Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den nya föreslagna TullTaxan hafva blifvit antagna medelvärden och medel-tull på Hampa, Ull, Socker och Tryck-svärta, med dertill hemtad grund af den genom erfarenheten besannade svårighet, att med säkerhet utröna skillnaden emellan varornas olika qvantitet eller slag, samt deraf härrörande grundad klagan öfver obehöriga och ändamåls-lösa omgångar med besigtningar och prof-insändningar; äfvensom, hvad rått Socker beträffar, af den omständigheten , att benämningen af Mascovad eller Terres, ej alltid afgör det olika varu-värdet; förmälande General - Tull-Styrelsen, att den så sökt bestämma medel-tullen, att Staten, utan varans obilliga betungande, försäkras ej allenast en oförminskad, utan ock sannolikt en förökad, inkomst» Derjemte har blifvit tillstyrkt förökad tull på några få förnödenhets-attiklar, som ej är o tull-försnillning underkastade, nemligen)å koksalt, från 32 till 4o sk. Banco per tunna; för salt och torr fisk med vissa procent, samt för sill från 20 till 32 sk. Banco per tunna, till hvilka förhöjningar skäl äro hem ta de dels af saltets låga pris, dels ock deraf, att sill och salt fisk e» % 2o Bevillnings-Utskotlets Betänkande N.-o 27. gentligen införas ifrån Norrige emot endast half tull; samt slutligen, att de projecterade förhöjningarne lemna ett ej obetydligt bidrag till Tull-Cassan, utan att serdeles märkas af förbrukaren. I betraktande af de i senare tider ökade bandels-communicationer med America, som beredt fördelaktigare afsättning af Svenskt Jern, samt då, efter 1782 och 1799 årens Taxor, utförsels-tullen af Stångjern var fastställd till 24 sk. specie per skepp:d med helfria fartyg, är föreslaget, att Stångjerns-tull skulle förhöjas från 36 sk. till En Riksdaler Banco-sedlar per Skepp:d; äfvensom en proportionerlig tillökning gores å andra persedlar, Gar-koppar och Rödfärg.
Öfningsmedel och materielens underhåll 6,100: — Summa årlig kostnad 118,061: 57> hvarförutan beräknas en uppsättningskostnad af 84,681 Rdr 34 öre. Bih. till B St. 4 Artilleri-re gementena. Sappör trupper. 26 Bil. N:o 3 till Kongl. Maj:tsQNåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Ehuru den nu befintliga materielen endast består af två fält-equipager och ett exercis-equipage, med ridoch anspanns-persedlar för två equipager, har Chefen för Ingenieur-Corpsen dock ansett sig icke nu böra framkomma med något förslag om ny materiel, dels emedan den redan befintliga vore tillräcklig för kompaniernas ölningar dels äfven af det skäl att en ny konstruktion af pontoner utaf jernbleck förehades i Frankrike och Österrike, der sådan materiel nu definitivt blifvit antagen, och hvars fullkomliga genomförande inom dessa lands arméer torde böra afvaktas. — Hvad åter beträffar Kasern, m. m. för logering af de två föreslagna nya kompanierna, så funnes utrymme dertill, i fall nödiga medel skulle af Rikets Ständer beviljas för fullbordandet af den bombfria byggnaden uti Verket N:o II utanför Skanstull, som i öfrigt blefve ett lämpligt emplacement för denna trupp. Skulle åter inga medel härtill erhållas, kunde nya byggnader uppföras inom f. d. Hof-Jakt-varfvets område och medel dertill tagas af de första årens anslag för de nya kompanierna, hvilka i allt fall endast.efter hand kunna uppsättas. Om deremot Mariebergs läroverk blefve förflyttadt, vore Marieberg, der tillräckliga byggnader redan finnas, en serdeles passande plats för hela krigsbyggeväsendet sä väl personal som materiel.
