Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fall det hade varit mig bekant, att R. o. Ad. beslutat att punktvis afgöra betänk., bade det aldrig fallit mig in att yrka en annan ordning. Men jag tar R. o. Ad. till vittne derom, att vi beslutat att punktvis föredraga betänk., men icke att så afgöra det. Gr. Frölich förenade sig med Frih. Ehrenborgh. Gr. von Fersen: Redan i början af discussionen anliöll jag, på sätt Ilr Cederschjöld då till besvarande upptog, om framställning lill R. o. Ad., alt uti ett beslut måtte intagas D c ii 24 Juli c. ra. punkterna fr. o. rn. den 3:dje t. o. ni. den g:de. Derpå har någon propos. icke följt, och jag reserverar mig nu deremot. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, vttrade, att han, i anledn. af Gr. v. Forsens sista anförande, ansåg sig skyldig förklara, det han, ehuru okärt det för honom vore, tog Ståndet till vittne, att H. Ex., uppå derom framställd fråga, yttrat, att Ståndet med nej hesvarat H. Ex:s propos. om instämmande i Gr. v. Forsens begäran, att 3:dje t. o. m. g:de punkterna i ett sammanhang skulle få discuteras och afgöras. Hr Lefre'n: I början af discussionen framställde jag den fråga, huruvida icke endast 3:dje punkten förevar till afgörande, men discussion dock kunde sträcka sig utom denna; och jag erhöll då af Hr Gr. o. Landtm, ett lika beskaffadt svar som det, han nu lemnat. Gr. Horn: Jag har biträdt Frih. Ehrenborghs mening i den tanka, att densamma icke afvek från något fattadt beslut. Jag reserverar mig nu emot det behandlingssätt, förslaget vederfarits. Frih. Boye: Jag är öfvertygad, att ett missförstånd här äger rum, och jag måste, lika med Gr. Horn, nedlägga min reservation.
Med antagande häraf skulle jag begå en besynnerlig inconseqvens, om jag, som vid sjelfva anslagets bestämmande förklarade, att jag ansåg den summan, som StatsUtsk. föreslog, rent af orimlig, derföre att den icke kunde användas, ty intill nästa riksdag kan ej ett byggnadsföretag af denna omfattning verkställas; det vore alltså, säger jag, en besynnerlig inconseqvens hos mig, om jag ej skulle tillstyrka bifall till BondeSl:s inbjudning. Jag anhåller om propos. till bifall å denna inbjudning och tror att det ändamål , som R. o. Ad. med anslaget afsell, derigenom blir tillräckligen uppfyldt. Frih. Cederström, Jacob: Jag ber att få fästa uppmärksamheten deruppå, alt ett instämmande med BondeSt. skulle hafva till följd icke ett anslag till nästa riksdag, ulan tyertom ett afslag af allt anslag lill nästa riksdag; och sådan, vill jag förmoda, lärer ej meningen vara. Då i alla fall Ståndens beslut uro olika, då nemi. R. o. Ad. samt PresteSt. bestämt sig för en summa, BorgareSt. för en annan och BondeSt. för en tredje, måste frågan hänskjutas till förstärkt StatsUtsk., och votering der anställas öfver de olika alternativen. Det går ej an, att med de särskildta Ståndens beslut förfara som med utrönande af de flesta rösterna i en domstol, utan hvarje särskild röst af Rikets 4 Stånd skall göras gällande inom ett förstärkt Utsk., och då kunna Ständerne genom detta Utsk. bestämma om hvad de vilja gifva nu eller uppskjuta till nästa riksdag. Jag afstyrker allt instämmande i inbjudningen. 320 Den 7 April. Hr von Hartmansdorff: Jng instämmer med Frih. Cederström i anhållan om afslag å inbjudningen; men jag bestrider de skilI han anfört. Jag anser oss oberättigade att nedsätta ett anslag, som 3 Stånd beviljat. Frih. Boye:
