Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Fortsättning af Tab. Litt. O.) Inkomne från Afgångne till Inkomne från Afgångne till utrikes inrikes utrikes inrikes utrikes inrikes utrikes inrikes ort. ort. ort. ort. ort. ort. ort. ort. I anseende till vidlyftigheten af ofvanstående redogörelse, sådan den blifvit af Konungens Befallningshafvande meddelad för hvarje år under femårsperioden, har tryckningen inskränkts till förhållandet under sista året 1860. Landsh.-Emb. uli Malmöhus län und. ber. för åren 1850—1800. 3 18 Malmöhus län. Sjöfart och handel. Handeln i staden Landskrona bedrifves med utoch inländska varor, de senare bestående af spanmål, sparrar, bjelkar, bräder, plankor och stäfver. Utförseln af spanmål utgjorde år 1860: till utrikes orter 772,176 kubikfot, till inrikes dito 40,109 kubikfot. Tal». Litt. !*. År. Hamn Tolag. af varor af farkoster Summa Summa af utrikes ankomne. afsände. ankomne. afgångne. af varor. af farkoster. rörelsen. Tal». Litt. Upphörden, med undantag af konfiskationer och böter samt diverse verks medel, vid Malmö Tullkammare åren 1856—1860. R:dr R:mt. Sammandrag af uppgifter om frän staden Malmö sjöledes afsänd omalen och malen spanmål samt bränvin åren 1856—1860. Omalen Spanmål. Malen Spanmål. Hafre. Hvete. Korn och Blandsäd. Malt. Råg. Vicker. Ärter. Summa. Mjöl. Gryn. Bränvin. Tunnor. Lispund. Kannor. Sjöfart och handel. 19 Från staden Helsingborg meddelas rörande export och import följande, enligt Tab. Litt. S (se fölTub. Litt. s. jande sida): och utgifter åren 1856—1860. t r. Utgifter. Löner, muddSumma Summarum. ring, dockbyggnad, ränta och amora f g i f t.
Jag får härvid erinra, att det nya criminal-lagförslaget ännu blott är ett project till lag. Utsk. har ej ansett sig behöfva godkänna detta förslag såsom någon ovillkorlig regel till efterföljd, särdeles uti nu ifrågavar. fall, i afseende hvaruppå det förekommer att en af de hufvudsakligaste anmärkningar, som Högsta Domstolen deremot gjort, just innefattar, att straffbestämmelserna uti detsamma äro alltför vidsträckta, och för min del har jag ansett det vara Utsk:s åliggande att söka bringa straffbestämmelserna snarare uti analogi med öfriga dylika stadganden, uti vår nu gällande allmänna lag, än med ett förslag, som möjligen kommer att undergå mångfalldiga förändringar före dess antagande. Att dessutom vid ett tillfälle, då en i upprorisk afsigt samlad menighet på offentlig myndighets befallning skingrar sig, utan att skrida till några uppenbara våldsamheter, anföraren, om han för sitt brottsliga tilltag blifver insatt i fängelse å fästning från 6 månader till två år, torde vara ganska tillräckligt straffad, möter tilläfventyrs ej motsägelse, särdeles om man med denna straffbestämmelse jemför hvad i den K. propos:n blifvit föreslaget i 5 §:n, nemi. att den, som "muntligen inför menighet eller annan folksamling eller i skrift, ”den han utsprider eller utsprida låter, till uppror uppmanat, ''straffes, enär uppmaningen ingen straffbar verkan hade, med ”fängelse från två till sex månader.” — En sådan person, som uppenbarligen uppmanat till uppror, skulle, enl. detta lagrum, straffas med fängelse från två till sex månader, då deremot anföraren vid de i 1 §:n nämnda tillfällen kunde få arbeta å fästning från sex månader till 2 år, och då tyckes mig den sistnämnde jemförelsevis blifva tillräckligt straffad. Mot andra §:n har man anmärkt, att orden ”efter sådanuppmaning och va rn i n g, so tn i 1 §:n sägs” borde borttagas, och äfvenså orden ”utan trotsa med oljud, smädeord och hot.”
