, huru det gått med hans löfte, om ej en gosse, drypande af svett, i detsamma kastat sig af en löddrig häst, och dristigt rusat in i salen, med tillsägelse, att magistern skulle skynda hem på ögonblicket. Prosten hade fått slag och drogs med döden. Wallinder sprang bleknande upp. ”Gå!” ropade han till gossen; ”jag kommer på minuten. Farväl, dyra Hilda! Nu blir det en faslig uppståndelse och göromål i mängd; men säg att jag är välkommen, och då jag kan, smyger jag mig ut och flyger hit.” ”Hjertligt välkommen, bäste Wallinder!” sade Hilda; ”låt oss icke vänta för länge!” ”Oss?” upprepade Wallinder, i det han tog sin hatt, och hans blick sökte ännu en gång hennes, med ett lätt förebrående uttryck. Afskedet och fruktan för dess långvarighet gjorde Hilda mera svag, än hon trodde det möjligt att blifva. Nästan medvetslöst tillade hon: ”Låt mig icke vänta för länge; men skynda nu!” ”O, Hilda!” – och innan hon kunde ana en sådan djerfhet, hade Wallinder tryckt henne till sitt hjerta, och hviskat i hennes öra: ”Nu är du min för evigt!” Allt var ett ögonblicks verk. Innan Hilda ännu hunnit sansa sig efter öfverraskningen, var Wallinder redan ute och uppe i sadeln. Han tryckte stigböglorna hårdt i hästens sidor, svängde den lätta hatten till en afskedshelsning, och ilade skyndsamt till dödens bädd, hvilken han hoppades skulle vara för honom förebudet till hans inträde i det jordiska paradisets herrlighet. Vid ankomsten till prestgården fann Wallinder prostinnan i otröstlig sorg vid den afbleknade gubbens dödsläger. Han flämtade ännu svagt, och långt förrän läkaren följande morgon hann ut från staden, var den gamle redan afsomnad.
Korrt före min afresa till detta Riksmöte, kom jag tillfälligtvis att bese Kongl. Majitsoch Kronans dyrbara BeväringsUtredningsoch Sjukförråder i Götheborg. Det äfventyrliga läge denna statens betydliga egendom fått undföll mig ej, och beslöt jag att till förekommande af en kanske aflägsen, likväl mycket rnöjiig olycka , andraga detta ärende inför Riksens bländer, med förslag att de genom bidrag af statsmedel pä ett eller annat sätt i tid afvände densamma. Jag bör icke trötta Höglofl. Ridderskapet och Adeln med en utförlig framställning af den förödelse jag anser, så val nämnde förrådshus och deri befintelige effecter, som i öfrigt de Dära intill belägna Artilleriets och Fortifications boningshus , verkstäder och materialbodar, samt Götheborgs stads publika hus, såsom Tyska Kyrkan , f. d. Ostindiska Compagniets hus (hvil^ ket jag hört är i fråga att lör Statens räkning inköpas) Commendantshuset, Rådhuset, Tyska Prästoch Skolehusen, Sahlgrenska Sjukhuset och Fattigförsörjnings - Inrättningens Barraque blifva underkastade om eldsvåda yppar sig p| det, med ett antal af emellan 20 och 30 större och mindre trädhus bebyggda, så kallade Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, t Band. 39 61» Den SI Februarii, Qvarteret lilla Berget, hvilket rundt omkring angränsas af ofvannämnde lägenheter. I det stället anhåller jag ödmjukast, att mina detailler i ämnet, få såsom bilaga åtfölja denna min motion om bidrag af Statsmedel till inlösande och bortförande, efter med ägarne derom träffadt accord af ofvannämnde trådhus, i händelse Götheborgs Stad och Allmänna Brandförsäkringsverket, skulle vilja hvar för sig , efter en billig uppgjord repartition äfven tili ett sådant ändamål sammanskjuta medel för att spara sig en mångdubbel kostnad och förlust, som snart sagt är säker förr eller sednare. Remiss häraf till StatsUtskottet torde benäget beviljas.