Om man åt hvarje prestgäll eller pastorat beviljade äfven det ringaste bidrag för beredelserna till folkskolors anläggande, så snart församlingarna genom sockenstämmo-beslut bestämt sig att med sådanas anläggande aS Den a J u n i f. m. gå i författning. Jag instämmer visserligen nied Frih. Ehrenborgh deruti, att det är vigtigt att bilda lärare för dessa folkskolor; men de uträtta dock intet, om sådana skolor icke finnas; hvadan de förra och de sednare böra utvecklas i förhållande till hvarandra. Jag skulle vilja föreslå en summa af t. ex. 5oo r:dr för hvarje sig sålunda anmälande pastorat, att användas till folkskolors inrättande, och jag haval! anledning att förmoda, att ändamålet dermed skulle i väsendtlig mån vinnas, nemi. begynnelsepunkten för sådana skolanläggningar. Hvad Carolinska institutet angår, har jag af en särskild tillfällighet vunnit kännedom om det nit och allvar, hvarmed undervisningen derstädes bedrifves; och jag skulle sålunda högeligen önska, att afseende fästades vid de anmärkningar, Hr Cederschjöld emot Utskrs utlåtande i denna del framställt. Frih. Toll, Gust. Phil.: Jag är ganska öfvertygad derom, att R. o. Ad. delar sådana tänkesätt, att universiteten böra komma i åtnjutande af de anslag, hvilka afbehofvet påkallas och som nationen säkerligen väntar, att Representationen skall fylla. Men det är i anledning af en värd ledamots yttrande, att nemi. endast en röst höjt sig för Lunds academi, som jag begärt ordet, för att instämma med Frih. Ehrenborgh och Hr Strussenfelt uti hvad de i afseende å Lunds universitet anfört. Jag vill härjemte tillägga den anhållan, alt Utsk., vid besvarandet af den blifvande återremissen, må fästa vederbörlig uppmärksamhet å såväl den af Hr Dahlfelt väckta motion, att af medel, hvilka på uppgifvet sätt kunna besparas, anslag må göras till stipendier eller premier åt förtjenstfull lönlösa lärare vid academierna, som ock å J-äfmedicus Ekströms väckta fråga om anslag till reseunderstöd för utmärkta vetenskapsmän.
Sedan vid sistlidne Riksdag Kongl. Majit uti Nådig Proposition öfverlemnat till Rikets då församlade Ständer, att, af allmänna medel åt Ca - 8 Statssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N',o 120. thedral-skolan i Lund anvisa elt årligt penninge-anslag, motsvarande de 1,047 tunnor Helgonskyldskorn, som, jemlikt Kongl. Brefvet den 24 Mars 1824, borde af klockarnes i Lunds Stift Helgonskylds-säd indragas och till den beslutade Calhedral-skolans i Lund inrättande användas; hvarigenom de församlingar, från hvilka berörde spantnål eljest skulle utgöras, komrne i tillfälle att använda den samma till inrättande eller förbättrande af sina folkskolor; samt Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 19 Junii 1840, jemte beviljande af ett årligt anslag af 3,856 Rdr 45 sk. 4 rst< 611 nämnde Cathedral-skola, hvarigenom skolans behof af berörde Helgonskyld komme att upphöra, tillika förklarat, att, då det vore af högsta vigt, att församlingarne bereddes tillfälle att inrätta folkskolor eller förbättra de redan varande, för hvilket ändamål den förut till Cathedralskolans behof afsedda andel uti Helgonskylden lämpligen borde kunna användas, Rikets Ständer beslutat, att de församlingar inom Lunds Stift, af hvilkas Helgonskyldskorn påräknats bidrag till Cathedral-skolan i Lund, borde, såvidt de förbunde sig att uteslutande till folkundervisningens befrämjande inom församlingarne använda samma bidrag, bibehållas vid oqvald besittning deraf; så har Kongl. Majrt, efter föredragning af Rikets Ständers omförmälde underdåniga skrifvelse, låtit under den 27 Juli 1840, i Nåder meddela Consistorium Ecclesiaslicum i Lund samt öfrige vederbörande till behörigt iagttagande och underdånig eftenättelse, hvad Rikets Ständer, på sätt nämndt är, beslutat.
