Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag updrager derföre Herr Landtmarffalken samt Talemännen för de öfrige Riks-Ständen, at til »Lnco-Utffottet öfwerlemna denna mitt framställning och tillika tilkännagifwa, at Rikets än fortfarande krigstilständ, som nu fordrar at Rikets i ordning ställde Skärgärds-Flotta samt en de! af Orlogsflottan genast utlöpa til kusternas beskydd, och at Landt-^rmLen förstärkes, särdeles emot en fiende, som söker at framtränga i Rikets norra provinser, icke kan umbära det - understöd LanK-n meddelar, utan at blottställa Riket för de wädligaste följder. Enär omständigheterna medgifwa tilförordnande af et sädant Riksens Ständers Utskott, med hwilket Jag i de§a ämnen kan afhandla, är Jag sinnad at til Riksens Ständers synnerliga omtanka öfverlemna at ersätta desia förskotter, för hwilka Lancken emedlertid erhällik »ämilNLtrationens af Tullwerket förbindelse, ak 182 Den 19 Maj. med halfwa Tull-inkomsten afbordas: äfwensom de län, hwilka i anledning af Kungörelsen den so Marlit influtit och nu utgöra 980,000 R:dr sa wäl som x>Ltrioti8k.L gäfwor til et belopp af omkring 9000 R:dr äro til Langens ersättning eller sädant anwändande, som iöfwerlägg. ning med Riksens ständer tjenligast pröfwas, uti Läne-öLncjueu insatte. Stockholms Slott den 10 Maj 1M9, Äppä gjord proposition bifölls, at Hans Kongl. Höghet Riksföreständarens ffrifwelse ffulle med öanco-Utflottet communicsrLS. Herr ^VingsrlZ, Larl kreäric erhöll ordet, enligt sitt i gärdagens kiennm gjorde förbehäll och upläste til t?rotoLoliLt följande; Wördsamt Memorial!
Hvilka äro de som tillfälligtvis skulle vin» na på införseln af de utländska kram varor? Hvilka de olycklige resultaterne för det allmänna, af denna oupphörliga fortgång i sinnliga njutningar? Consumeoterne äro för det närvarande de bildade classerne, som till stor del Jelva af Statscassan och utan blygsel ej kunna tillåta sig att fortgå i stigande fordringar, och utan samvetsagg ej kunna tillåta sig, att fortfarande gifva elakt exempel och derigenom smitta nationen. De som tillfälligtvis, och intill dess ali förmögenhet i landet vöre uttömd, skulle vinna på utländska kramhandeln existera ej ännu egentligen att tala, (ty några uslingar, Lurendräjare, som, trottsande lagarne, idka en sådan handt 1 i smyg, räknar jag ej), de herrliga följ» derne af en sådan handel och en sådan consultation, äro att tillskapa nya behof utan grän - Den 28 junii e. m. Sor, nya beskattningar, nya läster och aff sluteligen alldeles utplåna utur kärnan af nationen all Physisk och moralisk kraft, all känsla för stoihet i tankeoch handlingssätt, all förmåga till uppoffringar och försakelser för ali.— rtient väi, och då! hvar finna stöd för Statsförbundet? hvar armar till försvar? hvar denna urgamla Svenska tinnes styrka som aldrig misströstat, som växt med farorne och mer än en gång visat verlden, att man är stark i samma tnon som man är dygdig, och att dygd är ett tomt ord der nationairnåttlighet saknas. Jag kan ej afhålla mig, att vid detta tillfälle anföra några drag af den olika anda som råder i oiika länder, i frågor som röra nations Iintressena. En Svensk, sorn ägde ett större Manufacturverk, hade under sina resor i England gehom urval, samlat, modeller för gina verkstäder af det bästa slag tom i England kunde utletas och uppställt dera i ett Cabinett. Denna Modellkammare visades en gång för en samling Svenska Herrar och Fruntimmer. Ägaren fick det infallet att utgifva modellerne för Svensk tillverkning.