Då jag sjelf låtit verkställa Enskiften och handlagt sådana göromål i flera afseenden, stadfästades min öfvertygelse om sistnämnde Författnings ändamålsenlighet, en öfvertygelse, som förut grundades derpå, att Enskiften, hvilka i början med motvilja ansågos och efter de första Författningarne derom vunno ringa framgång, med lätthet och i ökadt antal fortgingo genom tillämpningen af den mindre våldsamma och efter lokalen mera lämpade 1812 års Stadga. Den myckna klagan, som deremot böjdes emot nu gällande SkiftesStadga, och de flera svårigheter, som vid tillämpningen deraf visade sig, föranledde mina anmärkningar; med tillfredsställelse har jag funnit, att Utskotten uti 2:ne hufvudsakliga delar deråt lämnat den uppmärksamhet, 336 Den 6 April e. m. som behofvet att förekomma onyttiga rättegångar, och helgden af ägande samt nyttjanderätt af Lagligen ärfd eller förvärftl Egendom förtjena. Jag hvarken kan eller vill upptaga Ridderskapets och Adelns tid med besvarande af de vidlyftiga nu gjorde skriftliga och muntliga anföranden, men utbeder mig att nugot få bemöta det klander, som här är yttrad t emot 2:ne uti Betänkandet föreslagne förändringar i Författningen, hvilka enligt mitt begrepp varit af behofvet högt påkallade. SkiftesStadgan medgifver uti 18 Cap. i3 §. rättighet, att klandra Ägograderingen inom 60 dagar, sedan Skiftet af Skiftesmannen är förklaradt vara slutadt. Utskottens Betänkande har deruti föreslagit den förändring, att den, som vill besvära sig öfver Ägograderingen, skall sådant hos ÄgodelningsRättens Ordförande anmäla, inom 60 dagar sedan graderingen är verkstäld, och innan planen till Skiftet uppgöres; detta har blifvit klandradt på den grund, att en obildad vårdslös jordägare, som icke följer graderingen med uppmärksamhet, skall kunna blifva lidande, utan att äga tillräckligt rådrum att derom göra sig underrättad.
Rän skulle, efter clävaiancle Xrono-RvAlles veit Rläraclsskrifvares clerstäcles af^änZ, sammanläkas mecl 8ollentuna vela Wallentuna Iläraclers samt Ranöer^cls 8k6ppslg^8 Röttle, i; (loek att, 1 anseencle till an^elä^enlreten, att nära RrottninAliolms lustslott en XronolietjenL funnes till nöcli^t Riträrle ät (len för Rela clet n^a pö^cleriet Rlitvancle Xrono-poArlen, en Rxpeclitions-RranofoKrle, mecl lön pä stat, Rorcle för färentuna Räract antagas. Ra livarken för Rrono-po^rlen 1 8ollentuna velt Wallentuna Räraclers samt Rancler^cls 8keppsl3AS pö^cleri, eller för Ränsmannen i 8ollentuna Rläraö, nä^ot Rosta lie lanns anslaget, var clet jemväl nöciizt tillse, liuru clessa f^enstemän, likasom elen Rlifvancle 6 lV.o 26.
Det är icke nu tillfället, och icke heller i min inskränkta förmåga, att upptaga och besvara den vigtiga frågan, huruvida ett Representativt Mynt, med skillnad emellan dess Nominaloch Realvärde, kan med samma stadga och säkerhet, som ett fullkomligen reelt, och utan att till ett sådant beständigt behöfva refereras, uppfylla det ändamål, hvilket jag här förut anfort såsom Myntets egentliga lättande, och befordran af inhemska Varuomsättningen. Jag vill blott anmärka, att en ständigt ökad Underbalance i Handeln, en deraf följande stegrad Cours och förhöjdt pris på utländska Silfret, minst passa för ett sådant Representativt Mynt-system, i synnerhet i händelse det sträfvar till Realisation, hvilken i sådant fall måste möta oförsedda svårigheter; men att deremot, om det sämre Myntet har fördelen af att vara till fyllnad i Handelsbalancen, efterfrågadt hos Utländningen, Coursen derå, bestämd af sina rätta elementer, behof och tillgång, måste bli så oberoende af Sifverpriset, att till och med endast derigenom Myntets Realisation skulle kunna ske. Vi hafva på båda dessa förhållanden haft lärorika exempel uti vårt kära Fädernesland, hvilket, så i Financiel! som Politiskt hänseende, framställer så många olika skiften. Sedan Sverige ändtligen, på ett sätt, sorn öfverträffa!’de djerfvaste förhoppningar, och fordrar den oin - Den 9 Januarii.
