Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Folket tillhör alt utöfva denna domsrätt, och dertill behöfver ej Folket några på förhand uppgjorda conduite-listor. Jag yrkar afslag å Grefve Horns motion. Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard: Då något värdigare beröm ej kan Herrar Revisorer meddelas, än Rikets Ständers förklarande, att revisionen blifvit till deras nöje verkställd, och sådant är förhållandet med 1827 års Revisorer, skulle jag gjort mig skyldig till förbrytelsen att hafva svurit den servila fanan, om jag icke biträdde Grefve Horns ifrågavarande förslag. Om Revisorerne slumrat, skulle det lyckats vederbörande att för oss dölja rätta förhållandet och missbruken med Skeppshandeln, GarnisonsSjukhusets bj^ggnad, med flere bland Styrelsens åtgärder af samma halt. Att StatsUtskottet och Rikets Ständer icke gjort behörigt afseende å Revisorernes anmärkningar, blifver en särskild sak mellan Folket och dess Representanter. Revisorernes nit förtjenar icke destomindre en offentlig gärd af beröm, på sätt Grefve Horn föreslagit. Herr Hjertaj Gustaf: Jag bar ända hittills varit okunnig om den af Grefve Horn 58 H. 5 Den ii Januari i f. m. väckta motion, som nu är föremål för discussionen, men jag kan ej annat än anse införandet af en sådan plägsed, som han föreslagit, vara nyttig och Constitulionsenlig, och icke böra vid detta tillfälle uteblifva. Oaktadt Grefve von Schwerins framställning om obehölligheten af att inom Representationen begagna annat än tvångsmedel, och om öfverlåtelse till den Administrativa Magien ensam att använda belöningar, tror jag förhållandet med Revisorerne vara helt annat, och icke utesluta bebofvet af beröm eller tadel för deras åtgärder å Rikets Ständers sida. Yi se, alt de flere Auloriteter, som af Ständerne tillsättas, vid hvarje Riksdag få decharge för deras befattningar, med gillande eller ogillande af deras åtgärder. Ett dylikt förfarande mot Revisorerne kan således ej vara mot formen, och ingen orsak finnes, hvarföre det skulle vara skadligt.
Cxenoin ett tillägg af 1874 till gifterinalsbalken fick i Sverige liustriin ratt att sjiilf råda öfver sin srbetsförtjiinst, samt ' öfver den ägendom som genom äktenskapsförord undantagits mannens förvaltning, och öfver hvad ' som genom gåfva, eller testsmente gifvits lieilile med villkor att det lienne enskildt tillhöra skall. De finska liustrii~na fingo genoin lagändring af år 1889 motsvarande rättigheter. Norsk kvinna lir icke koinmunalt rijstberatti.gad, Iivilket dar. einot inyndiga kvinnor, som f. ö. uppfylla stadgade villkor, äro i Sverige i följd af 1862 års kominunallagar och i Finland i följd af lagar af år 1865 och 1875. Valbar till respektive skolråd, skolstyrelse ocli skoldirektion är svensk och norsk kvinna sedan 1889, finsk kvinna sedan 1893. I Sverige och Finland ar kvinnan afven valbar till fattigvårdsstyrelse, i Norge darernot icke. År 1870 och 1873 fingo i Sverige kvinnor r#tt att aflägga mogenhetsexainen, studera vid universitet och aflägga akademiska examina. I Norge er.11öllo kvinnor motsvarande rättigheter 1884. I Finland däremot existerar ingen sådan ratt, utan de kvinnor, som önska tillträde till iiiiiversitetet, måste i hvnrje särskildt fall hos uni versitetsinyndigheterna utverka sig tillstiinid därtill. Redan 1870 aflade för första g h g e n i Finland en kvinna det kunskapsprof, som erfordras för tillträde till iiiiiversitetet, och fullständiga examina för vinnande - af akademisk grad (fil. magistergrad) afiades första ginge11 af en kviiiiia 1882. Knappt ii&amp;geii af kvinnosakens anhiingare torde utveckla en s i outtröttlig verksamhet soin den belgiske advokaten Loziis Prmzk, för hvilkens t v i arbeten ~ E s s a i sur la conditior!
Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 18 sistlidne September under N:o 72 afgifne, och den 2 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om den så kallade Mötespassevolancen för de Indelte Regementer11a, samt flere i detta ämne väckte enskilta motioner. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, bade inlemnat följande, som upplästes: Om, vid återkomsten till hufvudstaden, jag, med förundran och billig harm, inhämtat kännedom af Statsoch EkonomiUtskottens Betänkande om Mötespassevolancen, har jag dertill erhållit en förnyad anledning, genom berättelse af närvarande personer, om sättet för detta ärendes afgörande i Utskottens Beredning och Plenum. I ändamål alt derom vinna en fullständigare upplysning, har jag utlöst biJagde prolocoller öfver detta ärende, ej mindre i Utskottens Beredning, än i deras plenum ; och desse handlingar, jemförde med det till innehåll skiljaktiga tryckta Betänkande N:o 72, sakna icke märkvärdighet i flere omständigheter, hvarå jag anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns 11 Den 16 O c t o b e r f. m . uppmärksamhet.
Vidare och sedan Fullmäktige, i medlet af sistlidne Augusti månad, inhemtat tillförlitlig underrättelse derom alt, i enlighet med den då nyligen afslutade liqviden om Stats-verkets öfverskotler och besparingar för år 1848, Riksgälds-kontoret snart hade att af samma års behållna öfverskotter från Kongl. Stats-kontoret förvänta något öfver 650,000 r:dr, hvilket betydliga kontanta belopp hvarken af Rikets Ständer var beräknadt och anvisadt för bestridande af några Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar, ej heller behöfde afsättas och tillhandahållas för något särskildt föremål, så alt deraf kunde, med tillämpning af Reglementets 121 och 160 §§, användas erforderlige medel lili liqviderande af Riksgälds-kontorets återstående, ännu räntebärande kapitalskuld i anledning af ofvanomförmälte upplåning; beslöto Fullmäktige, under den 16 sistlidne Augusti, att på föreskrifvet salt uppsäga samtliga af Riksgälds-kontoret för denna skuld utfärdade och förut icke infriade eller uppsagda obli - Stats-Ulskottels Memorial, M 5. 37 gationer, dervid tiil underlättande af ränteberäkningen vid obligationernas inlösande och för bokföringens förenklande, tiden för deras infriande utsattes till samma dag, eller till den 10 nästkommande December, då räntekuponerna för nu löpande halfår komme att förfalla till betalning, hvarjemte och fastän alla 3-procents-obligationer, eller de till serien A hörande, kunde uppsägas lill inlösen, efter 14 dagars förlopp, Fullmäktige dock för dessa obligationer bestämde enahanda förfallodag, som för öfriga nu ifrågavarande obligationer, helst äfven de obligations-innehafvare, som endast tillgodonjulit 3 procents årlig ränta och sjelfva icke begagnat sig af dem medgifna uppsägningsrätten, skäligen syntes böra erhålla samma tillfälle, som innehafvarne af Riksgälds-kontorets obligationer med högre ränta, att nämligen någon tid innan ränteberäkningen för obligationerne upphörde, kunna på annat sätt bereda sig ränteafkastning af de, emot sådana obligationer, Riksgälds-kontoret försträckta summor.
Eftergör eller förfalskar den Rikets mynt, som myntning deraf betrodd är; varde dömd till straff-arbete från och med sex till ock med tio är eller på lifstid. § 14. Eftergör eller förfalskar man sedel, som af Rikets Ständers bank eller annat Rikets allmänna penningeverk, af annan Stats bank, eller med tillstånd af ineller ut-ländsk regering, af enskildt penningeverk ut gifven är, för att såsom penningar allmänneligen gå och gälla; dömes till straff-arbete från och med fyra lill och med tio år. Har han den falska sedeln ej utgifvit eller begagnat; må tiden för straff-arbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. Varder vid Rikets Ständers bank eller annat Rikets allmänna penningeverk anställd embetseller tjenste-man eller den, som betrodd är att bankens eller pennin geverkets sedlar förfärdiga, om förfalskning af sådan sedel förvunnen; varde dömd till straff-arbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. Lag-Utskottets Betänkande M 40. § is. Har man eftergjort eller förfalskat mynt eller penningesedel och kan af omständigheterna pröfvas, att det ej i bedräglig afsigt skett; straffes ändå, der han ej af egen drift förstört det förfalskade eller förebyggt all skadlig verkan deraf, med böter från och med fem till och med Etthundra Riksdaler. § Utprånglar någon veterligen falskt mynt eller falsk penningesedel; straffes så, som hade han förfalskningen sjelf gjort. Varder bedrägeriet yppadt innan skada skett; må tiden för straff-arbetet kunna nedsättas till hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. § 17. Har någon, blifvit med falskt mynt eller falsk penningesedel bedragen och, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgifvit eller sökt utgifva; dömes till straff-arbete från och med tvä månader till och med två år. § 18.
