Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som bifaller Konungens Nädiga Proposition , at genast utwälja Prinsen af Augktsienburg til Sweriges Kron - Prins, strifwer Ja; Den det ej will, ffrifwer Nej! Winner Nej, är Konungens Propositios afffagen. Ropades starka Nej! Friherre Ullner a »tx, solia» Wilhelm, ehuru enligt de tankar, jag tydligen yttrat, sa kerr - 360 Den 18 Julik. ken icke rörer mig enffilt; kan jag ej undgä at ifra för te Herrars rätt, som icke welat med Ja beswara första Propositionen; bör derföre ödmjukeligen erinra, at om Nej - Propositionen är ställd pä Kongl. Majus Nådiga Propositions totala afstäende, sä gifwes ät bemälte Herrars anförda tankar en riktning, som är mot werkligheten snörätt stridande dä Riddarebuset enhälligt önskar at Prinsen af Augustenburg antages til Thronföljare, och olikheten i meningarne endast rörer tiden til walet. Härefter talades under ett oredigt sorl af blandade röster, gansta mycket som ej kunde til Protocollet fattas. Ändteligen fick Herr Zstjöl Uek>r.in<l , ^llclers k^reclric, ljud, och yttrade sig: Jag har kott mig höra at en del af de Herrar, som äro afen nekande tanke, skulle wara böjde at afstä frän Votering, med reservation at instämma uti den af mig uprepade mening utur mitt Dictamen. Det torde säledeö ännu wara möjligt at undwika Voteringen, som medför tidsutdrägt, jemte mycket beswär för Högloft. Ridderstapet o ch Adeln, och som minst wid detta tilfälle torde wara lämpelig. Jag lärer föröfrigt ej behöfwa nämna, at jag är långt ifrän at bestrida hwarje Ledamots rätt at fordra Votering.
Ordinarie statsanslag 31,475 Terminsafgifter 8,505 För försålda böcker och tabeller 254 Upplånta medel 5,000 Credit. Utgifter: Löner och arfvoden För skolhusbyggnaden Diverse omkostnader ... Balans till år 1861: Kontant behållning Materialiers och inventariers värden ... Af räkenskapen inhemtas, att, till betäckande af en uppkommen brist å anslaget för uppförande af ett nytt lärohus åt nämnde skola, Direktionen för denna undervisningsanstalt under revisionsåret upptagit ett län å 5,000 R:dr, hvilket belopp, som rätteligen bort balanseras såsom skuld, oriktigt blifvit i räkenskapen fördt bland skolans inkomster, hvarigenom behållningen vid årets slut visar sig vara större, än hvad densamma i verkligheten är. Kongl, och Ilvitfelcltska, stipenclie-fonden. Årets räkenskap, hos Kongl. Kammar-rätten granskad idan anmärkning, redovisa!' inkomster och utgifter på följande sätt: - 260 — Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: Jordeboksoch grundräntor m. m 2,479: 81. Af skrifningar och afkortningar: För förmedling och andra orsaker 1,268: 87. Utgifter: Kleresiets friheter 27: — Till fattiges underhåll 45:. — » Hvitfeldtska grafkassan 17: 12. Uppbördsoch redogörelse-arfvode 438: 96. Balans till år 1861: Utlånta medel 113,000: —• Bland fondens inkomster under revisionsåret upptages, under särskilda titlar: »ordinarie ränta», »grafränta», »påökta hemman och räntor» samt »skattlagde torp», ett sammanlagdt belopp af 2,006 R:dr 33 öre, till stöd för hvilken inträd endast åberopas 1824 års räkning samt äldre jordeböcker, utan något annat slags verifikation till bestyrkande af de upptagna beloppens riktighet. Bestyrkta utdrag af åberopade räkning och jordeböcker hade doek, i Revisorernes tanke, både bort och lätteligen kunnat räkenskapen biläggas.
