Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett af mig vid sisliidne riksdag väckt förslag och yrkande, att, i enlighet med Regeringsformens 46 §, det hitlils sedan nationalbeväringens upprättande på Gotland, i strid mot nämnda Grundlagsparagraf, i verkligheten befintliga Generaiguvernörskap, penom Landshöfdingeoch Militärbefälhafvare-befaitningarnes uppdragande åt en gerson, måtte upphöra och afskaflas, ansågs af det Utskott, som behandlade frågan, icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, på den grund dels, att det i 46 § Regeringsformen omförmålda Generalguvernörskap icke skulle kunna jemföras med den på Gotland organiserade styrelse, åt hvilken handhafvandet af öns administrativa och militära angelägenheter blifvit uppdragen, och deis att ett särskildt förhållande der företer sig med afseende på öns från fasta landet aflägsna belägenhet; och blef frågan så, vid den långt framskridna tiden al riksdagen, då Utskottets utlåtande till afgörande i Stånden företogs, genom ett bifall till Utskottets framställning, för tillfället lemnad utan afseende Mea då Utskottets skäl, enligt mitt förmenande, icke grunda sig på en rigtig uppfattning al det i Grundlagen förbjudna Generaiguvernörskapels natur, så föranlåtes jag att nu förnya samma förslag, helst förhållandena på ön med oafvislig nödvändighet kräfva, alt Grundlagens uti ifrågavarande § stadgade afsöndring af den militära magten från den civila och administrativa, just ! detta landskap, der hvarje man mellan 18 och 50 . ars ålder är underkastad bevä ringsskyldighet, obroltsligt tillämpas. Förbehållande mig alt till det Utskott, till hvilket denna min motion nu blir remitterad, få närmare utveckla densamma och förete de omständigheter, hvarpå jag, i strid med 1859 års Ständer, anser densamma, såsom fullkomligt fattad på Grundlagens ordalag och anda, böra bifallas, får jag vördsammeligen anhålla om dess remitterande lill vederbörligt Utskott. Slockholm den 50 November 1862. Olaus Svebilius, från Gotlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Jag kan således icke se annat, än att det är en den alldra vådligaste väg vi hafva beträdt, då vi sålunda vilja binda händerna på oss och göra oss beroende af våra Norrska bröder, de må vara huru välvilliga som helst. Vi se huru svårt det är att få en nyttig förändring åstadkommen inom våra 4 Stånd; huru mycket svårare skulle det icke blifva om vi dessutom skulle begära tillstånd af Storthinget. Jag anser således att en så beskaffad förändring kan medföra de alldrastörsta vådor. Gr. Lagerbjelke yttrar vidare, att InterimsStyrelsen skulle få ganska litet att göra, om den blott skulle sysselsätta sig med de unionella förhållandena, emedan dessa inskränka sig hufvudsakiigast till de diplomatiska frågorna och tillsättandet af konsuler. Jag kan icke finna annat, än att de diplomatiska frågorna och dem som röra utrikes handeln och sjöfarten måtte vara de vigt igaste för brödrarikena och just de som röra de unionella förhållanderna och det är öfver dera det bör tillkomma InterimsRegeringen att besluta. Skulle deremot InterimsRegeringen Den 8 April f. m. 201 äga att afgöra alla ärenden som röra hvarje Rike enskilt, så skulle, om man tänker sig det förhållande att Konungen sjuknar eller också något annat inträffande fall, vårt Statsråd inträda i KiksStyrelsens förande, ehuru ej längre än till dess ett antal ledamöter, 4, 6 eller 8 hinner från Norge hit ankomma, för att deltaga i Styrelsen af de Svenska angelägenheterna. De som voro ledamöter af Svenska Statsrådet skulle då betecknas såsom de der icke tillräckligt väl kunna handlägga de Svenska ärenderna, utan behöfva biträde af ledamöter från Norge, för hvilka likväl dessa ärenden lära vara främmande och sakna snart sagdt allt intresse. Men, som sagdt är, vådan ligger just deruti, att sedan vi väl fått in i vår Grundlag ett sådant stadgande så kunna vi icke tillvägabringa den ringaste förändring utan att begära tillstånd af Stor thinget. Jag vidhåller således min åsigt. Gr. Lagerbjelke:
Wid företagande till ftuteligt afgörande af Allmänna Beswärsoch Oeconomie - Utffottets den 1 September Uplaste och den 38 December äterförwiste Betänkande, augäende anstalter till Beneriffa smittanS hämmande, samt Utskottet den Z dennes pä bordet lags ha utlätande öfwer inom RikssStänden gjorde anMankvingar; beflöt Högloft. Ridderffapet och Adeln att rill oswanberörde Betänkande, med de i Utffottets sednare Utlätande föreflagne förändringar och tilläggningar, lemna till bifall; anseendes likwal Ridderffapet och A« deln nödigt, att i afseende pä bwad Utskottet i 8 puneten af sitt sednare Utlätande föreslagit, rörande Läkares betygs päffrifwande ä past för de till GärdfarihandelS Lrifwande Utsände ynglingar och tjenstedrängar, till Kongl. Majit skulle, undcrdänighct hemställas det mätte en bestämd lindrig Tara för sädane Läkare - betygs äfecknande föreflrifwaS, pä det nämnde ynglingar och tjenstedrängar ille Mätte med en för känbar afgift för dplika intpganden kunna belastas. IIt supra. Undertecknad Lilvsrsrolps, ^.xel 6sb>r1el, för» mälte ännu äterstä ett Protocolls » Utdrag att justera, neru» Den 16 April. 631 nemligen angående Ridderffapets och Adelns Beslut, att aldrig utan förutgängen hänwisning till Niddarhus-Ukffoktet afgöra om Medels utasignerande af Riddarhus-Casian.
Utskottet, som hvarken tror sig tillhöra, ej heller är i tillfälle, att utarbeta en afhandling, sorn bestämdt innefattar en uppgift, så väl på de Städer, hvilka äga sådana rättigheter, äfvensom på de Privilegier, hvarpå de grunda sig, har likväl trott sig icke böra underlåta gifva Wessing anvisning på /. A. Flintbergs år 1795 från trycket utgifna Arbete: Örn Städernas nied Handel, Sjö• fart och Bruksrörelse gemenskap ägande inkomster af Tolag-, Våg-, Hamn-, liro , Mätare och Packare penningar nu m., såsom innehållande på ett ställe det hufvndsakligaste, sot» i alla dessa afseende» kan vara nödigt att känna. Fur öfrigt torde någon vidare åtgärd, rörande Wes sin gs gjorda motion, så väl af Utskottet 801U af Riksens Höglofl. Ständer vara öfverflödig, då Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Höglofl. Ständers vid 1815 års Riksdag gjorda underdåniga hemställan i samma ämne, redan i Nåder anbefallt Dess och Rikets CommerceCollegium, att deröfver afgifva underdånigt Utlåtande, samt detta Collegium, sedan Konungens Befallningshafvandes i Länen och Städernas Magistraters yttrande blifvit infordrade, nu är i tillfälle, att denna underdåniga pligt fullgöra. Stockholm den 15 Maj 1818. jBesv. och Ekon. Utsit. Betänkande». Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtshotts Utlåtande, öfver de hos Högvärdiga PrestS tande t gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Agrill afgifva Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta Motioner och gjorda förslag, om vidtagande af nödiga ätgärm der till förekommande af Härf vade Krigsmäns permitterande och kringvandrande i Ilandet, samt upphörande af Handtverks Gesällers lika beskaffade vandring frän den ena Staden och Orten i Riket till dea andra.
Henrik Ibsen och hans ” Gengangere. ” Sällan har i de skandinaviska länderna en literär produkt blifvit mottagen med så stor och allmän uppmärksamhet som Ibsens senaste * drama ” Gengangere ”; men den uppmärksamhet, som detta arbete ädragit sig, har varit af den beskaffenhet, att den ingalunda ökat den snillrike skaldens ära. Med skonslös hand angriper han här samfondslifvet i dess innersta grundvalar. Han bryter utan betänkande familjelifvets heligaste band. Hvad hittills ansetts sedligt, ädelt och stort släpar han i smutsen, hånande det såsom gamla fördomar och öfvertro. En ny moral och nya sedebud skapas. Lag och pligt föraktas, på samma gång som nöjet och njutningen prisas. Väl har Ibsen offentligen förklarat, att han icke är ” ansvarig för de åsigter, som några af dramats personer uttala ”, och att ” i hela arbetet icke finnes en enda mening, som står för författarens räkning. ” Helt och hållet utanför har han stått. Han har allenast velat med sitt arbete göra det intryck, ” att man under läsningen skulle upplefva ett stycke verklighet. ” Metoden är beqväm. Det är iugen konst att under dylika förutsättningar undgå allt ansvar för de åsigter, man utkolporterar. I stället för att i eget namn tala, lägger man orden i munnen på några å scenen iniörda figurer och man är q vitt all skyldighet att stå för de läror man sprider. Men hvem bär då ansvaret? Icke kan väl meningen vara, att de handlande personerna skola tagas för hufvudet för hvad Ibsen låter dem säga. Det är ju han, som så pessimistiskt fattar ” verkligheten ”, att han tror sig måla en scen derur. då han gifvit oss den vrångbild, som möter i Gengangere. Det är han, som låter sina figurer förkunna de samhällsupplösande och osedliga läror, hvilka nu i hans familjedrama uttalas; det är Aan, som låtit sitt snille sprida ett oförtjent skimmer öfver de krassa åsigterna, och det är det för han ' — han och ingen annan, som bär ansvaret för hvad dramat förbryter.
