Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls. S. D. Uppå gjord framställning, beslöt Borgare-Ståndet utdelning till Pikets Ständer af det Betänkande, som af Kongl. Majit i nåder förordnade Komiterade, angående den medicinska undervisningen i Riket, i underdånighet afgifvit, och hvilket blifvit på Statens bekostnad tryckt; Och skulle de öfriga respektiva Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas alt i della Borgare-Slåndets beslut sig förena. Prot.-Uldrag den 13 Juni 1860. 471 frän Uederv. Bonde-Ständet. S. D. Till Konstitutions-Utskottets behandling öfverlemnades en af Ola Jönsson från Malmöhus Län nu ingifven förseglad rulle, innehållande anmärkning mot Stats-rådels Ledamöter. S. D. Föredrogos Siats-Utskottets Utlåtanden: N:o 110, i anledning al Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående eftergift af '11157 och 1851$ urens återstående arrende för Kungs-ladugården Borgholm på Öland; afslogs; N:o 118, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af den åtskilliga hemman och lägenheter åliggande arbetsskyldighet till Kungsgårdar oeh boställen; bifölls; och N:o -lil), i anledning al Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående indragning lill Kronan af det Kronofogden i Gottlands Läns södra fögderi på lön anslagna bostället Luxe, mot kontant ersättning till boställs-innehafvaren; bifölls. S. I).
Kiihlcr, Iliildn, friilieii, S !.o~klioliii. I&lt;i ', iiipsfclclt~, E., liiirn~laiiöfcli~ig, Siiicd jebnckeii. Lngerberg, Aniin., fi.ölieii, Stocklioliii. Lngerlniiig, J-led vig, fril~cri~iiiii: ~. l,ngerl. Lngercraiibz, A, frii, Si: oc.klioliii. Lngercrnii tx. B.; konsnl, D TJ~pergrenl, N n i i n ~, frn, D IAn.gcrlijel iii, lo1i: imiiiia, fröl: eii, Giilc1,org. ~.ngerlioliii, Lliliii:: ~, frii, Stocklioliii Liiitllwp, Mnliii, frn, Las:. Lagerlöf, Aiiiin, frökui!, 1,iiiid. Liuclblncl, Hil; l: i? fra, Veuerslmi.g. L: .igerlöf, lied vig, frökeii, Stocklioliii. Liud: clil, L: ~iirn, frii, Söderfors. Tlngcrlöf, Sel iiin, frökeii, I,niidskroiia. Lngerqvist, Seliiin, frii, Skelleftct. Lindeberg, M., fru, Nyköping. hillerstedt;, Signe, fru, L a s i. %iiidegreii,El is; tbetli, frökeii, Stocltlioliii. Laiiclh, Elleii, frri, Ostersniid. Lindhi, Olgn, f rn, Riotnln verkstad. Laudgren, M .., iiiecl. doktor, Eupellioliii. Liiitleiicroun, C. J., lioFr5t,tsrbd, Kristimstad.