"ett helt af inbördes oskiljaktiga delar bestående förslag, hvilket fördenskull enligt Utskottets påstående, måste i ett sammanhang antagas eller förkastas" men som detta samband blifvit af 3 Stånd fullkornligt upplöst, oell Preste-Slåndet, såsom sin gemensamma tanka, redan vid återiemissen yttrat samma åsigt, samt endast af Talmannen blifvit hindradt att göra densamma gällande äfven vid det slutliga afgörandet; så kan jag för mili del icke annat finna, än att de 2 af alla 4 Stånden godkända momenten böra i Riksdags-Beslutet intagas; och som dessa båda moment blifvit af Expedilions-Utskottet alldeles förbigångna i den nu föredragne . Förteckningen på hvilande Grundlags-frågor, så får jag vördsammast anhålla, att Expeditions-Utskottets Förslag till nämnde §. i Riksdags-Beslutet måtte blifva ålerremitleradt, för att kunna på sina behöriga ställen erhålla följande tillägg: Uti ingressen till Tryckfrihets-Förordningen, angående rättelse i citationen af 86 $. Regerings-Formen. Memorialet N:o 40, mom. r, Uti 4 af samma Förordning, angående uteslutandet af 8 morn., fårande Indragningsmagten'. Memorialet N:o 4° rnom. 2.” Expedilions-Utskottet får i anledning häraf anmäla, att då, vid slutliga pröhl in gen af Cons. ilutions-Utskottets Memorial N:o 77, angående beslutna åtgärder vid Memorialet N:o 58, i anledning af återremisserne på förslagen i Memorialet N:o 4°., Herr Talmannen för Preste-Ståndet, enligt Pro - Expedition!- Uttkottens Memoria!
»Är det tillåtet att göra något för dessa osaliga? Han svarade: »När har Gud förbjudit kärleken att öfva godt eller barmhärtigheten att hugsvala? Därmed gick han, och gamla Agneta skyndade in i sin stuga och satte sig för att tänka. Hela kvällen grubblade hon öfver huru hon skulle kunna hjälpa de osaliga, som vandrade på gletscherna. Hon hade ej tid att komma ihåg sin ensamhet. Nästa morgon gick hon åter nedåt bygden. Hon log och var rask. Ålderdomen var ej mer så tung för henne. »De döda,» sade hon till sig själf, »fråga ej stort efter röda kinder och lätta fötter. De begära blott, att man kommer ihåg dem med litet värme. Men på sådant kunna ej de unga tänka. Jo, jo men, hvar skulle de hädanfarna skydda sig mot dödens omätliga köld, om ej de gamla uppläte sina hjärtan för dem? Då hon kom till handelsboden, köpte hon där en stor knippa ljus, och hos en bonde beställde hon ett stort lass ved, men för att kunna betala detta, måste hon taga emot dubbelt så mycken spånad som vanligt. Mot aftonen, då hon åter var hemma, läste hon många böner och sökte hålla sig modig med att sjunga fromma sånger. Men modet sjönk alltmer hos henne. Likafullt gjorde hon hvad hon satt sig i sinnet att göra. Hon bäddade sin säng i den inre kammaren af sin stuga. I den yttre reste hon upp ett stort fång ved i eldstaden och antände det. I fönstret ställde hon två ljus, stugdörren slog hon upp på vid gafvel. Därpå gick hon och lade sig. Hon låg i mörkret och lyssnade. Jo, det var bestämdt steg. Det var, som om någon kommit åkande nedåt gletschern. Det kom släpande och stönande. Det smög kring stugan, som om det ej tordes gå in. Tätt vid knuten stod det och huttrade. Gamla gumman Agneta kunde ej härda ut med detta. Hon for upp ur bädden och ut i yttre kammaren, där ryckte hon igen dörren och låste den. Det var för mycket; kött och blod kunde ej uthärda! Utanför stugan hörde hon tunga suckar och hasande steg som af ömma, såriga fötter. De släpade sig allt längre bort uppåt gletscherisen.
