Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu öfverläggningen ansågs vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, att, såsom Gr. Cronhjelm föreslagit, Const.Utsk-.s mern. N:o 35 förflyttades å föredragningslistan till målet näst efter LagUlsk:s betänk. Ropades ja och nej. H. Ex. förklarade sig icke hafva uppfattat, huruvida ja eller nej varit öfvervägande, samt förnyade derföre samma propos., hvarpå svaret åter utföll med blandade ja och nej. Gr. Frölich, David: Jag anser för alldeles likgiltigt hvilketdera förklaras hafva vunnit, ja eller nej, enär i alla fall votering troligen kommer att försiggå. Jag kan nemi. icke föreställa mig annat, än att den värde ledamot, som väckte denna fråga, ville genom densammas väckande göra en slags förkänning på hvad opinion Huset hyser uti ett kommande ämne; och efter denna långa disenssion tillstår jag, att det skulle förundra mig om han icke begärde votering. Derföre, om ingen annan skulle begära votering, får jag vördsamligen derom anhålla. Efter det votering sålunda blifvit begärd, upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller, att pröfning af Const.Utsk-.s mern. N:o 35 uppskjutes tills R. o. Ad. beslutat i fråga om LagUtsk:s betänk. N:o 93, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer Const.Utsk:s förenämnde mern. att nu å nyo föredragas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, sorn följer: Ja — 22. Nej — 64. Till följd af det nu genom votering fattade beslutet, föredrogs härefter å nyo Const.Utsk:s d. 2 och 9 dennes på bordet lagda mern. N:o 35, med förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.Ordn., syftande dertill, att R.
Maj-.t i nåder vidtagna åtgärder i afseende ä liquiden af Ri-' kets utländska gäld; samt angående siuteliga betalningen af UtskottsCancellierne6 dagtractamentén. 6) Fägran att instämma i Välloflige Bor* gareStåndets inbjudning, att brister i Bevillningssumtnan borde ersättas genom fyllnadsafgift. 7) Förblijvande vid Ståndets beslut i fråga om antagande af Götha CanalBolags Actier såsom hypothek för lån i BancoDiscontVerket, och vid omsättning af de i Götha CanalDiscont derå upptagne lån. 8) Tillkännagivande, att BondeStåndet upp-' dragit åt dess Talman att, gemensamt med Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, samt öfrige Herrar Talmän, hos Kgl. Maj:t i underdånighet anhålla om Riksdagens aflysande. 9) Beroende vid BancoUtskottets Utlåtanden angående afbetalning i silfver på Bankens fattighets-lån, samt om successiv indragning af sådana Bancosedlar, som äro äldre än 10 år; bch vid Allmänna Besvärs - och EkonomieUttkottets petänkande, om upphörande af frikallelse för 388 Den 20 Julii. Höglofl. Ridderskapet och Adeln från delta* gande med Borgerskapet uti kostnaderne för deras Hus och Tomter i Städerne till KyrkoScholasPresteoch Rectors-Boställs-byggna* der m. m. Alla dessa ProtocollsUtdrag lades till Hand* Ungarn®. Grefve Spens, Jacob Melcher, uppläste följande: Sedan jag nu haft tillfälle att närmare taga kännedom af den skrifvelse , hvarigenom uti sista plenum Kongl. Mäj:ts stadfästelse å Riksens Ständers beslut rörande
Då ett så allmänt förtroende onekligen bör bereda Dykeri-Commissarien Westbeck tillfälle, att försäkra sig om nödig utkomst, och lios Utskotten derjemte i betraktande koimnit, så väl de menliga följder, som från Prsejudicat vanligen äro oskiljaktiga, som ock att Ril<s-Staten för år 1824 och följande åren intill nästa Riksdag nmneaa blifvit definitift uppgjord och godkänd, gunila Utskotten, på desse jemte flere uti det förut afgifne Betänkandet upp - Siats-Utskottets Betänkanden. 397 tagne skäl, icke annat än äfven nu afstyrka Pensions-anslående åt Dykeri-Commissarien Westbeck. Dock öfverlemnas vördsamt detta jemte flere Ledamöters särskildta anförande till R. H. Ständers Egen upplysta pröfning. Stockholm den 3 December iS23. Utdrag af Protocollet, hållet uti R. H. SStatssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts förenade Plena den 2 December 1823. S. D. Emot nu /attade beslut, rörande besvarandet af återremmitterade Betänkandet, om sökt pension för Dykeri-Commissarien Westbeck, reserverade sig Herr Friherre Cederström, Jacob, åberopande sin förut uti ämnet afgifna särskilda tanka om bifall till den sökta pensionen, påkallad ej mindre af Dykeri-Commissarien Westbecks utmärkta förtjenster och allmänt kända uppoffringar, än den nytta, som dess upptäkter tillskyndade DykeriInrättningen i allmänhet.
