Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Berffendalen hade man en nära granne, enkan efter en tapper sekundlöjtnant vid flottan, Lorens Hellevi; och denna enka, sjelf i sina bästa år, en ståtlig och förträfflig qvinna, var öfver sin son Lauritz, den unge kofferdikaptenen, som förde fartyg från Göteborg, lika stolt som den gamla hederliga och anspråkslösa fru Jetta Gude Giädda var öfver sin hurtiga dotter, hvilken hade ett eget litet kontor, mycket likt hennes salig Gudes – ty det innehöll hans skrifpulpet, hans gamla maskätna länstol, hans bokhylla, hans rangliga bord, till och med hans älsklingspipa, ja ända till hans gamla bruna lärftsgardin vid nedra ändan af fönstret. Och huru länge de bägge enkorna vid kaffekoppen skröto för hvarandra, började de icke anse som någon omöjlighet att deras tvänne gårdslotter i framtiden kunde komma att utgöra en gård. Men kapten Lauritz hade längesedan i tysthet dristigt lyftat sina ögon upp till yngsta dottern i den gamla adliga familjen von B., som lefvat qvar i Bohuslän från den tiden, då det ännu var en norsk provins. I Tossene, moderförsamlingen, bodde en gren af denna familj, dock icke mera mäktig och rik som fordom – de gamla fejderna hade mycket blottat och förminskat dess krafter – men dock ännu alltid, om också endast i en sidogren, afkomlingar af store herrar, höfdingar och berömda stridsmän. Den sköna och af alla älskade fröken Juanna, som vi nyss lärt känna, var tredje dottern af major Tönne von B., vanligen kallad blott herr Tönne på Byborg. Systrarna voro gifta långt bort i andra provinser; och sedan hennes moder, hvilken, född i Spanien, som barn kommit öfver till Sverge med en emigrerad familj, lemnat henne att ensam styra icke blott det inre af faderns hus, utan ock att blifva honom en högre ersättning för den förlorade, hade Juanna känt sig kallad att utveckla de krafter, som funnos hos henne, ehuru det syntes som om hon varit skapad endast af känslor. Då dessa känslor blefvo henne för mäktiga, dolde hon dem under ytan af köld och en viss stelhet, som man kallade hennes spanska ”grandezza.
Sålunda upptages för en infanteribataljon endast en läkare, under det man i andra härar gifver den två; de flyttande sjukhusens sängantal är minskadt till hälften, mot hvad andra, anse nödvändigt, och på alla sjukhus beräknas en läkare på 50 sjuke, under det man i Tyskland räknar en sådan på 40, i Frankrike en på 33 sjuke. En tysk armékår förfogar öfver icke mindre än 166 läkare, en fransk 134, en italiensk 139, under det två svenska arméfördelningar med i det samma motsvarande styrka enligt ofvan nämnda komités förslag, som i detta afseende blifvit antaget, få nöja sig med 86.422 BAKOM HÄREN. väl äfven hoppas, men nationens söners lif äro allt för dyrbara, för att få äfventyras gent emot en frivillighet, som ingalunda är säker. Dessutom ställer militärläkarens kall särskilda fordringar på sin man. För att nu icke tala om de särskilda kirurgiska operationer, som blifva nödvändiga efter hvarje strid, och som sällan förekomma i den civila praktiken, måste en stor del af läkarne förestå sjukhus, handhafva hela den rikhaltiga materielen vid de samma och föra befäl öfver en hel del folk, och dessutom måste de vid hvarje tillfälle förstå att uppfatta krigsläget för att placera sin hjälp på rätt ställe, allt saker, som förutsätta någon särskild militär eller militärmedicinsk utbildning. Genom utsträckning af bevä-ringsplikten till tolf år eller åtminstone genom att förklara alla, som studera vid högskolor o. d., skyldiga att tillhöra beväringen under hela sin värnpliktstid eller tolf år, kan visserligen en icke oväsentlig tillgång af läkare erhållas, men bildandet af något slags reservfältläkarekår, såsom år 1888 föreslogs, är dock obetingadt nödvändigt. Om man också i behofvets stund kan få läkare, så är det omöjligt att af intet skapa biträden åt desse eller sjukvårdssoldater. I utländska härar med en ständigt tjänstgörande styrka danas sådana vid de militära sjukhusen. Hos oss skulle de utbildas vid det sjukvårdskompani, som tillhör hvarje trängbataljon, och som är beräknadt för en arméfördelning, men ännu hafva vi endast två sådana bataljoner, af hvilka den ena ännu knappast kallats till lif.
