Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har verkligen flerårig erfarenhet, deraf, att så val i Staden som å Landet, då Fastighet skolat utmätningsvis borta nelion eras, Auctionistea ej utaa Lagö t skott it s Retiinkanden. 23 354 tdgUtskotttts Betänkande«. synnerlig m8da, kunnat göra betydelsen af Uppoch Afslag begripligt för de fleste Speculanter; och merendels har iian likväl, vid hvarje fällning i afslagssummari, måst särskildt nämna huru mycket den, sammanlagd med uppslagsbeloppet, utgjordt. Jag bar också erfarenhet deraf, att mångå genom detta auctionssätt blifvit, utan att förstå det, förledde att betala mera ån både de åmnat och egendomen varit vård, samt att tvister om sådane inrop uppkommit och ofta länge drif vits, till ej mindre Köpares och Säljares och äfven Fordringsägares, för hvars skull Fastigheten blifvit såld, känbara förlust. Jag finner icke eller någon rimlig grund for ifrågavarande auctionsfätt. Andamålet med Auction reåste vara, altför Egendomen få så hög betalning, som möj«. ligt är i förhållande till dess värde. Detta ändamål synes mig fullkomligen vinnas genom uppslaget eller högsta anbudet. Bju» daren kan då, lika fort sorn anbuden göras, uppfatta huru mycket han bjudit och följden af hans täflan med en annan Speculant; men deremot, då afslaget pågår, kan han icke göra sig minsta begrepp om huruvida någon annan med honom söker vidare täfla j äfvensom Uppslagssumman merendels vida mindre förut uppdrifves, emedan Speculanterae nogsamt föreställa sig, att sådant icke tjenar dem till något. Då fördenskull Fastigheters försäljning fean ske med lika om icke med större fördel för egaren, utan bibehållande af det inkrånglade bjudningssät - lagVtskotttts EttdtikandeH, tet af Uppoch Afslag, drager jag ej i betänkande att bifalla motionen, och det så mycket mindre, som LagCommitteen icke eller i sitt förslag bibehållit dét.3’ Härmed förenade sig RiksdagsFullmågtigarne Pehr Andersson, Anders Larsson och Börje Börjesson.
Jag har vid det förslag jag gjort, att lagcomiteen borde höras, icke förbisett den väg 42 § Riksd.Ordn. föreskrifver för LagUtsk. alt inhemta auctoritelers yttranden; men jag trodde att detta icke behöfde uttryckligen föreskrifvas, då stadgande finnes i grundlagen. Då jag föreslagit, att man skulle kunna undvika att ingå i en speciel granskning af hvarje § i lagförslaget, sä har jag trott, att det blefve nödvändigt att tillse, huruvida de ändringar man ville föreslå, icke erfordrade att äfven andra ändringar inflöto i lagen, än de som innefattades i de gjorda anmärkmrne; ty eljest skulle det kunna hända, ali man antoge förändringar i en § och andra blefvo oförändrade, och dä komme i strid med den gjorda förändringen. Det vore derföre väl om en sådan granskning kunde ske af personer, som kände förslaget i sin helhet, och som kunde tillse, att conseqvens blefve iakttagen. Mitt förslag innehåller endast det, att, i st. f. att i LagUtsk. uppläsa § för § och der muntligen discutera och göra anmärkmr, så skulle Ståndens ledamöter, och i främsta rummet LagUlsk:s ledamöter, enskildt läsa igenom lagförslaget och skriftligen författa sina anmärkmr, hvilka öfverlemnades till LagUtsk. Derigenom hade jag icke trott, att grundlagen på något sätt vore för nära trädd; ty hvarje ledamot i Utsk. hade ju sin fulla rättighet och skyldighet att göra anmärkn-.r emot hvarenda § i lagförslaget, om han dertill ansåge sig äga anledn. ; men att mycken tid skulle besparas, tror jag är tydligt för hvar och en som känner, huru del tillgår då man skall muntligen granska och discutera, och alt då mången kommer att göra anmärkmr, som uteblifvit om anmärkmrne skolat skriftligen författas. — Jag anhåller om remiss å mitt förslag samt att det måtte med de öfriga RiksStm communiceras. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Vill man för behandlingen af frågan om ny lags stiftande gifva andra föreskrifter än grundlagen bestämmer, så torde i formelt hänseende uppkomma oöfvervinnerliga svårigheter.