Hvad angår Hr Dalmans ytterligare anmärkning, angrdedeu redan skedda framställningen i ämnet till K. M., får jag endast upplysa, att Ständernas beslut i frågan existerade, förrän K. M:s Bef:h:de afgaf sitt underd. förslag till K. M. Hr Gu n t h e r, C ar 1 Gu s t.: Jag hegärde ordet för att yttra något emot Frih. Kantzous och Hr Dalmans bestridande af statsanslag till ifråga var. ändamål. Mig synes oundgängligt, att ett sådant beviljas, till dess jemnkningen i sin helhet kan verkställas. Detta är så mycket billigare, som den utaf Jemtland tillförne åtnjutna ersättning, hvilken genom myntförsämring blifvit minskad ända till samma tal af daler i silfver, som förut af r:dr, sålunda utgjort vida större belopp; och då man derjemte icke lärer kunna önska, att Jemtlands roteringsskyldighét skulle återgå till egenskapen af landtstorm, är det nödvändigt att lemna provinsen något understöd, till dess den större jemnkningen kan verkställas. Jag anser således billigt, att det föreslagna beloppet af 4000 D c n 3 N o v c ra b e r f. m. r:dr årligen bifa lies, icke Wolt för 3 år, utan ända tili dess roteringsjemnkningen hunnit fullbordas, hvilket troligen icke lärer kunna påräknas inora en sådan tid. Statsoch Oecon.Utskjns betänk. N:o 29 återremitterades. Ånyo föredrogs LagUtsk:s d. 20 sisth Ociob. e. m. på hordet lagda utlåt. N:o 135 i anledn. af anmärkningar inot Utsk:s betänk. i\:o 4° öfver Hr Prosten L. G. Mittags motion om meddelande af föreskrift, att äktenskapet bör inom viss tid, efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbordas eller ock fästningen varda upplöst. Hr Stuart, Carl Gust.: Få lagförändringar hafva denna riksdag lyckats genomgå LagTJtsk. och .11. St:s godkännande till bifall.
Den föreslagna voterings-propositionen godkändes; N:o 233j rörande tiden och sättet för utgående af de vid innevarande Riksdag forén gång eller för 3 år anvisade anslags-sumnior: bifölls; iV:o s34, ' anledning af väckt motion, att de till Riksgäkls-Contoret 1111 ingående bevillningsmedel, måtte i stället inlevereras till Kongl. StaLs-Contoret: bifölls; N-.o 235, i anledning af väckte motioner om låne-understöd till städerne Westerås och Köping, i och för undersökning, rörande Strömsholms canals ledande till dessa städer: bifölls; samt N:o 236, i anledning af skiljagliga beslut i fråga om Commissarie!! Törn emans och Revisorn Nyströms bibehållande af sine löner vid Conloret for Allmänna Magazius-ärendenas utredning: bifölls. S. D. Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilaiule utlåtanden och betänkande; nemi.: ]\:o 68, i anledning af Väckt fråga om en normal-skolas inrättande i Stockholm för fruntimmers-nndervisning: bifalls; N:o 69, i anledning af väckt fråga, om anslag till Stockholms lyceum och Real Gymnasium: Afslögs; N;o 70, i anledning af väckt liäga om låneanslag af staten för den så kallade Hiilska skolan å Barnängen: bifölls; 742 Prot.-Utdrag den ig Mars 1845. N:o 71, angående föreslagne åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården; bifölls. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets på bordet hvilande memorial och betänkande; N:o 133, i anledning af Riks-Ståndens beslut, om betänkandet, N:o 84, angående upphörandet af rättigheten att använda Finska och Åländska fartyg till fragtfart från de norra Länen; samt N;o 135, i anledning af väckt motion om revision af Bergs-författningarne. Den 19 M a r s. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
