Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Grefven ej varit vidlyftig i att besvara hvad sorn blifvit anmärkt emot Utsk:s förfarande, så har Grefven varit sfi mycket vidlyftigare uti att commenlera ett yttrande af en ledamot, som tillhör ett annat StåndJag betviflar icke, att Hr Grefven och Hr Munck af Rosenschöld, som med honom delar äran af ett dylikt anfall mot den frånvar. anser det ganska hjeltemodigt, men jag lemnar derhän, huru rätt och passande det kan vara, att på detta sätt anfalla en person, som icke ens äger rätt att till sitt försvar uppträda på detta rum. Dock tror jag, att den fröjdade man, emot hvilken dessa anfall varit riktade, kan vara ganska lugnLjuden af hans sköna, fosterländska stämma skola säkerligen Jange tinna genljud i hvarje verkligen Svenskt bröst, äfven Sedan namnet på mången, Som för dagen äger stora anspråk, blifvit lemnadt åt en välförtjent förgätenhet, hvarifrån icke en gång den ögonblickliga folkgunsten skall kunna rädda honom. Jag förenar mig med de värda ledamöter, som yrkat, att betänk, måtte läggas till handlingarna , samt åberopar härvid de skäl, som af dem blifvit anförda; och jag vill dertill lägga ett nytt, nemi. utan att träda Const.Utskrs anseende för pära, skulle jag likväl tro, att det vpre nyttigast för D. St. och för Qonst.Utskrs egen majoritet, att man ej för mycket toge dess verksamhet under denna riksdag i anspråk. Det är visserligen ej underligt , om Konungens rådgifvare här i mångå stycken fått uppbära oförtjent klander. Sådant har inträffat Öfverallt, och äfven med de mest utmärkta, lill och med vefldshistoriska män, sådana sorn en Washington. Den lidens publicister och folkledare förföljde och sårade honom, äfven denne store statsman, skaparen af Norra Amerikas sjelfständighet. Konungens rådgifvare må således trösta sig. Dessutom hafva möjliga sympathier för dem visat sig inom a:ne Stånd, hvilka uti humanitet och insigter torde kunna mäta sig med de a:ne andra. Jag förnyar min begäran, att betänk, måtte läggas lill handlingarna.
Ganska obetydliga uppköp af Spannmål ske hemma i Landet, och då åkerbrukaren således måste icke blott sjelf borrtforssla sin vara, utan äfven söka att bereda sig afsättnings-tillfällen som ofta blifva osäkra eller slå sig ut till hans skada, följer deraf, att brännvins-bränningen tillgripes såsom ett hjelpmedel, det der drifves vida utöfver ett skäligt husbehof och förvandlar sig till ett förstörande ondt, derigenom, att ett lätt och för lågt pris, tillgängligt öfverflöd af den farliga produkten uppkommer. Sjön Mälaren gifver hela södra och vestra delen af Länet en lätt communication med Stockholm och andra orter. Landscommunicationerne i det inre af detta fran urminnes tider odlade och bebodde Län, äro goda, beqväma och lör behofvet tillräckliga; dock hafva 2tne nya Härads-vägar af betydlig längd under de sednare åren blifvit anlagda, nemi. den ena från Skuttunge By genom Skuttunge och Bälinge Socknar till den så kallade vestra Landsvägen, och den andra från Walla By i Wesslands Socken tili norra Landsvägen emellan Mehede och Elfkarleby Gästgifvaregårdar. Uti den inre Handeln har någon annan märkbar förändring under de sist förflutna åren icke skett, än att de tilllörene tillåtna arne Årsmarknader i Elfkarleby Socken, hvilka befunnits öfverflödiga och skadliga, numera, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, upphört, och inskränkts till ett sådant utbyte af Skärgårds-prodncter och Landtmanna varor, som jemväl vid Skefthammars Kyrka samt på åtskilliga ställen vid Mälarens stränder, såsom Flottsund i Bondkyrko Socken, Öisunds bio 1 Girista Socken, ni. fl-, ä^er rum och hvilka sedan fordna tider ännu talrikt besökas, vid Midsommaren och Michelsmässan af Skärgånls-boer och Landtman, hvilka senare då, emot spannmål för förskaffa sig saltade fiskvaror. Numera finnes således blolt en enda marknads-plats å Landet, nemligen vid Skefthammar Kyrka, der Marknader årligen hållas i Junii och October Månader. 4:o Politisk Författning.