Det torde jemväl i afseende på redactionen äga ett bestämdt företräde framför PresteSt:s beslut, hvarföre jag också förmodar, att de 2tne RiksSt., nemi. Borgareoch BondeSttn, hvilka ännu icke yttrat sig i frågan, torde vara mera benägna att antaga en inbjudn. på hvad jag föreslagit, än hvad PresteSt. rör:de ifrågavar. ämne beslutat. Gr. von Fersen: För min del kan jag icke förutse, hvad R. o. Ad. eller något annat Stånd kommer att besluta; jag håller mig i detta fall vid det förflutna och icke vid det tillkommande. Men onr vi komma till den lyckliga punkt, att icke flera än tvenne meningar återstå, så vill jag rätta det af mig föreslagna sättet för ärendets behandling så, att Hr Stuarts förslag må blifva ja-propos:n, synnerligast som det är mig fullkomligen likgiltigt, hvilkendera meningen kommer att stå i nej-propos:n uti den votering, som motsidan icke torde underlåta alt begära, i händelse Hr Gr. o. Landtm, skulle finna det blifvande svaret å en propos. lill antagande af Hr Stuarts förslag vara nekande. Hr von Hartmansdorff: Jag får äran anmärka, att äfven jag haft ett förslag, nemi. detsamma, som PresteSt. antagit, hvilket således äfven torde böra afses och fördenskull jemväl uppläsas. PresteSt:s beslut i 2ta punkten upplästes, så lydande: att det må öfverlemnas åt fullmägtige, alt till bestridande af Riksg:scont:s utgifter, efter sig företeende omständigheter, emot obligationer upptaga större eller mindre lån på längre eller kortare tid, med vilkor, att lånet skall ovilkor20 H. 20 i!>4 Den 9 Man m. ligen inom i5 år vara återguldet, och att räntan cj bestäm mes högre än 5 för 100. Hr Dalman: Jag vill blott fästa uppmärksamheten dervid, att skillnaden emellan Hr Stuarts redactionsförslag och den redaction, PresteSt. antagit, är ganska väsendtlig, emedan, enligt PresteStZs beslut, fullmägtige skulle äga att upptaga
Ett annat förslag, som äfven har varit i fråga, jag tror för mera än tjugu år sedan, rörde rättighet för en i tidningsblad antastad person, att i samma tidning få sitt försvar infördt. Rättskänslan kan svårligen förneka billigheten af detta anspråk. Om en domstol, mine Hrr, skulle så organiseras, att man vägrade den anfallne att der få försvara sig, skulle ej då våra tidningar röra upp himmel och jord emot ett sådant våld, och detta med allt skäl? Och likväl har man förgäfves sökt att åt den enskilde, åt den publike tjenstemannen, åt regerings-makten förskaffa rättighet att då anfall riktats emot den ene eller den andre i en allmän tidning och en anklagelse således skett inför tidningens hela läsande allmänhet, få ett försvar i samma tidning infördt. Med vämjelse har jag på detta rum hört en medlem som då tillika var intresserad i ett t i dn i n gs-företag, upträda för att motsätta sig en sådan rättighet, under anförande af det skäl att tidningen derigenom skulle kunna mördas, och huru inskränkt än denna rätt skulle lemnäs, hvilka försigtighets mått emot missbruk, som än föreslogos, ville han dock icke medgifva den. 632 Den 13 December f. m. Fastän det nu, såsom jag tror, är mera än tjugu år sedan ett sådant stadgande ifrågasattes, finnes denna rättighet dock icke ännu i Sverige medgifven. Om någon får ett ord till sitt försvar i en tidning infördt, tycker redaktionen sig dermed