Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
E t t radikalmedel mot sängohyra är att noggrannt igenkitta hvarje springa och grop med oljekitt samt sedan stryka hela sängen (med undantag af de fanerade ytorna) med oljefärg, starkt tillsatt med terpentin. Hanna. Får meddela att ett Geografiskt, statistiskt och historiskt lexikon i fyra delar jämte kartor finnes till godt pris, o m uppgö- relse sker snart hos Santesson, Liljeholmen. Arsprenumerant af Idun. S v a r p å Ida H:s frågor. 1) Som kläder aldrig vägas i England, kan jag ej ge Ida H. några upplysningar om viktens förhållande till 73 liter vatten; bäst är att mäta, huru mycket vatten drygt fytalfva pannmuren häller, samt taga tvål eller såpa och fotogin (helst af bästa kvalitet) efter det uppgifna förhållandet. Pannmuren fylles sedan med kläder på samma vis som vid vanlig kokning i sådan. Är ett kok ej tillräckligt, måste ett andra göras. 2) D e n svenska grönsäpan finnes ej här och har så- ledes ej pröfvats, m e n som den ju ej i n n e - håller soda, torde den lämpa sig lika bra som den engelska s. k. Yllew Household soap, som är en utmärkt tvål äfven för ansikte och händer, mycket billig, till utseendet lik silkestvål, men löddrar sig bättre. 3) Jag hoppas professor Gamgee ' s såpa snart skall finnas till salu i Stockholm och skall den då annonseras i Idun. A. H — d D. S v a r till P — t. Professor Gamgee ' s destilleringsmetod är jag ej mäktig att beskrifva och fordrar dessutom ångmaskin, men rent regnvatten kan användas lika väl. Se i öfrigt svar till Ida II. A. H — d D. i.Upsala utlåtande öfver W * y * % ®@m®mmtwBTmM®i N. B. Professor Gacaosorter. Hammarsten har äfven gjort analys å de flesta andra i marknaden mest gångbarn Vi få härmed fasta publikens uppmärksamhet vid denna concentrerade Cacao samt vid det här nedan stående utlåtande derom, som gifvits af Professor Hammarsten i Upsala.
För tillvägabringandet af en understödsförening inom landtmäteristaten, synes icke samma grunder kunna läggas, som vid redan befintliga pensionsinrättningar för militära och civila embetsmäu blifvit följda, enär landtmätärnes förändrade ställning under olika grader i tjernsten, osäkra inkomster, spridda bostäder och ständigt förändrade vistelseort, förete alldeles egna förhållanden. —• Såsom hufvndsakliga villkor för framgången fordras, såsom det synes, att, så vidt möjligt, alla förvaltningsomkostnader besparas föreningen och alla kostnad medförande skyldigheter, utöfver afgifter till föreningen, besparas delägarne; att föreningen kunde påräkna någon förmån utöfver den, som delägarne genom egna tillskott bereda sig, på det inträdet deri, på en gång, må kunna stadgas såsom frivilligt, och det oaktadt blifva allmännare eftersökt. De göromål, som af föreningens bildande skulle uppkomma , torde, om de på ett enkelt sätt ordnas, af Genérallandtmätericontoret och förste landtmätarne kunnamedhinnas och lämpligen öfvertagas; med undantag af ett,— nemi. vården och förräntandet af de fonder, som kunna samlas; hvadan äfven i detta afseende en särskildt beviljad förmån och uppdrag åt något annat penningeförvaltande verk vore af stor vigt. Efter lemnadt tillfälle för landtmäteripersonalen, att yttra sina tankar i ämnet, och, med iakttagande, så vidt möjligt varit, af de grunder, som af pluraiiteten billigades, har Öfverdirectörs-embetet sökt uppgöra ett förslag till reglemente för en understödsförening inom corpsen, som, utan att på något sätt för andra pensionsinrättningars intresse blifva af menligt inflytande, kunde tjena såsom en fyllnad till de pensionsförfattningar, som redan finnas. Detta förslag, Den 4 Mars e. m. slag,— som är ämnadt att, sedan de förmåner, som kunna en dylik understödsförening inom landtmäteristaten medgifvas, blifvit bestämde, ytterligare undergå granskning genom tillkallade deputerade från landtmäteristaten, innan detsamma till K.