Hvad ondt är det uti, att utur capilalislernes kassakistor upplåna 5 millioner, och åter utsläppa dem till ny verkan. Stocks öka rörelsecapitalet, men icke penningestocken, och kunna alltså ej förminska Bancosedlarnes värde; men nyttan deraf består deruti, att de penningar, som nu ligga i enskifta kassakistor, och således äro undangömda för cireulationen, återgå till den, att der göra det gagn, som utgjorde deras bestämmelse. Det slår aldrig felt, att de derefter å nyo samla sig till nya capitaler, på få händer, och kunna då, ånyo, och på samma sätt, uppi 2i8 Den 20 November f m. lånas, för att än en gång göra ny vergan. Detta system liar varit välgörande för England och Frankrike, och det kan äfven blifva det för Sverige. Jag begär, alt härvid få tillrättavisa det misstag man gjort, att Banken derigenom skulle komma i fara, eller realisationen äfventyras. Det är ett axiom, att om Banken på 5 millioner inlecknade fordringar upptager lån till 5 millioner, och åter utlånar dessa, är det blott siffran, sorn varder fördubblad, men Bankens ställning förblifver densamma, ty Debet och Credit är detsamma, då dess upplåning öfvergått till utlåning. Banken tager blott med högra handen räntan af sin gäldenär, för alt, med vänstra handen betala den till sin borgenär; och då man besinnar, att Bancosedlarne, som skola realiseras, icke, genom operationen, ökasmed någon enda ny sedel, så är det icke eller möjligt, att, med redigt uppdragne begreppslinier, säga, att en sådan operation skall verka skadligt på realisationen. En Talare liar sagt, att Banken, enligt förslaget, skulle förlora räntan under den mellantid, sorn förflöt mellan det cuponen utgafs och penningarne kunde utlånas. Jag kan icke fatta detta; men faran deraf är lätt afhjelpt, blott derigenom , att Banken , hvilken för sin utlåning får ej allenast samma ränta, som den ger, utan tillika någon procents årlig afbetalning på capitalet, betingar sig rättigbeten att derpå göra sig betald, för kost - Den 20 November f. tu.
Jag kan icke heller inse att, om Staten upsäger obligationerna, det på något sätt skadar eller gör papperen sämre; tverlom synes det mig, att sådant skall stärka Statens kredit, om långifvarne se att Staten vill och kan verkställa betydliga återbetalningar å sin skuld, och såsom theori synes mig den motsatta läran om statskredit innefatta en af de vildaste och mest irriga föreställningar, då den går ut på alt upställa en regel för statens finanser och hushållning, alldeles motsatt de maximer, som gälla för den enskilda. Det skulle ju äfven kunna hända, att under de 10 år, som man vill tvinga staten att afstå från begagnandet af sin upsägningsrält, statsintraderna utan svårighet förslogo, icke allenast till betäckande af ränta och amorlissement, utan äfven lemnade öfverskott, och då skulle R. St. hafva slängt sig ifrån möjligheten att under en kommande Riksdag, afbetala sin skuld, och praktiskt hafva kommit in på den vägen att kunna bilda ett skuldsystem quand méme om jag så får säga. Detta anser jag icke vara klokt, riktigt eller ändamålsenligt handladt. Jag kan icke heller föreställa mig, att någon penninge-egare skulle vara mindre benägen att lemna staten lån, blott af den orsak, att han möjligen kan äfventyra att efter 3 år blifva upsagd. De penningar, som nedläggas uti statspapper, utgöra vanligen sådana behållningar, med hvilka en kapitalist spekulerar, för! att på ett eller annat sätt förskaffa sig den största möjliga vinst med minsta möjliga besvär. Enl. min tanke inträffar det ytterst sällan att, äfven om en sådan tillgång, som ligger uti statsobligationerna, år oupsägbar, en kapitalist räknar på att dessa penningar skola under loppet af 10 och 20 år ligga orörda på kistbotten, utan framliden torde komma att utvisa, hvad äfven erfarenheten bekräftar, att han under tiden ser sig om, huru han skall kunna ytterligare förtjena, och om han finner, att han på 106 Den 20 September e. m. ett annat Itali lian med mera fördel anvähda sina penningar, så säljer lian statspapperen på börsen.