Uti en den 18 sistlidne November aflåten och af samteliga Riks-stånden till Stats-utskottet remitterad nådig proposition (jntagen under n:o 43 i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-ståndens protokoll) liar Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer tillkänna, att sedan, med hänsigt till det länge eikända behofvet af en artilleri-styrkas organiserande i Norrland, Kongl. Maj :t anbefallt chefen för Landtförsvars-departementet alt afgifva förslag i ämnet, så bade bemälde departements-chef nu iunderdånighet hemställt, att ett batteri värfvadt fot-artilleri, beslående af en kapten, 2 subaltern-ollicerare, 3 under-officerare och 43 man konstaplar, trumpetare och artillerister samt försedt med 4 sexpundiga kanoner och 2 kanoner i reserv, till b vilkas serverande ytterligare påräknats 40 man af Westerbottens läns beväringsmanskap, måtte upprättas och förläggas antingen i Umeå eller Hernösand, allt eftersom Umeå eif eller Ångermanelfven kunde i nåder bestämmas lill hufvudsaklig försvarslinea norrut; varande kostnaden för denna artilleri-lrupps första uppsättning, derunder inbegripen kostnaden för nödiga byggnader å stationsorten, beräknad lill ungefärligen 8,000 r:dr samt den årliga utgiften för samma trupp till 6,695 r:dr 10 sk., af hvilken sistnämnde summa belöpte på befälets och manskapets aflöning och underhåll, värfnings passevolans, ecclesiastikoch läkarevård m. m 3,729: 18. — beklädnadens och materielens underhåll 1,288: befälets och manskapets inqvartering med servis 565: 24. — deraf serviskostnaden dock antagits komma att utgöras af den stad, i hvilken truppen förlägges; ved och lysnings-ämnen • 104: lega för exercishästar 733: 16. — dessa hästars furagering 275: Bih tili R. St.
Igenom dessa föreslagna förändrade föreskrifter skulle ej allenast det genom Lagmans-Rätternes upphäfvande åsyftade ändamål (nemligen större skyndsamhet i Rättegångarnes slutliga afgörande, äfvensom minskning i okynnig» och obefogade tvistemåls fullföljd) helt och hållet förfelas, utan ett, emot hvad 3o Lag/Utskottets Betänkande, iV.o 56. man afsett, alldeles motsatt förhållande uppstå. Hof-Rätterne skola, om dessa förslag antagas, komma att öfversvämmas af tvistemål, och från det ena året till det andra allt mer och mer öfverhopas med halancerade och oafgjorda ärenden; samt den processlystne, genom Rättegångarnes långsamma gång oell utdrägt på tiden, vinna vida mer, än om Lagmans-Rätterne fortfarande bibehållas.” Af Herr Lagergren: ”Ehuru jag delar Utskottets åsigt om principenliglieten deraf, att rättegångs-instanserne återföras till det antal af tre, som de, efter gammal Svensk rätt, ursprungligen varit, kan jag likväl ej instämma i tillstyrkandet att nu genast afskaffa den ena af de nu förhand varande instanser, nemligen Lagmans-Rätt på landet och i städerne Kämners-Rätt. Min tvekan i detta fall härleder sig från samma skäl, som vid hvarje föregående Piiksdag, då denna fråga varit å bane, äfven blifvit anförde, — eller vissheten att genom den ena instansens borttagande mängden af tvistemål, hvilka under Hof-Rätt vädjas, skulle i den nion okas, att en fruktansvärd förstoring i balancen af oafgjorde mål i Hof-Rätterne redan första året måste inträda. Inom några få år skulle denna balance blifva så stor, att äfven, medförstärkning af en eller flere divisioner inom hvarje Hof-Rätt, utsigterna för dess undanarbetande mätte ställas på ett längre tidsförlopp. — Det mest talande skäl för elen föreslagna förändringen i Domstols-inrättningen eller minskad tidsutdrägt med tvisters slutliga afgörande skulle på detta sätt, efter min tanka, icke blott förfelas, utan alldeles motverkas.