Qvarnägares befrielse från skyldigheten att, emot fastställd tull af en kappe på Tunnan, verkställa målning för K. M:ts och Kronans räkning. (I.-A.) X egenskap af RiksdagsFuIlmägtig för Askims Härad i Götheborgs och Bohus Län, har Anders Danielsson från Elfsborgs Län hos R. St:r yrkat Mölndahls Qvarnägares befriande från ett, sedan längre tid tillbaka deni åliggande onus, att, för K. M:t och Kronans behof, emot nedsatt Tulllägt af endast en kappe på Tunnan, förmala den Spannmål, som åtgår till Garnisonernes och Fångarues underhåll i Götheborg och Ny-Elfsborgs Fästning. Hemställande Motionären, att utredas och pröfvas måtte, huruvida K. M:t och Kronan, som, enligt hvad de af Motionären bifogade handlingar föranleda, icke kunnat visa, det ifrågasatte skyldighet vore Mölndahls Qvarnägare lagligen ålaggd, skäligen kan fordra, att densamma äfven hädanefter utgöres, men i motsatt fall Qvarnägarne för berörde mäld tillerkännas enahanda tull af 2 kappar per Tunna, som i orten allmänt är gängse, hvartill erforderlig tillgång af Kronans behållna Spannmål anvisas kunde. I denna fråga har K. M:t, genom Resolution den 23 September 1823, i Nåder förklarat sig ej finna skäl att göra någon ändring uti Dess Nådiga Resolution den 3o Januarii 1816, hvarken uti hvad densam - Betänkanden, N:o 116. 169 ma angar Mölndahls Qvarnägares skyldighet att förmala Kronans Spannmål för Garnisonen och Fångarne i Götheborg och Ny-Elfsborg, eller betalningen derföre; hvilken Nådiga Resolution således Lomme alt Qvarnägarne till underd. efterrättelse lända. Och ehuru det synes icke kunna betagas desse sistnämnde, att i rättegångsväg göra gällande den talan emot K. M:t och Kronan, hvartill de finna sig befogade; anser likväl Utskottet, att, emot 90 §.
Jag kan ej finna §:n rätt citerad; ej eller att den kan göra något binder för Utskottet, att afgifva Den 12 Januari i. 379 ett Betänkande, sorn upgifver den vanliga RiksStalens behof, och ett annat angående de fyra lillfällige millionerne för Försvarsverket, ra. ra. hvilka blott afses att utgå för en gång. Jag kan ej begripa, huru sådant kan anföras af en StatsUtskotts Ledamot. Man har klandrat min uträkning af öfverskotten, och sagt, att de ej utgöra för första åren en million. I Konungens Proposition står likväl, att öfverskotten på Tullen år 1827 utgjorde 900,000 R:dr. Då lära samtelige öfverskotten komma att öfvergå en million; och äfven när de på öfverskotten gjorde anslag afgå, lärer det visa sig, att de dock blifva nära en million. Detta är ett betydligt öfverskott, sora vållar en onödig Skattetunga på Folket, och hvars bibehållande vi möjligen sjelfva förorsaka, om vi ej i rättan tid bestämma Stats-regleringen och Bevillningen. Jag kan ej förstå, huru man kan göra så vrängda framställningar, att denna Skatt ej skulle återfalla på folket. Jin million af den allmänna Bevillningen kan ju nästan derigenom besparas. Om än denna million nu mera utgår genom Tullmedel, så minskar den ju ej de öfrige Skatterne förr, än dessa äro derefter beräknade och nedsatte; de utgå ju i annat fall af folket, allt framgent. Endast de i StatsVerket hvilande öfverskotten ökas årligen med denna million. Men 38o Den 12 Januari i. hvartill tjena dessa öfverskott, som man framdrager såsom skäl, att Skatterne ej äro för tunga. De äro en följd af vårt besvärliga upbördssätt, vår svåra redovisning, vår femåriga Budget; men icke äro de hvarken eljest nödige eller nyttige. Tvärtom minska de reproductions-krafterne hos ett fattigt folk; och jag måste afstyrka all onödig ökning af desamma. Här har af Herr Tham blifvit yttradt, att tids-utdrägten bör skyllas allenast på Ständerne.