Prop. JVe 1, om Statsverket 1856. 1 Utdrag af Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockholms Slolt den 45 Oclober 4856. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Statsråden, Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Almqvist. Sedan protokollet för den 2 innevarande månad blifvit justeradt, föredrog Departementschefen, Herr Statsrådet Fåhraus, följande ärenden, som vöre att taga i öfvervägande vid uppgörandet af det förslag till reglering af Sjette hufvudtiteln, hvilket uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof borde Rikets nu sammanträdande Ständer föreläggas: Civil-jDepartemen tets Expedition. Då en längre tids erfarenhet ådagalagt behofvet af ökadt vaktmästarebiträde vid Departementets Expedition, hvarest, oaktadt göromålen i mängd öfverstege hvar och en af de öfriga Stats-departementens Expeditioners, blott en enda Vaktmästare med lön på stat funnes anställd, i följd hvaraf ett anslag årligen måst från Sjette Hufvudtitelns extra utgiftsmedel anvisas till arfvode åt en extra vaktmästare, hemställde Statsrådet, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder äska, att ytterligare en vaktmästare må varda å Expeditionens stat uppförd till åtnjutande af lön i den lägre graden, eller 500 riksdaler riksmynt. Med iakttagande af denna tillökning i personalen, äfvensom af enahanda förhöjning i de hittills varande lönerna och i det från skrifmaterialie-anslaget öfverflyttade beloppet, som för de öfriga Departementens Expeditioner komme att i nåder föreslås, skulle således staten för Civil-Departementets Expedition blifva följande: Bih. till R. St. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
DomstolspröTningen af alla återbetalningsoch ersätlnings-frå5 B. ?3 u 334 Stats-Utskottets gor emellan Kronan och euskilde, påkalla nödvändigheten af en undersökning, huruvida någon brist i Allmänna Lagens eller Förfaltningarnes föreskrifter, rörande iakttagandet af K. M:ts och Kronans rätt i allmänhet, förefunnes, på grund hvaraf motionen kunde föranleda stiftandet af en serskild Lag eller förklaring af den redan gällande, och Utskottet har, i följd deraf, med begagnande af den rätt 4^ §• Riksd.Ordn. lernnar, öfverleranat de remitterade handlingarne tili II. iSt:rs Lagutskott, med anhållan att dess yttrande i ämnet Utskottet meddela. I ankommit svar, lemnadt genom Prot.Utdrag af d. 12 sistl. December, har Lagutskottet anfört: ”att, ”då den väckta motionen icke innehölle Förslog till ”Stiftande af ny, eller förklaring af redan gällande ”Allmän Civil,- Criminaleller KyrkoLag, utan frå”gan endast anginge K. M:ts rätt att till gode mäns ”afgörande låta hänskjuta uppkommande ersättningstvister emellan K. M:t och Kronan samt enskilde; ”Lagutskottet, med stöd af 33'§. Riksd.Ordn. ansåg ”någon handläggning af ifrågavarande motion icke till”höra dess befattning.” Ifrån detta Beslut har dock 2:ne af LagUtskottetS Ledamöter varit af skiljaktig mening, hvilken de anhållit mätte få komma till R. St:rs kännedom och bedömmande. Innehållet deraf finnes upplaget uti det härjemte bifogade Transumt af LagUtskottets nyssnämnde ProtocollsUtdrag. Da Utskottet således nu bör sitt utlåtande öfver motionen till R. St:r afgifva, får Utskottet, beträffan - Betänkanden, N:o 372. 335 fande första frågan att, vid Statsregleringens aflemnande, R. St:r skulle, såsom ett dervid fästadt vilkor, i underddiet meddela K.
Ja; den, det ej vill, röstar Nej-, rinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat en lag i berörde syftning af enahanda innehåll med den utaf Utskottet föreslagna, med den förändring likväl, att 5, 6 och 8 §§ komma att lyda som följer: 5 §. fjär någon i skrift, den han utspridt eller utsprida låtit} eller inför menighet eller folksamling, annorledes till uppror uppmanat, eggat eller trugat; straffes, när ingen straffbar verkan deraf följde, med]ängelse från två till sex månader. 4 Lag-Utskottets Memorial, N:o 69. Samma lag vare örn den, som annans skrift utspridt eller utsprida låtit, för att dermed komma uppror åstad. 6 §. Till upprors stillande må krigsmanskap användas; dock ege det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än den på stället varande Civilmyndighet tre gånger ljudeligen i Konungens namn befallt dem att genast åtskiljas, vid äfventyr att vapenmakt eljest användes. Öfvergå upprorsmän så hastigt lill våld, att Civilmyndighet ej kan så förfara, som nu sagdt är; dä ege den Myndighet förordna, att upproret med vapenmakt genast stillas skall. Ej må dock i någotdera fallet, för upprorets stillande , vapen längre brukas, än Civilmyndigheten anser nödigt vara. Med Civilmyndighet förstås här Konungens Befallningshafvande, Borgmästare eller Polismästare i stad och Kronof ogde ä landet, eller ilen, som i sådan embetsmans ställe satt är. År ej Civilmyndighet tillstädes, och kan ej dess ankomst af bidas-, då ege på stället varande högste Militärbefälhafvare så förfara, somför Civilmyndigheten nu stadgadt är. 8 §■ Ej vare menighet å landet eller i stad förment att sammankomma till öfverläggning om menighetens särskilda angelägenheter; ej heller må sådan sammankomst af offentlig Myndighet upplösas, så framt dervid ej företages något, som emot lag stridande är eller eljest allmän ordning störer.
