Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-ordningen, angående Bruksegares representationsrätt, blef af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, men af de två öfriga Riks-Stånden till Utskottet åter hänvisadt: af Borgare-Ståndet, med förklarande såsom Ståndets gemensamma tanke, att valrätt måtte tillkomma äfven andra fabriksegare åJandet och att valdistriktens indelning måtte i grundlags-paragrafen införas, och af Bonde-Ståndet, med förklarande af den gemensamma tanke, att i förevarande grundlags-moment måtte införas en förändring eller tillägg, hvarigenom uttrycktes att biand egare eller innehafvare af inrättningar till förädling af mineralrikets produkter de, som hittills, enligt 15 § Riksdags-ordningen, hört till Bonde-Ståndet, icke må till Borgare-Ståndet hänföras. För att sammanjemka Riks-Ståndens sålunda yttrade olika meningar, aflat Utskottet till Rikets Ständer Memorialet JV° 62. Uti detta Memorial meddelade Utskottet dels utlåtande' öfver Borgare-Ståndets gemensamma tanke, dels ock, i anledning af BondeStåndets beslut, det förklarande, att då Ståndets anmärkning träffade ett ämne, sorn icke vidrördes uti Utskottets förslag, hvilket alldeles icke åsyftade att åstadkomma någon ändring i de föreskrifter, som för närvarande gällde representationsrätten t Konstitutions-Utskottets Memorial M 66. 3 Bonde-Ståndet, vore den att anse såsom en ny fråga, och då den icke framkommit i föreskrifven ordning, kunde den icke till någon vidare åtgärd föranleda. Derjemte inbjöd Utskottet Borgareoch Bonde-Stånden, att foga sig efter de tvänne öfriga Stånden och sålunda oförändradt godkänna det af Utskottet afgifna grundlagsändrings-förslag. Genom protokolls-utdrag för den 18 innevarande månad har Utskottet erhållit del af Riks-Ståndens beslut, rörande sistnämnda Memorial.
— af 4000 R:dr banko årligen såsom löner ål 2:ne Stallmästare, stationerade den ene vid Strömsholms och den andra vid Ottenby Stuterier för ali gifva unga Kavalleri-Officerare undervisning i ridkonsten. II. R. 191. Se vidare Stais-Utskottets Betänkande Niu 87, angående regleringen af utgiflerne under Riks-Stalens Sjette Hufvudtitel. — å Stat, af 200 R:dr banko årligen, lönefyllnadssumma åt Läraren i Natural-Historia vid Strengnäs Gymnasium. II. R. 268. Se vidare Stals-Utskottets Utlåtande N:o 89. — af allmänna medel för befrämjande af en forskningsresa lill Island. Se Stats-lJlskotlets Betänkande N:o 53. — Stats, angående väckt motion om beviljande af, för utdelning af hingstpremier. ( 15 ) Anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade riksdags-ar chiv, angående ytterligare. V. B. 315. A. 480. — af allmänna medel till ersättning för under gängse smitlosarama sjukdomar nedslagtade kreatur, angående väckt motion om VII. B. 405. Se vidare Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Belin N:o 9 och 39. — de af Kongl. Majit lill utbetalning från Riksgälds-kontorel begärda, till Seraphimer-Lazaretlel och Nykterhets-Sällskapet, angående dess upförande å Åttonde Hufvud-Titeln. Se Åttonde Hufvud-Titeln. — af 1000 Ridr banko för utgifvande af en fjerdedel af Svenskt Diplomatarium. II, 270. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande Nio 166. — Stats-, för uprensning af Ljusne-elf emellan sjöarne Or och Warpen. VIII. B. 282. A. 295. E. 363. — till inköp af en Kansli-rådet