För denna Konungens Nådiga Proposition vöre det således, sorn Riksens Ständer i underdånighet skulle tacka! jag vördar, lika upprigtigt som Talaren, det landsfaderliga i denna proposition, men jag är öfvertygad om att, i fall Riksens Ständer företogo sig att tacka vår milda Regering för alla landsfaderliga propositioner, skulle det af höga vederbörande, och skäligt, med misshag anses, liksom man trodde, det Ko* nungen, för hvarje mått och steg till sina undersåiares bästa, derföre fordrade deras underdåniga complimenter. Och skulle en sådan tacksägelse-adress icke blifva en tom compliment, lika mycket under Hans Maj:ts värdighet att emottaga, som under Riksens Ständers värdighet att afgifva, så måste den hafva något bestämdt ändamål. Hvad skulle då detta ändamål kunna vara? Månne att derigenom att vi tacke för hvad sorn redan gjordt är, vi, enligt Talarens icke otydligt tillkännagifna önskan, skulle locka Régerin* gen att göra ännu mera, under det att Upp* lostringsComitéen gjort och gör intet? Elier Den § Maj. ‘iox manne afsigten är att på detta sätt och x denna form erhålla af Riksens Ständer ett sanctionnerande bifall till det, som Comitéen utfört. Hvad har den då inför Nationens ögon utfört? Enligt Talarens ord 1 hans Memorial, skulle man sluta att den till v agabragt Jätteverk, ty han yttrar sig: ”Hä* ”danefter (efter UppfostriugsComitéens stiftelse) står det i Styrelsens magt, att gif* ”va våra allmänna Skolor den inrättning, ”sorn för Nationens höjande till en sann ”vetenskapsbildning kan vara af nöden.” —- Så vidt jag känner mitt Fäderneslands Grundlagar, kan jag icke begripa, huru en af Styrelsen tillsatt Comité kan gifva Styreisenen sådan magt; och så vidt jag känner mitt Fäderneslands Historia, vet jag ingen tidpunkt, då Styrelsen varit en sådan magt förutan.
Invånarne i Ölands södra mot voro beredvillige att anskaffa lill magazinet nödiga materialier af sten, kalk och ler, äfvensom besörja dagsverken till uppmurande, endast Staten ville bestrida öfriga kostnader, öfvertaga den framtida underhålls-skyldigheten och aflöna magazins-förvaltare; och anhöll motionären, att Rikets Ständer till denna framställning måtte lemna bifall, samt att, intilldess magazinet hann blifva färdigt det måtte beviljas allmogen att årligen i October och November månader för det året, eller i April och Maji påföljande år, lefverera sin spanmål i Calmar; och icke, såsom hittills skett, under vintermånaderne, då sundet var ofarbart och spanmålen mäste efter markegång med penningar lösas. Då billigheten synes fordra, alt allmogen inom Ölands södra mot må, lika med norra motets inbyggare, ega tillfälle att å ön aflefverera sin afradsocb krono-tionde spanmål, så vida sådant utan förlust för Statsverket kan ega rum, anser Utskottet sig böra hemställa , att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, efter föregången fullständig utredning af alla ärendet rörande omständigheter, täcktes till nästsa inmanträdande Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition om de åtgärder, som kunna vara att vidtaga, till beredande af lindring för räntegifvare inom Ölands södra mot uti de besvär oell olägenheter, hvilka med lefvereringen af deras ränte-spanmål nu äro förenade. Stockholm d. i3 Jan. i8/j5. Eili. till R. St. I N:o 137. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. kl. 1 e. m.
[2447] fullkomligt upplöst; emellertid löser man äfven 35 gr. alun i 1 liter vatten och 10 gr. hvit tvål i ' fe liter vatten. Alla dessa tre blandningar silar man genocj en grof handduk och blandar dem .. väl tillsammans. Vid användningen värmer man lösningen och anbringar den medels en borste på insidan af det tyg, som skall göras vattentätt. Toaletten. Hårtinktur. (Svar på frågan n.-r 753.) /., liter Cognac, / i d:o vatten kokas upp, 4 droppar rosenolja (för 25 öre), för 12 öre glycerin, helt litet vanlig tvål afskrapad. Blandas tillsammans i Huru månbutelj och omskakas väl, begagnas en å, två gånger i veckan och ingnides gen husmoder klagar ej under den väl, helst på afton, då man går till varma årstiden öfver saknaden af ett isskåp, isynnerhet om hon bor i stasängs. Blir håret torrt därefter ingniden och där saknar ett kallt ska Herr der man helt litet mandelolja. Detta är ett utmärkt välgörande hårväxtmeeller bor så många trappor upp, att del. hon ej kan begagna sig af källaren. Utgiften för EN daglig isranson behöf(Forts, af småafd. å följ. sida.) 2 l Hushållet. En ersättning för isskåp. Westbergs nom I. Malmborg 2: —; Ellen Berg —: 50; Onämnd —: 20; A — a —: 30; Fru Sdt 1: —; Mdr. 2: —; Brn. —: 50; Hdn. 1: —; Rs. 1: 50; Lilla Framnäs 1: —; » Åkersbor » 2: —; Ak. — • 50; F. B. 1: 20; Från och genom Nina Werner 3: —; C. N., Amerika 1 dollar Summa kronor 700: — Banta 7: 56 oöfverträfiliga mm mm " W^n vermländska, med godt lynne, önskar plats i vänlig familj i Stockholm som sällskap och hjälp. Svar afvaktas till » 20 », Iduns byrå. En dotter. Säby och Jakobsberg den 14 oktober 1890.
