Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En dylik straffränta, sorn den lin föreslagne, år oek derföre alltid bibehållen uti Vexels t adga ns föreskrifter vid bristande betalning af fordringar, som ega Vexelrätt; Och Banco-förfaltningarue fastställa äfven på samina grund särskilde böter för ÖfverAssignerltig på Banken. De föreslagne föréskrifternes ökade stränghet, äfven utöfver hvad som finnes stadgadt i afseende på löpande förskrifningar, lili 10 §. om utmätning af det som förklaras tvisligt äfven innan dom fallit, och uti ii §. om en Utmätningsman vid eget ansvar förelagd kortare tid för för - :43a S ta tillis ko ttets JfJelänkandöt*. rattandet af Utmätning, hvaremot anmärkningar afven blifvit gjorde, kunna dock Utskotten icke anse annorlunda an såsom tillräckligen rättvisad genom angelägenheten af sådana Lagstadganden i della afseende, hvilka vid uteblifven godvillig betalning, leda till den skyndsammast vundne säkerhet för innehafvare af invisning emot möjlig förlust derå, så vida som eiir dast derigenom allmänna förlroendet för dylika papper kan stärkas, och deras gångbarhet befrämjas, I-öfrigt anse likväl Utskotten sig ej böra underlåta, att härvid mindra , alt laga fullföljd genast vid Domstol af ett fordrings-anspråk, som grundar sig på Invisning, icke kan, ehuru det ej uttryckligen behöft att här omförmälas, vara mera i dessa än i audra mål af cgentelig executiv egenskap, dem, som finna denna utväg för sig förmånligare, betagen; samt i hänseende till dét som särskildt emot ii blifvit anmärkt, att endast utmätning, icke redogörelse för det utmätta, kunnat komma i fråga alt föreläggas inom så korrt lid, som den i Utskottens förslag bestämda, och att således ingen svårighet bör kunna någorstädes uppstå för verkställigheten häraf.
Jag lemnar derhän huruvida de fördelar, som Frih. Raab velat tillskynda skarpskytte-korpsernas medlemmar, verkligen äro såsom sådana att anse; jag lemnar derhän huruvida det verkligen är deras fördel att slita sin egen uniform, nyttja eget gevär, som vanligen är för godt för exercis, och endast bör användas vid målskjutning. Hvad kläderna beträffar, vore det ganska godt för kronan alt slippa hålla dem med uniform, men jag tror icke att del vore någon vinst för den fattige skarpskytten; det vore derföre bäst om man endast ville tillåta att den, som önskade begagna egen uniform i stället för kronans, bade rätt dertill. Likaledes tror jag att K. M. utan rjifgon skrifvelse derom från R. St:r kan gifva dem tillstånd att ligga 12 i ett tält, i stället för 25. Utslct — eller rättare K. M. — bar vidare i slutet af reservationen blifvit beskylld för att icke hafva velat annat än »alt de frivillige skarpskvltarne skola utbildas till vanliga beväringskarlar, män i ledet.» Hvarifrån Frih. Haab liemtat stöd för denna mening, kan jag icke inse. Hvad angår första delen af Frihms förslag, torde, sorn jag nämnt, ingen skrifvelse från R. St:r behöfvas, för att de beväringsynglingar, som tillböra skarpskytte-korpserna, företrädesvis måtte bildas till befäl. Den andra delen af förslaget lyder: »hemställande K. St:r i underd. huruvida ej åtskilliga förmåner under beväringsmötena skulle kunna beviljas skarpskyttar, som vid sina föreningar förvärfva! färdighet i exercis och manöver.» Med undantag af rättigheten att endast ligga 12 i hvarje tält, får jag emellertid å skarpskyltarnes vägnar önska att de måtte blifva befriade från alla dessa förmenta förmåner, hvilka i stället äro olägenheter för hvarje mindre bemedlad skarpskytt. Som Gr. af Ugglas äfven upptagit Frih. Raabs reservation, anhåller jag att få i korthet besvara åtskilliga af de anmärkningar, som af deno förstnämnde talaren blifvit framkastade emot den K. Proposm.
