Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse , N.-o 223. fråga att under skaltemanna-rätt försäljas, samt tillika föreslå, livad grundränta sedermera borde för hvarje sådan kronolägenhet utgå; och sedan E. K. M:s Befallningshafvande tid efter annan deras yttranden oeh förslag i ämnet afgifvit, har Kammar-Collegium med handlingarne derom och eget utlåtande till E. K. M. inkommit; och har Collegium vid hetragtande deraf, att nyssomförmälde Rikets Ständers skrifvelse endast afser föryttrandet af sådane mindre kronolägenheter hvilkas försäljning skulle för Staten medföra verklig fördel, ansett detta endast med följande lägenheter ega rum, nemligen: Södermanlands Län. Åkers Härad, Härads Socken. Härja utjord, hvilken, bestående af spridda åkertegar om tillsammans 2 tunne23 kappland, inom ett skattlagdt hemmans odalegor, år 1833 blifvit skattlagd, men icke kunnat utarrenderas, oagtadt 5 serskilde auctiouer i sådant ändamål blifvit hållue. Skaraborgs Län. Wadsbo Fögderi, Undernäs Socken. Fiskeslägenheten Mälbön eller Wälbön, för hvilken årliga arrende-afgiften blott utgör 1 R:dr 24r sk. utan någon deiå åsatt grundränta. Kronobergs Län. Sunnerbo Härad, Annerstads Socken. Skens ålfiske, för hvilket en grundränta är i äldre Jordeböcker upplagen till 8, och i senare till 7i st. oxar, men hvilken ränta dock icke utgått, utan endast ett årligt arrende, sorn vid hvarje förnyad arrende-period blifvit förminskadt, senast från 35 Rsdr 32 sk. till 33 R:dr 16 sk., af skäl, dels att fisket blifvit mindre fördelaktigt, dels att lägenheten omgifves af skatlejord, hvilken omständighet afhåller andra än dess egare från fiskets arrenderande, emedan de icke kunna åtkomma någon boningsplats derstädes, Stockholms Län. Frösåkers Härad, Börstills Socken.
Man kan således med trygghet åtminstone fördubbla summan, och kanske upgår den till ändå mer. Jag erkänner visserligen lika med IIr Lagergren att något medel till underlältnad af verkställandet utaf dessa inbetalningar finnes, utan att välja Banko-Utsk:s förslag, men jag kan i detta fallet icke instämma i det förslag, som Hr Printzensköld omnämnt, att nemi. Hanken skulle låta sina tjenstemän blifva komissionärer för enskilde, endast de ersatte postportot. Det kan låta sig göra inom ett verk såsom arméens pensionskassa, som har fä lån och kanske sällan något, sora är under 10,000 r:dr, men deremot orta lån öfver 40,000 r:dr. Här är för 8,000 faslighetslåntagare lån anslagna, hvilkas ränteoch kapitalafbetalningar äro så fördelade, att det blefve för Bankens tjenstemän ett ökadt besvär, att åtaga sig komissionärskapet för dem, och sålunda kunde de icke göra det för intet, utan fick Banken då gifva dem nya löner äfvensom den finge stadga ökade kontroller om dessa åtogo sig upbörden. Jag tror att det skulle finnas ett mycket enklare sätt att bereda låntagarne lättnad, nemi. det sätt, som är påpekadt i Hr Berg von Lindes reservation, att öfverflytta faslighetslånen efterhand på handelsfonden, med vilkor, att denna fond förbinder sig att för framtiden öpna lånelillgångar för smärre låntagare. När vi hinna dit så förbehåller jag mig, att derom få yttra åtskilligt, men anhåller nu om propos. på afslag af dessa punkter. Gr. Mörner, Carl: Grunden för Utsk:s förslag, att ränteoch kapitalafbetalningar å Bankens fastighetslån skulle få verkställas å landet vid den vanliga upbördstiden, är visserligen ganska god, och jag delar fullkomligen Hr Åkermans vackra syftemål i afseende på de fördelar, som derigenom skulle kunna allmänheten beredas. Men jag har begärt ordet för att, jemte instämmande i de många skäl, som förut anförts mot detta Utsk:s förslag, ytterligare få fästa upmärksamketen på ett par omständigheter.
