Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af hvad salunda yrkat blifvit, hafva de förenade Utskotten vördsamt skolat tillkännagifva, att frågan om beloppet af det bidrag till Indelta Infanteri-Regementenas beklädande, hvilket, så väl å Stats-Verkets som Rotehållarnes sida, framgent kommer att utgöras. redan blifvit af Rikets Högloflige Ständer pröfvad, i anledning af Stats-Utskottets, om Reglering af anslagen å Tredje Hufvud-Titeln, afgifna Betänkande!!, N:s 132 och 339,hvaruti, uppå anförda skäl, bifall blifvit tillstyrkt för Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att brukningstiden lör Indelta Infanteristens Mundering måtte från 3 till 4 år förlängas, som följd hvaraf Stats-Verkets och Rotehållarnes ömsesidiga årliga bidrag kommer art, från en sjettedel, till en åttondedel af Munderingens kostnad nedsättas; vid hvilket förhållande, och då Riksdags-Fullmägtigen Nlls Månssons från Malmöhus Län i samina ämne väckta och till de förenade Utskottens gemensamma yttrande öfverletnnade motion Statssamt Oec.-Utsh. Uti. N:o io3. 27 redan blifvit, i nyssomförmälde Betänkande N:o 133, af Stats-Utskottet enskilt besvarad, någon serskild åtgärd icke kan, i anledning af de här ofvan upptagna tvänne motioner, hos Rikets Höglollige Ständer tillstyrkas; dock hafva Utskotten, med anledning af hvad Riksdags-FuIImägtigen shiders Nilsson, i fråga om Beklädnads-afgiftens utgörande under krig, yttrat, vördsamt skolat upplysa, att, jemlikt Kneckte-Contracten, samt 4 §. af Kongl. Majds Nådiga Förordning, angående Indelta Infanteriets beklädnad, af den 30 December 18 ry, Rotehållarne icke äro skyldige att, så länge fälttåg påstår, något bidrag till sina Soldaters beklädande aflemna, utan bestrides denna kostnad af Krigslonden allena.
I denna förhoppning vågar jag ock nu anhålla om afslag å motionen. Herr Berghman, Amhrofius Magnus: Jag Ur visserligen icke en af dem som gerna pro-1, ponera anslag af Statens medel, men ehuru jag icke i allo instämmer i den mening Herr Hjärne i dess motion yttrat, finner jag mig dock beredd att understödja förslaget, att en pension må Friherre Mannerheim tilldelas. Han måste ändå hafva ådagalagt mycken förtjenst, eftersom han nära i5 år oafbrutit fortfarit att vara Riksens Ständers JustitiseOmbudsman. Om hans utmärkta förtjenst den jo Maji 1809, behöfver jag ej påminna; och jag är förvissad, att Riksens Ständer skola finna honom än vidare be - Ridd, o. Ad. Pr. VII. B, 2.dra Afd, 4. 5a vett 25 Augusti e. m; rättigad till deras välvilja. På grund häraf tar jag mig friheten proponera, att Friherre Mannerheim må såsom pension få uppbära ett belopp, svarande mot hälften af JustitiaeOmbudsmannens lön. Grefve vora Schwerin, Fredric Bogislaus; På det sätt den värde Motionairen framställt sin önskan, kan jag icke åt motionen lemna mitt bifall. Alla sådana befattningar, som inne., hafvas genom Nationens förtroende, få ej, såsom man hår om dagen hörde sågas inom detta rum, mätas efter penningelönen. De åro ej gifna på lifstid, utan åro och måste vara ambulatoriska. Det år ej nog, att en ådel man innehar förtroende-posten; han måste ock vara densamma vuxen, och mäst af alla, densamma vuxen. Derföre måste dessa befattningars innehafvare ofta ombytas. Den, som åtnjuter ett förtroende, måste visa sig vårdig att åga det, och veta att värdera det. Allt detta skulle gå förloradt och blifva förstördt, om Riksens Stånder skulle bestämma pensioner och pensionernas belopp åt dem, hvilka i följd af allmänt förtroende kallas till utöfning af medborgerliga pligter. Den, som i egenskap af medborgare, tjenar sitt Fädernesland, må veta, når han upphör att tjena, alt han icke har mera ån ett steg till grafven.