So wird dir hie doch Zahn und Wanst Von deinem eignen Gifft zerspringen. Ihr aber, die ihr übrig seidt Und diesen hohen Trau'rgepränge Zu ehren folgt in langer Länge, Betrachtet eure Sterblichheit! Was hell sich zeigt und schnelle steiget, An Glantz der Sonnen übergeht, Fällt, wenns am allerbesten steht, Wie diese Sonn' sich ruhig neiget.» Vi kunna på samma gång ej neka oss nöjet, att som prof på hans latinska diktkonst afskrifva följande sköna verser vid den lille Sven Edenii bår: »Si bonus es, heu, plange probis non parecre Parcas, At tremulis sacros ululatibus atque boatu Manes thebano prudens turbare caveto. Crinibus haud opus est sparsis, nec tristia foedis Signa genis addas infestis unguibus. Absint Mænades. Ite procul! Poscunt vos orgia Bacchi. Si bonus es, heu, plange probis non parcere Parcam, Purpureos spargens flores violasque rosasque, Adde apium dextra, calathis da lilia plenis. Sit procul infelix bubo, sit noctua tristis! Thura, crocos et quicquid habent, incende, Sabæi, Atque immortales amaranthi necte coronas, Svavibus et siccam perfunde liquoribus urnam37, Et cineres lacrimis irrora, murmure læto Dic: felix fatum! Melior de pulvere surget Phoenix, in cineres nunquam rediturus. Abito! Si veterum voto vis claudere, forte licebit: S. T. T. L. Sit Tibi Terra Levis, sit in urna perpetuum ver!
St:r att anvisa förslags anslag, måste väl först undersökas, huruvida detta anslag bör utgå såsom den siste talaren yrkat. Han har sagt nemi., att det är icke nog att fångarne skola underhållas, de måste äfven vårdas. Detta är ganska rätt och kan icke bestridas, men mig synes klart att, om olyckor icke inträffa, man ganska väl kan beräkna, huru många lokaler fångarnes vårdande erfordrar för den kommande tiden. Man bör icke förgäta, att Riksdagar inträffa hvart 3:e år, och att de vanligen fortfara ett år, så att mellantiden är endast 2 372 Den 24 Mars. är, och (let nr väl ieke att förutse att, under vanliga förhållanden, någon oberäknelig förändring i fångpersonalen kan under denna mellantid upstå. Samme talares yttrande att, derföre att en stor del af tångarne förvaras på Rikets fästningar och eventualiteterna af ett krig fordra deras förflyttning till en annan punkt af landet, anslaget till fångars vård oell underhåll skall upföras såsom ett förslags-anslag, kan jag icke godkänna, emedan sådana eventualiteter förutsätta R. St:rs sammankallande, ocn då bör man väl förmoda att R. St:r, till dessa fångars vård, anslå erforderliga medel; men i alla fall, om än Regeringen har medel att för ändamålet tillgå, kan den väl icke genom en trollstaf frambringa ett fängelse, och den tid, som för upbyggandet deraf erfordras, kan ingalunda vinnas med penningar. Jag tror således att de olägenheter, den värde talaren påpekat, ingalunda kunna afhjelpas, åtminstone icke på det sätt han föreslagit. Den af Utsk. föreslagna skrifvelsen är föranledd deraf, att R, St:rs Revisorer hade, vid granskning af EångvårdsStyrelsens räkenskaper och berättelser för år 1855, funnit och anmärkt, att den s. k.