Ja, man skulle t. o. m. kunna säga att den nyss anförda grunden till rekommendation af motionen hade allt utseende af ett, hvad man kallar, svepkäl. Motionären var hittills ingalunda den, som påyrkat åtgärder till bevarande af slägtegendom; jag kan således ej betrakta det upgifna skälet annorlunda än som en lockelse, för att icke säga, ett giller, hvaraf jag just nu söker ådagalägga vådligheten. Hr Dalman har vidare berört 1844 års händelser och den förlust, R. o. Ad. då gjort. Han har sagt, att de ledamöter inom detta Stånd icke blifvit sannspådde, hvilka skulle hafva förutspådt ett högljudt missnöje och stora olyckor till följd af den då till antagande föreslagne lagförändringen. Mig veterligen har dock ingen ledamot af detta Stånd förespådt något högljudt missnöje i landet; R. o. Ad:s ledamöters stora majoritet var år 1844 och är än i dag upfylld af laglydnad och ordningssinne, hvilka förbjuda oss att hysa en sådan tanke. Lika ogrundad, sit venia verbo, är motionärens framställning, att detta upgifna stundande högljudda missnöje med förändringen skulle af de år 1844 upträdaude talare i ämnet framhållits såsom motiv för den dävande arfslagens fortfarande bestånd och bibehållande. Tvertom har sådant aldrig varit påtänkt, långt mindre framhållet, såsom något argument. Hvad angår åter olägenheterna af den nya arfslagen, så är nämnde lag alldeles för färsk, för att följderne deraf, hufvudsakligen röjande sig i en vidsträcktare hemmansklyfning, och hemmansdelarnes bortsäljande utur slägten lill följd af pekuniär .oförmåga hos någon af sönerne att utlösa syskonen, ännu kunnat framstå, jemnte deraf följande utarmande af hela familjen, hvars, efter jordens afsalu, egande penningeförmögenhet så lätt borsmälter, dels till följd af penningens egen flyktiga natur, dels till följd af osäkerheten i vissa af våra kreditanstalter.
Stu derande jemnförelsevis hafva att påräkna större bi-inkomster genom serskilda Stipendier, löner och arfvoden, hvaraf de kunna komma i åtnjutande genast, efter det de iuträdt i Faculteten, samt att anspråken på Prest-bildning i senare tider blifvit vida större än tillförne; hvaremot Rulderskapet och Odelii samt Bonde-Ståndet lemnat denna punkt utan antSärkning, och Borgare-Ståndet densamma bifallit; och då, utom det af Utskottet redan anförde skäl, att kostnaderne för det Medicinska studium äro betydligt högre än för det Tbeologiska, desse stipendier äfven ursprungligen blifvit inrättade för att uppmuntra Medicinska kunskapers utbredande i Landsorten, derigenom, alt de ynglingar, som egnade sig åt det andeliga Lära - 14 Stals-Utshottets Utlåtande, N.-o 218. reit alle t, tillika bereddes undervisning uti Läkarekonsten, har Utskottet ej kunnat frånträda dess förut afgifna yttrande. /) Utskottets yttrande, i anledning af Kongl. Maj:t Nådiga Proposition om ett tillökt antal Emeriti Professors-löner, har föranledt anmärkningar inom Riililerskapet och Adelil samt Preste-Standet, dels derom, att Ad juncternes förseende ined arfvoden på Indragnings-Stat, skulle göra deni till sjelfskrifne efterträdare åt Professorerne, äfven om andre skickligare sökande sig anmälde, dels att fördelningen emellan Upsala och Lunds Universitet vore ovigtig i så måtto, att det förra räknade flere Lärare än det senare, men detta deremot hade flere Preebende-lägenheter att påräkna, hvaraf blefve en följd, att arfvodena på en gång voro för Upsala allt för få, och för Lund möjligen för mångå. Borgare-Ståndet har i denna del bifallit Utlåtandet och Bonde Ståndet detsamma återremitterat, under bestridande af det tillstyrkte nya anslaget.
