Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om äfven så kommer att tillgå med nu ifrågavarande Betänkande, blir följden den, alt man i somliga Län tager skrifvelsen i den mening Friherre Cederström nu uppgifvit, men i andra åter tager den så, som jag förmodat. Jag anser det derföre vara bäst att i detta afseende yttra en bestämd opinion, på det alt, om Länen ofta vilja omvälja sine fullmägtige, de icke måtte vara hindrade af dessa eviga Directioner. Jag anhåller derföre, att i skrifvelsen till Kongl. Maj:t måtte införas, att Länens Deputerade minst hvart 4:de är skola omväljas, Grefve Brahe, Magnus: Jag förenar mig så mycket heldre med Herr Hjerta, som den Comité', hvilken Kongl. Maj:t i detta ämne förordnat, just föreslagit detsamma, som han nu yrkar, eller att de Deputerade skola, med korta mellantider, af sine Principaler omväljas. Comiteen har till och med gått Den 22 Februari i e. m. längre i sitt förslag, än Herr Hjerta tyckes önska, då den projecterat mellantider, som uro ändå kortare. Jag anhåller i allt öfrigt om proposition på bifall till Utskottets Utlåtande. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och (Adeln för godt gilla berörde Betänkande med de förändringar Utskottets senare Utlåtande innehåller; likväl under iagttagande deraf, att 2:dra puncten i nämde Betänkande borde erhålla följande lydelse: ”Förvaltningen af dessa medel, för der”med afsedda ändamål, uppdrages åt en in”om hvarje Regemente eller Corps sammansatt Direclion, bestående af Landshöfdingen ”i det Län, inom hvilket största delen af ”Regementet eller Corpsen är förlagd, Regementets eller Corpsens Befälhafvare, en ”Ryttmästare eller Capitain, samt 4 Rusthållare, hvilka sistnämde de Rustande sjelf”va äga att hvart fjerde år utvälja.” Emot detta beslut reserverade sig Grefve Horn; Claes Fredrik.
Kræmer ryckte honom i kappan. – Kom, säger jag! Det här är dårskap. – Gräset har frusit bort ... Säg mig, säg mig! Äro de inte heller hemma, de döda? Äro de inte hemma, de som redan ligga i mullen? Tala med mig, Kræmer! Du kan näpsa hafvet. Du för en sådan ro med dig. – Tig, tig, och låt mig vara! Jag vill inte höra på dig. Grubbla inte på sådant, utan låt oss i stället betänka våra plikter! – Men jag frågar dig, skola vi inte ens vara hemma, när vi döda sofva på Guds sköte? Hemma, hemma ... förstår du det ordet ... hemma! Skola vi aldrig, aldrig komma hem? – Du vet inte med hvem du talar, Leijon! Jag är svagare än du. – Hemma ... Inte sant, du har också grubblat på det ordet ... Du har gått och upprepat det stilla för dig själf ... hemma, hemma! Det börjar med att barnet räknar spikarna och kvislorna i golfvet ... Hemmet, ser du, det är något, som begynner med ett litet frö och slutar som ett stort träd. Det begynner med barnkammaren, så växer det och blir flera rum och ett helt hus, en hel bygd, ett helt land ... och utanför det landet förlorar till och med luften och vattnet sin vederkvickande smak ... Kan du inte försäkra mig, att våra kamrater, som ligga här under oss i den främmande och steniga mullen, äro hemma? Kræmer drog honom allt häftigare i kläderna. – Gack härifrån, säger jag dig! Det är vår plikt att inte orda om dylikt fåfängligt utan föregå manskapet med kristligt tålamod. – Haha! Nu fick jag dig just vackert i fällan! Men jag själf ... Tror du en munter knekt på allvar går och sörjer? Då känner du inte min tiggarvisa, som jag satt ihop för att sjunga på gårdarna, när jag ibland behöfver ett runstycke. Han gick allt längre och längre bort på körvägen uteften floden, och Kræmer, som stod kvar vid kyrkogårdsstängslet, hörde honom uppstämma sitt bettlarekväde: På Uppsala slätter står stugan den ljusa, och dagar och nätter
N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. tingslag, hälften bör öfverflyttas till den för Öfver-Torneå och Pajala antagne tolk, som i nämnda fäll borde inom Korpilombolo tjenstgöra — emot skyldighet för tolkarne, hvilka skulle komma att medelst konstitutorial tillsättas af vederbörande domare, efter Nämndens hörande inom det eller de tingslag, för hvilka tolk vore att antaga, att tillhandagå med tolkning uti Finska språket såväl vid de ordinarie tingen som vid urtima ting och extra förrättningar, äfvensom den för Neder-Torneå och Carl Gustafs tingslag anställde tolk borde vara skyldig att äfven inom Neder-Calix härad, derest hans biträde erfordrades, på domarens kallelse i sådant