•Vovdliruket, Handeln »eli IVarlngnriie A) Skiften och s/fvittringar. ti Uti närlagde Protokoll öfver Civil-Arenden för den 14 innevarande månad finnes ådagalagdt, att ehuru icke obetydliga stats-anslag under en längre tid årligen utgått för storskiftesoch afvittrings-verken i de norra provinserna, det är oundgängligen erforderligt, om dessa för nämnde provinsers utveckling och välstånd särdeles angelägna ekonomiska regleringar skola med tillbörlig drift kunna fortskyndas, att de ärliga anslagen dertill blifva för den närmare framtiden betydligt ökade, på det att ett större antal landtmätare må kunna dermed sysselsättas och aflöningarne lör dessa tjenstemän förhöjas, så att de för sina trägna och mödosamma, med försakelser af flerahanda slag förenade, helsoförstörande befattningar erhålla sådan vedergällning, att de åtminstone må kunna påräkna en tarflig utkomst, hvilket ock isynnerhet under nuvarande stegring i lefnadskostnaden, torde vara enda utvägen att för en längre tid vid dessa bestyr fästa personer af större duglighet, helst de vid storskiftesoch afvittrings-verken anställde landtmätare icke äro berättigade att, såsom öfrige landtmätare, hemta särskild inkomst af förrättningar utom tjensten. På grund af dessa förhållanden och då dessutom genom ifrågavarande förrättningars afslutande inom en kortare tid, om ock med betydlig tillökning i det årliga anslaget, en ringare kostnad i det hela torde för Statsverket uppstå, än om desamma med ett lägre anslag komma att under en längre följd af år fortgå, finnér Kongl. Maj:t Sig föranlåten härmed äska, att utöfver det årliga anslaget till Skiften och Afvittringar, utgörande Transport 391,684:22. *. 80 Kongl. j\laj:ls Nåd. Vrop. N:o i, om Statsverket 1836.
Bifölls. N:o 72, i anledning af väckt motion, att hälften af Ecclesiastik-Staten måtte indragas. Bifölls. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning af Statsoch Banco-Utskottsns Utlåtande N:o 8, i anledning af Prosten Klingvalls ansökning om dagtractamente under den tid, Prosten, som varit en af Rikets Ständers år 1839 samlade Revisorer, måst efter slutad revisions-förrätlning uppehålla sig i Stockholm, blef Utlåtandet, på grund af dervid gjorda anmärkningar, äter* remitteradt. S. D. Föredrogos ånyo ConstitutionsfJtskottets, sedanden 29 sisth Juli å bordet hvilande följande memorial: N:o 18, med förslag till ändring i Regerings-Formens 4 §. Återremitterades, med den af Ståndet, såsom dess gemensamma, förklarade tanka, att de i sagde §. föreslagna 2:ne förändringar bade bordt i serskilda moment framställas, samt att ordet allena bör qvarstå, äfvensom orden frälse eller ofrälse bibehållas, och 4 §. Regerings-Formen sålunda, förblifva oförändrad. N:o 19, med förslag lill ändring uti Regerings-Formens 35 §.; Antogs såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 20, med förslag till ändring uti 34 §> Regerings-Formen; Återremitterades , med den af Ståndet, såsom dess gemensamma, förklarade tanka, att §:s senare period måtte erhålla denna lydelse: ”att ledamot af Stats-Rådet eller af Högsta Domstolen må icke tillika annat Civilt embete innehafva, ej eller till förrättande deraf förordnas.” N:o 21, med förslag till ändring och tillägg i 39 §. Riksdags-Ordningen; Antogs såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. W:o 22, angående en af Herr Th Petréemot Konungens Rådgifvare anmäld anledning till anmärkning.