Han skall icke allenast hos Länsmannen eller Kronofogden anmäla inom distriktet begångne gröfre brott, eller om något förehafves, som störer eller hotar allmänna säkerheten eller husoch hemfrid, eller om död menniska träffas ute å mark eller eljest dödsfall förekommer i förening med ovanliga eller misstänkta förhållanden, eller om smiltosamma sjukdomar utbryta hos menniskor eller djur, eller andra olyckor inträffa, utan han skall äfven hafva upsigt öfver vägar, broar och färgor, vara tillstädes då dödsstraff skall fullbordas, och anföra del manskap, som upbudas för bildande af spetsgård, samt biträda vid verkställighet af domar och utslag äfvensom vid indrifning af oliqviderade upbördsmedel, jemte en mängd andra den exeentiva och polismaktens åligganden och bestyr och slutligen skall hans duglighet till det s. k. menighets-bestyret pröfvas af Kronofogden, utaf hvilken han förses med tjenstebref. Fjerdingsmannen skall lyda K. Befh:des samt Kronofogdens och Kronolänsmans befallningar, med tillgodonjutandet, under sin tjensteutöfning, af enahanda skydd, som de, hvilka Konungens embetsmäns eller Rättens ärender gå. Han måste således egentligen anses såsom en tjensteande åt Kronofogden och Länsmannen. Det beror icke af menigheterna alt bestämma vidden utaf befattningen. Den är bestämd genom den sisth år utkommande författningen. I fordna tider hafva på somliga orter Kronofjerdingsmans-boställen funnits. Fjerdingsmannen voro då åtminstone i dessa trakter Statens tjenare, men den af den siste värde talaren omnämnda afunden torde tilläfventyrs ej obetydligt hafva bidragit dcitill alt dessa boställen blifvit indragnc till Statsverket, emedan innevånarne från en del andra orter möjligen med missnöje sågo att å vissa ställen menigheterna åtnjöto lindring i detta bestyr, i thy att de hade en på Stal aflönad fjerdingsman.
Derjemte liar Herr Crusenstolpe till Ridderskapet och Adeln framgifvit ett skriftligt anförande, hvaruti, efter föregångne anmärkningar om behofvet af en förbättrad Brottmålsoch Straff-lag, om bristerne i nu brukliga rättegångs-, ransakningsoch bevisnings-sätt, samt om vigten och nödvändigheten för Lag-Comitén att, vid utarbetandet af förslag till en förbättrad Brottmåls-Iag , känna hvilka hufvudgrunder mest öfverensstämma med Nationens kraf och önskningar, yrkas, det Rikets Ständer mätte, såsom grunder för det förslag till rättegång i brottmål, hvilket kommer att af Comitén utarbetas, yttra deras åsigter, huruvida, med inskränkning i Brottmåls-domarens närvarande ransaknings-rätt och åliggande, det egentligen så kallade accusatoriska rättegångs-sättet må inf örås, samt huruvida den juridiska bevisnings-grunden , med tvänne vittnens absoluta giltighet, bär till dess kraf t '4 LagUlsJtotlets Bttilrtköhdc N'.o 86,' och verkan orubbad bibehållas, jemte deri närvarande organisationen af en Domstol, som eger att på en gang pröfva hand* lingen och tillämpa straff bestämmelsen, ellery cm den bör utgöras af en ibland medborgare, genom lottning eller parternas val tillsatt Jury, med en äfven moralisk prof ningsrätt. Dessa Motioner, tillika med ett af Herr Cederschjöld till Ridderskapets och Adelns Protocoll serskildt afgifvet yttrande, hvaruti han närmare utvecklat sina tankar rörande de grunder för en Brottmåls-lag, som i först-», berörde Motion äro antydde, har Utskottet öf»J vervägat.
