Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är vidare att antaga, att en lagstiftning som försäkrar emot olofligt eftertryck eller öfversättning, i Sverige af Norskt och Danskt eller Finskt arbete och i Norge, Danmark och Finland af Svenskt, skulle väsentligen bidraga derhän, att Svensk, Norsk och Dansk litteratur icke blott hvar i sitt land, utan inom hela det för dessa litteraturer gemensamma språkområdet erhölle en vidsträcktare spridning. Denna spridning skulle icke heller, såsom nu alltför ofta är fället, förmedlas ge - Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 251 / nom underhaltiga öfversättningar, enär författarens rätt att sjelf disponera sitt arbete äfven i öfversättning bättre skulle tillförsäkra allmänheten om en god öfversättning, der en sådan vore af nöden, än det nu gällande, fullkomligt rättslösa, tillståndet har visat sig förmå. Det måste äfven vara af vigt för nationela hedern, att författare på de språk, hvilka stå vårt eget så nära som det Danska och Norska, af hvilka en stor del lyder under samma Konung, och hvilkas skrifter kunna läsas äfven af de Svenskar, som icke äro mägtiga något utländskt språk, icke i vårt land äro i saknad af ett rättsskydd, som de i Frankrikes och Englands lagar redan länge funnit sig tillförsäkrad. Jag vill derföre föreslå, det måtte Rikets Höglofliga Ständer för sin del antaga en så lydande Lag angående litterär eganderätt i de fall, då Tryckfrihetsförordningens stadganden och Kongl. Förordningen af den 20 Juli 1855 ej derå kunna tilllämpas. § 1. Den Svensk undersåte, enligt Tryckfrihetsförordningens § 1 mom. 9 samt Kongl. Förordningen af den 20 Juli 1855 tillkommande litterära eganderätt utsträckas till Norsk och Dansk undersåte, så länge Norska lagen om eftertryck af den 13 September 1830 och Danska lagen örn eftertryck af den 29 December 1857, eller motsvarande lagar, mot vilkor af ömsesidighet, i Norge och Danmark skydda Svensk undersåtes litterära eganderätt; samt till Finsk, så snart Finsk lag åt Svensk undersåte tillerkänner samma rätt. § 2.
Ständer måtte till hvartdera af rikets universiteter, Upsala och Lund, eller, om detta af bristande tillgång ej skulle kunna beviljas, åtminstone till det i Upsala, såsom det mest besökta, anslå en ny lön af 1,600 r:dr banko, att årligen utgå till aflönande af en ny Profession i Sanscrit och Persiska; b) af Stats-Utskottets Utlåtande, No 124. 9 b) af Herr Professoren Fries, med hänseende till behofvet af förbättrade chemiska institutioner vid Upsala universitet, att Rikets Ständer måtte bevilja 1,600 r:dr banko, att årligen utgå såsom lön för en professor i geologi, mineralogi och bergsvetenskaperna vid universitetet i Upsala; att en profession i pharmacologi, pharmacie och medicinsk chemi måtte derstädes varda inrättad, samt att ett anslag för en gång af 25,000 r:dr, till uppförandet af ett nytt laboratorium i Upsala, måtte af Rikets Ständer beviljas; c) af Herr Professoren Genberg: om lön på stat af 1,600 r.dr årligen till en professor i pharmacologien vid universitetet i Lund; om anslag för en gång af 9,468 r:dr, lill nybyggnad af anatomisal derstädes, och alt å stat måtte uppföras en årlig lön af 1,600 r.dr, till en ny profession i historien vid sistnämnde universitet, förslagsvis: Nordiska historien. Utskottet, sorn jemväl tagit kännedom af de yttranden, hvilka inom Presteståndet föregått remitterandet af dessa motioner, får, under åberopande af de här ofvan i 14- punkten anförda skäl, och då universitetens behof af nytt laboratorium i Upsala och ny anatomisal i Lund kan vara beroende af de förändringar i dessa läroverks organisation, hvilka äro att emotse, samt enär statsverkets närvarande tillgångar ej medgifva ytterligare anslag för universitetens materiel, hemställa, att motionerna icke må lill någon åtgärd föranleda. 16:o
