Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, då samma Stånds beslut derom, att flera församlingar inom samma pastorat skola ega att om gemensamt Kyrkooch Skol-råd sig förena, delas äfven af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet och således är af tre Stånd gilladt, kommer alltså § att erhålla denna lydelse: ”1 hvarje kyrkoförsamling, så i städerna som på landet, skall ”finnas ett Kyrkooch Skol-råd; dock kunna flera församlingar inom samma pastorat om gemensamt Kyrkooch Skol”råd sig förena." 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197. Enligt Kommitterades och Utskottets förslag har 24 § denna lydelse: ”Kyrkooch Skol-rådet tillkommer att: ”handhafva kyrkotukten samt hvad till religionen och sedernas vård hörer; ”upptaga frågor om oordentlighet och osed vid samt försummelse af guds'tjensten, utehlifvande från läsförhör, oenighet i äktenskap, olydnad mot föräldrar ”samt vårdslösad barnaupplostran; ”vaka deröfver, att spridande af vilseförande läror må, så vidt möjligt är, ”förekommas samt kyrklig tvedrägt och söndring förhindras; ”äfvensom att, såvida det ej i särskilda fall för vissa orter är annorlunda ”förordnadt, utöfva den vård om och befattning med folkskolan, som hittills enligt ”gällande stadgar varit särskild skolstyrolse uppdragne. ”Kyrkooch Skol-rådet tillkommer ock att: ”ombesörja verkställighet af kyrkostämmans beslut i alla de fall, der ej ”sådan verkställighet åt vissa dertill utsedde personer blifvit uppdragen; ”hafva öfverinseendet öfver de för särskilda verkställiglietsbestyr af kyrkostämman utsedda personers förvaltning; ”till kyrkostämman göra de framställningar och förslag, hvilka Kyrkooch ”Skol-rådet inom sin befogenhet finner omständigheterna påkalla; samt ”afgifva de förberedande utlåtanden, som af kyrkostämmau infordras.” Denna § har af Presteoch Bonde-Stånden blifvit godkänd utan ändring samt af Itidderskapet och Adeln med uteslutande endast af orden ”samt försummelse af’ och ”uteblifvande från läsförhör.”
De voro ej legda dessa legioner och de bibehöllo öfverhanden, tilldess de mötte härar, som ej heller voro det. Det förslag, om hvilket jag velat förena mig med motionären, är tillsättandet af militärlärare vid våra högre allmänna undervisningsverk. Denna fråga står ingalunda i oskiljaktigt samband med Krigsacademiens upplösning, utan är det tvärtom nödvändigt, att denna kommer att fortfara, tilldess densamma genom militär-undervisningens grundliga meddelande vid universiteten befinnes vara öfverflödig. Tillsättandet af dessa lärare tror jag så mycket mindre bör uppskjutas, som det är en känd sak, att Krigsacademien ej ar tillräcklig att meddela bildning åt mer än en mindre del af Den 24 Maj. Oi armeens befäl. Det är på denna grund, sorn jag yrtar återremiss. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Äfven jag ber att få yttra några ord i ett ämne, som länge sysselsatt min uppmärksamhet och min tillgifvenhet. Det är otvifvelaktig!, att Sveriges försvar ytterst hvilar på beväringssystemet. Jag är derom så öfvertygad, att jag tror alla andra åtgärder böra stå tillbaka för utvecklingen af denna hufvudfråga; icke så likväl, att öfriga negligeras, m<en så, att denna dock lemnäs företräde. Men då jag sålunda tror, att vårt försvar förnämligast bör byggas på viljan hos alla att försvara landet, när det gäller, vill jag derföre icke, att detta försvarssystem skall för nationen utgöra en landsplåga i fredstid. Detta inträffar dock, om man uteslutande bygger försvaret på beväring. Då kommer det att förhålla sig såsom i Preussen, att hvar och en är soldat. Jag önskar gå en sådan medelväg, att man icke åsidosätter, hvad vårt försvar erfordrar, utan att derföre plåga nationen med onödig krigstjenst; och då måste man erkänna nödvändigheten af en stående arme', en kärna, kring hvilken beväringen kan samla sig,en ledare i fält, en vårdare i läger. Härtill är ingen bättre stam tänkbar än vår indelta arme'. För att vara kort, vill jag nu blott framställa 2:ne satser, hvarpå utbildningen af vårt försvarssystem hufvudsakligen hvilar.