R:dr i stället för 7 R:dr, med flere detailfrågor; men saknad af sjelfva det detaillerade Förslaget hindrar mig att häruti vidare ingå. Å Lifmunderingen för Indelta Infanteriet har kommit Kongl. Maj:t och Kronan tillgodo omkring 24,000 R:dr, hvadan Rotehållarne eller, sorni längden blir detsamma, deras Soldater en motsvarande behållning torde vara besparad. Beräknade summan till fouragering vid värfvade Cavalleriet har varit så otillräcklig, att utöfver hvad dertill å stat varit anslaget sedan 1824, åtgått 132,352 R:dr, hvilken brist äfven som framdeles blifvande deficit föreslås böra utgå af Öfverskotts-medlen, mot ersättning till RiksgäldsContoiret af framdeles blifvande behållning på det (redan otillräckligt) anslagna, när bättre foderår inträffa; men det synes af denna uppställning icke vara särdeles ersättning att påräkna; bättre vore sålunda alt komma till något bestämdt. Hvad under 4:de Hufvudtiteln förekommer, att Biskopens på Gottland indel - D e n 4 December f. m. te lön skall ingå till Staten, oell i dess ställe utföras förslagsvis på Stat, så strider detta emot de principer, jag vågat yttra, såsom dessutom ökande Statens besvär med Uppbördsoch Afyltrings-bestyret. Det å 5:te Hufvudtiteln ökade anslaget för de sköna Konsterne synes visserligen, under en Landets stigande välmåga, icke för högt, då ej eller sådant å 6:te Hufvudtiteln för milda Stiftelser, hvartill äfven det under den y:de kan anses höra, synts erfordras. De under 8:de Hufvudtiteln såsom erforderlige ansedde anslag för Slottets reparationer och publique byggnader, hafva ej kunnat med nu saknade Reparationseller Byggnads-förslag jemföras. Förmodeligen ingå dessa Förslag till StatsUtskottet directe. Om Rikets Ständers begäran sista Riksdag af detaillerade förslug i dessa ämnen behöfs icke erinras. Å g:de
Det är alldeles påfallande. Är det Paris? Eller sorgen efter mor, som gjort dig såder ...? LOUISE. Såder? VIGGO. Ja, såder liksom större liksom mer kvinlig än förr? LOUISE. Kom nu fram och sätt dig. Botilda kommer strax med kaffe. Du är väl trött efter resan? VIGGO. Inte spår. Det skall mycket till innan jag blir trött. LOUISE. Hvila dig behöfver du väl åtminstone, du som vi andra. VIGGO. Ja, men inte ännu. Jag reser vidare med ett-tåget. LOUISE. Reser du? Hvarthän? VIGGO gladt. Till Paris. Jag fick litet pengar för min bok, och så har jag tre tidningar att skrifva korrespondenser till. Så jag hoppas kunna slå mig fram. LOUISE nedstämd. Jag trodde, du skulle stanna här nu Jag blef så glad öfver att se dig Jag trodde ... ^får tårar i ögonen.^ VIGGO. Jag har köpt direkt biljett ... ^stryker öfver hennes hår.^ Så ... så. Inte ledsen för det! BOTILDA kommer från köket med kaffe, grädde och bröd på en bricka. VIGGO. Se god dag, Botilda. BOTILDA niger. Tack för det, herr Viggo. Och god dag igen! Det var då en glädje och en öfverraskning på födelsedagen, kantänka! ^Sätter brickan på bordet, torkar sin hand på förklädet och räcker fram den, nigande.^ Välkommen får en väl säga! Och var så go' nu och ta' en kopp kaffe. Jag tänkte, det kunde göra godt, när man rest långa vägar. VIGGO. Tack, tack, Botilda! ^Serverar sig.^ Det skall minsann bli riktigt skönt . Nå hur står det till annars? BOTILDA. Tackar som frågar, herr Viggo, mig gamla skrå går ingen nöd åt, må veta. Men si fröken hon är visst inte riktigt som hon skulle vara ^till Louise^ Ja, hon får ursäkta att jag säger det rent ut, men sen hon kom hem från det välsignade Pariset, har det va'tt en enda jämmerlighet och derför var det minsann riktigt väl, att herr Viggo kom, för kan inte det muntra upp henne, så vet jag ingenting