För öfrigt och under förutsättning, att de till Vestgöta regementes gamla kavalleri-stat anslagna, nu till Statsverket ingående räntor, boställs-afkastningar m. m. åter komma att för sitt ursprungliga ändamål användas, är afsedt: att, för förändringens genomförande, till Kongl. Maj:ts disposition ställes: a) afgiften för de tillfälliga karl-vakanser, som vid regementet uppstå efter beslutet om uppsittningen; b) en fjerdedel af hästvakans-afgiften vid regementet för hvarje af åren 1867, 1868, 1869 och 1870; och c) från och med år 1871 de hästvakans-afgifter, som vid regementet kunna komma att utgå i af vaktan på nummerhästs anskaffande för bildande af ny sqvadron; Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 108. 13 att vakans-besparingar å samma regementes aflönings-stat må användas till befordrande af befälets nya organisation derstädes; och att, till lättnad för de rustande, så väl vid den trupp, hvilken till kavalleri förändras, som vid den, hvilken öfvergår till infanteri, förut innehafvande gevärspersedlar må i Kronans förråd få utbytas mot gevärspersedlar, tillhörande det nya vapnet. Kostnaderna, som af den ifrågavarande förändringen skulle för Staten uppkomma, och hvaröfver Landtförsvars-komitéen oell Krigs-kollegium hvar för sig lemnat utredning, kunna approximativt beräknas blifva följande: fl:» Minskade Inkomster. a) Ilästvakans-afgiften för 1,000 nummer vid Vestgöta regemente, 7 f tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, per nummer, eller tillhopa 7,500 tunnor å 12 R:dr 60 öre R:dr hvarifrån afgår dylik afgift för 500 till afsittning föreslagna nummer vid Smålands nuvarande Husar-regemente, efter lika beräkning
Precis som jag. – Men det är nu länge sedan. Och på den tiden, ser du ... En ung flicka hade mindre frihet, tänkte väl också mindre, än hon nu gör. Inte så mycket som med en blick tordes jag visa den man, jag höll af, att jag var hans – trots det jag tror ... Han är nu gift med en annan, som ... Ja, jag tror, jag vet, att jag hade kunnat göra honom lyckligare. (Efter en paus.) Och därför, ser du, därför har jag blifvit så radikal på gamla dagar, att jag tycker, att vi kvinnor – när vi öfver hufvud taget kunna älska – också ha rätt att låta den man, som väckt vårt hjärta, märka det. Och – inte sant – det har ändå alltid, om också blott ett ögonblick – varit med hans goda vilja, att han väckt det. Tror du inte LEONORA (sakta). Jag vet inte ... Sjunde scenen. DE FÖRRA. HANS. (Hans kommer hastigt in från sitt rum i svarta byxor och väst, men i sammetsrock, med frack och klädesborste i handen.) HANS (tvärt). Hvar är Anna? LEONORA (reser sig upp). Jag skall strax kalla på henne – hvad vill du? HANS. Det är min frack ... (Visar henne den.) Här är en stor fläck på uppslaget, som hon inte tagit ut, innan hon hängde in den. Jag har försökt med borsten, men det duger inte – det får lof att vara benzin. LEONORA. Nu skall jag ... KATRINE (tager fracken ifrån henne). Nej, låt mig få den. Både du och jungfrurna ha ondt om tid. Jag skall strax fråga Anna, hvar hon har benzin ... (Går in i matsalen.) Åttonde scenen. HANS och LEONORA. HANS (mäter henne med ögonen; barskt): Så du ser ut? Har du inte haft tid att göra dig i ordning? LEONORA (vårdslöst). Nej, jag har varit ute hela eftermiddagen. (Vill gå.) HANS. Nej, stanna. (Tiger, tvekar.) Jag hade annars tänkt att vänta tills i afton, då vi riktigt kunde vara i fred ... LEONORA. Du har något att tala med mig om HANS