Neji känslan af eget värde och välviljan för medborgare af alla Stånd och vilkor upphöjer mig öfver ali fruktan för våld å person eller yttrande rätt. Långt mera skulle jag, om Publiciteten afslås, befara att möta deras föraktliga blickar , sorn trodde mig hafva bidragit till afslaget af Stånds högfärd, oginhet eller klenmodighet, och jag tillstyrker derföre bifall till principen och begär Herr Grefvens och LandtMarskalkens pro Herr Lagerhjelm, Pehr: Om sjelfva publicitets frågan skulle vara j behof af någon alfvarlig granskning och ej anses så klar att endast en tanka kunde finnas; så lärer väl denna granskning böra utgå från idéen af Representation i allmänhet, på «tet att det steg som tages, måtte stå i öfverensstämmelse med och icke strida emot denna idde. Man Representationen skall representera Mationeus inteiessen. Dessa äro hufvudsakeligen af 2 slag; ty antingen ser den enskilde medborgaren Staten såsom en existerande skyddsanstait, hvarutaf han skördar lugnet, Oberoendet emot skatternas utgörande, det vill säga han ser sig först och Staten sedan? eller ser han Staten först och sig sedan, det vill säga han lefver i dst allmänna. Detta sednare interresset eller det allmänna måste uti all Representation igenfinnas. Formen under hvilken detta interesse kan göra sig gällande kan vara mer eller mindre fullständig, äfvensom den är beroende af folkslagens historiska utveckling. I Sverige finnér man den ärfteliga Adeln såsom en permanent Representant af interesset som lifvat de män , "hvilkas bedrifter eller ädla uppoffringar föl 812 Den 17 Martil, Fädernesland förtjenst Adelskap dv. s. det intresse hos ett ädelt Folk, som icke vill vanslägtas från sine Store Förfäder. Men det gifves ett annat offenteligt interesse, som lika väl måste representeras, nemligen deras, som genom uppoffring af sin egen personlighet för Statens ändamål, dagligen stå i olfentelig verksamhet, Statens Embetsmän. 1 Sverige finner man PresteStåndet representera en del af detta interesse nemligen kyrkans.
Stats-Cohtoifet erhållit, och hvilka iUntfatta de upplysningar Herr Friherre Stael von Hollstein begärt, angående beloppet ot:h beskaffenheten äf denna Fond, så vidt det lärer den tid, sorn tillhör Riksens Högloft. Sänders Stats-Utskotts granskning. Hvad slutligen vidkörtitrtér Herr Friheffe Staél Vört Hollsteins aiimälan, att till dess kunskap skall kommit, ätt af bfehållne inkomster för Fuller 1813, en stimma äf 696,000 R:d utöfver de ;,g88,000 R:d, sorn i Stats-Utskötteis Betänkande Upptagas, såsom till Stats - Verket äilemnadé, blifvit insätt i Göthä-Canäl-Discont, för att derifrån af Bente-Kammaren disponeras; så lemna val de Kongl. Stats - <Contoiret$ handlingar, sorn blifvit Stats-Utsköttet meddélte, öm ett sådant förhållande icke någon upplysning; men uppå gjord efterfrågan, har dert ttrh a Den 2 Augusti 19 underrättelse erhållits: att, efter uppgifter ifrån Tullverket har bebållne Tull-inkomsten för år 1^13 icke utgjort mera än 1,988,437 l<:d 1 6 sk. och således ingalunda 696,000 R:d derutöfver: att hvarken Kongl.' Stats Contoiret eller Kongl. Rentte-Kåmmaten någonsin haft eller för härn varande har någre medel för des? räkning eller till dess disposition insatte uti Götha - Canal Discont: att alla medel, sorn inflyta till Kongl. Rehte - Kammaren, insättas, enligt författningarna, uti Riksens Ständers Rank eller Riksgälds Contoir-.: att Kongl, -Stats - Cön töiret icke kähirer, huruvida någre tullmedel ärcr insatte uti Götha - Canal - Diskont : att slut-liquid imellan Stats-Verket och Tull-Styrelsen icke kan uppgöras förr än Tuil-Räkenkaperne blifvit behörigen afslutade