Om detta förslag bifalles, torde beslutet genast få gällande kraft, utan att behöfva afvagta justering. Friherre Ankarsvärd, Carl Hindric: Syfns.ka folkets constitutionella rättighet \ 432 Den 17 Februarii. att genom Riksens Ständer allena beskatta sig sjeilt, än ÖSkiljagtigt förbunden méd grariskningsrätten öfver beskattningens användande, styrelse och vård; och om det är en öbestridélig sanning; ått all rättighet innefattar någon skyldighet, så var den aldrig istörre; än för Riksens Ständer att undersöka handhafvandet och användandet af de medel, som under namn af Statsbidrag, ifrån folket erläggas i utbyte emöt de förtnöner, som äfo Samhällsinrättningens föremål. Riksens Ständer hafva åt sine välde Revisorer under Riksdagarnes mellantider uppdragit detina så magtpåliggan* de granskning af allmänna medels förvaltning; och jag anser det vara ett af Riksens Ständers första åligganden, att åt detta dera9 Revisorers arbete lemna ali möjlig uppmärksamhet, och att genom den aldra nogaste granskning, visa den anda, som hos Riksens Ständer är rådände, i anseende till Statsförvaltningen. Riksens Ständer skulle endast på svaga grunder kunna fordra noggranhet och niyfrån Statens Embetsman om det minsta öfverseende fick äga rum i anseende till de åligganden, sorn genom Riksens Ständers dyrbara förtroende tillhöra Riksens Ständers Herrar Revisorer, och jag går att uppfylla en, i min tanka väsendtlig del af mine åligganden sorn representant, då jag företer dé anmärkningar, hvartill senaÉté Riksens Ständers Revisorers berättelse uti siågra delar synts mig lemna anledning. I»g fruktar att den berättelse Riksens Stan* Din 17 fiebriiarii, Ständers Herrar Revisorer öfver Allmänna Ma* gazmslnrättningen afgilvit, på långt när icke framvisa? den verkligt brydsamma, eller kanhända bättre sagt, aldeles ohjelpliga ställning hvaruti denna Inrättning sig befinner.
