Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle väl ingenting kunna göra för en gång; icke heller skulle det betyda något om alla ledamöternes tanke vore känd vara sådan, som Frih. Hamiltons; ty då skulle Svenska folket hysa den förhoppning, alt ledamöter med den tendens, som Frih. Hamilton äger, en gång skulle öfvertyga sig om nödvändigheten att gå i foa n ståndsvalen och öfvergå till allmänna val; men då icke allas tänkesätt och tendens blir på det sätt t i 11 — kännagifne som Frih. Hamiltons, så fruktar jag för alt delta sätt att lillvägagå är lika försåtligt, som det ifrån en amian sida är våldsamt att nu afslå förslaget, emedan delta behandlingssätt i sig sjelft icke äger någon annan grund än ovilja mot ett förslag, grundadt på allmänna val. Ett sådant förklarande anser jag vådligt, helst då det gifves af eli helt Stånd. Man har sagt, att de, som voro verklige vänner af valrätten och representationsförändringen, skulle akta sig för splittringar, genom att ingå i detaljförslag. Detaljerna äro ju dock endast nnancer af samma sak; men hvad vill det säga att förekomma splittring? Splittring finnes till den grad, alt om man kunde ransaka hvats och ens innersta tanke i representationsfrågan, så skulle man finna att, liksom under solen ingenting finnes fullkomligen likt något annat, så finnes icke eller den enes tanke i denna fråga lik en annans. Således borde ej fråga uppstå om alt komma öfverens om annat än ett sådant behandlingssätt, som leder till lagenligt beslut, och hvilket, när det är lagenligt fatladt, bjuder splittringen tystnad. Jag anser derföre vådligt att ens framställa såsom contra-propos., då fråga blir att afgöra sättet för målets behandling, huruvida detsamma bör bifallas en bloc. För min del har jag många och ganska väsendlliga anmärkmr att göra mot Ulsk:s förslag i dess detaljer; men såsom sakerna nu slå, inskränker jag mig till att förena mig uti de anmärkntr, sorn af Gr. Spens blifvit framställda, samt, på grund deraf, anhålla att R. o. Ad. täcktes såsom dess gemensamma tanke förklara dessa anmärkir. r; öfvertygad, sorn jag är, att, så länge R.
IVIen 80m 8tat8-VerIcet numera, ak reclan inclraAna lielia^liA ticl8 körläninAar, äterkatt cle roos tunnor 8äcl, livillcas FocltAÖrancle ak clenna till^äiiA k»ilcet8 8täncler, clen 28 ^laj 1818, pärälcnat; 8a kö>68loA 8tat8-8eeret6raren i unclerclaniAlist, att Xon^i. IVlaj:t vills täta cls inclraAuin^ar, Iivillca, jemlilct cle i Lon^l. Lrelvet clen 2c) ^jiril 1812 lallis Aruncler, liäclanekter, osli intill cle88 krahan 8lutIiAen akAÖr68, varila i lXäcler 8e8lutgcls, verli8tälla8 encia8t till8 villars, nä clet att veclerliörancls X^rlcolisrclar mä, om en annan r;rän8 an 100 tunnor ut8ättez för inclra^ninAsrne, lcunua ^euaat clsrekter, utan rulilininA ak Aamla an8laF8- köi liällanclen, ätei träcla i clen liö^re inlcom8ten8 ätnjutsncle; livarow, i liänöel86 ak I^oiiAl. l>lai:t8 IXäcliAa liikall, Liroulaire 8lculle till veclerliörancle utkäi <la8.
Länder re» dan före detta anfelts nödige och der äfwen med fördel blifwit inrättade. Har Stats-Utsivtkek funnit sig äga fullkomlig anledning till den förändring i desi förra hemställan, att Fältmätnings-Corpscn icke marie indragas, utan alt framgent warda ä Stat bibehållen, likwäl har Utskottet troll, att GeneralQwartermästareLieulenan s-bestäuningen sä wäl som den upfördc Secreterare-beställningen skulle kunna umbäras och de för dem ä Stat bestädde löner, pä sadan grund föras pä Allmänna Jndragnings-Staten. Hwad äter angar Fortifications - Staken, sä ock dä Fältmätnings-Corpsen warder bibehållen, som Utskottet, ester hwad anfördt är, anser för nödwändigk, torde i Ulskotleks tanka nägon indragning uti Forkisicalivns-Staten bäde kunna och böra äga rum, uran att sädant synes kunna medföra nägre skadelige följder eller hinder mi de anstalters utförande som Rikelö förswar kan fordra. Om Den 19 Zebruarii. 827 Om Fortificanons-Staten minnas till det belopp, akt den Summa som härigenom bespares, swarar emot Faltmälnings - Corpsens Stats-Summa; Sä torde den ändä till sikt ändamäl blisiva tillräcklig, och Fältmätnings-Corpsens bibehållande således icke medföra någon gradation för Staten. Om Riksens Högloft. Stander käckes bifalla hwad Utstotket salunda, med öfwenygelse om nyttan deraf för det allmänna, föreslagit; Sä lärer Chefen för Fortisicakion böra upgifwa ett sädant försiag lill indragning 1 Fortisications-Skaken, som swarar emot Fältmätning ^Corpsens Srars-Summa.
