Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
dig, Ingrid, Holmer att och Gud hufvudet satt framför två vara på vet sedan det länge, o c h därför b ö r det n u genast gifva m i g ditt blifva m i n reste såg ifrigt frågande blonda vi Du Ingrid, vill d u Sten sig från hustru? » sin plats på kusinen, och som, m e d det lutadt mot handen, tankfull honom. » Ditt svar, I n g r i d? » Hon den såg hastigt upp, höjde handen t j o c k a, släta g u l d r i n g e n » Detta, fram du, öfver häftigt — utgöra något Hon denna » — fingret du, hinder gjorde att sin hand han lös. l o g hälft där ringen mig att ryckte » Så » Jag där möta dig t a l a till hånfullt, sig mig ja, nu du med m i g i detta utan » således utsom allt? » hennes hand, den i skall h a n vara och som betänkligheter ämne, s l e t af fickan. ej vidare D u är fri n u, I n g r i d, att menar, » omöjliggöra hvarje o c h stack kan mig Det få ditt svar i e n sak, till förlofningsringen vägen! skulle d o c k u t a n att rätt att d u v e t för m i g betyder Han ring sak. » den för förlofningsdenna för vårt giftermål? d u i c k e nu h a r denna sikt sig » att min ring borde påminna » Således, » skulle lutade med att h o n allvarligt, m e n om, han möjligt! » hans blick, om att » menar är v ä l i c k e sade med honom. det gröna trädgårdsbordet o c h grep o m det hvita ringen emot Sten! » » Menar tala i sådan uppriktigt s o m d u förr tvingat alldeles u n d v i k a. » Hon reste sig hastigt. ett och nu är Hvarför vill d u tvinga svar, som den likväl m i g att gifva d u n o g för länge sedan Sten, j a g kan aldrig blifva din anat? Hon från rodnade Slutligen såg strålande ögon.
Att emedlertid under sednaste liden här i riket införtullats ett ganska ansenligt belopp af nämnde varor, hvilket haft till följd ali priserne å dessa för hvarje hushåll numera ovillkorligen nödvändiga artiklar blifvit något modererade, det kunde ej bestridas, men härföre har allmänheten att tacka företagsamhets-andan hos våra bröder Norrmännen, som ej långt från riksgränsen anlagt ett större Socker-raffinaderi, kanhända med beräkning på afsättning af dess produkter hufvudsakligen lill Sverige, och det är ingen omöjlighet att detta blir än ytterligare utvidgadt och kanske flere dylika utefter riksgränsen anlagda; men om under slika förhållanden en önskad och C * 84 Den 10 Maj f. m. efter mitt omdöme ovilkorligen nödvändig Svensk-Norsk (allförening kan komma till stånd, det torde väl med skäl kunna betviflas, då Norrmännen hittills åtminstone icke visat den oklokheten att blindt åsidosätta egna fördelar. Jag hade derföre trott att vid denna Riksdag rätta tidpunkten varit inne att genom en nedsättning af tullen å Socker och Sirup äfven häri närma våra förhållanden lill de Norrska för att lättare upnå målet: en gemensam tull-förening, och att om äfven sådant icke kunnat ske utan någon liktidig nedsättning på tullen å råsocker för att derigenom icke för hastigt ändra eller minska de inhemska raffinadörernes vanliga goda behållningar af sin rörelse, denna för Statsverket visserligen afsevärda eftergift att tull-intraderne likväl varit mindre skadlig än fortsättningen af de gamla förhållan derna i detta afseende emellan de båda rikena, tullkriget vid hela den länga riksgränsen icke att förgäta. På de anförda skälen reserverar jag mig emot det fattade beslutet om den gamla höga socker-tullens bibehållande. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af Utsk:s ledamöter;' och befunnos dertill utsedde i Constitutions-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten JYS 1506 Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, från och med den 14 dennes beviljade 3:ne veckors ledighet; JYS 2145. A. Hr af Nordin, Fullm. Hr Tersmeden, Nils. Bevillnings-Uts kottet: efter JYS 177.
