Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Backmans enka, Marie Backman, född Torbjörnson, i underdånighet gjorda ansökning att, enär, enligt hvad bilagda styrkta transsumt af den efter bemäide Justitie-Råd förrättade bouppteckning jemte den dervid träffade öfverenskommelse emellan Sökanden och hennes barn, en myndig son och en ogift dotter, visade, att det kapital, som tillfallit Sökanden och hennes oförsörjda dotter, utgjorde 12,423 Riksdaler 6 öre, hvaraf arliga räntan, beräknad efter sex procent, uppginge till 745 Riksdaler 38 öre Riksmynt, men sistnämnda belopp vore otillräckligt för Sökandens och hennes dotters bergning, samt Sökandens man i lifstiden icke varit delegare i Civil-Statens Pensionsinrättning, hvadan Sökanden ej eller vore berättigad till något understöd af Enskilda Enkeoch Pupillfonden; Kongl. Maj:t täcktes till Rikets snart sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition, att en årlig pension å allmänna 4 Bil. JV$ 1 till Kongl. Maj:ts nåd. Prop. J\? 1 om Statsverket 1862,9 hufvudtiteln. indragningsstaten måtte, till det belopp, Kongl. Maj:t kunde pröfva skäligt, varda Sökanden under hennes återstående lifstid beviljad. Med afseende å den för fäderneslandet gagneliga verksamhet, Sökandens man i lifstiden under en lång tjenstetid utöfvat, samt då, efter hvad sig visat, boets ställning icke lemnar tillgång till Sökandens och hennes oförsörjda dotters nödtorftiga bergning, täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stals-Rådets tillstyrkande, besluta, att till Rikets Ständer skulle aflåtas proposition om pension å allmänna indrag ningsstaten åt Sökanden, att utgå med Sexhundra Riksdaler Riksmynt årligen under hennes lifstid ; och komme utdrag af detta Protokoll att till Finans-Departementet öfverlemnas, på det ofvanberörda framställning mätte vid förslaget till reglering af Riks-Statens 9:de hufvudtitcl iakttagas. ex protocollo N. Becker.
Jag satt främmande i den mjuka soffan af idel madrassering, jag satt der stel och bortkommen. Axel njöt af att få gå på dessa mjuka mattor, han såg sig med välbehag omkring på all denna komfort, som kostar 7 kronor om dagen. När han blef rik skulle han ha sig en sådan dublett, sade han; och han tittade in under det yfviga draperiet till sängkammaren, han satte sin fot på det pösande räfskinnet under skrifbordet. Med hastiga steg och händerna i fickorna gick han fram och tillbaka; jag såg värdinnan gå förbi dörren och titta in; nu tänkte hon på sina dyrbara mattor, som jag icke betalt. Jag kände mig nervös af att veta det. Jag hade ingen rätt här. – ”Nej, jag fryser, det är kallt här, vill du inte gå in till mig? – Vi gingo in i mitt lilla rum. – ”Ja, här var det inte stort bättre,” sade Axel. Jo, det var bättre, för mig var det bättre. Han fortfor att gå fram och åter; nu kände jag mig icke längre nervös: här hade jag betalt. Jag var belåten nu. Endast en liten tyngd fans qvar efter Borchsenii besök, men den skulle jag snart kunna afskaka. Så kommo vi att tala om Stella Kleve-affären och Olas bref, att han harmades öfver att jag skyllade henne för att ha lärt sin ton af ”judekotteriet i Köpenhamn”.24 Det var att röra vid en ömtålig punkt, han spände ut taggarne som en igelkott, han var ond, han var sårad, det låg som ett förakt i sjelfva benämningen, jag kunde icke öfvertyga honom att jag har stor aktning för judekotteriet. – Jag hade alltid varit avogt sinnad emot det Brandeska partiet, det hade han nog märkt, det var bara emedan de ej velat erkänna mig sjelf, det var sårad författarfåfänga. Jag hade icke rätt att beskylla dem för högfärd af den orsaken. Om jag en gång gjorde ett duktigt arbete skulle nog också de erkänna mig, men inte förr. De voro mera kritiska än publiken der hemma, det var det jag visste och det jag icke kunde förlåta dem. – Det plågade mig så outsägligt, detta missförstånd. Gick jag icke och bar på min mångåriga, hemliga beundan för Georg Brandes!