tilldela den anfallne en nåd, och berömmer sig ofia af en sådan medgörlighet, iian skryter af att man förunnar sin nästa denna förmån och ej förvägrar honom den rätt till sjelfförsvar, som den största brottsling och den uslaste tiggare inför våra domstolar åtnjuter. För en smädelse, yttrad inför Rätten, får man genast försvara sig, men till bemötande af en sådan, utspridd genom en tidnings tusen munnar till hela Svenska allmänheten, får man dock ej till samma allmänhet yttra ett ord. Man säger visserligen, att den angripande kan försvara sig i en annan tidning; men, mine
B; Nro 1 i ansökningen Lit. D, samt Nrris 1, 2, 5, 6, 10, 11, 13 och 14 i ansökningen Lit. E. StatsRådet, R. o. K. af K. M. O. m. m., Herr Friherre Johan Lagerbjelke, i punkterna Nro 4 i ansökningen Lit. D; Nrris loch2 i ansökningen Lit. E, samt Nro 2 i ansökningen Lit. F. I. d. StatsRådet, nu mera Presidenten i Kongl. BergsKollegium, K. af K.N. O. m. m., Herr Friherre David von Schulzenheim, i punkterna Nrris 1, 2 och 3 i ansökningen Lit. A, i ansökningarne Lit. B och Lit. C.; Nrris 1, 2 och 4 i ansökningen Lit. D; Nrris 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 och 14 i ansökningen Lit. E, samt Nrris 1 och 2 i ansökningen Lit. F. 1. d. StatsRådet, K. af K. N. O. m. m., Herr Grefve Carl Gustaf Hård, i punkterna Nrris 2 och 4 i ansökningen Lit. E; Nrris 1 och 2 i ansökningen Lit. F, samt i ansökningen Lit. G. XXI f. d. SlatsRådet, numera GeneralTullDirektören, K. af K. N. O. m. m., Herr Friherre Carl Henric Gyllenhaal, i punkterna N:o 2 i ansökningen Lit. D; N:ris 1, 2, 4, 9, 12 och 16 i ansökningen Lit. E, samt N:ris 1 och 2 i ansökningen Lit. F. StatsRådet, R. af K. N. O. m. m., Herr Albrecht Elof Ihre, i punkterna N:o 4 i ansökningen Lit. D; N:ris 1, 2 och 14 i ansökningen Lit. E; N:ris 2 och 3 i ansökningen Lit. F, samt i ansökningen Lit. G. f. d. StatsSekreteraren, nu mera Presidenten i Kongl.
I anseende till beskaffenheten af de Personer, hwilka till desta befattningar kmma under omröstning komma, iakttages hwad Riksdags-Ordningens 66, 67 och 6z §. §. derom stadga. Med wal till Revisorer af Ridderstapet och Adeln, emellan Riks. dagarne,förhälles pa sätt Kongl. Masits Kungörelse af den 19 Februarii 1779 derom stadgar. Till befrämjande af nödig ordning wid Ridderstapets och Adelns Allmänna sammankomster, är särskilt stadgande utfärdadt, som i Stora Riddarhus-Salen kommer att till efterrättelse ansläs. §- 49. Riddarhus-Utstottet består af Tolf Ledamöter. Inför detta Utstött stola alla Ledamöter af Ridderstapet och Adeln, hwilka efter de twänne första anteckningarne wid Riksdagen sig infinna, sin behörighet till Säte och Stämma styrka, och Polletter utbekomma. Detta Utstött tillkommer att ofwcrie Riddarhusoch Adeliga Jungfru-Siifts-Directionernes göromål sedan förra Riksdagen; revidera Riddarhus - Castan och Adeliga CadettScholT-Fonden, såsom ock alla öfrige under desia Directioners förwaltning ställde Castor, Donationer och Legater; börandes öfwer allt detta Utskottet sin berättelse till Ridderstapet och Adeln aflemna, deruti äfwen de ändringar''el. * * ler 260 Den 22 September. Ler förbättringar böra förefläs, som Utskottet, antingen i anseende till sörwaltninaen eller i andrehänftenden, kan finna nödige.
I Calmar finnas 60 ä 70 fartyg, som oupphörligt äro sysselsatta med utförsel af trädvaror; dessa fartyg göra 6 å 7 resor om sommaren, och måste, för att kunna återvända till hemorten, innehafva, om ej något annat, åtminstone barlast; en sådan kostar emellan 5o och 100 rtdr, och härför vill köpmannen, utom beräkning af annan förtjenst, taga sin kostnad igen, men i stället för barlast kunde spanmål i stället intagas; och samma förhållande, som i Calmar, föreställer jag mig kunna äga rum i andra Svenska hamnar, hvarifrån trädvirke utskeppas. Hvad de norra provinserna angår, medger jag, alt längden af väg häruti kan göra någon skilnad, men den måtte ej vara betydlig. Om åter priset fälle så lågt alt rågen t. ex., med tull och omkostnader, nedgick till Såg r:dr r:gds, så skulle detta verka högst ofprdefaktigt för landtmannen, — derom behöfver jag icke anföra bevis; men det skulle äfven verka ofördelaktigt för näringsidkaren och fabrikanten, emedan det är lill landtinannen han mest försäljer sina varor, och 0111 han saknar tillfälle alt köpa, d. v. s. icke har penningar, så får handlanden ingen förtjenst. Hvad den arbetande classen beträffar, så har man erfarit, att då prisen äro adtför låga, är icke dess öde derföre bättre, emedan landtmannen då icke har tillfälle att företaga några arbeten, och således ej kan lemna någon arbetsförtjenst. Den ende, som af låga spanmålspriser skulle hafva fördel, vore jernlillvei karen, men antalet - Den 29 Juli f. m. talet of dem är ringa mot det stora antal af nationen, som lefver af spanmåls-production. Jemför man dessa olägenheter med dem, som uppkomma vid höga priser, sä tror jag, att de förra öfverstiga de sednare. Dessa sistnämnda olägenheter kunna ej blifva så stora.
I detta hänseende föreslår Utskottet, alt Ja-proposilionen ställes å den af Utskottet tillstyrkta årliga anslags-summan 70,000 R:dr, och att i Conlrapropositionen intages så väl det högre belopp Ridd. och Ad. för sin del fastställt, som den Summa, hvartill Presteoch Bonde-Stånden nedsatt anslaget. — Skulle således icke något af sistnämnde 2:ne Riks-Stånd vilja frångå sitt beslut, så torde första voteringen blifva följande: Den, sorn vill alt contrapropositionen i voteringen om anslagssumman för vattencommunicalioner m. ra. skall upplaga ett årligt anslag af 5o,ooo R:dr, voterar Ja j Den det ej vill , Nej. Vinner Nej, anses contrapropositionen böra, i enlighet med Ridd. och Adelns beslut, ställas på 100,000 R:dr årligen. Den andra voteringen blifver derefter: Den, som bifaller, att till Vattencommunicalioner m. m. må göras ett årligt anslag af 70,000 R:dr, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, bestämmes den årliga anslagssumman till 50.000 R:dr. eller 100.000 R:dr. Stnts-Utskottets Memorial N:o Jig. Beträffande vitkoren för dispositionen af dessa mede], så är Utskottets derom afgifne förslag gilladt af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden samt alltså alt anse såsom ett Rikets Ständers beslut. Det återstår dock att afgöra, huruvida det af Preste-Slåndet beslutade ytterligare tillägg, med hvilket Bonde-Ståndets hufvudsakligen öfverensstämmer, jern val skall fästas såsom förbehåll vid anslagets beviljande. Utskottet får i detta hänseende lill en början inbjuda Borgare-Ståndet alt biträda Presteoch Bonde-Ståndens mening, men har, i händelse inbjudningen icke anlages, skolat tillika föreslå en så lydande Proposition för omröstningen:
Ståndet fann för godt att åt Skara och Lunds Stift, såsom varande i tour, att nu deltaga i den förestående Revisionen af Låne-Contoren, öfverlåta sin valrättighet och att anmoda samma Stifts Dom-Capitel att vidtaga, hvad för valets behöriga anställande föreskrifvet finnes, så vidt sådant förut icke full gjordt blifvit; och 2:o memorialet N:o 3, med anmälan af anledningen, hvarföre BancoFullmägtiges till Banco-Utskottct afgifna Berättelse icke ännu kommit att, till Rikets Ständer öfverlemnas. Lades till handlingarna. Från Vallo fl. Borgare-Standet. S. D. Till Constitutions-Utskottet remitterades en af Herr Thoré Petré anmäld anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades en af Herr Geijer väckt motion, hvaruti hemslälles, att tillverkningen af Bergskrut måtte förklaras fri från 1843 års slut, då de nu gällande contract emellan Kronan och Krutbruksegarne löpa tili ända. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Banco-Utskottets memorial, N:o 3, med anmälan, att Banco-Fullmägtiges till Utskottet afgifna Berättelse ofördröjligen kommer att tili Rikets Ständer öfverlemnas. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial, angående behof af ökadt Canzli-biträde. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades vice Talmannen, Herr IIallinus motion, örn förändring af grunderne för allmänna bevillningen efter nuvarande Bevillnings-Förordnings 1 och 2 Art. S. D.
Men, utom det att man icke lämpligen bör göra den trängande frågan om en reglering i detta afseende beroende af en osäker förmodan om beredvillighet hos ifrågavarande styrelser att underkasta sig vilkor, till hvilka de icke lagligen kunna tvingas, är den föreslagna åtgärden af kronoparkers afsättande från de större skogsegendomarne alldeles icke tillämplig på de egendomar, hvilka i sjelfva verket icke tillhöra Kronan, utan äro genom enskild donation tillagda de allmänna inrättningarna; hvadan de största svårigheter att komma till önskvärdt mål skulle uppstå, om lagstiftande magten fortfarande sammanförde dessa till sin rättsliga natur privata egendomar med de verkliga kronogodsen. Ur Statens obestridliga rätt att hafva uppsigt öfver de allmänna inrättningar tillhöriga egendomarnes vederbörliga vård och användande för det ändamål, till hvilket de blifvit anslagna, kan icke härledas rättighet för Staten att i någon mån disponera öfver dem eller ens undandraga dem vederbörande styrelsers förvaltning; och har Utskottet derföre funnit skäligt föreslå Rikets Ständer att, med frånträdande af deras vid riksdagen 1856—1858 fattade beslut att betrakta dem lika med Kronans egendomar i allmänhet, i stället fastställa den grundsats, att Skogs-staten i fråga om dem endast bör utöfva en kontrollerande verksamhet.
Men just derföre, att då Förslaget har en viss bestämd punkt, verkställigheten alltid blir omöjlig i stort, har jag, för min del. visserligen ingen ting emot att Förslaget gerna må bifallas. Herr Munck af Rofenjkjöld: Ehuru jag anser Ridderskapets och Adelns tid för dyrbar, för att borttaga densamma med tbeoretiska resonnemeater öfver ett ämne, sorn icke synes äga någon gräns för olika bedömanden; kan jag dock icke underlåta, att, i anledning af Herr Cederschjölds yttrande, anmärka, att flere orsaker gifvas till myntets vanvärde. Det härleder sig nemligen icke endast från varumängdens beskaffenhet, icke eller blott från Silfverfondecs belopp, utan jemväl från flere andra 476 Deri 9 Junii f. ml orsaker, såsom förhållandet mellan import och export m. m. Man har sagt, att Coursen ej låter styra sig; men beviset deremot finnes i Kongl. Maj;ts Nådiga proposition, der uttryckligen tillkännagifves, att Coursen hade skolat stiga upp till 200, om ej särskilta åtgärder till förekommande deraf blifvit vidtagne. För min del tror jag, att Coursen till det mesta beror af handels-förhållanden. Jag föreslår, att Banken må uppköpa silfver mot två och en tredjedels Riksdaler i Sedlar för en Riksdaler i Silfver; härigenom skulle Coursens fallande förekommas, exporten ökas och importen minskas, samt Banken ostridigt consolideras. Sedelmyntets fall skulle älven hindras, emedan productionen genom den nya sedel-utsläppningen skulle ökas. För öfrigt irrar msn sig, om man tror det vara stor skillnad emellan Agio och Cours. Coursen innefattar blott 8 å io procent, och resten består i Agio. Guldsmederne i vårt land rätta deras pris å silfver och guld efter Coursen i Avisorne. Man har velat bevisa, att Bankens solidité icke skulle ökas genom silfver-uppköp mot nya sedlar; men jag hemställer, om ej soliditeten ökes, då man utsläpper sedUr emot silfver, efter förhållandet af 2 och en tredjedel till i, i stället för att nu varande Sedelstock lärer förhålla sig till Silfverfonden, såsom 6 till i«
Usj:t fann derföre nödigt aukeialla Kammar-Lollegium oell 8tats-kontoret, att till kongl. 5laj:t, afgifva ngtt förslag till lVilöuiugsstat för kandt-8tateiis tljenstemannapersonal, livi diet korde uppgöras alternativt med de indeldte lönernes liilielrällande, 8amt till en lämpligare oelr jemnare lönereglering för Kandtmätarne, grundadt pä indeldts löningssättets fortfarande, livarjemte kongl. Naj:t föreskref, att, efter föregångne undersökningar, liorde utredas, dels om leke genom samma »slående eller förändrad indelning af känsmans-distrieterne någon minskning i känsmännens antal kunde vinnas, dels livad anslagslielopp för tröskningen af Kongl. Naj:ts kefallningsliafvandes kmkets-kungörelser vors erforderligt. 8edan Kammar-Kollegium oell Ltats-kontoret afgifvit serskildt utlåtande oell förslag, angående reglering af kögderier oell känsmans-distrieti// /!. Kl. /'rot. i<5^o. r öämZ. 7 ///7/e/. i L.c//e //ä/tet. lt/a/.-iL <5it'rr/l'e/le, 7täo 4- ter, oell Xongl. lä1aj:t derom, un«ler ilen 14 Deeeniliei' 1833, torordnat, gas Xongl.