Men vi hade knappt hunnit börja bekantskapen, innan Dahlgren åter öppnade dörren och införde en herre, som han presenterade genom en meritförteckning så qvick och rolig, men tillika så litet upplysande, att den tycktes vara beräknad på att mera förvirra än reda min uppfattning af den ifrågavarande personlighetens namn, befattning, egenskaper och karakter. Ifall meningen verkligen var att en smula förvirra författarinnan från landsorten, så gick så väl Dahlgren som de utanför väntande herrarna fullkomligt miste om denna del af nöjet. Van vid ett gladt ungdomslif, ehuru det vid den tiden redan låg djupt i bakgrunden, och icke särdeles fallen för att låta förbrylla mig, emottog jag och besvarade med god kontenans alla vår gladlynte värds derpå följande presentationer af medlemmarne i »brunnssällskapet» – men om jag anat att jag bland dessa såg min tillkommande man, så skulle det nog hafva lyckats att göra mig förlägen. Slutligen ingingo vi alla i förmaket, der Aganippens källa rikligt lät flöda tvänne kaskader, den ena glödande het, benämnd thé, den andra af en tempererad kyla, benämnd punsch; och bland damerna, som i ett fåtal representerade den litterära delen, märktes ett par sånggudinnor, hvilka hvar för sig kunnat passera för nymfen Aganippe. Sedan thédrickningen slutat, bjöd värden tystnad åt allt sorl och prat, satte sig i soffan, med damer till höger och venster, och förkunnade att herrarna samtligen finge taga plats kring divansbordet, på det att hvarje medlem måtte höra och begrunda brunnsstadgarna, som han nu ärnade uppläsa ... Men huru skulle det väl lämpa sig för denna korta skizz att förirra oss i labyrinten af alla de konst-tokerier, som brunnsintendenten föreskref, blandade med några ord af allvar öfver det egentliga ändamålet med instiftandet af detta sällskap, hvars mening var att man en afton hvarannan vecka skulle samlas i samma lokal för att uppläsa åtskilliga medförda stycken, vare sig vers eller prosa, som der skulle granskas och bedömas, medan det stod hvar och en fritt att hemta nya inspirationer ur Aganippens källa.
Riddarhus-Utskottets förslag till Ridderskapets och Adelns underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj.-t angående ändringar i 18:de, 20:de med flera §§ i Riddarhus-Ordningen: X. 249. Riddarhus-Utskottets Ledamöter: se Lista. Riddarhus-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:<> 1, angående tryckningen af Ridderskapets och Adelns protokoll vid innevarande Riksdag: B. I. 272, A. 272. tN:o 2, angående ändringar i Ordnings-Stadgan: B. I. 272, A. 344. — N:o 3, i anledning af väckt motion att Ridderskapets och Adelns protokoller må föras i sammandrag, m. m.: B. I. 456, 523; II. 367, A. 367, 373, 376. — N:o 4, i anledning af Herr Brakels motion om utseende medelst omedelbara val af Ridderskapets och Adelns Elektorer,: B. II 306, 379, 389. A. 411. -— N:o 5, i anledning af Friherre G. von Paykulls motion om ändring i 16:de §:n Riddarhus-Ordningen : B. III. 140., 148, A150. — N:o 6. med fprslgg till ändringar i 18;de,. 20:de m. fl. §§ i Riddarhus-Ordningen: B. III.
I Sigrids inre växte och blomstrade en hel verld af nya känslor och nya fröjder. Ännu anade hon ej att något annat väckt dem till tif, än det nya och ovanliga i den verld, hvari hon nu lefde. Hon förstod ej, att i hennes hjerta vaknat en känsla, mäktig att väcka hjertats lif, lika raskt som vårsolen i norden smälter drifvan och väcker naturens lif. En afton, det hade redan börjat skymma, suto vid en sybåge Karin och Hebla Fleming jemte Sigrid, alla sysselsatta att sy. Peder Banér stod bakom Heblas stol och manade på henne att sluta arbeta och komma för att kasta klot. Hebla tog en mycket förståndig min på sig och svarade: ”arbeta först och leka sen, min käre Peder.” ”Se så, tack nu Siri”, sade Karin vänligt, ”du måste sluta nu, och vi med. Det blir redan för mörkt att se mera. Jag tänker väl vi få mattan färdig i tid, utan att vi arbeta ögonen förderfvade i mörkret.” ”Se”, ropade gladt Hebla, som redan stigit opp från arbetet, ”se hur vackert det tar sig ut! Och du Karin, som knappt ville låta mig sy med; just som om jag alltid skulle vara ett barn! Hvad Johan skall bli glad när han får den! Sötaste min Karin, hvad de der rosorna, som vi i dag sytt, ta sig bra ut mellan de grå bandknutarne, som vi förut hade färdigtsydda.” Hon svängde sig nu, nästan dansande, om på tå, och klappade ihop sina händer. ”Peder, kom då och se hur vackert det blir. Försök du man på att göra något så der hyggligt. Nej se, det kan du då alls inte. I detsamma steg herr Klas in. Hebla sprang emot honom, klappade och slätade hans mörka kinder, höjde sig på tå och tittade honom i ögonen, i det hon sade: ”Kom, kom, farkär, och säg nu att det är bara skräp med vårt arbete. Se huru vackert det blir. Det är visst och säkert, att Johan blir glad, när han får se huru vi tänkt på honom och hur flitigt vi arbetat, för att göra honom en glädje. Och när Siri syr med, så få vi det nog färdigt till sagdan dag.”
Hur förhåller det sig med de problem, hvilka den moderna vitterheten företrädesvis upptagit till behandling? Hvilka äro de, och huru ha de utmyntats? Hvilken behållning har mänskligheten haft af naturalismen, och hvilken är dennas insats i kulturutvecklingen? Ett drag — och det ett hufvudsakligt — springer vid en af dessa spörsmål verkad betraktelse genast och bjärt i ögonen: hela denna samtida litteratur äger ett ojämförligt högre värde i kulturhistoriskt hänseende än i rent skaldiskt. Precisare uttryckt heter detta, att densamma snarare består af dokument till kännedom om vår egen tid än af siareverk som båda framtiden, samt att den mera håller sig till de fenomen, hvilka framstå på lifvets ofvansida i det samtida vetandets fulla dagsljus, än till dem, hvilka framstå och aflöpa i människonaturens natt. När man ställer den frågan på naturalismen: hvad nytt har du lärt oss om människan och hvad nytt har du bådat oss om släktets framtid, har den icke stort att svara. Man kan med fog säga, att den samtida vitterheten levererat åskådningsmaterial till den samtida vetenskapens teser, och att detta i ögonblicket är det så mycket omskrifna förhållandet mellan forskning och diktning. Att en sådan uppfattning af poesiens och forskningens inbördes ställning är en missuppfattning, skall i slutkapitlet påvisas. Hvad är Zolas stora romancykel i främsta rummet? En mosaikbild af det andra kejsardömets Frankrike, en afräkning med en lyktande period. Hvad äro Ibsens dramer? Schackspel mellan tidstankar, utfördt af en mästare i det dramatiska schackspelets teknik, samt den successiva upplösningen af alla bourgeoisieideal, det vill säga af ideal, som bildats och vuxit sig stora med en samhällsklass som går. Hvad är hela den skandinaviska problemlitteraturen? Ett modernt panoptikon af de aktuella spörsmålen, knådade i vax till människokroppar med verkligt hår och verkliga kläder.
Det kan dock inträffa lider under jernvägs-arbelets hvilostånd vintertiden, då flera sedlar inströmma, än som för behofver kunna snart åter utgifvas, de utgifvas då såsbm lån företrädesvis til! bränvins-fabrikanter i södra orterna för att i någon mån förekomma det oerhörda procenteri, som blifvit en följd af bränvins-fabrikanlernes olämpliga skyldighet att förskotlvis erlägga skallen innan ännu varan är tillverkad och produkterna inköpta, hvarigenom oerhörda summor måste utan något nyttigt ändamål beröfvas allmänna rörelsen till stor del under samma tidpunkt, som den öfriga allmänna uppbörden pågår. Det lärer finnas att delta förslag afser både till sina grunder och följder bildandet af en låneinrättning för Statens rakning i nära likhet med privatbankernas. Den lår två redan färdiga jernvägar till grundfond och hvarje i mantal satt person till ansvarig aklie-egare och grundfonden förstärkes genom de nya jernvägsdelar, som uppkomma genom de nya fonderna, sorn sålunda svara mot reservfondens bildande hos privatbankerna. Våra statsbanor lära vara de enda i verlden, å hvilka man försakat alt draga en endaste vexel å den oerhördt dyra men också oerhördt värde egande grundfond af som jag förmodar närmare 100 millioner. Vi tillåta och se gerna att privatbankernas aktie-egare skörda linda till 20 procent å sin inlecknade jord och det lilla tillskjutna kapitalet, under det vi med armarne i kors liknöjdt åsett alt Statens, vår gemensamma jord, icke inbringar den ett öres värde. Den ligger efter en fullkomligt jemförlig liknelse i närvarande tidpunkt såsom ett oskiradt, för de utsvultne oåtkomligt skådebröd, midt under sjelfva hungersnöden. Stockholm den 15 November 1865. C. G. Danckwardt. 276 Motioner hos lltdderakapet och Adeln 1865. Af Herr Danckwardt, Carl Gustaf, om anslag för åstadkommande af tillverkning utaf jernvägsskenor inom riket
Valbar lill Ordförande och Ledamot vare hvarje väl fr ej l a < l medlem af samhället, sorn i Socknestämma eger rösträtt. f moni. förändrad lydelse: ”Rättighet att afsäga sig sålunda erhållen kallelse tillkommer den, som är 6o år gammal, den, som har svag helsa eller annat hinder, hvars giltighet Nämnden eger pröfva, den, som annan Communai befattning bestrider, samt embetsoch tjensteman, som anmäler sig vara af sin befattning föi hindrad alt Nämndens förtroende emottaga.’’ godkänd. utgår. 1 mom. antogs med ti I lägg af orden: 13genom Socknestämnio-besluthvilka införas å första raden emellan oiden: ”sorn” och ”äro 2 moni. bör utgå. antagen. 7 morn. (fel i böra orden: ”ånyo deri inväljas, ” förändras till dessa: ”ånyo kunna deri in väljas ” /} mom. förändrades orden: ”efter 2:ne års tjenstgöring” till dessa: ’’eftcr 2:ne sistförflutne årens tjenstgöring”. 8° Ikänd. 2 moni. Kronofogde. godkänd. å Kronofogde, rättas lill: Bonde-Ståndets beslut. godkänd. 7 mom. lika med Borgare-Ståndet, i öfigt godkändes fi:n. af godkänd, N:o 4- antagen. godkänd. godkänd. sådan den lyder i Betänkandet antagen. X Utskottets förslag, enligt Betänkandet N:o 2C). Ridderskapets och Adelns beslut. Preste-Ståndets beslut. 22 $• förändrad lydelse: Socknestämman utser Revisorer, sorn granska redogörelsen och inom en månad om denna granskning’ afgifva berättelse; hvarefter det ankommer på Sockneslämma, som inom 14 dagar derefter hållas skall, att godkänna redogörelsen eller besluta om klander i laga ordning. bifallen. 23 §. bifallen. bör utgå. 24 §. förändrad lydelse:
KungöTelsen den 20 Oktober 1848, angående stämplade pappers-afgiften, medgifna rättighet för utgifvare af brochyrer och periodiska skrifter att, emot stämpel—afgifts erläggande, få deras så beskaffade arbeten med posterna kringspridde, än äfven nödvändigheten att, till beredande af större säkerhet emot de i sednare tider ej sällan förekommande poslröfverier, utsträcka antalet af postiljons-beskickningar, uti icke ringa mån bidragit, samt Generalpoststyrelsen tillika, under vissa uppgifna vilkor, i underdånighet tillstyrkt, att den postföring, sorn posthemmans-innehafvarne å'åge, måtte på de gästgifveri-skjutsskyldige öfverflyllas, eller ock, derest sådant funnes lämpligare, upplåtas på ackord eller beting, der sådant kunde ega rum till lägre piis, än den allmänt i orten gällande skjutslega; Kongl. Maj:t, vid ärendets pröfning, i anseende till de förhållanden, som General-Poststyrelsen sålunda gifvit vid handen, väl ansett lindring i postskjutsningsbesväret vara af rättvisa och billighet påkallad, desto hellre, som behofvet deraf gifvit sig tillkänna uti tid efter annan till Kongl. Stalssaini Allm.