Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till kompletterande af de uplysningar, som Lektor Wallman i sin reservation lemnat, anhåller jag alt fä tillägga, att genom den ifrågavar. tillökningen skulle skollärarena vid flottan blifva högre aflönade än Reg:tspastorerne. Detta torde icke för framtiden vara ett förhållande, som är fullt öfverensstämmande med billigheten, hvarföre jag skulle tro att ett bifall till Utsk:s förslag kan på detta ställe utan olägenhet äga rum. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag tillstyrker bifall till Utsk:s Den 23 April e. m. '11 05 Utsk:s förslag. De 166 neli' 32 sk., som här föreslås, utgöra ersättning för cle skolelärare, som afsäga sig den förhöjda tjensteårsberäkningen, och komma sålunda att uphöra vid dessas afgång. Dessutom innehafva de redan så stora löner, som jag tror att behofvet påkallar. H. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i denna punkt tillstyrkt lide punkten, ang:de tillökning i flottans Medicina/slat. Bifölls. Den näst efter denna punkt förekommande anmärkn., om beloppet af den tillstyrkta tillökningen af aflöningsstaterne, ansågs icke erfordra annan ålgärd än att läggas till handlingarne. 12:te punkten, ang:de rid gra under rubriken ’''flottans underhåll och nybyggnad” upjorde anslags öfnerflyttande lill rubriken ”diverse anslag.” Bifölls. 13:de punkten, ang:de fördelning af anslaget till flottans underhåll och nybyggnad samt bestämmande af dervid ifrågakommande ansia g srubriker jemte deras belopp. De under denna punkt uptagne 4 serskildte morna företogos hvart för sig lill afgörande. Mom. litt. a, ang:de förhöjning i aflöningarne, till handtverksoch timmer m ans st ulen; mom. litt. b, ang:de tillökning uti upfordrade bdtsmansstyrkans portionspris; och mom. litt. c, ang:de tillökning i Jungmans portionspris. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa mornatillstyrkt och hemställt.
(Pag25 § 16 i 1857 års Rev.-ber.) 3:o d:o d:o angående från Drottningholms kungsgård indragen kronotionde. (1857 års Rev.-ber. pag. 25 <§ 17.) 4:o d.o d:o angående de till åtskilliga kassor och myndigheter utgående ersättningar för indragna räntor, kronotionde m. m. (1857 års Rev.-ber. pag. 26 § 18.) 5:o d:o d:o angående räntor, från hvilkas utgörande befrielse åtnjutes af Akers krutbruk och Husqvarna gevärs-faktori. (Pag. 26 § 19 uti 1857 års Rev.-ber.) 6:o d:o <l:o angående anslag å 9:de Hufvudtiteln till åtskilliga pensions-inrättningar. 7:o frågan om nedsättning i Karta Sigillata försäljnings-provisionen. (1858 år» Rev.-ber. pag 20.) 8:o d:o angående indragning af en till Kongl. Krigs-akademien anslagen dagsverksränta. (Pag. 104 § 2 uti 1857 års Rev.-ber.) Bih. till R. St. Ut tåla ii dr . Hvad i öfrigt blifvit al Rikets Ständers Revisorer anmäldt och erinrad!, liar Utskottet funnit dels vara genom vederbörandes afgifna underdåniga utlåtanden nöjaktigt fork la rädt, dels hafva medfört åsyftad rättelse och dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något yttrande. Stockholm den 6 December 1859. STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOIL BECKMAN, <859 Ståts-Utskottets Betänkande N:o 14. t I:o t i. Ank. till Exp.-Utsk. den 18 Dec. 1859, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om anvisande af Stats-anslag för åtskilliga af Icyrkokassorna i Skåne och Halland hitintills bestridda utgifter. (U. A.)