— Går man nu ifrån denna allmänna sats lill tillämpningen på de resultater, som visa sig inom sjelfva Bankens rörelse, så erhåller män der en ganska märkvärdig bekräftelse på hvad jag nyligen haft äfan yttra; det visar sig nemi. då, vid en blick på den olika rörelsen i handelsdisconlen under de olika åren, att under 1S4I varit upplånte 1,750,000 r:dr, ullan te 2,000,000 r:dr; 1842 upplånte 2,240,000, utlänte 3,342,000, men att nu äro upplånte endast 1,101,000 och utlånte 3,500,000. Således har Bancostyreisen vidtagit den mesyren, som skulle vara så lycklig, 508 Den IS December e. m. att icke hafva strypt genom upplåning; men likväl lånat ut mera än någonsin, nemi. pä det sältet, alt den, utan afseende pä en ökad silfverutvexling i bancoluckan, ånyo i låneväg utsläppt de sedlar, som ingått i baucovinsten. Frågas dä; hvilken har vinsten deraf blifvit? Jo, den att silfret vandrat ur landet. Om nu Bancostyrelsen i det stället hade upplånat eli större belopp af medel inom landet genom obligationer och utlånat litet mindre, så är det visserligen sant, att summan af ullänta medel också hade varit mindre, men obligationerna ä de upplånta medlen hade i andra afseenden företrädt penningarnes ställe. Delar svårt att göra sig reda för alla de sätt, pä hvilka en sådan lånerörelse kan verka; men ett måste man kunna inse som gifvet, nemi. alt många små besparingar, som varit skrinlagde, framträda vid ett sådant tillfälle, och att, om obligationerna äro inrättade på ett för den allmänna rörelsen beqvämligt sätt, sä är det ostridigt, att de gifvas och tagas i alla större liqvider, men under tiden, innan de äro förfallna, icke kunna presenteras till inlösen vid bancoluckan.
Afsigten med berörde förbud hade varit, att hummern, då den under en viss tid af året skyddades, skulle under den öfriga tiden lemna en så mycket bättre och rikare fångst, men ett sådant förhållande hade dock cj visat sig inträffa, enär hummern, under de år, förbudet fortfarit, hvarken i större mängd eller storlek än förut gatt till vid Bohuslänska kusten. Af denna anledning och då hummern just under den tid af året, då fångsten deraf ej vore tillåten, ginge upp på grunden och dess fångande under denna tid kunde blifva en inkomstkälla för fattigare fiskare, särdeles för dem, hvilka icke hade råd och lägenhet att idka storfiske, har motionären föreslagit, ”att Högstberörde Kongl. Förordning, åtminstone så vidt den anginge Bohuslänska skärgården, måtte varda upphäfd och hummerns fiskande och försäljande blifva fritt och tillåtet under loppet af hela året.” Hvad sålunda blifvit anfördthar Utskottet tagft i öfvervägande ; och som, efter hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:ts omförmäldte förbud att idka fiske af hummer ifrån den 1 Juli till och med den 15 September haft till ändamål alt förekomma hummerns förminskning och slutliga upphörande vid Rikets vestra kust, men detta ändamål otvifveläktigt skulle 6 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 24. motverkas derest det tillätes en hvar att idka hummerfiske under denna tid af året, då hummern vanligen fäller rommen och ombyter skal; får Utskottet vördsamt hemställa, att något afseende ej måtte å motionen fästas. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om reglering af Embetsoch Tjenstemäns löner.