Uypolheks-förening må Hvpollieks-banken ej utgifva obligationer, stålblå på uppsägning.” § 15. Det af Utskottet såsom tillägg tili denna § föreslagna nya stadgande bifölls och lades Utskottets yttrande rörande §:n i öfrigt till handlingarne. § 16. Med frånträdande af sitt förra beslut antog Ridderskapet och Adeln Utskottets förslag till ny lydelse för denna §. g 17 samt öfriga delar af förslaget. Utskottets yttranden lades lill handlingarne. 2.0. Med frånträdande af förut fattadt beslut antog Ridderskapet och Adeln Utskottets nya förslag till öfoergående stadgande. 5:o. Förslaget till Förordning angående de allmänna grunder, sorn vid Hypolhelts-föreningars bildande och framlida verksamhet skola till efterrättelse gälla. Utskottets förslag lill ny redaktion af § 5 godkändes, heinställandena rörande §§ 20 och 24 biföllos och lades Utskottets yttranden angående öfriga delar af förslaget till handlingarne. 4:o. Utskottets tvä sista yttranden. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades Ml handlingarne Expeditions-Utskotle/s Memorial N:o 13, i anledning af Preste-Ståndets återremiss af Utskottets under N:o 137 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående anställande af emförelse emellan Svenska och Engelska för Statens jernbanor inköpta jernvägsskenor. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Ulskoltels Utlåtande N:o 203, i anledning af Kongl. Maj is nådiga Proposition, angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks-arkiv. 830 Prot.-Utdrag den 13 Oktober 1860. Med afslag å Utskottets hemställan biföll Ståndet det förslag till beslut, som uti 2:ne särskilda delar blifvit i Doktor Wählanders reservation framstäldt. S. D.
Tiden medgifver icke någon vidare utveckling af ämnet. Jag vill derföre endast anföra, Den 18 ^December. anföra, att då våra begge Universiteter, med alla dithörande inrättningar, en gång fått sin plats i Lund och i Upsala, anser jag Förslaget till deras centralisering i Stockholm förtjena lika liten uppmärksamhet, som om fråga skulle uppstå att centralisera Småland och Södermanland i Östergöthland. Herr Bergstedt, Erici Jag bär icke läst Utskottens nu förevarande Betänkande, och jag uppkom först emot slutet af discusionen, hvarföre jag endast kail yttra mig öfver det lilla jag hört. Det är således förnämligast mina egna åsigter i ämnet, min egen erfarenhet deraf, som jag utber lxlig att’ för Ridder skåpet och Adelil få framlägga. Här har omtalats Professorernes vanvård om den studerande Ungdomen. Deremot får jag Vördsamt anföra, att, under den tid af trenne år, som jag vistades i Upsala, omfattades jag af dem alla med en ädel, alldeles faderlig omvårdnad. Flere af dem öppnade för mig tillträde till sina hus och sitt enskildta umgänge, lemnade mig böcker ur allmänna och enskildta förråden, och gingo mig tillhanda med alla möjliga upplysningar. Bestraffning utsatte jag mig icke för. Det är således icke Professorerne, icke Universitetet, som jag tillräknar, om jag icke lärt allt hvad jag kunnat lära; min egen försumlighet har då varit orsaken dertill. Det är säkert, att hvilken yngling, som begärde deras råd, icke af dem afvistes. Jag anser mig derföre dem skyldig den tacksamhet, att Ridd. 0. Ad.' Brot. XI. Band. *. Afd. 10 Den 18 December. göra rättvisa åt deras minne, då nu deras Len ligga i grafven. Man liar ytterligare talat om Examina, och att de i senare tider förfallit. kr 1779 inträdde jag i det Verk, som då kallades Cancellie-Collegium; jag har sedermera under den tid, jag varit hemma i Fäderneslandet, genomgått aila graderne till Ledamot i detta Verk, och utom de senare åren allt ifrån 1792, då jag varit hemma, merendels der varit Examinator.
5 "vecklade constructions-sättet af de nyare "Konst-apparaterne för tillverkningen, eller '"uti båda delarna;" yrkande alltså Hr Prosten, att, då Brännvin, tillverkadt af potatoes och med pistoriska apparater, icke allenast i handeln egde mindre värde än det rena Sädes-brännvinet, utan ock skall visat sin förstörande verkan i en stigande progression, detta förhållande måtte af Rikets Ständer hos Kongl, Maj:t i underdånighet anmälas, för att varda behörigen utredt, I anledning af ofvanberörde anmärkning får XJtskottet vördsamt förklara hvad en dess, vid Högvördiga Ståndets öfverläggning närvarande Ledamot, Herr Prosten Astrand jemväl redan anfort, att nn ifrågavarande motion af den orsak blifvit, Uti det afgifna generela Betänkandet, obesvärad, att, vid genomgåendet af den stora mängd, angående Brännvin, väckta motioner, deribland den af Herr Prosten Forslind nu förnyade icke eller lemnades utan skyldig uppmärksamhet, utan fastmera sorgfälligt, i tillkallad Vetenskapsmans närvaro, pröfvades, Utskottet likväl till utlåtande upptog endast sådana frågor, som till åtgärd ansågos böra leda. Och som, vid nu, till följd af den serskilda remissen, företagen förnyad pröfning af merberörde G Allm.