Det har gått så långt, att det är nära nog omöjligt att hindra den ene att kringgå, jag vill icke säga öfverträda lagarne, den andra att utfinna restrictioner emot bindande kraften af straff-bestämmelserna, men likväl låter man lagens öfverträdare handskas huru de behaga. Det är icke af kärlek för bränvinspannan, som jag tillåtit mig att här uppträda; det är af kärlek för Statens inkomster. Att intet tal är ofullständigt det vet jag och jag beklagar högligen att de praktiska män, som författat dessa restriktioner, icke gittat stanna qvar för att med sakkännedom försvara sina förslag, ty jag är öfvertygad att de haft goda skäl. Hvad rören beträffar tror jag emellertid att de öka en oloflig produktion derigenom att en del af rören lära fyllas med mäsk. Frih. Raab: Jag vet sannerligen icke hvarifrån Frih. Palmstjerna hemtade sin episod om den större eller mindre kärleken för bränvinspannan. Det är sannolikt af innerlig öfvertygelse, som vi söka till att hvar på sin väg komma till det mål, som vi anse lyckligast för fäderneslandet, åtminstone får jag säga att jag förlorat all kärlek för bränvinspannan, men då jag varit ledamot af komiléen för bränvinslagstiftningen före riksdagen, så har jag ansett det vara min pligt att följa frågan med uppmärksamhet äfven under riksdagens lopp. I afseende på Hr Apollofs motiv för bestämmelsens bibehållande tillåter jag mig att anföra, att jag verkligen uppriktigt önskat att här Uen 1 Juli e. m. 431 vöre några sakkunniga män, så skulle vi kanhända icke tvista så mycket om saken. Nu ber jag att få afvända ifrån mig den beskyllning för inconseqvens jag nyss fick af Frih. Palmstjerna, ty då jag nemi. förut sagt att tillverkningens myckenhet beror af pannans vidd, så skulle deruti ligga en motsägelse, emedan man kan fylla röret lill en del med mäsk och således äfven genom ett stort rör ilka tillverkningen. Frilen torde likväl bemärka att i pannan är meningen alt hafva mäsk och i röret ånga.
[1539] BorgarfoiK rrn på Buciihoiz A n n a Elfsberg Götgatan 57, 2 tr. Allm. telef. OBS. Antiseptisk behandl. Properhet. Oskulpterade träsaker Nordisk Konsti och 2:a uppl., resa, i Orienten — ä i,n &amp; 2,75 » N. P. Ödmans senaste bok: rrån Tårocn sommartagar, Förra samlingen, 5:e tusendet å 2,25 Senare samlingen, 4:e tusendet å 2,so [1452] Sångundervisning. Efter den berömda Marchesiska metoden utbildas af undertecknad såväl Herrar som Damer. Priset: 6 kr. för hel timma. 4 » » half » Anmälningar emottagas alla helgfria dagar 10 — 11 f. m., 4 — 6 e. m. Adolf Fr. Kyrkogata 9 A I I I. Zulamith Wellander. Premiers ånger ska. Barnmorskan Fru Slöjdutstäl / ning [1532] [1361] K A. W A I O S A Forslin, Nysilfver, Bosättnings o. Lyxartiklar, till allra billigaste priser. JOHANSON. [1542] [1436] H ö p! Bröstoch lungskyddare, bästa medel för att undvika fä lunginflammation och lungkatarr. Säljas i 4 storlekar, för barn, 2 ä 2: 50 pr st., och större 3 ä 3: 50 pr st. expedieras mot efterkraf af Oscar (g. 10767) Rydström Eskilstuna. \ () [P. JOH. O H R V A L L S Plissé- och Persiennefabrik gående ett elegant 2 0 - å 2 4 - sid. profnummer I i fint koloreradt [omslag af denlö- I pande årgången. 43 b a r a " 2 0 ÖRE. Häftet innehål| ler mer än 5 0 ypI o perliga illustrat. | jemte beskrifninj gar Öfver drägter, hattar, handarb., monogram m. m. j JU I Endast n:r 1 —!