Pensions-classer: i:sta classen, 5oo r:dr. Delägare: banco-commissarier med högre lön, samt de med lägre lön , som äro departemenls-chefer och bancosecreteraren. Den 7 Mars t. m. 331 a:dra classen, 400 r:dr. Delägare: bankens öfrige commissarier, advocat-fiscalen, ombuden vid låne-contoren. Delägare: bankens tjenstemän i 2:dra tjenslegraden , kamererare och ombudsmän vid banco-disconten och lånecontoren. Delägare: bankens tjenstemän i 3:dje tjenstegraden, registratorer och bokhållare vid banco-disconten och låne-contoren. Delägare: bankens tjenstemän i 4;de tjenstegraden, cancellister vid banco-disconten. Pejägare: bankens vaktmästare. Delägare: bankens kammardrängar, vaktbetjenter i bancodisconten, låne-contoren och vid Tumba. 8:de classen, 5o r:dr. Delägare: bankens husdrängar, Förvaltaren af Tumba pappersbruk, stereotyperingsföreståndaren, medaljören, conduetemen, pappersmestaren, sedeltryckarne hänföras hyar och en till den högsta classen, hvars pensionsbelopp icke öfverstjger |tdel af den honom på stat anslagna lön, derunder icke särskildta arfvoden inberäknade. (Orsaken hvarföre de-icke kunna hänföras till viss dass är den, att deras lönereglering icke kan vara så oberoende af tillfälliga förhållanden , som vid vanliga tjenster.) De delägare, som redan kunna äga rätt till högre pension än efter denna classjfication, bibehållas för sina enkor och barn vid denna rätt, äfvensom innehafvarne af indragna eller indragande befattningar — såsom t. ex. sti Ig ju tårens — bibehållas vid den pensionsrätt, de nu äga. För öfrigt kan dispositionsoch förvaltningsrätt i öfrigt bibehållas oförändrad för delägarne, med den enda inskränkning 12 §;n i 1748 års reglor redan stadgar.
Majrts Nådiga Skrifvelse, egt rum och för Rikets värdighet icke kunnat undvikas, jemte kostnadsbeloppet för hvardera, äfvensom de, likaledes i Kongl. Majrts Skrifvelse omförmälda, handelstractater och conventioner, som medfört så betydliga omkostnader; huru det kan förhålla sig med skiljagligheterne emellan den skrifvelse, som Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, i anledning af Constitutions-Utskottets begäran om upplysning, angående det lån, som åren i836 eller iS3y förmentes vara för Cabinetts-Cassans räkning i England upptaget, under den 3 Mars iS/jo till nämnde Utskotts Ordförande aflåtit och hvaruti liilkännagifves, ”det något län för Cabinetts-Cassans räkning icke blifvit upptaget, hvarken före, under eller efter af Rikets Ständers Constitutions-Utskott antydda tidpunktsamt det numera yppade, redan uti den 7 Mars 1840 afgifvet, lill Stats-Ulskottet öfverlemnadt Memorial, af samma Stats-Minister tillkännagifna förhållande, att CabinettsCassan häftar för en tryckande brist; förhållandet med de löpande räkningar, hvarå, i fall lån ej skett, de erforderlige medlen upptagits och med hvem eller hvilka sådane räkningar, som måhända mera än 20 år varit förda, blifvit underhållna; hvilka de embetsmän varit, som handhaft dessa Cassans räkningar, och på grund af hvilka auctorisationer de, tillgångarne öfverskridande?
Riks-Ständcin citt, med instämmande uti sådant tillägg, som Preste-Sfändet giort, angäende öfwerlämnandet till Kongl. Majtts egit Nådiga afseende af alla de milkar, modificationer eller anmärkningar, svin riti Ständen blifMit giordc, för deras del kunna förena sig i hufwudsakm utan att mottaga sig sjelfwe, och utan att älerremittera ämnet titt Utstottet, Jag hemställer derföre, ym icke, för att gifwa ännu iner wigt häråt Ridderskap^ och Adeln skulle finna klokt, att för sin del aecedera till ett dylikt tillägg; och att i underdänighet till Konungen äfwerlcmna de flere förtjenst-, fulia anmärkningar wid Betänkandet, som hos Ridderstapct och dstckn hlifwit gjv>da; samt om icke Riddcrskapet vch ^'.oeln skulle genast affärda en Deputation, med ett Protocolls-Uldrag om denna Ridderstapets och Adelns acyesiion — sä wida den blir bifallen — för att inbjuda de andra Riks -Ttänden att »vidtaga samma utwäg. Grefwe 0>IIsnborg, fobsn sjenning, hemstälde, om icke denna fräga säsom ny mätte nägot fä hwila till widare öfwerwägandc, och huruwjda, ett mäl där RiksensStänder ägde beslutande rättighet, det more formligt, att blott afg fwa underdäniga önstningqr.