2fr ben flaganbe till erfåtfning ellet botet bomb, fege wib fina befroåt br-tgen berfore af twånne weberbåftige mån. <2Bill någon j)o# lenungen fota Hagan öfwer >£)of#9cått# beflut i bplifa mål, gote bet, genom befroåt, font bota ingifma# inom hälften af ben tib/ forn i 30* ^ap. 9. §. x. mom. 9cåttegång##35allen flabga^, och fullgore betwib bet, forn uti 18. §. af famina kapitel finne# forefFrifmet. ?0?eb fullfol/ben af twifler emel# lan innehafware af bovallen, eller anbta publila Remman, å ena, och beta# laribtbor å anbta ftban, forfare# efter allman Sag. $. 80. ^eb affeenbe å bebofmet af en Ijiftill# fafnab £ag, bwilfeit belågger af# wen be falfFa befånnetfer, font ef angå lif#faler, meb få alfmarfamt ftrajf, att mifjbåbare må från fitia ofannfårbiga uppgifter affFråcfa#, bäfwe vfBi i unbetbåttigbef foreflagit ocb &ongl.
Da den ställningen återkommer oupphörligt verkar den tröttande, ser icke naturlig ut, endast inlärd. Men jag vill visst icke ingå i någon enskildhetsgranskning mot ett spel, som på det hela verkar så fördelaktigt och äfven i de flesta enskildheter är ganska riktigt.En pröfvosten är den långa monologen i tredje akten, då Fortunio befinner sig ensam i parken. Denna scen förekommer visserligen i den äldsta upplagan af » Le chandelier », åtminstone i Revue des Deux Mondes för 1835, men är i den senare, af författaren själf öfversedda och rättade upplagan af hans » Comédies et proverbes » utesluten och kunde nog utelemnas på teatern, fastän den onekligen är poetiskt verkningsfull. I fröken Lunds framställning af denna monolog ligger onekligen mycket af den poesi som stod författaren i så rikt mått till buds. Däremot gjorde hennes sangföredrag af Fortunios visa icke så stor verkan, som man kunnat önska. Det hade kanske varit bättre, om visan, hvars poetiska värde är ganska stort, framförts i tal, i stället för i sang. Öfversättningen af denna \ * isa, hvilken fordrar fint sinne för det sant poetiska, är med stor talang gjord af hr Molaiuier. Samme man har i uppsättningen af Mussets stycke, liksom ett par andra af teaterns nyheter under detta spelar, visat hvilken stor förmåga han äger på det området. Han vet huru det bör göras och har stor talang att göra detta gällande, är omsorgsfull och noggrann, vardslösar ingen enda småsak och får något fullt tillfredsställande af det hela. Nya teaterns senaste nyheter, finder de sista dagarne af januari, ^Hertiginnan Martin » och &gt;Sabinskornas bortröfvande », äro bägge obetydligheter, fastän af olika slag, det ena ganska tråkigt, ovanligt tråkigt för att vara af den kvicke franske författaren Henri Meilhae, det andra ett af de mest skrattretande stycken som väl någonsin uppförts, således ocksa .ovanligt for att vara skrifvet af tyska författare, bröderne Schönthan. Hr Holmqvists spel i » Sabinskornas bortröfvande » är utmärkt for ' stor komisk kraft och utgör onekligen det väsentligaste bidraget till den succés (le rire som detta stycke vunnit.