Biskop Heurlin har till och med antydt de befarade följderna deraf, att, i nödens stund eller vid inträffande oförutsedda olyckor, icke kunna påräkna och anlita en genom vanan vid och förtroendet till ifrågavande obligationer stadgad och bepröfvad statskredit. På flera ställen i Ulsk:s Betänk, förekommer samma tanke, t. ex. pag. 9, der Ulsk. säger sig anse ”ett efter erfarenhetens lärdomar ordnadt kreditsystem, hvars orubbade bestånd, åtminstone under den närmare framtiden, kan med någon säkerhet motses, utgöra ett bland de vigtigare och angelägnare föremålen för R. St:s beslut och tillgöranden.” Här har således Utsk. fastställt den principen, att eli af de vigtigare föremålen för R. St:s beslut och åtgärder vore fixerandet af ett statslånssystem, och på ganska många ställen förekomma yttranden, som gifva en otvifvelaktig anledning lill den förmodan, att Ulsk:s majoritet antagit statsskuldssystemet såsom ett positivt godt. Samma resonnemanger förefinnas på sidorna 10, 11 och 12. Under diskussionen har yttrats, att det är nödvändigt att under fredens lugn utbilda ett fondsystem, så vida man skall kunna hafva tillgång till medel vid ett annat tillfälle, samt att det f. n. endast är vanan vid ett sådant system, som fattas oss. Nu ber jag, med anledning häraf, att få fråga, om vi icke redan under nära 20 års tid försökt oss på kreditsystemet, och om icke alla Sveriges Hypotheksföreningar hafva lånat penningar utomlands. Man är således icke i okunnighet om alt man anlitar dessa utvägar. StatsUtsk. har äfven framställt en ganska lärorik historik öfver de låneoperationer, som Sverige under flera år mäst vidtaga, och således måste det icke vara någon så absolut nödvändighet, alt vi skola etablera ett särskildt princip-beslut, för alt sätta utländuingen i tillfälle att få veta att vi kunna låna penningar. Det mäste således lill grund för StatsUlsk:s framställning ligga någonting annat, det mäste vara något annat, som Utsk. åsyftar, än det sorn förut försökts.
Herr König har till någon del förekommit jnig uti hvad jag ämnar föreslå, genom dess på kloka grunder stödda och väl utredda arv» 666 Den 27 Aprili förande.. Vi vilje, ehuru på olika sätt, vinna samma ändamål, och då ämnet är af mycken vigt, torde det ej illa upptagas, att jag på en kort stund afbryter Höglofl. Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. Till en Fonds vinnande föreslår jag först och främst, att i mon af den del, som Åker. bruket tagit uti skatterna sedan 1812, bör af öfverskottet, som blifvit af Bevillningen, emot hvad som var anslaget till Statens behof, insättas i Banken såsom en piimitif fond till det ÅkerbrnksContoir, som af alla Jordägare bör underhållas medelst inbetalning årligen af visst för hvarje tunna production eller deremot svarande ladugård, som af dem uppgifves, och i contant insättas vid en viss tid, då röstningen vid Contoirets Ledamöters sammankomsttr böra beräknas i proportion af första årets uppgifna production från hvarje Län, och får ej ändras fört, än vid en Contoirets sammankomst genom authentique bevis kan styrkas, att productionen är ökad och förbättringar åstadkomne, hvarigenom i proportion får erläggas en högre afgift, och således erhållas en större rösträttighet med dertill hörande förmåner. Hvarje decimal-production bör anses för en röst, och böra både Arrendatorer eller Jordägare, af hvad namn som helst, äga rättighet att uti detta Contoir deltaga. Till väljande af Ledamöter vid Contoirets sammankomster, hvilket bör ske rnindst hvarje 3:dje år, sker röstning först Socknevis, till a:ne Electorers utväljande, ibland hvil - Den 24 April. 667 ka sedan från hvarje Län utväljes 2:ne såsom Ledamöter att möta i Stockholm och öfverse förvaltningen, samt tillägga eller ändra det reglementariska m. m. som länder till Jordbrukets nytta, och slutas deras session medelst utväljande af erforderliga Revisorer, hvilka under alla 3:ne åren skola styra Contoirets angelägenheter. Ibland