Å det, lör Skolhusets i Nyköping utvidgning och reparation, vid riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade och sistnämnde år utaf Strengnäs Stifts Konsistorium från Riksgälds-kontoret utbekomma lån å Tretusen R:dr skall, efter Tio års förlopp från lånesummans lyftning, årligen en femtedel af denna summa återbetalas, och derjemte, såsom ränta, erläggas Tre procent å kapital-återstoden. §. 24. Det Hernösands stad och Hernö landtförsamling, för fullbordande af nya Stiftskyrkan i nämnde stad, vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade samt år 1845 utbetalda lån å Fyratiotusen R:dr, skall af staden och landtförsamlingen återbetalas genom fortfarande årlig inbetalning till Riksgälds-kontoret af Fem procent å lånets ursprungliga belopp, intilldess lånesumman derigenom blifvit till fullo godtgjord; börande, i fall denna inbetalning icke inom bestämd tid verkställes, Fem procent årlig ränta erläggas för det till liqvid förfallna beloppet. 8 §. 25. Å utbekomna beloppet utaf det lån å Tjugefemtusen R:dr, som, för uppbyggande af ny kyrka i Christinehamn, under 1844 och 1845 års riksdag beviljades nämnde stadsoch Warnums landtförsamling ar, skola Två procent årligen afbetalas, samt derjemte erläggas Tre procent årlig ränta för återstoden af den lyftade lånesumman. , • §. 26. Utaf det Lidköpings stads invånare vid sednaste riksdag beviljade och år 1851 utbekomna lån å Sextontusen R:dr, för ny kyrkas uppbyggande derstädes, bör under den för lånesummans fulla återbetalning erforderliga tid, före hvarje års slut, till Riksgälds-kontoret inbetalas Sex procent, dervid Fyra procent årlig ränta för lånets då återstående kapital-belopp först beräknas och afgår, hvarefter öfverskottet kommer att anses utgöra kapital-afbetalning; börande dessutom, derest den stadgade betalningsskyldigheten, vid härför bestämd tid, icke fullgöres, Fem procent årlig ränta för det till liqvid förfallna beloppet erläggas, intilldess detsamma varder inbetaldt. §. 27.
Formen kan visserligen åldras, men i Ernily Utom med andra intressanta personer, som gänge och vården af en äldre syster uppNqnnens böcker är icke ens formen i sin helhon träffade i hufvudstaden, umgicks hon taga nu den åttiofemåriga Emily Nonnens het gammal; och om den än på något ställe ock med sin brors vänner, Jakob Bcrzelius och tid; men att så mycket praktiskt arbete hvilar är det, så likna i alla fall dessa hennes beAnders Pietzius. Tillsammans med några bepå den späda, älskvärda lilla kvinnans skuldror, rättelser den lilla paviljongen vi sågo på berkanta var hon detta år i tillfälle att se den anar ej den, som i höstkvällen sitter i förget. Hennes eget kärleksfulla barnasinnes aftongamle Carl Johans sista revy på Ladugårdsmakssoffan och lyssnar till henne. sol skimrar igenom det hela. gärdet, och i Upsala, där hon ock denna gång Ett af fröken Nonnens äldsta minnen är den Amanda Leffler. någon tid vistades, sammanträffade hon med kanonad, som i London förkunnade segern vid de danska studenterna vid deras första besök där. Waterloo. Ofärden öfver århundradets hjälte Oafsedt längre och kortare uppehåll i de offör oss lätt in på betraktelser af förr och nu. vannämnda städerna, har fröken Nonnen rest Den vördnadsvärda värdinnans gedigna historiganska mycket. Hon har flere gånger varit i ska bildning och rika världserfarenhet göra K järtef ro. Eugland, rest i Tyskland och Norge, men framhennes omdöme lugnt och säkert. Den gamla förallt i Sverige, där hon både i stad och på och nya tidens förtjänster och fel vägas oparEn berättelse ivéux skären, land varit en efterlängtad gäst. Och fröken tiskt mot hvarandra. Och den nya tiden med J~tz Väddö, fagra ön i Ålands haf Nonnen reste med öppet sinne och vaken blick sin lätta samfärdsel, sina många möjligheter * Det stod, när jag var barn, ett kor och samlade därför i sitt rena sinne skatter till arbetsförtjänst, sin folkbildning och filanOch fram till korset smög sig grön en af ädel halt, hvilka hon sedan omsmälte och tropi får priset.
» Vi hafva till en början, och i strid med förra tiders åsikter ömsinnenas otillräckliga vittnesbörd och förnuftet såsom det enda fullt tillförlitliga kunskaps-organet, sökt häfda sinnevärldens betydelse och visa, att den säkraste ledaren för vårt omdöme är den på erfarenheten grundade forskningens resultat. Den andra lika viktiga frågan gällde beskaffenheten af den värld, i hvilken vi lefva och som förnummen med våra sinnen, ställer sig för oss såsom en yttre, fullt real verklighet, till skillnad från vår egen inre, andliga värld, som är våra själsförmögenheters gemensamma skapelse. Är det sannt hvad som säges, att hvad vi kalla materie icke erbjuder någon fast, konstant eller har någon egen själfständig, aktuell tillvaro, utan endast är ett fenomen, en uppenbarelseform af något andligt, immateriellt, som vi själva ej kunna åtkomma, men som utgör allt varandes egentliga och sanna väsen? Vi bestrida ett sådant påstående och på samma gång dualismen af ande och materie, hvilka vi förklara vara ett, liksom egenskapen är ett med föremålet som eger densamma och från hvilket den ej kan skiljas, utan att föremålet själft på samma gång upphör att vara hvad det är. Den ensidiga idealismen är, enligt vårt förmenande, lika förkastlig som den ensidiga materialismen, så till vida som idé och verklighet, ande och materie, själ och kropp betinga hvarandra, utgörande, så att säga, tvänne sidor af samma enhet, hvilka sidor stå till hvarandra i det för-544 LITERÄRA NOTISER. hållandet, att det andliga, immateriella är immanent i det kroppsliga, hvilket, såsom substrat för det förra, utgör just det, som har den eller den egenskapen, till skillnad från egenskapen såsom sådan, eller det andliga, hvilket är det förras eller det kroppligas kännetecknande bestämning. » Efter dessa propedeutiska eller mera förberedande undersökningar hafva vi i detta arbetes andra del.
Reservationer: Af Riksdags-fullmäktigen Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län: ”Emot den förändring, Höglofliga Utskottet beslutat uti § 15 Riksdags-Ordningen, kan jag icke undgå att anmäla min reservation af följande skäl: Utan att pä något sätt vilja motsätta mig valrätt för personer, som innehaft ordinarie beställning i Rikets tjenst, synnerligast sorn deribland äfven någon gång kunde ifrågakomma till och med f. d. Stats-Råder, som icke äro Adelsmän, synes mig dock »om desse, lika med flere andra afskedade tjenstemän, som nästan uteslutande äro pensionärer, borde lämpligast inmutas i något eller några af Rikets första stånd, såsom mera paisande för dera sjelfve, än att inträda uti Bonde-Ståndet. Likväl är icke detta huf - 12 Konsiilutions-Utskottcts Memorial N:o 32. yudsakliga skälet för min reservation. Det finnes en annan vigtigare omständighet, som jag vill anföra, hvilken består uti allmän och gemensam valrätt, utan afseende på stånd eller vilkor. Vid 1850 och 1851 års riksdag väckte jag motion om en genomgripande förändring af vårt represen ta tion s-satt, hvilken för den gången af Högloft. Konstitutions-Utskottet afslogs, men äfven nu vid denna riksdag äro flere vidtomfattande förslag i ungefär samma syfte framlagde, hvilka jag hade önskat blifvit vederbörligen pröfvade och afgjorde, innan den nu ifrågavarande lappningen af Bonde-Ståndets enskilda representation bordt utgöra föremål för Utskottets och Ständernas samverkan.
Det synes likväl mindre lämpligt, att Riks—arkivets tjenstemän skola besväras med en för deras egentliga åligganden så främmande sysselsättning, som att mottaga, föra kontroll öfver och till bibliotheken afsända dem tillhandakommande fri-exemplar, i synnerhet derest, på sätt Utskottet funnit sig här nedan böra föreslå, Boktryckarne blefve befriade från skyldigheten att af hos dem tryckta skrifter aftaga ett exemplar för Riks-arkivets räkning. Lika litet synas tjenstemännen i Jastitie-Stats—expeditionen böra åläggas ett sådant bestyr. Utskottet har fördenskull ansett det böra blifva ett åliggande för Boktryckarne att ombesörja fri-exemplarens afsändande till vederbörande bibliotheker, hvilket grundlagen måste anses hafva afsett, då den ej föreskrifvit något annat sätt för dessa exemplars tillhandahållande åt de dertill berättigade, och hvilket ej synes kunna blifva särdeles betungande, då afsändningen ej behöfver ske mer än en gång om året, och man torde kunna taga för afgjordt, att från hvarje boktryckeri i alla fall bokförsändningar ega rum så väl till uuiversitets-städerna, som till hufvudstadeu. Det stadgande i Tryckfrihets-förordningens 1 § 11 mom. att, om något verk är åtföljdt af kostsammare plancher, sådana endast må för Kongl. Bibliotheket ovilkorligen aflemnas, har jemväl funnits erfordra förtydligande, då uttrycket »kostsammare» är alltför sväfvaude, i följd hvaraf åtskilliga Boktryckare undandragit sig aflem - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. 3 nandet af plancher, ehvad de varit mer eller mindre kostsamma, till någon annan institution än Kongl. Bibliotheket, hvarvid det gemenligen lärer fått bero, enär någon måttstock för bedömandet, huruvida plancherna kunde såsom kostsammare anses, icke förefunnits.