Här har blifvit sagdt, att från Ystad tili Haparande ingen finnes, som ej förstår konsten att koka saltpeter. Jag får då säga, alt jag åtminstone, från Ystad till Haparanda, ej känner någon, som rätt förstår denna handtering. Man kokar nemi. saltpetern så, att man tager ut hälften af hvad man kunde få, den andra hälften går förlorad. Då jag tror, att det vore ett stort staUekonomiskt misstag alt återgå 526 Den 27 November e. m. till de förut gällande höga prisen på den inom landet tillverkade saltpetern, samt då jag dessutom anser den ifrågavar. und. skrifvelse!! lämplig, får jag vördsamt yrka bifall till densamma. Hr Printzenskjöld: Hr Westerstrand har redan så fullständigt visat, att det icke är bristande kännedom om sättet att tillverka saltpeter, som förorsakat en minskning i produetionen af densamma, att jag dervid icke har något alt tillägga. Jag vill likväl meddela den upplysning, att det, såsom Frih. Ridderstolpe ganska riktigt anmärkt, är prisnedsältningen, men ingalunda bristande skicklighet, sorn verkat detta missförhållande. I Jemtland, der jag vistats i 5 månader, ådrog sig den omständigheten min uppmärksamhet, att tillverkningen af saltpeter derstädes på några få år hade betydligt aflagit, och dä jag gjorde mig underrättad af sakkunnige män om de möjliga orsakerna dertill, svarades det mig allmänt, att de låga prisen, sorn voro bestämda för denna vara, hade förorsakat tillverkningens aftagande. Man ansåg nemi., på sätt Frih. Ridderstolpe äfven uppgifvit, det vara mera fördelaktigt att använda saltpetern till jordens gödning, än till kokning. I samma mån som priset å denna vara hiijes, i samma män skall produclionen deraf ökas, och likaväl som ilen enskilde är tvungen att rätta sitt pris efter hvad varan går och gäller för, likaväl lärer Staten äfven vara skyldig att ställa sig denna beräkningsgrund till efterrättelse; ty Staten kan icke föreskrifva priset, då hon icke tillika kan föreskrifva den skyldighet, att varan ovillkorligen skall tillverkas. Hr von Hartmansdorff: Hvad kunde väl R.
Man har anfördt såsom exempel mot olämp ligheten af decimal-räkningens införande hos oss, alt i Frankrike molte delta svårigheter, och att dylika äfven skulle komma alt äga ram i Sverige. Skilnaden är likväl den, att i Frankrike förändrades nästan allt, så uti benämning som uti indelning, hvaremot R:drn rgs kommer att hos oss bibehållas såsom myntenhet —• en ganska märkbar skillnad vid jemförelsen emellan det Fransyska och Svenska systemet. Men de sorn icke vilja hafva deciraal-räkningen införd i vårt land, upsöka alla möjliga händelser till stöd för sin motverkan. Man har äfven yttrat, att decimal-räkningen icke kan införas i myntet, förr än den blefve antagen i mått, mål och vigt •— och jag påminner mig ganska val, för flera Riksdagar tillbaka, då fråga var om införandet af decimal-räkningen i mått, mål och vigt, man förklarade, att om man blott hade decimal-räkningen i myntet, skulle denna räkning snart blifva anlagen för mått, mål och vigt. Nu yttrar man tvärtom, och på detta sätt kan man aldrig komma till något resultat. Här har blifvit sagt, alt man vill påtruga allmänheten ett räknesätt, som de för ingen del vilja hafva. Detta gifver mig anledn. anföra, hvad jag personligen sjelf erfarit, då jag för några år tillbaka vistades flere månader inom det land, som med Sverige varit öfver 300 år förenadt, och der seder och bruk äro mycket öfverensstämmande med våra. Uti delta land hade tvänne förändringar inträffat, som intresserade mig känna, huru de af allmogen uptogos —- den ena var skatteförenklingen och den andra decimal-räkningen uti myntet. Hvad skatte-förenklingen vidgick fick jag till svar, att de voro genast belåtne dermed, emedan de nu kunde begripa sina debetsedlar, hvilket förut var omöjligt, äfven om de hos vederbör:de derom gjorde förfrågan. I afseende å decimal-räkningen uti myntet, svarades, alt i början voro vi gamla ej rätt belåtne dermed, ty vi förstodo den icke, 4 Den 22 Februari f. m.
Jag tror mig derföre uttala en både på billighet och allmän önskan grundad princip, då jag, i afseende på rösträtt vid sockeneller kommunalstämma nu föreslår: att den hemmansegare, fabrikant eller handtverkare, som efter 2:dra artikeln i skatt erlägger till och med 5 R:dr, har vid sockenstämma En röst, derutöfver till och med _ .15. R:dr ... ... Två röster, » 50 » Tre » „ „ 100, ... Fyra , öfver 100 „ Fem „ och att ingen inom samma församling må tillerkännas större rösträtt ån för Fem röster. Ora denna motions remitterande tiH vederbörligt Utskott anhåUes. Stockholm den 26. Rob. Fr. Gross, från Calmar län. Motioner t BondeStåndet 1862. Af Hi F. Gross från Calmar län, om allmänna diskon!fondens förökande med en million R:dr årligen samt utsträckning af anståndstiden för läns omsättning till lod månader utöfver jötfallotiden. Under sednare tiden har en allmän klagan försports deröfver, alt de öfvar allt i riket bildade privatbankerna förstått att, genom sina såsom riksdagsombud i riksdagsförhandlingarne deltagande delegare, allt mer och mer icke allenast bevaka, ulan ock utvidga dessa bankers fördelar och intressen på Riksbankens bekostnad. Det har också lyckats dessa ombud att, medelst den större insigt i finansväsendet, som de otvifvelaktig! besitta, framför andra i Bank-styrelsen deltagande ombud, småningom vända Riksbankens operationer sig till godo, på det sålt, att i samma mån Riksbankens verksamhet blifvit i vissa delar utvidgad och i andra inskränkt, bär allmänheten blifvit nödgad alt, i och för sina lånetransaktioner vända sig till privatbankerna, hvilka också, efter hvad hvar och eu bar sig bekant, derpå sköidat en oskälig vinst. Jag skulle visserligen bär kunna framdraga en mängd bevis på sanningen för hvad jag bär anfört, men dessa äro för väl kända för all behöfva upprepas.
Riksdags-Ordningen, af Herr Hegardt väckt motion, ej mindre om upphörande af serskilda föreskrifter, att tredje uppbudet å inköpt fastighet, som blifvit intecknad för skuld till flera allmänna Verk eller Inrättningar, eller enskildta Bolag, ej må meddelas förr, än köpet der blifvit anmäldt och lånet antingen betaldt eller omsättning deraf behörigen verkställd, än äfven angående en lag-förklaring eller ett förtydligande, i anledning af 88 §. uti Concurs-lagen den 12 Mars 1830. Från Hederv. Boxde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 291, beslöt Ståndet för sin del bifalla den af Olof Olofsson från Westerbottens Län väckta motion, att Rikets Ständer må till Kongl. Majit i underdånighet göra den hemställan, att Klabböle byamän måtte berättigas att, emot den å Umeå Lands-Canzli år 1765 uti fastställd taxa stadgade årliga afgift af 8 tunnor saltad lax och 10 rökta laxar, i framtiden innehafva och gagna Kronans laxfiske vid Klabböle land och strand. Och skulle respective Med-Stånden, jemte det att de erhöllo det af Olof Olofssons denna dag i ämnet afgifna anförande och det deri åberopade Konung Johan Illts Bref den 7 September 1588 vänligen inbjudas att deltaga i Bonde-Ståndets ofvannämnde beslut. S. D. Remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: - 6o4 Prot. Ut dr. d. g Sept. 1840. Ett af Pehr Hansson från Wermland ingifvet skriftligt anförande, i anledning af samma Utskotts Betänkande N:o 5, angående lagstiftningen om fattigvården i Riket; samt 2:o
II 6:0 atl., efter tagen kännedom om beloppet och beskaffenheten af de dispositioner på ifrågavarande fond, som Kongl. Majrt sedan sisla Riksmöte kail hafva vidtagit, serskildt yttrande måtte af Rikets Ständer meddelas 0111 liden för deras fortfarande och i 111011 derefter anvisas lämplige anslag för deras fortgående; och 7:o alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att, sedan Ständerna anvisat fonder alt surrogera de utgifter, som nu bestridas af Handelsoch Sjöfarts-fonden, Kongl. Majrt i Nåder täcktes låta lill Riksgälds-Con törel öfverlemna Con voy-Coni 111 issa ria tets behållningar och fordringar, under vilkor likväl, alt hvad deraf utgör för Sjö-Expeditioner reserverade medel af derlill årligen anslagne 45,000 Rrdr, ställes till Kongl. Majrts disposition; hvarjemte motionären slutligen förbehållit sig att, oberoende af det beslut, som i dessa delar kan fattas, få yttra sig och vidtaga de åtgärder, hvartill omsländigheterne kunna föranleda, när till pröfning förekomma Slals-Revisorernes berättelser om Convoy-Commissarialets förvaltning för åren 183.3—1837.
Herr Friherre Ehrenheim har hos BancoFullmägtige väckt den betänklighet, mot en Banco-TJtsJtottets Betiinkanden. sadan uppgift, hvartill han ansett Grundlagarne föranleda, anförande derom följande: ’’Tysi’’hets-Eden i Banco - Utskottet är genom 40 ’’och 43 §§. i Riksdags-Ordningen fastställd. ”Just för Tysthets-edens skull har det i 38 fått magt att afgöra med Rikets Ständers ”rätt, och för att så mycket mera bestämdt ”utöfva denna magt, har Utskottet ensamt i ”sistnämnde §. fått frihet att votera per capita; ”allt detta förfaller om publiciteten antages. ”Så många och betydliga förändringar i en ”Grundlag synas mig ej kunna göras utan i ’’den ordning 5G §. i Regerings-Formen före”skrifver. Jag hemställer derföre, om ej det ”Höglofl. Eanco-Utskottet skulle finna godt, ”att, på sätt 44 §:s sista mom. i Riksdags Ord”ningen stadgar, återlemna hela frågan till 3’Riks-Stånden ’’ Till dessa citerade §§• skulle ännu kunna fogas den 75:te af Riksdags-Ordningen , som undantager bland annat äfven de mål, hvilka, i anledning af 72 §. Regerings-Formen, kunna förekomma, från så dane öfrige ärender, hvaruti gälla, jemte Konungens samtycke, Tre Stånds mening, och äfven sista mom. af 8 6 §.,som innehåller att: ”Ej må tryckas Eanco■^och Riksgälds-Verkens Protocoll och Handlingar, rörande ärender, hvilka böra hemli5, ga hållas.”
kongresser skola röna en iiiotsvczimde ansliitning af frainstiencle deltagarinnor frLn s: ~, vii1 gaiiila som nya viiddeii. A U L VOSS, Specialaffär for Sybehör, 43 %oPfninggatun 48 (Aiim * mz7~.~,cset ccf I (Zam * ahe~ ys ycct a n). Billiga och bestämda priser. WinBorgs LAGTOSERIN-CACAO Viilsiiinkande, kraftigt niirnnde, hiilsosaril! Förordad af professorerna Olof Hainiiiarsten, C. E. Bergstrand, inecl. cl: ï Ch. Eiii. Hagdc~,Ill in. fl. HiilsovKiinoii, tidskrift för sll.iiiHn och enskild h&amp;lsov~rcl, yttrar i sitt niiliimer för den 1 febriiari följande:. aSlhatZeZes nltmBamacZe O C ~ v&amp;~ * demGJct L s&amp;son % ett 7;: oazcentrercctIt och sanaldzigt ~zda-ir~gsrnedeZ Mma afuemz cZeiz i 7tmmcZeh.1 hos oss .i.rbförclcc Zact~.se / ~inccccao. » Pris pr bii~.kom kilo kr. 2,liO; l /, kilo kr. 1,30; ' 1, kilo kr. 0, ' iO. Erh, ' dles hos lm specerihnndlare snint i paarti hos Tl2. ' I / Vin&amp;org &amp; * C: o, Stockltokn. Koiigl. Hoflovorantör. N y a Hush %llaskolan (för bildade flickor). Förzståndariniia: Frökei~ H. Croniiis. OBS.! Särskild matsal för fiuntiininer. Ett ungt fruntimmer, - liirari~ina. i Richard Änderssons ni~~sikskola, önskar undcr soiiinlarm f&amp;.
Till följd af det sväfvande och växlande begreppet af det annars nog så goda och uttrycksfulla, äktsvenska ordel » lagom » kan ej gärna detta enligt min tanke ställas som » norm » för mitt görande och låtande i denna sak, utan fastmer må det utgöra det lyckade resultatet däraf, men som regel eller rättesnöre måste jag hafva något absolut, något som ställer sig lika för alla, lefnadsställning och yttre villkor må nu växla hur som helst. Detta abssoluta anser jag vara plikten, sådan den i Guds ord är angifven och i ett vaket samvete uppenbarar sig, och härmed har jag angifvit min hållning äfven till » klädpenningfrågan ». Där den kristliga troheten tydligen får göra sig gällande i lifvets äfven obetydliga handlingar, enligt Luce 16:10, så att man äfven i hvardagslifvets ringare bestyr dock söker omsätta de lärdomar bibeln gifver oss under alla förhållanden, där blifver äfven toalettfrågan, huru underordnad den nu i sig själf än må vara, dock ej för ringa att med trohet behandlas. Äfven i dräkten måste inläggas det passande och höfviska, som anstår en kvinna, den där i allt vill underordna sig Guds ords föreskrifter och äfvenledes i sitt yttre visa den kyskhet och renhet, som böra råda i det inre. — Som bekant hafva t. o. m. de store apostlarne Paulus och Petrus i Tim. 2: 9, 10 v.v. och 1 Petr. 3: 3, 4, 5 ej räknat under sin värdighet att taga till orda i en sådan sak för att gent emot de hedniska kvinnornas oblyghet och lättsinne i klädedräkt uppmana den kristna kvinnan till föredöme af motsatt beskaffenhet, om ock de behjärtansvärda uppmaningarna icke under alla förhållanden äro att taga i rent bokstajiig bemärkelse. Att äfven i sant kristliga kretsar kvinnan mången gång alls icke i klädedräkt iakttager den önskvärda och bibliska hållningen kan blott beklagas, ej försvaras, och följderna däraf blifva också de fördärfligaste, ej blott för henne själf, utan både för familjen och hela samhället.
Når 106 §. skulle stadga behandlingssättet får de fall, då Ministéiens anmärkte bähdUngat borde efter Sveriges Lagar bedömmas; så var d<t nödvändigt att concentrer. i den Demncratiska Magten till så liten Scala, som ske kunde; emedan Ständernas fleste Ledamöter icke kunde anses känna hagarne ; och säledrs icke borde afgörande rätten utöfva; hvadan ock det var både rättvist oclr klokt att afförande rätten tillad^s ensamt Utskottet; men helt annan orsak, och helt annat ändamål, hade Lagstiftaren att följa, när han, i 107 § skulle stadga behandlingssättet för de fall, då Mmistéreris anmärkte handlingar skulle bedömas, icke efter Lagirne, utan tfter Ständernas egen Opinion; emedsn, i deg. sa fall, var det just i Ständernas fläste Ledamöters Opinion , som Normen för beslutet skulle tag3s; och ifrån denna prinejpe, ja! ifrån både dess orsak och ändamål, hade Lagstiftaren sjelf afvikit, om han tillåtit, att Utskottet, bestående blott af 24 Personer , fått sätta deras Opinion, i stället lör Ständernas egen; det vill säga i stäflet för 900 Personers. Hade Lagstiftarens mening varit lädan, så hade - Den 2? April. 45T9 Opinions Nämnden. sorn dömer öfver Högsta Domstolen, äfven fatt sig uppdragit att dorna öfver Stats-Rädet; eller också hade Constitutious-Utskottet fått sig Magten af en OpinionsNämnd tydeligen tillagd; men derom innehåller icke Regerings Formen ett ord; och då Lagstiftaren deremot här ganska tydligen sagt, att Utskottet endast skall höras, innan algörande rätten af Ständerna uröfvas; så roå*te det vara Lagstridigt att fräntaea Ständerna denna afgörande rätt, för atc skänka d.n åt Utskottet.
StatsUtskottet har likväl, med förbigåenr de af denna bil 1’ghetsgrund, nedsatt Ståndens Ex.ra Ordinarie Cancellisters arfvode från 3 R:dr till endast 2 R:dr, men likväl godkänt det för Utskottens Extra Ordinarie? föreslagna Arfvode af 2 Riksdaler 24 Sk. ehuru RiksStåndens Canceller äro fullkomligen i lika stort behof af s kick lige Extra Ordinariers biträde, sorn Utskotten. Sluteligeo förekommer, i afseende på Tractamentets nedsättande för VaktBetjeningen , att utom det att Vaktmästaenes Tractamente, under en följd af flera Riksdagar, blifvit oförändradt bibehållit vid 1 R:dr 1 & Sk. Banco, såsom Herrar Taleman det nu föreslagit, och hvarigenom detta belopp liksom vunnit häfd} så torde äfven böra ihogkommas, att tidernes dyrhet och daglöners 1 synnerhet, långt ifrån att min« Den 7 Mirtii. 249 skås, snarare stigit högre, sedan sista Riksdag, hvarigenom det belopp, sorn vid Riksdagen år J8J5 kunde anses vara rundeligen bestämdt, vid denna icke kan annorlunda än såsom jemt tillräckligt betragtas. Dessutom hemställer jag, huruvida det är förenligt med en sann sparsamhet i sammanhang med Riksens Ständers egen värdighet, att genom förminskning i deras lägre Betjänings vedergällning för Statsverket åstadkomma en besparing af ett högst obetydligt belopp. — Jag får af alla dessa förenade skäl anhålla om Betänkandets Återremiss till StaisUtskottet. Herr Strussenfelt, Michael; SornGrefve Posse redan förekommit mig, får jag till alia delar förena mig med honom, under tillägg , det jag icke tror att någon betydlig lucka i StatsCassan skall uppkomma, om man, på sätt Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herrar Talemän föreslagit, beviljar Ståndens Extra Ordinarie Cancellister En Riksdaler samt Vaktmästarne 16 Sk. utöfver hvad StatsUtskottet dtm tillagt.