Men då uti en olika tydning och tillämpning af Lagens bokstafliga stadgande, en strid emellan det som är och det som borde vara länge ganska bestämdt uppenbarat sig, då tiden och forändrade tidsförhållanden påkalla en Lagförklaring, som antingen skall utfalla till fördel för tjufven eller för den bestulna fattiga Bonden, så har jag Iemnat min röst för den senäte.’! stockholm. tryckt i Marouardsxa Boktryckeriet, 1829. LagUtskottets Betänkande N:o 74. t Ankom till Exped, Utsk, den 8 Julii 1819, N:o 74. Betänkande, i anledning af åtskilliga Motioner, rörande granskning af det utaf Lag-Comitén utarbetade förslag till allmän Civil-lag samt om denna Comités fortfarande eller upphörande. J dessa ämnen hafva Herr Friherre C. H. Anckarsvärd och Herr Friherre Ludvig Boije hos Högloft. Ridderskapet och Adeln , Herr Prosten Hvasser hos Högvördige Preste-Stlndet, samt Riksdags-Fullmägtigen Erik Svanberg från Westerbottens Län och An• ders Danielsson från Elfsborgs Län hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt nedan omförmälde Motioner, hvilka, tillika med serskilde derölver inom nämnde Stånd afgifne yttranden och anmärkningar, blifvit till Lag-Utskottets behandling hänviste. Herr Friherre Anckarsvärd har, sedan han omtalat uppkomsten och fortgången af Bill. till Riks-St.
Hos Utskottet hafva Fullmäktige härjemte anmält, att de till åtskilliga i behof stadda döttrar efter aflidne tjenstemän vid Banken och Diskonterna, hvilka icke äro berättigade till erhållande af pension eller gratifikation från Banko-statens enkeoch pupill-kassa eller Fullmäktiges dispositions-räkning, lemnat understöd af behållningen å räkningen: ”bötesmedel till disposition ät de fattige,” men att sedan behållningen å nämnde räkning numera utgör allenast 22 sk. 10 rst., samt de derå ingående medel äro ganska obetydliga, inskränkande sig i allmänhet till en å två R:dr årligen, Fullmäktige saknat tillfälle att bispringa sådane behöfvande, som bär ofvan omförmälas. Med anledning häraf, och då, på sätt Fullmäktige anfört, en del af ifrågavarande behöfvande under flera på hvarandra följande år haft att från Banken påräkna något mindre understöd, hvars upphörande möjligen skulle tvinga dem till anlitande af allmänna fattigförsörjningen, samt Banken kan anses i viss mån ega en förbindelse att, åtminstone lill någon ringare del, bidraga till dylika fattiges underhåll; så och enär utväg härtill, enligt Fullmäktiges förslag, skulle kunna beredas genom användande af de auktions-öfverskott å försålda guldoch silfverpanter, som, jemlikt Banko-reglementets föreskrift, skola å Fullmäktiges dispositions-räkning insättas, och hvilka öfverskott, utgörande 150 å 200 R:dr ärligen, ej äro behöfliga för de utbetalningar, som å berörde räkning blifvit anvisade, har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka följande tillägg vid'reglementets 2.3 § nemligen: 3:o Af de öfverskott på försålda guldoch silfverpanler, hvilka, enligt Banko-reglementets 162 §, skola lill Fullmäktiges dispositions-räkning 12 Banko-Utskottets Memorial, X.-o 59. öfverföras, ega Fullmäktige att utgifva understöd åt sådana, i behöfvande omständigheter stadda enkor och barn efter tjenstemän och betjente vid Banken och
Enl igf hvad det hos Hedervärda BondeStåndet den 17 sistlidne April haline Protocoll utvisar, hafva uti då ingifna särskildta Memorial Riksclags-Fullmägtige Eric Olssqn , Ears Andersson, Olof Olofsson, Jan Pehrsson, Olof Earsson och Jona* Jansson från Carlsstads Eän samt Peter Åndersson från Hallands Eän , gemensamt, och Riksdags-Fullmägtigen Anders Nilsson fran Jemtland, enskildt yrkat, de förre, att tjeniiga ställen, der grus och sand till Allmänna vägarnas fyllning må tagas, kunde af Krono-Betjeningen varda åt de till väghållning skyldiga hemmans åboer utsedde, samtau, då ingen annan tillgång dertill finnes än inom inägor, detsamma der måtte få hämtas, och deri sednare eller , Anders Nilsson åter, att de vägiotts-ägare, hvilka å sina tilldelta vägstycken hafva vattentrummor att underhålla, men äro aflägse boende, kunde tillåtas, att för berörde vattentrummors underhållande falla och begagna virke af näst intill belägna skog; hvilket allt, jemte hvad flere af Ståndets Ledamöter i dessa ämnen yttrat, är vordet till EagUtskottets handläggning öfverlemnadt. t an» 7oo Hen 19 Juni. I anseende till berörde väckta frågor* ©ec»< nomiska beskaffenhet, har Lag Utskottet funnit nödigt, att dem gemensamt med Allmänna Besvärsoch Oeconom ie-Utskottet till afgörande företaga, pä hvilken grund de ock uti Utskotten i sådant ändamål förekommit, sorn deröfver nu får aflemna följande Betänkande; Hvad forst angar den gjorda motion om rättigheten för vägalotts ägaje till grushämtning, så är genom Kongl.
Korn 1,246 *— 26 — Ilafra 12 — 17 — l:o Såsom fortsättning af i83o års Revisorers uppgift på tillgångarne till den Million Riksdaler, som Rikets Ständer för FörsvarsVerkets iståndsättande anvisat, att utgå af Allmänna MagazinsFonden; få Revisorerne anmäla : att 1) redan till RiksgäldsContoret äro aflefvererade 750,000. samt att vidare synas kunna påräknas: 2) behållne MagazinsFonds-Medel i Banken och RiksgäldsContoret 94,299: 11. 7. Transport 844,299: ii. 7. C 4« ) Transport 844,299: 3) för ännu qvarvarande circa 190 Tunnor Råg, 1200 T:r Korn och 12 T:r Hafre, omkring 8,500. 4) Fordran hos StatsVerket för leornad Spanmål år i83o 119,528: 11. 1. D:o för D:o år 1831, circa . 52,000. — •— 11. 151,528: 11. 1. 5) af utestående Fordringar för sålld Spannemål och utlemnad Undsättningssäd, åtminstone 50,000. 6) af Fondens fordran hos Förvaltningen af Sjö Ärenderne, omkring 30,000. 7) af Försträckningarne till DistrictMagazinen i Jemtland circa 20,000. samt 8) för försäljning af öfverflödiga Magazinshus och Inventarier, omkring 20,000. Summa R:dr 1,124,527: 22. 8. 2:o Räkenskaperne upptaga en mängd ifrån äldre åren tillkomne Balancer, utgörande, enligt 1829 års Bok: i Fordringar 787,193: 7. n. och Skulder 118,510: 25.
Religionssamtal, bibelspråk, prästerliga förrättningar och prästmän hopas i Forsätra prästgård, men omvändelsenitet har dock en viss måttfull friskhet och fördragsamhet. Hjälten (namne och urbild till Adrian i Tvifvel) kämpar emot den »jordiska lidelse» hans hustru inger honom, en lidelse han anser »ovärdig en kristen»; hans unga hustru lider af hans härigenom framkallade sträfhet och benägenhet att ömsom förbise och ömsom mästra henne. En mängd olika flicktyper framträda: den strängt principfasta, kristliga, plikttrogna söndagsskoleflickan, Adrians högra hand i socknens fattigoch sjukvård, men som innerst bär på en olycklig kärlek just till honom: den typ, som sedan blir Arla. Där finnes den studielystna, oppositionella, retsamma, munviga, som kall och okvinlig ansedda flickan, hvilken tviflar på nattvarden och på kärleken – hvilket anses mindre upprörande – som föraktar kvinligt behag och är stolt öfver sitt goda hufvud – denna typ, som, redan då noga studerad efter en nära flickvän, längre fram blir Alie. Där finnes den lidelsefulla skönheten, som flyr med en »rik och förnäm italienare» (!) hvilken krossar hennes hjärta, hvarigenom bevisas faran af att »lyssna till den blinda lidelsen». Där finnes, i Adrians hustru, typen för den »sanna» älskande kvinnan i all sin offervillighet och all sin ömtålighet, som är lycklig endast om ömhet värmer henne, och förtviflad om den saknas. Där finnes den idealiska, rena madonnatypen, hvilken drömmer den nordiska flickans dröm om »en helig kärlek, oblandad af all passion, oberoende af yttre skönhet och obrottsligt trogen i alla skiften» – och där finnes den ytliga, världsliga, vackra flickan, för hvilken flirt först och ett godt parti sedan äro lifvets innehåll och mening. Utom prästerna råkar man emellertid också den, i svenska fruntimmersromaner oumbärlige, oemotståndlige, blaserade och bereste, godsägaren-baronen, hvars väg genom Europa markerats af krossade kvinnohjärtan, men som själf faller ned i tillbedjan inför den svenska, rena kvinnan.
Det är i anledn. häraf jag får föreslå, att antingen förseglingen må anförtros åt socknarna sjelfva, genom 2tne af dem bos Konungens Bef:h:de föreslagna bosatta och redliga män inom hvarje socken och sedermera af Konungens Bef:h:de dertill tillförordnade; eller ock, att något arfvode för hvarje panna, i proportion af dess rymd, må af bevillningen utgå och anordnas som kostnadsersättning för den länsman, som förseglingen förrättar, eller för den, som Konungens Bef’:h:de dertill särskildt förordnar, i de district, der länsman ej kan medhinna att nog skyndsamt göra det. Kostnaden kan ej blifva stor, men den är billig, och ändamålet med förseglingen vinnes i betydande mån. Det är derföre jag får föreslå denna här framställda förändring, oell anhåller vördsamligen, att detta mitt förslag må till Bevilln:s-Utsk. remitteras. Q. Den, som har någon erfarenhet af de olägenheter , som de orter få vidkännas, som öfversvämmas med lumpsamlare, bör ej förneka, att det vore önskvärdt, om några förändringar kunna åstadkommas i sättet för pappersbruken att erhålla lump. Jag skulle tro, att det finnes en möjlighet att vinna den ordning häruti, hvarigenom landsorterna blefvo befriade från denna landsplåga, utan att pappersbruken' derpå skulle förlora. — Hufvudsaken är, att bruksidkaren skiljer sjelfva insamlingen i smätt från handeln i stort. Insamlingen kunde ske disti ictvis och inom hvarje district borde bruksägaren hålla bosatte commissionärer, hvilka inköpte af samlare de lumpor, de kunna aflemna, hvarefter bruksägare ägde att ombesörja afhemtningen till bruket. Denna ordning hindrade ingen täflan emellan alla de pappersbruk , som önska erhålla lump från de districter , der varan är tillgänglig.
Och som Utskottet, genom hvad vid denna (Uträttning inhämtats, kommit i den öfvertygelse, att Fabrikerne och Manufacturerne fdr det närvarande verkligen äro i behof af detta anslag, och Utskottet sålunda äfven delar den af ReVisörerne yttrade farhåga, att en nu skeende hastig indragning af samma Lånesumma, skulle för desse Näringar medföra svåra olägenheter och betänkeliga följder, samt Utskottet, i an» ledning af Banko-Utskottets förfrågan, i afseende på säkerheten af detta I-ån, uti serskildt utlåtande, ansett Banken derföre vata fullkomligen tryggad; Alltså och då Kongl. Majit, på sätt här ofvan nämndt är, jemväl föreställt Riksens Ständer Näringarnes behof af ökade understöd, hemställer Utskottet, att ifrågavarande af Banken lemnade Uånebidrag af 900,000 R:dr måtte fortfara och Manufactur^Disconten hädanefter såsom hittills tillhandahållas. Då Riksens Ständers Herrar Revisorer granskat Räkenskaperne öfver Manufactur - Discontoch Ull-Discont-Fondérne för åren 1815 och 1816» och öfver de öfrige Fönderne för åren 1814, 1815 och 1816, dervid de ej haft något att anmärka, har Utskottet, enär anmält blifvit, att samma Fonders Räkenskaper för ås 1817 icke voro afslutade, funnit någon granskning af Böcker och Räkenskaper för sig icke återstå; men Utskottet har dock fästat uppmärksamhet vid den betydeliga Summa af 67,108 R:dr 10 sk. 2 r:st., som uti Manufactur - Discontens Räkenskaper för 1816 finnes balancerade såsom uti Concoarser anhängige; i afseende hvarpå Utskottet inhämtat; att de betydeli» Stats-Utskottets Belänkandm'.
Att jag icke, såsom Friherre Anckarswärd ansett böra ske, trott det vara nödigt, att föreslå någon bestämd summa, har härledt sig deraf, att KrigsAkademiens Styrelse, bättre än Rikets Ständer, i denna fråga lär veta, hvad som behöfves. Friherre Anckarsvärd har icke kunnat frångå sin tanka , att en underdånig anhållan af Rikets Ständer bör anses som en föreskrift för Konungen, och jag vill ej nu derom disputera, men jag kan ej medgifva, att mitt förslag skulle kunna räknas till löjligheter. Bland löjligheter anser jag inconsequenser vara af de största, och ingen politisk löjlighet större, än att tro liberalitet blott bestå uti opposition emot allt hvad Regeringen föreslår, och ej i liberala grundsatser. Friherre af Nordin'. Jag har med särdeles tillfredsställelse hört, att Herr Munck af Rosensköld afstått från yrkande af proposition på sitt förslag, och att vi således få återkomma till profningen af Utskottets Utlåtande. Jag anhåller dock få upplysa, att af Konungen undersökning är anbefalld om så väl Canalen, hvilken går förbi Carlberg, som Rörstrandsviken vid Mälaren. Denna undersökning har fordrat 88 Ben 5 October f. m. mycken tid, och liusägarne hafva Blifvit hörde, huruvida de vilja påkosta pålning eller ej. De fleste hafva svarat, att de vilja bekosta densamma „ och skall nästa Onsdag afgöras, med huru mycket sjelfva Staden vill dertill bidraga. Derefter kommer saken först till pröfning hos Konungen, och således lär den önskan Herr Munck af Rosenschöld yttrat, visserligen vinna påföljd, utan att något derom nu bchofver ordas eller beslutas. Hans ExceTlence Herr Grefven och landtMar skal ken hemställde, att, då Herr Munck af Rosenschöld afstått från sin motion, densamma alltså måtte få förfalla. Ropades Ja. 9 Punkten. Allmänna Garnisons Sjuk Huset. Herr Munck af Rosenschöld uppläste följande: Jag har tvekat, i anseende till ännu rådände fördomar, om jag vid detta tillfälle skulle uttala mili öfvertygelse,.
Äfven Adam och E v a förskräcktes, sedan de smakat paradisets förbjudna frukt, då herren kallade dem vid namn, och sökte dölja sig för hans ögon. Och hur mången, som begick ett brott, och genom flykt sökte undgå sitt straff, skulle ej önska att namnlös och okänd försvinna i ett främmande land. Och om han dock en dag blir igenkänd, så förfäras han vid blotta ljudet af sitt namn, som om redan däri domen uttalades öfver hans hufvud. När vi därför vid det heliga dopet höra ett barns namn nämnas, må vi alltid uppsända en brinnande önskan för den, späda: Må du aldrig behöfva blygas för detta ditt namn 1 M å du aldrig en dag behöfva bäfva och förskräckas, när ditt namn namnes! Må vi en gång kunna säga som den dö- ende fadern, hvilken kunde vittna om sig själf till sina barn: » Jag har sett goda dagar och onda, lifvets stormar ha aldrig brutit mitt mod, otack och misskännande aldrig rubbat min tro på det godas seger. Jag har rik och jag har fattig varit, men, Gud allena vare äran — jag har hållit mitt namn obefläckadt! » I D U N ses såsom kristen i jordisk bemärkelse, om han illägger åt sin broder: men du är det icke. Människan har icke i något ögonblick samma moraliska o c h intellektuela värde s o m i ett annat, likaså är hennes värde såsom kristen växDet väsentliga i kristendomen. lande för hvarje sekund. Den som menar: j a g Hvad var det för tillfällighet, eller var det ens har varit kristen i ett, fem, tio år, misstager sig. en tillfällighet, som fäste min blick vid frågoafI ett ögonblick är du kristen i nästa kanske icke; delningen i ett af Iduns senaste nummer (n:r 10)? med ett ord, din kristendom är lika momentan Jag hör till det slags läsare, som sällan eller alsom ditt tänkande o c h handlande. drig se åt nyssnämnda afdelning, men den här Kristendomen har existerat på jorden i snart gången lät j a g ögat glida dit och fann då under 1900 år, ja, i dess egentliga betydelse är den lika n:r 1414 en fråga, som väckte många tankar hos gammal som världen själf. Den har under årtumig.
Reservationer: omot 15:de punkten mom. b. (ang. anslag för ett kronohäkte i Sundsvall eller Hudiksvall) af Herr Staaff: “Då det icke är fråga om behöfligheten af ett ytterligare kronohäkte i de norra orterna, vare sig i Sundsvall eller Hudiksvall, som är på vidare pröfning beroende, utan endast frågan om på hvilketdera stället häkte först bör uppföras, samt behöfligheten af häkte på beggedera ställena, och sålunda än mera på ettdera, är af Kongl. Majt erkänd och utom allt tvifvel, så och då äfven bland sådana anläggningar, för hvilka Statens tillgångar tagas i anspråk, cellfängelser äro i moraliskt hänseende en bland de vigtigaste och dessutom af beskaffenhet att genom deraf härledd minskning i fångtransporter återgälda uppoffringen, torde jag desto heldre kunna uttala den öfvertygelse, att det begärda anslaget bort beviljas, som den omständighet, att Regeringen skulle ega bestämma platsen för anläggningen nu, ej mera än förr, torde ändra anslagets egenskap af befogadt. Allt hitintills har det nemligen fått bero af Regeringen, att inom omfånget af anvisade belopp förordna om byggande af stadsoch härads-kronoluikten å ställen, der Regeringen ansåg dem nödiga, utan att Ständerna vid sådana anslag fästat det vilkor, att Ständerna skulle besluta om platsen. Att i närvarande fall, der endast af den anledning att de disponibla medlen blifvit* använda och nytt anslag sålunda erforderligt, framställning till Ständerna gjorts behöflig, Regeringen, såsom stöd för det begärda anslaget uppgifvit tvänne ställen, der häkte erfordrades, i stället för ett, lärer sålunda öka, men icke minska anslagets befogenhet. På grund af det anförda hemställer jag att Rikets Ständer ville i sammanhang med det för Långholmens kronohäktes utvidgning beviljade anslag, anvisa ett ytterligare belopp af 58,000 R:dr, att under år 1867 utgå för uppförande af nytt kronohäkte i någondera af städerna Hudiksvall eller Sundsvall.14 Häri instämde Herrar von Francken och Berggren. af Herr Fåhreeus. Stats-Utskottet?
— I fråga åter om skolan förekommer: att som den förmån af förhöjd tjensteårsberäkning, hvilken varit tillagd lärarne vid garnisonsregementenas nuvarande tre skolor och utgjort en icke oväsendtlig fyllnad i lärarnes inskränkta kon - 132 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. K:o i, om Statsverket 1865. tanta aflöning, blifvit genom Kongl. Brefvet den 6 Oktober 1852 afskaffad, hade sådant haft och komme att framgent hafva till följd, att sökande med erforderlig skicklighet vid lärareledigheter skulle saknas, så länge nämnda förlorade förmån ej blefve med ökad penningelön ersatt; att, med anledning häraf, förslag blifvit uppgjordt att förena de nuvarande regementsskolorna till en enda, fördelad i två klasser med två lärare, hvilkas aflöning, jemte öfriga för skolans underhåll nödiga kostnader, skulle bestridas af de medel, som för nuvarande lärares atlönande och skolekostnader vore att tillgå; men att hinder för verkställigheten af förslaget uppstått genom brist på ändamålsenlig lokal, samt att, då en hos Stockholms dåvarande Stadsnämnd gjord framställning om bidrag från hufvudstadens folkskolemedel för bristens afhjelpande blifvit afslagen, statens mellankomst ansetts såsom enda återstående utvägen för genomförande af den antydda organisationsplanen, som skulle på en gång för framtiden betrygga ifrågavarande gagneliga garnisonsskolors bestånd och medföra den fördel, att, medelst sammanslående af de åt spridda håll använda tillgångarna, en utvidgad och ändamålsenligare skolinrättning kunde åstadkommas.
Majit, efter öfvervägande af hvad samtliga till detta ärende hörande handlingar innehålla, öfver ansökningen meddelat nådig Resolution och dervid i andra punkten förklarat: att, enär den ifrågaställa jernvägen, som, enligt förslaget, komme att genomlöpa Råneå och Gellivare socknar och inom den sednare beröra hufvudsakligen Kronans ännu icke afvittrade marker, erfordrade, i och för sig, en större kostnad än på något dylikt arbete i Sverige blifvit af enskild företagsamhet nedlagd utan låneunderstöd eller anslag af allmänna medel, men den till företagets underlättande sökta kostnadsfria upplåtelse af Kronans jord vore, jemlikt 77 §in Regerings-Formen, beroende af Rikets Ständers samtycke, E. K. Majit ville härom hos Rikets Ständer göra nådig framställning; så har E. K. Majit, med åberopande af nyssberörde punkt i ofvanomförmälda nådiga Resolution, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer alt, på de i samma punkt anförda skäl, för deras del, medgifva att den Kronan tillhöriga jord inom Norrbottens län, som befunnes vara lör ifrågavarande jernvägsanläggning mellan Gellivare jernmalmsfält och Rottniska viken erforderlig, mätte, under de i meranäinnda nådiga resolution stadgade vilkor och förbehåll, åt det blifvande Gellivare-bolaget kostnadsfritt upplåtas.