(Lagsamt Allm. Besv:s och Ekon.-Ulsk:ns Bet:de, N:o 15.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit erinradt, huruledes det uti 4 art. 3 § af Kongl. Maj-.ts den 13 April 1808 utfärdade Nådiga Stadga om jagt och djurfång lemnade medgifvande, att jagt å rapphöns må idkas under Augusti, September och Oktober månader, befunnits mindre lämpligt, dels derföre att, enär under Augusti månad årets gröda vanligen stöde på rot, och rapphönsen företrädesvis uppehöllo sig på åkrarne, berörda tillåtelse ofta medförde den påföljd, att säden flerestädes bléfve af jägaren nedtrampad och förstörd, hvarförutan rapphönsen vid denna tid voro alltför unga för att böra fäl las, dels ock emedan det skydd, som blifvit lemnadt rapphönsen under November månad, i anseende dertill att dessa fogi ar äro särdeles ömtåliga för snö och stark köld, saknade giltig anledning, sedan numera någon stadigvarande vinter sällan inträffade förr än efter jultiden; och som Rikets Ständer funnit den härutinnan sålunda gjorda framställningen stödja sig på välgrundade skäl, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes, med ändring af föreskriften i 4 art. 3 § af högslberörda Nådiga Stadga, i Nåder förordna, att jagt å rapphöns må vara tillåten under tiden från och med den 1 September till den 1 December. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1854. Expedilions-Ulskottels Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 26 Aug. 1884. Preste-Ståndet den 26 Borgare-Slåndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse, angående förminskning i antalet af folkskole-lärare-seminarier.
Preste-ståndet den —» — Borgare-ståndet den 27 Bonde-ståndet den 27 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående en fyranläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb. (Allm. Besv.- o. Ekon.-utsk. Uti., Ntris 17 och 70.) S. A. K. Jemte förmälan, hurusom klagomål ofta skola försports deröfver, att en fyrinrättning saknas å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb, beläget uti inloppet till Stockholms norra skärgård, och hvarest endast en s. k. känningsbåk för närvarande finnes, har hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att undersökning i berörda afseende måtte företagas, på det att det uppgifna beliofvet af en ledfyr å nämnde skär måtte varda tillförlitligen pröfvadt, och nödige befunne åtgärder derefter vidtagas. Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och enär en ledfyr å ifrågavarande skär eller annan tjenlig! plats i granskapet deraf tvifvelsutan skulle blifva af väsendtlig nytta för sjöfarande, i anseende till dess läge vid inloppet från Ålands haf till Stockholms skärgård, få hos E, K. M, Rikets Ständer i underd, anhålla, att en undersökning om behofvet och möjligheten af en fyranläggning å skäret Skomakaren eller Simpnäs klubb, eller å annan tjenlig plats i granskapet deraf, måtte företagas, samt att E. K, M. sedermera läcktes, i anledning deraf, vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Rikets Ständer framhärda &c, Stockholm den 27 Maj 1848. 148 Expcä i iio ns-Ut skott eli Förslag till und Skrifvelse, N.o g3> N:o 93. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Maj 1848. Preste-ståndet den 3i Borgare-ståndet den 3i — —■