Då han sedan som gubbe 1790 låg på sitt yttersta, sade han: “Jag dör ej, förrän min engel, som var min lekkamrat i min barndom, åter visar sig.“ En natt syntes i rummet ett sken. “Nu dör jag“, sade gubben; “engeln visade sig i natt.“ Han dog också verkligen dagen derpå. Constantia Carolina Amalia Strussenfelt, känd såsom diktarinna och romanförfattarinna, förutsade på slaget stunden för sin bortgång, som inträffade i Motala den 24 Mars 1847, klockan half 11 på aftonen. Detsamma berättas äfven om en annan vitter författare: Carl August Nicander, liksom ock Fredrika Bremer säges ha förutsagt sin död. Skendöda och lefvande begrafna. Döden är hemsk redan genom det stela, orörliga lugn, hvari den plötsligt försätter denna nyss kraftfulla, rörliga och tänkande varelse, denna vår närmaste, vår vän eller bror; men ännu hemskare förefaller den vid tanken på, att detta dödens lugn ofta är falskt, att det plägar inträda redan innan lifvet flytt. Tanken är så förskräcklig, att man vanligtvis söker slå bort den, och kanske lika mycket af fruktan för ämnet, som af oförlåtlig liknöjdhet, har man inbillat sig och andra, att skendöd är lika sällsynt som den är fasaväckande. Sanningen är dock, att fall af skendöd, långt ifrån att vara sällsynta, säkerligen uppgå till några tiotal om året endast inom vårt land. Det är väl just icke så vanligt att höra t. ex. omtalas, att, vid öppnandet af en viss graf, likets läge häntydt på den dödes återvaknande till lifs inuti sjelfva kistan, att kroppen vändt sig om o. s. v., men detta bevisar icke sällsyntheten af sådana fall; ty, först och främst: hvem ser ej helst att en kär afliden får ligga orörd i sin djupa bädd, och sedan: om en tillfällighet blottar hvad jorden en gång mottagit, huru många äro väl i stånd att af några halfruttnade qvarlefvor döma, huruvida något lif verkligen funnits deri sedan de graflades?
Nio 188, i snledniog af Kongl. Majits nådiga Proposition, om understöd af allmänna medel åt Tull-statens enskilda pensions-inrättning. Bifölls. Nio 189, i anledning af vackt fråga om uppbörds-arfvode till Skepps-ombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för de sedan år 1848 vid nämnde Sjömanshus debiterade och redovisade Krono-utskylder. Återremitterades. Nio 190, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående upplåtelse af mark från Eskilstuna kungs-ladugård till skolhusbyggnad inom Klosters församling af Nyköpings län. Godkändes. Nio 196, i anledning af väckt motion om låne-understöd lör uppbyggandet och inrättandet af mejerier vid landtbruks-skolorna och stam-holländerierna. Godkändes. Nio 197, i anledning of väckt fråga om beviljande af ett lån för aftappning af Lillsjön i Kronobergs län. Godkändes Prot.-Utdrag den 2 Augusti 1854. 335 Nio 198, i anledning af återremisser å Utlåtandet, Nio 98; angående ett ytterligare låns beviljande för hamnbyggnaden vid Wadstena. Bifölls. Nio 199 i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet, Nio 91, angående begärdt lån till Akademiska Föreningen vid Lunds Universitet. Borgare-Ståndet godkände Stats-Utskottets i Utlåtandet, Nio 91, gjorda och i Memorialet, Nio 199, vidhållna hemställan; och Nio 200, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, Nio 88. Lades till handlingarne.
