Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då vi likväl kommit så långt, att ett stadgande, Den i2 Mars. 38j som det ifrågavar., verkligen finnes af nödvändigheten pålsalladt; så måste jag visserligen tillstyrka hvad Utsk-.n föreslagit, ehuru jag finner behofvet af detta stadgande vara högst sorgligt och nedtryckande för lagstiftningen uti ett christligt land. Frih. Cederström: Man söker här alt förbise verklighet för fiction. Man anser den christliga pligten emellan föräldrar och barn utgöra föremål för lagstiftningen, ehuru vi hela långa tiden uti dessa författningar idkeligen beräknat medborgerliga pl ig ter och alldeles icke moraliska pligter. Vi hafva beräknat att sock nar ne skola hafva de och de skyldigheterna, att socknarne skulle föda sina fattiga ; nu vilja vi på sidan om dessa beslut ålägga de barn, som kunde äga några tillgångar, att dermed föda socknens fattiga. Månne de, som på så sätt förpligtas alt directe underhålla åtskilliga af socknens fattiga , derigenom befrias från skyldigheten att bidraga till underhållet af socknens öfriga fattiga, eller månne icke denna directa underhållskostnad blir ett betydligt plus till hvad de i öfrigt, lika med andra församlingsboer, lill fattigförsörjningen erlägga, eller hafva de blifvit frikallade från skyldigheten att bidraga till socknens öfriga fattiges underhåll? Man skall i första rummet vara rättvis och i det andra rummet klok, då man vill stifta lagar. Åsidosätter man det, så begår man en dårskap. Skola skattebördorna blifva jemnt fördelia, måste de utgå efter enahanda grundsats, så att alla de, som äga lika förmögenhet, erlägga lika stor afgift, och den ene icke vidkännes mera än den andra. Hr Ribbing, Bengt:
I våningen användes det största rummet till matoch samlingsrum, tre rum åt de unga damerna, två och två i hvarje, ett rum åt » skyddsanden », en respektabel dam, som mot fri bostad och vivre ville åtaga sig ansvaret för hemmets vård och skydd, samt ett litet rum åt jungfrun. Möbleringen af våningen kan nog bäst åstadkommas på sätt, som i Idun n:r 4 är föreslaget. För att nu möjligen få denna tanke realiserad finns i dagens nummer införd en annons, som af intresserade torde beaktas. Elvira. Några ord o m förlofningsannonser. Så här i början af året — ty där befinna vi oss ju än — då ju mer än annars notiser om förlofningar, som afgjorts eller eklaterats under juloch nyårstiden, regna öfver oss, har det varit en sak, som gång efter annan förtretat mig. Som jag nu nästan är öfvertygad att många af mina medsystrar i Idun ibland hyst samma tanke som jag, beslöt jag att låta min suck ljuda till förstående öron för att få dessas ägarinnor till hjälp att runka på en gammal sed, som jag tycker borde ändras om litet! Gifven I mig inte rätt uti, att det är någonting bra förargligt att rätt som det är från en närmare eller fjärmare vän eller bekant få sig tills ä n d t r ett kort med två namn, hvilket skall säga mig, att de två äro förlofvade med hvarandra! Eller att i en tidning läsa endast: Förlofvade: X. Y. och Z. Ö. Har jag blifvit mycket klokare af det? Skulle jag icke vilja veta litet mera om hennes fästman eller hans fästmö? Jag vet nätt och jämnt, att han eller hon är förlofvad, men alls icke med hvem, såvida jag icke händelsevis känner någon med samma namn och då inbillar mig att det antagligen är denna person — såvida det icke är någon annan, som kan ha samnia namn. Hvarför således icke skrifva sina förlofningsannonser litet utförligare? Då finge man åtminstone veta, hvad han har för sysselsättning eller livad han är, hvilka hon är dotter till, samt hvarest han och hon äro bosatta * ': Nu får man i stället gå och undra kanske i långliga tider, innan man möjligen först på skvallervägen får höra detsamma.