Hartmansdorff, att LagUtsk. måtte anmodas först yttra sig Öfver sjelfva planen till den nya civillagen och huruvida man icke bör inskränka sig till en blott sannnangjutning och förbättring af det redan bestående, hvilket, efter min tanka, är det enda sätt, hvarpå ett lagverk bör uppgöras, som icke ensamt skall rätta sig efter dagens opinion, utan äga bestånd för tidsåldrar. Det torde också vara desto angelägnare att förfara på detta sätt, då man hört klagan öfver de misslyckade försök med nya lagverk, som i andra länder ägt rum, och hvarpå England äfven är exempel, utom det förut citerade Bayern, der likväl tidehvarfvets störste criminalist hade befattning med den nya lagens sammanskrifning. Gr. Cronhjelm: Jag begär blott att få yttra några ord till svar åt Hr Cederschjöld. Den värde ledamoten har trott, att man borde skynda med den nya civillagen och nu utbryta 2:ne balkar till särskild behandling; hvarjemte talaren till stöd för sin mening åberopat, att vi nu här hört 3:ne utmärkt skickliga jurister yttra sig i ämnet, och derföre önskade, att man icke skulle vara i saknad af dessa juristers biträde vid den förestående granskningen. Det är deremot just för att vi icke må falla i händerna på dessa eller andra utmärkta jurister, som jag tillstyrkt, att man icke måtte brådska; och såsom skäl har jag förut anfört, att jag tror, det juristerna af såväl den ena som andra åsigten och alla Rikets högre domstolar redan till K. M. yttrat sig öfver det nya lagförslaget, och att fråga nu är om nationens opinion, eller huruvida detta förslag står i förening med folkets vanor och begrepp. Det är också derföre, som jag önskat en sådan tableau öfver skiljaktigheterna emellan den gamla och nya lagen, som äfven för dem, hvilka icke äro jurister, kunde tjena till ledning vid bedömandet; och jag anser detta desto angelägnare, om jag får antaga den siste talarens påstående, att äfven skickliga jurister hafva svårt att afgöra företrädet emellan de skiljaktiga principer, som äro i fråga.
;ka archi vet på Tidon, har hos Preste-Ståndet blifvit yrkadt, att för terörde ändamål ett vilkorligt anslag på Riksgälds-Contoret måtte anvisas, på . det att den dyrbara samlingen icke må under liden till nästa Riksdag, möjligen inköpas af utländsk man och sålunda gå för fäderneslandet förlorad. Ridderskapet och Adeln och Borgare-Ståndet hafva deremot lemnat denna punkt utan anmärkning och Bonde-Ståndet densamma bifallit. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet, i afseende å nästföregående punkt, yttrat, vidblifver Utskottet jemväl i 5:te punkten sitt förra Utlåtande. 6:0 Vid Utskottets yttrande, i anledning af ifrågaställde anslag för utgifvandet af en för Folk-skolorna afsedd charla öfver Skandinavien samt de begge verken : Scriptores rerum Suecicarum Medii sevi och Diplomatarium Suecanum, har inom Ridderskapet cch Adeln blifvit yrkadt, att Rikets Ständer måtte serskildt anvisa det belopp, som erfordras för berörde begge verks utgifvande, på det att Kongl. Maj:t mätte kunna utan inskränkning disponera de af Rikets Ständer å 5:te Hufvud-Titelns ordinarie Stat uppförde jo,000 R:dr årligen, hvaremot den ende ledamot, som, rörande denna punkt, inom iPreste-Ståndet t sig yttrat, förklarat sig instämma uti Utskottets afgifne förslag. Inom Borgare-Ståndet har blifvit 22 Stats-Utskottets Utlåtande, JY:o 4^5. Litt.