Den som will lemna mer afseende pä dem an enskild branwins brännings fördel, mäste medgifwa, att det blifwec alsingen princip i beskattning, dä till exempel ett mantal deladt emellan 4 äboer tillägges rättighet till större pannerymder tillsammans an agaren af tjugu gänger större hemmantal eller tio mantal, men agaren af veste tio mantal icke dest mindre älagges mera an tjugu gänger större hemmantals afgift än förenämnde halfva manial utan motswarande branwins brännings rättighet, och med skyldighet till erläggande deraf, utan afseende om bränwins bränningen förbjudes eller icke, hwilket alt jag i mitt betänkande ätsöljande, särstilte mening närmare detailleradt, m?n hwilket förhållande innefattade der. emot mindre obillighet dä ingen hemmans afgift i betänkandet är älagd; om dä säterier i synnerhet icke i afseende pä jord utan pä serskilte rättigheter komma art upgä till högre wärde än andre hemman, blifwer hemmans afgiften för dem efter wardering, icke efter hemmantals beräkning ytterligare tryckande, halst det stundom kunde inträffa, alt nä gon - Den 9 Julli. 129 gon bränwins brännings idkare, gerna "medelås en högre wärdering pä sin egendom, för akt derigenom winna rättighet tili större och flere' bränwins pari» Nor, som under jemnförelfe med denna wärdering, sannolikt beredde en högre obillig wädering för desi icke bränwins brännande grannars egendomar. För egen del finner jag i dst förslag att betala dryga bränwins afgifter för egendomen därJag; ej ^eMt rillwerka bränwin, en npmaning, art blifwa bränwins brännare det jag ej warit och önskat att ej nödgas blifwa, dä deremot frihet för hemmans afgift ostridigt ftnlle befordra inskränkning L bränwins tillwerkning, halst mänge dä ej torde begagna rättigheten dertill.
Bonde-Ståndet beslutat, dessa motioner böra af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten behandlas. S. D. Då nu ånyo föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 29 sisth Februari e. m. på bordet lagda Utlåtanden: N:o 3, i anledning af väckt motion, att roterings-skyldigheten må upphöra, i anseende till öfverskridande eller åsidosatt iagttagande af derom afslutade contract; N:o 4, i anledning af väckt motion, dels om minskning af roteringsbesväret inom Elfsborgs Län, dels om förändrad indelning af de inom Länet förlagde 2:ne Regementer samt Passevolance-afgiftens och beklädnads-cassornes upphörande; och N:o 5, i anledning af väckt motion om upphörande af den rotering, hvarmed i senare tider uppodlade hemman, inom Helsingland och Gestrikland, blifvit belagde, fann Ridderskapet och Adeln, i öfverensstämmelse med hvad Hederv. BondeStåndet beslutat, att de uti ifrågavarande Utlåtanden omför mälda motioner böra af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten behandlas. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet ett af Herr Hjerta, Lars, denna dag afgifvet yttrande till besvarande af anmärkningar vid dess den 18 dennes tili Utskottet remitterade motion om uppbäfvande af Öfver-StåthåilareEmbetets Kungörelse af år 1815, angående förbud mot tryckta skrifters försäljning på allmänna platser. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 29 sisth Februari e. m. på bordet lagda memorial N:o 15, i anledning af en utaf Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län väckt motion om fribrefsrält för Länsmän, fann Ridderskapet och Adeln, med bifall till Utskotlcts ifrågavarande memorial, att motionen bör af Bevillnings-Utskottet till pröfning upptagas.
Hwilket de Respective Med-Ständen samt vederbörande Utskott wördsamt ochj vänligen härigenom meddelat skulle» U tuprs. Lx krotoccrllo I. N. keterton, 733 Den 22 September. Utdrag af Protokollet, hällck i Riksens Högloft Ständers Stats - Utskott d. 20 September iZog. S. D. Dä Stats - Utskottet pä ben korrta lid, som i stöd af loy Z i Regerings - Formen ännu äterstär, innan g:ne Mänader äro förflutne ifrän den dag, den ii ststlcdnc Inlii, dä Kongl. Majus nädiga proposition om Stats - Werkcts tilständ och behof an, kom och uplästes, Icke ser sig i ständ, att möjeligen kunna medhinna att utreda och sig uttäka öfwer, ej mindre alla de, enligt Regerings - Formen till dc§ äkgjärd hörande, än ifrän de Rcspcctivc Riks-Ständcn hit remitterade, ärender; sä har Stats-Utskottet ansett sig skyldigt, att detta förhällandc hos Riksens Hbgloflige Ständer wördsammcligcn anmäla, som torde, i anledning häraf, täckas finna angelägenheten fordra, att hos Kongl. Ma):t i undcrdänighet anhälla det Riksda, gen mätte fä fortfara ännu nägon tid, pä det, att sä wal S°ats-U-skottet mä äga tilräckligt rädrum att till alla sina delar kunna utreda och för Riksens Högloft. Ständer upgstwa Statsoch Riksgälds»Werkens til» ständ, förwaltning och behof, samt nödiga utwägar och Förslag till dctzos fyllande, som ock Riksens Hdglofliae Ständer tillika kunna medhinna att de samma derefter wederbörligcn gröfwa. Hwklket genom Utdrag af Protokollet Riksclrs Högloft. Ständer wördsammeligm underställas ffulle.
Ack, om han haft förtroende för mig, om han yppat verkliga förhållandet af sin utblottade kassa, huru mycket mera skulle jag ej värderat denna ädla öppenhjertighet, än dessa gåfvor, som jag nu icke kan se, utan att det skär mig ända in i hjertat! O, min goda mamma, jag är hjertligt ledsen, att ej Ferdinand tilltrodde mig nog känsla att välja det förra.” ”Åh, nu är du för orimlig, kära Rosa,” svarade den klokare modern. ”Hur kan du anse sådant tänkbart? Menar du att han, på sjelfva förlofningsdagen, ville stå likt en skolpojke inför sin fästmö, och bekänna att han var fattig som en skåpråtta, och icke ens i tillfälle att bjuda henne de vanliga fästmanspresenterna? Nej, kära du, sådant få vi icke bereda oss på. Det vore väl, om vi finge reda på affärerna, då vi, såsom hustrur, hafva rättighet dertill; förut hör det allsicke till saken.” Rosa fann, att hennes mor icke förstod hennes tankar i detta ämne mera än Ferdinand, och svarade derföre fogligt: ”Det är väl möjligt, bästa mamma, att det var för mycket begärdt. Likväl hade derigenom mången ledsamhet kunnat undvikas. Men, mamma lilla, huru vill mamma ställa till med denna sak? Det blir sannerligen icke lätt att finna något lämpligt sätt härtill. Månne icke pappa bäst kunde ställa om allt detta?” ”För ingen del,” yttrade kommerserådinnan; ”derom får han icke veta ett ord. Han skulle aldrig gilla, att vi blandade oss i den stackars kaptenens angelägenheter; och likväl vore det både synd och skam af mig, hans blifvande svärmor, att veta hans betryck och icke hjelpa honom. Jag har dessutom några handpenningar, som jag icke bättre kan använda, än att dermed rädda hans heder och tillika hans häst. Vår lille, beskedlige kandidat skall uträtta detta. Jag bad honom komma hit i afton. Sedan jag instruerat honom, skall han gå till gubben Bränner, och efterhöra huru stor summa han lånt på hästen, samt bedja denne tiga med hela saken.” Rosa rodnade och bleknade ömsom, och flerfaldiga känslor stridde om väldet i hennes hjerta.