Posse ansågs berättigad att betrakta Ståndets beslut i anledn. af Hr Doktor Sandbergs motion, såsom utgångspunkt, eller anledning för Gr:n att väcka hans förslag, lika litet anser jag Gr. af Ugglasega laglig rättighet att betrakta Ståndets beslut, ronde representations-frågan såsom en anledn. för honom att väcka denna motion, och jag hämtar dertill ytterligare anledn. just af innehållet utaf Gr. af Ugglas’s motion, hvilket afser ett eventuell förslag, byggdt på den förutsättningen af ett framlida förslag ifrån Const.Utsk. Hvad hade väl hindrat den ädle Gr:n att innan motionstidens tilländalöpande och då han ganska väl kunde förutse att Gr. Lagerbjelkes representations-förslag skulle falla, framkomma med sin motion. Med den tolkning af grundlagarne, som Gr. af Ugglas synes förutsätta och hvilken man har funnit af åtskilliga förslag, som i afton blifvit väckta, så och för den händelse, hvilken jag för ett ögonblick, vill antaga, att R. o. Ad. skulle ingå i en hufvudsaklig pröfning af Gr. af Ugglas’s motion och derefter afslå densamma, skulle Gr. af Ugglas kunna just af detta afslag, såsom en under Riksdagen inträffad händelse hämta anledn. att väcka en ny motion af alldeles enahanda syftning och i händelse också den blefve afslagen, deraf åter hämta anledn. att inkomma med en ny motion och derigenom upkomma på detta rum en ädel täflan emellan R. o. Ad. på ena sidan att afslå, och Gr. af Ugglas på den andra sidan, att väcka förslager in infinitum. Jag hemställer om detta skulle kunna anses öfverensstämmande med R. o. Adis värdighet och med dess verksamhet på detta rum. Jag tror det icke och detta är skälet, hvarföre jag tager mig friheten yrka att Gr. af Ugglas’s motion, tillika med de amendementer, som i anledn. deraf blifvit gjorda, om de skola anses såsom serskilta motioner, måtte såsom icke öfverensstämmande med 56 § Riksd.Ordn. läggas till handlingarna. Ropen på propos. förnyades. Hr Brakel:
I Frankrike bestämdes ock, som bekant, att en décimetre cubé (1 Litre) tätaste vatten skulle i lufttomt rum väga, 1 Kilogram. Sednare undersökningar hafva dock visat, att den antagna Kilogrammen än mindre uppfyllde sin bestämmelse som representant af nämnda vattenqvantitet, än metern såsom jordmått, hvarföre Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 62. 21 vetenskapsidkare!! måste göra noga skillnad mellan »Kilog ramme pär definition» och ”Kilogramme legale.» De fel som sålunda i sjelfva verket vidlåda likarne för metern och kilogrammen, äro visserligen icke så stora, att sådant har något inflytande i handel och rörelse, men de visa dock, att hänskjutningen till naturmått icke bör ske förr än man är i saknad af tillförlitliga kopior af de en gång antagna likarne. En egen tillfällighet har knutit ett slags samband mellan vårt mått och vårt skålpund, som må anföras såsom för begreppet särdeles underlättande. En kubiktum 20| karats guld väger nämligen 1 skälp. Legeringens mekaniska behandling kan dock häri åstadkomma en ringa afvikelse. Det noggranna sambandet mellan foten och sekundpendellängden i Stockholm, samt mellan-kubikfoten vatten och skålpundet, skall, likasom dessa enheters multipler och underafdelningar, med hvad mera till detaljerna och verkställigheten af det system vi våga föreslå hörer, närmare uppgifvas och, så vidt nödigt är, motiveras uti de projekter, vi liärhos få äran Kongl. Akademiens pröfning underställa, till ändring i åtskilliga delar af de förut är 1826 afgifna underdåniga förslag, hvarvid vi till ledning begagnat, så vidt görligt varit, Kongl. Akademiens underdåniga betänkande af år 1834, saint äfven i vissa delar 1838 års underdåniga förslag af Herrar Cassel och Friherre Berzelius.
Thimsfors, Rundfors, Åcke, Oshult och Gåaryd, hvilka båda sistnämnde erhållit previlegier 1829. Vid ofvannämnde Verk äro anställde Sextio Hammar-Smeder, Ellhundrade Manufactur-Smeder samt fyra Koppar-Smeder. Tillverkningen vid Elmtaryds Ståltrådsdrageri har i anseende till bristande afsättning under de sista Fem åren varit obetydligt Genom Masugnsegares noggranna tillsyn och omsorg har de sednare åren tackjernet på de flesta ställen blifvit af vida bättre beskaffenhet än förut, äfvensom lillvcrkningsbeloppet för dygn ökats. Vid ett och annat Bruk är väl kohltillgången knapp, serdeles i de trakter, der Allmogen kan med mera förmån afyttra sina kohl åt andra håll; men på intet ställe bör Bruksrörelsen komma i fråga, att ännu nedläggas för bristande kohltillgång. Likväl har Bruksrörelsen, i synnerhet de sista Irenne åren, i saknad af Renligt väglag för Malmforslingen drifvils med