Om Kronobetjeningen, af origtiga bevekelsegrunder, underlåter att åtala förbrytelser; så kunde det ännu lättare hända LandsFiskalerna, att duka under för frestelser, hvilka de, i brist på den sjelfständiga utkomst, Kronobetjenitigen merändels äger, torde hafva mindre kraft att emotstå. Ville man således sätta dubbla åklagare att bevaka hvarannan: så Den i6 Februarii e. ra. 9^ finge man slutligen göra sig den bekanta frågan; hvem skall vakta väktaren, ty möjligen kunde bägge åklagarne komma öfverens att nedlägga saken. Om LandsFiskalerna missbruka sitt kall, hvartill de hafva så mycken anledning, hvad har man väl för band på dem? JustitiaeCanzleren säger väl: örn det eller det anmäles; så skall rättelse icke uteblifva. Men hvad har man att taga ifrån den, som ingen lön äger, och som möjligen kan föda sig med enskildta angifvelser och åtal, i händelse Jaan, redan i offentlig väg, förvärfvat vana och skicklighet i yrket? — Då man, i alla fall, icke kan tillsätta så många åklagare, att de räcka till allestädes, och då de orter, som sakna dem, icke äro mindre laglydiga än de öfriga; så synes det vara bättre, att förskona dem alla från dylika tjenstemän, hvilka till den grad besvära allmogen, att jag vet exempel på, att de till vittnen i bränvinsmål instämt mostrar, svägerskor och andra nära slägtingar, ehuru deras jäfvighet icke bordt vara åklagaren obekant. Att sedermera få ersättning för långväga resor och tidspillan, är icke så lätt för allmogen. För min del, tror jag således, att Ekonomi-Utskottets betänkande är val grundadt, och bör bifallas. Skulle Kongl. Maj:t, likväl anse en närmare undersökning om Den 16 Februarii e. m. förhållandet, vara nödig, och dessa tjenstemän i följd deraf verkligen behöfliga, samt vilja vid en kommande Riksdag förelägga Ständerna skälen dertill; så torde man då, i fall deras tillvaro befinnes vara oumbärlig, böra förse dem med ständiga löner. Friherre Ridderstolpe:
Jag anhåller vördsamt, att i fall någon Ledamot .af Ridderskapet och Adeln, som är boende här i Stockholm, nu finnes tillstädes, och kan uppgifva huru mycket en Gesäll vanligen af sin dagspenning afstår till sin Patron eiler Mästare, han täcktes uppgifva samina belopp, hvilket jag hört skulle utgöra halfva dagspenningen. Herr Lidströmers Fredric August: Såsom boende i Stockholm , torde jag få meddela, att då jag begagnat mig af arbetsfolk, har jag af dem fått den underrättelse, att en Gesäll merendels betalar 8 skill. Riksgälds Sedlar hvarje dag till Mästaren. Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde å 113m den af honom förut gjorde voterings-proposition, med följande tillägg i contra-propositionen: Äfvensom att någon städja för dessa Gesäller, hvilka arbeta för dagspenning, eller accord, ej må äga rum. Hvilken voterings-proposition af Rid' derskapet och Adeln godkändes , samt anslogs. Sedan 43, 44» 45 och 4^ §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades vote - Den 12 November e, m. ringen klockan | till 7 eftermiddagen; och Lefim nos vid voteringens slut, klockan | till 8 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit $oin följer: Ja — 54. Nej — 9. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt - Marskalken förklarade, det 3 §. uti förevarande 3 Artikel således blifvit af Piidderskapet och Adeln bifallen. Den af Utskotten i deras första Betänkande föreslagne 4 §• uti denna Artikel ansåg Piidderskapet och Adeln, i likhet med hvad Utskotten i deras sednare nu förevarande Utlåtande'jemväl hemställt, böra såsom öfverflödig utgå.
Kronans ombudsman i orten och alla inländska borgenärer, som å den i 9 % omförmälda förteckning upptagna äro, skola om stämningen särskildt underrättas; och foge Rätten eller Domaren anstalt, att sådan underrättelse varder, mimst en månad före inställelsedagen meddelad. § 12. Uraktlåter borgenär, den der ej finnes upptagen å omförmälda förteckning, att sin fordran å den i årsstämningen utsatta inställelsedag angifva, och har han den ej heller förut angifvit; håfve sin talan förlorat emot gäldenär, som ej visas hafva före inställelsetiden egt, eller å nämnda tid erhållit, vetskap om fordringens tillvaro: och vare gäldenär, som för sådan fordran sökes, pligtig, der borgenär det äskar, med ed betyga, att den fordran ej var honom känd före inställelsetidens utgång: brister hav åt eden, eller styrkes annorledes, att han om fordringen egt kunskap som sagdt är; betale då sin andel i gälden. Är årsstämning af förmyndare tagen för person, som till myndiga år kommit, men blifvit under förmyndare ställd; då håfve ock borgenär, hvarom nu nämdt är, sin talan förlorat, der ej förmyndaren visas hafva om fordringen egt eller erhållit vetskap, såsom förut är sagdt. § 13. Äro flera gäldenärer, de der, en för alla och alla för en, betalningsskyldighet sig iklädt, och har årsstämning å någonderas borgenärer ågott; då ege hvar af de andra gäldenärerna, lika med borgenären, att fordringen bevaka, ändå att dm ej blifvit förut hos någondera utsökt. § Il Är fast egendom för borgenärs fordran intecknad, eller har han lös egendom såsom pant eller eljest under panträtt i handom; njute han betalning ur egendomen, ändå att han ej, efter årsstämning. sin fordran angifven. Om rätt till qvittning för genfordran vare ock lag som i 7 § sägs, ändå att den fordran ej blifvit efter årsstämning angifven. § 15- Utan hinder af årsstämning må borgenär under anslagstiden sin fordran utsöka, § 16.