ändamål sig inställa; samt att dessa tingstolkar härförutan må från Statsverket, af det under Andra Hufvudtiteln uppförda Förslagsanslag till reseoch traktamentspenningar, undfå skjutsoch traktamentsersättning efter gällande Rese-Reglemente i 11: te klassenför biträd vidalia de förrättningar, sorn ej å vanliga tingsstället för det tingslag, hvari tolken är antagen, ega rum, dervid resan beräknas från tingsstället i orten och dit åter. Denna redan beslutade framställning torde lämpligen kunna intagas i propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, i fråga om regleringen af den under Svea Hofrätt lydande Justitie-Stat, hvarom jag underdånigst hemställer. 6:o. Götha Hofrätt. Äfven Götha Hofrätts ledamöter hafva genom Hofrättens President framställt sina önskningar och förslag i åtskilliga omständigheter, der förändring af nu gällande föreskrifter i afseende på lönevilkoren efter deras förmenande kunde vara af behofvet påkallad utan afvaktan af den tid, då med hopp om framgång kunde väckas fråga om en allmännare löneförbättring, sorn likväl efter alla anledningar och om nuvarande förhållanden fortfara ansetts framdeles oafvislig.
— Öfrige omröstningar ske muntligen. __ Hvarje Actie gäller för en röst. Uti hvad Herrar Lefren och Vinberg anfört, förenade sig Herr Friherre Palm. stjerna J Herr Grefve von Fersen, Herrar Dom-Prostarne Heurlin och Lidman, Herrar Prostarne östberg , Grevillius, Spiering ^ Hallström 0ch Dedekind, Herrar Lundgren± Eckerman, Leffler, Langenberg, Lundman, Cron, Modin och Köhler. '!§ STOCKHOLM, Elmeus och Granbergs Tryckeri, 182g. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Julli 1829. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitals-hemman, att dem uppbjuda och inteckna låta. Uti ett till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet och derifrån till Lag-Utskottet remitteradt Memorial, har Herr von Schinckel, Joh. Fr., under åberopande af anförde för» mente skäl, till Rikets Höglofl. Ständers pröfning öfverlemnat, om icke, ”med bibehållande af samma rättigheter, som Danviks Hospital för närvarande eger öfver de till detsamma donerade hemman, hvilka redan äro eller framdeles blifva med ständig Stadgeoch Besittnings-rätt till enskild man försålde, desse hemman må förklaras kunna med full eganderätt tillkomma Stadgeoch Besittnings. rättens innehafvare, enär hans åtkomst i öfrigt är så beskaffad, som ett i afskrift vid Memorialet fogadt Stadfästelsebref utvisade, samt följaktligen, i detta fall, tillå. telse lemnäs till hemmanens lagfarande och deras intecknande för gäld.” Sii, till Riht-St.
Uti berörde Memorial yrkas, att sedan ej allenast en summarisk berättelse om ManufacturDiscontens tillstånd, utan detaillerad uppgift p* alla dess gäldenärer, och summan, för hvilken en hvar häftar, blifvit af sednaste Revisionen till Riksens Ständer öfverlemnad, och kort derefter genom trycket Allmänheten meddelad; ett lika förfarande jemväl bör iakttagas med alla de öfriga Discontverkens Räkenskaper, deras gäldenärer, och dessas cautionister; såframt det åsyftade ändamålet att i allt åstadkomma offentlighet, samt utbreda nyttiga och gagneliga kunskaper, skall till fullo kunna vinnas.j Banco-Utskottet har ej undfallit, huruledes flera betänkeliga följder för penriingerörelsen och enskilda crediten voro att befara af en så beskaffad publicité i Disconternas förvaltning, som uti Memorialet säges vara åsyftad; och anser Utskottet för dess del, äfven hvad ManufacturD isconten beträffar, ehuru den samma i åtskilliga delar är af särskild beskaffenhet, blifva för ända. Hen a 9 Maj. 5?? Sndamålet tillräckeligt, att efter hvarje fullän. dac! Revision , jemte en summarisk uppgift på Verkets ställning, till Riksens Ständer uppgifves, huruvida inrättningen är enligt Reglernenlerna styrd och förvaltad, hvarvid anförandet af särskildta casus ej i annan händelse synes böra komma i fråga, än då anledning till erin. rån mot Förvaltningen i sådant hänseende sig företer. Hvad Banco Utskottet i det ena och andra haft äran anföra, underställes vördsamt de Re. spectiva Ståndens upplysta ompröfning och godt. finnande. Rå Höglofl. Ridderskapet* På Högvörd. Prestoch Adelns Ledarn. Ståndets Ledarn. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde - 1 anledning af Banco Utskottets under den 8 Januari 1810 gjorda hemställan, blef af Riksens vägnar Jo/i. Henri. Gyllenborg. vagnar JB. A. Almquist.