mängderna, de skifta ut af sitt öfverflöd i ocb genom sin produktion, skalden i sina dikter, musikern i sitt föredrag, må- laren i sina taflor. Det är som funnes det en viss ärftlighet äfven i den » blåa blommans » adelsskap. Vid ungefär denna tid i fjor hade Idun anledning för sina läsarinnor framställa bilden af en svensk kvinna, som inom tonkonsten gjort sig högt erkänd och bemärkt: Helene Munktell. I dag pryda vi vårt blad med de nobla dragen af en konstnärinna på ett annat fält, där penseln är vapnet: Emma Sparre. De två äro systrar och ha gemensamt vuxit upp ur ett hem, som mer än de flesta var egnadt att rikt utbilda de unga flickornas anlag. Fadern, brukspatron Henrik Munktell, var utan gensägelse ansedd som ett musikaliskt geni. Han dog redan år 1861 i Falun, men den efterlemnade makan, ett högt begåfvadt fruntimmer, uppehöll i hemmet de konstnärliga traditioner och, den finbildade anda, som alltid där rådt. Om vintrarne i hufvudstaden, Den kraft, som stormar vildt med hot att själfviskt allt föröda, hur ringa är han ej emot den ädelt burna möda, som, trygg i känslan af sin plikt, har nått sitt mål och vägt dess vikt! Jj. foPELIUS, om somrarne på egendomen Gryeksbo (det kända pappersbruket i Dalarne) voro de munktellska salongerna den beständiga samlingspunkten för en utvald krets af musici, skriftställare och artister. Redan tidigt röjdes bos Emma Munktell, hvaråt begåfningen var riktad. Det lifliga och fantasirika barnets första försök med penna och pensel buro i sin naiva ofulländning dock påtagligen de löften inom sig, som sedan den utbildade konstnärinnan så lyckligt infriat. Gynnsamma yttre omständigheter medverkade att göra Emma Munktells studier till ett i ordets bästa betydelse fritt studium. Hon kunde själf välja sig de bästa lärare, kunde resa och skaffa sin talang den mångsidigaste utbildning. Hon har heller aldrig besökt Konstakademien; dess skoltvång afskräckte hennes själfständiga natur. Professor Malmström var hennes förste svenske lärare.
Barthelemys återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning rn. m. (213). 1 öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer beslutat, har Kongl. Majit anbefallt nödiga verkställighetsålgärder genom till samtlige vederbörande aflåtna nådiga skrifvelse!' af den 17 Juni 1845. 20$:o äng ående förändrade föreskrifter lill iakttagande vid utarrendering af kungsoch kungsladugårdar samt andra kronolägenheter (218). Härom har, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer fastställda grunder, allmän Kungörelse blifvit under den 17 Juli 1847 i nåder utlärdad. 204 :o om lindring för hemmansägarne å ön Hven i dagsverksskyldigheten till Uranienborgs kungsgård (217). Efter inhämtande af Kammarkollegii underdåniga utlåtande, har Kongl. Majit under den 19 Januari 1847 i nåder förordnat, att noggrann undersökning af hithörande förhållanden borde i närvaro af vederbörande skaltskyldige, äfvensom krono-ombud och en i jordbruk kunnig ståndsperson genom Kongl. Majlis Befallningshafvandes i Malmöhus Jan försorg anställas, samt förra Ltningsmännen derefter sig yttra, om och lill huru stort belopp dagsverkspenningarnc må nedsättas. I anledning häraf har Kongl. Majlis Befallningshafvande den 30 Juli 1847 till Kongl. Majit inkommit med undersökningsprotokollet och öfrige handlingar jemte eget underdånigt utlåtande i ämnet. — Blir föremål för proposition till Rikets Ständer. £05:o angående de i 63 § af Regeringsformen föreskrifna kreditiv summor (220). Hvad Rikets Ständer i afseende på beloppet af nämnde krediti vsummor och sättet för deras tillhandahållande härvid beslutat, bar Kongl. Majit uti nådigt Bref af den 17 Juni 1845 Statskontoret till behörig kännedom meddelat. Bill. till R. St. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847.