mindre förmån, äfvensom Manufactursmidet icke funnit någon större afsättning, så att betydliga qvantiteter deraf befinnas oförsålde, så val vid Bruken, som y Calmar Metall' väg, genom hvilket allt försäljningspriset betydligen fallit. Bruk och Fabriker, sorn ej höra till Bergsrörelsen: Dertill räkna* Kostads Glasbruk med Trettiofem Arbetare och ett tillverkningsvärde ^ Tjugosju Tusende Tvåhundrade Riksdaler. Glaset finner afsättning äfven på Utrikes ort och Allmogen deromkring bergar sig väl, i anseende till aldri» bristande arbetsförtjenst. Vid de inom Länet befintelige Tretton Pappersbruk sysselsättas Ett' hundrade Sjuttiosex Arbetare och värdet af tillverkningen uppgår tfl Sjuttiofem Tusende Etthundrade Tjugosju Riksdaler. I öfrigt finnas å Landet Fem Färgerier med Sju Arbetare och Tusende Sjuhundrade Åltatiofem Riksdalers tillverkning: Tjugosju Garf^Jrier med beredning efter Engelska sättet med Sextioen Arbetare °c* Tjugofyra Tusende Tvåhundrade Ellofva R:drs tillverkning samt
En dylik i full uniform, som tjenstgjorde såsom portvakt, stack hufvudet ut ur en ruta och sporde med dundrande stämma:. Hvem söker ni? The master of the rolls, svarade jag förtröstansfullt och drog upp plakatet ur bröstfickan. Fångknektens anlete ljusnade, han kom fram i hela sin kroppsstorlek, följde mig öfver gården, in genom flera korridorer, och öfverantvar-dade mig åt en annan fångknekt, i ' hvars sällskap jag slutligen hamnade i ett torn med små galleraktiga rutor, men för öfrigt mycket komfortabelt. Här kunde jag nu få reqvirera in så många luntor jag ville, men the master of the rolls såg jag aldrig till. Han satt väl i det allra heligaste, kan jag tro. En af de första afskrifter jag här gjorde var af ett par bref från Gustaf Mauritz Armfelt till svenska legationssekreteraren i London, baron Rehausen.Som herrarne torde erinra sig, var det Bernadotte, 90m 1811 jagade Armfelt från Sverige. Ett bref från franske ministern i Stockholm, baron Alquier, till franske utrikesministern hertigen af Bassano innehåller härom följande rader daterade Stockholm 5 apr. » Baron Armfelt reste den 31 mars, såsom jag på förhand meddelat. Enligt prinsens ordre skulle han hafva lemnat Stockholm kl. 8 men behöfde ännu 4 timmar för att ordna én fa-miljeangelägenhet. Drottningen skref till prinsen för att utverka uppskof. H. k. h. beviljade det, på samma gång förkunnande, att om baron Armfelt befunne sig i Stockholm kl 1, skulle han der arresteras. Han lemnade staden kl. 12, medförande sin son och ledsagad af två vaktkarlar med ordres att följa honom ända till Grisslehamn och att bevaka honom till det ögonblick han stege ombord för att begifva sig till Finland. ’ » Rörande de anklagelser man gjorde mot Armfelt skrifver han sjelf bland annat till den nyss nämde baron Rehausen så här: » Hvilken dårskap har man skri frit på min räkning?
Lån, hvilkas rät.' ta ändamål är att understödja anläggningar af nya, här i Riket förut okända, Uppfinningar och Inrättningar 1 Fabriksoch Slöjde-väg, och hvilka Lån VI derför ansett böra benämnas Förlagsian, håfve Vi utaf nämnda Medel bestämt en jemn Summa af 200,000 R:dr och uppgifvit de vilkor , som Vi funnit för deras begagnande böra föreskrif vas. I afseende på de utöfver den Allmänna Fördelningens belopp till visse personer meddelta Lån , håfve Vi hos Kongl. Maj:t anhållit , att någre flere Lånförmåner af denne beskaffenhet icke måtte beviljas, och att för nuvarande Innehafvare af dylike förmåner måtte bestämmas en viss kort tid till deras vidare begagnande. Sedan Vi inhemtat, att till de redan Lånberättigade Fabrikernes understöd erfordras, utom de förut från Ranken förskjutna medel, ett ytterligare bidrag af 389,041 R:dr, och Vi nu serskildt anslagit 100,000 R:dr intill nästa Riksdag att vid fördelningen af den öfriga Diskont-Fonden delas emellan samtlige Glas-tillverkare, sorn till Låns erhållande behörigen sig anmält, efter en lika grund i mån af tillverkningarnes värde, håfve Vi beslutit att öka denne sammanlag - 75° Riksilags Besluiet'. de Summa 489,041 R:t!r till 508,713 Ridr 36 skill. 7 r:st., hvarigenom med de redan förut af Kiksens Ständer beviljade 491,286 Rtdrjii skil. 5 r:st. Bankens hela bidrag till Manufakturernes och Fabrikernes understöd kommer att utgöra en jenan Summa af En Million Riksdaler Banko; Hvarjemte Vi till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att af de Medel, hvilka framdeles blifva användbara genom indragning af de visse personer gifne utsträckte Lånförmåner, meddela Lån i vanlig Disköntväg åt sådane flere Fabriker och Manufakturer , som Kongl.