I det Mathilda lemnade posten hörde jag henne stämma upp en visa, som landtliga oskulder ibland göra när de vilja synas ogenerade. Det skar mig i hjertat. En vanlig butiksflicka! Samma dag Erman fick afslaget på sitt friarebref skulle han kommit hit för att spela. Han kom icke, och uppgaf som orsak att han ”icke kunnat få någon häst”. Jag hade lofvat att icke se mycket på honom, men mig tycktes han vara blekare än vanligt. De talade lugnt och okonstladt om alltihop och hon sade att detta väl icke skulle störa deras vänskapliga förhållande. ”Nej naturligtvis icke,” svarade han. Elise Nordqvist berömde Ida Lundegård så mycket sist hon var här, men sade att doktorinnan S. är en ”slamsa”, eller något i den vägen. Sade att Ida är en genomhederlig och bra menniska. Hade också lagt märke till att hon aldrig förtalar folk.220 Det förefaller mig ibland som om jag endast vore omgifven af barn och som om jag sjelf vore så oändligt gammal. Så är det i qväll. Jag har arbetat med mina grammatikaliska exempel tills mitt hufvud värker, mitt förstånd står stilla och det sjunger för mina öron. Ingen ren hand som kan stryka öfver denna stackars panna! Och de smutsiga vill jag icke veta af. Kära vänner, hur gerna skulle jag icke vilja luta mitt trötta hufvud i knät på en af er, men penningar och milslångt afstånd skiljer oss åt. Denna oro och oordning, som nödvändigt måste herska i min mans hem, pinar mig väl till döds slutligen. Alltid stök, smuts och otrefnad. Måste allt detta nödvändigt följa med små tillgångar? Jag tror det icke. Också ett bevis på dygd! Jag drager mig nu till minnes, ibland alla andra historier afsedda att bestyrka en viss persons ”renhet”, också en om hur Kristian en gång medan han var på kontoret i Malmö genom postluckan klappade en piga, som hemtade posten. (!) Hon frågade då hur dags hon finge komma på qvällen. Då blef han försträckt och drog sig tillbaka, hvilket han menade skulle bevisa att han var dygdigare än hon.
Bland inrättningar af mera allmän beskaffenhet, hvilka till industriens, särdeles jordbrukets, förkofran äro i verksamhet inom provinsen må följande fortfarande nämnas. Östgötha Hypotheksförening, — som från början af sin rörelse upptagit tvänne lån: det Tyska å Mark Hamburger Banko 10,000,000 och det Svenska med Herrar Johns & C:ni och J. Holm afslutadt å Banko R:dr 4,000,000, å hvilket sednare till den 15 December 1855 blifvit indragne R:dr Banko 3,331,600 — räknar för närvarande 2,085 delägare för ett fastighetsvärde efter bevillnings-taxering af 2,715,372 R:dr 5 sk. 4 r:st. och efter Domarevärdering af 19,102,831 R:dr 38 sk., eller tillsammans 21,818,203 R:dr 43 sk. 4 r:st., hvarföre inträde lem näts i Föreningen lör 9,903,346 R:dr 16 sk., och på grund hvaraf amorteringslån utgått med 8,970,200 R:dr, deraf 6,343,653^ R:dr till delägare inom Östergöthland och 2,626,566| R:dr, allt banko, inom Norra Calmar Län. Reservfonden utgör 150,000 R:dr banko och uppgick sistlidne års vinst till 21,226 R:dr 22 sk. 3 r:st. Östgötha Enskilda Bank fortsätter sin rörelse, och, åtminstone under sednaste åren, med ökad vinst.
Art. t. §. och flutet af i. Mom. har frän Hederwärda Bonde-Ständet bltfwit anmärkt, att orden : skattskMige sjelf kunde -blifwa sä förtydde, att äfwen Dagakarlar och Grufwe Arbetare med flere, hwilka fä sina ser. ff.iote Debetssedlar och blott hafwa sin utkomst genom arbete, om de ej singö afräkna hwad. till Den n October. 27 till deras underhäll ätgätt, skulle komma att be. tala för inkomst, men hwilket förmodeliqen ej wore afsigten, utan behöfde förklaras i Reglor. ne, som Utflottet sätt sig uppdragit föreflck. Och soln sädant, i afseende pä Tjensthjon, der äfwen blifwit iagttagit, får Utskottet härwis endast äberopa hwad detze Reglor härom inne. hälla. I afseende pä den af Utskottet föreflagne Redaktion af 1. Mom. 2. §. r. Art , hafwa fle. re Ledamöter af Hederwärda Bonde. Ständet yrkat, att särskilta delar af ett och samma Hem. man ej borde kunna hänföras till olika Clatzer, utan skulle alla erlägga en afgift i proportion emot det wärde, hwartill hela Hemmanet blifwit uppskattadt; hwaremot andre, äter förment^ det blifwa en orättrvlsa, om en Äbo pä samma Hemman, men hwitken ägde en sämre, ehuru lika stor del med sin Granne, skulle med denna betala lika hög Bewillning.
Mis nåd. skrifvelse om ytterligare statsanslag för Arméens Pensionscassa, m. m.; Nio 243. i anledn. af väckt motion om rättighet för åtskilliga hemmansinnehafvare inom Frötuna och Rådmansö socknar att få lösa sina hemmansräntor efter ett visst Stadgepris; N:o 244- i fråga om afskrifning af en i saltpeterfondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom län till Carl Gustafs stads gevärsfactori; Nio 248. i anledn. af Hr Gr. Posses, Arv., motion, innefattande det alternativa förslag, att antingen ett lån af 200,000 ridr måtte beviljas Götha canajbolag, eller ock att anslaget till Flottan finge ökas med 12,000 ridr årligen, i ändamål att Motala mechaniska verkstad skulle öfyertagas till begagnande för Flottans behof; Nio 249. i anledn. af K. Mis till Utsk. aflåtna nåd. pro - Den i September. ^9 pos., angrde rättighet för Götha canalbolag att i Riksg.cont. lyfta medel till anskaffande af ångbogseringsfartyg; BancoCJtskottet: N:o 3r. ang:de tractamente åt en prot.förande samt särskildt renskrifningsarfvode åt en cancellist; N:o 3a. ang:de anskaffandet af en militärpost till bevakning vid Malmö lånecontor; N:o 33. ang:de understöd af Baneofullmägtiges disposi tionsräkning Nro 2 för enkan II. C. de Mare med sju min deråriga barn; ]N:o 34- i anledn. af väckta frågor om ytterligare utvägars beredande till underlättandet af förslitna småsedlars utbyte i landsorterna; Nro 35 i anledn. af Hr Rydins, C. G., motion, angrde ytterligare stodganden i afseende på granskning och cassation af förslitna sedlar; LagU tskottet: N:o iii. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk.
Uti den Kongl. Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof igenfinnes, det Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, uti underdånigt memorial den 19 September 1062, föreslagit:' att, för omläggning och förbättring af mindre goda vägar, ett understöd af 1,500,000 R:dr, alt, i mån af behof, under åren 1864 — 1866 utgå, af allmänna medel erfordrades. Vid föredragningen hos Kongl. Maj.t af ifrågavarande af Styrelsen för allmänna Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 749 vågoell vattenbyggnader gifna förslag, bar Statsrådet och föredragande Chefen, af förekomne omständigheter, tillstyrkt nedsättning af nämnda anslag till 150,000 R:dr, hviken summa äfven Kongl. Majit uti ofvannämnda nådiga Proposition föreslagit att, såsom anslag till understöd för vägomläggningar och vägförbättringar, i mån af behof, utgå under åren 1864—1866. Med anledning häraf, och om man derjemte tager i betraktande de stora anspråk, som göras på anslag för beredande af lättade kommunikationer, såsom del enda vilkoret för landets framåtskridande i alla industriel företag, så torde man billigtvis böra göra sig den föreställningen, att då det icke är möjligt ej helier ens tänkbart att aila orter inom riket ega förmånen alt få begagna sig af framlöpande jernbanor, utan måste slita sig fram med egna dragare på ofia nog svaga vägar, del vore både med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att anslaget för det ifrågavarande ändamålet bestämmes så högt, att det någorlunda kan motsvara hehofven af omläggning och förbättring af allmänna, mindre goda, vägar. I öfverensstämmelse med hvad jag sålunda anfört, tager jag mig friheten föreslå: att anslaget till omläggning och förbättring af mindre goda vägar måtte af nu församlade Rikets Ständer bestämmas till 1,500,000 R:dr, att, i mån af behof, utgå under åren 1864—1866. Om remiss tilt vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. Pehr Byström, från Jemtlands län.