Hvarföre sexman i Prästorp skulle tilsäja henne, at sådant hos pastor tilkännagifva. § 9. Som prosten ofta förnummet, at en stor del af församl(ingen)s ledamöter tyckas förglömt, hvad som förr beslutat blifvit, nemel(igen) at ingen har lof sittja qvar i sochnstug(a)n el(le)r drifwa på Kyrko-batken, sedan sammanringningen skjedt och gudstjensten är begynt, samt ej gå ur Kyrkan, förrän alt är slutat med wälsignelsen; så uplästes härom §§ 22 och 23 i 1784 års protocoll, och skulle samma §§ nästa Bönedag til allas underrättelse å predikstolen upläsas. Jn fidem protocolli C. F. Maneck Föregående 4 protocoller äro upläste och erkände: P. Blomberg A: Blomberg Lars Nilsson i Stensiö År 1801 d.(en) 3. Maij, efter laglig pålysning, blef allmän Vallborgsm(ässo) Sochnstämma med St. Malms resp.(ective) församl(ing) hollen. § 1. Protocollet i sisthollen Michelsm(ässo) sochnstämma uplästes och erkändes. § 2. Räkningarne öfer kyrkooch fattig-medlen uplästes och under-skrefvos. § 3. Listan på de 15 fattiga, som respective Possessorn af Ericsberg för i år behagat utnämna till åtnjutande af 100 Rdr, uplästes. § 4. Jngen fattig angaf sig vilja i sommar dricka Medevi brunn. $ 5. Jngen sexman begjärte afsked. § 6. Sochnemännen intygade enhelligt, att Brofogden bättre i wåhr, än förr, gjordt sin syssla, så att inga särdeles swinpåtor16) funnos vid Lands-wägs renarna. § 7.
Konungen redan förklarat sig vilja antaga beslutet derom, så snart löneregleringen för Statsråden vore bestämd och andra förberedelser vidtagna; så finner Hr Grefven likväl, ali Konungen icke skyndat sig nog dermed. Man vill tvinga honom att handla mot sin öfvertygelse, icke blott att godkänna hvad han ogillar, utan äfven att brådstörta verkställigheten af hvad lian antagit. Deri ligger hemligheten, mine herrar! Det vore för vidlyftigt att vid detta tillfälle genomgå följderna af sådana framställningar och försök; men jag skall göra det, då vi hunnit sluta statsregleringen och då samma tänkesätt, som legat till grund för Utsk:s förfarande, förmodligen kommit att gifva sig mera luft. Det får jag dock genast säga, att StatsUtsk:s pligt icke är att göra vårt statsskick omöjligt, utan tvertom, att göra det möjligt. Jag torde ej behöfva uppläsa de särskilda §§ i Reg.F:n och Riksd.Ordn. för att öfvertyga eder derom , mine herrar ! — En ledamot af StatsUtsk. har öfver dess handlingssätt vädjat till samtidens och efterverldens dom. Den skall icke heller uteblifva. Den första samtiden fäller blir troligen den, att bemödandet alt göra vårt statsskick omöjligt och derigenom tvinga Konungen att ingå på Ständernes förslag, under det alt grundlagen gifver I10- 44 Den 2 Maj f. ra. nom rätt att följa sin egen mening, är revolutionärt. Det förundrar mig, alt någon på detta rum vågat yttra sådana afsigter. Gr. Horn: Man har af ett uttryck af mig velat draga arne olika meningar. Jag har, som den siste värde talaren ganska riktigt yttrat, sagt min mening vara, att StatsUtsk. velat göra det uuvar. statsskicket omöjligt. Det lärer vara klart för en hvar, sorn tagit kännedom af ett utlåt., som här i dag blifvit uppläst, nemi. utlåt. Nroga, att Stats-Utsk. verkligen så måste hafva ansett regleringen på 2:dra hufvudtiteln, då StatsUtsk. i detta, af mig nyss åberopade, utlåt. N:o 92, föreslagit en reglering af öfver-assigneringen på besparingarna.
Dessa skulle nu likväl äfv°n efter en fingerad cours aftöras i Svenskt Banco, och likaledes den vid årets slut befintelige vexelbehållning , i Hamburger Banco, uti Räntekammareboken förvandlas till Svenskt Banco, lörmodeligen efter coursen den 31 December, emedan, utan att på sådant sätt, enahanda belopp som i Harn burger Banco inom column, och Svenskt B:co utlördt, uti Räntekammarebokens debet funnes upptaget också deremot uti Credit beräknades dels såsom utbetaldt, dels såsom omkostnad, och sist såsom behållning, i Hamburger Banco inom coiumm, och efter en antingen vid utgifterne känd, verkelig cours, eller vid omkostnaders och behållningens förvandling irna* ginerad, kunde Räntekammareboken icke till Debet och Credit gå i hop. Men när man då binner till det nästa, och derpå följande år, då Räkenskapen börjar med en imaginerad behållning i svenskt Banco såsom Vexelvärde, Den 4 April f. m. hvilken behållning åter genom Coursomvexlingome under det året, i mohn af skeende dispositioner och omkostnader undergår nya förvandlingar, lärer hvar och en med Räkenskapsverk aldrig så litet bekant, icke underlåta att förese, att man sluteligen, i stället för enkel råkenskapsform, skall befinna sig i en villervalla af calculation, på hviken ingen tar reda, om redogöraren har interesse att intrassla, den; och Comittérade tro, att ingen omtänksam, redlig och lörsigttg uppbördsman ens kan ingå derpå , att mottaga ordres på fingerade summor i Svenskt Banco, då han till valuta icke erhåller samm® belopp i svenska pen-1 ringar, utan en Assignation i främmande myntsort, hvars värde omvexlar under tiden. All calcul bör vara skild från uppbördsmannens befattning, och utan nedsättning af hans värd© sorn menniska, torde det kunna pistås, att hans, tjenstemanaa handling bör ju mer dess hälldre bringas till blott mechanisk; ty då han på sådant sätt emottager och utgifver, är han att anse såsom nyckeln till en Cassa-kista, hvaruti inlägges och uttages.
Län anmäld anledn. till anmärkning; N:o 55, med voteris-proposir rörande det uti Konst.Utsk:ts Mern. N:0 38 framställda förslag till ändring i Riksd.Ordn:ns föreskrifter om PresteStåndets representationsrätt; N:o 56, med anmälan om de i Först. Konstit.Utsk. verkställda omröstningar; SlatsUtskottet: N:o 147, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåtit N:o 101, i fråga om förändrade grunder för mjöl-och sågqvarnars beskattning; Sammans. Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskit: N:o 24, i anledn. af väckta motioner om utfärdande af ny sjölag; 58 Den 4 Augusti. Allmänna Besv.- och Ekon.Utslct: N:o 132, i anledn. af väckt motion om tillägg till och ändring i gällande förordn. om jagt och djurfång; N:o 133, i anledn. af väckt motion ang:de ändringar i nu gällande författningar om jagt och djurfång; N:o 134, i anledn. af väckt motion om kolonien S:t Barthelemys skiljande från Svenska Kronan; N:o 135, i anledn. af väckt motion i fråga om skiljande af Landshöfdingeoch MilitärBefälhafvareembetena på Gottland; N:0 136, i anledn. af väckt motion om utgifvande från trycket af sammandrag utaf alla de författningar, som röra bebyggande, vård och underhåll af civila och ecklesiastiska boställen; N;o 137, i anledn. af väckt motion om slöjdskolors inrättande i hvarje län; N:o 138, i anledn. af återremiss af Betänlct N:o 38; N:o 139, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i an ledn. af Betänk.