Detta måste i hög grad försvaga Konungens magt. Helt annat blifver förhållandet, om de deltaga i representationen såsom delegerade af något utaf Statens vigtigare intressen. Derföre tillerkänner jag dem, och hvar och en, som ej tillhör något annat Riksstånd, valrä t och valbarhet för sin fasta egendom. Denna uppfattning synes mig stå i full consequ?ns med besluten, f. e„ att ingen af Preste-Ståndets Ledamöter eger representationsrätt för sina privata fastigheter, huru stora som helst, emedan de representera religionens och vetenskapernas intressen, och icke några privata. De embetsman, såsom Domareoch Läkare-corpserne, hvilka icke ensamt tillhöra verkställande magten, tillkommer på samma grund representationsrätt; men de böra, efter min åsigt, upptagas i nuvarande Ständ, eller hellre såsom fristående, såsom ett cement, som sammanbinder de större corporalioner, hvilka utgöra nuvarande Riksstånd. Följaktligen representerar 4-'de och 5:te Classen, efter min uppfattning, endast fast egendom på landet; och deruti antager jag gerna tvänne Classer, då de större jordbrukarnes intressen ofta äro motsatte de mindres eller allmogens, så väl för att bereda de förra fördelarna af directa val, som för att tillförsäkra allmogen dess eget deltagande i representatiouen. Och då Bonde-Ståndet väl icke nu mer anser för en vinst för sig att ej få välja dem, som varit i Rikets tjenst, anser jag detta förslag från dess sida ej böra möta motstånd. 2. Öfver bildandet af Äldre Kamaren har jag framställt en annan isigt. Det kan icke döljas, att närvarande representationsförslag är ett enk»~ mar-system, fastän öfverläggningarne skulle ske på tvänne rum, då båda» Ledamöter äro valde af samma valmän. Det är klart, alt hvarje valkrets till båda Hamrarne väljer män af lika grundsattser och åsigter. Hvarken Hor till Constitutions-Ulskoltels MemorialN.o 26. någon skillnad i ålder, eller förmögenhet, eller rang grundlägger häruti någon skillnad.
Vid foten af det rödgula Libanon, hvars topplufva Djebel Sannin glimmar af snö, ligger Beiruth, Asiens Sorrento, lummigt och långsträckt på den höga, tvärbranta klippkusten som en blomsterslinga på en tröskel – Österlandets tröskel. Libanons kala höjder äro dystra, men stranden förevisar tre verldsdelars flora liksom Konstantinopel tre verldsdelars befolkning. Man kunde säga, att detta landskap rynkar pannan men dansar med fötterne. I de af hvassa kaktushäckar kringhägnade trädgårdarne skjuta hela skogar af pinier ur den rödaktiga myllan. Bananen reser svala hvalf i spetsbågestil mellan citronträdet, lagern, myrthen, mullbärsträdet, cypressen, silfverpoppeln och den inhemska cedern, som mörk och forntidsaktig som en liknelse i Talmud öfverbjuder dem alla i häpnadsväckande storlek. Palmen och cycomoren stiga högt, ehuru flyktingar från Afrika. Fikonträdet, som i likhet med kamelen kan lefva på litet, skuggar de gulröda stenflisorna uppe i bergsklyftorna. Oleandern klär sig med otaliga blommor, frambringande ett indigoartadt ämne, hvarmed krämaren färgar sitt siden. Sparrisen och kronärtskockan växer vild och anemonerna, som trifvas lika väl i Tivedens backar, som vid haremsflickans graf, fira äfven här sin korta tillvaro. Högst uppe vid växtlighetens gräns bland taggiga dvergträd, hvilkas styfva blad rassla som papper, lefver eken som eremit. Ur hans galläpplen framställer araben ett bläck hvarmed gråskäggiga lärde i Damaskus, sittande på golfvet med korsade ben, pränta sina skrifter baklänges. De resande inne i postvagnen sågo dock intet af all denna yppiga växtlighet. Under den stjernklara himmeln, som sakta ljusnade, låg landskapet i djupaste mörker. Då dagen bröt in, voro de redan uppe vid Libanons kala höjder. Nelly Harven, som tillika med sin far ankommit till Beiruth föregående afton med ångbåt från Europa, erfor derför en känsla af missräkning.