Nådigt antagande hem ställa följande hufvud momen ter. 1:0 En ny författning om Mått, Mål och Vigt blifvör i Nåder utfärdad, som, med npphäfvande af alla föregående, upptager allt, hvad här ofvanföre, i händelse Kongl. Maj:t dertill lemnar Nådigt bifall, är föreslaget. 2:0 Så snart Kongl. Maj:t häröfver fattat sitt Höga Beslut, och dess Nådiga Förordning blifvit utfärdad, författas en kort och lätt fattlig beskrifning, om den nya fördelningens bruk och delar, åtföljd af reductionstabeller, så construerade, att all slags reduction kan derefter, utan särskild räkning, uppgöras. Deraf bör så tillräckligt antal exemplar aftryckas, att en hvar lätteligen och för lindrigaste pris kan ett sådant erhålla, hvarjemte den bör hel och hållen, eller, om detta blifver för vidlyftigt, i sammandrag införas uti Arets Almanacka. 3:0 Förordningens efterlefnad och de nya beräkningarnes införande uti Statens räkenskaper börjas icke förr än uppbördsåret, först efter det, då förordningen utgifves, för att derigenom lemna tid och tillfälle till nödige reductioners verkställande. 4:0 Till förekommande af de gamla måttens bibehållande för långt in i framtiden, såsom ett hälsosamt, men långsamt verkande tvångsmedel till de nyas upptagande, böra justerare efter Statsmålets och Statsvigteus antagande till allmänt bruk icke få kröna 470 Best), och Ekon.
Ilar är icke fråga om något nytt beslut, utan om en lag, som redan finnes. Här är blott fråga om en anhållan, alt i den förorfln., som rör:de realisationen lärer utkomma, äfven denna bestämmelse mätte inflyta, och således afser Utsk:s hemställan icke antagande af något nytt, utan endast, att en redan i lag stadgad sats må vid detta tillfälle allmängöras. Jag tillstyrker fortfarande betänkts antagande i sin helhet, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att orsaken, hvarföre framställningen af Utsk:s öfvertygelse, det Banken vore i den ställning, att den kan till utvexling af silfver öppnas, ej blifvit inbegripen i uppläsningen af Utskts gjorda tillstyrkande, vore dels, att den ifrågavar. meningen endast vore en af Utsk. yttrad opinion, dels ock, att den vore ovilkorligen Deu 23 Juli f. m. inbegripen i TJtskls tillstyrkande om utvcxlingsdagcns bestämmande. H. Ex. framställde derefter propos. till bifall å BancoTJtsk:s utlåt. JV:o 17 i sin helhet. Hopades ganska starka ja; men Frih. Cederström ropade nej och begärde votering. Gr. Frölich: I fall meningen är att genom denna propos. afskära min begäran om förändrad redaction af sednare delen af Utsk:s betänk., nödgas jag begära votering. Jag gör det likväl med största smärta, och jag inser ej, hvarföre icke särskild propos. på förra delen af betänk, kan framställas. För att lugna alla, som synas hysa den förmodan, att jag skulle villa hindra utvexlingen, får jag äran förklara, det jag på förhand vill gå in på, att den sednare delen af Utsk:s hemställan helt och hållet borttages. Frih. Boye:
Om det verkligen för håller sig så, som Herr Adlerbeth nu uppgifvit, så afstår jag från min hemställan; men tills jag blifvit öfvertygad om det uppgifna factum, må det tillåtas mig att förblifva vid min först yttrade mening. 26 Den 7 .Tuttu Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ar.såge Betänkandet böra återremitteras. et Ropades Ja och Nej. Herr Pålman: Höglof! Ridderskapet och Adeln torde lätt inse, att det försummas icke mycken tid i ett Stånd att besluta om återremiss, men att deremot mycken tid i ett Utskott försummas med det återremitterade målets behandling, så väl inom Utskottet sjelft, i anseende till öfverläggningarna, som för dess Secreterare, hvilken med uppsättningen af Utskottets beslut är sysselsatt; och för öfrigt kan jag försäkra, att Utskottet följt sin öfvertygelse , då det hos Riksens Ständer anmält sig icke kunna till dessa Skrifters tryckande föreslå någon utväg. Herr Adlerbeth: Det är just denna öfvertygelse, som jag tror mig hatva visat icke öfverensstämma med hvad man på grundade skäl kunnat förmoda. Friherre Cederström, Jacob: Det lärer icke kunna bestridas, att Utskottens arbeten ökas genom återremisser, men ökadt arbete för Utskotten bör väl aldrig kunna anföras såsom skäl att bifalla ett Betänkande, hvaremot välgrundade anmärkningar blifvit gjorde. Om Utskotten behöfva ett större antal Notarier och Canzlister, i anseende till gjorda återremisser, så äga Utskotten att derom göra an - Den 3 Juni. 27 malan hos Riksens Ständer, då säkerligen den begärda tillökningen icke vägras. Jag får förklara, att jag ansett förevarande StatsUtskottets Betänkande kunna bifallas; men sedan genom Herr Hammarsköld blifvit uppgifvet, att tillgång till den ifrågavarande tryckningen kunde erhållas från fonden af Bibeltryckstunnan, så anser jag mig böra förena mig med dem, sorn begärt återremiss.
Stats-Utsboltets Utlåtande , N;0 i5o. *9 Men deremot anser Utskottet, enär någon förlust eller olägenhet icke synes härigenom det allmänna tillskyndas, sig böra, med afseende dessutom å de anförda skälen för lidsutdrägten med byggnadernes slutliga fullbordande, tillstyrka, att den vid sista Riksdag till den 1 Juli innevarande år bestämda tid för uppförandet i fulländadt skick och brand försäkra lidet af de byggnader, hvartill allmänna låneunderstöd erhållits, må, på sätt föreslaget blifvit och med bibehållandet af förut stadgadt äfventyr, förlängas till den 1 Juli 1843; äfvensom att, i följd häraf, den till samma dag 1841 fastställda yttersta termin för samtlige låntagarnes skuldförbindelsers insändande från Comiterade till Riksgälds-Contoret må varda förlängd till 1843 års slut. Hvad åter angar Fullmägtiges i oftanärnnde Contor hemställan om meddelandet af mera fullständiga föreskrifter, rörande Comiterades för byggnadslånen ansvarsoch redovisningsskyldighet, så ehuru väl Utskottet visserligen, forsin del, instämmer uti de af Fullmägtige yttrade åsigter, i afseende på Comiterades åligganden att ej allenast ansvara Riksgälds-Contoret för de å lånen uppkommande capital-förluster, före skuldebrefvens insändande och godkännande, utan ock iagttaga de af Fullmägtige, till betryggande af RiksgäldsContorels säkerhet, meddelade och med Rikets Ständers beslut öfverensstämmande föreskrifter, har Utskottet dock, enligt den grundsats Utskottet, här ofvan yttrat, i afseende på de redan stadgade lånevilkorens förändring, lika litet ansett sig kunna föreslå Rikets Ständer några till dessa vilkors försvårande möjligen ledande tillägg till härom utfärdade sladganden, som Utskottet trott sig böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till de i motsatt syftning framställda förslag.
Truppen kände åter modet växa, » de höggo sig en väg ut, liksom de gjort sig en väg in », » de slogo dem om igen » och lyckades att utföra allt, som enligt planen var uppgjordt eller allt hvad man hade väntat af dem. Denna seger, som man kan säga var den första fullständiga, som Grant vunnit, tjenar äfven den, ehuru den ej var af någon betydligare art, att, liksom ock Paducah, belysa många af de karaktersdrag, som sedermera starkt fram-trädt under Grants militäriska bana. Ihågkommer man hans medkänsla för truppen, då den skulle i elden, hans orubblighet vid det ögonskenliga nederlaget liksom ock hans grymma tilltag att sticka fälten i brand för att sålunda Ur Dagens Krönika. 49ådraga sig fiendens uppmärksamhet, tillika med hans förmåga att derefter återställa tillförsigten hos de upphetsade och förvirrade rekryterna, så skall man finna, att allt detta tillsammans var förebud till en faltherreskicklighet, som ej senare händelser kommit på skam. Hvart och ett af hans stora slag, som följde på detta, bragte i dagen en eller annan personlig egenskap, som han kunnat tillskrifva den lyckliga utgången. I ett krig, der mannamodet å ömse sidor var det samma, der södems entusiasm fann sitt motstycke i den nordiska beslutsamheten, der de krigande voro af samma ras och der hvardera sidan ansåg sig kämpa för land och rätt, är det endast helt naturligt, att härförarnes individuóla egenskaper skulle göra sig gällande. Det ligger utom all fråga, att det var Grants personliga egenskaper, som tillförde norden segern vid Donelson: i de manövrer, som föregingo bataljen, såväl som i sjelfva striden är mannens individuela inflytande omisskänneligt. Att detta var en post, som det var af vigt att försäkra sig om, hade flera af de befälhafvande insett redan tidigt, säges det M ’ Clellan, Buell, Halleck, Cullum kunna törhända allesammans göra anspråk på, att de insett, hvilka fördelar skulle följa dess fall.
