Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Det stod emellan oss som en lögn, en falskhet.» »Stora ord!» »Jag måste ha bort det till hvad pris som helst.» »Bort?» Nu skrattade han, kort, torrt, och så antog hans ansigte sitt forna uttryck. Det var så ohyggligt med detta känslolösa lugn. Det lamslog henne. Hon skulle velat kasta sig för hans fötter, tigga om tillgift, men hon vågade icke; han skulle endast förakta henne dess mer. »Hade det inte varit mera skäl att du tegat? Sådant är af så ytterligt privat natur, att man helst bör behålla det för sig sjelf.» »Det måste fram. Jag kunde icke bära det!» »Är det bättre nu då?» Om han spänt henne på en pinbänk, skulle hon icke ha våndats värre än hon gjorde nu. Hon reste sig och vacklade inåt rummet, utan att han vände sig om, hon hade samma behof af att byta plats som ett dödssjukt djur. Hon stälde sig ett ögonblick vid kakelugnen, stödjande armen deremot. Så kastade hon sig framstupa mot ett bord, lutande pannan ned deremot. Det fans ingen ro eller lindring. Det tjenade ingenting till att vika undan. Taga straffet och lida det till slut! Hon reste sig åter, gick fram till sin plats och satte sig ljudlöst i samma ställning som hon suttit förut. »Hvarför skulle jag säga något, om jag icke ville säga allt?» sade hon tungt och uttryckslöst. »Qvinnor säga väl sällan allt.» »Börje, det fins icke ett andetag, som jag vill dölja för dig!» Han teg blott och hon såg alltjemt endast hans ena kind. Om hon endast kunde få se hans ögon, se detta stelnade uttryck lösa sig i hvad som helst, men inte detta, inte detta! Hon lade sin hand på hans arm. »Tror du mig, Börje?» »Marianne – inga konstgrepp nu!» Han vände sig om ett enda ögonblick. Det var hennes skälfvande hand, som skulle bort från hans arm. Hon drog den undan med en brottslings skygghet. Och så satt hon stilla, utan ett ord mer. Det kändes som om bröstkorgen trängde sig samman kring hennes hjerta, qväfvande, sammansnörande, dödande.
Dtt ar sälcdes ej för nya krig, som Riksens Stänkers Åtgärder pakallas tilt beredande af en ökad härsmakt! Mä den olyckliga händelse ej inträffa, da den nu förestagna behöfde anlitasl Nej här är endast fräga om en stor öfwertpgelse, att bibringa at främmande Makter en ofwertygelfe, som endast genom dej mr i fräga wgrande bestut kan heredaö, den, att Swensta Folksk - 462 Den 1Z April. Eet ännu i hela desi ursprungliga helgd bibehäller desi fordna aldrig wacklande FosterlandSkänfla, och att Swerige tiger frast nog, akt sig förfwara, om det af främmande härar angripes. Att detta stora ändamål ej utan stora uppoffringar kan winnås, är owedersägeligt; men intet stort företag pä jorden har funnits eller kan möjligen winnås dessförutan. Sjelfum inträdet i Samhället ar en uppoffring. Jag asträdcr min cnstilta frihet, för att under Eamhälls-Ordningcn och Lagen njuta skydd för urin person, min egendoist, ock alarig blottställas för en starkares förtryck. Samilia willkor, som bildade Samhället bör äfiven, dä fräga upp si är om desi förswar och upprätthällanLe, anwäpdas. Det.war ej utan uppoffringar, som Schweitz grundade sin frihet, som Holland, efter en läng och tweksam strid, undandrog sig det Spanska oket, som Amerikanska Collonierne beredde sig ett aktadt rum bland antalet af Sjelfstandiga Stater, och som det mäktigaste Folk pä fasta landet, under det mäktigaste Krigssnillc, som nägonstn jorden burit, framgätt pä sin lagcrhöljda bana.
