Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa sednare aro åtminstone de i Wenern och Wettern fullkomligt i säljbare, Hvad de öfriga titlarne angår, så är det visst en sanning, att Riksdagen kan draga så långt på tiden, att Provianten blir skämd, och att, i alla fall, man på en Auction ej kan hoppa» ätt erhålla det bokförda värdet af h v ark en Proviant, Byggnader, Förråder eller Fffecter, ehuru troligen slitnings-afdrag vid bokföringen af dessa sednare blifvit iakt' tagne; äfvenså är det ostridigt , att af titeln: Förskotter och Fordringar, en del kan anses osäkra, till dess man närmare får höra efter förhållandet; men att derföre alia dessa titlar, tillsammans utgörande 646,060 R:dr Banco, icke till något värde skola upptagas __ det kan icke vara rått. Det vore visst icke svårt, att på tre dagar skaffa sig Specuianter, som obesedt ville bjuda två tredjedelar. En tillgång, som anses osäker, bör innom cölumnen anmärkas t Förslaget, men kan af ingen opartisk förbigås, Och hvad äro dessutom alla de tillgån» 90 Dm 17 Martil, f. m. gar, som man vill erkänna , annat än Reverser? hvarföre skall ibland desse ej ArbetsCassans Fordringar beräknas, som endast deri skilja sig från de öfriga, att de flesta äro intecknade, endast deri, att man om dem icke kan yttra sig: afskrifningar kunna möjligen blifva nödige? Jag har yttrat mig om en betydlig underlåtenhet vid Utskottens beräkning af Götha CanalDisconts tillgångar jag skall nu nämna några, mindre betydiiga, inkast, sorn emot ziffrorna kunna göras. Den första är, att datum den 1 Jan. 1818, som i titlarna af Bilagan A., i Debet och Credit, förekommer, synes böra vara den 1 Febr. Jag har blifvit föranledd till denna förmodan af nyssnämnda, afen DiscontDirecteur utgifna, Afhandling, der en uppgift på Discontens tillgångar den sista Dec. finnes, som högst betydligen afviker från Utskottens.
Sluteligen och vid det inkast, som emot hvad jag föreslagit, torde göras , att nemligen Regeringen möjligen kunde behöfva medel till så be6kaffadt användande, att redovisningen derföre icke alltid vore lämpelig, får jag deremot anföra, att om ock detta skulle medgifvas, ehuru under förre Constitutionelle Regeringssätt medel för hemliga behof icke varit anslagne, så enär Riksens Ständer i anslaget för MinisterStatens aflöning i en rund Summa af 90,000 R:dr Hamb. Btco, till Konungen öfverlemnat att derom efter godtfinnande disponet ra, hvilken synts Riksens Ständer vara så myc, ket mera till föremålen tillräcklig, sorn Riksens Ständer i StatsRegleringen den 22 November 1809 ställt i fråga möjligheten af besparing derå, med yttrad förhoppning att dea matte komma Statsverket till godo, så torde extra utgifter af hemlig egenskap, om sådane någon gång blefvo behÖflige, derå troligen kunna utgå, men om så icke vore, skulle jag anse lämpligare att Riksens Ständer tilläde Mfj nisteranslaget eller serskildt 10,000 R:dr B:co till extra utgifter utan allmän redovisning, un* der förbehåll likväl af allmän redovisning för ifrågastäldte 100,000 R:dr, eller denna del af extra utgifternes hela anslag , till Konungens höga disposition , hvilken redovisning icke för dispositionsrätten, lagger något hinder i vägen. Likheten med Herr Lagmannen Grefve Gyllenborgs hos Rikseffs Höglofl. Ständers Revisorer är 1822 väckte Motion betygar. L* G, af Sillén, Den 7 Julii e. m. Nio 9- Grefve von Schverin, Fredric Bogislans'. Ridderskapet och Adeln har af det uppläste Betänkandet inhämtat, hurusom, då i anledning af befunnen otillräcklighet af sist församlade Sländer* anslag till bestridande afRefOch Skattläggningskostnaden i de Norra Provincerna, Kongl. StatsContoiret, vid afgifvandet af sitt yttrande utgått ifrån den sats:
I hvad jag haft äran anföra, har jag blott önskningsvis yttrat mig öfver medelportot, d. v. s. del uniforma portots införande, emedan jag anser, att man möjligen kan antaga zonesyslemet som öfvergång, för att icke väcka någon fruktan för minskad postintrad; men det jag anser nödvändigt ali så fort som möjligt antaga, är införandet af Poststämplar, såsom enda möjligheten att öka postbyråernas antal och derigenom lemna den stora delen af allmogen, som nu nästan belt och hållet är utestängd ifrån den fördel, som poslinrättningarne medföra, äfven tillfälle att af denna Stalsanstalt draga någon nytta. Att de ega någon rättighet att fordra någon förändring i detta fall lill deras förmån, torde väl icke skäligt kunna nekas. Sedan man genom folkundervisningen sökt allmängöra skrifkunskapen, så skola väl de, som tillvunnit sig denna förmåga, alt i skrift uttrycka sina tankar, äfven få tillfälle att nyttigt använda den. Man har under loppet af de Irenne sednare decennierna så mycket prisat, så mycket lofordat allt, som de mera lyckligt lottade klasserna, allt, som Regering och Ständer gjort för den mindre bemedlades bildning och inlelecluella utveckling. Man har inrättat folkskolor och bildat emellan 2 och 3000 folkskolelärare, hvilka kosta Stats-kassan och socknarne betydliga summor, men m Den 5 April. månne man äfven har påmint sig, att med hvarje grad af ökad intelectuel utveckling, är äfven begreppet om ett ökadt materiell välstånd på det närmaste förknippadt. Har man icke på samma gång förskaffat dessa mera intelectnelt förmögna, om jag så får uttrycka mig, på samma gång ökade tillfällen till vinnande af materiel förmögenhet och förkofran, så har man endast väckt missnöje hos dem, lagt fröet lill missbelåtenheten med egen ställning och afund öfver andras; man har endast utsått dessa frön af omstörtningsbegär, af revolutionslust, som under loppet af de irenne sednare åren visat oss på Kontinenten så rika skördar af uplopp, blod och lik. Sedan man nu hos folken genom folkbildningen väckt detta begrepp, denna åtrå efter ett materiell tillstånd, så går det icke mera an ali vända om.
— Iduns äpplen, som man vet, Väl kunna hjertat ungdom skänka, Men ej vår kropp 1887 odödlighet! Frans Hedberg. itu n. När från Valhalls kämpastrider Riddarn äflades att bära trötte gudar drogo hem hennes färg på hjelmens kam, för att söka ro omsider, hennes kärlek var hans ära, Idun kärligt mötte dem hennes köld hans största skam. och de skönsta frukter räckte, Lifvet g af han gladt för henne, som föryngrad lifskraft väckte. som han fäst med ring och spänne. Så är myten om gudinnan, Åsa-Balders trogna brud. Som en förebild för qvinnan stod hon i sin sagoskrud vackert tecknad, der vid härden nöjd hon fann sin lott i verlden. Men hon var dock blott slajvinna utan röst i männers lag. Och hon fick sig tåligt finna i att ständigt nämnas svag; var en leksak blott — en prydnad, van vid undergifven lydnad. Sedan, under andra skeden, • qvinnan tog en ny gestalt. Medeltidens fagra q vaden — utaf god och sämre halt — tälia hennes varma dyrkan, lik madonnans uti kyrkan. Tid har ändrats. — Gudasagan vinner icke genklang mer. Men det spörjs en bitter klagan, hur man qvinjian förbiser. Jemlikhetsidén har vaknat, och man kräfver, hvad man saknat. Till våra läsarinnor! Blott det vilja vi äfven här framhålla, att vi skola s ö k a göra vår tidning s å d a n, att den kan varda af verklig praktisk nytta för qvinnan och h e m m e t, j a blifva ett s a n n s k y l - digt föreningsband familjerna e m e l l a n. Och hur saken än betraktas, rättvist år det krafvet ju, att få dela mannens börda och gemensam vinning skörda. Derför sträfvar hon att hinna samma odlingsgrad som han. Och hon skall nog seger vinna, ty hon visat, att hon kan varmt oeh ädelt tingen fatta, icke blott åt flår den skatta. Så skall i en vacker dager framtidsqvinnan för oss stå, en Iduna, ej blott fager, men med odlad själ också.
Frölich gjord anmiirkn., hviiande på ett misstag, som är naturligt, då min plats är så aflägsen från honom Han har trott mig hafva afgifvit ett yttrande, deruti jag skulle hafva framställt oformligheten af att en annan ledamot klandrat Regeringen. Jag har icke bedagnat detta ord. Det har icke fallit mig in att vilja göra någon anmärka, dervid att man här klandrar eller discuterar Regersåtgärder. Jag har här i min hand en anteckning, som lika med prot:t torde fullständigt visa förhållandet. Jag har endast sagt att det blifvit 314 Den 4 Februari e. m. ett mode alt skylla på Regeringen, och det måste väl vara en väsendtlig skillnad emellan att skylla på Regeringen och att klandra henne. Med denna erinran tror jag äfven att Gr:ns argumentation har förfallit. Jag begagnar tillfället att jemväl uplysa Hr Cederschiöld derom att han missförstått eller icke riktigt upfattat hvad jag sagt. Han liar nemi. påstått att jag skulle hafva yttrat, det de, som egentligen förlora på räntans bundenhet äro omyndiga och fruntimmer, men jag tilläde: »de samvetsgranne långifvarnc» likasom omyndige och fruntimmer, hvilkas medel disponeras af andra. Med det Iilla tillägget »do samvetsgranne långifvarne» hoppas jag den värde talaren måtte varda belåten. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. först till bifall och derefter till återremiss af nu fiirevar:de punkt af Utsktns Betänk., och svaren dervid utfallit med blandade Ja och Nej, blefvo dessa propos:r förnyade samt åter besvarade med Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg den sednast å återremiss framställde propostn hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. Hr Tornerhjelm begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voteringsprnpos.
M. genom ”und. skrifvelse anhålles, det dylika utgifter hädanefter ej ”må belasta Postverket, utan cabinettscassan påföras.” Med orden dylika utgifter afses här de, som förut blifvit nämnda, nemi. kostnaderna för tvenne estafette!' utrikes, den ena afsänd från Hamburg till Briissel och den andra från Helsingör till Hamburg. Hela kostnaden har utgjort för den ena go r:dr 2 sk. Hamb.cour. och för den andra 106 riksbankdaler, och vid en revision, som omfattar 4 är, haiman ej funnit att anmärka flera än dessa poster, uppgående tillsammans till omkring 5oo r:dr b:co. Revisorerna äfvensom StatsUtsk. hafva ansett, att sådana kostnader ej borde belasta postverket. Jag hemställer likväl, huruvida en så beskaffad utgift, som inskränker sig lill endast 2:ne estafet - 374 Den 17 J u 1 i f. m. ter oell uppgår lill så ringa belopp, Iean vara en grundad anledning att föreslå, livad här blifvit ifrågasatt, nemi. en inskränkning i Cabinettets rätt att begagna extra poster.» Jag tror det icke, utan tror, att discussionen egentligen kommit att blifva så vidt omfattande derföre, att betänk. !sT:o 22 ej torde varit tillhands för de värda talare, som yttrat sig i denna anda. Då man af räkenskaperna funnit, att under fyra år endast dessa 2:ne estafetter af Cabinettet på postverkets bekostnad blifvit begagnade, tror jag ej, att nian kail anse Cabinettet hafva missbrukat en så beskaffad utväg att afsända dess bref. Jag tror således, att R. o. Ad. bör afslå Utsk.vs tillstyrkan i detta fall, såsom icke behöflig, och får således förena inig med Frih. v. Schulzenheim i anhållan om afslag på Utskts härom afgifna förslag. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Hr Rosenblad: Dä nu äfven fråga upstått om StalsUlsk:s behörighet att föreslå en skrifvelse till Konungen, så anhåller jag alt få yttra några ord. Det är visserligen sannt, att förslaget kan betraktas som en ny motion, men jag finner icke heller StatsUtsk. vara förhindradt att föreslå något, som står i sammanhang med ett annat föregide; hvadan, och enär Utsk. ansett sig böra tillstyrka bifall till hvad Konungen hemställt, nemi. fortfarandet af en nedsättning, som vid sista riksdagen beslöts, men tillika funnit en fullständigare undersökning i ämnet böra till nästa Ständers sammanträde för dem framläggas, jag icke kan finna annat än att StatsUtsk. grundlagsenligen egt att framställa ifrågavar. förslag. I afseende å behofvet af en sådan skrifvelse, anser visserligen äfven jag densamma mindre nödig och behöflig, men den skall tvifvelsutan hafva till följd en utredning, som alltid skulle lemna dyrbara och uplysande materialier till beskrifningen öfver bergshandteringens nuvar. ställning för kommande Ständer och anser, på sådan grund det vara nyttigt om en sådan skrifvelse afgår. Frih. Cederström: Jag anhåller att blott med några ord få bemöta hvad som en talare, af med mig i detta ämne motsatta äsigter behagat yttra. Hr von Hartmansdorff har gjort jemförelse mellan jernhandteringens och landtbruksnäringens idkare, för att bevisa att den förre icke behöfver någon lindring i den skatt han för sitt yrke bör utgöra, emedan han kan låta bli att erlägga sin skatt, eller sin s. k. Tionde, blott han låter bli att blåsa tackjern, hvaremot åkerbrukaren får skatta i alla händelser. Den värde talaren har härvid förglömt, att missvexter på jordens alster sällan inträffa, och att, då så sker, följderna deraf icke blifva så kännbara, eller svåra att lindra, som en inträffad stoppning i handels-förhållanden, hvilken gör, alt den som drifver en handte - 236 Den 8 Mars f. ni. ring, sadan som jernlillverkning, vid sådana tillfällen kommer i den aldrastörsta förlägenhet.
— Erkiinnom förtjensten, der den verkligen är tillfiunandes. Jag fortfar att tillstyrka bifall till Utskis förslag. Gr. Sparre, Erik: Det var med en smärtsam känsla som jag erfor, att H. Exc. Hr Just. Stat.sMinistern af den omständigheten att jag i likhet med Utsk. icke kunnat obetingadt tillstyrka K. M:s Propos. blifvit föranledd att betvifla min beredvillighet att i mån af mina ringa krafter medverka till de reformer inom lagstiftningen som H. Exc. på ett så värdigt sätt börjat, och jag förklarar högtidligen att jag hädanefter som hittills skall med de högst obetydliga krafter som stå mig till buds ställa mig till Just.Ministerns disposition i alla de fall, der han såsom nu upträder för att befordra fäderneslandets och mensklighetens intressen. Jag tror mig hafva bevisat det vid innevide Riksdag uti en och annan fråga, och mitt bemödande skall i detta hänseende äfven för framtiden blifva detsamma. Hvad angår det oväntade deruti att LagUtsk. till följd af återrenrss från 2:ne Stånd frångått sitt förra Betänk., så får jag förklara att sådana yttranden förekommit mig lika oväntade som LagUtsk:s förfarande förekommit mina motståndare. Jag hemställer till Eder mine Hrr hvad Utsk. har att göra, om en propos. eller ett lag förslag vinner bifall hos 2:ne Stånd, men afslås af de båda öfriga. Det är klart att de 2:ne Stånd som bifallit förslaget i sin helhet önska en lag i denna syftning; discussionen inom de båda öfriga Stånden uplyser i förevide fall att de äfven i sjelfva verket äro böjda för alt antaga lagen, ehuru med en och annan förändring. Månne det då icke är Utskis pligt att i öfverensstämmelse med Riksdagsordning föreskrift söka sammanjemka de skiljaktiga meningarne, och att söka ändra de stadganden, på hvilka de 2:ne Stånden stött sig.
Junii, angående rättighet för räntegifvare på Gottland, att med penningar lösa deras räntetjära; hvaröfver Förvaltningen af Sjöärendena med infordradt uriderd. utlåtande inkommit. — —■ Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Secreterarens och Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder bifalla Rikets Ständers förrberörde underdåniga framställning, dels om rättighet för räntegifvare på Gottland att, efter markegångspris, erlägga penningelösen för den deras hemman såsom grundskatt påförda räntetjära, dels om tjäruskurare-lönens uppförande på allmänna Indragningsstaten, för att, efter nuvarande innehafvares afgång, indragas och besparas; hvarom svar till Rikets Ständer skulle expedieras. — —» Ex Protocollo Fredr. E. Hebbe. Antom i afskr. till Exp.-Llnk. d. i/J Oet. KONGL. MAJ: TS Nådiga Skrifvelse till Fikets Ständer, angående upphörande af de på Öland utgående, så kallade Borgholms Garnisons Service-medel. Gifven Stockholms Slott den 6 September 1834. Hos Kongl. Maj:t hafva Rikets Ständer, uti Skrifvelse den 11 sist]idne Augusti, i underdånighet anmält, att, då den under benämning ”Borgholms 4 Kongl, Maj:ts Nåd. Skrifvelse IV:o 63. Garnisons Service-medel,” af vissa hemman på Öland utgående afgift, hvilken, enligt i83a års räkenskaper, uppgått till sammanräknadt i5 R:dr 19 sk. 9 r., endast drabbade en mindre del jordbrukare, och till beloppet vara nog ringa, för att debiteras, uppbäras och redovisas, Rikets Ständer ansett vederbörande hemmans-innehafvare böra derifrån befrias, och afgiften, i följd deraf, ur Kronans räkenskaper försvinna. Vid öfvervägande häraf har Kongl. Maj:t, uppå de af Rikets Ständer anförde skäl, funnit godt i Nåder bifalla, att ofvannämnde under titel:
H o n kan börja inhemta konsten vid 8 — 10 års ålder, men sedan blir ej alla somrar tillfälle till fortsatt undervisnings erhållande, och på det sättet går tiden. Det torde då böra betraktas som ett ganska godt resultat, om, så- som fallet var vid senaste promotionen, medelåldern för de kvinliga magistrarna endast är 15 år. (Slut i nästa n:r.) H. H. Löneförhöjningen. U t k a s t af C. G. det lilla matrummet stod bordet dukadt ^S *. för två personer. Från köket bredvid hördes det fräsa i en panna och en stark lukt af något stekt strömmade in, då dörren öppnades. Ett rödblommigt ansikte tittade in, ett par stora blå ögon riktades mot vägguret och en behaglig röst utropade: » Redan tu! » hvarefter dörren hastigt tillslöts och ett förnyadt skrammel af kökssaker tog vid. Någon stund därefter öppnades den till förstugan ledande dörren i » salongen », som det hemtrefliga rum helt ståtligt benämdes, hvilket gjorde tjänst som förmak, arbetsrum och allt i allo. En ung man med ett friskt och gladt utseende inkom, upphängde sin sommaröfverrock på klädhängaren vid dörren och skyndade genom matrummet direkt ut i kö- ket för att straffa sin sölande lilla hustru med en kyss, mot hvilken hon förgäfves sökte värja sig med de framsträckta, mjöliga händerna. » Jag kan rakt inte hjälpa, att jag ej är i ordning, » urskuldade hon sig, » men lektionen hos doktorns drog ut på tiden, och dessutom är det ett långsamt göra att rensa och steka fisk, skall jag berätta. Men nu är det färdigt. Känn så godt det luktar, » tillfogade hon och stack skrattande den fräsande stekpannan under näsan på mannen, som förfä- rad ryggade tillbaka och tog till flykten. Med ett hemlighetsfullt leende framtog han ett par vinglas och satte dem på bordet tilllika med en vinbutelj, som han hemtade ur öfverrocken. Just som han slutat dessa anordningar, kom hustrun in med den stekta fisken, nu prydligt upplagd på fat och de togo plats vid bordet. D å fisken spisats och prisats, slog mannen i den af häpnad förstummade hustruns glas och höll tal.
Med anledn. af den siste talarens begäran, får jag nämna, att propos. verkligen kunde göras delvis, nemi. först propus på PresteSt:s beslut i afseende på sjelfva summan och sältet för densammas användande, och sedan de öfriga proposme hvarför sig, på sätt min skriftliga, till bordet aflemnade promemoria innehåller, med undantag af den 5 punkten eller frågan om inbjudningen, emedan BondeSt, ännu ej fattat beslut i ämnet, och jag anser det vara orätt alt springa i förväg med inbjudningar. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R._o. Ad. behagade oförändradt antaga Utsk:s förslag. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det blifvit yrkadt, det R. o. Ad. måtte i denna punkt fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med PresteSbs; likväl hade äfven blifvit föreslaget, alt några tillägg och förändringar dervid skulle göras, och jemväl, med frångående helt och hållet från Prest eSt:s och Utsk:s förslag, att R. St, borde ingå till K. M. med en und. skrifvelse i ämnet. Då frågorna dels om antagande af PresteSt:s beslut, och dels om ändringar deruti, föist blifvit framställda, torde R. o. Ad. finna, att de äfven först borde blifva föremål för afgörande och att PresteStrs beslut borde punktvis föredragas, beroende det likväl på R. o. Ad:s beslut, om Ståndet funne tjenligast att behandla det i sin helhet. Hr von Hartmansdorff: Då de fleste yrkat att PresteSt:s beslut skulle oförändradt antagas, så anhåller jag att Den Mars f. ni. Hr Frih. o. Landin), malle gifva oss propos. på elt oförandradt antagande af samina beslut. De ledamöter, som för jemkningars erhållande önska andra beslut, hafva sig öppet att uppgifva de contra-propos:r, som de åslunda. Gr. Frölich:
Horn sagt, man icke till Bevilln.Utsk. remitterar de mål, sorn dels tillhöra Oecon.- Utsk. och dels icke äro föremål för R. St:s lagstiftning, hvilket till stor del inträffar med t. ex. brännvinshränningsfrågan, skulle jemväl en stor del af Bevilln.TJtskts göromål försvinna. Gr. v. Fersen har yttrat, att möjligtvis, genom sammanslåendet af Bevilln.- och StatsUtsk:n, de göromål, som tillhöra Bevilln.Utsk., skulle blifva mindre val handlagda; men det tyckes ligga en motsägelse emellan denna hans förmodan och den utförliga bevisning, han framställt derom, att målen blifva bättre behandlade af få personer, och då icke alltför många dervid söka göra sina meningar gällande. Jag kan således icke finna mig öfvertygad derom, att Conslit. Utsk. sett saken från en oriktig synpunkt, och finnér tillika, att de skäl, Grefvarna Horn och v. Fersen anfört för förminskning af Utsk:ns personal, äfven i fall den ifrågavar. sammanslagningen kommer att äga rum, förtjena afseende; och jag fortfar derföre att yrka den propos., jag förra gången hade äran begära. Frih. Boye: Hr Dalman har manga gånger factiskt öfvertygat oss om sanningen af den första delen af hans framställning, nemi. att man kan tala mycket vidlyftigt. Han må då hafva rätt deri, men han skall dock icke kunna förneka, att då 2:ne Utsk. kunna på samma dag afgöra de ärender, som sedermera skulle af ett enda Utsk. afgöras, skall det ensamma Utsk. sysselsättas tvenne dagar med hvad dessa Utsk., före deras sammanslående, på en dag kunde medhinna. Detta är ett axiom, som ej kan motsägas. Hvad angår målens förminskning, hörer icke till denna fråga, utan till de fromma önskningarna, som en annar, gång kunna komma under öfverläggning.
Riks-arkivariens underdåniga framställning i afseende på så väl de handlingar, hvilka borde till trycket befordras, som sättet och vilkoren för deras utgifvande, har Riks-arkivarien nu anmält, att, ehuru till förverkligande af ändamålet med berörde 7 U anslag förberedande arbeten i Riks-arkivet blifvit verkställda och vidare komma att fortsättas, behof att af anslaget lyfta och utbetala någon del ännu ej förekommit, men tillika hemställt, huruvida icke, — då syftemålet med detta anslag utan tvifvel alltid kommer att bibehålla sin vigt, och väl icke torde böra få förfalla, om än medjet för dess uppnående, eller sjelfva anslaget, icke under nu löpande statsregleringsperiod kan varda till fullo taget i anspråk, Eders Majit i nåder täcktes finna godt att till Rikets snart ånyo sammanträdande Ständer aflåta nådig proposition om samma anslags förnyande äfven för nästkommande statsreglerings-period. Då de i Riks-arkivet förvarade handlingar från 1 Gide seklet, hvilka nu äro till utgifvande afsedda, nemligen i främsta rummet Riks-régistraturen, dernäst de så kallade Rådslagen och Rikdags-förhandlmgarne, äfvensom handlingar angående rättegångsordningens och rätts-skipningens beskaffenhet samt rörande vårt kyrkoväsende, och slutligen sådana handlingar, som angå vigtigare momenter i Sveriges historia, så väl i afseende på Rikets förhandlingar med främmande magter som de administrativa åtgärder, hvilka vidtagits i den inre ekonomien, i och för sig äro af den omfattning, att det redan beviljade anslaget måste för deras ordnande och befordrande till trycket blifva otillräckligt, samt i öfrigt på de af Riks-arkivarien anförda skäl, tillstyrker jag underdånigst, att Eders Kongl. Majit måtte af Rikets Ständer äska ett anslag af Anslag för tillbyggnad af Vetenkaj^s-akademiens hus. Anslag till fortsatt inredning af Historiska Museum och Mynt-kabinettet. 72 Bil. M 6 till Kongl. Maj:ts Nåd.