Län, att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som helst vid egen strand i ÅngermannaElfven; angående Sala Silfververk; i anledning af 1825 och 1827 årens Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående de under CommerceCollegium ställde fonder och medel; med Berättelse angående den under innevarande Riksdag verkställde Revision af nyssnämnde fonder och medel; angående dels förlängning af tiden för åtnjutande af Förlagslån ur Manufactur-DiscontFonden, dels rättighet för Fabriksidkare i allmänhet, att för lån ur nämnde Discont få ställa äfven annan säkerhet än förskrifningar för sålde tillverkningar; om lånerättighet i Manufactur-Discont-Fonden, för Idkare af tvåloch såptillverkning; om anskaffande af bestämda samlingsrum m. m. för de trenne ofrälse RiksStåuden, samt för Rikets Ständers Utskott och Klubbar; om 334 Den 7 September e. m. verkställd granskning af Postverkets förvaltning är 1826, samt ätskillige af 1828 och 1827 årens Rikets Ständers Revisorer framställde omständigheter; om boställen för Häradshöfdingar eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt inköp af Krono-Skattehemmanet Holm i Norra Helsingland, till boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvare!! derstädes; om Löners anslående åt LandsFiskalerne; angående Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning, samt fortgången af detta Verks utredning; och om afskrifning af förra MagazinsFondens äldre fordringar för undsättningsspannemål m. m. Statsoch LagUtskottens: Angående ersättning åt enskilde vid yppad brist hos Uppbördsman af Allmänna Medel. Stats-j Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Om rättighet för innehafvare af Danviks HospitalsHemman, att dem uppbjuda och inteckna; och om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : Angående
Såsom skäl mot tillökningen anfördes, att anledningen, hvarföre Häradsliöfdingarne 1831 fingo förhöjning i Expeditionslösen var den, att de, under den sednare tiden, ej erhållit någon löneförhöjning i likhet med andra Embetsman, och hvilket deremot sträckt sig till dem i Städerne. Detta vore ock i ingressen till Ex - Den 7 Maji e. m. 267 peditionstaxan uttryckt. Denna anledning till förhöjningen existerar ännu, och då borde ej olikheten härutinnan upphora, såsom beräknad vid den nya Taxans utfärdande. Ett ytterligare skäl för tillökningens meddelande var, att, under den föregående tiden anmärkningar skett vid de mindre riktiga afgifter, som dittills uppburits för fastor, och hvilka afgifter Häradshöfdingarne måst i följd deraf nedsätta till hvad Taxan föreskrifver; detta hade naturligtvis minskat deras inkomster och de uppgåfvo, att de deraf lidit betydligt. Vid pröfningen af frågan, ansåg Konungen, på de anförde ofvanupptagne skäl, för närvarande ej heller någon tillökning böra ske i Expeditionslösen vid StadsDomstolarne. Utskotten säga väl nu i de ras Betänkande, att en så beskaffad tillökning vore af behofvet högt påkallad, men för min del inser jag icke, att omständiglieterne äro på ringaste sätt förändrade i frågan sedan 1821, då den nya Taxan utgafs, och att således gällande skäl icke fösekomma till en sådan tillökning. LagmansRätter och Rådstufvu-Rätter uppbära ock nu samma lösen, så att de icke behöfva återföras till någon likhet i denna del, på sätt Utskotten åsyfta. Den af Herr Valleij väckte motion, att Executionsbeljente i Städerne skulle få serskilt arfvode för privata utmätningar, och hvilket Utskotten ansett böra medgifvas, är redan föremål för Kongl. Den 7 Maji e. m.
Man erinrade att, ehuru hos nämnden ej kan väntas någon egentlig insigt i behandlingen af rättsfrågor, densamma likväl, derest alla deri äro ense, kan öfverrösta domaren; och man synes härmed hafva påpekat vådan af att under nuvarande af Ola Månsson jemväl anmärkta förhållande i afse - 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o \Z. flere orter skall man äfven redan hafva till ledamöter i häradsnämnd kallat arrendatorer, hvilka äfven, utan anmärkning, fatt utöfva nämndemanna-kallet. Man förstår ej eller i allmänhet nu mera med bonde blott egare af jord eller fastighet, utan äfven de som bruka och besitta jorden eller fastigheten. Men sådan utsträckning af valbarheten, som motionären föreslagit, torde dock vara mindre välbetänkt. Ledamotskapet i nämnd har städse varit anförtrodt åt mön af jordbrukande klassen såsom den vigtigaste och inflytelserikaste delen af befolkningen pä landet. Genom sysselsättning, vanor och omsorger stå de jemväl i det närmaste och innerligaste förhållande till samma befolkning; — de tillhöra, eller med andra ord, äro nära nog fästade vid landet; och äro följaktligen de, hvilka företrädesvis synas kallade att utöfva den betydelsefulla rättigheten, som å landet är medgifven folket, att deltaga i lagskipningen. På sätt motionären anmärkt, måste likväl bland de sålunda valbare undantag göras för embetsoch tjenstemän, om än de ega eller bruka fastighet. De äro af sina befattningar vanligen hindrade att förrätta de ofta trägna göromål, som åtfölja nämndemans-befattningen. Utskottet, som således i så måtto biträder motionären i förevarande hänseende, delar jemväl hans åsigt om behofvet af förändring i valsättet samt om ändamålsenligheten af en förändring derutinnan i den föreslagna syftningen. Att klagan från olika håll föres deröfver att ofta mindre lämpliga personer väljas till nämndemän, är Utskottet icke obekant; och det af motionären anmärkta förhållande torde hufvudsakligen dertill vara orsaken. De mest lämplige äro oftast de mest inlly telserika inom kommunen.
Propos., om understöd af allra, medel åt Tullstatens enskilda pensions-inrättning; JM 189, i ani. af väckt fråga om upbördsarfvode till SkepsOmbudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för de sedan år 1848 vid nämnde sjömanshus debiterade och redovisade kronoutskylder; JM 190, i ani. af K. Propos. ang:de uplåtelse af mark från Eskilstuna Kungsladugård till skolhusbyggnad inom Klosters församling af Nyköpings Län; JM 191, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. JM 92, ang:de K. M:s Nåd. Propos. om de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling; JM 195, i ani. af erhållen återremiss å Betänk. JM 94, ang:de afträdande till Nätra och Själavads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn med dertill hörande holmar, skär och öar. Den 28 Juli. 463 JM 196, i ani. af väckt motion om låneunderstöd för upbyggandet och inrättandet af mejerier vid Landtbruksskolorna och stamholländerierna; JM 197, i ani. af väckt fråga om beviljande ett lån för aftapning af Lillsjön i Kronobergs Län; JM 198, i ani. af återremisser å Utlåt. JM 98, ang. ett ytterligare låns beviljande för hamnbyggnaden vid Wadstena; JM 199, i ani. af erhållna återremisser å Utlåt. JM 91, ang:de hegardt lån till Akademiska föreningen vid Lunds Universitet ; JM 200, i ani. af erhållen återremis å Utlåt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: När R. o. Ad. öfver* enskom att från sina prot. utesluta förhandlingarne om tulltaxan, förbehöll jag mig att framdeles få vid något tillfälle emot åtskilliga der förekommande punkter afgifva min reservation, hvilken jag nu öfverlemnar med begäran alt hon måtte af en Ridd.Kanslist upläsas.
Jag kan icke inse att någon våda skulle kunna upkomma, om denna grundsats tillämpades såväl vid utarrendering af kronans till enskilde personer förlänade lägenheter, som vid utarrendering af indragne boställen, ty författningen föreskrifver, att före utarrenderingen skall försiggå en värdering, hvarvid bestämmes ett maximioch ett minimi-belopp. Brukaren af jorden tillförsäkras ingen annan fördel än rättigheten att betala maximum vid en blifvande auktion. Kronan kommer ej att dervid förlora något, men enligt min tanka kommer det att ligga i brukarens eget interesse att väl sköta jorden, om han derigenom kan hoppas att äfven fortfarande få bibehålla arrendet. Den siste värde talaren har äfven yttrat att det vore obilligt att denna förmån tilldelades brukaren af bostället framför indelnings-innehafvaren. Enligt mitt sätt att se saken kommer brukaren af ett boställe i precis samma författning som den, hvilken förut arrenderar Kronojord, och i båda fallen skall en värdering ega rum, hvarvid ett maximioch minimi-belopp fastställes. På skäl jag anfört förnyar jag min anhållan om bifall till nu föredragna Betänk. Hr Montgommerie, Bob. Nils Germ.: Enl. min tanka afser Utsk:s förslag icke allenast att bereda en fördel åt den enskilde inneIV. H. 8 114 Den 7 Mars. hafvaren af en kronoegendom, utan äfven att bereda kronan åtskilliga fördelar. Dessa fördelar anser jag bättre kunna vinnas, om den siste innehafvaren af Kronolägenheten, så vidt han densamma väl brukat, erhölle optionsrätt till arrendets bibehållande, och derföre får jag tillstyrka bifall till Utsk:s Betänk. Hr B’åhrmus, Olof Immanuel: Enl. min tanka bör man först utreda, huruvida de enskilde personer, som under en viss tid fått sig förlänade kronolägenheter, äro i annan belägenhet än de, hvilka hafva sådana på arrende. Den förste värde talaren har ansett det vara en stor skillnad dem emellan, emedan de förre under en viss tid fått egendomen till skänks och deraf kunnat draga all uptänklig fördel.
Men efter åter ett år, eller i Augusti 1860, hade denne sistnämnde sökt och erhållit befordran till Lektor vid Umeå läroverk, hvarefter en efterträdare erhölls i Januari 1861, men hvilken åter efter ett år, eller i sistlidne Januari månad lemnade tjensten, dock icke, såsom den förre, till följd af erhållen befordran, utan endast genom erhållen transport till enahanda läraretjenst vid Östersunds läroverk, men der Lektor i samma ämne finnes; och har sedermera tjensten tvänne gånger varit ledigförklarad till ansökning utan att någon sökande sig dertill anmält. Att nu, under den korta tidrymden af vid pass 8 år, hvarunder ofvanberörda tilldragelser egt rum, denna vigtiga och vid detta läroverk i sitt slag enda tjenst ej blott 3 gånger ombytt innehafvare, utan under nära hälften af samma tid stått alldeles otillsatt och måst af vikarier skötas, är något, som i sig sjelft tillräckligt vittnar om, att det eller de läroämnen, som af denna tjensts innehafvare skola uppehållas, måst åtminstone lida af de täta ombytena och den deraf följande osäkerheten i afseende på undervisningens jemna fortgång. Men ännu svårare visar sig förhållandet, då i betraktande tages, hvad erfarenheten under denna tid ådagalagt, att svårigheten att erhålla de mestadels för hvarje termin ombytta vikarierna varit till den grad stor, att Läroverks-styrelsen ofta måst dertill taga den förstkommande, utan att om hans erforderliga duglighet för tjenstens hjelpliga skötande ega på förhand andra vitsord än hans egen uppgift.
Ståndet, samt slutligen serskild propos. på alla de här framställda förslagen. Hr von Hartmansdorff: Då mina värde motståndare frångå sina medgifvanden: så vill jag göra likaledes, och för den skuld återgå till min anhållan om återremiss. Jag anser delta vara bäst, och duner att jag, genom mitt medgifvande, icke bringat saken närmare sitt slut, ulan endast förlängt öfverläggningen. Om återremiss af R. o. Ad. beslutas, så kommer Ulsk. xi tillfälle, att taga i öfvervägande de vilkor, som här blifvit yrkade, samt således både Gr. Gyldenstolpes och Hr Ribbings, hvilket jemväl torde förtjena afseende. Hr Ribbing: Jag har nu skriftligen affatta! de af mig före slagna vilkoreu, hvilka lyda sålunda: ”kreditiv beviljas icke någon Hypoteksförening, som icke visat sig hafva under föregående året minskat sin skuld, derom Banken måste hafva gjort sig öfvertygad genom ombud, som öfvervarit års-räkenskapernas afslutande. Hr Mannerskantz: I händelse R. o. Ad. beslutar en återremiss, och jag tilläfventyrs icke skulle vara närvar:de i Utsk., Där frågan kommer alt der ånyo behandlas, så måste jag här protestera mot det af Hr Ribbing framställda förslaget; ty del är klart, att så länge Hypotheksföreningarne hälla på att utvidga sin rörelse, och ännu icke hunnit lill den höjd, dit de vilja komma, så länge kunna de icke minska sin skuldsättning. Den tiden kan möjligen om 10 Den 17 Juni e. m. 275 år inträffa, att de flesta Hypolheksföreningar i Sverige nått sitt maximilin; men till dess detta inträffat, kan man väl icke föreskrifva dem det vilkor, ali de årligen skola minska sin skuldsättning; de måste ju i alla fall amortera sina skulder, ty detta ligger i sjelfva sakens natur, och utgör grundvilkoret för hela institutionen. Jag anser, att man så försl som sist, bör kunna afgöra de här framställda förslagen till vilkor, det ena efter det andra. Om vi, såsom Frih.