544,307: 44* 3. gör benna 4?ufnmbtite(3 föremål fyar äfwen fråga uppgått om åtf¥idiga tidof ta utgifter, på fått bilagbe utbrag af ett i ©tats*9iåbet l)ådet protocod öfwer (Sccleftaftif Del) ^ongt. ?Dlaj:t föreflår adtfå att benna re* gfcring må wibtagaö. ^amanna Jnirtaöitinös-Staten. kenttä, flänbiga föränbringar ttnberfaflabe, ©tat, derafnabeS wib ftfla ©tats* regleringen tid 306,217 Dvrbr 2 1f. 10 rjl. r£>å bet på allmänna 3nt)ragnings*fl:aten tid f. b. ^ongl. gamiljens ttnber* f)åd uppförba anfTag 66,666 Dl:br 3a f¥. årligen, i följb af Oiifets ©tänbers beflitt, od) Äongl. brefwett ben 20 ^anuarii od) 18 2tugufli 1824 anorbttats tid ^Banden i afdetaltting å ben tid liqtnbett mebf. b.
Angående Farmen anhåller jag att få underställa, huruvida det kan vara rätt af ett Utskott att åbefopa, så örn skäl för det som löre läs, en princip, som ännu icke blifvit för Ständerne ens framstäiid, än mindre iastställd. Jag tror mig finna ett sådant förfarande i andra Momentet af Betänkandet , Pag. 1 på det tryckta exemplaret, der det står, ”att Utskotten ”vid små första Sammanträden stadgat den ali”manna grund, hvarifrån Utskotten, i anseende till b-räkningsrrve af RenningeSedclstocken, ”borde utgå, vtd utarbetningen af sitt förslag ”till Myntvärdets upprätthållande, samt tillika *’fasr tällt, såsom en härifrån sig härledande prin. ?,cip, att några nya biträden från Banquen ic* ”ke borde komma i fråga, så framt härigenom ”rubbades den grundval, på hvilken nämnde ”förslag skulle komma att byggas.” Om man anser det vara nödvändigt, att Ståndens Plena bibehållas vid den undersökande rätt, sorn Grundlagen serskilt ti Ilägger dem, och som dessutom förnuftet ålägger att aldrig fråntaga der» afgörande \ så synes det nödigt, att Utskottet nåttot närmare utreder, hvad som menas i detta Moment: Orden att; Utskottet har fun nit nödigt stadga en allmän grund för sina arbeten, innefatta visserligen ej mycket , och tillägget: att af denna grund till ett blifvande förslag till myntvärdets upprätthållande, härleder sig en principe, att biträden från Banquen ej böra komma i fråga, så framt derigenom rubbas den grundval, hvarpå nämnde Förslag skulle komma att byggas, säger icke stort mera. Squelettet af denna mening är, att af Ben 17 Martil, /. m. 87 Utskottets obekanta grund härleder sig en princip, att icke rubba samma grund. Jag vet alltforväl, att i 15.
Offret torde således hafva varit ringa, då det nu blef Bolagets åliggande att använda Discontvinsten till befrämjande af ett företag, som Konung och Ständer ansett vara af stor vigt för det allmänna. Bolaget organiserade sig, och teckningen steg, i stället för 1 million, till 3,i48,6'oo R:dr. Man förvånades öfver en sådan teckning. Omöjligt kunde man tro den vara en följd af den lill 5 procent bestämde räntan; man ansåg den såsom en följd af känsla för sa - I 2 Den 26 Mars f. m. ken och patriotiskt nit för ett allmänt nyttigt företag. Att saken icke allenast inom oss betraktades på detta sätt, utan att den äfven väckte sensation i aflägsnare länder, derom vittna den tidens depecher från London och Paris, och jag hemställer, om icke företaget då öfverallt, så hos Folk som Styrelse, så väl inomsom utomlands, ansågs för någonting helt annat, än en enskild speculation. Arbetet började. Jag medgifver här å nyo hvad jag från början sagt, att jag icke kunde hafva den nödige skickligheten, utan blott god vilja, och hoppades att, med biträde af andras större förmåga, ändamålet skulle vinnas. Emedlertid anser jag mig skyldig att redogöra för de grunder, hvarpå arbetsplanen uppgjordes. Vi saknade all nödig upplysning och erfarenhet om säkra grunder för sådane företags utförande, derest man icke såsom sådan vill anse de brister vi sågo i det gamla. Om man derföre ej ville blottställa sig för nödvändigheten alt efter 5o å 60 år bygga om, måste man söka att af Utlänningen vinna de nödiga upplysningarne, och draga nytta af hans större erfarenhet. Jag tror ock, att man i den vägen gått långt, äfven då man nödgats undertrycka egenkärleken, sorn så lätt hisnager sig, der hon tror sig i besittning af inbillade kunskaper. Jag tror att man, såsom ett icke likgiltigt offer på Den 26 Mars f. m. fäderneslandets altare, aldrig släppt denna grundsats ur sigte. Men erfarenheten visade, hvad ock framställningen vid 1815 års Riksdag ådagalade, att det första kostnadsförslaget ej var tillräckligt.