Albert uttryckte sig – »med böner, jemmer och klagan», och, då Elina i dessa ord trodde sig finna någon sort hädelse, något ogillande af hennes djupa andakt, gjorde hon sina små försök att andeligen skola upp Albert; men då detta ej rätt ville lyckas henne, utan Albert bara blef ledsen och trött, samt gick sina färde, då grät Elina, så att man kunde sköljt stora lakan i hennes tårar, och kom då Mariana för att trösta och hugsvala henne – så blef det ännu många gånger värre. Man hade imellertid hunnit öfver Julen, Januari och Februari månad. Mars-solen började titta in helt munter och glad, väckande och lifgifvande, och när Elinas ögon någonsin voro torra, sydde hon, i denna Mars-solens sken, med allra största flit på öfverdraget till en stor beqväm skrifstol, hvarmed hon ville öfverraska och glädja sin älskade, och, som hon trodde, för sig alldeles förlorade, Albert, på hans födelsedag, hvilken inföll fram i slutet af Mars. I Elinas hjerta började de första ljusgröna hjertebladen till tröste-liljan att uppspira, på samma gång som hon sömmade alla dessa blomster åt honom, hvars hela lif hon ville blomster-strött, om hon endast vetat huru. Milla var nu ett halft år, och oftast ganska snäll och medgörlig. På en tid af fjorton dagar – just när den omtalade Mars-solen leende och glad började visa sitt blida anlete – hade Mariana litet eller intet haft tid med Elina, ty hon var, som hon sjelf sade, så upptagen af att trösta, lindra, hugsvala och hjelpa menniskor som voro i nöd och betryck, att hon mången dag ej hade ett enda ögonblick öfrigt för sig sjelf eller dem som hon numera visste »vandrade den rätta vägen henne förutan», och deribland räknade hon Elina. Elinas tårar hade så betydligt afstannat, och denna sysselsättning med broderiet till Alberts stol hade särdeles roat henne, ehuru hon, emedan det skulle företagas i smyg, nästan alltid för Albert sjelf sett lika sorglig och otillgänglig ut.
Den, som anser, att till contra-proposition i hufvudsakliga voteringen om Filklofvar, Urmakare-, skall antagas Ridderskapet och Adelns beslut, att, med godkännande af Utskottets förslag om artikelns specificerande i Taxan och antagande derå af 5 R:drs värde, den bör åsättas 1 R:drs införselstull skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer contra-propositionen att utgöras af BorgareStåndets beslut, att Filklofvar icke böra i Taxan serskildt specificeras, utan hänföras till Manufarturoch Handtverks-smide, ej specificeradt; samt sedermera i hufvudsaken: 33:o. Den, som instämmer i Utskottets förslag att Filklofvar, Urmakare-, böra i Taxan under egen rubrik intagas och dervid åsättas 5 R:drs värde och 1 R:dr 32 sk. införselstull skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. ,r. ,T . , (l:a alternativet) Riddersk. och Adelns beslut; Vinner Ne], antages ^ ,|ler0,Uwj Borgare-Ståndets beslut. Fisk: saltad eller inlagd, Strömming. Den af Utskottet å saltad eller inlagd Strömming till 2 R:dr tunnan föreslagna förhöjning i införselstullen bär blifvit godkänd endast af Bonde-Ståndet, hvaremot de tre öfriga Stånden bibe - Bevillnings-U tskottets Memorial, N:o 3o. 27 Fläsk. Fosjor. hållit den nuvarande tullen, 1 R:dr tunnan; och kommer, så vida Bonde-Ståndet icke afstår från sitt och instämmer i de öfriga Ståndens beslut, följande omröstning att anställas: 34:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, alt införselslullen å saltad eller inlagd Strömming hör höjas till 2 R:dr tunnan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer införselstullen å sagde artikel att bibehållas vid dess närvarande belopp, 1 R:dr tunnan.
Summarisk Uppgift öfver Barnen vid Stockholms Stora Barnhus. j^r 1852. 1855. Antalet af qvarvarande Barn utgjorde vid de a:ne årens början: Af dessa Barn äro under nämnde år: Från Barnhuset utlemnade 421. 487. I Staden af hvarjehanda orsaker afgångne 188. 203. Döde: Uli Barnhuset 180. 139. I Staden 78. 102. Häraf sjmes, att raortaliteten bland de å Barnhuset vårdade Barn, år i832, varit lika nied föregående årets, eller utgjort omkring 23 procent, men för år i833 nedgått lill omkring 17 procent af de derstädes lill yard intagne Barn. Kongl. Mynt-Verket. äkenskaperne hafva för åren i83a och 1833 befunnits vara i Kongl. KammarRätten granskade utan anmärkning och utvisa, efLer evalvation af Guld å 102 sk. i Silfver och Silfver ä 128 sk, i Bancosedlar, följande resultat: 1) c b c t: Balance frän föregående äret: Contantc Tillgångar, Guld Diikatcr 971: SilfverR:dr 3,797: 6. 4. S:r 18,850: 24- 2- Behållningar i Omyntade metaller: Silfv.63,271 D:o i Medaljer d:o , 294:3g. 3. Koppar d:o „ —rInventarier af Deglar, Kol och Ved — UtlånteMedel motStockholms Stads DrätselCommissionsOhliga tioner I Rikets St:s Bank deponcradt Silfver mot er hållne B:coSedl. Fordran af BancoScdelsFonden för försåldt Silfver ä Div. Courser Fordran af OfvcrlntendentsEmbetct för till
Ordinarie Statsfyllnads-Summan 1,727,200: Af Rikets Ständer särskildt anslagen Statsfyllnadssumma för år 1835 - -—- Balance till påföljande år Brister, sorn af Rikets Ständers Riks gälds-Contor icke ersättas 116,419:40. 8. Credit. Balance från föregående året Brister, som af Rikets Ständers Riks gälds-Contor icke ersättas 68,633: 14. 10. 116,419:40. 8. Vid skedd jemförelse mellan Stats-Utgifterne och de uppförde StatsAnslagen, hafva visat sig följande Brister j, hvilka, enligt gällande föreskrifter, blifvit i liqvid med Rikets Ständers Riksgälds-Contor till ersättning upptagne, nemligen: å 2:dra Hufvud-Titeln. ^®r ;*r 1834. bör år 1835. Fouragering för Värf vade Cavalleriets och Artilleriets Hästar _ 6,979: 2. 6. ä 8:de Hufvud-Titeln. Lyshållning m. m. för Kronans Publike hus i Stockholm 1,328:29.10. 1,425:13. 8. Fångars skjuts och underhall m. m 134,774: 17.— 148,452:10. i. Indelningsbrist i Kopparbergs Län — _ — 4. — Odlingshjelp för Krono Nybyggare 856: 40. Hvarifrån dock afgå å samma Hufvud-Titel uppkom ne Besparingar 8,023:12. 2. 6,345:14. 1 - . £/(/,r>n — 134,255:18. 2. 154,409:47.10. Besparingar hafva deremot å följande Hufvud-Titlar uppkommit och uti liqvider med Riksgälds-Contoret blifvit iakttagne, nemligen: För år 1834. För år 1835.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. 1841. Preste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 1 Mars —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring uti mantals-penningarnes beräknande. (Stals-Utsk. Uti. N:ris 64 och 226.) S. A. K. Med underdånig anmälan, att Rikets Ständer, för sin del, beslutat, det *} Förekom förut under N:o 141 och återremitterades. Bih. till R. St. Skrifvelse, N.o 25r, mantalspenningarne, ifrån och med innevarande år, icke må erläggas förr, än efter fyllda 17 års ålder, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att detta beslut mätte erhålla E. K. M:s Nådiga sanction, samt denna förändring i mantalspenliingaines beräknande varda till vederbörandes kännedom och efterrättelse kungjord. Rikets Ständer framhärda & c. Stockholm den 1 Mars 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9.7 Fehr. 1841. Presle-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den i Mars — Rikets Ständers under dåni ga Skrifvelse, angående en förklaring öfver 5 §, i Förordningen om stängsel-skyldighet den g Februari 1802. (Lagsamt Allm. Bes v. och Ekon. Utsk. Bet.