Nästa minut refs dörren upp utan minsta förberedande knackning och in rusade en två dagar förut antagen arbetare, en polack, som utan vidare bröt ut i en ström af ord, polska, ryska, tyska, engelska och spanska ord, större delen af dem okvädingsord och allesamman framförda med så mycket tjut, tandagnisslan och annat ackompagnement, att hvarken tysken eller jag kunde bli kloka på hvad karlen ville säga. I enlighet med urskogsetiketten lämnade jag initiativet åt den, på hvars enskilda område vi för tillfället befunno oss, och yttrade ingenting, ehuru polackens vältalighet föreföll adresserad till mig mera än till tysken. Men sedan denne med ett rytande, hvars styrka väl delvis också berodde på det tryckande vädret, förmått honom att afbryta sin internationella ovettighet och vi båda utfrågat mannen på olika språk, utredde vi att han ville anföra klagomål mot Pietari Taivalmaa, som slagit honom. Hvarför? För rakt ingenting, försäkrade polacken. Och då vi båda småleende affärdade det påståendet såsom ett uppenbart våldförande af sanningen, bröt han på nytt ut i en rad utsökta okväden af polyglott natur och alla omisskänneligt afseende vår ordningsman. Samtidigt drog han med synnerlig flinkhet skjortan öfver hufvudet och vände ryggen mot lampan för att låta våra egna ögon öfvertyga oss om att han värkligen fått stryk. Därom hade vi väl egentligen icke hyst några tvifvel, men om vi det gjort, skulle åsynen af hans rygg ohjälpligt ha skingrat dem. Den bar omisskänneliga spår af Taivalmaas ämbetsstaf och vittnade med sina tjocka, svullna, mörkröda ränder, som täckte den så långt nedåt vi kunde se, om att en eller annan ordningsregel med alldeles ovanligt eftertryck blifvit inskärpt hos klaganden. "Taivalmaas nerven måtte också ha rönt intryck af det åskdigra vädret", tänkte jag och hvisslade ut genom dörren en lång, en kort och så igen en lång hvissling såsom tecken åt ordningsmannen att hans närvaro var önskvärd. Polacken tillsades att vänta.
Sig icke kunna bifalla hans då gjorda begäran otn eftergift af gunst och nåd från den ersättningsskyldighet, som, i följd af försummelse att i rätt tid låta förnya afgifna arrendeborgen för båtsmans-chefsbostället Ramdala i Blekinge län, genom kammarrättens den 14 Mars 1842 meddelda ocb af Eders Kongl. Maj:t under dea 25 April 1845 nådigst fastställda utslag, blifvit honom ådömd, Eders Kongl. Maj.t dock, med afseende å den fullständiga utveckling af för hand varande föi hållanden, hvilken sökanden nu trodde sig hafva åstadkommit, täcktes föreslå Rikets nästsammanträdande Ständer att efterskänka det sålunda ådömda beloppet 605 R.-dr 30 sk. 7 r:st banko, hvilka emedlertid, och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord, kunde få med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse i kronoräkenskapen balanceras. Då Eders Kongl. Maj:t anbefallt förvaltningen af sjöärendena och kammarrätten att med underdånigt utlåtande häröfver inkomma, få förvaltningen och kammarrätten, jemte öfverlemnande af det yttrande i ämnet t. f. befälhafvande amiralen i Carlskrona, på gifven anledning, meddelat, för egen del i underdånighet anföra, att då, i enlighet med hvad den underdåniga ansökningen inliåller, flera ömmande omständigheter här förekomma, hvilka ock föranledt kammarrätten, att rpdan vid dess den 27 Juni 1843 i saken afgifna underdåniga yttrande tillstyrka, att det ådömda beloppet måtte i nåder eftergifvas, förvaltningen och kammarrätten anse sig böra i underdånighet hemställa, om icke Eders Kongl. Maj:t, i likhet med hvad andra sökande någongång vederfarits, skulle täckas förunna kammarrätls-rådet Sylvander den nåd, att handlingarna öfverlemnas till Rikets nästsammanträdande Ständer, för att om det ådömda beloppets afskrifning sig yttra, hvaremedlertid detta torde få uti kronans räkenskaper tills vidare balanceras.
Dessa anmärknrr leda dessutom till ännu en fråga, nemi. den: huruvida, i en tid, då man så allvarligt tyckes vilja befordra sedlighet medelst nykterhetsföreningar, — huruvida, säger jag, dessa föreningar komma att sympatisera med de föreslagna brännvinsfabrikerna. Sednare tiders erfarenhet har visat, huru uppfinningsförmågan sträfvat framåt till besparing af bränsle, vinnande af tid, samt bemödande att af en mindre panna i proportion erhålla lika qvantitet brännvin som af en större. I samma män konsten stigit vid brännvinets tillverkning, har likväl brännvinets välde fallit, hvilket vållat många brän* neriers nedläggande. Härtill torde dock den ännu gällande författningen, som numera anses oduglig, hafva i någon mån bidragit. Det tillhör visserligen ett upplyst tidehvarfs män att uppdrifva all industri till högsta fullkomlighet och lagstiftaren att deråt gifva ledning; dock bör sådant så uppställas, att det ej må ske på någons bekostnad. Att bringa denna handtering till högsta fullkomlighet i besparing af bränsle och tid, samt högsta extrahering af råämnet, är ett problem som bör lösas. För att lösa detsamma, vore det onekligen rättast att frigifva brännvinsbränningen, då förr eller sednare någon ingeniös idkare troligen skulle uppnå detta mål, visserligen till egen fördel, men kanske till en säker både moralisk och ekonomisk nationalföl ! 11st. Denna uppfinningsförmåga är minst att befara hos den jordbrukande classen, livars vettenskapliga bildning, i brist af både tillgångar och tid, förhindras, och derföre tyckes denna dass’ utestängande från ifrågavar. handtering ej vara af behofvet påkallad. Dylika fabriksinrättningar, som troligen till det minsta anlades en inom hvarje socken, och, för att medföra någon vinst, måste i större scala anläggas, skulle, i stället för att minska produclionen, deremot öka den, draga förtjensten inom några få enskildes händer.