En så egendomlig, sjögrön skiftning på den där atlasen i lifvet! Jo, jag tackar, jag! Ett så öfverdådigt perlbroderi! Det där som faller ned kring halsen som ett regn det ser mycket pikant ut. Vänd på dig litet nej, inte så där, sväng dig om så där hastigt som du brukar. Du skulle se hur det glimmar af perlorna. Sådant där glitter passar just för dig, en ormaktig, hal liten trollpacka som du är. Det är som något man vill hålla fast, men som alltid glider en ur händerna. Hon är alldeles lik en såpbubbla i dag, hela flickan!» »Den bilden var inte så dum, lilla tantis», sade Alie, som i dag tycktes vara i ett humör lika strålande som hennes perlor. »Det är ändå roligt att vara väl klädd. Jag känner mig som om jag kunde hoppa öfver småtak i dag.» Hon stod vid bordet och lade sista hand vid ordnandet af en stor blomskål med perlhyacinter, gullvifvor och blåsippor, instuckna i mossa. Fru Rode betraktade den varma färgen på hennes kind och det skimmer, som låg öfver hela hennes uttryck; och plötsligt kommo tankar öfver henne, som läto en liten skugga glida öfver hennes öppna, rörliga ansigte. »Du ämnar väl inte behålla den där drägten på i dag», anmärkte hon tort. »Jag är rädd att Rikard skall finna det löjligt, att du tar på dig det bästa du har så här dags på morgonen.» Alie svängde sig om med en blixtlik rörelse, så att perlorna gnistrade; rodnaden brände sig fast med skarpa kanter uppåt tinningarna; hennes litet nervösa röst, som var ett ytterst känsligt instrument, tolkande alla de växlande stämningar, hon var så angelägen om att dölja, fick ett hvasst och obehagligt tonfall, då hon inföll: »åh, var inte rädd! Jag skall inte lägga några krokar för tants gullgosse» och härmed sprang hon in i sitt rum, klädde om sig på två minuter och kom åter ut i sin något illa medfarna, svarta vinterklädning. Feststämningen var borta både hos henne och fru Rode, hvilken satt och grämde sig öfver att hon sårat Alie och funderade på hur hon skulle få henne glad igen.
Men jag medgifver likväl, att det skulle vara påkostande att se Smålands Hussar-reg:te afsitta. Om denna utväg likväl påtagligen vore vida fördelaktigare än alla andra, skulle jag icke sätta mig deremot; men jag föreställer mig att vi med långt större fördel skulle kunna öka vårt kavalleri på annat sätt. Den 24 Oktober e m. 131 Åtskiilige talare hafva redan yttrat att en utväg förefinnes, genom hvilken man utan kostnad för slaten skulle kunna uppsätta, vare sig ett indeldt eller värfvadt kavalleri-reg:te. Denna Utväg förefinnes på 2:ne sätt. Det ena är genom att indraga augments-räntorne, göra det afsutne kavalleriet till ordinarie infanteri, och begagna räntorne till uppsättande af ett nytt kavalleri-reg:te. Men detta invecklar dock frågan, ty derigenom afsäger man sig all rätt för framtiden att låta det afsutne reg:tet återuppsitta. Deremot erbjuder sig utvägen att endast föröka den nuv:de vakans-afgiften, som betalas af de afsutne reg:nas rusthållare för att slippa hålla häst och sadelmundering. Man betalar nu 7\ tunna spanmål om året i vakans-afgift, och att denna afgift är särdeles låg samt borde höjas till minst 12 tunnor, torde lätt inses, om man öfverräknar kostnaderne för en hästs inköp och underhåll. Alla dessa vakans kontrakter löpa till ända dels 1870, dels 1871. Om K. M. föresloge vakansafgiftens höjande till ett belopp, som närmare motsvarar värdet af den tunga, rustningen in natura medförer, skulle vi få ett ganska vackert kapital. Jag tror nemi. att, om man satte upp vakans-afgiften till 12 tunnor, skulle de gerna betala densamma. Det finnes nu 3,000 nummer, som betala vakans-afgift. Efter 4^ tunnors tillökning skulle det göra omkring 13,000 tunnor spanmål, som man finge i förökad vakans-afgift, d. v. s. omkring 150,000 rdr, och med dessa skulle man ganska väl kunna uppsätta ett värfvadt kavalleri-reg:te.
Om Krigs^ Academien hade funnits i Linnés ungdom, och banihade blifvit ditsatt, hvad hade väl krigsväsendet vunnit? hvad hade icke Naturvettenskaperna förlorat? Lärjungarne vid en Krigsacademie ämna sig alla åt ett håll, fästa gig blott vid samma föremål, och känna ingen annan ungdom, än den som redan, genom Kronans märke, uniformen, är utstämplad till krigstjenst Då den sorn genomgått de allmänna skolorna och med tiden finner sig t alla möjliga förrättningar stödd och förekommen af gamla skolkamraters välvilja, hvilka återfinnas, än här, än der, och hvilkas pålitelighet och förmåga han från ungdomen känner: så står den vid KrigsAcademien uppfödde Qfficeraren, en främling i sitt eget Fädernesland j Där han skall vända sig till några andra än militairer, och det är icke underligt om han både röner och sjelf visar en köld, som icke skulle kornma i fråga om han blifvit uppfödd samfällt med sina öfriga jemnåriga medborgare. Så som det går honom med den närvarande tidena går det honom förmodeligen med d«n förflutnaEndast, eller hufvudsakligen på krigiska Den 2,5 Martu, »i? förtjenster fästes hans blick ^ sorn vore sam-» hållet endast gjordt för stridens skuld. Då en värd Ledamot uppräknade bil, derne af de store män , hvilkas åsyn bör elda Cadetternas Fosterlandskärlek, tror jag^ mig endast hafva hört krigare nämnas Hvarföre finnas der icke en Polhem, en Ahlströmer, en Hermelin, en Maclean elier andra hvilkas iredliga värf i tysthet framgingo, och hvaraf frugterna måhända bestå, när de förras rygtbara eröfringar åter gått fötlorade. Motionairen har anmärkt, och jag instämmer deri, att de omnämnde stora härförarne icke voro bildade i någon KrigsAcademie, Tvärtom är det från de allmänna läroverken, som Sveriges utmärktaste män, vanligen utgått.
Den f. n. rådande obestämdheten i detta fall har, efter hvad jag känner, gifvit anledn. till en snart sjuårig tvist, hvilken veterligen ännu ej är i första instansen afgjord. Remitterades till LagUtsk. Hr Nordenfelt, Enar Wilh., npläste en så lydande motion : K. M:s Nåd. Förordn. af d. 18 Januari 1855 ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, grundad på E. St:s vid sista Eiksdag afgifna underd. förslag, innehåller uti 2:dra mom. af 23 §:n: »Af de afgifter, som i stad inflyta, tillfälle de återstående %:ne Staden, men etc. Detta förordnande har upenbarligen tillkommit derigenom, att Konungen och E. St. bebjertat följande förhållanden nemi.: Att bland städernas sammanhopade befolkningar alltid upkommer ett stort behof af medel till bestridande af utgifter för kommunala ändamål, såsom fattigförsörjning, hälsovård, skolors upehållande m. m. Att detta behof blir allt större, ju mera spirituösa drycker, som förtäras på stället; att ju mera det supes i en stad, dess mera tilltaga fattigdom och sjuklighet, och dess flera barn blifva i behof af vård, undervisning och upfostran, genom samhällets försorg; att kommunalafgifterne ökas i ett direkt, måhända växande, förhållande till bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgifterna, hvilka kunna antagas såsom mått för åtgången af spirituösa drycker på stället, samt att billigheten fordrat, att en del af denna skatt såsom ett slags motvigt mot det onda, som förbrukningen af spritdrycker oftast förorsakar, tillfaller det samhälle, från hvilket den utgått. Men alldeles samma förhållanden ega, i än högre grad rum med de större köpingarne.