Han hade förut varit den störste frihandlare och fört delta system till dess yttersta konseqvens. Han var nu här för att rätta de misstag han begått och för att söka förekomma att Sverige, som i flera fall stod i samma förhållande som hans fädernesland, icke måtte gå för långt på denna äfventyrliga bana. Jag kan icke neka alt jag drog på munnen åt den häftighet, hvarmed han framställde sina åsigter. Han erbjöd sig emellertid att skicka mig ett af sina arbeten och deraf inhemtas att under de år, då tullfrihet varit i hans land, hafva näringarne gått tillbaka, exporten hufvudsakligen bestått i råvaror och en ökad håg för lyx utbredt sig. Sedan reaktionen inträdt, har statsskulden till betydligt belopp blifvit betald, industrien ånyo höjt sig och exporten bestått af förädlade varor. När jag nu sett huru i vårt land behofvet och begäret efter lyxartiklar mer och mer stigit, huru skuldsättningen tilltagit och våra fabrikanter mer eller mindre stå på osäker basis — hvilket oftast synes af deras bouppteckningar, eller då de uppgöra sin stat, ty inom deras boningar märkes ingen afsaknad — kan man då undra att jag uppmuntrar mina medborgare att icke gå allt för hastigt till väga; ty min målning är, om ock tecknad i svarta färger, tyvärr allt för sann, och mången gång är det endast höga försäkringar och utländska lifassuranser våra näringsidkare hafva att lemna sina kreditorer, under det dera* maka och barn stå öfvergifna och utblottade. 662 Den 30 Mej. På de skäl jag anfört, anhåller jag om bifall till en skrifvelse, sådan den af Hr Akerman blifvit föreslagen, och jag tror icke att hvarken jag eller de, som stå på samma sida som jag, böra anses vara så konservativa, att en sådan uppläsning, som Hr Fåhraeus gjort, varit behöflig. Vi hafva varit med om att bidraga till upphäfvande af förbuden och vi behöfva icke någon underrättelse om huru det tillgick på 1790-talet. Jag anhåller att få instämma i Hr Åkermans reservation. Hr Åkerman:
Den stora del af Ali» mänheten, sorn tror, att pennirtgeindragning är skadlig, torde möjligen kunna öfvergå till en viss misstanka, att, oaktadt alla försäkringar, det Sedelstocken alltid förblifver densamma, ett hemligt indragningssystem dock fortfar att vet ka-, och ingenting betryggar mera deremot än Sedelstockens publicitet. I anledning af den förmoden, som en författare hade frarns ställt, att en indragning hade sedan 1812 ägt rum, försäkrades oss, vid 1S15 åts Riksdag, från de der Bänkarne, af Ledamöter, hvilkas ämbeten gaf dem trovärdighet, att ingen sådan hade existerat j och nu underlättas vi likväl af Konungens proposition derom, att 3 millioner värkligen voroindragne emellan 1812 och 1815 årens Riksdagar. En bestämd och säker kännedom om htfad som sker, eller icke sker, synes alltså icke vara bland Allmänhetens 0,1 billiga fordringar I edla tider har misstänkligheten ansetts vidlåda hvar och en, som fordrar blind tro, utan att vilja gifva någon ting åt öfvertygelsen Vill man vid denna Riksdag öfvertyga of.s, och vill man att vi, efter Riksdagen skola tro på ingen hemlig indragning, så gifves Den 29 Maji. 609 gifves till detta ändamål säkerligen icke mera än*ett medel j och det är att sedelstocken får blifva af Allmänheten till beloppet känd. Herr von Schultzenheim: Jag talar ogerna emot en så upplyst Ledamot, sorn Herr Presidenten Friherre Wirsén, hvilken ej mindra äger min, än med skäl hela publikens hö^uktning; men han skulle ej sjelf kunna tänka så redigt, eller hafva förmått uppgifva förslaget till det nu lämnade FinanceBetänkande, förutan vunnen kännedom af BancoVerket. De som icke ägt samma tillfälle, önska åtmindstone få veta hela rörelse-capitalets belopp.