Nu far jag till Hufvesta. Vredgas icke på mig nu, morkär, när vi just skola skiljas." Han tog hennes hand, kysste den vördnadsfullt och fick af sin mor en kärleksfull blick och några vänliga ord till afsked. Så högt än fru Margaretha älskade sin son, så glömde hon dock aldrig, att af honom fordra den djupa vördnad, föräldrar denna tid ansågo sig äga rätt till af sina barn, äfven sedan de voro fullvuxna och utgått ur föräldrahuset. Welam var kapten vid flottan, men inför sin mor var han ännu den ödmjuke, vördnadsfulle gossen. Herr Jörgen Bahr ville han deremot icke anse med sonlig vördnad och ödmjukhet, ehuru denne var gift med hans mor. Fru Margaretha åter stod nu, mera strängt än någonsin, på sina rättigheter emot sonen, sedan hon sjelf börjat finna det svårt, att uppfylla sin sednare mans fordringar på ödmjukhet och undergifvenhet. Det gick henne, såsom det ofta går menniskor af mindre ädelt sinne, att de på den, som står under deras välde, hämnas det förtryck de sjelfva lida, ehuru sådant oftast sker omedvetet. En stund efter Welams afresa inträdde Jörgen Bahr till sin hustru, nedsatte sig i en gungstol och sade, temmeligen vänligt: "Säger du till åt Lisa, att hon hemtar mig tofflor, dessa skodon besvära mina fötter." Fru Margaretha steg genast opp och gick ut. När hon återkom, nedsatte hon sig ej genast vid sin knyppeldyna, utan stadnade vid mannens stol i det hon sade: "Fru Maria Johansdotter, min fränka, har bjudit mig till sig, hon ernår låta döpa sitt lilla barn i dag. Jag skulle gerna gå till henne, om så passar." "Jag måste sjelf gå ut i afton, och båda kunna ej vara borta, ifall fru Ebba skulle hithemtas under tiden." Vill du låta mig veta, hvilken tid du går ut?" "Åhja, kanske klockan omkring fyra." "Innan den tiden kunde jag mycket lätt vara hemma." Jörgens blick mulnade, han teg, men såg ond ut. Fru Margaretha sade ej heller något vidare, utan gick att sätta sig vid knyppeldynan och började reda sina trådar. En stund tego båda.
St:r, velat så utvidga gränsorna, att äfven dessa, som annorlunda upfatta religionen, skulle, snart sagdt, få icke rättigheter och i vissa fall större rättigheter än den kyrka, som bevarat sin tro på Gud och gudomlig uppenbarelse, och detta är orsaken hvarföre jag anser som en bestämd pligt att afstyrka det Kongl. Förslaget. Man har här talat om Kyrkans enhet. Jag får upriktigt bekänna, att jag tviflar på att någonsin en fullkomlig Kyrkans enhet skall komma att ega rum, och orsaken härtill är synden inom menniskans eget bröst. Kyrkan är dä först en, när alla blifva, såsom apostelen säger, en i Christo, när alla komma derhän, att de lefva i sann tro på Gud och hans Ord. Men jag frågar dervid: häfver verkligen Staten rättighet att upgifva sitt mål att verka för denna Kyrkans enhet, som likväl utgör en trosbekännelse, är uttalad i en trosbekännelse, hvilken sabbath till sabbath höres inom Templet? Jag tror det icke. Tanken att alla skola blifva en i Christo är sann; att verka för denna enhet med andans medel är en pligt, som ingen kristen får upgiiva. Upgifver Staten denna tanke, så uphör den genast att vara kristlig. Jag tror derföre fastmer, att allas vår kallelse är, att gå till väga så, att denna enhet mer och mer befrämjas genom trons och kärlekens kraft. Efter denna inledning ber jag att först få kasta några hastiga blickar på förslaget om landsförvisnings-straffets uphäfvande. Detta D«n 31 Oktober f. m. 203 straff torde vara opraktiskt; men jag får likväl fästa npmärksamheten på att det är det mest rationella sorn någonsin kail finnas; det är derföre som det tillämpas icke så sällan ännu i dag inom familjen. Hvad är det sista medel som en familjefader använder mot en förlorad son? Jo, det är att låta honom resa till sjöss, brottas med stormen, brottas med lifvet för att på sådant sätt röra hans sinne, beveka hans hjerta, återvinna honom för sanningen och lifvet.
Dito på viss tid eller lifstid Skattlagda Fisken, som ej äro under något hemmans ränta inbegripna, frälse Dito Dito krono Tull-mjölqvarnar, med 282 pär stenar Tull-sågqvarnar, grofbladiga Ilusbehofs-mjölqvarnar, hvaraf åtskilliga med Jordeboksränta Dito Sågqvarnar Stampverk Silfveroch Blysmältnings-verk Kopparverk, hvaraf 2 hyttor och 1 hammare Stångjerns-verk Amneshamrar och Jernmanufaktur-verk Masugnar, hvaraf 12 till särskildt värde Hyttor, skattlagda, som med hemman jemföras till 10 mantal skatte Pappersbruk Tegelbruk Dylta Svafvel-Bruk med Viktriolsoch Rödfärgs-verk Alun-verk med Kalk Kobolts-verk Oljeslageri Garfverier 3 och Färgerier 4 Rödfärgs-verk, oberäknade de vid Svafvelbruket och Alunverket Kalkugnar Pottaske-bruk Kritbruk Stenbrott Kronoparker, i rymd 1,131 Tunnland Vaskverk Allmänningar, skattförsålde Härads-Allmänningar med en rymd af 22,426 Tunnland Grufve-skogar med 6,015 Tunnlands och 9i Kapplands rymd Helsobrunnar Diverse personer, som ej tillhöra viss näring Testamenten Hemmantal. C* B ca Cl CD O *? Underhållna Kreatur. £ ”O CO PrHvete. g cr>° Korn. m {O 03 (Blandsäd. j Arter. Potates. ■< ca ca fs 090 CJQ Korn. Hafra. Blandsäd. Arter. Potates. | Hästar.
En späd rosslig ton, som för mycket påminte om katt-tarmsträngar, eljes ungefärlig renhet, någon ansats och god rytm. Det var en elev, sådan som de flesta, som komma in i nedersta violinklassen på konservatoriet, icke sämre, icke bättre. Musikalisk nybegynnare, icke utan anlag. Men han gjorde stormande lycka. Föräldrarne omfamnade hvarandra och sågo med tårade ögon på sitt segerhufvade geni. Fina applåderade, Adolf med, och småsyskonen hoppade omkring honom likt gula och röda små fjärilar. Fru Bäck var vältalig i sin hänryckning, och Dion sjelf bockade och tackade, skinande af vänlighet och en viss blygsam artistisk sjelfmedvetenhet. Fru Granberg steg fram och räckte den unge mannen handen. Ni har gjort mig en stor glädje sade hon, det skulle vara mycket roligt, om ni ofta i vinter ville besöka oss! Detta var en stor kompliment, ty hon hade icke för vana att slösa med sitt beröm. Dion tog värdigt och likt en gammal lagerkrönt konstnär emot alltsamman, men häftade ännu sina ögon envist bort åt kakelugnen. Hans blickar uträttade dock ingenting. Nadja och ingeniören sutto alltjemt qvar, fördjupade i samtal. »Småfröknarne», de sjuttonåriga tvillingarne Clara och Lilli, skulle så fram och sjunga. De drogo ned klädningslifssnibbarne, jemkade om rosetterna, stälde sig på ömse sidor om fru mor, som ackompagnerade, och gåfvo till lifs en af Mendelsohns duetter, »Ach, wie so bald». Allegro agitatot »uppfattades» af sångerskor och accompagnetrice som ett vanligt andante. De små fjärilarne sjöngo klockrent. Det var som två myggor en ljum sommarafton, när man fält ner gardinen och det eljes är moltyst i rummet. Så vekt och oskyldigt, så spädt och klart. Den lilla duetten kunde gerna ha hetat »liljornas grafsång» eller »sylfidernas dödsdrömmar», eller någonting annat i den stilen. De små applåderades väldigt och föredrogo derpå en mängd visor af Gumpert efter trasiga noter.