Ännu synes som hågen för kommunal verksamhet ej utbildat sig så, att en kommunal-styrelse kan vara hvad den borde vara. Der besväret är lönlöst, kännes det tungt; och ännu mäktar i allmänhet icke begreppet om nyttan af kommunalväsendet, ändamålsenligt ordnadt, göra sig nog gällande för att dessa inrättningar kunna verka tillfyllest. Fattigvården, som erhöll en bestämd verksamhet genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 25 Maj 1847, hvilken tog sin början i November samma år, har, genom tillämpningen af denna nådiga Förordning, blifvit 9 blifvit satt i det skick, att den vunnit någorlunda stadga och lem nar obestridliga bevis på sin ändamålsenlighet; hvarföre ock en allmännare belåtenhet med densamma visar sig. Visserligen hafva många församlingar haft svårigheter alt bekämpa, dels i följd af ovana att behandla frågor af den betydenhet som en väl ordnad fattigvård, dels i följd af de orediga förhållanden, hvilka i fattigvåi dsväsendet förut funnos; men allt som erfarenheten vinner stadga afnötas dessa svårigheter betydligen, och resultatet häraf har redan visat, att tiggare på landet nära nog helt och hållet upphört samt att det förra för allmänheten så tryckande, för den late och oordentlige så demoraliserande lösdrifveriet i betydande mån minskats. Det är således med djup underdånig tacksamhet Länets invånare se de tillfredsställande resultater, denna nådiga O Författning har medfört. De åtgärder, Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallt om reservskjutsens öfverflyttande på entreprenad, hafva blifvit verkställde; men resultatet har ej motsvarat Eders Kongl. Maj:ts nådiga afsigter. Entreprenader möta på de flesta ställen hinder, dels i lokala förhållanden, dels i omöjligheten att få entreprenörer som kunna åtaga sig skjulsombytes-bestyret och lemna nödige garantier att kontraktet härom blifver uppfyldt. På liera ställen anse de reservskyldige skjutsningsbesväret ej svårare, än att de ej vilja ersätta entreprenören hans nödige kostnader, och dels försvåras entreprenader af gästgifveri-ordningen och det sätt, på hvilket de resande äga rätt att färdas.
Utskottet har visserligen, efter granskning af det sednast utgifna sammandraget af författningar, som årligen böra från predikstolarne i rikets kyrkor uppläsas, funnit detsamma, af skäl motionären anfört, numera mindre lämpligt att tjena till efterrättelse; men har tillika inhemtat, att Kongl. Maj:t, i anledning af Upsala domkapitels, uppå stiftets presterskaps anhållan, till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga hemställan, det Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande, huruvida icke, i afseende å offentliggörandet af såväl de officiela kungörelserna som enskildes meddelanden, något kunde göras till lindrande af de ganska stora olägenheter, som vore förenade med det nu föreskrifna sättet för kungörande af förenätnnda handlingar, den 10 November sistlidna år infordrat det vid denna Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial M 88. 5 denna riksdag församlade Preste-Ståndets utlåtande i frågan. Då således anledning är att antaga, det Kongl. Maj:t, på grund af berörda underdåniga hemställan och PresteStåndets utlåtande i ämnet, kommer att vidtaga de åtgärder, som kunna finnas erforderliga jemväl i det hänseende ifrågavarande motion åsyftar, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att Kontraktsprosten Schmidts ifrågavarande motion för närvarande icke till någon Rikets Ständers åtgärd må föranleda. Stockholm den 8 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Maj 1866, kl. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 77, rörande väckta motioner om ändring i Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af presterskapets löneinkomster. Ifrågavarande Betänkande har af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Utskottet återremitteradt; men som, enligt hvad från de öfriga Riks-Stånden till Utskottet aflåtna protokollsutdrag utmärka, samma Betänkande blifvit af dessa Stånd bifallet; och tre
Afven inom de skogrikare länen, t. ex. de Småländska, synes jemte öfverflöd af skog på flere ställen skogsbrist förekomma. Malmöhus, Hallands samt Göteborgs och Bohus län äro i det närmaste helt och hållet blottade på skog. De ädlare trädslagen, ek och bok, tyckas allt mer och mer försvinna, äfven i de län, som fordom voro dermed bäst försedda. Från Hallands län omförmäles t. ex., att: »hvad af qvarvarande ekoch bokskog finnes dugligt, användes till tunnstaf, hvaraf en anseidig mängd afyttras i städerna, för att sedermera exporteras.». — Virke af gröfre dimensioner lärer på många orter blifva allt mera sällsynt, till och med i såsom skogrika ansedda län, t. ex. Kronobergs. I allmänhet fortfar det, redan i äldre femårsberättelser omförmälda, förhållandet, att skogstillgången, icke allenast å gröfre, utan äfven å smärre virke, å rikets kuststräckor samt längs och närmast intill de flottbara vattendragen alltjemt förminskas, och många af dessa trakter synas vara blottade på allt slags barrskog. Skogstillgängea i de fern nordligaste länen. 41 Då, äfven med antagande, att ännu betydliga oupptagna marker äro egnade för sädesodling och ängsskötsel, skogen dock alltid kommer att utgöra en den vigtigaste och naturligaste näringskälla för många och kanske just de vidsträcktaste trakterna af rikets 5 nordligaste län, likasom äfven bibehållandet af stora skogar torde utgöra hufvudvilkoret för möjligheten att bebo dessa, till ständigt betäckta snöfjell angränsande och nära intill eller omkring polcirkeln belägna orter, har det synts lämpligt, att här sammanställa de förnämsta af de af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nyssnämnde 5 län lemnade upplysningar beträffande skogstillgången derstädes.
Personerna öfverflyttades på indragningsstat, ehuru göromålen ännu äro bibehållna vid KammarColhm. Reductionscont. likaledes 1 embetsman, jemte anslag till skrifvarebiträde, med tillsammans 681 r:dr 2 sk. 8 r. Från 1821, då KammarCollegii embetsoch tjenstemannapersonal utgjordes, enligt bilagda förteckning, af 63 personer, utom personalen vid Myntet, Chartse-sigill.- och Vågstaterna samt bokbindare och verkets vaktbetjening, har genom den nu föreslagna organisationen embetsmannapersonalen inom verket blifvit, enligt samma förteckning, nedsatt till 3g, oberäknadt vaktbetjeningen, hvilken, med undantag af en mindre, är till antalet lika sorn förut. Af de i bilagda förteckning afgående i/j embetsoch tjenstemän äro 7 återuppförda, fastän under andra benämningar, så att egentligen 7 bortgå och icke 14, såsom af Utsk. uppgifves. Maj f. m. De af Utsi. såsorh betydliga uppgifna sportler, hvilka skola tillfalla KammarColhm, kunna såväl till beloppet sora fördelning af hosfogade uppgift bedömas. Utskrs Hrr ledamöter lära, efter besinning och nu vunnen närmare underrättelse om förhållandet, finna dem vara mindre betydliga, och det så mycket mera, sora sportlerna per medium årligen icke uppgå till mera än emellan 16- å 1800 r:dr, i stället för 2,672 r:dr, som sisth år ingingo. Om de från KammarColhm indragna tjenstemännens löner, hvilka på indragningsstat blifvit öfverflyttade, utan att motsvarande medel blifvit Colkm anvisade, erhållits för de qvarvarandes lönereglering, hade visserligen icke erfordrats den summa, Konungen i Dess propos. nu funnit sig nödsakad äska.
af båbe fjus od) jörb,njuta befrtelfe, 0- 40. ^drfårutan baftoe 9XBi, uti anbre meb 53etoilIningen .gemenfap eganbe (frågor, unber loppet af innetoaeanbe Svifébag^ till Äongl. 9)?aj:t afgiftoit ne# banndmnbe, bdrmeb till beraä innehåll åberopabe utiberbåniga (Triftoelfer, nemligen: 1:0. af ben 3 i benna månab, angåenbe afgiftoet fiSrflag till be|tam# manbe af tull å fpannmål; 2jo. af fattima bag , om tull å bwte; 3:0. af ben 12 uti innetoaranbe månab, angåenbe (StdberneS 0alu#2lcci6; 4:0. af ben 17 i benna månab, i anlebning af ^ongl. 9)?a/:t$ 9?abiga ^dropofition, angåenbe fårdnbrabe grunber för ,Sego# odt) (SalufågarS famt 2Balf# ocb ©tamptoerB befattning; odf> y:o. af ben 18 i benna månab, angåenbe betoillrtipg^afgift å be (Så# gar; <2Call# ecb ©tamptoerf, om ^milfaö anläggning babanefter fan bliftoa fråga, eller forn, eburu reban anlagbe, annu icfe bliftoit fattlagbe. 0- 4*- $toab#ferf ilbt angår tullen på b^ete, ^ctftr»^ <2:0i,uti friftoelfe af beti 3 i bernia månab,i’ unberbånigbet uppgifvit be grunber, enligt ^roilfa 9JBi an# bål lif/ att ndmttbe tull må befammaé.' Unber ftfbndtnnbe bag ^nfme ocf till £ongl.
Sparres förslag, erhålla följande lydelse: ”Ar rörelsens omfång eller beskaffenhet sådan, att anteckningarne i dagboken icke lämpligen kunna i en följd ske, må dagboken föras i serskilda afdelningar med afseende å göromälens och affärernas art.” § 6- Sedan Hr Gr. o. Landtm, upläst BorgareStis i afseende på denna § fattade beslut, yttrade Gr. Sparre, Erik: Med de tillagda orden ”aftryck eller” har BorgareSt. afsett kopieringen af handelsbref, hvilken, såsom R. o. Ad. har sig bekant, tillgår på så sätt, alt köpmannen aftrycker den bok, i hvilken han har brefven afskrifna. Afven denna method att laga kopior må vara i lag medgifven. Jag vill likväl hemställa huruvida icke en afskrift, vare sig jag erhåller den genom att bålla handen på papperet eller jag tager den genom ett aftryck från bref-boken, i alla fall kan kallas och bedömas såsom en afskrift. I Tysklands lag heter det abschrift och uti Frankrikes copie, och jag har icke hört att någon tvekan upstått derom, alt ju dessa ord innefatta sådana afskrifter, som äro tagna genom kopieringsmachin. Ehuru jag således tror att tillägget är öfverflödigt eller åtminstone icke nödvändigt, vill jag dock icke precist motsätta mig detsamma. I afseende på den sednare delen af §:n eller att ”bref, som i handelsärenden ankomma, skola, likaledes ordnade efter deras datum, noggrannt bevaras”, har uti BorgareSt den anmärk, blifvit framställd, alt en dylik föreskrift skulle innefatta ett förbud emot det, som inom handelsverlden är temmeligen allmänt, alt nemi. brefven ordnas efter litt. eller det fack, som de tillhöra. R. o. Ad. Den 3 November f. m. 253 behagade finna alt dessa ord ”ordnade efter deras dalum” alldeles icke utesluta möjligheten ali ordna dem efter litt. eller facket; likväl höra de i hvarje serskildt litt. eller fack befintlige brefven vara ordnade i tidsföljd, emedan sådant bidrager lill lättnad vid npsökande af dessa bref.
Utskottet, som, vid öfvervägande af dessa anmärkningar samt af hvad handlingarne i öfrigt innehålla, icke funnit skäl att tillstyrka någon förändring i hvad som förslaget är rörande pensionsrummens antal eller arne för Generaler och ett för Amiraler, har deremot fästat uppmärksamhet vid det uppgifna hindret för Generals-pensionernes begagnande. Förhållandet är nemligen sådant, att de vid sista Riksdagen å Stat uppförde Infanterie-Generalslöner i penningar, till en början, på sätt här förut blifvit omförmäldt, äro anslagne till befrämjande af Indelta Regementenas lönereglering och endast i den mon kunna af effectivl tjenstgörande Generaler få tillgodonjutas, som Regements-Chefs-Indelningar, hvilka innehafvas (af de förutvarande lnspectionsoch Brigad-Generalerne, genom dessas afgång, till motsvarande belopp till Indelta Armeens löneregleringsfond ingå. Då häraf följer, att Generalslönerne i penningar sannolikt icke ännu under en längre följd af år kunna till hela antalet blifva tillgängliga för Generalitetet, och, enligt föreskriften vid sista Riksdag, endast med sådane löner försedde Generaler skulle af de inedgifna arne pensions-anslagen, vid fyllda 65 år, efter vid pass 4° års tjenstgöring oell på grund af styrkt oförmögenhet att i tjenstgöringen fortfara, komma i åtnjutande, är det äfven gifvet, att dessa pensionsrum hittills icke kunnat blifva upptagne eller på längre tid kunna blifva det..
(skrattar och kastar honom en cigarett) BARON. (tänder den) Se så, sköna Elise! Roa din herskare en stund, ty snart ska han draga ut på jakt! ELISE. Ska han eunu ... doktorn med? BARON. Nej, honom lämnar jag kvar för att vakta mitt harem. ELISE. Att du inte skäms! SEGERSTEDT. Jag måste gå och söka reda på min mor (går). BARON. Ja, lämna oss, eunuck, – oss göres intet behof af dig längre! Nå, Elise, – du roar inte din herskare! ELISE. Asch, sluta upp nu! Har du sett pappa i dag redan? BARON. (reser sig) Nej. ELISE. Han är vid ännu värre lynne än förut. BARON. Du skulle försöka blidka honom, Elise! ELISE. Det var just därför jag gick in till honom, medan han rakade sig, men han lät mig inte säga ett ord engång. Han såg på mig med riktigt hämska ögon och sade jag var ett våp, som lät doktorn inbilla mig hvad han behagade ... BARON. Och du grät väl? ELISE. Grät! Jag sade att pappa själf var tokig, som trodde att doktor Segerstedt försökte inbilla mig någonting als, och jag tog honom i försvar. BARON. Och hvad sade farbror? ELISE. Han strök bara tvållöddret från hakan, så att jag fick på min klädning af det, och bad mig akta mig för att inte gå och förgapa mig i doktorn. BARON. Ja, det skulle du inte göra, Elise! ELISE. (ond) Du också, Fredrik! Är ni från edra sinnen allihop? Hvarför ska ni bråka med oss? Jag vet väl bäst att vi båda är alldeles oskyldiga. BARON. Ser du, det retar ju bara din far, när du talar något om Segerstedt. Låt bli det, och försök undvika honom själf också en smula, så blir gamle farbror lugnare. ELISE. Jag får inte vara oartig mot doktorn i vårt eget hus, isynnerhet, när ni alla andra är det. BARON. Inte oartig, men du ska lugna din gamla far! ELISE. (saktmodigare) Nå, – säg huru!
Inränna Besvärsoch EkonomiUtskottets under N:o 87 afgifna ogh den 25 i denna månad på bordet lagde Betänkande, i anledning af en inom Vallöf!. Borgare-Ståndet väckt motion derom, att den åt Vesterbottniska Allmogen beviljade seglations-frihet antingen må upphäfvas eller sättas under nödig controll, å nyo föredrogs, blef nämnde Betänkande af Bonde-Ståndet till alla delar giiladt och godkändt. S. D. Vid förnyad föredragning af All - Prof, TJidr. <1. 27 April 1818. 361 manna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förledne Plenidag uppläste och på bordet lagda XJtiå* tanden, dels öfver den i Högvördige PresteStandet gjorda motion om vidiagande af vissa provisoriska anstalter till befordrande af mera enhet och likstämmighet i afseende på fattigvården, och dels i anledning af väckt Förslag, om bidrag till Fattigförsörjningen af Torpare, Dagkarlar, Backstugusittare m. fl., fann Bonde-Ståndet för godt, efter framställd proposition, att bifalla ifrågavarande Utlåtanden. S. D. Lag-Utskottets under den 17 dennes afgifne samt den 23 och 25 derpaföljande på bordet lagde Betänkande angående det af Kongl. Majtt till Riksens Ständers antagande i Nåder framställde Förslag till en ny Concurs-Lag föredrogs åter då Bonde-Ståndet fann för godt nämnde Förslag gilla och antaga med de af Lag-Utskottet i berörde Betänkande uppgifne rättelser.
Jag förenar mig med Friherre Cederström i begäran af återremiss, äfven af det skäl, att detta är åter ett försök att öka löningsvilkoren för en viss dass Tjenstemän, och emedan jag icke inser hvarföre sådant bör företagas utan i sammanhang med frågan om lönförbättring i allmänhet. 73 Den 3 Juni. e. ml I anledning af hvad nu blifvit anmärkt» återremitterades Utskottets ifrågavarande Be* tänkande. Föredrogos å nyo och biföllos följande LagUtskottets sistlidne Plenidag på Bordet lagda Memorial: J.‘0 Angående utlösen af vissa ProtocollsUtdrag» innehållande bevis dels öfver an» målan» att mål, uti hvilka stämningar till HäradsRätterna blifvit utverkade, äro förfallna, dels öfver inlemnandet till Hå* radsRätterna af Bouppteckningsoch Arfskiftesinstrument. 2:0 Angående Arfskiften och Bouppteckningar efter personer af Ridderskapet och Adeln, hvilka dels inom Städerna vunnit Burskap och Borgare-rätt, dels i egenskap af ComingentBorgare sig der nedsatt. Å nyo Föredrogs LagUtskottets den 29 Maj på bordet lagda Memorial, angående yrkadt tillägg uti ExpeditionsTaxan. Herr Stjerneld, Samuel Larsfon: Efter hvad mig bekant är, tecknas alltid lösen på Kongl. Majps Utslag, i följe hvaraf jag tror det, sorn af Utskottet blifvit tillstyrkt, vara öfverdådigt. Den 3 Juni. e, ml 7i Friherre Cederström, jfaceb: Jag får börja med att säga, att det är högst obehagligt att tala i lagfrågor för mig, som icke är deruti bevandrad ; jag anhåller dock få anmärka, att då Lagutskottet synts etablera den princip, att expeditions-lösen borde tecknas å domen, har det ej derjemte bestämdt sagt, att alla afgifter i och för domen böra derå vara antecknade.
Domstolen bafva således i fråga om detta lagstadgande varit mera delade, än beträffande lagförslaget i öfrigt, och om med afseende häruppå det skulle synas lämpligt att helt och hållet utesluta denna § ur förslaget, så blir detsamma ej fö Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M fOd. derigenom .mera ofullständigt och tvetydigt, än de öfriga framställda förslagen; hvadan den omständighet att ifrågavarande stadgande blifvit i förslaget intaget ej torde kunna anses utgöra något sådant fel att detsamma på grund deraf bör i sin helhet förkastas, derest det i öfrigt finnes antagligt, för min del är jag emellertid af den underdåniga tanke, att det, långt ifrån att vara ett fel hos förslaget, tvertom är en förtjenst hos detsamma, att frågan om huru förord makar emellan skola uppgöras jemväl deruti blifvit upptagen. Enligt nu gällande lag är det oafgjordt huruvida äktenskaps-förord kunna med laga verkan ingås med omyndig mansperson eller med enka, som under förmyndare är ställd, äfvensom om bemälde personers förmyndare äro berättigade att å deras vägnar härvid besluta. Undanrödjandet af denna obestämdhet i lagen kan, så vidt jag förstår, ej vara klandorvärdt, och alt myndig qvinna, som i allt öfrigt anses behörig att för sig styra och ställa, äfven tillerkännes rättighet att sjelf sluta äktenskaps-förord, torde ej kunna anses innefatta någon oegentlighet, fastän man funnit henne vid äktenskaps-aftalets ingående böra fortfarande, der sådant hittills egt rum, hafva hjelp och biträde af en giftoman. Jag tillåter mig således i underdånighet tillstyrka förslagets antagande endast med den förändring att §:ns början erhåller följande förändrade ordalydelse: »Vilja man och qvinna, som myndiga äro, göra förord sig emellan före äktenskapet, eller vill det giftoman å omyndig mös vägnar eller förmyndare för annan omyndig; då skola« etc. I afseende å slutmeningen i författningen hafva Högste
Likväl har Utskottet trott sig böra tillstyrka, att emedlertid och intill dess andre utvägar till Inqvarterings-besvårets lindring för Malmo Stad kunna varda vidtagne, Staden må intill nästa Riksdag befrias från den stadgade 2 proCents årliga afbetalningen på dess till Cassernoch Stallbyggnaders uppförande från RiksgåldsContoiret, erhållne lån på 50,000 R:dr B:co och endast föreskrifne räntan af 4 proCent om året å återstående Capitalet erläggas; hvarjemte Utskottet, med anledning af erhållen kännedom, att Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse till dess och Rikets Krigs-Collegium , af d. 20 Nov. nåstl. år, antagit Stadens Cimbritshamns anbud, att får 3,333 R:dr 16 sk. B:co tillhandla sig Kronans genom den till Malmo flyttade Esquadron ledige blefne hus, med vilkor, att den i:a nästkommande Maj afbetala råntefritt 333 R:dr och en lika Summa vid samma tid årligen, till dess Köpeskillingen år till fullo erlagd och att medlen skola till Kongl. Krigs-Collegium levereras, anser sig bora hemställa, det Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att då Kongl. Maj:t prof - Slats-Utskottels Belunkanden. Siry ► ■ profvar nödigt och lämpligt, att från en Stad till en annan förlägga garnizonerade Trupper, de Kronans Byggnader, som derigenom varda öfverflödige, måga försäljas och de inflytande medlen användas till Stalloch Cassern-byggnader, förnämligast i de Städer, hvilka genom sådan flyttning få vidkännas ökad tyngd af Inqvarterings-besväret.