Nej j. kommer 2:a morn., af denna att från den blifvande Bevillnings-Förordningen uteslutas. Och som denna votering utfallit med 53 Ja och 66 Nej, samt Nej alltså vunnit; kommer 2:a morn. af 14 §• i nu gällande Bevillnings-Stadga, att från den blifvande Bevillnings-Förordningen uteslutas. Femte Voteringen 1 Den, sorn bifaller, att Medicinae Doctorer eller Läkare, med practik utom t jens ten, må taxeras till fyra procent af deras inkomst, dock ej under 10 R:dr, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Neji, kommer stadgandet 1 afseende på Medicinae Doctorer eller Läkare, med practik utom tjensten, att från den blifvande Bevill nings-Förordningen uteslutas. För st år Jeta Stats-UtsJcottets Memorial A7: o /jC>?. Voteringen liar utfallit med gr Ja och 28 Nej; hvadan och som Ja vunnit, komma Medicinae Doctorer eller Läkare, med practik utom tjensten, att taxeras till fyra procent af deras inkomst, dock ej under ro R:dr. Sjette Fot er ingen : Den, som bifaller, 2tt afgiften för Hus-Predikanter må förhöjas till 33 R:dr 16 sk., voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej , kommer denna afgift all bibehållas vid det i i83o ars Bevillnings-Förordning stadgade belopp, eller a5 R:dr. Och enär denna votering utfallit med 81 Ja och 38 Nej, samt Ja således vunnit; kommer afgiften för Hus-Predikanter att förhöjas till 33 R;dr 16 sk. Sjunde Voteringen:
Antogs, med de förändringar, alt de i början deraf förekommande orden: dess ändamål utbytas emot orden: förut ingångna förbindelser, samt att emellan §:s båda momenter iuföres ett nytt moment, så lydande: ”För utlemnande af amorte - Prot.-Vtd.rag 845 rings-län lill Hypotheks-förening må Ilypotheks-Banken ej ulgifva obligationer, ställda på uppsägning.” Derefter antogs en ny §, af denna lydelse: ”Hypotlieks-Bank eger icke upptaga penningar emot sä kallade premie-obligationer.” § to. Gillades, enligt Memorialet, N:o 40. §§ 11, 12, 13 och 14. Godkändes., enligt Utlåtandet, N:o 24. 8 15. Antogs, enligt Memorialet, N:o 40, endast med den förändring, att de i momentet 2 förekommande orden: Fyra millioner Riksdaler utbytas till dessa ord: Sex millioner Riksdaler. 8 10. Antogs, enligt Memorialet, N:o 40, endast med den förändring, att orden: eller ock genom uppköp af sådana obligationer uteslutas. 8 17. Gillades, enligt Memorialet, N:o 40. § 18. Momentet 1 antogs, enligt Utlåtandet, N:o 24, och inom. 2 gillades, enligt samma Utlåtande, med den förändring, alt denna mening: ”Beslut må ej fattas, utan att tre Ledamöter äro tillstädes och två af dem om beslutet ense” utbytas lill följande lydelse: ”Beslut må ej fattas, ulan alt tre Ledamöter äro tilistädes. Om endast lie ledamöter äro tillstädes, må ej beslut fattas, utan att alla tre äro om beslutet ense.” <§§ 19 och följande lill och med 25. Antogs enligt Utlåtandet, N:o 24. Det öfvergående stadgandet.
Emot Utskottets förslag i denna punkt, hvilket, enligt min uppfattning, är både rättsvidrigt och opraktiskt samt kan göra både de öfverklagade underslef vid bränvinsförsäljning, på hvilka endast Utskottet stöder sitt tillstyrkande härutinnan, och flera andra oålkomligare än hittills af lagens arm, måste jag derföre reservationsvis framställa det vördsamma yrkandet, att nuvarande 5 § lemnäs oförändrad.» Häri förenar sig Jöns Pehrsson från Blekinge. Af Herr Widell: »Emot Utskottets förslag i 24 §, att fråntaga städerna ytterligare i af bränvinsförsäljningsafgifterna och anslå den åt landstingen, får jag vördsamt reservera mig. Städerna hafva i allmänhet behöft och användt dessa medel till hamnoch kajanläggningar, gator, broar, vattenoch gasledningar, skolhus och andra publika byggnader, m. m, som kan anses vara allmänt nyttigt; men derjemte till bidrag för underhållande af den särdeles kostsamma polis, som det åligger städerna att uppehålla, samt till lindring i den betungande fattigvård, hvilken är en oundviklig Bih. till B. St. Betänkande A/t 4. följd af den bran vinsförsäljning, som blifvit förvisad till städerna. För alla dessa behof äro de $ af försäljningsafgifterna fortfarande nödiga och uti en del städer påräknade och afsedda för betalande af de skulder, som de ådragit Mg för ofvan antydda allmänt nyttiga ändamål. Att i en tid, då städerna äro betungade af svåra kommunalutskylder och de genom utsträckning af handelsoch näringsfriheten se sina gamla privilegier inskränkas, beröfva dem någon del af de inkomster de hittills åtnjutit, är obilligt och oklokt och skulle högst menligt inverka på städernas utveckling, välmåga och kredit. Jag tillåter mig derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte besluta, att af de afgifter, som i stad inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin, skola 4 fortfarande tillfalla staden, för att användas till dess kommunala behof.
Ropades Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. såsom kontrapropos. vid den blifvande voteringen behagade antaga bifall till BankoUtsk:s förevrde Utlåt., samt sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Palmcrantz: Jag hemställer, huruvida icke det sätt, hvarpå voteringen i förra plenum anställdes, äfven nu kunde begagnas; ty i så fall blefve ingens mening undertryckt, utan de olika åsigterna om ersättningssummans belopp finge i voteringen fritt uttala sig. I ani. häraf yttrade sig Hr Gr. o. Landtm., att vid detta tillfälle kunde icke, genom det sätt hvarpå voter:s-propos:n blifvit bestämd, någon mening blifva undertryckt, emedan det för dem, som icke voro nöjde med den kontrapropos. Hr Qr. o. Landtm, ansett Ståndet hafva antaget, stöde öppet att begära votering om kontrapropos:n, och då ingen mening annorlunda än genom Ståndets majoritet kunde blifva undertryckt. Uplästes till justering och godkändes följande voler:s-propos.: Den, som bifaller BankoUtsk:s Utlåt. N:o 21, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslår R. o. Ad. förenämnde Utlåt. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som föijer; Ja — 24. Nej — 90. Hr Gr. o. Landtm, framställde nu, att Frih. Cederström under den nyss slutade discussionen begärt, att det af honom uplästa anförande måtte få meddelas de öfriga RiksSt:n, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. behagade dertill lemna sitt bifall. Ropades Ja. 80 Den 4 April f. m. Frih. Sprengtporten, Jair, Wilh.: Jag får hemställa till Hr Gr. o.
Om eleverna i regeln under sommarmånaderna genomginge föregående års kurs, kunde äfven de tidsödande höstrepetitionerna till någon del undvikas eller hastigare undangöras, hvarigenom en forcering (med ty åtföljande öfveransträngning) för att hinna igenom den fastställda kursen ej ifrågakomme. E n sådan sommarrepetition ställer sig trefligare för de äldre eleverna, om för dem beredes tillfälle att tillsammans med i närheten boende k a m r a t e r hålla gemensamma repetitionstimmar. D e t t a sporrar intresset och väcker mera lif i läsningen. Vid anordnandet af dessa sommarstudier är det af vikt a t t vissa a r b e t s t i m m a r dagligen, två högst tre, b e s t ä m m a s, hvilka ej utan trängande nödvändighet få försummas. Sin stora betydelse för det stundande läseåret har ferieläsningen däri att intresset för skolstudierna hålles vaket, under det i motsatt fall sommarens sysselsättningar sä intaga barnets t a n k a r, att en god del af terminen förgår, innan det åter lyckas samla dem för skolan och dess fordringar. T Sålunda skola hemmen genom ett lämpligt feriearbete uppöfva barnens arbetsförmåga och genom korta repetitioner af skolkursen för dem underlätta öfvergången från ledigheten till skolarbetet och således bevara dem för en öfveransträngning, skenbart beroende af » kolgången, men k a n s k e mest förorsakad af föräldrarnes egen håglöshet eller klemighet. — Men äfven vid den egentliga rekreationen, d. v. s. nöjet och leken, måste föräldrarne söka bevara barnen för öfvörretning och n e r - vositet. De redan förut omnämnda med öfverdrifven lyx anordnade sena baltillställningarna förstår nog hvarje förnuftig människa att fördöma, så att de kunna lämnas å sido, men annai är det med b a r n e t s lektyr och dess lust att hänga med näsan öfver berättelseboken vid roiueta ledighet. F r å n s e d t det ohälsosamma i stillasittandet, öfvergå sågböckerna blott alltför lätt till r o m a n e r och vid den rådande öfversväm
Staten åter skulle nu, då till det mesta hela denna långvariga utredning och liqvid hunnit fullbordas, till enskilde återbära en ersättning som den emottagit för hvad den försäkrats, att i alla tider skadeslös hållas, och hvilken Kronan uppburit efter samma grunder och fastställde ordnin2 B. 1 II. 14 200 Stats-Utskottets gar, som fått tjena till efterrättelse vid utgifvandet till enskilde af deras lika beskaffade fordringar, och till följd af Konungs och Ständers gemensamma Beslut, finnér Utskottet icke lämpligt, och all åtgärd, ledande till förmon för dem, som ännu sådane skulder till Kronan icke afbördat, skulle således utgöra en orättvisa emot dem, som förut måste till Kronan sin betalningsskyldighet fullgöra. Utskottet har, med antagande häraf, icke trott nödigt, alt infordra detaillerade uppgifter, för någon period under den förflutna tiden, på hvad af enskilde i Bytesskulder blifvit till Kronan inbetaldt, men kan dock upplysa, att, efter hvad meddeladt blifvit, ifrån och med år 1818 till närvarande tid till K. M:t och Kronan influtit Bytesskulder till ett belopp af circa icke mindre än 122,333 B:dr 16 sk. B:eo. Det torde för öfrigt anses hafva tillhört omtankan hos dem, sorn velat blifva ägare af frälsejord, att om samma jords gravationsfria beskaffenhet i detta sorn i andra fall göra sig förvissad. Genom K. M:ts Nådiga Kungörelse den 20 Junii 1827 är nu mera tillkännagifva, att, efter slutad utredning af Bytesmålen, Frälsejorden i Riket af hvilken beskaffenhet sorn hälst, med i samma Kungörelse nmförmäldte få undantag, är fri från skuld, uppkommen antingen genom Reductionen eller de emellan Kronan och enskilde före år 1680, och sedan från nyssnämnde år till 1723, samt äfven derefter irigångne Hemmansby ten, så att de i detta hänseende förut behöflige K. KammarCollegii bevis icke mera erfordras. Betänkanden, N:o 120.
Upplästes och lades på bordet nedannämhda inkomna memor. och betänkm från Con - Den 19 September. a33 ConstitulionsUtskottet: N:o 34. nied förslag till grundlagsändringar, åsyftande en ändamålsenligare organisation af Statsrådet; Lagutskottet: N:o tio. i anledn. af väckta motioner om ändringar i K. forördn., ang:de inteckning i fast egendom, d. i3 Juli i8t8; N:o 11g. öfver Riksd.fullm. N. Strindlnnds motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande-rätt till jord eller betingar sig s. k. undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. a e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 20 September 1834* Plenum kl. io f. m. » FÖretog H. R. 0. Åd. val af ytterligare 3o suppleanter uti förstärkta StatsUtsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 92 Gr. Horn af Åminne, Claes Fredr 35 röster. „ 44 Frih. Wrede, Fab Jac. . 35 „ „ 69 „ Uggla, fullm. Gr. Frölich, Dav 35 „ i5o „ von Otter, fullm. Frih, Stjernstedt, Jac. Th. 35 „ 4°8 Hr Danckwardt Liljeström, Jac. M 35 „ „ 1149 n Hjärne, Harald .. 35 , „ 2161 „ af Zellen, Nils Wilh. 35 „ „ 117 Gr. von Stedingk, fullm. Frih. Ceder*- ström, Jac. ... 31 „ „ 120 „ Liljencrantz, Gust.