Dessa onlfattade foljande I~ufvudpunkter: lrvinnans riittsliga stii.11- ning inom olilra omr8den; sedlighetsfriigan, ntmynnande i den inBngclebatterade lagparagrafen 8 la, recherche cle la paterait6)); arbeterskefr8gan; Iwinnlige loner och forvarfsomrbdea; ssnlt propsga.ndan till spridande af Irvinnororelsen. Forsta lrongressdagen var anslagen tit lrrinnms ~.-Gttsliga st511-. ning. Dgrvid utveclrlade bland a m a t fru Psolss frdn Tysklnnd innehtillet af den nya tyska borgerlign lagen, Bvari 111hga paragrafer 51-0 i hog grad ognnstiga for kvinnan sorn hnstru och moder. Frn Stritt lalnnade i saimlanhang 118rmed en liflig frailistBllning af den ngitation som med obruten energi fol: tg&amp;r f r h de tyske kvinaornas sidn, foretraddn sf Bund Deutscher J1rauenvereine, for att Avggabringa en gndsing af berorda lagl~asagrafer. Redogorelser ofver forlGillandena i Fraukrike, Ryssland, England in. fl. stater ltimnades afven af dessa liinders representanter. En af kongressens intressantaste forhan.dlingar giillde den i den franslra lngen s&amp; m h g a slcriande niissforl~~.llanden tistadkoill~llande punkten:)) la recherche de la paternit6)). Professor Bridel, en bekant jurist fr&amp;n Genhve, hade h3ir hufvudanforandet. Han gjorde en jiimforande frarnstBllning nf den utom aktenskapet stAende moderns och barnets stallning i olika kndes. Med mycken vBrlne
Visserligen finner äfven jag, att 2 niom. tydligen innehåller, att, om redskapen är ämnad till export, densamma kan få tillverkas af hvad storlek som helst; men en hvar torde hafva sig bekant, hvad tidsutdrägt och omgång som erfordras för att skaffa sig den erforderliga tiliåtelsen, och då tillverkningen icke kan börjas, förrän en sådan tillåtelse emanerat, måste äfven en stor del af den tid vara i88 Den s(5 Januari. förfluten, som skulle begagnas för att få redskapen färdig till bestämd tid. Till hvad Hr v. Qvanten upplyst torde det tillåtas mig få tillägga den upplysning, som afgafs inom Utsk:n, nemi. att beställningar äfven ägt rum från Amerika; och då tror jag, synnerligen vid sådana långväga beställningar, nyttigt vara, att handtverkare få begagna sig af tiden och densamma icke onödigtvis förflyter under afskaffandet af de för controllen mindre nödiga betygen. Jag instämmer således uti de talares åsigt, som ansett detta mom. böra utgå. Hr von Qvanten: För att besvara en värd talares anmärkn. i afseende på lättheten att få en större panna transporterad med bibehållande af detta mom., får jag förklara, att dertill erfordras, att blott man skrifver en fraktsedel på pannan, får densamma gå fort, och att, derest detta varit Utskrns mening, jag icke skulle haft att påminna mot detta mom» bibehållande; men då sådant icke finnes uttryckt i detta morn., och man således måste medgifva, att ett beslag kan uppehålla pannans förskaffande, anser jag det, till förekommande deraf, vara nödvändigt, att detta mom. utgår. Frih. Boye: Jag anhåller, att den enda ledamot, som talat emot borttagandet af detta morn., nemi. Hr Peyron, ville tillåta mig att till ytterligare stöd for min mening använda samma skäl, som han framställt. Jag tror nerol., att just derföre, att det är så lätt för kopparslagaren att få ett illusoriskt bevis, om han behagar, permanent för alla tider af någon utländning, är det correctiv, som skulle ligga uti ett sådant bevis, alldeles intet correctiv.
På fältet af Penningen OB LIBERTATIS AC RELIGIONIS VINDI CATIONEM. Vid sådant förhållande, sorn jag nu haft den äran anföra? då JubelRiksdalern endast vid Reformationsjubilreum 1721 blifvit slagen, förnämligast såsom en compliment åt Konung Fredric, det följande Jubileum redan år 1817 blifvit firadt, äfven med en för tillfället slagen medaille, och då s82i således icke varit ansedt såsom Jubelår, anser jag ompräglandet af omnämnde JubelRiksdaler med detta årtal såsom olämpligt, och aistyrkcr det derföre. Den 21 Maji e, m. Med mera anledning skulle en dylik pen; ning kunna slås i år, 60m är det trehundrade ifrån Gustaf I:s utkorelse den 6 Junii 1523 till Konung i det af honom räddade Sverige, för att derigenom på det tredjeSeculairåret fira minnet af utkorelsen afdenna redbart store Konung, somupplyfte Svenska Folket ifrån utländskt både medborgerligt och religieust förtryck, till frihet och ett utmärkt rum ibland Europas nationer. Kostnaden vöre såsom BancoUtskottet anfört, ingen utom för stämpeln, om penningen sloges efter Riksdalers skrot och korn. JubelRiksdalern af 1721 skulle väl dertill kunna ompräglas med den förändring: att vår nuvarande Konungs bröstbild, med omskrift: CAROL XIV JOH. D G. REX SVEC-ETNORVEG. sattes på första sidan och i afskärningen endast AN. 1823. Men Konung Fredriks medaillon bör efter min tanke alldeles icke till-* sättas på andra sidan. Med all åt en afliden Konungs minne skyldig vördnad, tror jag mig likväl oförgripligen kunna anmärka, att hans bild ej bör ställas jemte Gustaf I:s och Gustaf Adolphs. Då likväl denna af mig nu föreslagna Penning endast kan hafva afseende på Konung Gustaf I:s upphöjelse på Svenska Thronen, är medaillonen af Konung Gustaf idolph äfven öfverflödig.
Man och poetiska familjeharmoni. ning i ämnet i Iduns spalter bör ha ett dansar långsamt och gravitetiskt, med samMed saknad lämnade vi detta eden å la ganska allmänt intresse. ma högtidliga min, som när man åt och Goldsmith och ställde kosan båtledes mot Ridderskapet och adeln, såsom stånd bedrack. söder, öfver soliga vattenstråk och utför rasstraktade och med deras från forntiderna åtIs och snö och en aldrig upphörande strid lande vattenfall. Skumhöljda stockar glänste följande privilegier, äro snart en saga blott. mot en karg natur ha just icke förmåga att violetta i glödande aftonljus. Dock inom detta stånd, med dess många skapa glädtiga ögonblicksmänniskor. Det tar Hela vår vandring var en färd i sol och och stora fel, funnos onekligen tillstädes tid, äfven för glädjen, att tränga igenom högsommarvärme. en ridderlighet och en omsorg för kommanfinnens hårdbarkade yta, men innanför den de generationer och deras kraf, som förytan finnas ofta nog både lif och värme. tjäna erkännande. Må vara att det låg X. Ett möte. Fiolen stämmer upp en polkamazurka, själfviskhet däri, men det var en själfviskhet En äkta finsk skogstjärn. Jag satt på och dragspelet faller in. i stort. Inom Sverige har ingen annan samen gammal stock bland martallar och torfhällsklass tänkt och medels donationer sökt mossar och läste Faust. sörja för de efterkommande, skylda och Det knakar i torra kvistar på andra sidan oskylda, och visat sådan förtänksamhet för IX. Vandringen. sjön. Någon ropar — på finska. A j, mitt Sol. Med friskt m o d och renslar på rygspråkgeni! Jag ser en manlig figur; han kvinnan som mö och änka. För att nu hålla oss till Vadstena adliga gen » startade » vi en varm julidag. Vägen bär något öfver axeln — en yxa. Kanske gick genom barroch löfskog, öfver backar vill han mörda mig. Det är långt till folk: jungfrustift, lämnar detta endast pensioner, och genom dalar, förbi täcka skogssjöar.
Brefvet den 11 Februarii 1800 bestämmes, för Introductionens tagande, en praescriptionstid af två år, räknadt från Diplomets datum. Sjelfva ordalydelsen af anförda, ännu gällande och i RiddarhusOrdningens 51 §., icke utan ändamål, åberopade Föreskrifter, 272 Constitutions-Utskottets betänkanden, antyder nogsamt att Introductionen icke sökes, men tages, att den fordrar en anmälan, mindre till beviljande än »ill verkställighet; Och det är således i §:n klart uttryckt, att för denna formalitets uppfyllande, som ej kan, utom i händelse af underlåtna prestanda, fördröjas eller nekas, Riddarhus - Directionens åtgärd emellan Riksdagarna alltid och oungängligen påräknas, heldst Directionen allena tillhör att härutinnan vaka öfver Författningarnas efterlefnad , samt Ridderskapet och Adeln äfven under Riksdagarna ålagt sig det band, att afvakta Directionens meddelanden genom RiddarhusUtskottet. I betraktande häraf, och enär förslaget, i dess närvarande form, uppenbart ilsyftar omedelbar ändring af ett RiddarhusOrdningens stadgande, om Riddarhus* Directionens, jemväl af en längre praxis sanctionerade befattning med Introductioner, linner ConstitutionsUtskottet den förekomna frågan stå i strid med RiddarhusOrdningens bokstafliga mening, ock följakligen Pierr LandtMarskalken hafva varit pligtig och berättigad, att derå, med stöd af 45 §• Riksdag Ordningen, vägra Proposition. Särskildt Constitutions-TJtskotbets Betänkanden.