Man säger, och med rätta, att det är lyckligt om Banko-fullmägtige förstå bank-affärer, men att man icke eger någon rätt att af dem fordra sådant. Hvad vill man nu göra? Jo! för att bland annat undandraga Fullmägtige en affärs-verk sam - het, som de ju icke förstå, inrättar man en annan bank, hvars styrelse skall förstå saken. Det är bra. Då får naturligtvis affärs-banken (Sveriges Bank) alla affärerna, och Rikets Ständers Bank blir fri från detta bestyr, främmande för dess styrelses iusigter och förmåga. Nej! säger Utskottet med Herr Björck. Om metalliska kassan ( Det vill säga köpa och sälja vexlar och handla med obligationer. Så vidt jag kan förstå, är detta affärsverksamhet, och dertill af det slag, att den fordrar både vana och insigter, i synnerhet då den skall utöfvas under de förhållanden Utskottet afser — kritiska och svåra tider, då det är ondt om pengar och svårt att hålla metalliska kassan uppe. Utskottet har icke velat 28 Banko-Utskottets Betänkande 32. ålägga Styrelsen för Sveriges Bank att hålla någon minimi-kassa af 'likets Ständers Banks sedlar; sådant hade dock varit i full konseqvens med nuvarande stadgande, ty Riksbanks-sedlar blifva för Sveriges Bank precis detsamma som metalliska kassan för nuvarande Riksbanken. Jag för min del yrkar icke på införandet af någon sådan bestämmelse uti 11 § af organisationsförslaget för Sveriges Bank, men vill i förbigående anmärka, att, om man ålagt Sveriges Bank att alltid innehafva en kassa af Rikets Ständers Banks sedlar och depositions-bevis, till ett belopp af minst 10 millioner, så vore Rikets Ständers Bank med detsamma tryggad,n för att dess förråd af ädla metaller icke komme att nedgå under detta minimum. Annu bättre vore
Att de wäl ä cna sidan funne Jcrnbrukcns rättigheter och priwilegier ä sädane kronolägenheter bcstä dänni, alt allmänningar»»: emot skäliga Skogsörcn ostiljackuligcn förblnwe widde Hamrar och Masugnar hwarunder de blifwit anstrgne; Men äter ä den andra, at kronan, som i egenskap af wcrkclig Ägare till desin Allmänningar endast updragit nyttjande - rätten deraf till Jernwerken emot wcderkänfla icke kunnat betagas, att, sedan plset, lä wäl pä kohlen, som alla andra wahror stigit och mycket blifwit fbrhögt, äfwen löta förhöja priset pä dm aflätne ssogcn. Sedan Den 4 OctObcr. 1295 Sedan Stats - Utffottct säledcs häraf och af hwad ofwan anfdrdt är, trott sig finna dc hufwud, grunder, som borde bcstänima förhällandet emellan Staten och Bergwcrks - Idkare!-!. den förre betraktad som Ägare, den sednare säsom Innehafware af RecoguitionsSkogarnc, har Stats Utskottet trott sig böra ytter!!- gare undersöka pä hwad sätt Staten af sin äganderätt skulle kunna draga den största fördel, och utan Bruks - Ägarens undergäng' widtaga den för bet Allmänna must nyttiga författning. Att enligt det uti Memorial ifrän Högloft. Riddcrskapct och Adelen uppgifnc project, upplåta ägandc-rätten af dctzc Skogar för en skatte köpeskilling swarande emot io Ärs Recognitions afgift, har synts Utffottct innebära ett assägande af framtida fördelar emot en alt för ringa köpeskilling, för at Utskottet skutä le wäga till sine Respektive Principalers bifall framställa detta:
»otvifvelaktigt komme att åsamka sig balans å sin föredragning, så vidt ärendena skola med noggrannhet och omtanke behandlas, utan ock att revisorernes antal ovilkorligen behöfde tillökas» samt att »då det således vore omöjligt för kollegium att under nuvarande förhållanden, öfvertaga den tillökade revision komitén ifrågaställa och sådant måste blifva än mera overkställbart för den nya arméeförvaltningen, kollegium, äfven till denna del af komiténs förslag, nödgades afstyrka nådigt bifall.» Efter några mindre hufvudsakhga erinringar mot den af komitén föreslagna nya aflöningsstaten, deribland, att arvoden icke deruti blifvit uppförda hvarken för öfversten vid ingeniör-corpsen. såsom föredragande militärledamot, eller för den vid fortifikations-afdelningens militärkontor tjenstgörande adjutanten; samt att anslaget till gratifikationer åt e. o. tjenstemän blifvit nedsatt från dess hittills egande belopp 5,000 rdr till endast ii,000 rdr årligen, har kollegium slutligen förklarat sin öfvertygelse vara: att behandlingen af så kallade extra ordinarie afskrifningar af förluster å persedlar genom tillgiepp. rymning, eldsvåda o. s v , icke borde från kollegium till kammarrätten ölverflyttas; att den af komitén yttrade åsigt, att embetseller tjensteman, som tillträdt af Rikets Ständer beviljad löneförhöjning, »må vara underkastad den vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet eller jemkning i åligganden, som vid embetsverkets förändrade organisation varder stadgad», icke kan utsträckas utöfver 1860 års utgång, och den till samma tid af Rikets Ständer fastställda statsreglering; samt att kollegium bordt fästa Kongl. Alaj:ts nådiga uppmärksamhet vid den förminskning i riksrättens ledamöters antal som genom indragning af tre rikets kollegier måste uppkomma. 47
4 Lcigsamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utskottens Betänkande, N:o 4. En sådan motion är inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt af Herr von Roseny om uppgörande af förslag till Communal-Lag, med ledning af det förslag, Committerade för fattigvårds-anstalterne afgifvit. I anledning af det bemäldte Committerade meddelade uppdrag att föreslå Lagstiftning om fattigvården, samt den undersökning, som Committerade i detta afseende anställt om de förhållanden , sorn verka till fattigvårdsbehofvet och de anstalter, hvarigenom man borde söka att motverka detta behof, hafva Committerade ansett sig böra påkalla uppmärksamhet å angelägenheten af en, genom allmänt deltagande grundlagd sorgfälligare vård om samfundslefnaden, serskildt ordnad för samhällen af den inskränkning, att vården icke blott omfattar de allmännaste angelägenheterne, som mindre inverka på hvarje medlem enskildt, utan äfven kan utsträckas till det enskildta familjlifvet, så vidt det är fråga om förhållanden, som verka på den allmänna välfärden, och att hvarje medlem kan anse sig delagtig i tillsynen eller åtminstone i tillfälle att på närmare håll controllera den. Committerade hafva ansett, att, jemte de mera directa verkningarne af varningar och föreställningar eller de utvägar, som annars kunde medgifvas för att hämma oordningar och motverka företag af synbart skadligt inflytande, borde man föreställa sig, att, genom iagttagande af en sådan vård och delagtigheten deri, skulle väckas och inskärpas den så angelägna uppmärksamheten å samhälls-medlemmarnes beroende af hvarannan, och huru den enskildta belåtenheten och trefnaden säkrast, genom samverkan, beredes oell stadfästes.
Hvad Hr Hjerta nämnt, är en särskild sak för sig, som kan rättas, och jag instämmer således i många delar uti Frih. Raabs förslag; men då det icke är möjligt för R. o. Adis ledamöter, att under nu pågående discussion och inom sä kort lid granska detta förslag till alla delar och §§, så kan det ej eller blifva grundeligen genomgånget och pröfvadt. A ena sidan, är Ulskms förslag till lag af beskaffenhet, ali derigenom ett fortfarande af de nuvarande eller uppkomst af nya privatbanker icke kail äga runi; ty jag är öfvertygad, alt intet bolag vill underkasta sig de regler, sorn i denna lag föreskiifvås. Det är redan an - 36 Den 23 April f. m. markt, all om denna lag skulle bringas lill verkställighet, sorn pätagligen malte vara afsiglen med densamma, så skulle den vinst, sorn nuvarande privatbanker kunnat påräkna, lill största delen försvinna, i följd hvaraf äfven en stor del af deiägariie i desamma skulle afgå.