SkiftesStadgan, om ändring uti. I. 196. R. 247. XVI. B. 141. Skillingarums gästgifveri, om förflyttning af till Wimmerby. V. B. 187. A. 2g5. Skjöldebrand, Hans Ex. Herr Grefve Anders Fredrik, yttrande. II. 58. Skjöldebrand, Friherre Knut, yttrande. XIII. Skogar, recognilionsoch Krono-, om skyndsam handläggning af mål angående. XV. B. 62. A. 247. E. 382. Skogman, Carl David, yttranden. I. 256. II. 23. IV. 36i. V. 337. Skogsinnehafvare, om rättighet för, till inhägnad i vissa fall. III. 125. IV. R. 26. XVII. SkogsFörordningen, om ändring i. XVI. B. 14 * - A236. Skogsplanteringar i Skåne, angående. XI. B. 33o. XII. A. 168. Skogsåverkan, om förändrade straffbestämmelser för. 11.225. III. q4. R. 256. Skolhus, angående skyldigheten alt bygga och underhålla. XIII. B. 126. A. i85. ( »83 ) Skolor, Folk-. Se Folkskolor. Skolstaternes anslag och löneinkomstéf. Se Clerécl. Skråförfattningar, om revision af nu gällande. III. 154- IV. R. 27. XVII. Skuld, vetterlig, om ansvar för deo som förnekar, samt om rätter domstol för åtalande af sådan förbrytelse. V. B. 7. A. 14. E. 226. XXI. B. 75. A. 129. E. 137. — och allmänna utlagor, om rättighet att efter realisationen i visst fall få betala den in natura. III. 96. R. 28g. XVI. B. 140. A. 233.
Men när nu åter, på sätt Betänkandet föreslår, Beredningen skulle afskaffas; när allt, till och med Protocollet skulle sättas ensamt i beroende af Ministern och hans underlydande StatsSecreterare, och när man vidare besinnar, att StatsRådets Protocoller icke få tryckas, så att StatsMinistrarnes höga och mägtiga förvaltning icke ens voro underkastade publicitetens controll; så frågar jag, hvari bestod, eller hurudan vore val StatsMinistrarnes och StatsSecreterarens controll? Eller fanns väl sedermera någon annan ens tänkbar, än den, sorn. hvart femte år låg hos Ständernes Electorer, som ägde att välja vårt ConstitutionsUtskott. Om denna nu är vanskelig, huru mycket vanskligare skulle den icke blifva då? Man har åberopat exemplet af England och Norra America; men jag ber, att vi ej må kasta oss i förvillelse; intetdera af dessa Länder äga StatsMinistrar. England och Norra America äro mångfaldigt rikare än Sverige; men åtnöjas ändock med att hafva StatsSecreterare, och Den 27 Maji. 333 det vore väl roligt att vela, hvad KrigsMinistern i England heter, eller hvad FinanceMinistern i Norra America? Yi äga också StatsSecreterare, men vi skola nu icke nöjas dermed. För oss är behofvet starkare att hafva höga och mägtiga och dyra Herrar. Man torde invända, att titeln ingenting gör till saken; och att Englands samt Norra Americas StatsSecrelerare kunna vara Ministrar, utan att kallas så; men jag frågar då: Äga vi, eller kunna vi få en lika controll på de blifvande Ministrarne, som man har i England och Norra America?
Alla brott, de må vara af hvad egenskap som hälst, träffa lika mycket Regeringen som Staten, och olyckligt det land, der Regeringens fördel skiljes ifrån undersåternes. Med de nu gällande Grundlagar böra vi vara öfvertygade om deras företräde framföre de förra, och till en nervfull och ordningsälskande Regering, till en Regering, som älskar sitt land och gjort hvarje af dess inbyggares enskildta väl till sin högsta Lag, hysa det billiga förtroende, att Justitise-Cancelleren lika med alla andra Rikets Embetsmän tillhålles att i alla afseenden fullgöra de Embets-skyldigheter, som i hans Instruction föreskrifvas, samt att detta ansvarsfulla Embete, lika vigtigt för en välgörande Regering som för allmänheten, anförtros i en sådan persons händer, som genom utmärkta insigter i Lagarne, genom kärlek för ordning och rättvisa, och genom drift och beslutsamhet i sina företag vet förtjena Regeringens aktning och landets förtroende och sålunda utgör det starkaste sammanband emellan Regeringen och Folket och ett osvikeligt stöd för det hela. Jag tror mig således hafva visat, att det är lika onyttigt som olämpeligt, att Svenska Folket uti sin Justitim-Ombudsman likasom skiljt sitt intresse från 638 Riksdagen 1812. Regeringens, då vårdandet af det förras rättigheter anförtros en särskild Justitise-Ombudsman, när Regeringens synes bevakas af Justitise-Cancelleren. Då Svenska Folket förbehållit sig en af Grundlagarne fredad tryckfrihet och bevarat sig en oförkränkt rättighet att åtminstone hvart femte år sammanträda, för att gemensamt öfverlägga om allt som kan lända till dess väl, torde en öfversedd och kanske högst obetydeligt ändrad Instruction för Rikets Högste Ombudsman, eller Justitise-Cancelleren, blifva en tillräckelig garanti för iakttagandet af de göromål, man i alla dessa ämnen sökt försäkra sig genom en enskild Ombudsman.
Statens kanaleller slussverk eller annan sådan vattenbyggnad, eller jernvägsanläggning, eller å desamma, dertill hörande byggnader, verk eller inrättningar, eller de för framfarten å jernväg använda vagnar eller andra fortskaffningsmedel gör sådan skada eller eljest vidtager sådana åtgärder, att fara eller olycka vid kanaleller jernvägsfartens begagnande eller allmänt farlig öfversvämning deraf uppkomma kan; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. Kom deraf ej olycka och var faran ringa; då må tiden för straffarbetet till sex månader nedsättas. Fick annan svår kroppsskada eller död, och var den brottsliges handling af beskaffenhet, att han bort kunna inse, att dylik olycka deraf var att befara; dömes gerningsmannen, i förra fallet, till straffarbete från och med åtta till och med tio år eller på lifstid, och, i sednare fallet, till straffarbete på lifstid eller miste lifvet. Var gerningen ej af sådan beskaffenhet, som nämnd är, men fick annan deraf svår kroppsskada eller död, eller åstadkoms allmänt farlig öfversvämning; varde gerningsmannen dömd till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 42 §. Gör man uppsåtligen å verk, byggnad eller anlägguing, som i 41 § sägs, eller å tillbehör dertill skada, den der, utan att kunna medföra sådan fara eller olycka, som i samma § nämnd är, likväl åstadkommer väsendtligt hinder eller uppe håll i verkets, byggnadens eller anläggningens begagnande, eller vidtager man eljest åtgärder, som till sådant hinder eller uppehåll leda; dömes till fängelse eller till straffarbete i högst två år. I ringare fall må till böter dömas. 13 § Hvar som uppsåtligen förstörer eller skadar Statens telegrafinrättning, någon dess beståndsdel eller tillhörighet, eller vidtager åtgärder, hvarigenom telegrafering hindras eller störes; dömes till straffarbete i högst två år eller fängelse i högst sex månader.
Sig i ministeriela mål behöfva inhemta råd af någon mera än Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, förtfinnas alltid bland de icke föredragande Stats-Råden de, sorn. genom* missioner eller arbete i Cabineltet egli dertill-vunnen skicklighet. Föredragningen af O rund lagsfrågor vare samma mans tillhörighet, sorn föredrager ämnen rörande Allmän Lag. Uppsättande och meddelande af Kongliga Propositionerna och Skrifvelserna till Rikets Ständer böra val ock tillhöra Drparlements-Cheferna, som bered t och föredragit deras innehåll.” Af Prosten Hallström: ”Jag kan icke lemna oanmärkt, alt den sam manblandning af nog; olika, men tillika, hvar för sig, högst vigtiga lönetioner, sorn vår Statsförfattning redan påfört Justitiae Slals-Ministers-embetet blifvit, i nu afsiulade utkast till förändrad construetion af Siats-Rådet, icke höfven, ulan i sin nion än mera förökad. Utskottet yttrar väl den åsigt, alt Juslitiae-Stals-IMinistern icke ulan betydelse blifvit af Lagstiftaren insatt i Siats-Rådet, såsom en föreningslänk emellan (le förvaltande och dömande magierna; men förklarar ej närmare de motiv, i grund af hvilka detta samband ansetts böra så väl fortfara, som ytterligare förstärkas. Jag återfinner snarare deruti ett äldre, och nu betydligen tilltagande organisationslyte, enär uppenbart å Justitiae, Stats-Ministern blifvit hopad, å ena sidan, en flerdubbel börda, den svårligen någons skuldror torde kunna rätt uppbära, och å andra en större andel af magt och inflytelse, än som vill sammanslå med en vis Statsfbrmation, dervid man icke i* theorien allenast plägat åtskilja, utan ock i praxis gemenligen sökt att icke förblanda den Lagskipande och Administrativa magien. I sådan renhet har dock förslaget icke uppfattat Justilise-Ministers-embetet; och följden deraf röjer sig i de flera från åtskilliga håll uppkommande, nnomala och irrationela förhållanden.
Först förråda sig båda hofvarne, sedan upptäcker jag, att konsul Brauner har en hel mängd andra småsaker på sitt samvete, så erkänner Brauner nära på sin delaktighet i branden, vidare faller detta telegram i mina händer alldeles som från skyarne, och slutligen gör mig någon god vän den hederstjensten att fängsla Brauner vid sängen, till dess jag kan förflytta honom till ransakningshäktet. Kan man begära mera på en enda natt? Slumpen har åter blifvit mig huld. Nu återstår mig blott en enda sak: mitt hufvudvittne, mitt enda vittne. Men hon måste träda fram. Jag skall finna denna qvinna, som vet allt, kanske mera än jag sjelf erfarit. Och när jag funnit henne, så kan det vara tid att tänka litet på min vän ingeniör Danielsson i E–tuna och äfven gifva polisen der tillfälle att utmärka sig litet. Ändtligen! En knackning hördes. – Stig in! ropade Hammar. Dörren öppnades och Ivar Granberg trädde in. Sedan de första helsningarne vexlats, utbrast detektiven i en ton, hvari märktes spår af missnöje: – Ni här i staden? – Ja, jag har vågat mig hit. Men ni får inte blifva misslynt deröfver. Min mor ville att jag skulle tillbringa juldagarne hos henne. Vi hafva aldrig varit skilda åt någon jul förut. Så fort annandagen varit öfver, återvänder jag till mitt E–tuna igen. Tror ni inte att jag kan stå emot frestelserna under dessa dagar? – Se så, blif nu inte ledsen. Det tror jag visst att ni kan. Jag blef endast litet häpen; ty jag trodde, att ni på allvar flyttat hit. Och det kanske inte vore så nyttigt för er, inte ännu åtminstone. För att tala uppriktigt, så har jag min lilla uträkning med er botgöring, och jag såge gerna, att ni fullgjorde denna ordentligt. Men derom få vi tala sedan. När kom ni hit? – Nyss, för en kort stund sedan. Jag har till och med inte uppsökt min mor ännu. Det är något jag skulle vilja tala med er om först, innan jag går hem. – Ja, jag förstår. Om den der svarta flickan, som ni skref om. Hur kan man nu vara så dum?
Junii icke allenast föreslagit jemnkning af de serskildta meningarne till sme alternativ, och uppgifvit desamma såsom voteringspropositioner vid ärendets sluteiiga afgörande utaf Förstärkta Stats-Utskottet, så framt icke något af Stånden frånträdde dess beslut och förenade sig med 2:ne af de andre; sa hafva, enligt meddeldtg, Protocolls-Utdrag den 2 i denna må - >008 Stats-Utskoltets Betänk anderi'. nåd, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, hvilkas meningar fordrade sammanjemnkningen ,J densamma bifallit samt i följd deraf jemte Högvördige PrästeStandet och Vällofl. Borgare-Ståndet öfverlemna t ärendet till afgörande utaf Förstärkta Stals. ;Uiskottet, hvarvid blifvit framstälde de föreslagne Voterings-Propositionerne, så lydande: Den, som bifaller hvad Stats Utskottet, genom Utlåtande af den 20 sisth Maji tillstyrkt i fråga om disposition octi försäljning till Skatte af Kronans RecognitionsSkogar, så i afseende på Bruks-ägares rätt till viss del af desse Skogar och den återstående delens upplåtande, som oek angående de derför inflytande medlens användande för Flattornes behof, voterar Ja, den det ej vill, Nej: Vinner Nej t så skola endast de Bruks-ägare, som inom den 4 Februari» 1817 sig hos vederbörande Callegier anmält lill Skatteköps erhållande och inom berörde tid fullgjort alt hvad Kongl. Förordningen den 4 Febr. rSn « sådant ändamål stadgar , bibehållas vid rättigheten till Skatteköp efter de i denne Kongl. Förordning utstakade grunder, ehuru Köpe-Brefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade;. Men för alla de Bruks-ägare, hvilka ej sålunda sig anmält och fullgjort hvad detri efter 1811 års Kongt.
39 » Ur almanackans mysterier »; af G. Agnt 40 En rojalist; af Tuttan 47 Ett tack till — g — g; af Gammal matmor ... 47 Ett modernt hem; af Augusta 47 Tjänarinnefrågan; af En svensk kvinna 47 Ett modernt hem; af Isa 48 Bref till moster Emma; af Fru från landet 48 Ett nytt arbetsfält för kvinnan; af Intresserad 49 I aftonstund; af En svensk kvinna 49 Augusta på Isa, och Isa på Augusta, och Ellen på Isa ... 49 Ett tack; af Ellen Bergström 51 Svar till en fru från landet; ' af Moster Emma 51 Till Iduns läsarinnor; af En Idunsvän ... 51 » Moderns plikter mot sina döttrar beträffande giftermåls ingående » 3 Omröstningen mellan täflingsartiklarna om » Moderns plikter » 10 Hundra kronor med några penndrag 4 Till alla vänliga frågebesvararinnor 6 » Familjemeddelanden » 9, 11, 14, 15 Ett bref; af Marianne 11 Litteratur 12, 14, 36, 42, 51 En vädjan från Greklands till Sveriges kvinnor 15 För det blödande Grekland 17 — 21; 27 Iduns läkarartiklar 17 » Hvad jag minns om kung Oscar » 18,21,26,27, 38 » Iduns salong » - 20 Från våra svenska sjuksköterskor i Athen ... 21 Drottningens besök i » Iduns salong » 23 » Kvinnornas bok » 23 Iduns 500:de nummer .- 29 Diverse. » Iduns salong » och dess » värdinnor » 35 Ur notisboken .. 1 — 36, 38 — 49, 51, 52 De fosterländska högtidsdagarne 38 Teater och musik 1 — 19, 21 — 29 » Iduns romanbibliotek ». En nyårsberättelse 1 » Blommor från Rivieran. » 42 » Utgången af Iduns tids48 fördrifstäfling 8 Iduns julnummer I julklappsbekymrens dagar 49 Från Iduns läsekrets: 49 En ropandes röst; af — s 2 Som våra läsarinnor torde minnas 50 Från en kvinnlig bagare; af Mary.
Sedan sålunda prot. för det plenum, hvarunder den af Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, väckta motion, ang:de ändring af 11, 30 och 37 §§ Riddarh.0rdn:n, varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och beslut, blifvit justeradt, upläste Hr Björnstjerna en sålydande reservation: Sedan den af mig väckta motionen vunnit så litet bifall att den ej ens ansetts förtjena remiss till Utskott, återstår för mig endast att mot det behandlingssätt den rönt nedlägga min vördsamma reservation. Det är ej min mening att onödigtvis uptaga tiden med en vederläggning af allt hvad mot densamma blifvit anfördt, ehuru jag tror att en sådan vore ganska lätt, och att derigenom de mot mig framkastade beskyllningar för ”stora villfarelser” skulle komma att med större skäl drabba mina motståndares ytliga granskning. På det väsendtligaste anhåller jag likväl att i korthet få fästa upmärksamheten för att visa att motionen möjligen förtjent tagas under 2 II 16 Den 31 December f. m. närmare öfvervägande innan en sä sällsynt förkastelsedom öfver den blifvit uttalad. Jag skall ej uppehålla mig vid de sårande uttrycken i ett anförande hvaraf jag först genom det justerade prot:t erhållit kännedom, och hvilket den värde talaren, hvilken jag hoppas nu, såsom förr, få kalla min vän, säger sig ”förmoda kunnat vara för mig helsosamt att höra.'' Sådana ord, som ”lättsinnighet, tanklöshet''’ eller alt ”man alskar icke höra sanningen ', hvilka deruti förekomma, kunna visserligne vara helsosammare att höra, än att yttra. Speord och sarkasmer äro inga bevis; och bevis har jag ej i anförandet funnit. Rätt och lofligt är att bestrida olika asiater men sådane yttranden som de ofvan anförda kunna icke O " n . vara hälsosamma i någon discussion, och aldra minst da de riglas mot den, som med ren afsigt söker vinna ett, troligen af oss alla efterlängtadt mål, huru stora misstag man än anser honom hafva begått i de föreslagne medel till dess ernående.
Ridderstapet och Adeln ingifna till Ui stöttet remitterade Memorial, angående answars stadgande för den eller de Embetsoch Tjenstemän, pä hwilka tillsyn och Controll öfwer Upbördsmän ankommer, men som antingen genom upsa, telig öfwerenskommelse med de sistnämnde eller genom underläten eftersyn medwerka till Balancer. Dä det genom Landshöfding - Znstructionen , samt Kongs. Kammar-Collegii pä Konungens Nädi» ga Bref grundadr Circulair till Landshöfdingarne den s April l?94 och de flere i detta ämne utkomne Stadgar, ar förestrifwit, huru med Upbörden stall förhällas, huru den stall redoipisas, samt huru en sadan redowisning stall granstas och upbörden controlleras, äfwenfom huruledes Upbördsmän och Comwlleurer i erfättningskwäg stola answara; kan Den 14 November. 8? här ej blifwa fräga om något förnyadt stadgande i vesta ämnen, hwilka destuiom ej tillhöra detta Utstötts befattning. Utskottets föremål är säledes endast att utläta sig öfwer den fräga: pä hwad sätt de Embetsoch Tjenstemän stola, utom ersättnings skyldigheten anses, hwilka äga tillsyn öfwer Upbördsmannen och stola deras göromål kontrollera, men en sadan tillsyn underlåta antingen af försummelse eller i öfverenskommelse med Upbördsmännen. Att större delen af de hos Upbördsmän förekommande balancer icke inträffade, om hwar och en Controllerande och Tillsynhafwande fu-lgjorde sin pligt, anser Utskottet otwifwelaktigt, och att således till förekommande af desta för Staren och äfwen enskilda sä känbara förseelser, alfwarsamma mätt och steg böra widtagas. Hwarföre ock dä de som för Upbördsmän gä i borgen, skäligen äga förutsatta, att Upsyningshafwande rätteligen fullgöra tädan skyldighet , Utskottet tror sig böra förestå följande Stadgande: