Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
553 ende på angelägenheten af Hästens oaflåteliga skötsel, finner Utskottet betänkligt, att i denna del af tnotionen tillstyrka någon för* ändring; men deremot anser Utskottet det skola bidraga till säkerhet mot möjligen obehöriga cassationer af hästar, om, till granskning af de obestämda ytranden, som mindre kunnige och till underbefälet räknade Hofslagare kunna vid frågor om hästars tjenstbarhet afgifva, en edsvuren Hästläkare tillkallas, från närmaste Yeterinair inrättning, för att, på Embetsed, utgifva betyg, hvilka vid yppade frågor borde lända till trovärdig efterrättelse. Kostnaden härföre kunde förskjutas af beklädnads cassan, och sedermera fördelas på samtelige Rusthåliarnes inom hvarje Regemente. Efter det Utskottet sålunda framställt sine grunder för inrättandet af en Direction för Cavalleriets beklädnad, — grunder, som, Utskottet vördsamt hemställer, äfven måtte tillämpas till en vigtig förändring i föreskrifterne, rörande Directiouerne för Infanteriets beklädnad, — får Utskottet i öfrigt, till följe af derom gjorde särskilde motioner, vördsamt tillstyrka Riksens Hög1 o fl» Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: 1:0 Att Cassations mönstringar, som fordom hållits blott hvart 3:)© år, men i sednare tider årligen, måtte inskränkas till förstnämnde tid, samt att Cassationer af: större persedlar icke linge under mellantiden ©ga rum; äfvensom att, 554 Beiv> och Ekon,'
Ingen må undra deruppå att en högre eller lägre embetsman som, förenande skicklighet med sin Konungs förtroende och allmän verksamhet, och som sett sig utesluten från det dyrbara förtroendet att få välja och få vara riksdagsman, då de derjemte sett personer af alla 4 Stånden och serdeles af de 3 Stånden utom PresteSt., som visserligen icke varit så fullt qvalilicerade alt deltaga i dessa dyrbara värf som de, man må icke undra på, säger jag, om en sådan embetsman känner sig behandlad med orättvisa och med skäl blir missnöjd, och hans missnöje skall nog förr eller sednare gifva sig tillkänna. Jag anhåller vördsamt alt R. o. Ad. måtte laga denna sak i noga betraktande. Gr. Hamilton: Jag anhåller om ursäkt för del jag vågar än en gång begära ordet i samma fråga, jag gör det likväl icke för att ingå i replik på hvad som yttrats i anledn. af milt förra anförande, utan endast för att fylla några luckor deri, sorn jag förmärkle först sedan jag lemnat ordet. Ett af de väsentligaste skälen, hvarföre jag icke kan rösta för flr Gyllenskjölds förslag, är det, att jag icke vill updraga eller gifva ett slags åliggande åt Const.Utsk. att försöka ett arbete som jag verkligen anser omöjligt. Det är temligen lätt att gifva representationsrätt åt alla embetsmän, såvida man upgör representationen på grunden af samfälda val. Det kan också vara lätt om man vill införa ett femte Stånd och deruti inrymma alla embetsmän jemte en och annan kategori som f. n. är orepresenterad. Men svårigheten blir ofantligt mycket större, om man skall inympa embetsmännen på de redan befintliga Stånden. Det skulle nemi. enl. min tanke icke vara mycket att bjuda på, om man åt alla, som äro eller varit embetsmän med K. fullmakter, öfverlemnade rättigheten att utse 15 representanter bland sig. Jag har åtminstone för min del ansett det för litet, då antalet af dessa väljande vida öfvergår antalet af dem som i samma Stånd enl. Const.Ulsk:s förslag skulle välja de 60 ledamöterna. Vill man åter Den 28 Maj e. m.
Lånet, aga påföljande året, af den då tillgängliga Utlånings - summan, företräde i sin ordning framför dem, som med completta Uånhandlingar senare inkommit. Hvad Banco - Utskottet i förberörde afseenden för dess del ansett lämpligt, underställes vördsamt de Respectiva Ståndens upplysta ompröfning och godtfinnande. Stockholm den 37 Maj 1815. Joh. Henning Gyllenborg. E. A. Almqvist. Gust. H. 1 Vilcke. Haniel Andersson. G. Hels.ngius. Uppläst hos snmteliga Riks-Stinden den 3 Juni. ^älborne, Adle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Väl lärde, Äreborne, Förståndige , Välaktade, Hedervärde och Redlige Gode Herrar och Svenske Män! TT. UJti underdånig skrifvelse den 27 sistlidne Apr. håfven J, Gode Herrar och Svenske Män! anmält edert, i anledning af Constitutions - Utskottets - Den 3 Juui. M7 tets Forsing vid sistförflutne Riksdag, nu vidtag.' na enhälliga beslut, att 14. §. i Instmctionen för Justitiae - Ombudsmannen skulle hädanefter blifva lydande som följer: ”Justitiae-Ombudsmannen aligge vid hvarje Riksdag till Riksens Ständer aflemna en allmän redogörelse för sin förvaltning af det honom anförtrodda Embete samt deruti utreda Lagskipningens tillstånd i Riket, anmärka bristerna uti Lagar, Författningar och Allmänna Hushållningen, samt uppgifva förslag till deras förbättring. Vare han ock skyldig att emellan Riksdagen årligen ett utlåtande öfver dessa ämnen genom trycket kungöra. Alven bör Jlxstitias - Ombudsmannen vid hvarje Riksdags början till Riksens Ständers Constitutioris - Utskott inlemna de öfver dess Ernbetsförräuningar, sedan sista Riksdagen, hållna Diarier, för att af detsamma granskas; Justitieombudsmannen åligge afven att vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifva, hvilka af deras vid förflutne
Instinkten sade honom, att ett franskt päron icke kunde bli en potatis; men det var ännu icke mer medvetet, än att han skulle haft lust att gräfva päronet ner att ruttna i jorden, om icke sjelfva jorden hade afskräckt honom. Emellertid gick han ärligt tillrätta med sig sjelf: Hvarför har du ställt dig i deras led, och hvad vill du? Svaret blef, att han ville fram i verlden, att han såg en verksamhet, ett kall, som för hans inbillning framstod i ett lockande skimmer, och som oemotståndligt drog honom till sig. Hans sinne var nu en gång sådant; det var natur, liksom att fågeln flög och att paddan hoppade. Han kunde icke slå sig till ro med den husmanskost, som menniskor i allmänhet kallade för lycka: äta, dricka etc.; han hade, som följd af en inre disposition satt sin uppgift högre; det var hela hemligheten. Att bli stor, icke ihåligt utan verkligt; att bli älskad och beundrad — och att vara det värd. Det var målet, som han sträfvade till. För sin egen skull således! För sin egen skull åtog han sig de betrycktes sak! Han såg sig omkring bland de andre, som stridde sin strid för tillvaron; för dem alla tycktes det egna jaget vara verldens medelpunkt. Men icke allas egoism var så förfinad, att jagets jägtande efter lycka blef till arbete för menskliglieten, för de lidande och de förtryckte. På Christinelund hade lifvet glidit fram i sin vanliga strömfåra; dag lades till dag, månad till månad och år till år. Gården låg aflägset; den nya tidens kommunikationer hade omspänt den i en vid cirkel, men icke dragit minsta lilla åder in i dess omedelbara närhet. Majoren blef mindre och mindre sällskaplig för hvart år som gick. Häradshöfdingen, provincialläkaren och prosten hade alla lagt märke till det, och deras besök blefvo mer och mer sällsynta. Den gamle snigeln hade nästan helt och hållet slutit sig inne i sitt skal; han tycktes lefva uteslutande för sin ekonomi och sina barn.
— Innan dessa til ländalupit, erhöll Selander det smickrande anbudet att efter Argellander, som flyttat till Bonn, mottaga astronomiska professionen i Helsingfors. Att genom någon motsvarande befattning fästa honom i fäderneslandet, väckte då ett nytt bekymmer; men på det ej en enskild olycka skulle menligt inverka på observatorii allmänna angelägenheter, lemnade Cronstrand, utan villkor och betänklighet för en framlida bergning, sin plats, hvarefter K. M. af statsmedlen anordnade 1000 r:dr till observators-tjenstens årliga aflöning, så att academien fick tillfälle att med 800 r:dr bland sina egna pensionärer uppföra den afgående astronomen, dock utan ersättning för boställe, ved och ljus, som skulle blifvit en ny opåräknad utgift för hennes redan disponerade sparsamma inkomster. Jag har anfört dessa omständigheter till grund för en vördsam motion, att ofvannämnda ersättning, som torde minst böra uppskattas till 35o r:dr b:co ärligen, må på allmänna indragnings-staten upptagas och god (göras från i838 års början, då Prof. Cronstrand lemnade observatorium. Han har sedan varit sysselsatt med att författa en af behof - 43o Den 26 Februari e. m. vet i hög grad påkallad praktisk astronomi, hvars första häfte är nära färdigtryckt; och detta anser jag såsom ett vtterligare skäl till den hilliga välvilja af R. St., som jag för hans oafbrutna gagnande arbetsamhet härmedelst vågar föreslå. Lades på bordet. Hr Cedercrona, Joli. Ulrik, uppläste följande anförande: Under en tid, då klagan så ofia höres öfver tillfagande pauperism i landet, och då man vill finna en af de allmänna orsakerna härtill uti den tunga beskattningen på jordbruket och de arbetande folk-elasserna, utbeder jag mig få fästa II. R. o. Ad:s samt R. St:s uppmärksamhet på ett ämne, som härmed har naturligt sammanhang. Det ar en utskyld af jordbruket, visserligen icke bland de allmänna, som utgöras till Kronan, men likväl oftast tungt drabbande de fattigaste landtmännen, som minst kunna tåla den.
Och om nu under hand inlöste Partial-Obligationer skulle, genom någon tillfällighet, gå förlorade, innan desamma blifvit företedde och annullerade hos den Autorite', under hvars vård Hufvud-förbindelserne finnas, så skulle, oaktadt Skulden till det belopp, de inlöste partialObligationerne innehålla, blifvit betald, på grund af Hufvud-förbindelserne, så vida någon afskrifning å dem icke egt rum, möjligen i en framtid kunna väckas anspråk på Statens skyldighet att godtgöra hela det belopp, hvarå dessa Förbindelser lyda. Och då Revisorerne tillika hade erfarit, att åtskillige partialObligationer, hörande till Lånen i Leipzig och Holland, blifvit, före i8i5 års Riksdag, tid efter annan, genom RiksgäldsContoiret, liquiderade, men att der icke finnas gällande Afskrifningsbevis för dessa Obligationers belopp, så hafva Hrr Revisorerne ansett sig böra fästa Hrr Fullmäktiges uppmärksamhet på ofvanberörde förhållande, för att vidtaga de åtgärder och utvägar, hvarigenom de befarade möjliga olägenheterne må kunna, äfven i den mest aflägsna framtid, förebyggas. (p. 5 Rev. R.) Betänkande n. Härvid liar Utskottet, utaf de hos Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret lörde protocoll och dertill hörande Handlingar, inhemtat, att sedan Hr StatsSecreteraren för Handelsoch Finance-Ärenden, uti en till Hrr Fullmäktige under den 5 Mars förlidit år 1828 a flåten Note, tillkännagifvit K. M:ts Nådiga Beslut, att låta till Leipzig utskicka, för att å Ilufvud-förhindelserne afskrifvas, de uti RiksgäldsContoiret förvarade, annullerade partial-obligationer, hörande till det derstädes, år 1802, upptagne Lån; och att i sådant hänseende, en fullständig Förteckning in duplo öfver dessa Obligationer borde uti RiksgäldsContoiret upprättas och till K.
16 skill. b:co. Orgelnisten och klockaren Öberg ville äfven låta sin anpart, en tunna åt f.d klockaren Nils Månsson, hvilken ock förklarade sig vara nöjd att taga den efter committeens lösningspris, om han allt framgent finge taga ur kyrkohärbergit denna tunna korn han årligen skulle hafva af orgelnisten ock klockaren Öberg, men som klockaren och orgelnisten Öberg ej ingik härpå, äfvensom ej häller ville säga huru mycket han ville hafva i lösningspris för sin tunna, så ansågo socknemännen bäst att orgelnistern Öberg, såsom hemmansegare åtminstone måste mista sin anpart till regementet och skolstaten, ehuru han sjelf förklarade sig nöjd med att lösa sitt inslag. År och dag som ofvan. O. A. Staaff cur. past. gerens. Å socknemännens vägnar. Hemming Larsson, Olof Larsson i Häste, Hemming Månsson i Lägden, Eric Zackrisson i Wike, Eric Nilsson i Tomte, Eric Olofsson i Kälen. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 141, ÖLA. På allmän sockenstämma i Rödön den 1:ste februarii 1852 blef bonden Lars Larsson i Häste vald till snöplogfogde i stället för bonden Olof Larsson och orgelnisten M. Öberg till snöplogfogde för Silje i stället för bonden Lars Ersson och bönderna Eric Jonsson och Anders Ersson för snöplog lagen i Kälen och Kälabacken. Bonden Eric Pehrsson i Häste för andra snöploglaget i Häste. O. A. Staaff cur. past. gerens. Olof Larsson i Häste, Olof Jonsson i Undrom, Nils Nilsson i Kjälen, Eric Olofsson äldre i Kälen. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 141–146, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödöns sockenstuga den 2 maji 1852.
Remitterades till Stats.Utskottet : 1.0 Herr von Hartmansdorffs, August, deri »5 dennes e. m. på bordet lagda Motion, att från Stats-Utskottet måtte infordras, ju förr desto hellre, förslag till en för. nyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer; jemte H. E. Herr Grefve af Wetterstedts, Gustaf, i anledning deraf, sistnämnde dag afgifne yttrande. 3:0 Herr von Hartmansdorffs, August, den i5 dennese. m. på bordet lagda Motion, att Rikets Ständer måtte bevilja fortfarandet från den 1 nästkommande Julii af det årliga anslag, Kongl. Maj:t hitills af extra medel i Nåder beviljat den så kallade Nya Elementareller Prof-Scholan efter ämnesläsnings och växelundervisnings PratG t dr. d. So Dac. igit 363 method, sorn blifvit|i Hufvudsladen upp* rättad. 3:0 Herr Rothlieb*, Carl Fredrik, den 13 dennes e. m, anmäldte och den 17 derpåföljde f. m. på bordet lagda Memorial, innefattande hemställan, att det under Ädelfors Guldverk lydande Pauliströms Bruk med underliggande hemman måtte användas till liqviderande af bytesfordringar hos Kongl. Maj:t och Kronan. 4:0 Friherre Ridderstolpe*, Fredrik, den i5 dennes e. m. anmälda och den 17 derpå följde f. m. på bordet lagda Motion , att en Ståthållare, en Hof-Intendent , en Hof-Architect, en Secreterare och en Conducteur må varda uppförde å samma Stat, sorn nu upptager Slottsfogden och öfrige Slotts-Staten, samt att löner må varda dem derå anslagne, svarande mot deras grad och vederlikars å andra Stater. 3:0 Herr Ribbings, Arvid, d. i3 dennes e. m, anmäidte och den 17 derpåföljde fm. på bordet lagda Memorial, angående ersättning åt framlidne Friherre S. G. Hermelins Arfvingar för den förlast
Med dem, som talat för jernvägs-anläggningar, måste man erkänna de stora fördelar, som jernvägar medföra i hvarje land och huru angenäma de äro att begagna. I de flesta länder pä Europas fastland bar jag haft tillfälle att försöka dem och varit dermed särdeles belåten; men jag har deraf icke blifvit så förblindad eller förtjust att jag fördenskuld ville påföra mitt fädernesland något, som det, efter min öfvertygelse, för det närvande icke bar förmåga att utan skada utföra, eller framgent bära. Ar då denna inrättning af så stor nytta för vår handel? Jag kan icke annat än bestrida det. Redan har man anfört huru vår handel är lättad genom farleder på vatten mellan rikets flesta delar. Med Sverige förhåller sig icke så som med åtskillga andra kustländer i Europa att det bar ett större bördigt fastland bakom sig. Sverige har der endast Lappmarker och ödemarker från hvilka någon väsendtlig fördel hvarken finnes eller är alt förvänta. Det är således endast rikets egna varor, som ifrån utlandet skola föras lill hamnarne. Främmande fabriksvaror, socker och kaffe, som från kuslstländerna skulle forslas upp i landet, väga eller skrymma ej så mycket, att det är värdi att tala om. Hvad resande beträffar så vet man att de på fasta landets jernvägar utgöra ett ofantligt stort antal, ett sådant, att det icke kan förliknas med hvad som i vårt land är att påräkna. Jag vill påminna mig nyligen hafva läst i Augsb. Allgemeine Zeitung, alt de resandes antal på den Badenska jernvägen vid Rhen utgjorde för en månad omkring 200,000 personer. Huru lång tid skulle det icke erfordras i Sverige för att på en väg erhålla så många resande! Man skulle således icke kunna egentligen påräkna annat än varutransporter. Hurudant år väl då förhållandet med dem för närvartde i Sverige? Huru ringa är icke vår inre rörelse, huru fördelad på en stor yta, huru obetydlig på hvarje punkt för att underhålla en jernväg! Huru mycket mindre bl ifver då icke 22* 340 Den 29 Juli e. m. inkomsten när de resandes antal varder så ringa, som här i Sverige måste blifva förhållandet?
Regeringsform var till sin natur blott ett föregifvet Testamente af Konung Gustaf II Adolph, innehållande Instructiön för Förmyndarne för Hans omyndiga Dotter. Den gaf en sådan ofantlig magt åt desse Förmyndare; och så väl de, som sedermera Förmyndarne för Carl XI begagnade sig på ett sådant sätt af denna magt; att hela Adeln derigenom gjordes till föremål för Nationens hat; ett bat, som vållade 1686 års souverainitet, och som sedermera, förvandladt till Ståndshat, räckte alltför länge, Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag kom icke nog tidigt upp i Plenum i dag, för att få höra begynnelsen af Grefve Gyllenborgs nu uppläste Memorial; men med anledning af Den 27 Maji. 315 slutet deruti, och hvad Friherre Boije sedermera i ämnet yttrat, utbeder jag mig få anföya några ord. Lika med Grefve Gyllenborg anser jag, att om Ministrar antagas, böra de ej enskilt föredraga de till deras Departementer börande mål, undantagande de som angå utrikes firender och Commandomål; utan all föredragning ske samfält inför Konungen i StatsBådet. Detta är äfven enligt med särskilta Utskottets Betänkande. Hvad beträffar den nytta som Collegiala Styrelsen skall medföra, tror jag man har mycket skäl att sätta i fråga, om nyttan deraf varit så stor, att man deraf kati hämta tillräckligt skäl för dess bibehållande. Man jemföre Rikets Styrelse på 1600-talet, då den var lika med hvad Utskottet nu föreslagit, med den på 17- och 18-hundradetalen, och man skall finna, att den förre i allmänhet hade flere fördelar. Enligt Utskottets förslag är Ministrarnes ansvarighet ganska stor. Utskottet har tillika visat, att den Collegiala Styrelsen har nu ingen ansvarighet, då deremot StatsRåden och Föredraganden, samt således äfven Ministrar, om de antagas, äro, enligt vår Constitution, vid Riksdagarne underkastade en sträng ansvarighet.
Uti häröfver infordradt underdånigt Utlåtande har Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium i underdånighet tillstyrkt Nådigt bifall till hvad General-Fält-Tygmästare-Embetet härvid, så i ett som annat hänseende, hemställt och föreslagit; hvarefter Kongl. Majit, vid ärendets pröfning den 19 sistlidne November, funnit godt i Nåder gilla och fastställa ifrågavarande plan för en Artilleri-förråds-anläggning i Götheborg, samt jemnväl befallt, att de i samma plan afsedda byggnadsarbeten skola, enligt det upprättade kostnadsförslag^ och med användande af de utaf Kongl. Majit till en början anvisade medel-tillgångar, utföras, i den ordning, som af General Fält-TygmästareEmbetet ansetts böra dervid iakttagas; Och vill Kongl. Majit, i anledning häraf, nu i Nåder föreslå Rikets Ständer, att de här ofvan till afyttring ifrågaställa Kronans byggnader och tomter i Götheborg må, efter Kongl. Majits Nådiga bepröfvande och i den mån de redan äro eller framdeles blifva för Kronan umbärliga, få försäljas samt de derför inflytande medel för nu anmälda eller andra inom Götheborg förekommande militäre byggnadsbehof användas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. N. Gyldenstolpe. Utdrag .af Protokollet öfver L an dt för sv ar s-Är enden, hållet inför Hans Majestät Konungen, i öfvervaro af Hans Kongl. Höghet Kro nprinsen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den 17 Janua ri 1854. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe. Bih. till R. St.
Hos Riksens Ständer liar fråga blifvit vackt om betalning for den vissa hemman ålagda Krono15 ref bäri ng; och ehuru denna skyldighet icke är på alla otter i Riket ansedd som något sådant besvär, sp;n med Krono - skjuts-skyldigneten kan jetnforps, utan tvärtom rneräbdels sorn en fördel; så och då det kan Vara en möjlighet, att dea Kronobref bortskaffande Allmogen i åtskilliga Iiän derigenom iår vidkännas en större tunga och olägenhet, än som svarar emot Kronoskjutsen, i synnerhet i fredstider; hafva Riksens Ständer funnit nödigt att hos Eders Kongl. Mnj:t i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majit täcktes anbefalla Dess Befallningshafvande att hvar i sitt Kan, genom Kungörelse, lemna de hemmansagare, hvilka med Krono-Brefbärtngeu kunde vara missnöjde, öppet tillfälle att hos Eders Kongl. Majus Befallningshafvande söka andi ng, hvarjemte Riksens Ständer anse sådana åtgnider böra af Eders Kongl. Majus Befallningsm hafvande vidtagas, att de Kronobref förande Jordägare ej niaga, 1 jemförelse med de Kronoskjutsskyldige, öfver billigheten betungas, elier ock, der sig gora later, så föranstalta, att Krortobrefforittgen antingen varder emellan flera nästgränsande hemman‘fördelad, eller ock af visse utsed„ de personer, emot arfvode, sorn af hemmanen i allmänhet tiiiakjutes, besörjd, på sätt sorn i ni gra af 556
Ridderskapet och Adeln: r:o Af Herr Friherre Hugo Hamilton, hvilken föreslagit, att vederbörligt Utskott mätte fullständigt utreda, huru med frågan om näringsfrihet, såsom för hela landet af största vigt, sig tilldragit sedan rSog års Riksdag, då densamma först väcktes; hvad Styrelsen hittills tillgjort för att bereda ett derpå önskadt slut, samt att uppgifva de oeftergifliga grunder, hvarefter denna liufvudsakligaste del af den ekonomiska lagstiftningen mäste en gång bestämdt regleras; och har motionären tillika hemställt, det Rikets Höglofl. Ständer, efter denna utredning, ville inför Kongl. Majrt, som eger denna lagstiftning i sin magt, öppet uttala desse grunder och uttrycka den underdåniga önskan, att ett snart slut mätte blifva på det hittills varande i detta afseende mindre lyckliga tillståndet. 2:0 Herr Selfverberg, Diedric, som förenat sig med Herr Friherre Hamilton derom, att en utvidgad näringsfrihet är af behofvet påkallad, samt att de emot närvarande tids fordringar stridande Skråförfattningar måtte upphäfvas, men derjemte yrkat, att, vid ordnandet af denna vigliga samhällsangelägenheten och vid öfvergången från ett prohibitivt till ett liberalare system för näringarne, varsamhet måtte iagttagas till förekommande af sjelfsvåld, samt att icke en så stor mängd personer obetänksamt må kasta sig in på desamma, att deras antal, öfversligande behofvet, kommer att sakna afsättning för sina tillverkningar samt nödig utkomst, hvadan Herr Sölfverberg föreslagit, såsom oeftergifliga vilkor dervid, 1:0 att hvar och en, som anmäler sig till idkande af borgerlig näring, bör styrka sig ega erforderlig skicklighet och insigt i yrket, och 2:0 att ingen före 24 eller 25 års ålder må kunna berättigas att för egen räkning idka borgerlig näring. 3:o Af Herr Oxehufvud, Göran Adolf, hvilken, efter en omfattande öfversigt om närvarande tillståndet med handel, näringar och sjöfart, hemBih. till RSt.
För de förskotter af 4,300 B:ko, hvilka jag lemnade Brunnen för badhusbyggnaden under de år brunnsinkomsterna voro så otillräckliga och tills det begärda lånet på 10,000 B:ko ändtligen erhölls af Akademien, har jag, såsom 1856 års räkenskaper utvisa, bekommit ränta, hvarföre dessa icke äro inbegripna i mina ofvannämnde räntefria förskotter af 12,509 R:dr 57 ören. De anföras här blott såsom bevis på den ytterligare risk, jag underkastade mig, specielt för att få denna byggnad så billig och snart färdig som möjligt, emedan ett tidens fordringar motsvarande badhus var icke blott ett nödvändigt vilkor för brunnsgästernas helsoförbättring, utan äfven för Brunnens ekonomiska förkofran. Såsom förut är nämndt, är badhuset nu betaldt, och bör det hädanefter i icke obetydlig grad öka brunnskassans behållning. I räkenskaperna för år 1863 äro uppförda, fattigkassan till godo, 69 R:dr 30 öre eller 5 procents ränta på den vid det årets början innestående behållningen, 1,374 R;dr 23 ören. Badhuskassan har för samma år uppburit 67 R:dr 90 ören, eller 5 procents ränta på sin vid sagde års början befintliga behållning, i,358 R:dr 28 öre, ehuru jag före i:a brunnsterminens början eller den I Juni, enligt hvad räkenskaperna för 1863 utvisa, till Akademiens Räntekammare inbetalt 2,000 R:dr R:nit eller 641 R:dr 72 öre utöfver behållningen, 1,358 R:dr 28 ören, hvarigenom kassans skuld till mig då blef 64i R;dr72 ören, och då icke tagande i beräkning Kamererarens utbetalning för Brunnens räkning.