Jag anhåller, att detta anförande måtte få åtfölja remissen af min motion. 2 II. 54 426 Dea 26 Februari 0. m. Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af Hr Dalmans motion till Lag-Utskottet. Frih. Haab, Adam Christian: Likartade mål med detta pläga vanligen gå till Ekon.Utsk., der flera skiftesmål vid förra riksdagen biefvo behandlade, och dit frågor om skiftesförfattningarna redan vid denna riksdag äro remitterade. Jag får således hemställa, om icke förevar, motion bör remitteras till både Ekon.- och Lag-Utsk:n. Frih. von Kraemer, Robert: Jag vill blott vitsorda det nu uppgifna förhållandet, alt Ekon.Utsk. fått flera motioner i likartade mål med detta till sig remitterade. Hr Frih, o. Landtm, föreslog motionens remitterande till Allm. Besv.- och Ekon.Utskottet. Bifölls. Hr von Hartmansdorff, Aug.: För min del instämmer jag i Frih. Raabs mening, att ifrågavar. mål äfven bör remitteras till Lag-Utskottet. Uppå derefter framställd propos., beslöt It. o. Ad. att äfven till Lag-Utsk. remittera Hr Dalmans nu föredragna motion. Yid förnyad föredragning af nedannämnda den 22 dennes e. 111. på bordet lagda motioner, remitterades till Lag-Utskottet: Hr Ribbings, Bengt, motion, ang:de tillägg till i835års förändring af 4 S:n 2 morn. i K. förorda, den 20 Januari 1824» angrde ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; Allm. Besv.- och Ekon.U tskottet: Hr Hjertås, Lars, motion, ang:de förändring i författningarna angtde mått, mål och vigt; Pi idda r hus-Utskottet: Frih. von Schwerins, Carl Julius, motion, angtde förändring af 22 §:n Ridd.Ordn.
Säkerheten as den nya Landen, mitztänkt genom föregående labatt, samt behofwet af Silfwer, frestade sa mycket pä dest reLlitö, at den utwägen nödwändigt mäste widtagas at endera indraga Sedelstocken eller rubba den proportion, som emellan denna och reala konden bör wara; i förra fallet upkommer den stadeliga påföljden at i stället för 15 billioner, inom twänne ar blott 8 3 10 wore i omlopp , i det sednare bliswer ostridigt /rpio emellan Kanco-Sedeln och Silfver. Uti den projeöteracle Loiarant - Sedel ligger et frö til ^.^ioterinF, som> nödwändigt i denna tionjunÄur, ej allenast skulle gro och waxa, utan snart wunna samma beskaffenhet som Riksgalds-Sedeln. Detzutom, Mine Herrar, wore för äfwentyrligt och faran för påtaglig at lemna stu förmögenhet uti nagra fä personers händer hwars rattwisa man blott för Let narwarande känner. I stöd af allt detta ogillar jag för det narwarande, til alla delar, Högloft. Hemliga Utskottets knrancsoch ldoaliiLtionsPlan. At jag ej kan upgifwa nagra säkra medel til stadgande af wart nu warande Penmnge-werk, och som afböja den fördcrfweliga ^pioteriirpeu, torde mig ursäktas, dä jag som Medborgare har sä obetydlig rättighet at jag endast anser mig inom kretsen as un« dersäteliga skyldigheters fullgörande. Jag ar dock vfwerty-ad derom, at intet wäsenteligt fördelaktigt kan uträttas, utan öfwerwigt i Han» deln, hwilket ändamål endast wännes genom stadeliga Occonomiska författningars uphäfwande och widkagande af goda, förmindftad, atmindstone stadgad Tull-medel pä exportvaror, samt säkerhet för wär Handel, hwilket alltsammans otwifwclaktigt wär Nädiga KoMng med all sorgfällighet besörjer och ost förskaffar.
Jag tror slutligen, att ingen offentlig myndighet äger ålägga privatbankerna någon skyldighet att hålla vexlingscontor på andra ställen, än der deras styrelser sjefve beslutat inrätta dem, lika litel som någon statsmyndighet kan ålägga en bonde att plöja sin åker på annat sätt, än honom godt synes; ty privatbankernas rörelse står fri, så länge de iakttaga de stadganden, sorn till allmänna säkerhetens bibehållande äro gifna, odlingen äger rätt att vidare blanda sig i deras anordningar. Gör man det, så slår man an ett systeme af amalgamation, hvarifrån jag ber Gud bevara mitt fädernesland. Jag afstyrker således motionen, såsom på en gång skadlig och icke rättvis, emedan man hvarken bör eller äger rättighet att blanda sig i enskildta bolags enskilda angelägenheter. Hr Ribbing: Endast för att lugna dem, som icke tagit närmare kännedom om privatbankerna, vill jag, i afseende på de yttranden, som bär blifvit (allda om vådan af privatbankernas bankrut, erinra, att hvar och en, sorn vill göra sig besväret att Jäsa bolagsreglorna för någon sådan bank, lätt kan öfvertyga sig, att det icke gerna är möjligt Den 12 Mars. att någon bankrut för dessa boing kan uppstå. Den skulle i alla fall blifva sådan, att hvarje fordringsägare finge siit åter, oell sådana bankruter äro åtminstone af de minst äfventyrliga. För min del har jag funnit, att den säkerhet och de regi or, som före octrojernas meddelande blifvit fastställda, äro fullt betryggande. Det torde tillåtas mig att, till styrkande deraf, uppläsa några rader ur oetrojen för Småländska privatbanken: ”Då vid föredragningen häraf, vi ”funnit en privatbank kunna för Småland medföra nytta, ”och den af delägarena, enl. i3 §:n af holagsreglorna, ingång”na gemcnsamifia ansvarighet, i föreningen med andra än"daui ålsen liga föreskrifter, lemnar erforderlig säkerhet”, etc. För öfrigt hvad angår, att jag ifrågasatt remissens vägrande på grund af 90 §:n Reg.F., får jag nämna, att jag gjort det endast för att bevara helgden af vår grundlag.
M. anbefallde landshöfdingarna att, efter vederbörandes hörande, gå i befattning om förbättrade anstalter till rofdjurs utödande; att detta äfven skett, och att K. M. sedermera för en del län fastställt derstädes träffade öfverenskommelser om jagtanstalter. I Elfsborgs län hafva sådana föreningar öfverallt blifvit ingångna och år 1825 gillade af K. M., hvarföre också medel derstädes icke saknas till premier för rofdjurens utrotande. För min del anhåller jag om bifall till förevar, betänk., emedan jag icke anser någon jagtbevilln. vara af nöden. Gr. von Fersen: Såsom jag fattade Hr v. Hohenhausens sista yttrande, åsyftade det mera att visa nyttan af en noggrann tillsyn öfver jagten, än att försvara lämpligheten af bevilln. af jagt. Jag tiar ej heller någonting emot, att jagtstadgandena blifva skärpta, tvärtom skulle jag önska att derpå fastades synnerligt afseende; men jag inser icke, att bevillnings erläggande för jagt kan dertill medverka. För öfrigt företer sig vid antagandet af en slik bevilln. en stor olägenhet i afseende på controllen, huruvida föreskrifterna följas. Jag föreställer mig, att en person, som t. ex. är sknttskrifyen i Stockholm, kommer till Skåne och derstädes idkar jagt. Huru blefve det då möjligt alt bestämma, om han erlagt bevilln. eller icke? Denna svårighet att controilera det föreslagna stadgandets efterlefnad kan icke anses obetydlig, emedan det ganska ofta händer, att man jagar på annan ort, än der man har sitt egentliga hemvist. Hr v. Hohenhausen har redan lemnat upplysning om det förhållande, hvarom Frih. Cederström misstagit sig. Det var egentligen i anledn. af Den io Maj e. ra. $33 aF delta misstag, jag begärde ordet för att påminna, att det är motionärerna och reservanterna, som begärt, att bevillning må erläggas för rättigheten att nyttja gevär, men att Utskotten aFstyrkt detta förslag, genom hvars antagande gevären troligen skulle blifva ännu mera nedröstade, än de redan äro.