Presterlig befordringsrätt äger ingen annan än den, som är prest, hvadan jag föreställer mig, alt Utsk. menat presterlig tjensleårs-beräkning, hvilken verldsliga lärare få tillgodonjuta. Men detta är en rättighet, som beror på Konungens godtfinnande. Han har redan indragit deri s. k. dubbla tjensteårs-beräkningen af det goda skäl, att verldsliga lärares tjenstgöring bör betalas icke af kyrkan, ulan af Staten, som begagnar dem. Om nu Konungen skulle såsom det är Hans rättighet och efter min tanka jemväl Hans pligt, besluta ali presterlig tjensteårs-beräkuings afskaffande för verldsliga lärare, hvad blefve väl följden? Jo, att alla 15 eller om Akademierna finge 4 representanter åtminstone 11 af de nya förslaget velat åt PresteSt. tillerkänna, komme att försvinna. Då blefve det ofullständigt och till följe deraf Riksnämnden, likaså. Det ginge då med representationen pä samma sätt, som man, vid 1S40 års Riksdag sades i StatsUtsk. vilja, att det skulle gå med Regeringen, eller att hon blefve omöjlig. Om de verldsliga embetsmännen hafva fått allt för få rure i representationen så skulle deremot de andliga få alltför många. Antalet af PresteSlis ledamöter vid innevarande Riksdag upgår väl till 54, men det plägar vanligtvis ej öfverstiga 50. Enl. förslaget skulle delta antal ökas med 10, för att blifva lika med R. o. Adis. Denna tillökning synes mig icke hafva skäl för sig. Likaså tyckte åtskilliga ledamöter af sjelfva PresteSt., enär de, vid sisth Riksdag, förklarade sig finna sill Stånd sålunda komma att erhålla en alltför stor andel i representationen. Men det skulle naturligtvis så gä, när man icke ville medgifva tillvaron af flere än 4 Stånd, men föresatt sig att på dem inympa nykomlingarne, antingen det passade sig eller icke. 74 Den 15 Februari e. ni.
BancoDiscont-verkets räkenskaper och förvaltning för nästlidet år m. m., blef nu åter föredraget; dervid Bonde-Ståndet, med godkännande af Utskottets erinran, att hvarje Riks-Stånd inom sig borde utse en Revisor och en Suppleant för granskning af hvartdera bland Låne-Contorens i Götheborg och Malmö räkenskaper och förvaltning, beslöt att Måndagen den 3:dje i denna månad anställa val af nämnde Revisorer och Suppleanter; hvarjemte Ståndet biföll Utskottets hemställan, alt Utskottet mätte berättigas bland sina ledamöter utse 2:ne af hvartdera Riks-Slåndet, för att, i egenskap af Revisorer afsluta granskning af Banco-Discont-verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-Discontens utredning för nästlidet år, för den händelse att Riksdagen skulle upphöra före den, för fulländandet af berörde revisions förrättning, bestämda tid; och beslöt Ståndet, att, på vanligt sätt genom val utse Revisorer och Suppleanter, för granskning af Banco-Discont-verkets förvaltning och räkenskaper, samt f. d. Riks-Discontverkets utx-edning för 1846 och följande åren intill nästa Riksdag. Den 5 Februari. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevil/n ings-Ut skottets, den 22 och 30 sistlidne Januari, på bordet lagda betänkande, N:o 19, angående ett af Herr Rosenblad, Bernhard, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och af Hans Excellence, Herr Grefve Björnstjerna, Magnus, såsom motion upptaget förslag, i fråga om bevillningen för de embetsoch tjenstemän, hvilka af Sverige och Norrige samfäldt åtnjuta aflöning eller tractanrente. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Eko - Bih.tUl R. St.