Riksens Ständers underdånig Skrifwelse, med sivar pa Kongl. Vlaixs Nådiga Proposition om medel till understöd för iWesterbotte/s Jnwanare. Anm. den 4 Ocwber j 8oy eä> wederbörande till iakttagande meddcldt; och stalie den be, wiliade Lanesmuman uppå utsedde Committerades reqvisition utbetalas. Sedermera under den n och 25 October atstilliga anstalter anbefallte, i afseende pa utdelningen. 6. — om afrifning as ett Bergs-Rådet Friherre Hermelin lemnat Län. Anm. den io Jan. 18 ro och befallning härom expedierad till Stats-Cvntviret. 7.— om Löningswillkoren för Stats-Secrete, rame och Allmänna Beredningens Ledamöter. Anm. den io Januari! 1810 och Riksens Ständers besiut utfardadt till Stats-ContoiretS efterrättelse. 8. — om eftergift af utsty.dcr för atstillige wid i8<oo arS mantalsstrifning förbigångne inwanare i Jönköpings Län. Anm. den ro Januarii i8ic> och Riksens Ständers hemställan bifallen. 9 angående en Län-omsättning till förman för Fabrikören F cs?. Anm. dm ro Jaruarii 18ro och remitterad till Con-mc ce-Ce egium. Desi afgifne yttrande föredraast den i Maji i8n och Län-omsättningen bcwiiiad. ic>. — till swar pa Kongl. Masits Nådiga Proposition, ar gående medels anordnande till atstillige öfwer Stat nödiga Extra-Utgifter. Anm. Den 2z April. 17 Anm. d. 17 Jan. 7810 och Riksens Ständers beslut meddeladt Stats - Conto,'ret och Presidenten Lagerheim ti? iakttagande. 11.
Han är numera det reformerta siebenbürgska prästerskapets senior, och det var åt honom det ärofulla uppdraget lämnades att den 31 sistl. juli, då den kolossala minnesvården öfver de i slaget vid Segesvår på dagen 48 år förut fallne, däribland den store skalden Petöfi, aftäcktes, hålla högtidstalet. En son till Gerhard Szåsz är Zsombor Szåsz, hvars bild här of van ses. Sina studier gjorde han vid Klausenburgs universitet, blef vid helt unga år graduerad samt är bosatt i den nämnda staden, där han är praktiserande jurist samt skriftställare. Svenska förhållanden följer han med såsom väl ytterst få utländingar. Som bevis härpå må anföras, att han är prenumerant på icke mindre än sex svenska tidningar och tidskrifter samt med hvarje nytt, mera framstående litterärt arbete riktar sitt vackra svenska bibliotek. Hans intresse för särskildt det svenska språket väcktes redan då han var barn och af en nordisk kvinna, nämligen professorskan Szénnyi, född Eosendahl, samt en tid anställd vid teatern i Helsingfors och sedan några år med sin man bosatt i Klausenburg. Hon invigde, nästan på lek, den lille vetgirige gossen i elementerna af sitt hemlands båda språk, af hvilka lärjungen sedan vid sina själf ständiga studier föredrog svenskan framför finskan. * På ett härberge i Italien sammanträffade d:r Szåsz en afton härom året med flere färdemän och färdekvinnor. På något sätt fick den unge ungraren reda på, att en bland de senare var en s v e n s k dam, och naturligtvis adresserade han sig då till henne. Ett samtal kom snart i gång, och visitkort utbyttes. — Selma Lagerlöf — läste han. Ah, det &amp; T väl ej författarinnan Selma Lagerlöf? — Jo-o. Men hur kan ni känna till mig, ni, en ungrare? — Jag har helt nyss ur svenska kalendern » Svea » till magyariskan öfversatt er berättelse » De fågelfria ». Ja, jag skall med omgående rekvirera hit numren, så får ni själf se. På så sätt gick det till, att Zsombor Szåsz kom till Sveriges hufvudstad med rekommendationsbref från Selma Lagerlöf.