Af 8:de punkten återremitterades den del af mom. b, som rörer aflöningen för Läns-bokhållare, hvarjemte Ståndet, utöfver del i mom. f. för Häradsskrifvare tillstyrkta allönings-bclopp, 2,000 R:dr Riksmynt, länn för godt bevilja hvardera af sistnämnde tjenstemän ett årligt arfvode af 200 R:dr Riksmynt till skrifvarebiträde, hvilket arfvodes-belopp jemväl ansågs böra tilläggas den nya häradsskrifvare lön, som i mom. m. blifvit föreslagen. I allt öfrigt godkändes Utskottets förslag i 8:de punkten, med erinran dock, att det i mom. r. beräknade tillöknings-belopp i anslags-summan för Lands-stalerna bör rättas i enlighet med Ståndets, beträffande Prot.-Utdrag den 22 September 1857. 531 lönevilkoren för Häradsskrifvare, nu fattade och för Läns-bokliållare framdeles blifvande beslut. 16:de och 17:de punkterna lades till handlingarne. Med ogillande al Utskottets yttrande i 26:te punkten, lann Ståndet för godt bevilja en summa af 10,000 R:dr Riksmynt, att, på sätt Kongl. Maj-.t föreslagit, användas till inköp af en stam s. k. Cotswolds-iar. Af de särskilda punkter, deruti Utskottet afgifvit yttranden öfver väckta frågor om anslag dels för vissa år eller tills vidare, dels för en gång till föremål, tillhörande Civil-departementet, återremitterade Ståndet Usta punkten, biföll 2, 3, 4, 5 och 9 samt lade 6, 7 och 8 punkterna till handlingarne. Slutligen godkändes samtlige Utlåtandet bifogade tabeller, så vidt ändring deruti ej påkallas af förestående beslut. Den 22 September. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
Ständers .Beslut om Bihangets redaktion och om medlen till trycknings-kosthadens bestridande , på det tryckningen må ofördröjligen begynnas och fortsättas. Stockholm d. 19 December 1817* På Högloft. Biddersk. och På f-Iögvörd. Preste* Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar G. Adlerbeth. Ludvig Mörner» På VallofL BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnät vägnar G. Kjellander» Dan» Selander. Clas Arvedsoni Protokollsutdrag Prdn Hedervärda Bonde-Ståndet den 23 December 1817. S. D. Expeditlons-TJiskottets ankomna Memorial af den 19 dennes angående en förbättrad redakt tion af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll upplästes och bifölls; hvarom Respective Medstånden samt Expeditions-Utskottet skulle vördsamt Och vänligen underrättas. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln den 27 December 1817. S. D. Vid förnyad föredragning af Espe-* ditiotis-Utskottets den 19 dennes aflåtne samt den q 3 i samma månad på bardet . lagde Me* m«riala angående en förbättrad redaktion af Bi* hanget till Riks-Ståndens Protocoll, blef samma M emorial af Höglofl. Ridderskapet och Adelrl gillad t. S. D. Sedan Höglofligé Ridderskapet oell Adeln denna dag bifallit Expeditions-Utskottets den ig December afgifrie och den 23 dennes på bordet lagde Memorial angående en förbättrad redaktion af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, beslöt Ridderskapet och Adeln, att den föreskrift borde samtelige Riksens Ständers Ut skott meddelas, att i samma stund och. ej sednare som deras Betånkanden ingå till RiksStånden jemväl meddela Expeditions-Utskottet samma Betänkanden till tryckningens besörjande och i en Nummer-följd för hvarje Utskott från Riksdagens början.