A. mogens befriande från skyldigheten alt erlägga ränteoell manlals-kolen in natura, samt icke bestrida dem, som önskade med levereringen fortfara, alt vid denna rättighet bibehållas, som ock bergslagets, uti kommitterades protokoll för den 24 Maj 1844 och i deputerades påminnelse-skrift af samma år intagna, yttranden om dess beredvillighet att lill kronan afträda sina privilegier och förmåner, emot det att kopparverket försattes, så i beskattning sorn öfrige afseenden, i likhet med andra verk, äro villkorliga och obestämda; att bergslaget, under fortsättningen af sin ansökning om förmedlingen, yrkat, att inga koltärande verk måtte vidare få anläggas inom det bergslaget anslagne köpekols-distrikt, hvartill Kongl. Maj:!, såsom den nådiga propositionen utvisar, icke lemnat obetingadt bifall; att kronan, i hvad fall som helst, skulle framgent godtgöra egarne af de '71 nummer kopparhyttorne den skilnad, hvilken uppkommer emellan det progressiva losningspriset å kronans behållna räntekol och det å dem årligen bestämda markegångspris, samt då slutligen till allt detta kommer, att bergslaget under de för detsamma inträffade och, såsom skäl till koppar-räntans nedsättning åberopade, jemförelsevis onekligen missgynnande förhållanden, icke varit i svårare belägenhet, än att bergslaget mägtat, ehuru med skuldsättning, under tidrymden från 1801 Lill och med 1839, så betydligt dels förbättra, dels utvidga sina enskilda verk, dels ock, genom anläggning af nya, föröka sina jernverk, att vid dem kan af eget tackjern åstadkommas en årlig stångjerns-tillverkning af öfver 13,000 skeppund, anser Ulskottet sig icke kunna hos Rikets Ständer tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts nådiga proposition om nedsättning i den af Stora Kopparbergs bergslag utgående koppar-ränta från hvart 10:de till hvart 30:de skeppund af tillverkningen.
Uteslutande fästad vid den ideen, att Realisationen skall ensam förmå att afhjelpa allt, söker man att lugna de oroade interessena genom löftet om ökadt rörelse-capilal och ökade anslag till aldrig tillfredsställda lånebehof, och det sista tviflet söker man häfva genom förespeglingen om Statslånesystemets undergörande kraft. Styrd utaf härmningsbegäret, utan att förstå ett sansadt urval emellan det onda och goda, och utan att emot abstracta ensidiga theorier försöka en appell till sunda förnuftets enkla, ty värr ofta förnekade röst, är nationen färdig att antaga båda delarne, utan alt undersöka de olikheter emellan Sveriges och andra Länders Statshushåll - *) Jordbrukets producter hafva fallit i värde till följd af en i förvånande grad ökad production i Frankrike, Preussen m. fl. Irland t. ex., som för 30 år sedan lemnade circa 700 tunnor säd till England, lemnar nu öfver 4,000,000. Englands stenkolsgrufvor lemna en afkastning af omkring 450 millioner R:dr Banco, hvarmed 15.000 angmachiner hållas i Verksamhet. Dess handelsflotta eger 2 millioner tons drägtighet. För 20 år sedan hemtade England ingen ull ifrån Norra Tyskland, 1823 18 millioner skålpund, och 1833 omkring 27 millioner skålpund och 3 millioner från v. Diemens land. Sedan 1823 har England ökat sina bomullsfabriker från en förbrukning af 169 millioner till 277 millioner skålpund; sidenfabrikerne från 2.200.000 till 3,270,000 skålpund; jerntillverkningen från 470,000 till 700,000 tons.
Krono-länsmannen i Leksands socken af Stora Kopparbergs län, Expeditions-fogden Eggert Helleberg, som den 17 Juli 1854 erhållit afsked från länsmans-befaltningen, lios Kongl Majit i underdånighet sökt, att, på grund af Rikets Ständers den 12 i samma månad fattade och den 28 i meranämnda månad af Kongl Majit till efterrättelse utfärdade beslut, att länsmän skulle vara berättigade att vidafskedstagandet undfå årlig pension af 200 Ridr Banko, komma i åtnjutande af ett sålunda förhöjdt pensions-belopp, men Kongl. Majit genom nådigt bref den 16
Utdr. d8 Dec. 183<\, 23 S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevllnings^Utskottets Betänkande, N:o 3g, angående städernes salu-accis. S. D. Sedan Ståndet, genom serskildt den ri sistlidne Julii fattadt beslut, förklarat, alt med pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o ir]3, i anledning af vackt motion, att Kongl. Kammar-Rättens RevisionsDeparlement icke må ega att anmärka något emot de grunder, som följas vid Mantalsoch Skallskrifningen, samt Beredningsoch Taxerings-Corai-' teerne, skulle uppskjutas, lill dess Bevillnings-Ut skottets Betänkande, angående Bevillnings-Förordningen, inkomme, så, och då sistnämnde Utskott i della ämne nu mera afgifvit Betänkandet N:o 38, som hos Ståndet lill granskning förevarit, föredrogs Stats-Utskottets omförmälde Utlåtande, N:o 1^3, hvarvid detsamma blef af Ståndet bifallet. Den 8 Dec. i834- Från H ö g 1 o fl. Ridderskapet och Adeen. S, D. Biföll Ridderskapet och Adeln Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den i dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o i3*], i anledning af väckta motioner, om reglering, dels af den till stapelstäderne utgående tolag, dels af de så kallade stads-andelarne i uppstäderne. S, D.
M. von Hausvolffska, Gyllenbååtska, Queckfeltska, Silfverbergska, Löwenskiöldska, Hartmansdorifska, von Schultzerska, Aminoffska och Bethunska fonderna, hvilkas sammanlagda belopp enligt 1861 års bokslut utgjorde 639,590 R:dr 1 öre, hvar för sig ökats mer eller mindre med tillsammans 21,270 R:dr 5 öre, så att de nu utgöra sammanlagdt 660,860 R:dr 6 öre, hvaremot ensamt de Silentzka fonden lidit en förminskning af 32 R:dr 89 öre, eller från 6,280 R:dr 70 öre till 6,247 R:dr 81 öre. Vidare har Direktionen dels i slutet af förlidet och dels i början af innevarande år fått till förvaltning emottaga, enligt af frami. Protokolls-Sekreteraren Grefve Carl Adolf David Gyllenborg den 13 Juli 1858 upprättadt testamente, ett belopp af 28,100 R.dr R:mt, deraf räntan å 1,500 R:dr skulle utgå såsom vedergällning till de personer som komma att hafva närmaste omsorgen med räntornas årliga upptagande och utbetalning, med förordnande i öfrigt, att af den återstående räntan ett belopp af 966 R:dr skulle tilldelas en frami. Grefvens trotjenarinna Mamsell Sara Gustafva Spännare under hennes lifstid, samt att återstående räntebeloppet skulle utgå i gratifikationer å 50 R:dr Banko hvardera för att, efter årligen derom skedd kungörelse i tidningarne, utdelas till behöfvande Adliga Fröknar och enkor på sådant sätt, att halfva antalet gratifikationer tillfölle de förra och andra hälften de sednare, dervid de fattiga Fröknar och Enkor, som antingen äro eller hvilkas män varit afkomlingar af Testators moderfader, Di rektören vid Ostindiska Companiet David af Sandeberg, borde ega företräde; att derest i en framtid några afkomlingar af bemälde
Det fägnar igig att skämtet faller sig trögt v för dig! moralpredikanlen liar träffat dig, det ser han! VALTER. Nå ja, jag nekar inte till att mycket af felet ligger hos mig ... men jag vill också godtgöra det, ty... HJELM. Du ämnar resa för att åstadkomma skiljsmessa. Ja, jag hörde det nyss! VALTER. Ja, är inte det bästa sättet att försona mitt fel? HJELM. Tror du det Du vårdar ett ungt träd illa, du inympar i dess fibrer ett gift som förstör dess lifskraft, och när da märker att du begått ett fel, så rycker du upp trädet med rötterna och kastar bort det! Det kan man kalla en herrlig försoning! VALTER. Hvad skulle jag då göra, för att följa dina principer? HJELM. Börja med att förbättra dig sjelf! VALTER. Det kan jag inte! HJELM. Älskar du din hustru? HJELM. Jag menar: älskar du henne annorlunda nu än då? VALTER. Det förefaller mig ibland som om jag skulle kunna det! HJELM. Lönar det då icke mödan att försöka? VALTER. Skulle jag annars gift mig med henne? VALTER (efter ett ögonblicks inre strid). Nåväll jag skall försöka! Men Alma har så många dåliga rådgifvare... HJELM. Hvart tänkte du resa för att skiljas? VALTER. Till Köpenhamn! HJELM. Nå, res då litet längre bort i stället ... för att förenas ... men res på tu man hand! HJELM. Jag menar Schweitz till exempel skulle egna sig förträffligt för en sådan färd ... och som aktenVALTER. Du menar att... 95 skapets uppgift är att af tu göra ett, så ä' flera än tu alltid för mycket! VALTER (fattar varmt hans hand). Edvard du är min ende vän ... hur skall jag kunna tacka dig nog för det hopp du väckt hos mig! HJELM. Genom att blifva lycklig som jag (efter en paus) Gå vi nu att uppsöka våra fruar? VALTER (fattar hans arm). Gerna Ack min vän, om det vore möjligt...
Stånd förleden gårdag fattat, redan för denna gång fått sin lösning. Visserligen vill det Den 18 D ecember. 35 ock synas fåfängt att inom detta Stånd söka förekomma en lika utgång. Men Mine Hrr! om ock för denna riksdag frågan fallit, är hon derföre icke död. Hennes anda lefver och skall snart åter röja sin tillvaro. Ur denna synpunkt är det ej likgiltigt om hon fallit för bevisningens eller rösternas öfvermagt. Må det derföre tillåtas mig, som, under de flere riksdagar jag bivistat, med stigande intresse följt denna fråga, — som vid sisla riksdagen stridde för äsigler, som öfverensstämma med dem, hvarpå det K. förslaget är byggdt, och som lemnat hemmet — lemnat enskildta och municipala bestyr — för att deltaga i förhandlingarne vid denna riksdag, och serdeles i denna fråga, hvars lyckliga lösning jag efter förmåga vill befrämja. Må det tillåtas äfven mig, säger jag, att laga edert tålamod i anspråk för afhörande af de skäl, jag vågar framställa emot dem, sorn mina motståndare så frikostigt anfört. J håfven npmärksamt afhört frågans vedersakare, hören ock tålamodigt hennes försvarare 1 Jag hade för afsigt alt först yttra mig om några detaljer, som voro föremål för skarpa anmärfcn:r i gårdagens plenum. I detta afseende har likväl föregule talare så fullkomligt förekommit mig att jag kunnat utstryka den ena efter den andra af mina anteckningar. Likväl återstår några få, dem jag ber att få uptaga. Gr. Lagerbjelke anmärkte såsom en inkonsequens i förslaget afl, ”dä den 18 § medgifver rösträtt åt arrendatorer af jord på landet, icke äfven rösträtt i 20 § blifvit beviljad åt dem, som arrendera stadsegendom.” Det mäste likväl medgifvas vara en himmelsvid skillnad emellan den verksamhet, som åtföljer ett arrende af jord, eller den att hyra en bostad. Arrendatorn är en verklig näringsidkare, hyresgästen han bor — och deri ligger ej någon rörelse, som utmär ker någon sorts nyttig verksamhet. Gr. Hamilton har sagt att ”BorgarSt. enl. förslaget skulle få en allt för stor andel i representationen.”