R:dr, på de särskilda Diskont-inrättningarne sålunda fördeladt, att Banko-diskont verket i Stockholm komme att innehafva R:dr 5,765,000 Låne-kontoret i Göteborg „ 2,450,000 Nyttan och fördelen för den mindre jordbrukaren, tjenstcmannen och handtverkaren, att från denna fond kunna påräkna låneunderstöd, har ansetts utgöra välgrundade anledningar för det väckta förslaget att fonden, som under sednare åren visat sig vara otillräcklig för tillfredställandc af lånebehofvet, måtte vinna derefter afpassad förhöjning. Utskottet nödgas likväl vidhålla den af Banko-Utskottet vid föregående riksdagar uttalade åsigt, att som låneunderstöden från ifrågavarande fond merendels icke användas i och för produktiva och industriela föremål, denna fond småningom bör förminskas, på det att deri nedlagda medel må kunna efterhand hänföras till rörelsegrenar, hvarifrån medlen, om Bankens ställning sådant påkallar, med lätthet kunna återtagas. Det bör ej betviflas att derest genom förminskning af allmänna Diskont-fonden, tillökning bereddes i den för handel och näringar afsedda fond, den förra af dessa fonder, som nu jemväl måste tagas i anspråk af affärsmän och industri-idkare, skall, till summan nedsatt, ändock lemna tillräckliga utvägar för tillfredställande af de lånebehöfvande, hvilka ej kunna hemta fördel af lånen från Handelsoch Närings-diskont-fonden. Men Utskottet anser att fondens förminskning bör verkställas på ett sätt, som förebygger de förluster för Banken, hvilka otvifvelaktig! skulle uppkomma, om, på en gång, detta lånetillfälle för största delen af nuvarande låntagare afstängdes.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Utsk:ts förev:de hemställan hade yrkats dels bifall till densamma och dels af Gr. Sparre, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte besluta, watt R. St:r i underd. skrifvelse till K. M., med anmälan att, vid granskning af berörda nådigst meddelade förslag till jagtstadga, anmärkningar i vissa delar förekommit, hemställa att åt samma stadga måtte gifvas det innehåll, härhos bifogade förslag utvisar; samt att i sammanhang dermed 23:dje kap. Bvggninga-halken och hvad för öfrigt i ämnet finnes förordadt, må upphäfvas.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, hvartill svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af ofvanomförmälde förslag, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts merberörde hemställan förnyades samt besvarades med många ja blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de votens-propos.: »Den som bifaller Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Utsk:ts i Betänk. N:o 34 å sid. 15 gjorda hemställan under punkten l:o, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad, denna hemställan och beslutar, »att R. St;r, i underd. skrifvelse till K. M., med anmälan att vid Den 5 Augusti. 19 granskning af berörde nådigst meddelade förslag till jagtstadga, anmärkningar i vissa delar förekommit, hemställa, alt åt samma stadga måtte gifvas det innehåll, härhos bifogade förslag utvisar, samt att i sammanhang dermed 23:dje kap.
Ank, till Exp. Utsk, d. 17 Febr, kl. 7 e. m, % Utlåtande, i anledning af äterremisser utaf åtskilige från Utskottet afgijne Betänkanden* Enligt ankomne Protocolls-utdrag, hafva nedannämnde Betänkanden. blifvit till Lag-Utskottet återremitterade, nemligen: från Yällofl. Borgare-Ständet, N:o 164, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Öfver-Ståthållare-Embetets den 28 December iSi5 utfärdade Kungörelse och förbud flinot tryckta skrifters utdelning eller försäljning på gator eller i portgångar i Stockholm) samt från Hedervärda Bonde-Ståndet, N:o i65, i anledning af väckt motion, alt utmätt fastighet må på auction försäljas endast i uppslag) Lag-Utskottets Betänkande, N:o 181. 10 JNT:o 167, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§. i 2 Gap. Giftermåls-Balken; men som dessa Belänkanden blifvit af tre Stånd bifallna, nemligen: N:o 16\ af Ridderskapet och Adeln den 20 Januari detta år, samt af Preste-Ståndet den ig och Ronde-Ståndet den i5 sisllidne December; samt N:o 165 och N:o 167 af Ridderskapet och Adeln den 20 Januari, af Preste-Ståndet den iq December och af Borgare-Ståndet den i3 Januari; så enär, enligt 87 §. Regerings-Formen, samt 3 punkten af /\g. §. Riksdags-ordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Stånd i desse mål således ej betager samma beslut deras kraft och verkan; anser Utskottet, vid detta förhållande, något utlåtande öfver de gjorda aninärkningorne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst får hos de respective Riks-Stånd, som återremisserne meddelat, vördsamt anmäla.
Jag tror, att det är på militärens tjenstbarhet och den omsorg, som derpå nedlägges, som samhällets bestånd ytterst hvilar, och jag är förvissad, att sådana händelser, som här i landet, egt rum. icke skulle kunnat passera i andra länder. Möjligen kunde man beskylla England att förr hafva varit liknöjdt om sin militärs anseende, åtminstone i afseende å dess landt-armé; men äfven der tror jag icke, att något sådant skulle på sednare tider hafva kunnat inträffa. Vi måste ihågkomma, att förhåilanderna äro betydligt olika emellan oss och de länder, der militären är samlad till tjenstgöring större delen af året; här skulle, till följd af Armdens spridda läge i ett glest bebodt land, der sällsamt flere kamrater råkas oftare, än på mötena, militiir-andan lättare kunna förfalla, än i andra länder. Jag tror, att lagstiftningen kan något uträtta, till förekommande af denna olycka, och jag föreställer mig också, att det är ur denna synpunt, som motionerna blifvit väckta. Jag håller fördenskull motionärerna räkning för deras förslag, icke derföre, att jag tror deras förslag vara fullt lämpliga, utan emedan de fästat, upmärksamheten på en fråga, som bör närmare skärskådas. Hr Brakel, som jag har det nöjet att se här bredvid mig, har föreslagit uphäfvandet af duellsplakatet; jag såg det först i tidningarne, och för första gången i min lefnad har jag nu läst detta plakat, utfärdadt af Carl XI 1 682. Den stränge herren förbjöd deri all duell. Icke blott duellanten, utan t. o. m. den, som dertill utmanade, äfven om ej duell biet' af. Seknndanten, eller den, som antog inbjudningen att blifva det, straffades med tjenstens förlust, fästning på 2 år och 2,000 dalers pligt o. s. v. Men då Carl XI sålunda förbjöd duellen, ville han sätta något annat i st., och med lika strängt ansvar bestraffade han alla beskymfningar emot militärer eller vederlikar.
Svar pä aterremiss l4:o af dito om förändrade föreskrifter 1 afseende på Char t ce Sigilla fae-afgiftens beräknande , J ) t >> 9 3 i *>>>>* > Svar pa aterremiss , , , , , , , , , l5:o af dito om förändrade grunder för tulls erläggande vid skattlagdt tull-mjölkvarn ar 9999999*99999*999 16:o af dito om behofvet af vissa föreskrifter angående recryters antagande , , , » , Svar på aterremiss , ,*99999 > 17:o af dito om ändring i Förfaltningarne angående bemmaus förmedling l8:o af dito om rättighet för Brandstods-Comitéen inom Luggude Härad, att utmätningsvis uttaga obetalda brandstudsafgifter 999999399993199939 — O n> 3 N:o 2 %S § » “' s O ^ ?TaT -3 -J £U D S Q, N:o Sid. 33 2 3 6 6 60 7 60 8 60 10 60 11 12 1 2 2-4 3.4 4.5 5.6 1 1 2 8-10 Riks-Ståndens Beslut. 3 -10 4 8-10 1, 2 8-10 kidd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. Motioner och Handlingar, remitterade till handläggning, återställas: Svar på aterremiss 999999*99 19;o af Lag-Utskottet, om förändrade föreskrifter i afseende på låns erhållande ur Rikets Ständers Bank och andra publika cassör 999999999999999 20;o af dito om ändring i Tuliförfattningarne
Denna upplåning, som icke får företagas i annat fall, än att penningar blifva inom riket att tillgå mot elt pris, som icke öfversliger kostnaden för det under innevarande år till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader utom riket upptagna lån, och hvilken under åren 1861 till och med 1863 icke får uppgå till högre belopp än en summa af 3,000,000 R:dr R :mt, sker genom fonderade, inom riket utgifna, ränte bärande obligationer, lydande å Svenskt mynt, och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-konlor. 3:o. Obligationerna ställas på innehafvaren, men äro å dennes sida icke upp sägbar. Deremot eger Riksgälds-kontoret att dem uppsäga, till inlösen efter sex månaders förlopp ; hvilken uppsägsrätt dock icke må af Fullmäktige begagnas, förrän efter tio år från obligationernas utgifvande. Uppsägning sker medelst derom i Rikets ofCciela tidning införd kungörelse. 4:0. Räntan för den i obligationerna förskrifna lånesumma utgår med 4j för hundra efter år räknadt, och tillhandahålles ovilkorligen obljgationsinneliafvären hvarje halft år, emot återställande af den å samma ränta utfärdade kupon ; hörande hvar och en obligation, vid dess utfärdande, vara försedd med dylika kuponer å halfårsräntorna för en tiderymd af Tio år; och skall samma obligation sedermera, intilldess den varder inlöst, hvart tionde år förses med räntekuponer för enahanda tid. Vid upplåningens företagande, äfvensom under dess fortgång, må, i fall att penningar ej kunna er-, hållas mot den i obligationerna förskrifna ränta, rabatt, å det kapitalbelopp, derå obligationerna utfärdades, af Fullmäktige lemnäs, dock alt kostnaden för länet derigenom ej må blifva större än för innevarande års jernvägsbyggnadslän. « 5:o.
Cederström har fäst uppmärksamhet derpå, att folkskolan utgör ett afslutadt helt, då deremot elementarskolans lägsta klass endast utgör början till ett sådant. Det är sannt; men icke följer deraf, att de icke kunna hafva undervisningen gemensam. Om jag och en annan från samma utgångspunkt skola företaga hvar sin resa, jag en längre, han en kortare, så är det ju möjligt, att hans färd utgör just första stadiet af min. Att detta verkligen eger tillämpning på folkskolan och elementarskolans - tarskolans lägsta klass, liar jag sökt, s, föregående anförande uppvisa. Gr. Sparre har förebrått mig, att i ningen af Utskits Betänk., utan afslutat, jade. Jag tar mig friheten fästa den ädle derpå, att just de af honom såsom förbigå $* blifvit af mig framhållna såsom ett af hufvu .fe sidtat, hvartill Utsk:t kommit, folkskolans och lägsta klassens i elementarskoi • melse, i det den förra har att dana lärjungar, framtida praktiska värf, den andra att dana der inhemtande af vidsträcktare kunskaper. Sannt; just sökt ådagalägga, att dessa båda slags daning L samma sätt. Alven har Hr Gr:n klandrat mig den skulle hafva förbisett elementarskolans vigt och värde det ej ligger något förbiseende af elementarläroverket o, man tillerkänner folkskolan en lika stor uppgift. Ej heller ser jag mig träffad af Hr Gris anmärkning, att folkskolan va. äfven tillförene haft en stor uppgift; då jag endast sagt, att hennes uppgift isynnerhet nu vore stor. Hr Grin har påvisat vigten af att med ett främmande språks tillhjelp inlära den allmänna grammatiken och önskar derföre, att tyskan måtte tidigt upptagas såsom undervisningsämne i elementarskolan: tidigt, Hr Gr! det önskar äfven jag, men ej för tidigt. Slutligen har denne samme talare ansett de ekonomiska uppoffringar, som en sådan förflyttning skulle medföra, utgöra ett oöfverstigligt hinder. Jag deremot anser detta, lika litet som något annat hinder, få vara oöfvervinnerligt, der målet är ungdomens uppfostran. Erih.
Henning, som anfört, att tillstyrkandet 0111 indragning af desse löner skulle sakna grund i rättvisa, enär alla Statens tjenster borde lika, Betänkanden, N:o 237. 67 såsom hittills, af .Staten lönas, och hade synts så mycket mera oväntadt, sorn, då icke minsta omsorg för jordbruket vid denna Riksdag visat sig, man åtminstone bordt vara trygg, att jordens eller Hemmanens rättigheter icke skulle sättas i fråga, hvarförutan act skulle vara desto betänkligare alt nu inskränka den större rättighet hvilken i detta hänseende frälsejorden af ålder tillkommit, som frälsejorden kunde lika i alla stånd ägas, och, om man började inskränka frälsejordens rättighet, man icke kunde förutse hvar det i framtiden stannade, oaktadt att ägande-rättens helgd likväl borde betryggas för alla förändringar. Och har Herr Hjerta, Gustaf ansett Utskottets tillstyrkande, att inblanda Frälsejords ägare i deltagandet af Fjerdingsmansbefattningarne, såsom ett misstag, derigenom Utskottet inträdt på Privilegiernes omfång, samt att denna fråga borde på ett annat sätt behandlas och i öfrigt syntes hafva sammanhang med Frälse-ägares representationsrätt i BondeStåndet. Inom II.
12,997: — samt behållna inkomsten af inqvarterings-tolagen samt de dubbla Tågoch mätarepenningarne . 37,307: — 50,304: hvarutöfver således skulle erfordras ett årligt statsbidrag al ... 14,299: 45. — som dock genom afgång af ännu qvarlefvande utaf f. d. liif-Drabant-Korpsen efter band förminskades, Kongl. Maj:t behagat i Nåder föreslå, att, till ordnande af inqvarteringen i Stockholm, hvarmed inqvarterings-kommissionen fortfarande borde hafva befattning, Rikets Ständer måtte bevilja ett reservations-anslag af 14,300 R:dr Banko, att å Riksstatens 4:de Hufvudtitel uppföras, under dervid fästadt förbehåll, att stadens inqvarterings-gifvare, jemte erläggande, hvarje år, af det belopp, hvartill deras kontanta tillskott, på sätt omförmäldt är, i medeltal uppgått, allt framgent såsom hittills, ensamme vidkändes de utgifter, som föranleddes genom inqvartering i staden af ej mindre alla tillfälliga trupp-kommenderingar, vare sig större eller mindre, än ock stadens egna militäriskt uppsatta korpser, äfvensom hyres-afgiften till staden för Öfver-Ståthållarehuset och underhåll af de staden tillhörande kaserner. Stats-Utskottet, som funnit den i ämnet nu mera verkställda utredning tillfyllestgörande för frågans slutliga pröfning och, i likhet med Rikets Ständers fyrfaldiga gånger upprepade åsigt, inser billigheten deraf, att någon lindring i de dryga inqvarteringskostnaderne omsider varder Stockholms stad, likasom tillförene öfriga städer, tillerkänd, har uppå dessa, jemte öfriga i den Kongl. Propositionen anförda skäl, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till Kongl. Maj:ts i förevarande ämne Nådigst framställda förslag, låta å Riks-Statens. 4:de Hufvudtitel uppföra det äskade reservations-anslagét 14,300 R:dr. Stockholm den 11 Juli 1854.
Detta anslag anser jag deremot vara ett af de mest vigtiga. För Universitetens förkofran är ingenting vigtigare, än att dervid i tid kunna fästa unga män, som utlofva att förvärfva en sådan grad vetenskapligt vetande, att de blifva lämpliga att intaga professorsplatser. Man har redan omnämnt, huruledes numera en mängd tillfällen yppa sig för de unga vetenskapsmännen att blifva fördelaktigt anställda, och lockelsen att antaga sådana anbud är så stor, att kärleken till vetenskapen skall vara bra stark för att emotstå densamma, så vida ej Universiteten hafva någorlunda jemförliga platser att erbjuda. Vore det likväl nu fråga om något större belopp, skulle jag, j anseende till den pekuniära ställningen, vara färdig att understödja StatsUtsk.; men. mine Hrr, här är ju endast fråga om 8,000 Bdr, af hvilka 4 personer skola få andel 1 Jag anser i sanning detta belopp vara så ringa i jemförelse med mångå andra af Utsk. tillstyrkta anslag, att jag skulle finna det högst olämpligt att ej detsamma bevilja, hvarföre äfven jag anhåller om bifall till motionen. Dori 20 November e. m. 525 Frih. Cederström: Till hvad Gr. Sparre sednast anfört torde icke mveket behöfva läggas, för att bestämma R. o. Ad:s beslut i denna fråga; men jag anser mig dock böra yttra några ord till svar å Gr. Liljencrantz^ anförande. Den värde Gr:n har antydt, att man borde afslå alla af enskilda motionärer gjorda framställningar om anslag; men som denna åsigt saknar stöd både af Grundlag och häfd, torde något afs:de derå ej kunna fästas. Vill man hafva exempel på lyckliga resultater af anslagsmotioner, behöfver jag blott i detta hänseende åberopa ett beslut från den nästföregide Riksdagen, nemi. det, hvarigenom R. St:r beviljade anslag till Ingeniör-korpsen.
Men naturligtvis kom här och der några öfverdrifter och lösa hopfogningar, som måste utmärka denna roman såsom början till den följande serien. Jag tror att det gick just såsom Thomson förespått, åtminstone hörde jag honom aldrig klaga, hvilket han eljest ansåg tillhöra en förläggares pligter. Tidningskritiken öfverensstämde icke i början med herrar sättare, men efter hand ändrade sig dessa åsigter, och nu då Ridderstad anmält en ny upplaga af sina arbeten, har nära nog hvarje både Stockholmsoch landsortstidning skyndat att gifva författaren all den lysande uppmuntran som skulle behöfts ifall han haft ringaste tvifvelsmål om huru hans genomsedda och utan tvifvel med erfarenhetens skarpblick rättade arbeten skulle mottagas af en ny generation, icke blott af läsarne utan äfven af kritici. Jag har hittills haft tillfälle att läsa endast Drabanten. Men det är tillräckligt för att kunna säga, det jag just erfor liksom en liten stolthet öfver mitt förutseende. Denna roman är visst icke i något egentligt hänseende en imitation af Alexander Dumas Musketörer; men likväl är det som om den franske författaren, vid en och annan scen, rent af lånat Ridderstad sitt bläckhorn och sin penna. Det är en fast tråd, ehuru den stundom tyckes hafva gått af, som genomgår det hela; dock en Ariadnetråd som löper genom många labyrinter af mysticism, fanatism, magnetism och framförallt despotism; rikedom på såväl politiska förvecklingar som romantiska äfventyr. Det är på visst sätt en europeisk roman, med tablåer och tragedier från alla håll, och likväl hänga alla dessa särskilda detaljer uppträdda på den der tråden, som man får akta sig att tappa, ty i det fallet råkar man vilse i labyrinten. Sue har fört oss genom sådana labyrinter. Jag skall ej säga något vidare. Hvarje svensk känner de hjeltar och hjeltinnor, hvilka i hufvuddramat uppträda. Och den efterföljande romanen Fursten, som är en fortsättning, skall häfda om icke öfvergå föregångarens ära. Af allt detta finner man, att Thomson icke hade så orätt som det lät att taga sina egna intryck och förhoppningar från sätteriet.
Detta har dock skett uti anmärkningsffriften, sorn jemwäl innehäller, at sjelfwa?ro. x>08itionen skall störa wart i Lag grundade Rättegangs-sätt; men den wärde Ledamoten lärer icke erindrat sig, at wär allmänna Lag, som godkänner gode mäns beslut, har säledes lemnat parten frihet, at förbigä Domstolarne, som ofta skett — alltid med nytta och besparing. Hwad äter angär de för nägre är af en känd Ledamot i detta samfund utgifne tryckta anmärkningar, sä torde, wid bedömmandet af deras wärde finnas, at de saknaopartiskhet, och at mycket deruti är inblandat, sorn ej hörer til sa - 4M Den 3 Junit. ken; men jag anmodar Herr Grefwen och sicit-nton ro83(.-, sorn dessa anmärkningar emot mig äberopat och styddat, — jag upmanar alla dem, som lika med honom ej wilja weta af denna nyhet uti Lagstipningen» at wisa, hwad stada och olägenhet deraf skulle följa om Rättegängar hädanefter icke singe börjas, innan de wore anmälte hos Fredseller Förlikningsmän, som parterne sjelfwe stulle fa walja, om de ej wille begagna sig af de i orten tilsatte. Jag tror at detta stulle ansenligen förminsta antalet af l > oc688er. som efter hwad något hwar lärer erfarit, äro at anse för Borgerliga Samhällets plägor. Denna utwag at genast afböja utbrottet af kif och trätor — jag säger at denna utwäg är ju sä enkel och för sig talande — sä tillfreds ställande och wälgörande, at allt motstånd torde blifwa förgäfwcs. Likwäl är icke at förwänta, det alla twister i godo kunna afflutas, utan fullföljas en del hos Domaren, hwars kall icke mera hädanefter än hittils stall sakna den agtning en owäldig utöfning ätföljer. Om den goda saken jag wägat framställa af upriktig öfwertygelse om desi nytta winner Högloft.