Löneförmånerne för en dräng i årstjenst uppgå lill ungefärligen 56 R:dr 32 sk, Banko, oell för en piga till hälften mindre. . Folket är arbetsamt samt ådagalägger ofta stor klokhet och beräkning i vården af sina angelägenheter. Välståndet aftög betydligt under missväxtåren 1837 och 1838, hvarunder stora skuldsättningar gjordes och mångå 5 hemman och lägenheter blefvo efter verkställde utmätningar försålde; men efter år 1839 har tillståndet förbättrats och utmätuings-forräUningarne betydligt minskats, samt de under missväxlåren af staten erbållne undsältningslån, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 43,380 R:dr 16 sk. Banko blifvit till fullo återbetaldte. Under de svåra åren ökades brotten och i synnerhet tjufnaderne, men hafva sedermera under förbättrade ekonomiska förhållanden minskats till ungefärligen samma anta! sorn förut, och äro brott af grofsta beskaffenhet, såsom mord och rån, lyckligtvis ännu sällsynta. Till befrämjande af nykterhet hafva, hufvudsakligen genom nitiska bemödanden af Preslerskapet, föreningar blifvit stiftade uti Länets Irenne städer, Gelle, Söderhamn och Hudiksvall, samt uti 36 af Länets 43 Landsförsamlingar. Lnligt meddelad uppgift, äro såsom ledamöter i iöieningarne antecknade 17,662 personer, och för ändamålets vinnande hållas understundom sammankomster eller så kallade Nykterhetsmöten, dervid menigheten uppmanas, att afhålla sig från förtäring af distillerade drycker, och skrii t er i ämnet utdelas. Såsom verkan deraf har man velat anse det förhållande, att, oaktadt
' Efter det desse provisionclt uppgjorda beräkningar blifvit till Fullmägtige aflemnade, utreddes, genom serskilda ibland Fullmägtiges Handlingar befintliga Calculer: 1:0 att, om förhållandet vid Juna månads slut i833 antoges till grund, de då tillgänglige Fonder hade kunnat medgifva högst i3p och något litet öfver \ skillingar Banco, såsom maximi-pris för 1 R:dr Silfver Specie. Bihang till R. St. 3:0 att efter detta samma förhållande (Ultimo Junii i833), i fall 5oo,ooo R:dr Silfver inginge å Deposit-Räkning å 128 sk. och vore att anse såsom Banken tillhörige för detta ■pris, i63£ skillingar vore maximipriset för vidare erforderliga uppköp; 3:o att 0111, efter detta samma förhållande (Ultimo Junii i833), proportionen af 5 till 8 skulle till vägabringas genom köp ä 140 sk., så erfordrades dertill R:dr 18,543: — 7 rst. Banco utöfver då tillgängliga Fonder; 4:o att de, efter Gommissariatets provisionela beräkning den 28 September i833, befintlige förhållanden och tillgänglige Fonder medgåfve i/[i±sk. B:co såsom maximi-pris för 1 R:dr Silfv. Specie; 5:o att örn, efter detta samma förhållande (28 Sept. i833), 5oo,ooo R;dr Silfv. inginge å 128 sk. oell mot ia5,ooo ll:drs premium, samt det för proportionen af 5 till 8 ytterligare erforderliga Silfver köptes ä 140 sk., så Liefve å samfällda Fonderne ett Öfverskott af R:dr 72,967: 7. 2. B:co.
Hvad i öfrigt särskildt beträffar de af E. K. Mits Befallningshafvande utfärdade förbud emot så kallade lekstugor; så, ehuru allmogen icke synes böra betagas de tillfällen till oskyldiga nöjen, som för densamma kunna yppas, tro Riksens Ständer likväl, att, jemlikt de uti K. M:ts Nådiga Förordning, angående Socknestämmor och Kyrkoråd, af den 26 Februarii 1817 stadgade grunder för ordningen inom Församlingarne, Fäder och Husbönder inöm hvarje Socken, hvilka uppsigten Öfver deras barn och tjenare närmast tillhörer, äfven böra vara befogade, att om lekstugors inrättande meddela de föreskrifter, som de kunna finna lämpligast, helst det beror af E. K. M:ts Befallningshafvande, att fastställa eller icke det i sådant fall stadgade vites-förbud; men om likväl någre förbud emot lekstugor för det närvarande skulle förefinnas, hvilka icke genom Sock nes tamm o-beslut tillkom, mit, anse Riksens Ständer desamma böra upphöra; och lärer E. K. M. täckas 33ess Nådiga förordnande härutinnan, till vederbörandes efterr rättelse, meddela. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 63 N:o 413. Uppl, o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 16 Dec. 1823. Preste-Ståndet d. 1 f> Borgare-Ståndet d. 16 — ■—- Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående arfvoden till de inom vissa Utskott antagne Extra Ordinarie Cancellister. S. A. K.