Jag tror icke akt uägon Constitutions föreskrift eller någon Constitutions praxis, skall kunna äberopas till förswar för cn motsatt, eller inskränktare bemärkelse pä ordet Bervillning; och den jag wägat framlägga såsom den enda ester min öfwertygelse rigtiga, synes mig af l8oo ars Ständer hafwa blifwit sanctionerad. Hlvac» nan wet, att de frän Riksens Ständer afgående underdäniga sä kallade Expeditioner, hwaribland den äberopade underdäniga Skrifwelsen är en, innefatta en redogörelse för Riks-Ständens, i hwart och ett ämne fanade beslut; och alt när sä mänga Sländs sammanstämmande beslut, som hwart och ett Den 14 November. 25 ett ämne efter Regerings-Lagarne fordrar, i en sadan Expedition förekommer, intages det i Riksdagsbeslutet , och ar Lag. Är äler de bifallande Ständens antal mindre, än Regerings-Formen för det i frägawara nde ämnet förestu siver, förekommer derom ingen ting i Riksdags-bestnket. Det af z Ständ fattade beslut, som den äberopade underdäniga skrifwelsens siutmening innehäller, saknas aldeles i Riksdags bestulet, och detta bewifar, om jag ej alltför mycket misstag?^^-kfens Ständer ansägv ämnet wara ^ 'elfsten icke kunna af z. Ständ
Af Riksdags-Fullmägtigen från Chri* stianstads Eän Tufve Larsson, sorn anhållit, att, i anseende till de dryga utgifter, hvil* ia Östra och Vestra Göinge Häradsboer få vidkännas genom byggandet och underhål* landet af de många öfver den så kallade Helge A anlagde Broar, berörde Härader måtte undfå något anslag af allmänna medel till härmed förenade kostnaders bestridande. 2:0 Af Anders Svensson från Södra Hal* land, hvilken anmäler, att, enligt upprätiadt kostnadsförslag, en summa af 14,000 R:dr Banco skall erfordras till verkställande af en nödige befunnen ombyggnad af den öfver NissaAn invid Halmstad anlagda Bro , i hvars underhållande Staden Halmstad deltager för en tredjedel samt Halmstads och 'Tönnersjö Härader, om tillsammans yoo^mant Statssamt Allm. Besv, o, Oec-Utsk, Uti. N'o 6. 19 tal, för de öfrige tvåtredjedelarne; och som berörde Härader, i anseende till en del hem* mans eländiga beskaffenhet, icke skola magta bestrida ifrågavarande nybyggnadskostnad, begär Anders Svensson, att, om icke hela den summa kostnadsförslaget upptager, anses kun? na beviljas, åtminstone en del deraf nnétfe af allmänna medel, till understöd för Hä« radsboeme, varda anvisad. 3:0 Af Anders Eriksson från Örebro LänJ som anhåller, att ett anslag af Allmänna Medel, hvilket Motionairen anser lämpligast kunna tagas af Strömrensnings - fonden, måtte Sundbo Häradsboer förunnas till upp* förande af nya Broar öfver de i Hammars Socken, emellan Staden Askersund och Rå Gästgifvaregård, varande tvänne Sund,afhvilka det ena är 134 famnar bredt och 5 famnar djupt, och det andra 67 famnar bredt och 3^ famnar djupt. Till stöd för denna begäran har Anders Eriksson andragit, att Sundbo Härad, bestående af allenast 3:ne Socknar med tillsammans 160 hemman, under de sist förflutna tio åren utgifvit 1,786 R;dc 32 sk.