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf, yttrade sig Uti Instructionen finna åtskiliige för Riksens Ständer vådeliga inskränkningar i deras Profnings-rätt, hvadan han begärde både Instructionen och Eds - Formulairet på bordet till nästa Plenum. Herr Grefven och LandtAlarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade vara betänkte på , att utse tvänne Ledamöter, hvilka enligt 47 ($. af Riksdags - Ordningen äga, att i Talemans-Conferencerne deltaga; och då Grefve Mörner , Adolph Göran , ar.höll, att Herr Grefven och LandtMarskalken sjelf täcktes föreslå desse Personer, samt Hans Excel lence - Dm 4 December. Ierice Herr Grefve Brahe, Magnus, anmärkt^ att Ridderskapet och Ädelrt vid de förflutné Riksdagarne alltid uppdragit åt LancItMafskaF ken, -att samma Personer utse, hemställde Herr Grefven och Landt Marskalken Örn Ridderskapet och Adeln behagade tillåta Friherre de Geer j Carl, samt Herr Påhlman, Otto Fredric, att å Ridderskapets och Adelns vägnar i öfVannätnnr de Conferencer deltaga. — Hvilket bifölls. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, förklarad e, att som han nu mera erhållit kunskap derom , att Bevillnings-Utskottet fått för sig utsedde rum i Kongl. Kammar-CoJlegio, ville Grefven afstå från dess för något! stund sedan gjolde yrkande, att frågan om Secreta-Utskotts[Rummets begagnande af Expeditions-Utskottet skulle hvila på bordet, samt för sin del medgifva, att samma fråga nu finge till pröfning Upptagas; Herr brefven och Landt Marskalken hemställde derföre, om icke Ridderskapet och Adelil behagade bifalla den af Friherre Adlerbeth j Gudmund Jofan, i början af detta Plenum framställde anhållan, att Expeditions •
Men jag var så behärskad af den illusion i hvilken solskenet, folkvimlet, beslutet att vara ute hade invaggat mig, att jag tog hans arm med samma frimodiga grepp, som om jag automatiskt upprepat en åtbörd från långt förgångna dagar. Ja, jag erfor samma begär som alltid att trotsa på denna dåraktiga illusion, hvilken städse skaffat mig alla de stora och små missräkningarna i mitt lif. Men i samma stund jag mötte hans blick, sjönk mitt mod, jag blef osäker på mig själf, och när jag ändå följde min första impuls, berättade, att jag gjort mig ledig till middagen, och frågade honom, om han ej ville göra mig sällskap som i gamla dagar, då var min röst främmande och mitt ansiktsuttryck kallt. Jag var mera lik en man, som söker en förevändning för att begära ett lån, än en vän, som gläder sig att träffa en annan. Jag kan icke säga, att han var ovänlig, när han tog mig i hand, och när han svarade, att han var upptagen, borde jag naturligtvis icke hafva insisterat. Men i ett slags besynnerlig förhoppning, att han kunde förstå, att jag skulle hafva känt som en fläkt af min förlorade ungdom genom att än en gång få värma mig vid minnet af vår forna vänskap, upprepade jag min begäran och föreslog honom att göra sig ledig. Han tror naturligtvis, att jag icke längre tänker på honom, han kan icke veta, att för mig finns icke något sådant som att glömma någon af de människor, hvilkas hand jag en gång tryckt med värme, och för honom är det kanske omöjligt att tänka, att jag behållit mina pretentioner midt i min fattigdom. Han kunde kanske icke veta, att jag just nu behöfde, att han skulle möta mig, som jag skulle gått till mötes den minsta vänlighet ifrån hans sida. Men ehuru jag tänkte allt detta, försökte öfvertyga mig själf, att jag var oresonlig, anspråksfull, öfverspänd, så kände jag dock, hur blodet sköt upp mot mitt hufvud och stockade sig kring hjärtat, när jag märkte, att han blef otålig.