Dan 6 December e. m. i 7 5 Jag, som icko har äran af att hafva deltagit i krig, kan naturligtvis icke säga hvad uthållighet den ena Arméen kan äga i jemförelse med den andra; men efter menskligt sätt att döma, kan man väl säga, att vår indelta Armée är det förträffligaste, som kan uptänkas. Emellertid ber jag, att få fästa upmärksamheten på en jemförelse inom vårt eget land, som visar, att det går an att bibehålla indelningsverket, utan att bibehålla boställena. Vi hafva ju vårt indelta båtsmanshåll, och, med undantag af ett kompanicbefs-boställe i Södra Möre, finnes det icke, så vidt jag vet, några officers-boställen inom Flottan, och jag har icke hört, att Flottans löresätt varit olämpligt. Hr Stjernsvärd: Med några ord vill jag besvara de an märkn:r som ägt rum emot mitt förslag. Man har påbördat mig inkonseqvens för det jag yrkar afslag på de af K. M. föreslagna löneförhöjningarne inom Arméen, då jag sjelf gjort förslag i samma syftning. Jag bestrider dock att någon inkonseqvens härigenom kommit mig till last. Det äger sin fullkomliga riktighet att jag uti mitt vid 1848 års Riksdag afgifna förslag till förändrad organisation af landtförsvaret, föreslagit större löner, åtminstone uti de lägre graderna, än flem som nu åtnjutes, äfvensom att jag, innan ännu Regeringen tagit något slags initiativ i förevar:de maktpåliggande ämne, i detalj åskådliggjorde den bedröfliga utsigt i ekonomiskt hänseende, som den militära banan företer.
”De personer af ofrälse stånd, som på grund af Kongl, fullmakt innehafva eller förut innehaft tjenst å rikets stat, välje inom sig distriktvis, riksdagsman.” 2:o, en så lydande redaklionsförändring uti 13 §:s 2:dra mora.:” och de ledamöter af Svenska, Vetenskaps, VitterhetsHistoricoch Antiqvitets, de Fria Konslernes samt Musikaliska akademierne, hvilka icke på annan grund valrätt ega —” och 3:0 ”De sista momme i 12, 13, 14 och 15 §§:ne utgå och år R. o, Ad:s gemensamma tanke, att sättet för valens förrättande till samtlige RiksSt:n bestämmes genom serskild lag, hvartill förslag skall af Const.Utsk. så skyndsamligen utarbetas, att detsamma kan till RiksStras bepröfvande inlemnas samtidigt med det betänk, i hvilket Utsk. besvarar de vid återremissen af betänk. N:o 7 gjorde anmärkmr. Denna lag skall, för att blifva gällande, af samtlige RiksSt-.n godkännas samt af K. M. stadfästas;” och dessutom hade Gr. Sparre, såsom tillägg till det af Gr. Björnstjerna ingifna förslag till gemensam tanke i afseende på 12, 13, 14 oell 15 §§:ne, föreslagit l:o ”Embetsman med Kongl, fullmakt berättigas till deltagande i val samt alt kunna väljas till ledamöter i BorgareSt. ; och 2:o ”Utsk. torde taga i öfvervägande om icke någoh jemkning i det föreslagna antalet af Ståndens ledamöter i Riksnämnden eller förhållandet af det ena Ståndets antal ledamöter till de öfriga Stms må ega rum.”
Bergslag på så kallade kopparsedlar samt för lån på jern och vågförde effecter, med de lånen tillhörande våg-attester; Chefen, en biträdande Commissarie samt Kamereraren i SedelContoret, under gemerrsem ansvarighet} vårda delta Contors behållningar i fårdigskrifiia Sedlar, sedel-blanketter, sedelpapper, sedelmaculatur, samt inlöste sedlar af både äldre och nyare formulären; samt IT) Chefen och de biträdande Commissarierne i Låne-Canzliet, under gemensamt åflsvar, Vårda Fastighetssamt Odlings-Låne-handlinga rffe. Cheferne skola, hvar för sig, ansvara dor <aihelet$ ördnande samt göromålens behöriga och oafbrutna gång inom hvar lin Afdelning el - flanco-UtskoHets Memorial, N;o i^4* ler Contor, med skyldighet alt, för befremjande deraf, noga handhafva och iagttaga de controller och den tillsyn, som hvar och en af dem, enligt Tledovisningsoch Tjenstgörings-Oi dningarne för samma Afdelning eller Conior, eller andre gällande Författningar, åligga; blifvande Chefen i sista rummet ansvarig för den skada eller förlust, sorn kan tillskyndas Banken genom de i Afdelningen eller Contoret biträdande Commissariers eller underordnade tjenslemäns fel eller förseelser, i händelse han, genom ett noggrant iagltagande af föreskiifne controller och samvetsgrant uppfyllande af öfriga embetspligter, kunnat, men underlåtit alt förekomma, rätta eller i tid upptäcka samma fel eller förseelser.
Denna farhåga vore nu mera undanröjd genom StatsUtskottets afgifna Betänkande N:Q 458, deruti Utskottet, med uttalande af sin öfvertygelse, att dessa förändringar vöre gagneligä och nästan af behofvet påkallade, äfven om förslaget, rörande ändring med markegångs-sättningarhe, icke vunne framgång, Öfverlemna! till Kongl. Maj:t alt, enligt sin, i alla fall, egande constitulionela rätt, derom, efter alla vederbörandes hörande, förordna. I afseende på sjelfva hufvudsaken, så gjorde Bonde-Ståndet sig den förhoppning, att, sedan det nyssnämda hindret upphört, Borgare-Ståndet icke skulle fortfara vägra sitt deltagande i Högloflige Ridderskapets och Ådelns samt Bonde-Ståndets ifrågavarande beslut samt sålunda utställa landets liufvudnäring, jordbruket, för det lika osäkra, som vådliga resultatet af en votering i förstärkt Utskott, synnerligast, som det synes ganska gifvet, alt hela förslaget ginge om intet, derest, antingen Vä'Hofi ige Borgare-Ståndets och Högvärdige Preste-Ståndets beslut vunne bifall af Utskottets pluralite, och hvarföre Presterskapets andra Embetsman med indelta löner och alby som hemligen bevaka deras interessen, nogsamt skulle uppfordra hela deras förmåga. Det vore, nemligen af discussionen på Riddar-* huset och isynnerhet bland dem, som uilderstödt och befordrat förslagets framgång, att sluta, det Kongl. Mapts sanctina till förslaget icke vore att förvänta, med mindre, än att terminerne för markegängs-sättningen framflyttades lill någon dag i Januarii månad.
Man lägger en oreda till grund för att derpå bygga en ännu större. Om denna grund, vid närmare skärs k å-i dande förfaller, så måste äfven byggnaden ram*. SÖ2 Dm 5 Martii. la. Till Statsmedel måtte utan tvifvel räknas alla de medel sorn af medborgaren till Statens behof betalas, Om de uppbäras och förvaltas genom det ena eller andra af Statens Verk, KrjgsCollegium, SeraphimerOrdeus Gillet, CarizliSiyrelsen, ConvoyCommissariatet, Tullverketeller SlatsContoiret gör lika mycket. Saken är ändock densamma, och förändras ej af den felak* tiga organisation, i följd hvaraf Uppbördsverket är deladt på så många händer. Vöre denna organisation redan rättad, och hade hela uppbörden och utbetalningen af Statens medel blifvit, som sig borde, hänförda under ett gemensamt Drätselverk, så vore det ovedersägligt att alltsammans hörde under granskning af Riksens Ständers Revisorer, eller ock, att tydningen af ordet Statsverk vöre godtycklig. Ville man påstå, att de från Stats-Revisorernes granskning undandragna Cassör borde så förblifva, för det att deras inkomster inflyta från vissa medborgare-classer, eller gå till vissa ändamål allena: så hade man lika orätt. Ty med samma] skäl, som man påstår att de medel, som erläggas, för att betala åt de barbariska magterne deras gärd, icke böra räknas till Statsverket, emedan de handlande ensamt erlägga dem, eller vara underkastade granskning af StatsVerkets Revisorer, emedan tvänne Handlande sitta såsom Ledamöter i Commissariatet; med samma skäl kunde man påstå, att de utskylder, som erläggas af Bruksidkare borde särskilt uppbäras, förvaltas och redovisas för BergStatens räkning, utan sammanhang med Samhällets öfriga Drätselförvaltning, o. s. v. Hvarje del af Staten skulle då Den 5 Martti-. 263 utgöra ett skrå för sig, och det hela icke vara någorstädes i ett samband att finna.
Nu gällande Riks-stat upptager för della Departement: Penningar R:dr 806,182: med under lönerne beräknade 14,197^ tunnor spanmål efter 7 R:dr tunnan. Iudelde räntor, kronovärdi 854 R:dr 10 sk. 7 r:st., efter markegång förslagsvis beräknade lill 4,828: Indeld spanmål, 12 tunnor, förslagsvis efter 6 R:dr tunnan . 72; Oindeld d:o, 8 tunnor d:o 18: Tillsammans R:dr 811,100: I öfverensstämmelse med de beslut, sorn innefattas uti det inför Kongl. Maj:t i Statsrådet den 9 innevarande månad förda och härvid i utdrag bilagde protokoll, framställer Kongl. Maj:t, i afseende på regleringen af denna Hufvudlilei, följande förslag: l:o Ilo fr ätter ne. Vid utfärdandet af Förordningen den 20 November 1845, om uppbor rande af skyldigheten att bos Hofrätt betala lösen för protokoll i revisionssaker, beslöt Kongl. Maj:t tillika, alt llofrällernes betjening borde för den inkomst, hvaraf samma betjening, lill följd af lagförändringen, ginge i mistning, åtnjuta årlig ersättning, efter 700 R:dr för Svea Hofrätt, 565 R:dr för Götha Hofrätt och 265 R:dr för Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, samt all denna ersättning, beräknad från och med början af år 1846, skulle till Hofrätlerne qvartaliter utbetalas af besparingarnc under Riksslatens Andra Hufvudtitel, intill dess annorlunda kunde varda härom föreskrifvet.
Likasom jag ej eller kan inse, någon bestämd nationalbildnihg, eller stora förmåner uppkomma deraf, att denna läktare endast är upptagen af enskildta Medborgare, ej hörande till detta H us;då vårt antal redan utgör 600, hvaribland många åro tysta åhörare; om således denna motion antages, vågar jag vördsamt hemställa, om icke ämnet i ett belt, äfven bör antagas; om icke alla fyra Stånden böra detsamma antaga; samt att en förändrad arbetsmethod äfven Den 17 Marti i. på samma gång, eller i sammanhang härmed hör föreslås, hvarföre jag hos Högvålborne Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukast anhål. ler, att i samma proposition äfven må inflyta; att om motionen antages, en reform i arbetsmethoden må ovilkorligen äga rum, och blifva en följd af dess antagande. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Egna medvetandet af, att hafva lagt ett Ja för saken, i den votering, utan hvilken frågan om offentligheten vid Ridderskapets och Adelns sammankomster icke afgöres, år icke tillräckligt för mig. Det år ärelystnaden, jag medgifver det, att till aflågsnare tider, stå tecknad bland antalet af de upplysta och frimodige män, hvilka högt ifrat för uppmärksamhet åt ig;de seklets fordrin-’ gar, som framkallar detta yttrande. Jag conformerar mig således till alla delar med dem, som talat för ifrågavarande publicitet vid våra sammanträden på detta rum; och reserverar mig deremot helt och hållet, förtron på de jernspöken, man å andra sidan framställt, såsom varnande och hotande bilder, emot densamma. Herr Montgommerie: Jag hade gerna af stått ifrån att nu uppehålla Ridderskapet och Adeln och således ifrån att hafva den äran yttra mig om icke^andra äfven velat tala. 4^4 Ren \j Murtii, Min afsigt år blott att besvara några personella anmärkningar, hvarom jag likväl icke trott på detta rum bordt uppstå någon fråga.
Detta moment i lagstiftningen utgör likväl, efter min öfvertygelse, det andra väsendtliga vilkoret för en rigtig reglering af näringsfrihetsfrågan, äfvensom för bibehållandet af ett ordentligt borgerskap i städerne. Såsom Ledamot af Embetsoch Byggr.ings-Collegium i Slockholm, bar jag varit i tillfälle alt erfara, burn förhållandet är med dessa obehöriga näringsidkare. Det händer nemligen ganska ofta, alt ynglingen, sedan han väl utstått sina läro-år och blifvit Gesäll, icke vidare vill arbeta hos Mästare Lagsami Allm. Besv.- och Oecon.-ZJtsk. Betänkande N.o 33. »7 Mästare, utan i stället blifva sin egen herre och gifta sig. Han skaffar sig antingen försvar såsom extra vaktmästare eller något dylikt, eller ock tillstånd att arbeta under Manufactur-privilegiernes skydd, och börjar utan förlag och utun credit och, hvad som är ännu värre, utan den stadga och erfarenhet, som fordras för att vara sin egen. Så länge han är barnlös och hustrun kan i sin mon bidraga till hushållets underhåll bär det sig; men efter några års förlopp, sedan famillen ökat sig, börjar uppehället att tryta och mannen faller i huglöshet ooh liderlighet. Tidiga och olyckliga äktenskap och en eländig afföda, som tidigt vänjes vid kringstrykande, tiggeri och sedeslöshet, äro följderna af den redan rådande lättheten att blifva sin egen herre. I följd af min befattning såsom Värderings-Rådman har jag ofta måst besöka desse slags näringsidkares boningar och funnit samma elände under många variationer, och jag hänvisar till den nyligen å Södermalm, under benämning af Prins Carls Skola, inrättade uppfostringsanstalt för missvårdade barn, och man skall öfvertygas derom, att de fleste af dessa barn tillhöra sådana föräldrar jag omnämnt eller med dem lika beskaffade. Om nu desse ynglingar utan stadga, erfarenhet och resourcer till hastigt uppnående af välstånd och oberoende, i stället att kasta sig in uti för tidiga familleförhållanden, hade arbetat några år hos Mästare på verkstad, så hade de ju varit nyttige för andra och gagnat sig sjelfve.
Regering>Formén, anser sig icke kunna upptaga ett itrån Hedervärda BondeStåndet remitteradt Memorial, hvaruti, af anförda orsaker, begäres det Kongl. Majtts Befallningsbalvandes i Carlstads Län, den 10 Maj 1814, utfärdade förbud för Tjenste-drängar, inom berörde Län, att gå utom Länet för att söka sig arbete, måtte, sedan detta mål af OeconomieUtskottet undergått beredning, blifva hos Kongl, Maj:t af Riksens Högloft. Ständer i underdånighet anmält till rättelse och upphäfvande, Lades på bordet. Vidare upplästes ett Memorial från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, af d. 10 Apr., hvaruti Utskottet, i anledning af till detsamma remitterade motioner, rörande förändring i afseende på Presterskapets Lönings-törmåner, yttrar sig icke vara berättigadt att sig med sådant ämne befatta; åberopande sig dock Utskottet vissa, vid 1809 års Riksdag, af PrestStåndet till Kongl Maj:t yttrade önskningar; i anledning hvaraf Utskottet, i af - 34 4 Den 17 April. e, nu seende på frågan om Likstol, tillstyrker Rik. sens Ständer att detta ämne till Högvördiga PrestStåndets eget behjertande öfverlemna* Lades på bordet. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskottets gistlidne Pleni dag på bordel lagda Memorial, angående en af Herr Borgmästaren Kiellander yrkad Författning om rättighet för Magistra* terna att förrätta Bouppteckningar efter i Städerna aflidna personer, af ehvad Stånd de va» ra må. Å nyo föredrogs LagUtskottets sistlidne Pleni dag på bordet lagda Memorial, angående den af Herr Reutersköld, Carl, väckta fiärra om en Lag, sorn skulle sätta alla förbindelser, så väl uti penning-transactioner, som i handel, i likhet med växlar*. Pierr Lagerheim, Olof K?olian: Jag vill endast utbedja mig Höglofl.