Det är visheten, menniskokärleken och rättvisan i dessa sladganden, jag med fö ord vill laga i betraktande. Hvad visheten angår, frågar jag, är det vist eller ens förnuftigt, att, i ett land, der man ofta behöfver köpa säd för stora summor och årligen införskrifva iadugårdsprodueter för omkring 3 millioner Brdr Banco, då befullmägliga jordbrukarne, att i bränvin förvandla omkring 5 millioner tunnor säd och potater, hvilket quantum, fördeladt på hemmantalen, gör 76| tunnor på hvarje hemman och minskar med 1? tunna födoämnen för hvar person. Lägger man härtill förstöringen af skog, hvaraf mera åtgår under bränvinspannorne, än i alla Sveriges masugnar och slångjernsliärdar, och dagsverken, som kunnat användas lill husslöjd och nyttigt arbete; blir landets ekonomiska förlust ofantligt mycket större. Efter måttligaste pro - 30 Be v Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-UtsJwltcns Betänkande, N:o 1. babilitels räkning uppsuper Svenska Nationen 16 millioner R:dr Banco i bränvin årligen, och lör denna olantliga summa, som med en tredjedel öfverskjuler hela stals-budgeten, blef ingen hungrig mättad och ingen naken klädd. Är det väl underligt, att landet utbiottas af sådant slöseri, alt silfrel utsopas ur Bankens hvalf, att staten försättes i concurstillslånd?
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne Mern. och Ltlut:n, nemi. från SlatsUtskotlel: N:o 14, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Nils Svenssons från Christianstads län, motion om beslutande af en underd. skrifvelse, rörande dels lindring i de reservskjuts-skyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för Poslmästarne med de särskilda stalionerne att tillhandahålla postiljonen förteckningar å paketernes och varornes tyngd; N:o 15, med återlemnande af Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutströms motion, ang:de förändring af den för Westeroch Norrbottens län d. 23 Aug. 1773, utfärdade skattläggnings method; N:o 16, ang:de medels anvisande till vestra och södra Jernvägs-stambanornas fortsättning efter 1857 års ingång; N:o 17, i anledn. af återremiss å det ang:de godtgörande af Hr Landtmis och Hrr Talmåns ökade riksdags-kostnader afgifna Mern. BevillninijsUlskollet: N;o 1, om antagande af 3 Kanslister utöfver den i Itiksd.- Ordmns 24 § bestämda Kansli-personal; i N:o 2, om återlemnande af vice Talmannen Anders Anderssons inom BondeSt. väckta motion rörande bränvihs-skaltens anslående till jernvägars anläggning; N:o Deti 17 Decemb er. N:o 3, om återlemnande af Gustaf Larssons från Stockholms län inom BondeSt. väckta motion, atsg:de användande af en del utaf bränvins-skatten till do lägre undervisnings-verkens och folkskolornas behof; N:o 4, om återlemnande af en utaf Frih. von Saltza, Philip, bos It. o. Ad. väckt motion. Hanhol!Isltollel ,•
Götha Canals f. d. Discout 1,847,149: 25:5. 1,566,661.: 33: 8. 1,456,172: 3i: 2. 1,427,962: 27: 8. 1,429,312: 6: ir. 3:o Afsatt Fond på en Räkning i Vexel-Banken, motsvarande alla vid 1823 års sl utelöpande Riksgälds-Sedlar ~ Summ g) Biträdes-Anslag till Canal-Anläggningar m. m. lill Götha Ganul-Bolag * ^ # Dito (godlgjordt af 1824 års vinst) —- Söder-Telje Canul-Bolag Dito (ett nytt Lån af 1818, betaldt år 1824) Hjelmare Canal-Bolag