Afdelningen inom Utsk. ansåg att läroverket borde förläggas i Luleå, men i Utskis plenum ansåg man Piteå vara lämpligast. De skäl Utsk. anfört till stöd för sin åsigt synas mig likväl icke vara antagliga; ty de strida mot den erfarenhet jag sjelf, under min embetsmauna verksamhet, varit i tillfälle att förvärfva om dessa trakter. Utsk. säger att Piteå är beläget ungefär midt emellan Haparanda och Umeå, hvilken sednare stad skulle erhålla ett högre läroverk. Åfveu auföres såsom bevis på Piteås företräde Den 21 November f. m. 555 framför Luleå: att Piteå stads och landsförsamlingar jemte kringliggande församlingar vid 1855 års slut räknade 36,229 innebyggare, då deremot folknummern i Luleå stad och kringliggande församlingar vid samma tid blott utgjorde 23,320 personer. Detta kan visserligen ega sin riktighet, men då man ansett nödigt att inrätta ett högre läroverk inom Norrbottens län, så bör man väl också lörlägga det på den för länets innebyggare förmånligaste platsen. Nu är likväl händelsen att Piteå ligger allenast 2^ mil från södra lånegränsen hvaremot det nr ieke mindre än 60 mil tillden norra, så att nästan hela länet ligger norr om Piteå. Dessutom har man glömt att uti Luleå territorial-område inräkna de norrut liggande Torneå och Kalix fögderier, med en folkmängd af 20,000 innevånare, hvilka väl också kunna hafva behof af ett högre läroverk. För hvar och en som känner Norrbottens län är det välbekant, att det isynnerhet är inom dessa orter som den industri, hvilken finnes i Norrbottens län, nemi. sågoch berg-verksrörelsen har sitt tillhåll. Dessa fögderier äro den fruktbaraste delen af länet och då böra de väl tagas i betraktande vid denna frågas afgörande. Man har äfven anfört ett par andra skäl, lika haltande som de föreg:de. Man säger, att Piteå skola egde 42 lärjungar då deremot Luleå endast egde 18.
Stolt vid, den tanken ler hon: Segrar alltjämt ännu • .. Trånar hans Men, Kristina Skilja hon Drifva ur Grånade, JVicka tvänne, rosengårdom Kungen, Aktar ej Sol, som Aktar ej henne. hård. de drotsar mot ef till är vill vise Kungen, Fattar håg himmelrik: här han trotsar, politik / han deras miner stort uppå: om våren skiner, vinter grå. * uppfostran. — K a n s k e jag skall hjälpa er att ropa? L i l l a Ferdinand tycks trifvas bra där nere vid sjön, och sin mammas röst kanske han är för van vid. — Å h, han kommer nog, han vet mycket väl, att han måste. — N å det var roligt att höra. J a g som gammal lärare, gammal uppfostrare således, jag tycker det tilltalar mig, när jag hör, att ännu i våra slappa tider ungdomen här och där får lära sig, att det finns ett måste, som kräfver obetingad underkastelse. — Jaså, ska ' vi komma in på uppfostringsfrågan, nå låt g å! J a g har inte så noga tänkt mig in i saken och följer kanske mera min instinkt än några bestämda principer, men så mycket har j a g klart för mig, att det där måste, som ni talar om, det kan allt drifvas för långt. — N e j, det v a r. eller hörde jag o r ä t t? var det inte ni, som sa ' om Ferdinand, att han måste. 1 — Ja, i så fall menade jag, att han vill gö- ra sin mamma till viljes. — Jaså, det var så ni mente. Ursäkta, då missförstod jag er. — E r instinkt hyllar den principen? — N i rider på ord. — Förlåt mitt skämt! Jag " menar ingenting oartigt, då j a g säger, att j a g tror mera på er instinkt än på era principer. Och nu är jag redo att höra, hvad ni har att invända mot mitt måste. — D e t är den där obetingade underkastelsen, den där blinda lydnaden, som j a g tror inte för något godt med sig.