– Lär honom att hålla sig till sitt! – mumlade Lina Andersdotter och åkte helt lugnt vidare. Men när hären kom till Berezina, blef det sorl och jämmer bland kvinnorna. De samlades kring Lina Andersdotters kärra och vredo händerna och lyfte barnen i höjden. – Hvad har du nu att svara! Tropparna ha redan gått öfver floden och upprifvit alla bryggorna bakom sig! De ha lämnat oss till pris åt kosackerna! Hon satt med piskan i knät och höga stöflar, men på handlofven blänkte ännu silfverkedjan med sin turkos. Allt häftigare snyftade och kvidde rundt henne de förrådda, och ur de slutna trossvagnarna, som liknade lådor, framkröpo pudrade och målade sachsiska slinkor. Somliga hade till och med satinkjortlar och guldhalsband. Från alla sidor kommo kvinnor, som hon aldrig sett till förene. – Schmutzige Dirnen! – mumlade hon. – Nu får jag ändtligen bese det smuggelgods, som kaptenerna och löjtnanterna fört med sig i sina vagnar. Hvad ha ni bland mina fattiga trosskäringar att beställa! Men nu få vi alla lära, hvad mannen går för, när hans matsäcksknyte blir för lätt. Då ryckte de henne i kläderna och anropade henne som om hon ensam kunnat besegla deras öde. – Är det ingen, – sade hon, – som kan psalmen: När jag blir förd i mörksens dal? Sjung den, sjung den! Några af kvinnorna uppstämde psalmen med kväfda röster och nästan hviskande, men de andra störtade ned till floden samt uppletade båtar och brospillror och rodde sig öfver. Hvar och en, som hade en man eller en käraste vid hären, hoppades att till sist dock bli mottagen och dold, men alla de värsta drafvelskvinnorna, som hvarken hörde till höger eller vänster, de stodo med sina trasor eller sina smaklöst utspökade kjortlar kvar i ring om Lina Andersdotter, och svärmar af kosacker, som satt öfver floden för att uppsnappa efterblifna marodörer, smögo på knä fram mellan buskarna. Då veknade hennes hjärta och hon steg ned från vagnen.
Den siste värde talaren har misstagit sig rör:de conlraclen emellan Kronan och krutbruksSgare, hvilka han anser utgöra privilegierna, men hvarigenom endast de sednare tillförbindas alt årligen lemna vissa qvantiteter krut till Kronau, emot bestämdt pris och för det svafvel Kronan lemnar. Dessa contracl kunna och få ej för - Den ao Januari f. m. 3o5 förblandas med den rättighet, som tillkommer dem alt uteslutande tillverka krut i Riket, ty det är tvänne alldeles skiljaktiga frågor. Husby socken i Dalarna är det enda ställe, der henderne äga rättighet att i bredd med krutbru ken tillverka krut, och delta inskränker sig till jagtkrut. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller få fästa Ståndets uppmärksamhet pä den reservation, som Biskop Hedrdn afgifvit, och hvaruti Frih. Leijonhufvud samt Prosten Lalin instämt. Hon är af följande innehåll: ”Emot detta beslut anhåller jag få mig reservera, såsom både onyttigt och i flera afseenden vådligt, icke eller tillräckligen motiveradt. Aldraminst kan jag godkänna, att detta s. k. monopolium strider mot 60 §:n Reg.F:n. Detta grundlagsrum stadgar endast, alt Konungen icke må något monopolium fastställa, men alldeles icke, att alla gamla monopolier, der de finnas, skola upphäfvas. Det nu ifrågavar. är långt äldre än våra grundlagar, och Konung och Ständer hafva, sedan dessas stiftning, icke beslutat dess upphäfvande.” För min del anser jag mig ej kunna bifalla Ulsk:ns betänk., utan önskar att R. o. Ad. måtte detsamma afslå. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsklns betänk. N:o io3 blef af R. o. Ad. bifallet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag anhåller blott, att det i prot. må blifva inlaget, att jag ej öfvervarit beslutet om Statsoch Ekon.Utsk-.ns betänk, i denna fråga. Till pröfning företogs LagUlsk:s den ii sisth Dec. på bordet lagda betänk.