Etil gt nu gällande stadganden för val af Konung, thronföljare eller förmyndare för omyndig Konung skall, derest båda rikenas representationer med sina val stadnat på olika personer, saken slutligen afgöras genom en Kommitté, bestående af lika många ledamöter från hvartdera riket, hvilka ledamöter rösta med slutna sedlar, af hvilka en för - 32 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. seglad aflägges, för att, i händelse af lika röster, bestämma valet. Det kan således hända, att, emot ett af de förenade rikenas enstämmiga vilja, detsamma af det andra påtvingas en regent medelst den tillfälliga utgången af en lottning. Att detta sätt alt afgöra tvistiga frågor mellan två folk icke är lyckligt, torde väl kunna för säkert antagas. Minst synes det böra vinna tillämpning i frågor af den vigt, som ifrågavarande, der det är lätt att inse huru ett afgörande, sådant nyss blifvit förutsatt, skulle inom det rike, hvars sympatier i en så genomgripande sak blifvit åsidosatte, väcka ett missnöje, hvilket lätteligen kunde rubba föreningens vidare bestånd. Ehuruväl man må hoppas, att dessa bestämmelser sent om någonsin skola behöfva att tillämpas, torde dock klokheten bjuda, att i tid söka utbyta sådana stadganden rörande folkens ömsesidiga förhållanden, om hvilka man måste erkänna att de med skäl befaras innebära faror för föreningens bestånd, emot bättre afvägda. Att en Regering beslående af tjugo personer är till formen olämplig, derom lära väl ej delade meningar kunna uppstå. En ytterligare anmärkning mot Interims regeringen grundas med skäl derpå att, medan Norska Regeringen i Christiania ensam handlägger större delen af de Norska ärendena, deltaga Interims-regeringens Norska ledamöter i handläggning och afgörande af hvarje Svenskt ärende och kunna hvarannan vecka bestämma besluten, något, som synes gä uiöfver till och med likställighet ns fordringar, helst om genom Ståthållare-embetets upphäfvande all möjlighet från Svensk sida lill deltagande i Norges angelägenheter upphäfves.
Den reservation, som är förslaget bifogadt, innehåller onekligen begrundansvärda anmärkmr, och den framställning en aktad ledamot, Hr von Hartmansdorff, nyss i anledn. deraf gjort, förtjenar otvifvelaktig! all aktning, all upmärksamhet; men den skulle förtjena det ännu mera, om ståndpunkten vore annorlunda vald. Den är dock, enl. min tanke, icke riklig, icke väl vald. Här är fråga om huruvida R. o. Ad. såsom MedStånd, skall, genom eli afslag å det nu hvilande förslaget, betaga HondeSl. rättighet till likställighet hvarefter det längtar. Jag hemställer om R. o. Ad. skulle finna sig sjelfbelåtel, om, vid fråga ruride dess inre organisation, BondeSt., eller något annat Stånd skulle lägga sig emot dess önskan? Hr von Hartmansdorff har updragit en mörk tafla af de följder, som skulle upsla om förslaget anloges. Jag beder Eder, Mine Hrr, besinna följande; Om BondeSt., på sätt oss torde kändt vara, verkligen förmenar det närvar, förhållandet innefatta en slags förnärmelse: om vidare denna känsla skulle framdeles ännu mera ökas: om, säger jag, förtroendet för Sekret, inom BondeSt. skulle af denna anledn. förminskas och immerfort aftaga, tilldess BontdeSt. tilläte sig, efter hvad man väl skulle kunna förutse, alt fatta beslut i strid root de råd, som denne, af K. M. förordnade, Sekret. gåfve: månne sådant skulle vara lyckligt? Vore väl på sådant sätt ändamålet vunnet? Man måste således våga olägenhet mot olägenhet; men hufvudsakligen bör man fråga sig sjelf, om det vore visligt, om det vore ädelt, om det vore broderligt af R. o. Ad. alt söka fortsätta, (på sätt det skulle ske, om man afslogc detta förslag) del förmynderskap, hvaröfver BondeSt. beklagar sig? Hr von Hartmansdorff har talat om vådan af att förminska Konungens prerogativ.
Jag reserverar mig emot detta Betänkande, emedan dess antagande skall föranleda nya och kostsamma förändringar af bränneri-redskapen, söm måste förvandlas från konstapparater tili enkla hushehofspannor, sorn kunna drif vas hela året, hvilka, utom förlusten af bränsle, som de förorsaka, visst Bet.-, Lag-, samt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 41 visst icke minska superiet och demoralisationen och kunde bränvinét genom dem till en ringa quantitet inskränkas, skall det likvisst finna vägen hit, men i vidrigt fall andra spritdrycker så mycket mera njutas såsom ett tillgängligt, ehuru dyrare surrogat. Slutligen reserverar jag mig emot den mindre tillförlitliga beräkningen och uppgiften: att tillverkningen af bränvin skall genom ångkraften 100 procent fortskyndas, under den förutsättningen att i sex månaders tid intet uppehåll, hinder eller skada får å en konstapparat inträffa. Då jag således icke kan gilla hufvudgrunderna för Utskottets Betänkande, hyser jag den förhoppning att närvarande bränvinsförfattning må åtminstone till en snart återkommande Riksdag blifva gällande. Jag instämmer tillika uti Herr Friherre Raabs samt Herr C. J. Kocks afgifne reservationer.” Af Herr Fr. Sundler: ”1 anseende till en resa åt hemorten, har jag ej kunnat öfvervara sammansatta Utskottens nu fattade beslut rörande bränvins-förordningen, men kan likväl ej undgå, att, ehuru återkommen dagen före reser va tionstidens slut, i vissa fall reservera mig emot Utskottens förslag i detta ämne. Man har indelat bränvinstillverkningen i tvänne slag, nemligen för husbehof och för salu. Jag kan icke inse hvarföre så skett, då man i jordvärdesoch beskattnings-tabellerna ej utstakat någon märkbar gräns dem emellan, om man ej velat idka ett nyhelsroakeri och genom ett tomt ord ge en inbillad fördel åt de mindre jordlottsegarne. Jag instämmer derföre i många afseenden uti Herr Friherre
Här har motionären framkastat en ganska skarp anklagelse mot alla Theatrar, som icke äro 'underhållna af Staten, samt uttalat den högst vådliga grundsatsen, att den allmänna smaken måste tagas under Statens och dess embetsmnns förmynderskap: det är samma grundsats, som i alla tider blifvit anförd, att bemantla censuren öfver tryckta skrifter och nästan hvarje annan boja på friheten. Jag vill icke till svar härpå flista mig vid den omständigheten, att då den här åberopade store och odödlige författaren Shakespeare skref sina arbeten och dermed illustrerade den dramatiska konsten både för sin samtid och kommande åldrar, så fanns icke någon s. k. NationalTheater, eller af Staten underhållen Theater. Man gör således ett undantag för honom, men jag för min del tror, att ett sådant undantag äfven får göras för andra stora dramatiska författare. Ora det låg sanning i hvad motionären såsom sats framställer, så skulle det ovilkorligen i lika och äfven i högre grad gälla för andra produktioner inom det andliga gebitet, hvilka äro öfverlemnade åt en fri konkurrens, d. v. s. det skulle gälla om hela litteraturen. Om man antager, att hos publiken i allmänhet skulle finnas en så förderfvad smak, att den helst skulle vilja förlusta sig som svinkreaturen, hvilka söka efter det som ligger längst ned i dyn, så skulle ju, hvad literaturen beträffar, författare helst vilja ställa sig in hos publiken med det orena. Likväl har man nästan i alla länder med fri konkurrens gjort den erfarenheten, att smaken derigenom förädlas och litteratu - Den 21 Oktober e. m. ren småningom lyftes i värdighet; på samma sätt förhåller det sig med de sköna konsterna oell specielt med Theatern. Jag mins ännu lifligt den diskussion, som hölls ang:de detta ämne vid 1840 års Riksdag; då yttrade H. Exc. Gr. Gustaf Löwenhjelm, som talade till försvar för Theatern» monopolium, bland annat: »Om ensidlda Theatrar få finnas i Stockholm och man på Kongl. Theatern ger ett förträffligt arbete af Shakespeare samma afton som pä en enskild Theater gifves en skaudalpjes, hvart går då allmänheten, livart gå It. o.
Eika sådant kan förhållandet blifva med flere Banco Utskottets Betilnkanden. 641 Mandtverkares arbeten, som kunna efter anbud Oth nedsatte betingade priser, med iakttagande af fullgod t arbete, blifva ined fordel verkställde och pä sätt sorn förefallande behof under byggnadstiden påkalla* dock så, att Banquen förbehålles fullkomlig frihet till utförandet af de ändringar, Botn kunde anses behöflige och nödvändige för ändamålets vinnande, utan att vid alle sådane tillfällen nödgas med en Byggnads-Entrepreneur Uppgöra Särskilde öfverenskarntneiser, hvilket onekligen skall medföra större kostnader och lids» utdrägt.”
A afseende tillägga Skatteniänmätte rui Riksdags? desiu - Den ^ October. 1335 beslutet till oryggelig kraft och beständ i framtiden hliswa försäkrade och bcfästade. ^ - Herr kotklied, ki-sckric, siem» ställde om icke detta Betänkande kunde fä h.vila intill hetz Besn-ärS - och Economie»UtffottctL Betänkande an» gäende Skogorne i allmänhet och Jägeri - Skatan, hwil» ket med de derwid gjorda anmärkningar blifwit dit ä» terfbrwisadt, hunne äterkomma, och till afgörande företagas. Denna hemställan hlef uppä gjord proposition bifallen. Föredrogs ä nyo allmänna Beswärsoch Teo» yymie - Utikottets 0. zo Sept. upplästa Betänkande rö» rande ä:ffilliga, i anledning af Herr Lagmannen >Vasc-lls till Borgare - Ständer inlemnade Memorial, fö» reflagna förändringar i Almanackorna, Herr 8ilv6k8iolps, Lustaf ^krahsm, hemstalde huruwida det ämne som detta Betänkande angär kunde anses säsom ett Riksdagsmäl. Almanackornas sammansättning more en litteraire omsorg som tillhörde Wetenffaps - Academieu. Or afhandljn» gar deri införas borde rättas efter tidens behof, och något allmänt derom kunde efter hans tanka ej för en längre tid stadgas. Skulle Regeringen finna nödigt att deri läta införa nägot som lände till allmän* hetlns upplysning, wore det lätt för densamma att derom wända sig till Wetenffaps - Akademien, som ej mätte nndrrläta att rätta sig efter Regeringens ön - Den 4 October. flan. Herr ^jlverliolps troddederföre akt Riksens . Ständer ej härom borde något beflita. .r H e r r K o t k ! i 6 b, Lars I^rsflrlc, förenade sig med Herr Lff v. t stolpa.
Virgius enka, Amalia Sofia Tornerhjelm; förhöjning i pensionen från 375 till 600 R:Jr Runt 225 ■ Öfversten von Heidemans enka, Anna Beala von Heideman, född Runqvist; pension 600 Öfversten Lembkes enka, Christina Charlotta Lembke, född Reenstjerna; dito 600 _ Majoren von Konows enka, Anna Sofia Konow, född Lönnroth; d:o 600 Ad. Öfversten Brauns efterlemnade dotter, Guslafva Braun; dito 300 _ Lots-kapitenen i Stockholm E. R. Alrutz’ enka; pension . 500 Lektorn Ekendahls enka, Ottiliana von Friesen; dito 500 — Afl. Professoren Atleiboms efterlemnade dotter, Hedvig Atterbom; dito 500 _ Afl. Professoren Jöns Svanbergs efterlemnade 4 dötlrar; pension, å 150 R:dr R:mt åt hvardera 600 Fångne, ogifte officerares levererade halfva löner, 21,600 R:dr, som uppföras för åren 1858, 1859 och 1860 med '/aidel årligen eller 7,200 Indelta Arméen: Fyllnad i lösen för lonings-spanmål, anslagen åt Korporalerne vid Indelta Arméen äfvensom åt Soldaterne vid Sö- dermanlands regemente; på förslag 30,000 Ersättning åt Geschwornern Mathias Griesbachs arfvingar; 5 t:r '/2 k:pe oindelt spanmål; se Tab. M 2. Summa R:dr Runt 129,771116 Hör lill Slats-Ulskollels Ullålande M 167. Tal». Penningar Riksmynt. Indelta Räntor, enl. Markegång på förslag. Sp a n m å I. Indelt, på förslag. Mått. Värde å 10 R:dr Tunnan. (G, 3 kub.- fot.) Oindclt. Mätt. Värde förslagsvis k 10 R. Tunnan.
Kontrakt uppgjordes nu i stället med mejerier i närheten af Stockholm att dagligen leverera sin mjölk till Expressbyrån, som sedan åtog sig att utforsla den till konsumenternas hem. En särskild afdelning inrättades för denna brauch. Mjölk skummades, smör kärnades, särskilda vagnarmed iskylningsapparater anordnades, och länge dröjde det ej, förrän allmänbeten i stor utsträckning begagnade sig af de sålunda erbjudna fördelarna. Stundom räckte dock icke den inkomna mjölken till för att fullgöra åtagna leveranser, och biträdena måste då utskickas på landet och där för tillfället uppköpa all den mjölk, som de kunde komma öfver, ofta i småposter och till fabelaktiga priser. Ett gjordt aftal finge icke brytas, äfven om det skulle vara förenadt med dryga förluster. På så sätt fortsattes en följd af år, men flere konkurrenter uppstodo, och Expressbyrån utvecklade sig på audra områden, så att krafterna hade svårt att räcka till för allt och denna afdelning till sist nedlades. Att här följa gången af Expressbyråns utveckling till nuvarande tid skulle blifva för vidlyftigt, må det därför endast vara sagdt, att med samma kraft som affären börjades, fortsattes den intill innehafvarinnans död. Under de senare åren har dess verksamhet äfven sträckts utom Stockholms område, så att densamma omfattat långväga flyttningar, möbeltransporter och emballeringar i landsorten. Äfven ingick grefvinnan Björkenstam förbindelser med de förnämsta utländska transportaffä- rer för befordrandet af möbler till och från utlandet. Expressbyråns vidsträckta verksamhet fortsattes efter moderus död under sonens — löjtnant F. Björkenstams — • ledning. * För att rätt uppfatta och bedöma en karaktär som grefvinnan Björkenstaras, behöfves en mer än vanlig kännedom om hela utvecklingen af hennes personlighet. Få människor ha därför blifvit så olika bedömda som hon; ofta nog blef hon hårdast dömd af sin närmaste och dagliga omgifning, hvilken mätte henne efter vanlig måttstock och lätt kom att främst framhålla hennes brister och fel. Att sådana funnits, skulle vara orätt att förneka, men dessa voro skapade af de förhållanden, under hvilka hon lefvat. A f naturen liflig och energisk, hänvisades hon tidigt åt egna krafter.
Men att Sverige verkeligen icke uppehållit sitt penninge-väsende (så framt dermed skall förstås att Myntet eller BancoSellarne blifvit bibehållna vid deras rätta värde) är hvad jag tvärs emot BancoUtskottets tillkännagifvande vågar med full visshet påstå, och tilltrci mig äfven det bevisa, så framt nu som förr hälften af 4 får utgöra 2. Om denna sanning äfven hädanefter får gälla, så lärer ingen linnas , som icke vid första eftersinnandet inser, att när man nu för samma Numeraire i BancoSedlar icke får mer än hälften så väl af Silfver som alla andra varor, emot §6? Deu 7 Juli, f, m. hvad för 6 ä 8 år sedan erhölls, så hafva verkeligen BancoSedlarna på nämnde tid fallit till hälften och följakteligen hav Sverige icke uppehållit sitt myntväsende. Om Sverige fortsätter sina Ftnancie]la regleringar efter saftima System äom hittills, att genom fabricerande af nya Sedlar ertan fond förskaffa tillgångar för alla uppkommande behof, då tror jag att Sverige skall framställa likasom Dannemark det gjort,ett för andra Nationer varnande exempel af ett Rike, som genom öfverflyttning af Riks*skulden på sjelfva Rikets Rörelsekapital , slutar med att icke mer hafva något mynt. Detta har å tunn ds tone mer sannolikhet än alla de skräckbilder Höglofl. BancoUtskottet afmålar såsom befarade följder af att StatsUtskottets Förslag skulle vinna, bifall. Hvem hade väl kunnat föreställa sig så mycken våda vid att öfverflytta Styrelsen af Riks-Disconten , från Fullmägtiga i det ena till Fnllmägtiga i det andra Riksens Ständers Yerk? 7:0 '' Med full öfvertygelse säger BancoITcskottet sig kunna åberopa de särskildta Yttranden som åtföljt StatsUtskottets Betänkande. ’’ Dessa hafva genom BancoFullmägtiges enhälliga Utlåtande blifvit såsom grundeliga förklarade.
Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, dels att det kronan tillhöriga, till Landtmäteri-kontor hittills begagnade s. k. materialhuset i Calmar, med dertill hörande byggnader och tomt, må genom offentlig auktion afyttras, och den derför inflytande köpeskillingen användas såsom bidrag till kostnaden för omförmälda tillbyggnad, dels ock att, till beredande af det härutöfver erforderliga belopp, Rikets Ständer måtte bevilja ett särskildt anslag, hvilket, då materialhuset, med tillhörande Hyglar och tomt, uppskattas 3i till 1,333 R:dr 16 sk., och hela kostnadssumman för den föreslagna tillbyggnaden af Öfver-Intendents-embetet beräknats till 8,310 It:dr 40 sk., Departements-chefen föreslog till en rund summa af 7,000 R:dr. Detta, af Statsrådets öfriga ledamöter biträdda tillstyrkande, täcktes Kongl. Maj: t i nåder gilla och bifalla. 4:o. Frågan om iståndsättandet af de mellan hufvudstaden och Drottningholms slott belägna Tranebergs-, Nockebyoch Drottningholms-broar. Då det måste finnas betänkligt att för reparation af dessa broar använda ytterligare kostnader, sedan Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader, uti infordradt utlåtande af den 22 sistlidne September, uppgifvit, att för en slik reparation, beräknad att med sannolikhet, ehuru ej fullt säkert, under en tid af 3 å 4 år bibehålla broarna i farbart skick, skulle erfordras icke mindre summa, än omkring 11,860 R:dr, hvadan ock Kongl. Maj:t, med uppskjutande tills vidare af frågan om nämnda broars provisionella iståndsättande, i nåder anbefallt