Brefvet den 21 September 1839, en hel rote motsvarade en bevillning af 429 R:dr 39 sk. 9 rst., berörda 86 R.dr 6 sk. 11 rst. belöpte sig till /?9/y^T:dels eller i lämpligare bråk pudels rote, så att, då Trelleborg i öfrigt blifvit indeldt till lg:dels rote, dess hela ordinarie båtsmanshåll skulle blifva l|-|:dels rote, af hvilken förenämnda obetydliga tillökning i den ordinarie voteringen Expeditions-Utskotlets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 125. 259 rubbning synts Kollegierne icke böra föranledas uti den fastställda regleringen af samtlige städernas båtsmanshåll, vid hvilket förhållande Kollegierne underdånigst tillstyrkt, att för ifrågavarande uti Trelleborg tillkomna 4,-dels rote, derför de uppgifna 46 lägenheterne skulle ansvara, särskild vakans-afgift måtte få utgöras, intilldess en ny reglering al ordinarie bålsmanshållet för samtliga städerna i Riket kunde komma i fråga att verkställas; oc b har E. K. M:t, som under den 1 Oktober 1851, jemte fastställande af omförmälda sednast upprättade längd å den städerna inom Malmöhus län tillhöriga privilegierade jord åsätta extra båtsmaris-rolering, pröfvat lämpligt, beträffande den i Trelleborgs ordinarie båtsmanshåll tillkomna 4:dels rote, i Nåder förordna, alt, utan rubbning i regleringen af det för Rikets städer fastställda båtsmanshåll, vakanseafgift för nämnda rote-andel tills vidare skulle utgöras, nu täcktes Nådigst meddela Rikets Ständer omförmälda förhållande, för den åtgärd, som från Rikets Ständers sida kunde föranledas. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i behörigt öfvervägande; hvarvid, enär mot högstberörda åtgärd, i afseende å Köpingen Trelleborgs ordinarie båtsmanshåll, icke förekommit något att anmärka, Rikets Ständer ock funnit skäligt att samma åtgärd för. sin del godkänna.
Riksdagsfullmäg tigen Lars Olsson i sin ofvanberörda motion anmärker, »att redan i gamla tider har man uträknat, att mången bland allmogen åtminstone i skogsorter erlägger högre skatter till odjuren, än till Kronan;» men då det synes klart, att, om allmogen i skogsorterna icke med uppoffring af egna arbetskrafter och penningar förde fejd med rofdjuren, dessa skulle sprida sig vidare öfver riket, torde det vara billigt att Slaten öfvertager åtminstone kostnaderna för rofdjurens utödande. Chefen för Finans-departementet i sitt anförande i ämnet till Stats-Rådets protokoll yttrar: »att, på sätt hittills skett, debitera och uppbära en särskild skatt, i ändamål att dermed anskaffa penningar till betalande af belöningar för dödade rofdjur, samt ätt särskildt för hvarje härad eller län använda dessa medel, är i förra hänseendet icke öfverensstämmande med rigtiga och numera antagna financiela grundsatser, och skulle i det sednare vara hvarken lämpligt eller billigt. Det må visserligen vara sannt, att rikets alla provinser icke äro i lika hög grad besvärade af skada genom rofdjur; att belöningar för dödande af rofdjur icke komma att uppgå lill samma belopp i alla län, och att således, om penningarne tagas af allmänna medel, innevånarne i de sydligare delarne af riket blifva i viss mån betungade med utgifter till belöningar för dödande af rofdjur i de norra länen Men enahanda är ock förhållandet med åtskilliga andra utgifter af allmänna medel, som ofta nog komma blott en liten del af riket tillgodo, ehuru rikets alla innebyggare lemnat bidrag till deras bestridande. Såsom exempel härå må, bland andra, endast erinras om de icke obetydliga uppoffringar, som Statsverket sedan flera år tillbaka måst vidkännas för att binda flygsand å enskildes egor i rikets södra provinser». På dessa skäl anser Utskottet, att de skadliga rofdjurens utrotande bör enligt den nya stadgan blifva en Statens, icke, såsom för närvarande, en kommunens angeläBih. till R. St. Stats-, Lagsamt Allm.