Jag inser väl, att i de följande raderna af samma §■ har Utsk:s mening varit att förekomma detta; men jag , som tror, att lagstil ej är likgiltig och ej bör vara raisonnerande, utan imperativ, för att vara väl tydlig, anser dock nödigt, att §. bestämdt nämner utgifvarens gäldenär för redan förfallen skuld. Uti 4 §• står: ”Är uti ipvisning tid ”för betalning ej utsatt, eller är den ställd att betalas vid ”anfordran; betale han, som invisningen lyder å, sist å nästa ”dag efter uppvisandet.” Detta är förskräckligen hardt, och derigenom är en gäldenär i så måtto försatt i värre belägen - Den g Juni. ai7 genliet, än han kan komma uti i kraft af egon ovilkorlig revers, som en särskild skadeersättning är , längre ned i för-1 slaget, fästad vid underlåtenheten att infria invisningeu. Hr Bååth har äfven tillstyrkt förändring deruti och alt en annan tid än dagen derpå måtte utsättas i sammanhang med ett vilkor, som Utsk. synes hafva glömt, nemi. att den, som emottager invisning på 3:dje man, må få sig förelagd viss tid, inom hvilken han skall presentera den. Då författningen gifver honom rättighet att, i fall han ej får betalning af den, på hvilken invisning är ställd, vända sig tillbaka till den, som utgifvit invisningen, bör naturligtvis i rak motsvarighet del åligga honom att ej fördröja uppvisandet af assignationen, så länge han behagar, och således möjligen ända till dess den, som bör inlösa den, blifver insolvent. Det är naturligt, att om en assignationsutgifvare sjelf ägde bevakningen af sin rätt, betryggade han den genast; men om han skall bero af 3:dje man, kunde han hafva att befara, det denne dröjde, ja! i connivence med honom, som borde betala, dröjde så länge med assignationens uppvisande, att deri sistnämnde redan hunnit komma på obestånd och utgifvareh således sjelf finge inlösa assignationcn.
År 1856 var skörden på många ställen skadad af frost, men dock motsvarande landsbygdens eget behof; 1857 erhölls 6:te k 8:de kornet, som ansågs för medelmåttig skörd; 1858 ficks i Medelpad 12:te, i Södra Ångermanland 10:de och i Norra Ångermanland 8:de kornet; 1859 erhölls 6:te och 7:de kornet i hela länet; och 1860 en skörd af 8:de och 9:de kornet. Torröta visade sig på några ställen 1858 och på många 1860. Att länet under det utgångna qvinqvenniet lemnat fullt ut de qvantiteter spanmål, som erfordrats för innevånarnes behof, är tendigen säkert, enär de partier Ryskt rågmjöl, som införskrifvits, kunna antagas fullt motväga hvad som af skörden afyttrats. Enligt förut antagen beräkning af 1 tunna råg och 3 tunnor korn för hvarje person, skulle för omkring 116,000 innevånare hafva erfordrats för hvarje år 58,000 tunnor råg o och omkring 350,000 tunnor korn; men denna beräkning är måhända för dryg. A ena sidan kan väl sägas, att barn af spädare ålder icke kunna konsumera det för hvarje person såsom erforderligt uppgifna qvantum, men å den andra måste ock medgifvas, att, när i betraktande tagas de behof, hvartill spanmålen användes, nemligen bröd, dricka, välling, gröt m. m., för mången konsumeras mer än den antagna beräkningsgrunden medgifver, ehuru det icke heller kan nekas, att mången fattig får lefva af mindre. Måhända skulle behofvet närmare angifvas, örn ifrån det uppgifna erforderliga beloppet afdrages hvad som konsumeras af potatis, hvaraf fyra tunnor anses motsvara en tunna korn. Priserna, sådana de i handel varit gängse, kunna icke med någon säkerhet uppgifvas, helst förTab. Litt. säljningen ofta sker på kredit, och priset i följd deraf stegras.
Agardh har reserverat sig mot följande Utskottets beslut: 1:0 att hvarje Adelsman, som är berättigad till säte och stämma på Riddarhuset, och hetalar bevillning af inkomst, må kunna deltaga i val till Landtdag; 2:0 att andra Val-classen bör utgöras både af Prester nied ordinarie befattning och af ordinarie Lärare vid Statens allmänna Undervisnings-verk; 3:o att till femte Classen skola höra alla sådane besutne hemmansegare på landet samt husoch jord-egare i Städerne inom Landskapet, sorn icke tillhöra någon bland de fyra öfriga Classerna; f.o att higa Landtdagens Ledamöter må vara dertill sjelfkallade; 5:o att alla Landtdagsmännen skola väljas inom och ej tillika utom sjelfva Val-classen. N:o ST. Antom till Exped. Utskottet den 17 Sept. iS34- Memorial_, med förslag till ändring af 22 <§“ Regeringsformen. Till Constitutions-Utskottet hafva Herrar B. H. Santesson och Th. Petré, Ledamöter af Vällofl. Borgare-Ståndet, ingifvit serskilda motioner om ändringar i 1 n och 22 §§ Regeringsformen, för åsyftadt främjande af de på Konungens Högsta Domstol beroende ärendens jemna och oafbrutna gång, dels medelst borttagandet ur bägge dessa §§ eller åtminstone ur den senare, af skilnaden emellan Frälse och Ofrälse Ledamöter, dels genom målens handläggning på Två Divisioner, och inskränkning i ständiga Ledamöternes domföra antal, med tillåten adjunction vid händelser af laga jäf eller förfall.
Detta, efter reservantens förmenande, ett ibland nuvarande riksmötes vackraste resultat, inhemtas af följande utdrag af Utskotts-afdelningens protokoll, hvilket är af så stor vigt, och så i enlighet med verkliga förhållandet, att det på sätt, som nu ske kan, synes böra befordras till en allmännare kännedom inom de Högloft. Riks-slånden: rEhuru Utskottet genom dess nu afgifna förslag till Allmänna Bevillningens fördelning, visserligen anser sig hafva i allmänhet uppstält så rättvisa stadganden bilt. till R.
Drifven för allmän eller enskildt räkning, fordrar den i begge händelser en Styrelse, Embets. män och Betjening, dess verksamhet bör åtminstone vara den samma; endast den skillnad förekommer, att under ett enskildt Bolag, finnes vinst åt Intressenterne, sorn af inflytande afgifter måste ersättas, utan att genom någon minskning i kostnader, motsvarande lindring kan vinnas. Deremot om verket öfvertages af Staten , behöfver denna ej påräkna någon särskildt vinst, dess största vinst består i det skydd och den säkerhet en sådan inrättning lemnar Rikets handel. Således skulle i senare händelsen afgifterne kunna nedsättas med så många Procent, som motsvara det enskildta Bolagets vinst, och må man erinra sig att för den sorn förlorar sin egendom, betyder en räddning af några procent mer än mycket. Jag delar ej eller Utskottens farhåga, att vid inrättningens öfvertagande af Staten , den i och för anskaffande af nödige instrurnenter m. ro. skulle få vidkännas så betungande utgifter, Om gamla Sen 31 Oetober e, m. bolaget stegrade öfver billighet sina pretentioner, kunde nya förlager anskaffas, och tillgång för denna utgift, som efterhand af inflytande afgifter ersättes , finnes i de under denna Riksdag på RiksgäldsContorets 3 procents kredit så rikhaltig!; öppnade och så frikostigt begagnade nya rikedomskällor. Slutligen måste jag bekänna, att min känsla högligen funnit sig sårad af det Utskottens förslag, att Svea Rikes Ständer på EntreprenadAuction skulle åt den mestbjudande öfvarlåta rättigheten att bistå nödlidande medmenniskor. Herr Mannerhjerta , ZJlric Emanuel : Då Motionen om Dykerioch EergningsCompagriets upphörande , väcktes inom detta Hus, och Motionären, till grund derföre, beskylte Compagniet för prejeri, och stämplade sjelfva Inrättningen, såsom barbarisk, ansåg jag det för en pligt, att vederlägga sådane orättvisa beskyllningar. Det är derföre med tillfredsställelse , som jag ur de sammansatte Utskottens Betänkande inhämtat , att samma åsigt jag äger i detta ämne, legat till grund för Utskottens yttrande.
Domstolen tagas i öfvervägande i sammanhang med frågan om förändrad lagstiftning angående laga försvar m. m., hvilken fråga ännu berodde på Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar utlåtande; hvarjemte Kongl. Maj:t, i afseende på den tillika väckta fråga om granskning af gällande föreskrifter, rörande extra judiciela bestraffningar för Armeens och Flottans manskap, fann vidare förordnande om företagande af en sådan granskning, såsom inbegripen i det uppdrag Förstärkta KrigsIJofRätten redan erhållit, icke vara af behofvet påkallad t. 436:o den 30 April 1841, angående afskaffandet af slafveriet på ön St. Den 21 Mars 1842 lät Kongl. Maj:t infordra Guvernörens på St. Barthelemy underdåniga utlåtande, som föredrogs inför Kongl. Maj:t den 30 Juli samma år, då Kongl. Maj:t beslöt att genom afgående skrifvelse meddela rikets näst sammanträdande Ständer de upplysningar om denna fråga och om åtgärderna till dess lösande på ett tillfredsställande och af Kongl. Majrt ej mindre än af Rikets Ständer önskadt sätt, som nyssberörda utlåtande innehåller. 43? :o den 2 Juni 1841, med anhållan, att de af Kronan afyttrade kronoskogar och parker i riket ej måtte få styckas i mindre lotter, än de blifvit af Kronan försålda (354). Fortsättn, från N:o 349. Under den 8 April 1843 har Kongl. Maj:t låtit nådigt bref afgå derom, att vederbörande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skola hålla noga hand deröfBih. till R. St. Just.
Maj:ts Nådiga gillande den 25 Juni 1858, och kontrakt om arbetets utförande, inom den 1 Oktober 1862, genom en af staden utsedd Direktions försorg, antogs af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader den 8 Juli förstnämnde år. Åtskilliga förberedande arbeten, såsom anskaffande af materialier, rn. m. till byggnaden, vidtogos om hösten 1858, men som innevarande års inspektions-berättelse icke ännu hunnit inkomma från Distrikt-Chefen, kan här ej uppgifvas i hvad mån företaget hittills bedrifvits. Till fullbordande af en påbörjad hamnanläggning vid Strömstad anvisade Rikets Ständer, äfvenledes på grund af derom framställd'enskild motion, ett låneunderstöd af 15,000 R:dr R:mt. Enligt kontrakt, som antagits af Styrelsen för Allmänna Vägnell Vattenbyggnader den 52 Augusti 1858, bör hamnarbetet fullbordas genom stadens försorg, med rättelse efter plan som Kongl. Majit i Nåder gillat, till den t Oktober 1862. Inspektions-berättelse om detta arbete har ej heller hunnit algifvas, och följaktligen kan uppgift nu icke lemnäs angående fortgången. Till sänkningen af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, Åsunden, ni. fl. vattendrag, samt bildande af farled emellan dessa sjöar, i Östergöthlands län, afsatte Rikets Ständer en summa af 150,000 R:dr Runt att utgå såsom lån. 26 Rikets nästlörut församlade Ständer hade till,detta företag anvisat ett statslån af 160,000 K:dr B:ko, och det belopp af 130,000 R:dr Runt som vid senast förlidna Riksdag meddelades, är således att betrakta såsom tillökning uti det primiiiva låneunderstödet. Som planen emellertid icke undergått någon ändring, har ipke heller nytt kontrakt behöft afslutas med den utaf interessenterna utsedda Arbets-Direktionen. Denna har, enligt hvad som genom verkställd kontroll-inspektion blifvit utrönt, med drift låtit fortsätta företaget, hvilket bör fullbordas till den 1 Oktober 1861.
Han har klandrat äskandet af ett hemligt Utsk. och sagt, att det dels vore en löjlighet, dels en parodi på rädgifvare-personalen samt alt detta Utsk:s ledamöter icke vore i egenskap af rådgifvare ansvarige. J erinren eder, mine Hrr! utan tvifvel huruledes de första representant-församlingarna inom vårt fädernesland icke voro annat än rådplägningar emellan Konung och folk, att de höilos under bar himmel och slutligen på rikssalen. Det är först under nuvar. statsförfattning, som öfverläggningarna på rikssalen hafva blifvit förbjudna, men allt framgent kan dock Svenska representationen, i stort laget, anses för en sådan rådplägning. Det förhållandet, alt R. St. icke få öfverlägga i Konungens närvaro, borttager icke grunden, ty representationen åsyftar utan tvifvel i hvarje land dels rådplägning, dels ärendenas afgörande i förening med Regeringen. Riksförsamlingen är det största af alla rådslag, och det är utan tvifvel både på grund och till minne deraf, sorn vår sammankomst ännu heter riksdag, d. ä. rådplägningsdag. Ar 24 Ben 5 April. nu saken sä beskaffad, så är det ingalunda oriktigt, att K. M. vid dylika tillfällen, som de förevar., kallar ett Hemligt Ulsk. Hvad ansvarigheten beträffar, så frågas huru man af riksdagsmännen skulle kunna fordra särskild ansvarighet då de sitta i Hemliga Ulsk., när de för öfrigt äro utan sådan ansvarighet? Huru kan man fordra, att öfverläggningar, sådana som uti Hemliga Utsk. i allmänhet äro och särdeles nu måste vara, sknlle blottställas för offentligheten? Jag tror således att delta klander är alldeles obefogadt och förnyar min anhållan alt Const.Ulsk:s ifrågavar. mein. må läggas till handlingarne. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Af de 6 anmärkmsanledmr, dem Coust.Utsk. i sitt raein, upptagit, synes icke någon vara af den betydenhet, alt med skäl kunna framkalla den tillstyrkta åtgärden. Den enda, som är af någon vigt, är den först förekommande, angrde K.
Efter intagen dugtig frukost, vid hvilken jag af mina reskamrater i champagne blef helsad välkommen för första gången till Tysklands jord, begåfvo vi oss alla 6, kapten Lange inberäknad, uti en vagn till Lübeck, der vi inträffade i god tid på förmiddagen. Främmande var för mitt vid Finlands torftighet och kala berg samt dess folks trumpna anleten vana öga, anblicken af Tysklands rikedom och yppiga glada fält samt dess folks glada sjelfbelåtna ansigten. Men tillika har jag ock alldrig förr kännt huru kärt Finland är mig. Lübeck förekom ungefär sådant jag på förhand tänkt mig det blott alla menniskor föreföllo mig der alldeles lika, liksom stöpta i en och samma form männerne flitiga, ordentliga och prosaiska, "treuberzig und bieder"; qvinnorna, de vackra, alla med ett visst Judetycke, liknande mer eller mindre Julia Schäffer eller hennes systrar, hos hvilka man snart sagdt finner alla nyanceringar af den Tyska qvinno-skönheten jag hittills sett de vanliga och fula här mest som öfverallt, dock med en viss kroppslig friskhet och köttfullhet mera än hos oss, för öfrigt fryntliga och färdiga med insinuanta miner. Men jag fruktar att med Tyskarnes "biederkeit" och "treuherzigkeit" står så till som med Svenskarnes nordiska kraft. Jag gjorde blott en kort rund omkring Lübeck och förundrade mig öfver de trånga gatorna och det gamla Göthiska byggnadssättet. På aftonen besökte jag med Staudinger Tivoli-teatern, som högeligen behagade mig, icke för sjelfva spektaklets skull, ty det var alldeles ömkligt, men för sjelfva inrättningens skull. Jag fann ett innerligt nöje i att i det fria sitta och röka sin cigarr, dricka sitt öl eller hvad som behagades, i stort sällskap och derunder se spektakel.
Men de personer, som idka rörelse, skulle derigenom ovilkorligen upmuntras, att fortfarande förblifva vid samma taxering, som de egde det föreg:de året. Detta vore onekligen ganska vigt, och det skulle äfven kunna hända, att en eller annan jordbrukare, som af en eller annan orsak hlefve åsatt en högre bevilln. än föreg:de äret, skulle, för att komma derifrån, underlåta att anmäla sig lill mantals-skrifningen. Inom Utsk. väcktes ett annat förslag, bestående deruti, att Taxerings-Komiléen skulle ega rätt att efter godtycke taxera den, som underläte alt inlemna sin upgift, och alt denna sedermera icke öfver denna taxering skulle vara berättigad, att anföra besvär. Detta hade otvifvelaktig! varit det verksammaste korrektivet; men det hade möjligen varit stridande mot allmänna rättsprinciper, att helt och hållet betaga en person den talan, som han bör hafva sig öppen. Jag tror fördenskull, för min del, att det nu ifrågavande stadgandet bör qvarstå, allrahelst som jag icke anser del serdeles betungande, då man erinrar sig, att hvar och en, såvida han är påpasslig, kan undandraga sig det ansvar, som deruti föreskrifves. Hr Palmcrantz: Min mening med det förslag jag haftäran framställa, var ingalunda att befordra uteblifvande af någons laxerings-upgift. Jag afsåg egentligen det förhållande, som eger rum på landet, nemi. att mången har långt till taxerings-orten, och nödgas ofta med någon bekant skicka sina, dels muntliga, dels skriftliga, upgifter. Dessa blifva nu understundom icke begagnade, just lill följd deraf, att man icke anser dem så fullständiga, som vederbör. De skattskyldiga blifva fördenskull bölfällde, fastän de ofta icke begått någon försummelse. Men om, såsom Gr. af Ugglas sagt, Utsk. icke kunnat finna någon lämplig utväg att minska dessa olägenheter, så får jag naturligtvis afstå från mitt förslag.
Med snällposterna befordras de utländska posterna och inrikes bref, som icke öfverstiga 8 lods vigt, men tidningar endast undantagsvis och inga lösväskor eller lösbref. Snällpost-skjutslegan per mil för en häst, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 19 Maj 4 852, får äfven vid gästgilvaregårdar, der entreprenad icke är tillvägabringad och lindrigare vilkor icke kan genom beting erhållas, utgå med 24 skillingar, utgör nu, med tillägg af ofvanherörde 4 skillingar, i allmänhet å landet 28 skillingar och i stad 52 skillingar. Uti nådigt Bref den 6 sisllidne Oktober har Kongl. Maj:t emellertid, angående snällposterna meddelat, bland annat, följamb förändrade bestämmelser, att tillämpas från nästkommande års början, neiphgen: afl på de ställen, der vägarne äro af svårare beskaffenhet, äfvensom vid de tillfällen, då väglaget är dåligt, hastigheten för snällposterna icke må af General-poststyrelsen, beräknas större än efter 4 \JA timma på milen, samt alt snällpost-skjutslegan, hvilken nu utgår med 28 skillingar på landet och 52 skillingar i stad, må höjas till 52 skillingar på landet och 56 skillingar, allt banko, i stad. 8 Santmans. B ev.- samt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsk. Bet. Med anledning af Rikets^ Ständers vid 1828—1830 årens Riksdag gjorda underdåniga framställning om tillvägabringande af paketoch forvagnar att medelst gästgifverieller annan betingad skjuts fortskalfas, för att sålunda befordra resande och paketgods, inrättades, enligt Kongl. Brefvet den 6 Maj 1830, en så beskaffad post att färdas en gång i veckan fram och åter emellan Stockholm och Ystad, men då person-befordringen för postverket medförde alltför stor kostnad och förlust, inskränktes denna anstalt, jemlikt Kongl.
I afseende på de skrämskott man här framkastar från de öfriga Stånden mot dc medlemmar, som, sin pligt likmätigt, yttrat sig för ökade anslag, der de tro dessa anslag behöfvas; så får jag för mia del förklara, att jag skulle anse mig fela i aktning för de öfriga Ståndens tillgifvenhet för fäderneslandet och för deras uppmärksamhet på skäl, om jag betviflade, att de skola egna de skäl, som här blifvit anförda, ali den uppmärksamhet, som de kunna förtjena. Jag skulle i annat fall tro mig vara orättvis emot dem, och hoppas, att dessa Ständ , ehvad insinuationer från hvad håll sorn helst må göras, icke skola, särdeles i de vigtiga punktur, som röra fäderneslandets försvar, i afseende på hvilka hufvudsakligast anmärkn:r inom detta Stånd blifvit framställda, underlåta att, ledda af fosterlandskärleken, erinra sig hvad fäderneslandets väl k räfvel’, helst då man befinner sig i den lyckliga ställning, alt, när man litet fullständigare betraktar tillgångarna och behofven, än StatsUtsk. gjort, då det glömt alt, jemte framställningen af behofven, skicka oss uppgift pä inkomsterna till vinnande af öfversigt i det hela, det visar sig, att vi verkligen, äfven med antagande af den i K. M:s nåd. propos. föreslagna statsreglering i sin helhet, äga ett öfverskott af i|- million att disponera, när man tager bankens behållning i betraktande; och ett sådant öfverskott är rätt vackert. I afseende på nu särskildt ifrågavar. punkt, hade jag visserligen icke ämnat yttra mig; men då man gjort andra ledamöter en förebråelse för det de derom yttrat sig, så anhåller jag att äfven få dela denna förebråelse. Jag vill då först hembära en gärd af tacksamhet åt StalsUtk., för det Utsk. i denna punkt lemnat å sido den sparsamhets-anda , som Utsk. eljest i sina förslag till anslag visat, samt till och med tillstyrkt mer än K.