Maj:ts Befallningshafvande lunne honom vara mest behöflig. Jemte denna nådiga framställning har Utskottet från Bonde-Ståndet erhållit remiss å nedannämnda i samma ämne inom hemälda Riks-Slånd väckta motioner, nemligen: а) af Riksdagsfullmägtigen J. 0. Sutulgren från Stockholms län, som, uti en under N:o 165 afgifven motion, i hvilken Riksdagsfullmägtigen Malls Pehrsson från samma län instämt, erinrat om vigten för hvarje ort att alltid, men synnerligast, då farsoter bland kreaturen äro rådande, inom sig ega behörigen examinerade och skicklige djurläkare. I de kring Norrtelje stad belägna härader och skeppslag hade behofvet af lättare tillgänglig djurläkarevård länge gjort sig gällande, enär i denna trakt endast funnes boende en veterinärläkare vid Skebo bruk, till hvilken flera af häradernas socknar hade 7 mils väg och hvilken tjensteman derjemte sällan vore att påräkna, då han tillika vore anställd vid Uplands dragon-regemente. Af dessa skäl och då ortens innevånare ej kunde tillförsäkra en duglig veterinärläkare den för hans utkomst erforderliga lön, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte till aflöning åt en djurläkare för Roslagen med station i Norrtelje anslå ett belopp af 750 R:dr årligen; б) af Riksdagsfullmägtigen August Carlberg från Hallands län, hvilken, uti motionen 448, förmält, att inom nämnda län visserligen funnes en af Staten aflönad djurläkare, men att, då utaf Fjäre och WTiske häradsboer, som nödgades anlita läkarens biträde, en del hade 8, andra 15 mil till Halmstad, der denne vore stationerad, nämnda härader, hvarest en betydlig boskapsafvel bedrefves, hade stort behof af ytterligare en examinerad, med lön af Staten försedd djurläkare, hvilken borde vara boende i Kongsbacka, hvadan motionären anhållit alt härtill måtte beviljas ett årligt statsanslag af 500 R:dr, att utgå månaden näst efter den en sådan person blifvit antagen; c) af Riksdagsfullmägtige J.
I anledning häraf bar Kongl. Stats-kontoret uti sitt underdåniga utlåtande upplyst, att utbetalningen af ifrågakomma medel skett i öfverensstämmelse med ordalagen i Kongl. Maj:ts nådiga bref den 12 Januari 1836; samt att Departements-chefen den 6 påföljande Mars erhållit nådig decharge för medlens användande. Stats-Utskotlet, som emellertid finner önskvärd!, att likstämmighet, så vidt möjligt är, må vinnas i redovisningssättet för allmänna medcd, har ansett sig, med anledning af Kevisorernes förevarande anmärkning, böra hemställa, det Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, att de tjenst - göringsarfvoden och grafikationer, som Kongl. Maj:t hädanefter kan finna skäligt att af 8:de hufvud-titelns anslag til! extra utgifter tillägga tjenstemän och vaktbetjente vid Kongl. Ecklesiastik-departementets Expedition, mätte anordnas och redovisas pä samma sätt. som dylika utgifter inom de öfriga Stats-departementen, fi Stals-Ulskotlels Utlåtande .V? to. .§ (1838 års Kev.-ber. pag. 10. Utlåt. pag. 224.) Med för malan hurusom al’ 6:te hufvudtilelus extra utgilts-anslag till följd af Kongl. Maj:ts nådiga brel den 3 April och 18 Juli 1856 ett belopp af tillsammans 408 R:dr 16 sk. blifvit anorduadl till inlösen af 100 exemplar utaf Kapitenen C. Grills arbete: »Statistiskt sammandrag rörande Svenska Militie-Indelnings-verket», hafva Revisorerne anmärkt att denna utgift, till följd af sin beskaffenhet, rätteligen bort bestridas af 4:de hufvudtitelns medel, helst denna hufvudtitels anslag till extra utgifter under revisions-året lemnat en större behållning.