Bref af dert $ Mars 1811 behagat i Nåder förklara, att vid stranda ingar, hvilka af hvad or ak sorn helst inträffa inne i Stapelstadernas hamnar, Skep* pare samt ägare af skepp och go ls må vara, tillätet, att sjelfva på det för dem f rtöOnligaste sätt verkställa bergningen, Utan sut oft rättighet för Dykeriet att d< rm d »aga hefatt* ning i annat fall än då sådant af vederbörande sjelfmant begäreSj Kongl. Majit jemväl värdes nådigt bitalia att, vid inträffande 0’yeks* händelser af ofvan omförmälda beskaffenhet, Dykeriets åtgärd må upphöra. Utskottet har tagit detta ämn° i öfvervägande och, ehuru härvid å ersa sidan före*, kommer, att Dykerioch Bergning Compagniet, hvilket g norn Kongl. Regi-mentet äf den 22 December 1802 är octroyeradt på års tid, räknadt från samma års början tilt 1827 års slut, äger Uti H igstberörd Regie*» mente enahanda säkerhet, som den hvarje eä*» skild bör kunna påräkna af ett ingårtgefi Contract, så länge d.t å hans sida icke brytes, och hvaraf synes följa, att Dykeriets rättig*, het, att taga befattning jemväl med Sådana fartyg och sådant gods, som genom éii Kiö* Bihang till RiksSt, Prat. i8»7-»8x3, gide Sahil:. Kir a<>s 146 Besil, och Ekon. Vtsk. Betänkanäeti. aolots’ vållande kan sättas på grund, böi? vara obestridlig; likväl och som å andra sidan 3802 års
Ar beloppet åter mindre, så uppkommer visserligen på ena sidan vinst och ä den andra förlust, hvars belopp jag vill undersöka. Lätom oss dä för tydlighetens skull vid detta tillfälle kalla fjerdedel skiIlingen en skillingsstyfver. Den som hade att fordra 24 skillingsstyfver, erhölle jemn liqvid med 25 decimalstyfver. Den sorn bade att fordra 23 sk.styfver, erhöll 24 dec.styfver och hade en vinst af ,js sk.styfver, eller något mindre än runstycke r:gs; allt som beloppen förminskas till 22, 21 o. s. v. styfver, ökas vinsten ända till 13. Den som har att fordra delta antal sk.styfver, erhåller 14 dec.slyfver och har en vinst af sluslyfver, eller något mindre än 1 rst. r:gs. Det är maximum för vinsten. Den som har att fordra 12 sk.styfver, erhåller endast 12 dec.styfver och förlorar jemnt ett rst. r:gs. Det är maximum för fordringsägarens förlust, som successivt aftager alltsom styfrarnes antal nedgår till 11, 10 o. s. v. — Jag betviflar, att någon tiggare gör afseende på vinster och förluster, inskränkte inom besagde gränsor, synnerligen då chancerna för båda delarne motväga hvarandra. Den sista invändningen mot decimalsystemet, eller att det ej medgifver ett fortsatt delande med 2, saknar ej all grund. Det hade onekligen varit bättre, om hasen för siffersystemet bade varit S eller 12, i stället för 10, men detta är något som Den 1 i Augusti e. m. numera ej låter sig afhjelpa. Enligt hvad jag föreslagit, skulle dock riksdalern kunna jemnt iludelas rinda till åttondedelen, uS styfver; det iir lika långt, sorn den nu kan 2-dclas i hela skillingar.