Vill du söka reda på henne, Elise? ELISE. (i det hon går) Det vill jag. Doktorn hjälper kappan af Alma så läng e. SEGERSTEDT. (vill hjälpa kappan af henne). Nej tack ! Säg hällre hvad ni disputerade om, när jag kom! SEGERSTEDT. ALMA. Det v ar bara dumheter. Pratar en g ammal karl dumheter med en ung flicka? SEGERSTEDT. ALMA. Det bero r på... (afbryter) ALMA. om det är tacksamt, ja. Tänk att j ag trott du vuxit ifrån det, Vik tor! SEGERSTEDT. (leende) Åh, åh, så sträng ! ALMA. Ja, j ag förstår inte k arl arnas smak att skämma bort dylika små flickor med dumt prat. Det f örvrider deras omdöme och sätter dem allehanda galna tankar i hufvudet. Det är inte sagdt att tankarna är s å g alna. Hennes tank ar, fö rstås! ALMA. SEGERSTEDT. Åhå! Ser man på! Skulle Elise värkligen ha några tank ar, hon? SEGERSTEDT. Det k an nog hända. Hon har ju umg åtts med dig så mycket. ALMA. Du är el ak, tror jag ! (in med fru Segerstedt) ELISE. Nå h a ni nu pratat trig onometri under tiden? Här är fru Segers tedt, som jag tog direk te från tårtgräddningen. ALMA. God jul, tant! Pappa bad mig personligen lämna fram det h är brefvet. J ag skulle få ett muntligt svar bara. (ögnar igenom det, för sig) FRU SEGERSTEDT. ALMA. Det är tydligt åtminstone. SEGERSTEDT. Hvad är det för hemli gheter mamma h ar med häradshöfding Vahrman? FRU SEGERSTEDT. Det är bara julhemligheter... Ledsamma julhemligheter, det är märkvärdigt. ALMA. SEGERSTEDT. Nej, nu ska jag åstad i gen... Var det nej, nej , nej, jag skulle sv ara? Hoppas f å tal a mera med Viktor härnäs t. Adjö , adjö! (in från fonden)
Den 12 Juni. 259 tp. Och 34-'de §. §. De sedan 1809 och iSio på bordet hvilande förslag antogos. 36de §:n. Det sedan 1809 och i3to hvi. lande förslaget bifölls. 4ö:te §:n. Det sedan 1810 hvilande förslaget afslogs. 56:te §:n. Det sedan igi2 års Riksdag hvilande förslaget bifölls. 57‘de §:n. Bifölls det sedan 1809 och 1810 hvilande förslag. 63-'dje §:n. Bifölls till rättelse efter 97. §. RegeringsFormen. 7> -te §:n. Det sedan 1809 och rgio hvilande förslaget bifölls. V 78- och Sirsta §. §. De i dessa §. §. fö.' reslagna tillägg afslogos. Rörande den 29:de §:n RegeringsFormen samt 14., 21. och 23:dje §. §. Riksdagsordningen uppsköt Höglofl. Ridderskapet och Adeln sitt beslut, intill dess del erhålles af de beslut, som af de Stånd blifvit fattade, hvilka dessa §. §. närmast röra. I afseende på TryekfrihefsLagen beslöt Ridderskapet och Adeln att det på bordet hvi - r Veil 12 Juni. lande förslaget till inrättande af en jury i Tryckfrihets mälj i stället för det hittillsjlantagna Domoch Rättegångs-sättet, skulle antagas. Slutligen beslöts, att de nu, i afseende på förslag tili ändringar i Grundlagarna, fattade beslut, till ConstitutionsUtskottet skulle öfver-'emnås, nu'd anmodan att till justering hos Riksens ctänder inkomma med redaction af alla de förslag, som af samtliga RiksStånden blifvit godkända, samt af de Sb §. i Grundlagarna, hvilka omedelbart af de antagna förslagen bero, och således derefter böra rättas. Ut supra. Herr Påhlman, Otto Fredric: Jag får hos Hönlofl.