Men derunder har det blifvit ännu mera in lys a jule hunt, föga tryckningen af ProtocollsUteir agen , de må nu innehålla Remisser eller Beslut, är gagnelig. De komma aldrig fullständigt till Exp e dit i o n s Ut sko 11 el, och i afseende på deni som komma, såj helds t under en lång Riksdags är det icke en möjlighet att bevara alla dessa små lappar, hvilka pä mångfaldigt sätt vid Expeditionernas uppsättande skola begagnas, i behåll till slutlig tryckning. I afseende på underrättelserna om hvarje enskildt Stånds beslut, finnas derföre många luckor i Registret liksom i de Samlingar, hvilka skulle innehålla dessa beslut. Slutligen må jag erinra, att de Romerska Ziffrorna utmärka Samlingarne, de först förekommande Arabiska '/Affroma Bandet, och de derefter stående , Häftena af de Band, sorn i sådana äro indelade. Sidornas Nummer följa derefter och utmärkas ytterligare genom ett föresatt s. Stockholm dan 22 Sept. iSa5. Hammarsköld. / A. -Accisen, angående den af Städerne utgående Salu-, och dess Upphörande. Bev. Utskott. Betänkande, Y i s 363 — 3^0. Bif. af Adeln, IX s 661, af PresteStåndet, IX s 665, återrem. af BorgareStåndet, IX s 667, bif. af BondeStåndet, IX s 673. Förnyadt Utlåtande, Y 1 s 438 — 442» lagdt till Handlingarne afPresteStåndet, IX s. 887, af BondeStåndet, IX. s 868, förkastadt af BorgareStåndet, IX s 877. Memorial med Voterings-Proposition, V 1 s 454 — 455, gill. af BorgareStåndet, IX. s 908, af BondeStåndet, IX s 920, af Adeln, IX s 920, af PresteStåndet, IX s 922. Acharii,- om inköp af frami.
Men på andra ställen möta svårigheter, dels i följd af lokala förhållanden, dels i följd af socknars mindre förmåga att rätt uppfatta vigten af rätt ordnade skolor. De synas också vilja begagna till det yttersta det uppskof, sorn i nämnde författning är medgifvel. Brandstod sföreningar äro i alla fögderier verksamma, utom i Bjäre härad, der en sådan inrättning saknas. Sedan sista femårs-berättelsen ingafs, hafva dylika föreningar inom Norra Åsbo härad samt inom Östra och Vestra Göinge härader kommit i verksamhet, sedan Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillat de förslag lill Reglementen, som till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit afgifua. Städerna inom Länet hafva ock i mer eller mindre mån deltagit i det nyligen inrättade bolaget för ersättning för lösbo, som genom eldsvådor går förloradt. Länets Sparbank fortgår i verksamhet, i förening med de filialkontor, som äro inom Länet och aflägsnare orter ordnade. Förtroendet för denna nyttiga inrättning fortfar, till förmån för flitige och sparsamme, som derigenom se besparda mindre summor förvarade, till dess de kunna nyttigt användas. Men äfven denna inrättning har fått vidkännas sednare årens svårigheter. Då de förra åren insätlningarne vanligen voro dubbelt så stora som utbetalningarne, har ett motsatt förhållande inträffat de sednare åren. Sjukvården bestrides inom Länet af skicklige Läkare. Ehuru de södra eller Ingelstads och Jerrestads härader sjelfve hålla en Läkare, äro vilkoren för honom så obetydliga, att en ordinarie Provincial-läkare der saknas. Länslazarettet, i förening med kurhuset, har blifvit ulvidgadt. Nu är det i den ordning, att det underhåller 100 frisängar, och begagnas med ökadt förtroende af Länets invånare. Venerisk sjukdom har likväl under de sednare åren varit i det tilltagande, alt kurhusafgiften har af de årliga pröfnings-kommiteerna ansetts, behöfva utgå med den högsta afgiflen, eiler med 5 sk. på hvarje mantalsskrifven person. 15 St (ider. Af dessa är Christianstad, den betydligaste inom Länet.