Det har visserligen blifvit en häfd att familjerna representeras, men denna häfd finnes icke bestämd i skrifven lag, utan den skrifna lagen, som finnes för oss i detta fall är vår Riddarh.Ordn., och det är den, som vi sjelfva hafva beslutat och till hvars förändring blott fordras K. M:s sanction. Gr. af Ugglas har sagt alt lian hufvudsakligen ogillat representations-förslaget derföre att grunddragen till vallagen icke voro bestämda, och att han ansett dessa grunddrag till vallag sålunda kunna hero på olika opinionsvindar, så att R. o. Ad. på en Riksdag kunde besluta ett och på en annan Riksdag ett annat, men jag får erinra Gr. af Ugglas alt när, enl. det representationsförslag, som nu är afslaget, valordningen en gång blifvit upgjord, så skulle till förändring deraf fordras 3 Stånds beslut och K. M:s sanction och således skulle den vallag, som vi, efter antagande af det nya representations-förslaget fått, vida mindre varit underkastad opinionens vindar, än vår niivande Riddarh.Ordn. Det enda, som Gr. af Ugglas således kunnat hafva att anmärka emot förslaget, hade varit att vi, som här stå, icke hade upgjort en sådan vallag, som skulle motsvarat vår egen värdighet och fäderneslandets hästa; men jag tror, alt om Hr Gral tagit kännedom om vår historia och sett, huru II. o. Ad. alltid utöfvat sin rcpresentations-rätt, så hade han icke i detta fall behöfl hysa något misstroende lill 1833 och 1854 års Adel. Gr. Posse har motsatt sig Gr. af Uggla.s’s motion isynnerhet Den 1 Mars e. m. 57 derföre atl R. o. Ad. icke skulle hafva rätt att beskatta sig sjelf, ulan att endast Svenska folket hade rätt alt beskatta sig sjelf. Jag får då erinra Gr. Posse att i närvar:de stund R. o. Ad. betalar capitations-afgiften till underhåll af sitt Riddarhus.
Ridderskapet och Adela torde ganska väl erinra sig, att allt ifrån år >809 flere Ordinarie InkomstTitlar successivt försvunnit eller förändrats, utan att dervid någonsin blifvit ifrågasatt Rikets Den 28 April f. m. tS Ständers rättighet, att derom besluta. Det är samma fråga, som rörer NummerLotteriets upphäfvande, och densamma, som förekommit rörande Kalkugns-afgiften, Danska Fyrings-medlen och Gernings-ören, hvilka dels redan blifvit uteslutne eller förändrade, dels varit i fråga dertill. Herr Gref-, ven och LandtMarskalken gjorde i förra plenum proposition om Mantalspenningarnes upphäfvande; och det är åtminstone för mig en tillräcklig grund för att tro, att någonting olagligt deruti icke finnes. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedtj Gustaf: Förekommen sista plenum af flere värde Talare, yttrade jag mig då icke, för att icke onödigt upptaga Ridderskapets och Adelns tid; men då Friherre Anckarswärd nu anför, att frågan om behöflighet af Konungens sanction allenast försvarsvis blifvit yrkad, tar jag mig friheten återkalla i den värde Talarens minne, att det var Herr af Billbergh, som först framställde denna satts; att Herr Hjerta först förenade sig med honom, men upplyst om det slutliga tillägget till hans proposition, skilde sig derifrån. Jag torde nu få leda mitt yttrande från samma skäl, som Friherre Anckarswärd, nemligen skyldigheten att tillkännagifva min mening, och jag får då nämna, att jag anser allt upphörande af de ordinarie inkomsterna erfordra Konungens sanction. Jag stöder mig t6 Den 18 April f. m. härvid* under åberopande för öfrigt af de af andra Talare redan anförde Grundlags§§. på orden i 61 §.