De löneförmåner en folkskolelärarinna åtnjuter äro mycket vexlande, beroende på att det är kyrkostämmorna och de kommunala myndigheterna på de olika orterna, som därom besluta. Den lagstadgade lönen för ordinarie lärarinna, under hvilken ersättningen ej får sjunka, utgör 600 kronor, hvartill komma bostad, bränsle och » kofoder » (som kan förvandlas i penningersättning). Detta utgör den vanliga lönen på landsbygden. I de flesta städer är lönen betydligt högre. Sålunda intager folkskolelärarinnorna i Stockholm, Göteborg m. fl. städer en mycket god ekonomisk ställning, ojämförligt bättre än t. ex. de kvinliga tjänstemännens i postoch telegrafverken. En e. o. lärarinna i Stockholm har 1000 kr. årlig lön. En ordinarie har resp. 1100 och 1400 kr:s lön efter olika löneeller » ranggrader ». Ifrån hvarje lönegrad ökas lönen genom ålderstillägg 2 gånger med hundra kr. efter 5 och 10 års oförvitlig tjänstgöring. Lärarinna kan således komma upp i en lö- neinkomst af resp. 1300 — 1600 kr pr år. Arbetstiden är omkring 9 Y s månader. Folkskolelärarinnan är dessutom pensionsdelaktig för tre fjärdedelar af ordinarie lön, då hon uppnått 55 års ålder och 30 tjänsteår. Tager lärarinna afsked före denna ålder, kan hon erhålla s. k. afkortad pension i proportion till tjänsteåldern. I Göteborg äro folkskolelärarinnornas löneförmåner ännu större i så måtto att begynnelselönen där är 1200 kr. Som man finner, är detta en ganska god ställning, men så fordras ock ett träget, allvarligt och ärligt arbete, lust och begåfning för det svåra kallet. ) XY t barnen är icke d e t bästa för g o d t, » * n \ ' beter det, men då det gällt barnens w uppfostrare ocb uppfostrarinnor, skolans män ocb kvinnor, bar man länge sökt negligera denna sats för att i stället hylla marktschreierns » schlecht und — billig »! Det vill säga, man har riskerat att få dåliga lärarekrafter, blott därför att man velat ha dem så billiga.
Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlels Betänkande N:o 2. tjenares anmälan, lagligen skilja tjenstehjon ur tjensten, då sådana upplysningar åstadkommes, som gålve Kommunal-nämnden antagliga skäl, att fog dertill förefunnes och förlikning icke kunde åvägabringas; att Kommunal-nämnden skulle ega bestämma den skadeersättning, sorn borde den genom kontraktsbrottet lidande tillkomma, samt att dess beslut icke skulle få vid domstol öfverklagas. Rörande husbondes skyldighet i afseende å sjukt tjenstehjon har Herr von Möller ansett att i en ny lcgostadga borde intagas bestämmelse derom, att sådant hjon ej finge från husbonde afflytta, äfven om legotiden vore ute eller tjensten på annat sätt upphört, förrän läkare eller, der sådan ej kunde tillkallas, Kommunal-nämnden förklarat, att flyttning utan fara kunde ske, äfvensom derom, att tjenstehjon, som genom tjensten ådroge sig sjukdom eller skada, skulle af busbonde hållas skadelöst. Utgående från den grundsats, att tjenstehjon bör hafva ovilkorlig rätt att sjelf välja husbonde och tjensteort har motionären vidare föreslagit, att de, i strid mot denna grundsats förekommande bestämmelser i 47, 48 och 49 §§ af nu gällande lcgostadga ej måtte i en ny stadga inflyta.