I fråga om rubriken »koeffgrer» hade, enär nämnda artiklar af anförda orsaker ej skäligen kunde draga derför bestämd tull af 3 R:dr pr stycke, Kongl, Kommerskollegium och General-tullstyrelsen föreslagit, att nyssnämnda afgiftsbestämmelse måtte ur taxan utgå och ifrågavarande artiklar hänföras till kläder; hvaremot Utskottet, som äfven ansett den nuvarande tullsatsen vara öfverdrifvet hög, men funnit den föreslagna hänvisningen till kläder mindre lämplig, hemställt att, med rubrikens bibehållande oförändrad, införselafgiften må nedsättas till 2 R:dr stycket. Med afslag al hvad Utskottet härutinnan hemställt, godkände Ståndet bemälde embetsvesks angående ifrågavarande artiklar framställda förslag. Likaledes hade Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen föreslagit, att artikeln ljus måtte i tulltaxan upptagas på följande sätt,: Ljus: Vax och spermaceti 1 skålp. 15 öre. Talg och palmetin 1 » 3 » andra slag 1 » 6 » Utskottet, som med nyssberörda förslag till redaktionsförändring af denna taxe-rubrik icke haft något att erinra, och icke heller mot de för rubrikerna »vax och spermaceti» samt »andra slag» tillstyrkta tulltntser, hade dock ansett, att afgiften borde bestämmas till endast 2 öre skålpundet å »talgoch pal metin ljus», samt hemställt, alt de i enlighet härmed uti det bifogade taxe-förslaget införda bestämmelserna för artikeln ljus måtte af Rikets Ständer antagas. Ståndet, som afslog hvad Utskottet sålunda hemställt, godkände deremot hvad ofvannämnde embetsverk i fråga om artikeln ljus föreslagit. Den 21 Maj. Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Vidkommande sedermera det af Sven Isacsson framstälda förslag, att roterings-skyldigheten måtte, efter förmedladt hemmantal, utgöras; så anse Utskotten, under åberopande af de skäl, som, i det föregående, mot bifall till den yrkade indragningen af nuvarande Båtsmans-styrka anförde blifvit, den af motionären väckta fråga icke böra till någon åtgärd, å Rikets Ständers sida, föranleda. Hvad Olof Benjaminssons hemställan rörer, om Båtsmans-beklädnadens öfvertagande af Kronan, emot en viss afgift af Rotehållarne ; så äro Utskotten visserligen öfvertygade, alt ett sådant förfogande skulle, på de skäl, som till stöd för motionen uppgifvits, leda till icke obetydliga fördelar; men som deri penninge-afgift, hvilken i ersättning för beklädnaden korn me att utgå, icke skäligen kan Rote-håilarne, mot deras eget begifvande, åläggas; så hafva Utskotten funnit sig böra endast tillstyrka; att Rikets Ständer ville hos Kongl, Majit i underdånighet föreslå, om icke till Rote-hållarne kunde göras Nådig framställning, huruvida de skulle vara hugade att ingå contract om Båtsmans-beklädnadens öf vertagande af Kronan, emot vissa årliga afgifter af Rote-hållarne för hvarje serskild persedel ; dock att contracten upprättades, på grund af frivillig öfverenskommelse med hvarje af Rotehållarne serskildt, och utan att någon af dera kunde åläggas att ovillkorligen och derest han ej finner contractet för sig förmonligt, deruti ingå.
Vid förnyad föredragning af Statsoch Banko-Utskottens Betänkande N:o 95, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, i fråga om godtgörande af kostnaden för kopparmyntningen m. m. afslogs Utskottens här gjorda tillstyrkande, hvarjemte Ståndet beslöt, att föreskriften uti lil § uti nu gällande Banko-reglemente bör återställas till samma lydelse, som nämnde § egde uti det vid 1844 och 1845 årens riksdag upprättade Banko-reglemente, enligt med hvad Prosten Almqvist i sin reservation föreslagit. S. D. Anställdes, på sätt förut beslutadt blifvit, val af en Direktör och en Suppleant af Preste-Ståndet vid det Riks-bankens Låne-kontor, som Rikets Ständer beslutat skola i Wisby inrättas; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Direktör: Gr. L. et Hist. Lektorn, Kyrkoherden i Weskinde och Bro, Magister Daniel Söderberg; och till 462 Prot.-Utdrag den 6 Augusti i851. Suppleant: Prosten och Kyrkoherden i Wall och Hougren Magister Anders Johan Hallenberg. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedanstående Utlåtanden och Betänkande: N:o 123, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för verkställighet i Sverige af Norrska och i Norrige af Svenska embetsmyndigheters beslut; bifölls. N:o 124, i anledning af väckt motion om undersökning af förhållandet med klockarejordarne på Gottland; afslogs. N:o 125, i fråga om optionsrätt för arrendator af Annexoch Mensal-hemman, eller för hans enka och barn, vid nytt arrendes afslutande; afslogs. N:o 128, i anledning af vackt motion om grundräntornas fördelning och nedsättning; afslogs. Frän Vällo/1. Borgare-Ståndet.
Magt af betydligaste inflytelse pä fasta landets öden: att under nästförflutne wär, Riket uti ett nära wärnlöst tillstånd, dlifwit ät oberäkneliga faror öfwerlemnadt: samt siuteligcn, att egenmägtiga försök af Hans Maj:t blifwit gjorde emot Riksens Stänoers Bank, denna Swensta Folkets gemensamma heliga tillhörighet. Wid öfwerwägaude af alla desia högst bedröfliga omständigheter, samt med eftersinnande af Wär dyra plikt att freda och frälsa Fäderneslandet, att upprätthälla desi sjelfständighet, samt at b emara bade allmän och enskild säkerhet hasme Wi gemensamt funnit: att Samfundsbandet emellan Konung och Undersätare, af den förre blifwit oäterkalleligen losiadt, samt Desi Ed och Försäkran sjelfkraft bruten. Wi hafwe ytterligare öfwerwägat, att, dä allmänt wäl är och mäste wara högsta lag, denna uti Rikets nuwarande betänkeliga ställning kräfwer Sweriges styrelse af en fullmyndig Konung; samt att thy förutan Rikets wador i en framtid lätteligen kunde förnyas, genom efterkommandes ärfda tänkesätt, samt genom blodsbandet sanuolika benägenhet at hämnas hwad som till det allmännas räddning redan stedt eller framdeles företagit warder. Pä besia högst wigtiga stal och grunder, och dä dertill kommer Kongl. Masits friwilligt och Ltwunget afgifne, samt för -Osi denna dag ä Riks - Den Zo Maj 249 Rikssalen upplasta egenhändiga Afsägelse-Act, hwars medwerkan till Wär åtgärd Wi likwal icke säsom nödwandig anse, hafwe wi enhälligt stannat uti följande oryggcliga beslut:
Knappar af sammansätta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen1) 1 skålp. — 40 Anut. Då knappar af Glas, Horn, Metall, Perlemor eller Stenkol icke annorlunda äro af sammansatta ämnen tillverkade, än att öglan är olikartad, böra de förtullas på sätt taxan stadgar för det ämne, arbetadt, hvaraf sjelfva knapparne äro förfärdigade. Såsom pennknifvar förtullas äfven knifvar, hvari finnas pennknifblad jemte andra knifblad eller redskap. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 80 öre. 3) » » » » » » » » 1868 » 25 öre. 3) » » » » » » » » 1868 » 50 öre. Knifvar: Förslag till Tulltaxa. 25 Qvanlitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Knifvar: talj-, sjömanseller gröfre arbetsJ) 1 skålp. 8 bordsoch andra slag, ej specificerade, samt gafflar: med skaft af silfver, pläter, ebenholz, elfenben2) 1 skålp. 60 med skaft af andra ämnen 3) t skålp. 15 Kliytllillgar; hänföras tili Strumpstolsarbeten. Koboltmalm och Metall — Fri. Koehcnilj; se Färger. Koitfyrer, tullbehandlas i likhet med hvad för kläder är iöreskrifvet. Kol, trä— — Fria. Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigationsm fl ? lil. 11. Konfityrcr 1 skålp. 20 Konjak; se Bränvin. Konserver, i hermeiiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor . t skålp. 16 Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej specificerade.
Åttonde scenen. KERSTIN. FRU BERG. FRU BERG. dagen? Hvarför bad du henne komma hit till midKERSTIN. och jag tycker, man borde visa någon vänlighet mot honom, som varit så länge hos pappa och emot det? Därför, att hon ä' syster till herr Mattsson, alltid stått på hans bästa. Tant har väl ingenting FRU BERG. Nej, hvarför det. Bara glacen räcker, så. ­ 78 ­ KERSTIN. Man kan väl skicka efter mer. Ja, det förstås. FRU BERG. KERSTIN. middagen på något vis. Eller tycker tant, hon ska komma att störa FRU BERG. mig så där? Neej. Hvad menar du? Hvarför ser du på KERSTIN. Tant tycker inte om, att hon kommer. FRU BERG. Hon kunde väl ha kommit på eftermiddagen eller i morgon. KERSTIN. Jag tycker bara, det ser litet angeläget ut. visa herr Mattsson, att vi sätter värde på honom. Det gör honom godt. FRU BERG. Men, ser tant, jag ä' verkligen angelägen att Men jag ska säga dig en sak. Akta dig att vara alltför vänlig mot herr Mattsson. KERSTIN. Det ä' nog mycket snällt tänkt, Kerstin lilla. Hur så? FRU BERG. Därför att du kunde få obehag af det. ­ 79 ­ KERSTIN. Obehag! Och så ä' det synd om honom. KERSTIN. FRU BERG. Nej, nu förstår jag rakt inte. FRU BERG. KERSTIN. Han kan göra sig inbillningar. Om hvad? Om dig. Om mig! FRU BERG. KERSTIN. FRU BERG. förhoppningar, han så väl som andra. Har du inte märkt nå'nting? KERSTIN. Ja visst. Tror du inte, han kan göra sig tant, det var för galet. Det ä' verkligen att ha fantasi. FRU BERG. Att han ä' förtjust i mig? (Skrattar.) Nej, vet öfver honom, för att han skulle våga tänka på något sådant, han som både ä' lytt, ful och fattig. KERSTIN. Du anser naturligtvis, att du står för högt Åh, inte för det... ­ 80 ­
Afd.) Ridderskapet och Adeln har till Ståts-utskottet återremitterat 65:te och 67:de §§ i det af Utskottet uppgjorda och, jemte ofvannämnda memorial, Rikets Ständer underställda, förslag till reglementariska stadganden angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade och å Riksgäldskontoret anvisade, meri ännu icke verkställda utbetalningar: emot hvilka §§ anmärktes, dels att uti första momentet af den förra §:n, som handlar om det för Götheborgs hamnbyggnad vid sistförlidna riksdag beviljade lån, uteslutits bestämmelsen om tiden, derunder den stadgade årliga inbetalningen af 8 procent utaf lånesumman skulle fortfara, och dels att uti den sednare §:n, angående det vid samma riksdag beslutade inköp af 300 exemplar utaf Svenska Fornskriftssällskapets samlingar, orden: „för hvart och ett exemplar1' likaledes blifvit uteslutna. Som, på sätt, vid jemförelse emellan nu gällande reglementes föreskrifter och de af Utskottet föreslagna stadganden angående de för omförmälda föremål beviljade statsbidrag, tydligen visa sig de bestämmelser, hvilkas uteslutande anmärktes böra uti ofvanberörde §§ införas, ehuru desamma vid utskrifningen af konceptet till ifrågavarande afdelning af reglements-förslaget kommit att öfverhoppas; så och enär erforderlig rättelse i afseende på 67 §, vid samma §:s godkännande af Presteoch Borgare-stånden, redan blifvit iakttagen, får Utskottet hemställa, att meranämnde 2:ne §§, efter de felande ordens införande, måtte erhålla följande lydelse:: § 65.
”Jo, när kungen hitsänder en befallning, så krusar och krumbugtar hertigen, och förklarar sin underdåniga ödmjukhet och åtlydnad af kunglig majestäts i Polen befallningar; men just denna ende gången måste han göra precist tvert emot, ty illvilliga menniskor och hertigens fiender hafva denna gång förledt hans majestät, som ej kan känna förhållandena, att ge ut en för landet skadlig befallning. Ja, stundom låds hertigen tillochmed tro, att hela brefvet är understucket och af onda menniskor förfalskadt! Åter skrifver kungen och påstår sin rätt att bli åtlydd, och hertigen skrifver så ödmjukt tillbaka, och är grufveligen bedröfvad öfver att hans majestät, konungen i Polen, låter illviljare förleda sig att misstro honom och hans goda vilja.” ”Inser då icke folket detta?” ”Hertigen ställer sig väl med bönderna, ifrar för deras bästa och tillhåller domstolarna att göra det lägre folket rätt; och så pratar han med bönderna, lika kraftigt och rakt på saken som de sjelfva och lika groft också. Folket har lärt sig att misstro vår konung, emedan han hyllar den hatade katholska läran. Och så talar hertigen för bönderna och säger, att nog veta de alla hur konungen lofvat att landet oförryckt skulle få behålla sin rena evangeliska lära, men hurusom jesuiter och papister dock bedraga konungen att utfärda skadeliga påbud. Och ingen vore väl mera, än hertigen, öfvertygad om, säger han, det konungen aldrig annat tänkt, än att hålla sitt ord heligt, och att konungen visst ej ville förfölja sina undersåter, för det de stå vid sin sanna tro, fast många tala om huru han vill införa det påfviska otyget och göra Sverige till ett lydland under Polen. Men käre vänner, tillägger fursten, och ser så from ut, jag, för min del, kan visst aldrig tro att hans kunglig majestät af Polen har sådant oförsvarligt uppförande i sinnet.” ”Hvarföre, herr Erik, nämnen J vår nådige herre och konung endast såsom kunglig majestät i Polen?” frågade fru Metta förvånad.