Om Arbetsdomar, såsom jag då föreslog, bi föllos för ett belopp af 5o R:dr B:co, så skulle derigenom mycken kostnad undvikas för Kongl. Maj:t och Kronan; då deremot nu mångå, häldre än arbeta af sin skulld , låta bysätta sig; och det förundrar mig verkeligen, att man icke hittat på den industrien, att den ena uslingen bysätter den andra, för att erhålla husrum och värma öfver vintern. Friherre Cederström, Jacob: Det sker genom missförstånd af Författningen, att en bysatt person får sig till last påfördt sitt underhåll; ty sådan är icke Författningens anda. Men på andra sidan är det ganska billigt, att en bysatt person bör, lika med en för brott till fängelse dömd, afsitta visst om dagen af sin skuld. Föröfrigt är det visserligen angeläget för den allmänna crediten, att icke upphäfva bysättning för sådane personer, som möjligtvis annars kunna undandölja sin egendom. Friherre Ehrenborgh , Casper Wilhelm: Jag har endast begärt ordet, för att tillkännagifva, det en lika beskaffad Motion, med den ifrågavarande, blifvit uti Hedervärda BondeStåndet väckt och till Lagutskottet remitterad. Lades på bordet. Den 4 December f. ra. 223 Herr Ribbing, Arvid: uppläste föl ed an nu först KonglMaj:ts nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof blifvit genom tryck allmängjord, skyndar jag att dervid framställa några anmärkningar, hvilka jag önskar matte komma under samtidig pröfning med högstberörde Nådiga Proposition, hvars läsning i StatsUtskottets Afdelning redan lärer vara börjad. i:sta Hufvudtiteln. En tillökning af 8000 R:dr årligen för H. K. H.
Vi bibehållit och än vidare satt i utöfning de, vid sistförflutna riksmöte, i detta hänseende gällande åsigter, samt i följd deraf, med antagande och tillämpande af den grundsats, att en allmän frihet må ega rum att, emot en i afseende på skydd för inländska näringar samt konsumtionen afpassad tull, ej mindre i riket införa alla utländska varor, än ock till främmande stater utföra och afyttra alla inhemska produkter och tillverkningar, gillat och fastställt en taxa för ifrågavarande bevillning; och Vi håfve funnit att de härigenom uppkommande tillgångar för ökade statsbehof, såsom utgående af konsumenten, blifvit beredda genom den mest rättvisa och lindriga utväg. Inseende nyttan deraf, att de förändringar, som i förevarande afseende komma att ega rum, blifva kände någon tid före den nya tulltaxans tillämpning, håfve Vi hos K. M:t i underdånighet anhållit, att samma taxa måtte, så fort lämpligen ske kunde, blifva allmängjord, jemte det stadgande, att densamme, från och med den 31 Januari 1831 skall tjena till vederbörlig efterrättelse». Dessutom, och lör att ytterligare anföra faktiska bevis på sanningen af den sats jag här försvarar, må det tillåtas mig anföra följande R. Stms underdåniga skrifvelse i Mars 1830. »Uti till R. St:r under den 13 Febr. sist), år aflåten skrifvelse, har E. Iv. M:t bland annat, i betraktande af de förändringar, som emellan riksdagarna kunna inträffa, både i handelns allmänna gång och i reciprocitets-IÖrhållandena till främmande nationer, i följd af hos dem vidtagna, på Sveriges handel verkande författningar, i nåder täckts ånyo fästa R. Stms uppmärksamhet på nyttan deraf, att R. St:r till E. K. M:l öfverlemna att, inom bestämdt maximum, förhöja tullen å inkommande varor; och få R. St:r, som under den 19 sisth Febr. till K. M:t i underd. öfverlemnat det af R.