Det andra bestämda anbudet, ingifvet af Generalkonsuln Carl Heinemann, innehöll att han, utan att uppgifva sina hufvudmäns namn, vore befullmäktigad afsluta det annonserade statslånet, derom han önskade att muntligen få med Fullmäktige underhandla, enligt följande uppgifna hufvudgrunder, nemligen: »Engelsk valuta; emission endast genom J. H. Schröder Oj’ Companie i London; räntefot 4£ procent; ränteterminer den 1 December och den 1 Juni; amorteringstid 40 eller 50 år; kurs 92 procent för en fjerdedel af lånesumman, fixt öfvertagen; med option till återstoden mot 93 procent för hvad som blefve öfvertaget intill den 1 Juni 1864 och mot 94 procent för hvad som antoges intill den 1 December 1864, med s. k. jouissance under inbetalningsterminerna», — äfvensom några andra bestämmelser. Förutom dessa tvenne anbud, hade Fullmäktige fått emottaga flera erbjudanden att medverka vid det önskade lånets upptagning, äfvensom anmälanden om framdeles tillämnade låneanbud. Sålunda hade »The London & County Bank» erbjudit sitt biträde vid lånets upptagande och liqvidernas ombesörjande mot provision af J procent för bestyret med liqviderna samt I eller f procent för inlösningen af förfallna räntekuponer;» — »Union Bank» i London erbjudit lånets anskaffande mot två procents kommission, samt den nyligen bildade Engelska och Svenska Banken likaledes anmält sig hugad anskaffa lånet, ehuru något formligt anbud då ännu icke kunde af Banken framställas. Slutligen hade, enligt hvad inför Fullmäktige tillkännagafs, ej mindre Bankirhusen Baring Brothers och C. J. Hambrö i London, än firman Rotschild & Söhne i Frankfurt am Main förklarat sig önska lånets öfvertagande, fastän de icke funnit sig föranlåtna inkomma med några bestämda låneanbud.
I / (dr kreaturens skötsel oell utfodring liar förändring icke ägt ruin. För ali åstadkomma ldrbällring al liäst-racen hafva tvänne hingstar från Strömsholms stuteri årligen varit under beläckningstiden stationerade dels uti Ofvansjö och dels uti Wahlbo socken af Gestrikland. Skogar. Afsättningen af bräder från Länet har uppgått lill ungefärligen samma belopp som under föregående är, eller nära 40,000 tolfler. Deremot bar, sedan flottning af trädvaror uti Ljusne eif och en dess sidogren Woxnaelfven under sednasle år börjat, afsättningen af bjelkar betydligen tilltagit. Om rättigheten till flottning i nämnde eif hafva emellan träd varuägare samt strandoch fiske-ägare uppstått tvisligheter, sorn hinderligt verkat på trädvaruhandeln; men sedan dessa framdeles hunnit blifva afgjorde och de ömsesidiga anspråken under tiden jemkade, samt vattendragen till floltningens befordrande upprensade, kan med visshet beräknas en högst betydlig afsättning af träd varor från de stora skogstrakter, hvilka äro belägne uti Vestra Helsingland invid gränsen emot Dalarne, Herjeådalen och Jemtland, och intill sistlidne år icke blifvit begagnade för annat än pottaskeoch tjärn-tillverkning samt ortens behof af vedbrand. Inom alia socknar af Gestrikland samt åtskilliga i Helsingland har allmogen fortfarande förtjenst genom kolning lill der belägna jernbruk och masugnar, hvarest prisen äro i förhållande till behof och tillgång olika, men i Gestrikland i allmänhet högre än i Helsingland, der bergsbruket är mindre spridt. I den mån skiftena fortgå och skogarne icke mera samfäldt begagnas, blifva de bättre vårdade, men ändamålsenlig skogshushållning genom trakt huggning liar allenast vid större bruksegendomar blifvit införd. Brrgsbruknt. Under de tre år, som denna berättelse omfattar, hafva lindsed lar blifvit af Bergmästare-ernbelet utfärdade å inom detta Län befintlige nio nya silfveroch blymalms-anledningar, men icke någon af dessa har ännu blifvit närmare undersökt.
VI ’ crq C rf a C L ) 163 6 (137 ^164 6 >(65 '174 >171 .364 115 78 235 H. ranti för deras skuldföibindelser 999999 Hypotheks-föreningar, angående Cassa-Creditiv 1 Banken för sådane ,9,979 Svar på återremiss , , , , „ se Banker. Hyresersattning för Kronomagazins-förvaltaren i Wisby; se Hufvud-Titel 2:dra. sid. 12 „ för Justitia - Stats-Ministern och de Stats-Råd, som äro DepartementsChefer 799,777,97999999 Svar pa återremiss ,79979 Voterings-propositiou 77,97 Voterings-resuitat , 9,9, , Hard, f. d. Stats-Råd; se pension. Häktande af person, som är dömd till böter motsvarande högsta kroppsplikt ,, , af person anklagad förbrott emot 5 Cap 1 §. Missgernings-Balken , , , , , Svar pä återremiss , , , , , Sammanjemkningsoch Voterings-proposition ,7,77 Kongl. Maj:ts Nådiga Svar HäradsAllmänningar; se Allmänningar.
Redan sid. 373, nämda arbete, mötes man af den öfverraskande upplysningen, att det Beskowska resestipendiet bott * gafs i mars 1885 till rektorn d: r P. A. Gödecke. Om de pris han vunnit, sväfva vi för vår ringa del i okunnighet, och icke heller professor Ljong * gren har något härom att upplysa, men enligt hvad sunda förnuftet såger oss kan den väl aflönade seminarierek tom i Vexiö icke betraktas son obcmedlad vitterhetsidkare. I tidningen » Vårt land » har hr Gödecke i desca dagar publicerat några resebref, i hvilka han framställer sina åsigter som källarkund. » Vi spisade » — skrifver hr Gödecke från Berlin till » Vårt land » för den 12 sisd. ajanl — » flere gänger middag för mycket billigt pris (x mark 50 pf. ) hos Helms vid Schkmfrd heit, i den lilla paviljongen af fargadt tegel vid den mindre slottsbron. I allmänhet påminna rätterna mer om det tyska borgerliga köket än om den finare, men också aiadrt närande franska matlagningen. Här i Dresden hafva vi träffat på en liknande, aägoc mindre elegant, men med fullt lika god matlagning utrustad restaurant vid SklomenstnMe, d. v. s. i stadens bästa del, der vi, dock med abonnement för några dagar i sender, sptu middag med tre rätter mat samt kaffe (detta senare genom utbyte mot soppan), for det forvinande billiga priset af en mark pro persona ». 1 Berlin besökte hr rektorn dessutom med förkärlek s. k. mjölkmagasin, der han intog sin lilla måltid, men undantagsvis förirrade bta sig äfven på bättre restaurante^ der han dock icke trifdes. Det heter nämligen i brefvet för 12 april: » Vi hafva äfven spisat i sådana och känna dem väl. Köket är franskt och våtÉkt godt, men har en liten olägenhet, nemligen att man ej känner sig mätt mer än höfst eB par timmar efter bordet. »