Ty då dessa ' barn ju i allmänhet ej Hnnu hmnit att fil klprt för sig hvad som i sprlkligt hiinseende än riitt aller oriitt, kunna de lätt blifva vilseledda af allt för många kakografiska lustigheter. De sagor och stiirnningsbitm, som förekomma i boken, iiro nog alltför abstrakta och poetiska för att kunna intressera sinåbarnen. Boken torde därför bäst lampa sig för 12-13 åriga iingdoinar, hvilka i allmänhet bruka vara sardeles roade af lustiga heriittelser om mindre barn. Illustrationerna &amp; o vackra. Hemit. Berattelse af Ernst Even. Öfversattning f r h tyskan. Vi skulle särskildt vilja rekommendera denna bok till högläs. ning inom familjer; och mycket bra Iiimpar den sig ocksa till jiilklapp åt unga personer öfver l5 &amp; r. Vi hafva visserligen ingen anledning antaga, att den är företrädesvis skrifven för de unga. Uen d % den innehåller vackra, kristliga lärdomar, gifna i en tilltalande berättelseform och på! ett särdeles flytande språk, kan den ju vara en god insats i både de yngres och de iildres bibliotek. Skolkaryaterna samt tvenne andra berattelser af Otlilia Wz ' ldemuti~ Ofversättning af Anwie Wall. Pris kr. Beträffande innehallet skilja sig dessa tre berättelser högst obetydligt f r h hvarandra. I den första, w Skollcamrateilia, hjaltinnan en fattig adel, ung flicka, som .får arfva en ung adel grefvinna, hvilken varit hennes skolkamrat. I den andra berättelsen, Lady Helene, fti tvenne fattigs barn arfva kläder, böcker och leksaker efter en ung lady, hvilkens lekkamrater de varit, och som dör i sin ungdoms v b. Och i ' den tredje » En julaftoaw, blir en stackars fattig liten flicka upptagen som lekkamrat eller fostersyster åt en liten sjuklig lady, som också snart dör. Den lilla fattiga flickan arfver nu hennes plats som barn i huset. Någpt mer omväxlande motiv att skrifva om skulle vi h a h a önskat den goda Ottilia Wildermuth, inen boken ar i alla fall mycket from samt fullkomligt » renlärig ».
För att lemna honom och de öfrige ledamöter, som kunna önska taga kännedom derom, tillfälle dertill, torde således den af Frih. Hamilton yrkade utväg att förslaget må hvila på bordet, icke vara olämplig; hvarefter man torde kunna hoppas, alt hvar och en tagit kännedom om föislaget, innan han deröfver yttrar sig. Det innefattar, som sagdi är, ingenting, som inverkar på det beslut R. o. Ad. på förmiddagen fattade. Frih. Sprengtporten: Jac. Willi., Jag utber mig, att Ridd.Secrel. mätte upplysa hvad beslut R. o. Ad. på förmiddagen fattat. Det ar möjligt, att ett förklarande af Hr Frill. o. Landtm., att BondeSCs prot.utdr. skulle läggas lill handlingarna undfallit mig; men jag önskade få visshet, huruvida elt beslut om densammas läggande till handlingarna verkligen är kalladt, då jag icke tyckt mig finna annat, än ett lillkännagifvande af Hr Landtm, att dess propos. om inbjudningens antagande blifvit besvarad med nej. Undertecknad Ridd.Seeret. anmälte, att han, för att ej blott ur minnet lemina den upplysning som blifvit äskad, efterskickat memorial-prot. för förmiddagen. Frih. Spengtporten fortfor derefter: Hvad beträffar den af Hr Ribbing nu väckta fråga, att R. o. Ad. skulle meddela sitt fattade beslut genom deputation till BondeSt., så instämmer jag i Frih. Hamiltons yrkande, att förslaget må läggas på bordel, och jag finner det så mycket lämpligare, som jag anser R. o. Ad. ännu icke, i afseende på BondeStts prot.utdr., hafva fattat något fullständigt beslut, då R. o. Ad. endast förklarat sig icke instämma i Hans Janssons adress, men i samma prot.utdr. afven ligger en annan fråga, nemi. den, huruvida det är lämpligt att besvara Konungens thiontal.
F. 5 föreslagit, att särskilde Afdelningar af RancoDisconten tua inrättas uti Staden Götheborg, samt inom Rikets södra Landskaper; hvilka särskilde LåneContoir skulle komma att förvaltas under RancoStyrelsens öfverinseende och ansvar, efter samma grunder, sorn. för BancoDiscontens Lånerörelse i öfrigt äro eller blifva föreskrifne, enligt särskilda Reglementen, som, i händelse Rikets Ständer till denna framställning lemnade deras bifall, borde af BancoUtskottet föreslås; har del ej kunnat "undfalla BancoUtskottets uppmärksamhet, att de contro-l 1 ef ande anstalter och reglementarisk a stadganden, hvilka för desse LåneContoir komma att fastställas, utgöra ett så hufvudsakligt vilkor för deras nytta och lämplighet tili ändamålet, att sjelfva hufvudfrågan, huruvida sadane Contoir böra inrättas eller icke, kan anses till ej obetydlig del deraf beroende, och svårligen, utan derå tillika fästadt afseende, kan med den sorgfällighet sakens vigt kräfver, inom RiksStånden behandlas. Utskottet tror sig derföre hafva gatt Rikets Ständers önskningar till mötes, då Utskottet på förhand, och utan att afvakta ett slutligt afgörande i hufvudsaken, inherntat Herrar BancoFullrnägtiges och BancoDiscontDirectionens yttranden öfver de framställningar, som, i afseende på desse föreslagne LäneContoirs organisation och styrelse, blifvit af en och annan bland Utskottets Ledamöter gjorde; samt derefter under sorgfälligt öfvervägande af de mer och minliiharig lill liiks. «S7* Brot. tSrj. oue N;o 40, 720 Banco Utskottets Betänkanden. dre skiljaktige meningarne, sammanfattat det generella Förslag för bada FåneContohens organisation och förvaltning, som barbos till Bikets Ständers närmare granskning vördsamt öfverlemnas.
Utsk:ts motiver skulle den. som utmanar annan till envig, vara hemfallen under denna §:s straffpåföljd, äfven om utmaningen icke antages; men deremot., om en utmanande inställer sig på platsen, färdigrustad till strid, med sekundanter, och hans motståndare icke infinner sig, skulle han icke 348 Den 24 Mars e. m. ändå vara hemfallen till denna g. Den förre synes mig likväl vida mindre förvunnen om en framhärdande brottslighet än den sednare; och om denne sist omtalade, som endast genom motståndarens uteblifvande icke fullföljer brottet, undgår straff, så ser jag icke heller, huru den, som hindras af meliankommande personer och tilltalas, men inför domstolen säger, att han vill afstå från enviget, skall kunna med straff beläggas. Men vid sådant förlnde kan jag icke inse, huru denna § någonsin skall kunna tillämpas. Jag gillar dessutom icke sjelfva grunden för §:n, emedan då sjelfva aftalet såsom brott anses, och detta brott är begånget, så måste också straff följa. Följaktligen anhåller jag om afslag å §:n. Hr Carleson: Såsom ett ytterligare skäl för uteslutande af nu ifrågav:de g anhåller jag att få erinra derom att om ock den i duellsplakatet förekommande straffbestämmelsen för utmaningar till duell är för sträng, det svårligen låter sig förneka att denna straffbestämmelse medverkat dertill, att här i landet de s. k. duellsbrotten upbört. Enl. K. M:s Propos. skulle den, som gjort sig skyldig till samma förbrytelse, dömas endast till fängelse från 6 månader till 2 år. Men Utsk:t har ytterligare nedsatt straffet till minst 2 och högst 6 månader. Då man tar i betraktande, huru vigtigt det är, särdeles i fråga om duellsbrott, att lagen med sitt straffbot träffar förbrytaren i samma stund den brottsliga viljan framträder i handling, synes det vara mera än olämpligt att uphäfva verkan af detta straffhot genom tillägg af ett sådant stadgande, som det nu ifrågav:de, hvarigenom i sjelfva verket allt ansvar för utmaningen försvinner.
Jag Kastor hatar, som, förrn han bland gudar kom, Förlofvades med mig, sin egen anförvandt. Min mor, omgifven utaf Phrygisk bytesskatt, På thronen sitter, och de Asiatiska Småtärnor stå bredvid, dem far tillfångatogs Idaiska mantlarna tlllsammanfästade Med gyllne spännen; dock min faders svarta blod I borgen ruttnar än, och han, som honom drap, Bestigande min faders vagn, far hurtigt fram; Och spiran, hvarmed far anförde Hellas' folk, Han öfver modig håller i blodsölad hand. Men Agamemnons minnesvård missfirmad blir, Samt undfår gjuteoffer, eller myrtenstjelk Ej någonsin, och tom på smycken står hans graf. Af vin uppfuktad mellertid, min moders man Den store, som han kallas, trampar deruppå, Och på grafstenen slungar sten på sten, Samt vågar föra emot oss ett sådant tal: "Hvar är Orestes? Han sin faders vård minsann Rätt väl försvarar?" Så han hädas, bortastadd. Säg honom det, o fremling, då jag ber derom, På månge andres vägnar, hvilkas tolk jag är, Så händerna, som tungan, och beängslad själ, Och mitt kalskurna hufvud, och Orestes' far. Ty nesligt är, om samme far de Phryger slog, Men han allena ej en ende dräpa kan, Den unge kämpen, aflad utaf bättre far. KHOREN. Der ser jag mannen, just din make menar jag, Som, efter slutadt arbete, nu kommer hem. BONDEN. Ha! hvad är det för fremlingar, jag skådar här? Utaf hvad orsak ha de till mitt hybbles dörr Anländt? monntro de söka mig? Stor skam För hustru, att med unga glopar stå i prat. ELEKTRA. Min kära du, mot mig ej må du svartsjuk bli! Du sanningen skall veta strax: de fremmande Ifrån Orestes kommit hit, som sändebud. J fremlingar, misstycken icke gubbens ord! BONDEN. Hvad säga de? Finns mannen till, och ser guds dag? ELEKTRA.
som Q p p. och L e d i g a med jemt och godt lynne, som genomgått nya Hushållsskolan i Stockholm med goda betyg, är händig i sömnad och något kunnig i musik, önskar sig plats i en aktad familj i stad eller å landet. Lönepretentioner ringa. Närmare upvlysningar lemna C. O. Adamsson &amp; Co., Warberg. (G. befordrar gerna alla inkommande frankerade svar, bära tydligt annonsnummer eller signatur, till annonsör, som vid annonsens insändande meddelat Red. namn o. adress. Bäst är att vid annonsens insändande bifoga liqvid i penningar eller gångbara frimärken, räkna annonskostnaden, rad ä 25 öre. full radHvar och en kan sjelf beEn u n g flieka af god familj önskar till hösten plats att förestå mindre hushåll eller som sällskap och hjelp i godt hem. På lön fästes ringa afseende. Svar till » — n n — », Linde, p. r. [432] enär hvarje tiotal stafvelser bilda en Minst fyra öfverskjutande stafvelser räknas som Sålunda räknas 8 7 stafvelser som 9 rader; 8 2 stafvelser som 8 rader. 2 N P Alla lättförstådda förkortningar äro tillåtna. ldun ar for qvinliga tjenstsökande • C / 2 .B S T rena med tvål och varmt vatten klipper ni dem så långa ni sjelf tycker; fiJar noga kanterna så att icke märken efter » klippen » synas. Nagelfilen slutar vanligtvis i en spetsig udd af ben och med denna trycker ni varsamt ner det skinn, som nedtill gerna växer upp på nageln; det. s. k. halfmånen bör vara fullt synlig. Nagclrötter bortklippas alltid noga. Gnid så naglarna temligen länge och hårdt med en skinnlapp, sumskskinn eller det inre af en glacéhandske, och litet poudre de riz, helst Ijusrödt. Då de blifvit blanka, afborstas pudret med en liten mjuk och torr borste. I ett » nagelétui » finnas dessa materialier, nätta och trefiiga, men sådana äro nästan omöjliga att få i Stockholm. » Wippe. » N:o 59.
De andra hade ej reda på Aïda-kostymen, men när den kom fram så där apropos, då visste jag, hvad klockan var slagen. Den har jag sett, det vill säga det lilla af dräkt, som fans, det glömmer man inte så lätt. Åh, en sådan blixtl — Hvad har du att anmärka mot min Aïdadräkt? — Ingenting annat, än att den var oanständig, det tyckte alla, fast det kan man ju inte säga dig midt i ansiktet. — Jag tycker inte du generar dig. Det var väl du som för omväxlings skull ville spela pryd. Du kan inte anföra en enda, som tyckte det! — Inte, hvad tror du major Bergenström sa’? — Det intresserar mig alldeles icke. Jag hör Gudskelof inte till de fruntimmer, till hvilka herrar komma fram med oanständiga anmärkningar! — Han sa det häller inte till mig utan till min man. — Det var märkvärdigt! Brukar din man anförtro dig något, det var en fullkomlig nyhet. — Det glädjer mig, att jag kan berätta en så klok dam någonting, som hon inte vet. Då kan jag på samma gång tala om för dig, att mitt äktenskap inte är olyckligt, fast jag inte gör mig till och låtsar som om jag rådfrågade Herrman i allt. Det gör du med din man, kantänka, du, som inte kan lefva utan tillbedjare, en särskild förälskelse för hvar tid och ort. — Och du skulle inte tycka om lite kurtis. — Det gör väl alla fruntimmer. — Men alla ha inte ett sådant rymligt hjärta som du. Du behöfver en hel armé af uppvaktande, om du skall vara nöjd. — Jag lägger åtminstone inte embargo på en stackare och håller honom kvar med all makt, när han ledsnat! — Hålla någon kvar! Nej, det lyckas dig nog inte! Det finnes ingenting, som en man fortare ledsnar på än ett vackert dockansikte, och när man inte har något annat än sitt utseende att fängsla och intressera med så. — Du har ju inte engång kunnat hålla kvar din egen man, det är en känd sak. — Åh, hvad du skriker och hvad du är häftig! Jag står inte ut med en sådan här dispyt! Jag får bestämdt ett anfall. — Genera dig inte!
LÖFVENSTRÅLE. En stund derefter C. LÖFVENSTRÅLE. Min herr bror. A. LÖFVENSTRÅLE. Hvad befalles? (C Löfvenstråle inkommer. Han stannar en stund på tröskeln, och beger sig derefter till spelbordet.) Du har förolämpat mig. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. Du har förolämpat vår fars minne. Jag är fri i mina handlingar. Jag är fri i mitt omdöme. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. Du nekade att tömma ett glas för mig. Den, som förglömmer sina pligter, dricker jag icke med. Du är djerf. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. Jag är upprigtig. Glöm icke bort, att du är beroende af mig. Beroende? Ah, der hafva vi den rike mannen, som tussar hundarne på Lazarus. Du äter af mitt bröd, och dricker af mitt vin. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. LÖFVENSTRÅLE. Himmel och afgrund! Du måste icke förstå, af hvars bröd vi äta, af hvars vin vi dricka? Nådehjon! A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. Rättvise himmel, denna förolämpning skall icke ohämnad befläcka mig. Försvara dig! (Han störtar emot sin bror med höjd näfve; men hejdar sig.) Må heldre min arm afhuggas, än höjas mot dig, som hvilat under samma modershjerta, som jag. Du har kallat mig nådehjon. Du har rätt. Jag är ett nådehjon, då jag tanklöst nog har dröjt i detta hus, i ditt hus.
Ett annat bland tvåkammar-systemets företräden igenfinnes deruti, att det nied framgång förmår skydda det tillkommandes rätt emot det närvarandes inkräktningar; delta åstadkommes derigenom, att, då man i den ena kammaren inkallar idel representanter för dagens opinion, man i den andra deremot gifvet' plats åt dem, som, valde för en längre följd af år, derigenom måste blifva uppmanade att icke låta sin omvårdnad omfatta blott ögonblickets beliof. Ännu ett åliggande, som en representation, formerad på tvänne kamrar, förmår uppfylla, är att emot majoriteternes våldsamma maktspråk skydda minoriteterna inom en nation för godtyckets absoluta herravälde. Detta sker derigenom, att en stark och kraftfull minoritet, inrymd i den ena kammaren, derigenom kallas till ett verksamt deltagande i makten; då den skall, för att uppi ätthålla principen för sin egen tillvaro, alltid vara angelägen alt val skydda också alla andra minoriteters intressen, och sålunda erbjuda äfven den minsta minoriteten, den enskilda individen, en full säker borgen att alla dess rättigheter må bibehållas oförkränkla. Jag mäste här afbryta. Det ämne jag har att afhandla är så vidlyftigt, att jag dermed redan alltför länge har tröttat R. o. Ad:s uppmärksamhet. Jag ber derföre om ursägt, och vill för det närvar, ej längre taga R. o. Adts tålamod , i anspråk; utan skall jag bedja att till ett annat tillfälle få uppskjuta att uttala hvad jag vidare har att i detta ämne omnämna. Gr. Horn, Claes Fredr.! Jag hade tänkt alt inför Ståndet anföra de motiver, hvarpå jag grundar min öfvertygelse om Consl.Utsk:s förslag.
\iuy>. > r t>ffT rrr.Iifo /- _: *> ' I ’ • ^ /unna rp:f> *t« iiisiurjior! II »t [ T* jfZkidK -T.vlf» te<f> filo no/l.- Jlij bfiiv T>b o/kd miilbo lili Jodnhittah amu wlb Uti särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar har blifvit föreslaget att, med afseende å det för en straffad persons framtid menliga förhållande, att upp - ExpeditionsVisko tiris Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 209. 5 giften om det af honom begångna brott för alltid qvarstår i prestbetyget, föreskrifter måtte meddelas derom, att denna uppgift efter någon viss eller på särskild pröfning beroende tid måtte ur straffad persons prestbetyg uteslutas. De skål, som föranledt de uti berörda hänseende framställda olika förslagen, hafva blifvit af Rikets Ständer tagne i noggrant öfvervägande. I det kristliga begreppet af straff ligger tillika ett begrepp om försoning, och samhället måste derföre, i följd af sin kristliga karakter, förstå ej mindre att straffa, ån äfven att förlåta. Men ingenting kan vara mera egnadt att motverka sistnämnda moment i straffrätten, ån det nuvarande förhållandet med frejdebetygen. Den som en gång gjort sig skyldig till ett brott af den beskaffenhet, att uppgift derom influtit i prestbetyget, kan icke ens genom den fullständigaste bättring blifva fri från den brännmärkning som sålunda vidlåder honom; genom hela sitt lif måste han vidkännas följderna af sitt brott. Ingenting kan heller mågtigare ån denna brännmärkning för hela lifvet bidraga att qvarhålla den brottslige inom brottslighetens sfer.
Magasins-ärendena, allmänna » 24-26. 287—288. Malmö elementarläroverks räkenskap •— Navigationsskola » 97. Bilagan litt. 0 vid » 96. — Straffoch arbetsfång else » 139, 140. Materiel, jernvägs-, tillverkad inom riket, » 133 — 135. Mediko-kirurgiska institutet » 50. Musei-byggnaden, National» 263—266. Museum, Kongl. » 193. — National» 263-266. — Riks (naturhistoriska) » 189. Musikaliska akademiens räkenskaper Mötes-passevolans-fonderna, förenade National-museibyggnaden » 263—266. Naturhistoriska Riksmuseum » 189. Navigationsskolorna » 96—97. Bilagan litt. 0. vid » 96. Norénska testamentsfonden » 14. Normalskola, Vexelu rider visn in gens » 260-261. Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond » 71. Bilagan litt. L vid » ■ 77. — län, afvittringar i • Norrköpings elementarläroverks räken» 169. 339. skap » 220. Nya elementarskolan i Stockholm Officerare och underofficerare, fonden » 261—262. för blesserade » 15. Optiska telegrafinrättningen Ordbok öfoer svenska språket, anslag för » 89. dess utarbetande » 191. — 373 — Ordensgillet, Serafimersid. 196-198. Ordinarie statsreglerings-fonden » 5. Bilagan litt. C vid » 0. Ottenby stuteri » 151—153. Passevolans-fonderna, förenade mötes )) 70-71, 75. Passevolans-jond en, Tross)) 69—70. Pedagogiernas räkenskaper )) 224, 244. Tabellen vid )) Pensionsfond, Amiralitets-krigsmanskassans )) 101-102.
Med anledning af denna Rikets Ständers anhållan bade Kongl. Maj:t infordrat Krigs-kollegii, Förvaltningens af Sjöärendena och Kammar-kollegii gemensamma underdåniga utlåtande, hvilket afgifvits, sedan Kongl. Majlis samtlige Befallningshafvande och Domkapitlen i stiften, äfvensom Chefs-embetena för vissa indelta regementen och korpser hörde blifvit, hvarefter Domkapitlen ytterligare på gifven anledning sig yttrat i frågan, huruvida icke, vid förrättningar i vissa af bemälda Kollegier förutsatta fall, ecklesiastik jords rätt lämpligen kunde bevakas ensamt af behörigen utsedd konsistoriilullmägtig, och sålunda icke både kronooch konsistorii-ombud behöfva tillstädeskomma; och har Kongl. Majit nu uti den nådiga Skrifvelsen meddelat hvad till utredning af frågan hufvudsakligen förekommit. Med antagande, att, enligt Rikets Ständers skrifvelse, den nu väckta frågan om rese-ersättning omfattade endast sådana förrältningsresor, hvilka, till följd af särskilda förordnanden, af vederbörande inom deras tjenstgöringsdistrikt företoges, samt icke stöde i omedelbart sammanhang med eller vore föranledda af den egentliga tjenslgöringen, hade Kollegierna i allmänhet anmärkt, att vid frågans bedömande väl icke borde förbises, att löneförhöjning blifvit militäroch civilstaterna i sednare tider beviljad, men att denna löneförhöjning, utom det att densamma för vissa stater blott vore provisorisk, likväl ingalunda kunde anses så betydlig, att någon ersättning för en del resor vid extra förrättningar derföre icke borde utgå, synnerligast hvad anginge arméens befäl och underbefäl, hvilka derjemte måste företaga en mängd resor för tjenstens utöfning, hvarvid någon resekostnadsersättning icke kunde ifrågakomma. För vissa stater eller korpser hade dock Kollegierna ansett några ytterligare bestämmelser, än de af Kongl. Majit genom särskilda stadganden och föreskrifter redan meddelade, icke, i anledning af Rikets Ständers skrifvelse, erfordras.