Grefve Mörner, Carl Stellan; Det år först i dag jag varit i tillfälle, att inhämta någon kånnedotn af de utaf BevillningsUtskattet före. slagne nya grunder till den blifvande bevillningen. Jag år således icke beredd, att i detaille deröfver yttra mig. Flere agtningsvårde ledamöter hafva dock så fullständigt talat i ämnet, att något tillägg å min sida icke år behöfligt. Men som jag tyckt mig finna, att ifrågavarande grunder vida frånträda dem, hvilka år 1818 'fastställdes, och jag tror att ofta skeende för» ändringar, i Bevillningsmethoden, hvarken åra nyttiga > eller för den skattdragande angenäma^ Den 12 Maje f. m. 319 samt i den landsort, der Höfdinge-styrelsen år mig nådigst anförtrodd, jag vål hört klagas öfver dryga skatter, men ej öfver grunden för deras heråknande; och svårligen kan utfinnas en Bevillningsförordning med mera säkerhet för Statsverket och billigare för den skattdragande, än den nu gällande, så inståmmer jag fullkomligen med de värde ledamöter, som yrkat, att 1818 års bevillningsstadga må till sina grunder ©förändradt fortfara. Dock vill jag ej neka, att den nu varande bevillningen må i vissa delar jemkas. Herr Tham, Friherrarne Wrangel och Anckarsvärd samt Herr Montgommerie, hafva ock i detta hänseende uppgifvit åtskilliga förslag, hvilka jag anser vigtiga; men att hufrudgrunderne skulle undergå förändring, det vågar jag af anförde skäl alldeles bestrida. Herr Tham Jag skall blott uthedja mig, att få göra ett tillägg, i anledning af hvad Friherre Anckarsvärd nyss yttrade: Herr Friherren trodde sig nemligen hafva funnit, det jag nämnt, att Riksens Ständer skulle hafva att vån, ta från Bevillningsutskottet ett förslag eller en Uppgift, i afseende på nya vårderingsgrunder för jord.
Förhållandet med Revisorerne i detta afseende är ej detsamma, sorn med Fullmäktige i RiksgäldsContoiret och Banken; ty desse äro administrativa Auloriteter, med magtpåliggande göromål. Om de väl fullgöra sine uppdrag, om de med omtanka och snille supplera den döda bokstafven i deras instruetioner; sådant förtjenar beröm, och är föremål för gillande eller ogillande. Helt annat är förhållandet med Revisorerne. Deras befallning är en fortsättning af Rikets Ständers egen revision; de hafva ej någon förvaltning sig uppdragen; följaktligen äro de ej föremål för decharge. Också finnes ej något derom föreskrifva i Grundlagen. Deras egna samveten äro de, som skola lemna dem decharge, likasom deras öfvertygelse är enda rättesnöret för utöfningen af deras revisionsrätt. En votering öfver ifrågavarande motion skulle föranleda ett otillbörligt klander eller beröm, såsom i parti-tiderne. Jag hoppas således, att den ej kommer i fråga. Afslag å motionen tror jag likväl ej vara det rätta beslutet, utan heldre att den ej upptages, eller alt den förklaras böra förfalla. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Ju mera tillfredsställd jag lör min del är med Revisorernes nit och bemödande, desto betänkligare finnér jag det vara att instämma i Grefve Horns motion. Jag anser det neni - D e n 22 J a n 11 ur i i f. in. ligen vara vådligt och orätt, att blottställa dem för afslag å motionen, hvilket vid denna Riksdag skulle sannolikt blifva resultatet af en votering. Derföre tillstyrker jag, att frågan må, utan beslut, förfalla. Det är redan af en talare anmärkt, att Revisojerne icke äro Fullmäglige, utan sjelfve Ständer, för hvilka ej någon ansvarighetslag finnes. Lika litet, som i83o års Ständer kunna besluta något förklarande af beröm eller tadel i afseende på 1823 års Ständer, lika litet kan sådant äga rum i afseende på Revisorerne. Visserligen vore det för en Revisor tillfredsställande att af Rikets Ständer höra smickrande omdömen öfver sitt förhållande; men han bör vara nöjd med öfvertygelse!», alt Svenska Folket gillar det.
Jag inser icke eller något skäl hvarföre Gottlänningen skall vara mera frikänd för en allmänt antagen behörig skattrefning, så vål behöflig, än de öfrige Sveriges Provincer; och torde Enskiften för denna ö, med hänsigt till Hem - Den 3 Martiii Hemmanens spridda ägor samt Otipphärligt ske~ ende utbrytningar och utflyttningar vid Allmogens ingående giftermål, pröfvas mäst lämplige. Ingen kunde vål mera högljudt yttra sitt knot och missnöje med denna åtgärds anbefallande än för detta Svenska Finlands Allmoge, men inom få år, insåg den tydligt dess välgörande Verkan och välsignade ttpphofsrtiannen, hvilket afven Gottlanningen snart nog troligen skulle komma att göra. Aflidne Presidenten m in. Friherre Wetterstedts för längre tider tillbaka ingifne Skattlåggningsproject, utgående synneiligast från den synpunkten, att all terrain bör, i förhållande lill dess inre halt beskattas, sylies åtminstone mig så mästerligt uttänkt och Uppmuntrande för industrien och arbetshågen, att intet deremot kan biiligtvis invändas; och torde således förtjena ett ytterligare skärskådande, hålst sorn StatsVerket af de i5a stycken Sågqvarnar sorn å Gottland finnas, icke ordinarie räntor tillgodonjuter större summariskt belopp ån gö R:dr 44 sk. 6 r:«t.; som tydligen bevisar den godtyckliga och felaktiga tariffen för deras så kallade beskattning. Vidkommande dernäst goda och säl ra hartifiaty har Gottland flere sådana. Så vida ej alla dess nu tili anlöpande tillåtne Hamnar, skulle anses böra blifva fria Nederlagsplatser, såsom äskande åtskillige förberedande, för StatsVerket på en gång kanske nog kostsamma anstalter, (hvilka likväl troligen blefvo snart ersalTe och Bil. lill Ridd. o. Ad. Pr. 2 Band. ao, 5o6 Den 5 Martil, i alla fall i intet hänseende kunde jemföras med de StatsCassan i en framtid tillflytande betydliga intrader), får jag vördsamt till en början endast föreslå irenne Hamnar, nemligen en på Norra, en på Östra och en på Västra kusten.
Deposilions-medel, öfverlemnande deraf till Riksgäldskontoret 1 4 1 190 — b. 2 Juli b. 2 Juli b. 5 Juli b. 2 Juli 102 Diligence-lnrättning, anslag dertill — 4 2 55 — b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 19 Aug. b. 19 Aug. Diskont-Verket, revision! af dess räkenskaper^och förvaltning för år 1850 — 6 1 68 — b. 6 Aug. b. 5 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. 2. W 5 srg 5* »q cn Sr (JQ cn • cn a 3 > 2 CD B BondeN:o N:o 1 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o ¥ Diskont-Verket, personelt arfvode åt Registrator!) derstädes A. v. Ehrenclou — 6 1 76 6 b. 20 Aug. b. 18 Aug. b. 19 Aug. b. 18 Aug. » angående viss procent åt dess ombudsmän å indrifne af inom linien förda lån — 6 1 82 9 b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 19 Aug. b. 20 Aug. » angående uppgörande af förslag till verkets reorganisation 6 1 82 10 b. 20 Aug. b. 20 Aug. b. 19 Aug. b.,20 Aug. 50 Distrikts-läkare inom Åsele Lappmark, om tillsättande af en sådan — 8 — 74 — b. 16 April b. 17 April b. 16 April b. 16 April Diverse behof vid Flottan, anslag till 1 i 86 16 b. 25 April b. 25 April b. 26 April b. 50 April 170 Djurberg, G., se Eftergift. Doftmarker, se Qvarntull. Domar, om vissa dagar för utgifvande deraf i Hof-Rätt och Rådstufvu-Rätt 7 1 50 — b. 16 Aug. b. 18 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug.