Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
MAGISTER O. Konungen vår nådige Herre anhåller få möta med Ingel Hansson i Sankt Görans Gille! GUSTAV VASA INGEL H. reser sig. Hå kors, ska' jag få gå först? NILS I S. Äldst går först. MÅNS N. till Ingel H. Stå på Dig, Ingel, och säg Du som sant är; kungen är en nådig herre, som gärna hör ett ord i sinom tid! INGEL H. Blir nog väl med det, för Ingel Hansson har klufvit näbb med kungar förr! Går. MAGISTER O. till Nils i S. Nå, Nils i Söderby, hur går bergsbruket nu om tiden? NILS I S. Tackar som frågar; inte illa. Litet vatten i grufvan efter höstflödet, eljes klagar vi icke. MAGISTER O. Goda tider alltså? FÖRSTA AKTEN NILS I S. Om man så vill! Hm! Goda tider det betyder godare skatter, hva? MAGISTER O. Inte vet jag hur skatten utgår! Paus. MAGISTER O. Till Anders P. Och jordbruket; I drifver jordbruk också? ANDERS P. Jo då; och kreatur ha vi med på vallarne. MAGISTER O. Ett godt land, gamla Dalarne? MÅNS N. knuffar Anders P. i sidan. Särdeles fett, allting dryper af fett så att en till och med kan äta barken på träna. MAGISTER O. Ja, man har berättat att här ätes bark emellanåt och att man tuggar kåda. Är det så att säga ett vanligt fall eller ett ovanligt? NILS I S. I hungersnöd får en äta hvad som helst. GUSTAV VASA MAGISTER O. till Magister Stig, som hållit sig något undan. Det vet I, herr Magister; hur var det vid sista hungersnöden, då konungen lät utdela säd, kom den i rätta händer? MAGISTER S. Den kom i rätta händer, äfven om den var otillräcklig. MAGISTER O. till Anders P. Var den otillräcklig? ANDERS P. Kommer an på, hvad han menar med otillräcklig? MAGISTER O. till Måns N. Vet Måns Nilsson i Aspeboda hvad som menas med otillräcklig? MÅNS N.
Län: att bondens söner liunno knappt blifva halfväxta, förrän de måste göra fadren följe, att ifrån första vårdag, hela sommaren och hösten igenom, så länge ofrusen mark varar, ständigt sysselsättas med de för hemmanets häfd nödvändiga göromål, stängning, dikning, odling, timring, fiskeri m. m., och, hela vintren om, med skogsarbeten och dylikt, så 3tt det ofta, icke ens under strängaste vinter och urväder, medgåfves sönerne, att någon dag få blifva hemma inom huset, då deremot döttraine, ehuru icke alldeles befriade från tyngre arbeten, såsom den egentliga boskapsskötseln, likväl i allmänhet hade den lindrigare mödan, att inom huset förrätta sine lättare sysslor, att tillreda lin, spinna, väfva, sticka, sy m. m. Lades nu härtill, att sonen, vid uppnådd 20 års ålder, vore pligtig i behofvets stund våga sitt lif för fäderneslandets försvar, att döttrarnes beklädnad vore kostsammare än sÖnernes, och att döttrarne vanligen finge kostsammare bröllopp; så skulle, efter Wiklunds förmenande, den nuvarande arfslagens stadganden befinnas vara väl grundade; af Lars Hansson från Bohus Län: att erfarenheten visat, att då man i grund upprifvit en Lag, för att densamma förbättra, så hade den ofta förvärrats. Yi borde icke tro, att vi i allo egde högre insigter i lagstift - Lag-Utskottets Betänkande N:0 122. ningen, än cle män, som stiftat vår nu gällande Lag. Hvad ifrågavarande ämne anginge, så hade liden icke kunnat verka någon förändring, lika si litet, som detta hädanefter kunde ske; ty laghudet stöde i det heligaste samband med allmogens bestånd, yrke och näringsförmåga, så att i samma stund det upplöstes, vore att befara, det vår samhällskropp erhåller en obotlig skada. Sönerne skulle derigenom sättas ur tillfälle, att lemna föräldrarne samma biträde och understöd, som hittills; mångå andra olägenheter att förtiga. Det vore både man och qvinna obetaget att, utom arfvejord, meddela sina barn hvad de behagade.
Det lärer icke vara någon på detta rum obekant, att hvad fäderneslandet i allmänhet saknat, verkligen är den kommunala anda, som varit så önskvärdt att den förefunnits. Sannt är visserligen, att en sådan kommunal-anda på sednare tider genom egna förhållanden hos folket börjat alltmera utveckla sig; men ännu återstår dock dervid mycket att göra, och jag kan således icke neka, att jag för min del står i förbindelse hos Gr. af Ugglas, för det han icke tröttnat att återkomma med sitt förslag om Länsnämnder, ehuru detta förslag vid föreg:de Riksdagar blifvit afslaget. Jag har med upmärksamhet genomläst den ifrågav:de motionen, och jag har dervid trott mig finna, att Gr. af Ugglas’s afsigt varit, att man icke så egentligen borde fasta sig vid hvarje liten föreslagen §, utan fastmera betrakta motionen i sin helhet. Jag finner således ej heller, att hans mening varit att så eller så bör Länsnämnders organisation vara. Han har visserligen framställt ett förslag till denna organisation, men jemväl sagt, att om den kan åvägabringas på annat sätt, så har han icke något deremot, blott det stora hela kommer till verkställighet. För min del finner jag också icke något olämpligt uti att Landshme få deltaga i dessa kommunal-nämnder, enär från dessa Hrr och män onekligen kunna komma ganska många nyttiga råd och uplysningar. Jag tror således, att de der äro ganska nödvändiga, och skulle äfven mot förmodan någon Landslag vilja sätta sig emot något nyttigt förslag, finner jag deruti ingen fara, emedan han då säkerligen blifver öfverröstad. Jag tror fördenskull, att denna föreskrift icke bör utgöra något hinder för sakens framgång, och min lifliga önskan är att Gr. af Ugglas’s motion måtte med största upmärksamhet af Utsk. behandlas, emedan jag är öfvertygad om att, ifall densamma blifver antagen, antingen med en eller annan förändring, den skall medföra stor och allmän nytta för fäderneslandet. Remitterades till Allm. Besv. och Ekon.Utsk. Föredrogos och begärdes på bordet K. M:s nedannämnde, denna dag ankomne, Nådiga Proposir till R.
M:s rådgifvare anse nödigt och nyttigt, att i de stadganden, som nu härutinnan förefinnas, tillvägabringa någon förändring och derom göra framställning hos K. M., sä ligger det i K. M:s skön, alt i saken, sedan vederbönde blifvit hörde, vidare förordna, men att R. St. skulle frambära en sådan anhållan, del anser jag vara, minst sagdt ett steg, som icke är öfverensstämmande med det allvar vid allmänna frågors behandling, som R. St. böra iakttaga, och jag tillstyrker således afslag å Utsk:s framställning i denna punkt. Hr von Troil: Sista riksdagens StatsUlsk. hade i afseende på denna fråga föreslagit att nu gällande stadganden ang:de efterlysning af personer, som häfta för obetalte kronoutskylder, måtte såsom ledande till betydligt besvär och äfven kostnader, utan motsvarande gagn, varda uphäfvet; äfvensom att, då ett år förflutit, utan 8 H. 23 354 Den 5 Juli e. m. att uplysning om den skattskyldiges vistelseort kunnat vinnas, och vederbör:de befinnas hafva iakttagit hvad dem ålegat, K. M:s Bef.hfide må ega att, på lika sätt, som förfares med utskylder, hvilka i anseende till bristande tillgång icke kunna indrifvas, om dylika medels afskrifvande förordna, utan alt beslutet Kongl. Kammar-rätten underställa. För min del tror jag att sista riksdagens StatsUtsk. icke saknade fog till ett sådant förslag. En hvar vet med huru mycket besvär och huru mycken kostnad det är förenadt alt efterlysa de personer, som icke betalt sina mantalspenningar, vid den tid de skulle betalas och huru sällan man får rätt på ifrågavar.-de personer, med ett ord huru små summor, som kunna till Slaten inbringas genom efterlysningar.
Jag hade beslutat lämna staden, all stad, för alltid, och jag kände det beslutet som en järnmärg i min själ. Sedan sökte jag upp en god vän och drog honom med mig till National. Jag var i ett så öfverdådigt lynne, att det gränsade intill feber. Jag tror, att jag aldrig i mitt lif, hvarken förr eller senare, känt mig så glad. Jag lät musiken spola öfver mig som kaskader af svalt sommarvatten, luften dallrade af jubel, jag satt där som en människa, hvilken bär på en ny kärleks hemliga lycka, – och jag nändes ej ens tala därom för min vän. Jag njöt af allt detta erbarmliga hvardagspjank af chansonettvisor och akrobatstycken så, som jag aldrig förr kunnat njuta af någonting; ty jag tänkte därunder för mig själf: jag hör icke till er andra, som komma hit kväll efter kväll och ledsna ert nöje ihjäl, – jag sitter här som en främling, som för en gångs skull ser på det här, men som i morgon reser sin kos för atl ej återvända förrän Gud vet när. Klockan blef tolf, och min vän ville gå hem. Men han slapp ej – jag drog honom åstad till Kasino. Och vi dansade, och fingo en loge, och champagne, och flickor Morgonbåten var nästan tom: ett par sömniga herrar sutto i röksalongen, uppkrupna i soffhörnen. Jag gick ner i matrummet för att få mig frukost. Då jag åter steg uppför trappan och just som jag satte min ena fot på ofvandäcket, såg jag en dam, klädd i en mörk resdräkt, stå lutad mot relingen. Hennes framkropp aftecknade sig mot den breda gyllene bro, som morgonsolen slog öfver sundet mellan ångbåten och den skånska kusten, hvilken redan syntes nära i den klara luften. Nackhåret var uppkammadt, men inunder det stod fjunet som en mattblondt glänsande sky kring halsen. I samma ögonblick som mitt öga föll på henne, lade hon hufvudet – ett påfallande litet hufvud – på sned, och på denna lilla rörelse kände jag genast igen henne; jag hade aldrig sett mer än en kvinna på detta sätt lägga hufvudet på sned, då hon ville betrakta någonting riktigt uppmärksamt.
♦ Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 28. i anledning af väckt motion om ändring af 32 §. i 24 Kap. Kyrko-lagen. IX. B. 321. A. 360. — N:o 29. i anledning af väckta motioner om ändring i sältet för kungörelsers upläsande i kyrkorna. IX. B. 321. A. 360. — N:o 30. i anledning af väckt motion om införande afljenste hjons-böcker. IX. B. 321. A. 360. — N:o 31. i anledning af särskilda motioner i fråga om inskränkning uti eller uphäfvande af rättigheten för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga. — N:o 32. i anledning af väckta motioner om afskaffande af prygelstraffet och andra extrajudiciel bestraffningar inom krigsståndet. — N:o 33. i anledning af väckt motion om uphäfvande af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående förbud för vissa socknar inom Dalarne alt lill annan än Stora Kopparbergs Bergslag afyttra limmer. IX. B. 360. A. 384. — N:o 34. i anledning af väckte motioner om ändring af 4:de, 5:te och 6:te §§. i 24:de Kap. Byggninga-Balken, samt uphäfvaude af Kongl. Förordningen den 26 October 1743, rörande stämningssättet i Brandslods-mål. — N:o 35. i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 8, angående väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök. IX. B. 385. A. 388. — N:o 36. i anledning af väckta frågor om förändrade föreskrifter, angående Skogshushållningen i Riket och om inskränkning i dispositions-rätten af enskild skog, m. m. IX. B. 385. A. 388.
Vid nu å nyo skedd föredragning bifölls Banco-Utskottets Betänkande, N:o 85, öfver en af vice Talmannen Jon Jonsson väckt motion, deruti är föreslaget inrättande af ett Contoir i Banken för utoch inländska Myntsorters invexling, samt af Postvagnar för transporterande af sådant mynt till Ranken. S. D, Föredrogs och remitterades till Bevillnings-Utskottet Pikets Höglofltge Ständers förstärkta Stats-Utskotts Memorial : Prof. Utdrag den 21 December 1829. 85 N:o 362, angående Bevillning af Krono-Lotsar; och N:o 565, angående grunderne för Bränvins-brännings-rät tighetens utöfvande. S. D. Föredrogos å nyo och lades till Handlingarne Banco-Uiskottets Utlåtande, N:o 8/j, öfver gjorda anmärkningar hos Ridderskapet och Adeln vid Utskottens, under N:o 59, afgilna Betänkande, i anledning af väckta motioner om utvexling, emottagande och förvar af Silfver och Guld för Bankens räkning, äfven vid Låne.Contoiret i Götheborg. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsarnt Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 68, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 37, rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen, den 26 Februarii 1817, angående Sockne-Stämmor och Kyrko-Råd, blef nämnde Utlåtande af Preste-Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 37, till Handlingarne lagdt, utom hvad angick Utskottens förslag, ”att stocstraff ej vidare må af Kyrko-Råd ådömas’’ , hvilket förslag Ståndet ogillade. S. D.
Stånd yrkat, att två särskilda afgifter för bränvins försäljning blefve stadgade, anser sig Utskottet icke kunna frångå sin i Memorialet JV2 23 följda åsigt, alt denna fråga hör lösas i Förstärkt Stats-Utskolt. Hvad åter angår den af Utskottet föreslagna voteringen om kannetals-afgiftens belopp, så bar anmärkning dervid blifvit inom alla Riks-Stånden framställd. De skäl, som föranledt Utskottet att i förra betänkandet sammanföra utminuteringsoch utskänknings-afgilternas bestämmande i en proposition, voro de samma, som äfven af talare inom Stånden vid återremissens beslutande blefvo framhållna, nämligen alt ett sammanhang melian de båda näiingarne finnes, hvilket skulle störas, både om beskattningen blefve lika för båda, och om hon blefve allt för olika, då i förra fallet minut-handeln, af hvars allmännare antagande man torde kunna vänta lyckliga verkningar till krog-lifvets minskning, icke finge den för detta ändamål nödiga fördel framför utskänkningen, men i sednare fallet frestelserne til! missbruk af minulhandels-rättigheten blefve allt för stora. Dessutom ansåg Utskottet någon betänklighet ligga deruti, att Bonde-Ståndets beslut icke erbjöde någon bestämd kontra-proposition, root den nu antagna sort af bränvins-handel, som fått namn af minut-handel, enär sådan handel icke är nämnd eller beskattad i nu gällande författning; hvarföre, i fall Bonde-Ståndets mening skulle vid omröstningen segra, minut-handeln med bränvin skulle blifva skatt-fri; en utgång, den säkerligen icke något Stånd önskat. Denna sistnämnda betänklighet har imedlertid Utskottet sökt undanrödja genom det sätt hvarpå propositionerna numera blifvit uppställda.
Men olyckligtvis var denna uppfinning lika ogagnelig som premierna, emedan, då sjöfart och handel afstannat, det icke var mycket att offra på tullkammaren. Detta angående sjöväsendet. Bland kungörelser rörande landsförhållandena må här nämnas blott tvänne: den första att alla egendomsegare, som befunno sig utrikes, skulle infinna sig i hemlandet innan januari månad 1814 eller och afgifva tillfredsställande förklaring inför vederbörlig auktoritet om orsaken till deras förlängda uteblifvande. Försummades detta, finge de underkasta sig fördubblade pålagor för sina egendomar både nu och framdeles. Den andra kungörelsen påbjöd att de egendomsegare, som vid fiendtligheternas utbrott stodo i främmande krigstjenst och icke oförtöfvadt togo afsked, måste finna sig i att deras egendom seqvestrerades. Kunde emellertid dessa och en hel mängd andra åtgärder bilda en damm mot den framstörtande strömmen? Det såg icke så ut. Aldrig var dock någon, som stod i spetsen för ett rike, mera benägen till förhoppningar än den nye ståthållaren, förhoppningar stundom ganska lysande midt i eländet. Men han måste ofta nog röna att hans ungdomliga och frimodiga vältalighet och hans ifriga benägenhet att göra allt hvad göras kunde af de få goda underrättelser, hvilka han lyckades erhålla från Danmark, hvarken bländade eller ens lugnade folket, som med uppmärksamhet följde såväl kriget som politiken utanför dess klippor. Svenske kronprinsens stigande lycka och stigande pretentioner lågo som ett tyngande bly öfver norrmännen. Man förutsåg den stund, då, i trots af Kristian Fredriks gynsamma förespeglingar, Danmark skulle tvingas att ur sin sörjande blödande famn få släppa det älskade Norge och Norge sjelft i sin tur blifva tvingadt att, om än aldrig så ovilligt, sluta sig intill det alltid som en hatad styfbroder betraktade Sverge, med hvilket likväl skaparen af alla land synts hafva förenat det. Slaget lät ej heller vänta på sig. Fredstraktaten i Kiel slog ut sitt mäktiga program, dateradt den 14 januari. Norge afstods åt Sverge.
Majit förordnat, att J deraf borde genast till säljaren contant utbetalas samt för de öfrige | behörige på viss tid ställda obligationer med 6 procents ränta utfärdas. —- MilitiaeBoställsCassan, som, då Artilleri-Departementet ingen tillgång dertill agde, på nådig befallning försköt den contenia betalningen och seder (I0) - ( 74 ) mera inlöste de utgifne Obligationer ne, har af Kongl. KrigsCollegium ansetts icke behöfva, till säkerhet för denna låneförsträckning, taga någon skuldsedel af Artilleri-Departementet, ej eller inteckning i Egendomen. — Afbetalningar hafva, i öfverensstämmlse med ofvan högstberörde Kongl. Bref, skett genom årlig inbetalning till MilitiaeBoställsCassan af behållna revenuen; hvaremot det af Kongl. Maj:t villkorligt anbefallda bidrag från StatsVerket af Ett högst Två tusende R:dr årligen till ingert del utgått. — Lånesumman eller Försträckningen, sorn enligt liqvid med Artilleri-Departementet, den i\ October 1818, utgjorde 48,678 R:dr 35 sk., bar, genom sådane Afbetalningar, minskats, så att densamma den 20 Junii innevarande år utgjorde 36,oii R:dr 5 sk. 5 r:st. Varandes, enär Kongl. KrigsCollegium funnit denna minskning obetydelig, bref aflåtet till Kongl. StatsContoret, med begäran om ofvannämnde Statsbidrags utbekommande. * K r i g s m a n s h 11 s - C a s s a n. (Förvaltas numera af 2:dra Departementets Krigsmanshus-Afdelning.') Dess för åren 1828 och 1829 aflemnade Räkenskaper, som i Kongl. KainmarRätten blifvit granskade, utan anmärkning, hafva visat: Debet. Upphörd:
Den ena war en förnäm hofman, som hade gömt sin korpulenta wext i riksföreståndaren Torkel Knutssons harnesk, och med ett Folkunga-swärd högg Ryssarna i nacken. Han hette Beskow. Den andra hette Rydqwist, och hade bewäpnat sig med Drottning Christinas pistoler, med hwilka han sköt mången Ryss för pannan. Wid ett annat fönster stod skådespelaren Dahlqwist och en utmärkt författare, som hette Almqwist. Den förre war Konung Carl den åttonde Knutssons wålnad, ömsom kung, ömsom landsflykting. Den sednare befann sig i Konung Waldemars drägt, men hade utrustat sig med ett gigantiskt sågblad från en qwarn, som heter Skällnora. Då han sågade af Ryss-hufwudena, tycktes han studera ryckningarne i deras ansigts-muskler, och på den höga framskjutande pannan, hwarunder ett par djupa, skarpa ögon framblixtrade, rörde sig redan planen till ett nytt arbete, som skulle afhandla det Ryska Minnet i Stockholm. I ett tredje fönster hade Sweriges tre förnämsta författarinnor tagit sin post, såsom Nordiska Sköldmör eller, som det hos Grekerna kallades, Amazoner. Mamsell Bremer war iklädd den lärda Drottning Christinas torner-rustning, friherrinnan Knorring den höga Drottning Margaretas gyllne pansar, och fru Flygare den berömda fru Christina Gyllenstjernas stormhufwa. Alla tre kastade hand-granater genom fönstret. Så stor war kärleken till fosterlandet, att äfwen qwinnorna icke aktade lif och blod, när det gällde dess förswar. Hastigt hördes ett brak, som om himmelen skulle remnat öfwer wåra hufwuden. Det war dock endast taket, som störtade. Då Ryssarnes första storm blifwit tillbakaslagen, kastade de ett par bomber på byggnaden. Derigenom sprängdes skorstenarna, och taket rasade, förkrossande de öfwerblifna Invaliderne. Bjelkarne swigtade öfwer wåra hufwuden, der wi befunno oss i nedra wåningen. Ryssarna gjorde en ny stormlöpning.
Statsoch Bevilln.TJtsk:n hafva gemensamt afgifvit ett betänk, i detta ämne, men hvarmed jag ej är försedd, emedan jag ej förmodade, i anseende till föredragn.listans längd, alt vi i afton skulle hinna till Bevilln.- Utsk:s betänk. Förhållandet är emedlertid I korthet, att convoluten skulle förfärdigas vid Tumba och förses med vattenstämpel, hvarigenom de skulle blifva svårare alt eftergöra. Jag tror således, att genom nödvändigheten att förse korten med så beskaffade convoluter samt att stämpeln skall sältas så att den synes både på convolutet och kortet, är faran för försnillning i någon mån förekommen. Vidkommande anmärknrn 0111 den korta liden af 2 månader, inom hvilken korten skulle förses med de nya Convoluten, har man tagit för afgjordt, att det föreslagna stadgandet skulle så förstås, att det ej vore inom 2 månader a dato, utan 2:ne månader efter den nya författningens utfärdande, och på denna mellantid torde vederbör, kunna hinna att ställa sig densamma till efterrättelse. Jag vill icke heller motsätta Den 3 Dacemhet e. ni. mig en återreiniss, ehuru jag ej tror att densamma han i afseende på de gjorda anmärkningarna till någon särdeles åtgärd föranleda. BeviIln,Utsk:s betänk. N;o 32 återremitterades. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s den 18 sistl. Nov. på bordet lagda mein. N:o ii4> i auledn. af väckt fråga örn ändring af 214 §tn uti nu gällande bancoreglemente. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplästes Hr Stuarts reservation. Hr von Hartmansdorff: På de skäl Hr .Stuart an fört, anhåller jag alt R, o. Ad. måtte afslå EancoUtsk:s betänkande. Frågan uppkom egentligen derigenom, att en borgmästare vägrade att ställa sig ^ 14 §:n af o» gällande bancoreglemente till efterrättelse.
Terrsjö Krono Säteri, z Mantal, z torp och I husbeyoss qw wn. Ärliga arreiidct är 2^ T:r ZI^ k:pr Spannemäl och 200 N:dr Banco i penningar. -Hallands Län. Barnabro Krono lägenhet utan hemmantal. Ärliga arrendet är r T:a 16? k^pr Spannemäl och 72 R:dr 24 hk. Bancoi penningar. - Ähsklosters Kungs Ladugärd, 4 Mantal, iz torp, cn Ö Herrön kallad jämte Ahlbro Laxfiske. Är» liga arrendet äk §§ T:r i?s k:pr Spannemäl, izez R:dr ico6 Dm iL Desember. N:dr Banco i penningar och 5 T:r Lax. För sgz Kröno dagswcrken, som Aireniaiorn sär begagna, njuter Kronan särskild betalning efter markegång. Till den andia Clasen, bwaröftvcr jämwäl ett sammandrag Litt. B-, blifwit försatladt, som utwisar hemmantalet, grundräntan, undcrlsgde dagswer, ken, ärliga arrende summan, riden dä arrendet tilän» dagar, höra följande nemligen: Stockholms Län IDerinegarns Kongsgård med derunder afhyste Hemmanen Wiggeby 4 Mantal, Kunkcrbacka ^.-dels och Helmparboda ^ Mantal, skattladcS ar 1728 lill iO manral, samt innehade dä s8 Tunne-9 lappelands ärligt utsäde samt 574 latz hö.
Till svar å den siste värde talarens an märkning får jag nämna, att jag vid framläggandet af min motion utgick från den grund, att Telegrafverket är till för allmänhetens nytta och beqvämlighet. Emedlertid kan denna inrättning, i anseende till depeschernas dyrhet, endast af ett fåtal begagnas, och äfven har depeschernas antal på de flesta orter betydligt nedgått af samma skäl. Jag har derföre trott mig böra föreslå en nedsättning af portot, på det denna nyttiga inrättning må blifva tillgänglig för sfi stor del af allmänheten, som möjligt. Ofverläggningen ansågs afslutad, och motionen jemte yttrandena remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. Efter föredragning af Hr Skjöldebrands, Carl Fredrik, d. 23 d:s, på bordet lagda motion, om inrättande af s. k. Heders-domstolar för Arméens Officers-corpser, anmälde sig och .yttrade Hr von Knorring, Erik Oskar: Då den nu ifrågav:de motionen blifvit väckt i sista plenum, och tiden derifrån tills i dag varit ganska knapp, har jag icke varit i tillfälle, att helt och hållet sätta mig in i dithörande förhållanden, utan anhåller att en annan gäng få yttra mig fullständigare. Emellertid ber jag att få meddela några detaljerade underrättelser ang:de Hedersdomstolarnes organisation i Breussen, der denna inrättning är mest utvecklad. Då likväl dessa underrättelser äro ganska vidlyftiga, vill jag icke trötta R. o. Ad. med deras upläsande, men anhåller att de måtte få åtfölja motionen till Utsk. Slntl. ber jag att få anmärka, det jag icke tror, att Hr Skjöldebrands motion bör remitteras till LagUtsk. utan till Ekon.Utsk., och detta derföre, att, derest R. St:r erkänna nyttan och behofvet af den föreslagna inrättningen, det torde vara lämpligast, att ingå med en underd. skrifvelse, med anhållan, att K. M. ville låta utarbeta förslag, och i Krigsartiklarne införa ett stadgande, som rörer Heders-domstolarne.