Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hvar och en Ledamot för sig yttrar sig i enlighet med den åsigt, han fattat af ämnet, kan likväl det besynnerliga förhållande uppstå, att rösterna utfalla så, att frågan vore uti Högsta Domstolen slutligen afgjord, utan att Kongl. Majlis röster deruti kunde göra någon ändring, och Kongl. Majit derigenom blefve betagen möjligheten att förklara rätta förståndet af ett beslut, som är Hans Eget och icke Högsta Domstolens. Skulle det inträffa, att, Högsta Domstolens pluralitet misstagit sig om hvad som verkligen varit Konungens mening med lagförslaget och hvilket då äfven torde få antagas hafva varit R. St. Just. 0mbiulsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 184-4. 57 varit Rikets Ständers mening, så vore det att förmoda, att vid nästkommande Riksdag både Konungen och Rikets Ständer skulle blifva ense om att enligt 88 § Regeringsformen upphäfva den af Högsta Domstolens pluralitet beslutade lagförklaring och utfärda en motsatt. För mig synes det såsom önskligt, att en sådan sakens utgång kunde förekom mas; och jag tror mig således hafva allt skäl att framställa denna fråga: finnes det någon laglig utväg att förekomma densamma? Hade det inträffat, att, då ordningen kommit till mig att yttra mig, fyra Ledamöter redan hade biträdt den mening, som jag anser vara den rätta, så skulle jag hafva ansett det vara min pligt att förklara, att ehuru jag funne de skäl antaglige, som för en sådan mening blifvit yttrade,ansåge jag likväl det åligga mig att med min röst biträda den motsatta meningen, på det att Kongl. Maj:t måtte äga öppet att meddela den lagförklaring,som närmast öfverensstämde med den mening, Kongl. Maj:t sjell haft vid lagens stiftande. Ett sådant förklarande hade jag ansett mig så mycket mera kunna med godt samvete göra, som här icke är fråga om något domslut, hvarå enskild parts rätt är beroende, utan om ett allmänt lagstadgande.
Huruvida dessa tjenster i en framtid verkligen kunna och böra indragas, blifver en annan fråga, hvarom jag framdeles torde få tillfälle att yttra mig. Hr Printzensköld, Carl: Det förhåller sig med Sekret:n hos Just.Kansleren på samma sätt som med Sekretme i embetsverken, när ledamöterne sjelfve författa expeditionerne i alla svårare mål, nemi. att då Just.Kanslern sjelf anser sig hafva tid att befatta sig med författandet af de Utlåt:n, som af K. M. från honom infordras, och sålunda personligen verkställer de vigtigaste af de Just.KanslersEmbetet åliggande göromål, så är Sekret.-befattningen vid detta embete af en alldeles underordnad beskaffenhet och skulle till och med kunna betraktas såsom blott och bart en sinekur, ty att upsätta åtskilliga mindre skrifvelser och missiver är en sak, som af en Kanslist ganska lätt kan verkställas. Men då Just.Kanslern sällan torde hafva tid att sjelf fullgöra förstnämnde åliggande, enär denne embetsman, i egenskap af Konungens Högste Ombudsman, måste i främsta rummet egna sin upmärksamhet åt åklagare-kallets utöfvande och bevakandet af Kronans rätt i alla de fall, der densamma ifrågakommer, samt dessutom pröfva alla de klagoskrifter, som från enskildta till honom ingifvas; så måste han naturligtvis till sitt biträde kunna påräkna en person, utrustad med den embetsmannaskicklighet, att Just.Kanslern kan åt honom anförtro de arbeten, han ej sjelf medhinner. För att kunna bekläda en sådan befattning fordras sannerligen något mera än att hafva aflagt en embetsexamen. En öfvervägande förmåga samt en i både administrativa och juridiska värf samlad erfarenhet tagas här företrädesvis i anspråk. När nu en med sådana egenskaper utrustad person befordras till den ifrågavande befattningen, så bör väl dermed vara förenad en aflöning, afpassad efter 'tjenstens vigt och tillika utgörande en belöning för den skicklighet, som måste förvärfvas före tjenstens tillträdande samt en upmuntran att egna hela sin verksamhet åt tjenstens behöriga skötande.
Utskottet har trott det vara mera lämpligt att göra hemställan om en sådan utväg, än om Riksdagskostnads-Summans belastande med Traktamente för en tredje Kanslist, hvilket likväl för göromålens snabba gång i synnerhet nu mot Riksdagens slut varit oundvikligt, om icke Utskottet tillåtit de förre att: af Renskrifnings - biträde sig begagna; Och Utskottet vågar alltså hoppas, att ersättning Expeditions■ Utskottets Memorial - för de såmedelst dem tillskyndade utgifter och deras egen ökade möda må dem skäligen beviljas. Stockholm den 26 Maj 1818. Protokolls-Utdrag d. 5o Maj 1818. Fran Iiägloflige Ridder skåpet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs ExpeditionsTJtskottets den 26 dennes arlåtne samt den 27:de i samma månad eftermiddagen på bordet lagdé Memorial, angående Register till Bihanget och. Renskrifningshjelp för ExpeditionsUtskottets Kanslister, blef samma Memorial till Stats-Utskottet remitterad!. Protokolls-Utdrag d. 2g Maj 1818. Frän Ilogv or diga Pr est-Ståndet. S. D. Efter föredragning af Expeditions-Uu skottets Memorial, angående Register öfver Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll och Renskrifningshjelp för Expeditions-Utskottets Kanslister, beslut Prest-Ståndet att berörde Memorial skulle Remitteras till Stats-Utskottet. Protokolls-Utdrag d. 00 Maj 1818. Frän Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Expedi.' tions-Utskettets Memorial , angående Registrets upprättande på Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, samt Renskrifningshjelp för ExpeditionsUtskottets Kanslister, bléf denna fråga i afseende pl kostnaden remitterad till Höglofl. Stats-Utskottel. Protokolls-Utdrag d. 27 Maj 1818.
M:ts Bef:b:de öfverensstämma fullkomligt roed närvarande tids fordran; dock har förbehåll blifvit gjordt, att, om Wermlands Innevånare komma att utgöra Lagmansoch Häradshöfdinge-räutan till sitt oafkorrtade belopp, de, i likhet med Rikets öfriga Innevånare, måga få uppbära betalning af Staten för fångskjutsen, derigenom skulle, äfven i denna del af beskattningsvägen, vinnas det afR. St:r afsedde ändamål, likhet i rättigheter och skyldigheter. 180 Stats-Utskottets I Westmanlands Lån utgå både Mantalspenningarm och Rökeller Matlagspenningarne med 12 sk., utom i Skinnskattebergs och Norbergs Härader, der hemmansägare utgöra förstnämnde afgift med 8 sk., hvilken lindring, derföre någon serskild afgäld eller tjenstbarhet till Kronan icke kunnat igenfinnas, K. M:ts Bef:h:de ansett böra upphöra. I Kopparbergs Lån erläggas Mantalspenningar ne af Ståndspersoner med 12 sk. för personen, men af Allmogen i Kopparbergs, Näsgårds Läns, Säthers Läns, Nedan-Siljans och Wester-Bergslagens Fögderier, Ohre Socken undantagen, med 8 sk., i Ofvan-Siljans Fögderi och den i Nedan-Siljans Fögderi belägne Ohre Socken med 6 sk. samt i Westerdahls Fögderi med 4 sk. för personen. I en del Socknar vid Stora Kopparberget har denna ränta utgjorts med kohl, tre femtedels stig på personen, till dess, genom K:gl. Resolutionen d. 1 Mars 1820, densamma förvandlades i penningar till 8 sk. personen. Af de för denna räntas utgörande hittills följde grunder och då dess olika belopp för Allmogen sannolikt härrörde från en inskränktare Sädesproduction och dess svagare beskaffenhet, samt skiljaktigheten inom Länet blifvit med den noggrannaste proportion, i afseende på jordens bördighet, Socknarne emellan iakttagen, har det synts K.
Båda delarne afhandlas dagligen och offentligen och den öfvervägande opinionen synes taga sin ledning mera af theorier och utländska institutioner än de inhemska, samt de förhållanden som deraf utgått och således skulle bestämma landets rätta karakteristik, 47 I sednare hänseendet liar dock här intet uppsåtligen influtit, som kan miss leda en god och vis Styrelse. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda Stormägtigste Allernådigste Konung 1 Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste och tropligtig ste Tjenare och Undersåter C. G. BERGENSTRAHLE. C. O. Brorström. Carl Landegren. O Jönköpings Lands-Kansli den 31 December 1843. BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Westmanlands Län TILL EHICIL MAJST i underdånighet cifgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE för Åren 1839, 1840, 1841, 1842 och 1843. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare.. V 1 Stormäktig’ste, Allernådigste Konung! Då uti min sist afgifna underdåniga Femårs-Berättelse förhållandet för år 1838 äfven blef intaget, börjar det qvinqvennium, för hvilket jag nu går att i underdånighet afgifva Berättelse, med året 1839, och omfattar således åren 1839 till och med 1843. Jag har trott Berättelsen medföra mera nytta och intresse, ju mera den närmar sig till närvarande epok. §. 1. Länets allmänna beskaffenhet. Westmanlands eller Westerås Län, af hvilka båda i språkbruket antagna benämningar den första i officiella handlingar mest brukas, är beläget i medlersta delen af Riket, emellan 59° 1'7’ och 60° 18' nordlig polhöjd samt emellan 0° 41’ och 2° 38' longilud, i Vester från Stockholm.
Man har åberopat ansvarighetslagen, såsom något hvarpå man skulle kunna stödja Konungens beskattnings-rätt; jag minnes icke hvilken § i denna lag som åberopats; men i anledn. deraf anhåller 438 Den 18 J uH. jag blott att få erinra derom, att denna lag må innehålla hvad som helst, så kan den icke i något afseende ändra Grundlagen, då denna bjuder, att svenska folket ensamt äger att sig beskatta, och uttryckligen förbjuder, att gärder och pålagor af hvad beskaffenhet de vara må, få af Konungen påläggas. 73 §:n Reg:sF:n säger nemi.: »Inga nya pålagor, utskrifningar af manskap, eller af penningar och varor, må hädanefter, utan R. St:rs fria vilja och samtycke, i den ordning förut nämndt är, påbjudas, upbnras eller fordras» Då Grundlagens bud äro så uttryckliga, och dessa bud ännu qvarstå gällande, samt icke i annan ordning, än den Grundlagen utstakar, kunna förändras; icke kunna de förändras derföre att ansvarighetslagen icke dermed harmonierar. Denna måste således tydas i öfverensstämmelse med Grundlagen, och kan den icke det, måste den vika för denna. Hvad angår formen för Utsk:s här framlagda Betänk., kan det icke bestridas, att en långt tjenligare förm derför skulle kunna finnas. Men jag tror icke, att den uppställning, som här blifvit följd, är så förkastlig som man velat påstå, synnerligen när man besinnar, att Const.Utsk. har att för R. St:r framlägga, huruvida Konungens Rådgifvare i ett eller annat afseende gjort sig skyldiga till sådana grundlags-öfverträdelser, som påkalla tillämpning af 106 eller 197 §§:ne Reg:sF:n. Nu har Const.Utsk. funnit förhållandena varit sådana, att Utsk. hvarken ansett sig böra ställa Konungens Rådgifvare under RiksRätt, eller tyckt öfverträdelserna vara af sådan vigt, att det skulle varit tjenligt tillstyrka R. St:r att begära en eller fleres af dessa Rådgifvare entledigande.
Ständer framhärda etc; Underdåniga Skrifvelserl 677 N:o 938. Uppl. o. godk. hos Samtl. Riks-St.' d. 23 Oct. 1823, Riksens Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nädiga Proposition örn StatsTKerkets tillstånd och behof, i hvad den rår er Allmänna Indragnings-Staten. S. A. K. Riksens Ständer hafva,' så väl i anledning ä£ hvad E. K. Mits, under den 25 sistl. Januarii, aflåtne Nådiga Proposition, om Stats-Werkets tillstånd och behof, jemte den af E. K. M:tsoch Rikets Stats-Contoir i samma ämne afgifne underdåniga berättelse innehålla, i afseende på regleringen af utgifterne under Allmänna Indragnings-Staten, som äfven, efter särskild granskning af berörde utgifter, vidtagit följande beslut, sorn Riksens Ständer nu få hos E. K. M. i underdånighet anmäla: ilo, Sedan det åt Lag - Committéen uppdragna arbete nu mera hunnit den fullbordan,' att Eedamöternes antal lärer kunna inskränkas samt kostnaderne för öfrigt undergå minskning, i följd hvaraf, enligt Riksens Ständers Statsutskott meddelad authentique uppgift, en nedsatt-, ning af 2000 R:dr kan ega rum uti det till aflöning för bemälde Committées arbetande Ledamöter, jemte nödiga utgifter till Lag-förslagens tryckning in. m. hittills uppförde belopp; ga liaf - §7§ Jfnderdånigä Skrifvelse?. Ya Riksens Ständer godtfqnmt, att för detta ändamål endast ansia 6000 R:dr, sorn likväl höra besparas, i den man Commitiéens arheten hinna fullföljas och fullbordas. q:o. Det för en Committée till öfverseen
Då tror jag alt saken kommer i sitt rätta skick och en sådan utredning kan gerna afbidas, ty saken är sannerligen icke så brådskande, och medför verkligen icke så stora vådor för embetsoch tjenstemän, som man här vill förespegla, hvilket man finner deraf att densamma redan fortfarit ett eller annat sekel. Hr Fahr mus: Mången, som kan vara företrädesvis inlagen af vördnad för det gamla, bör visserligen finna aktningsvärd! det försvar, hvarmed en föregående talare liar upträdt för bibehållande af sakens nuvarande skick. Denne talare har ansell det vara en stor lycka för de eflerlefvande slerbhusdelågarne att hafva tillgång till den begrafningshjelp, som innehållits af den aflidnes lön. Jag kan icke tro att vi ännu lefva uti det omyndighetstillstånd, att 70 Den 2 A ugusti. man kan behöfva en så beskaffad mellankomst af Slaten för att förvara de medel, som man tillskjutit för ett enskildt ändamål; men om jag också skulle antaga, att delta kunde vara af någon nytta för sådana sterbhus, som verkligen utfå begrafningshjelp, så kan jag icke inse huru det kan försvaras för de sterbhus, som alldeles icke få någon godtgörelse förMöne-inhållningen dertill, d. v. s. slerbhusen efter alla sådana tjenstemän, som hafva tagit afsked innan de kunnat upföras på indragningsstat. Den värde talaren har visserligen sagt alt han sjelf icke funnit någon olägenhet deraf, alt begrafningshjelpen afdragits. Det är lyckönskansvärdt för honom enskildt, men jag tror icke att alla äro i det lyckliga förhållandet att skuldfrie kunna genomgå sin första tid på tjenslemannabanan. Den värde talaren anser förhållandet i sjelfva verket icke vara annorlunda, än om man föreställde sig hafva ett halft år längre att tjena såsom extra ordinarie. Men för det första tror jag, att den der extra ordinarie-tiden har, sedan hans exlra ordinarie tid, blifvit långt mera utsträckt.
Jag hade i sanning föreställt mig, att en framställning af så behjertansvärd natur som denna, endast behöfde göras, för att förmå vederbörande att vidtaga de åtgärder, som barnhusets närv:de betryckta ställning oundgängligen kräfver; och hade dervid endast behöfts fästas uppmärksamhet pä den af Barnhus-Direktionon den 7 Dec. nästl. år (således efter min ifrågav:de motion) afgifna underdåniga berättelse »om allmänna Barnhus-inrättningens förvaltning och ekonomiska ställning år 1864,» deraf ali den utredning af frågan, sorn för Höglofl. Stats-Utsk:t torde hafva varit behöflig, förefunnits och uti hvilken underd. berättelse specielt åberopas, hurusom R. St:rs Revisorer fästat uppmärksamheten å den nuv:de lokalens otillräcklighet. 1 afseende härå ber jag att få hänvisa till Direktionens uti besagda underd. berättelse (pag. 9) gjorda framställning om behofvet af ett nytt större barnhus, dervid å flera föreslagna tomter undersökningar i fråga om deras lämplighet blifvit anställda, Direktionen hade lernnat företräde åt Humlegården samt derom hos K. M:t gjort underd. framställning, hvilken dock förfallit. Vågade jag uppgifva något förslag, skulle jag anse Garnisons-Sjukhuset å Kungsholmen med dess sunda läge vid vatten och egande en temligen rymlig tomt för att vara belägen inom stadens område vara härtill lämpligt, hvaremot detsamma, såsom långt aflägse ifrån Garnisons-kasernerna, synes mig vara mindre lämpligt för dess nuv:de ändamål. Detta för att fästa mig vid en speciel del af den för frågan behöfliga utredningen, hvilken uti sin helhet ansetts af mig lättare att åstadkommas af det Utsk., till hvars behandling frågan medelst motionens remitterande öfverlemnats, än af motionären. I öfrigt torde jag genom att under diskussionen komma i tillfälle att närmare åberopa motionens innehåll, få ådagalägga att utredning i afseende å behofvet af det äskade anslaget ingalunda uti motionen saknats.
Af nuvarande räntepersedlarne förvandlas fläsk till smör, osmunds-, afradsoch stångjern till tackjern samt dagsverken hälften till spanmål och hälften till smör; 3:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta att jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Östergöthlands län. Kongl. Maj:t hade ansett, att utaf nuvarande räntepersedlarne spanmål, smör och dagsverken samt dessutom penningar lämpligen kunde komma i fråga att såsom särskilde skattetitlar bibehållas. De i länet valde deputerade hade förenat sig i det förklarande, att de ansågo icke andra eller flera räntetitlar än de nyssnämnde böra för framtiden bibehållas; hvarjemte flertalet af deputerade uttryckt den önskan, att dagsverks-räntan måtte till penningar förvandlas, och hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande underdånigst hemställt, att så väl dagsverken, som öfrige föreslagne skattetitlar måtte till framtida bibehållande fastställas. Med åberopande af hvad Utskottet angående dagsverken förut yttrat, får Utskottet i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t nu i den Nådiga Propositionen, föreslagit, utom hvad beträffar dagsverks-räntan, som Kongl. Maj:t ansett fortfarande böra såsom särskild skattetitel bibehållas, tillstyrka Rikets Ständer, att Ståls-Utskottets Utlåtande, JW 92. 25 att för deras del besluta, att l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Östergöthlands län bestämmas: spanmäl och smör ^ 2:o Nuvarande hufvudränte-persedlarne spanmål och smör bibehållas med endast de förändringar, som äro en följd af i allmänhet gifna föreskrifter. Dagsverken förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör; 5:o Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoell hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penningeränta att jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Södermanlands län.
Enl. Utsk:s förslag är skatten på ilen oförädlade varan 16 sk. b:ko k:n, men varan förädlad kostar 20 sk. s. m., och då är ju tydligt, att den bättre klassen, som har råd att köpa del distillerade bränviuet lättare kan erhålla det än de lägre klasserne, hvilka alltså få åtnöja sig med den sämre varan. Då jag emellertid anser all äfverr de lägre klasserne böra till drägligt pris kunna erhålla det finare bränvinet synes det mig vara af serdeles vigt, att på detta kapitel fästes något afseende, och får jag derföre förena mig med Frih. Raab i yrkande af älerremiss. Frih:n har visserlitigen i detta afseende framställt ett förslag, men jag vill icke vidare yttra mig härutinnan, enär jag finner meningarne så olika. Jag tror, att della kapitel är värdi sin egen visa och att det bör återremitteras, för ali komma under behandling af sakkunnige män, så att man framdeles måtte få pröfva ett förslag till lag i detta hänseende, som vore så att säga mera pröfvadt och mera discuteradt. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Koch, Nils Sam.: Jag hyser stor betänklighet emot att tillåta andra personer distilleringsrätt än dem, som idka bränvinsbränning. Af denna anledn. fruktar jag, alt antaga Frih. Raabs förslag. Hr Brännet hjelms amendement skulle deremot efter hvad mig synes, på sätt och vis tillintetgöra Ståndets förut fattade heslöf, att i städerne icke få begagnas smärre pannor. Skulle likväl Hr Braunerhjelms förslag antagas, så tror jag alt något tillägg borde ske i 20 §:n, lill åstadkommande af öfverensstämmelse med 33 §:n i nu gällande författning der orden: ”under serskild kontroll förekomma. ” Detta bevisar svårigheten att på stående fot göra redactionsförändringar. De anmärkn:r jag, för egen del, nu vill framställa mot Betänk., afse hufvudsakligen sista orden i 20 §:n. Jag ville bibehålla §;n sådan den är till och med orden: ”bränvinslillverkning skett.”
Godkändes med det af Utskottet föreslagna tillägg. §§ 3, 4 och 5. Ståndet ogillade Utskottets föreslagna ändringar uti dessa §§, hvilka godkändes sådane de uti Kommitlerades förslag förekomma. § 6. Godkändes. % 7. Det i Utskottets förslag förekommande lista moment ogillades, och godkände Ståndet i dess ställe lista och 2:dra momenten i Kommitlerades förslag, hvaremot 2:dra momentet i Utskottets förslag gillades att införas såsom eli 5:dje moment uti ifrågavarande § och ansågs §:s plats b öra bibehållas i öfverensstämmelse med hvad Kommitterade föreslagit. § B. Godkändes. % 9. Med Prot.-Utdrag den 21 och 22 September 1860. 745 Med afslag å Utskottets vid denna § gjorda hemställan, godkände Ståndet Kommitterades förslag till lydelse af denna §, endast med tillägg efter slutordet i mom. 1. af dessa ord: "samt till beslut om den i § 7 mom. 3 omförmälda fråga. '1' % Utskottets förslag till lydelse af denna § gillades. % H. Med ogillande af Utskottets ändring, bibehölls denna § oförändrad, sådan den lyder i Kommitterades förslag. §§ d2 och 15. Den lydelse för dessa §§, hvilken Utskottet föreslagit, gillades utan annan ändring, än att i stället för 4:de eller sista momentet i § 12 antogs detta stadgande: ”För näring eller rörelse, som under borgenärers förvaltning slär, äfvensom i enahanda fall för f astighet eller jordegendom, som ej af landlbo eller arrendator innehafves, må ej röstas.” §§ 14 och 15. Godkändes. § 16. Utskottets änd ringsförslag gillades. § 17. Godkändes. § 18. Utskottets förslag till förändrad lydelse af denna § godkändes. §§ 19—27. Godkändes. % 28. Godkändes, med den uteslutning, Utskottet tillstyrkt. § 29. Godkändes. Bih. till Ii. St.
Ä tnbets-verk väl kunna vid de lägre tjenstegraderne ernployeras, men sakna nog förmåga och ordentlighet att deltaga uti Verkets styrelse, men hvilke i brist af skicklige ämnen, inom ett dera. Banco-Utskottets Betänkanden. stotj dera af Slanten, för möjliga tillfällen, ovilkor. ligen mäste derifrån antagas och befordras. Höglofl. Ridderckapet oell Adeln, som alltid förelyst de andre Riks-Stånden med handlingar, utmärkte af en sann känsla för Fosterlandets val, hvaribland ock må räknas omsorgen för betryggandet af Rikets penninge* verk, och som, vid denna Riksdag, i afseende på "Ofrälse Stånds-personers rätt till deltagande Uti Stundernes öfverläggnirtgar om Rikets angelägenheter, vidtagit ett Beslut, som ännu mera vittnar om dess ädla, liberala och rättvisa tänkesätt, har, på det sätt denna motion af Höglofl. Utskottet nu är heiiandlad, blifvit betaget rättigheten och tillfället, att fa yttra sig öfver ett ämne, deruti tidens anda, billighet och Statens väl tyckas fordra en rättelse, äfven om den skulle ske med eftergift af någon privilegii-rätt, och det är således ingen anledning förmoda, att denna sak, för Riksens Ständer rigtigt framställd, vid denna Riksdag icke skulle bifallas, ej mindre af Höglofl. Ridderskapet och Adeln än Högvördige PresteStåndet, hvilket sednare, äfven i afseende på sin egen representation och privilegier vid denna Riksdag, gifvit öfvertygande bevis om enahanda åsigter.” Uti hvad Herr Borgmästaren Monthan anfört, rörande den stadgade Ordningen, att -j-.del af Banquens Comrnissarier böra vara Frälseman', förenade sig Herr Bruks-Patron Bjuhr. Bihang till Riks* Sh fctc S.eml* Sio Banco-XJtsköttets Betänkande!:, Och skulle desse Herrar Ledamöters silf* skilde tankar, enligt gjordt förbehåll, till de Respective Stånden åtfölja Höglofl.