Stånd och kommer tvifvelsutan att med en öfvervägande majorité af Ständerna förkastas, och med detsamma mäste också den princip, hvaruppå förslaget hvilar, få anses vara underkänd, men månne den Kongl. propos:n derföre kan antagas hafva varit ulan allt gagn och all betydelse? Jag tror det ej. Jag tror deremot: att i det chaos af idéer, som i denna fråga gjort sig gällande, det Kongl, förslaget i sjelfva sitt fall gifver stadga åt våra förhållanden och sprider ett ljus, som aldrig på annat sätt, än som nu skett, halle kunnat upsla, då den visar oss den enda återstående väg som möjligen kan under långliga lider beträdas för alt förbättra vårt samhällsskick, och denna väg den behöfver jag icke utmärka för majoriten inom delta rum, då det är den, som denna majoritet sjelf uteslutande erkänner som den rälta; eller representationens ombildning på historisk grund medelst inympande af mer eller mindre fulltaliga nya elementer. Emot denna princip har jag i theoreliskt hänseende intet att anmärka, jag betvifla!' icke heller, Mine Hrr af majoriteten! Eder allvarliga vilja och föresats att upfylla en förbindelse, som J här synes hafva åtagit Eder, men jag känner de hinder, som på denna väg upresa sig och belviflar möjligheten af deras besegrande. Jag vill derföre icke påtaga mig ansvaret för ett beslut, som kan kom - Den 18 D ecember. 15 ma att qvarhålla oss på den punkt, der vi befinna oss, och röstar derför för bifall till det Kongl, förslaget. Hr von Hohenhausen, Carl Ludv.: Jag har begärt ordet, för alt i IL o. Ad:s prot. fa anteknad!, milt förklarande, att hvad jag i representations-frågan tänkte år 1848, det tänker jag äfven år 1850, att hvad jag förstnämnda år underskrifvit, det vidhåller jag äfven nu, och att hvad, sorn lill det Kongl, förslagets fördel kan och bör sägas af dem, som detsamma utarbetat, är redan af mina embetsbroder bättre och fullständigare uttryckt, än jag skulle kunna göra.
Bland andra å detta således ganska hårdt anlitade anslag förekommande utgifter, anordnades, i följd af Kongl. Brefven den 10 Juli 1840 och 28 Augusti 184», utom lönerna, gratifikationer för åren i838 och 1839 till åtskilliga tjenstemän i Fångvårds-Styielsen, med tillsammans i,coo R:dr; hvarjemte tillföroidnade Sekreteraren derstädes blef, utom innehål vande kanslist-lön, deri 17 Oktober 1840 1 nåder tillagdt ett arfvode af 333 R:dr 16 sk., hvilken ersättning synes, hafva bordt utgå af sekreterare-lönen. I enlighet med hvad vid sist förrättade Statsrevision ägde rum, få Revisorerne här meddela en Tabell öfver dispositionerna åren 1840 och 1841 å anslaget för Extra Utgifter, hvilket vid nästlidne Riksmöte nedsaltes från 100,000 lili 5o,ooo R:dr åi ligen. Anordningar å Ansi aget för Extra Utgifter (&r 1840 R:dr 100,000 och år 1841 R:dr 5o,ooo3- Ersättning till Kammar-Expeditio - — 77 — nens tjenstemän för förlorade lieensmedel Arfvoden för Revisions-Sekrelerareembetens bestridande, öfversättning af Justitie-Revisions-Expeditionens föredragnings-listor m.m. Inköp af konst-alster Löneförhöjning åt Ledamöterne i Kongl. Stats-Kontoret Till Katolska Församlingens fattige Arfvoden, pensioner och gratifikationer åt enkor och barn samt åtskillige andra personer. Till Theater-Direktionen, för amortering af dess skuld, Pensioner och understöd åt Vetenskapsmän och Konstnärer . För Kabinelts-Kassans behof Transport-kostnad för till Norra Amerika afsända Lavetter Ersättning för biträde med de af Herr Justitie Ståts-Ministern afgifna Embets-Berätlelser m. m. Till af Kongl. Majrt kända behof Arfvode åt en Notarie i Kongl. Kammar-Kollegium