Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En virkad och bronserad korg — hvartill fordras, utom virktråd, färger och kulörta band till att träda genom handtaget, en ställning från bleckslagarn — blir minst lika dyr som ett vackert litet blomglas. Och det ena fägnar ögat, det andra — bär blott vittne om ' mycket arbete '. # * * Så fort arbetet är konstnärligt, förfalla alla anmärkningar. Allting vackert har sin egen rätt att vara till. Man borde helst vara säker på, att föremålet är vackert och arbetet konstnärligt. • Men härvidlag går det icke an att vara för sträng. All konstflit är i och för sig en sådan glädje för den, som utöfvar den, en sådan uppfostran för öga, hand oeh sinne, en sådan sund och uppfriskande sysselsättning — eller förströelse — att man ej får ta det så noga, om alstren bli litet dilettantmessiga. Men äkta skola de vara; ej till den viktigaste fjärdedelen ' afslutade ' af lärare eller handtverkare. Och helst icke alltför oskäligt dyra att producera. Till konstflit höra naturligtvis äfven artistiska broderier på linne, silke, kläde, sammet eller hvad det vara må! Handarbetets Vänners oförtrutna sträfvan att återupplifva smaken för dem, ge litet mera stil och skönhet åt våra handarbeten, har ju ock redan haft välsignelserika följder. Skall man sy en soffdyna, går man åtminstone icke och köper en färdigsydd krans violer i filosellsilke eller tre hundar vid en balustrad i glaspärlor oeh låter ' arbetet ' sedan bestå i att fylla i botten med mörkt sefirgarn. Men H. V:s bana har ingalunda varit en dans på rosor, och ännu ha de ej hunnit uppfostra sin publik vare sig till lydnad eller till själfständig smak. Så de bära ej ansvaret för alla de stora tunga soffskyddarne, broderade med ullgarner på yllestramalj, hvarken stilriktiga eller originella, hvilka snart bli lika odrägliga, som de virkade antimakassarne. Ej häller är det deras fel, att landet öfversvämmas med all denna ullighet. De bjuda ju — numera — på utsökt vackra förebilder i tilltalande stilarter — ståtlig renässans, praktfull barock och yppigt förtjusande österländsk stil m. fl.
Transport B:ko Mark 6,642,008: io. 17 — Transport B:ko Mark 6,642,008: 10. men minshats a) genom försäljning af vexlar å 3,134,891: 7. b) „ indragning af guld 51,257: 1. c) „ stämpel och porto 32: 3. 3,186,180: n. ^11 B:ko Mark 3,455,827: 15. som sålunda redovisas: Innestående hos Handelshuset Peter Siemsen & Komp. 12,277: — D:o d:o Salomon Heine 314,400: 2. D:o d:o H. J. Merck & D:o d:o Joh. Berenberg Hössler & Komp 201,588: io. D:o hos Nordtyska Banken 474,276: — D:o hos Bankirhuset Gebrilder Schickler i Berlin 337,816: i 5. S:gr B:ko Mark 3,455,827: 15. Nyssberörde behållning i London Pund St. 72,825: 5. 8. har ökats genom inköp af vexlar å 4,134: 10. — till Pund St. 76,959: 15. 8. men minskats a) genom försäljning af vexlar å 19,190: 2. 5. b) „ indragning af guld . 4,298: 19. 6. 23,489: i. n. till Pund St. 53,470: 13. 9. innestående hos Handelshuset Fr. Huth & Komp. i London. Inkomst och Utgift i följd af vexelhandeln har under år 1862 förhållit sig på sått som följer: Inkomst: Vinst å köpta vexlar R:dr 86,801: 3 8. D:o å sålda d:o 51,348: 44.
hvilken summa Motionairen ansåg hafva vida bättre kunnat till handelns förkofran och förmon användas. Inom Vällofl. Borgare-Ståndet hafva Herrar Ekerman, MachelHalling, Lundin och Bååth bestridt saltupplagens upphörande, såsom möjligen ledande till brist på denna nödvändighets-vara';, hvaremot Herrar Santesson, Zander, Valley, Thörn, Brase, Klingvall, Forsberg, Betré, Werrn, Hessle, Holm, Melbin och Olbers biträdt den mening Motionairerne framställt. Detta har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad först beträffar stapelstädernas befrielse från skyldigheten att hålla salt-upplag, så får Utskottet vördsamt anföra, att, enligt Utskottets tanka, egentliga anledningen till den i förra tider öfverklagade sa! tb rist bör til Iskri fvas de hinder för en friare handel, som genom då gällande prohibitiva Hörfattningar uppkommit. Genom det så kallade Product-placatet af år 1734 var nemligen stadgadt, att främmande Nationer icke finge idka handel på Sverige med andra än sådana varor, som blifvit i deras egna länder producerade, och då den directa liitförseln af salt från Portugal och de vid Medelhafvet belägna länder, der denna vara finnes att tillgå, i allmänhet icke verkställdes med nämnde länders egna fartyg, utan uteslutande blef ett föremål för den Svenska handels-speculatiouen, uppstod härigenom den följd, att salthandeln kunde af Svenska slapelstadshandlanden begagnas, om hans fördel dertill uppmanade honom, men deremot, utan fara för concurrence med utlänningen, eftersättas, om tillfälle yppades till andra mera vinstgifvande företag. Vid sådant förhållande var det icke underligt, om någon gång klagan uppstod öfver bristande tillgång på salt, helst sedan under sista tredjedelen af förflutna sedet ett gynnande fiske vid Rikets vestra kuster böajat idkas och saltbehofvet i betydlig nion derigenom ökats.
Väl drifves ännu, vid ett stort antal bruk, brytsmidet efter den äidsla inom Wermland brukliga methoden; dock röjes öfverallt ett kraftigt begär till förbättringar och hvilket redan i handling gifvit sig tillkänna genom införandet af förbättrade biåsverk och värmapparater i härdarne. Nedanstående tabell lemnar en öfversigt af stångjernsoch manufakturtillverkningarne under sistförflutna qvinqvennium. i Härdar. Friilsesmidct. Privilegierade smidet utom hammar-skatten. Hammar-skatten. Stångoch Amnesjerntil verkningen. - Manufakturtillverkningen. Att denna produktion likväl icke sjunkit mer i följd af den några år rådande ofördelaktiga konjunktur för jernexporten, får man tillskrifva de införde förbättringarne i handteringen, enär de bättre eller ädlare tillverkningarne kunnat alltjemt med någon fördel afsättas. 19 Af manufakturen har egentligen ståltillverkningen de sednare åren tilltagit, och uppgick den 18-1-7 till 4,280 Sk&. 14 LU. 19 U., hvaremot spiktillverkningen utgjorde föga mer än dubbelt så stort belopp. De andra manufakturtill verkningarne hafva bestått af mindre betydliga poster. En tillverkning, som likväl under sednare åren icke ringa ökat sig, är den af liar, hvilken nyssberörde år besteg sig till nära 600 tolfter. Ädlare metaller, särdeles silfver och koppar, hafva under ifrågavarande fem år utgjort föremål för ett stort antal inmutningar, men malmfångslen har blott på få ställen varit sådan, att någon tillgodogörelse deraf ifrågakommit. Vid Hornkulls silfververk i Philipstads bergslag, hvilket under berörde år blifvit både upptaget och nedlagdt, erhöllos väl några hundra skeppund malm, men hvaraf största delen ännu icke är försmällt. Vid Lahällsgrufvan, äfven belägen der i bergslagen, har vunnits omkring 300 skeppund ännu oskrädd malm.
Sig lörvissad om detsammas tillräcklighet; alt dessutom den omständigheten, huruvida vattenledningen vore möjlig att anlägga och vidinagthålla, icke vore tillfyllest utredd; att Carlskrona stads invånare väl för längre tid tillbaka, då fråga varit alt leda vatten till staden från Wedeby källor, förklarat sig benägne alt till vattenledningens framtida underhåll bidraga med en summa af 1,500 R:dr årligen, men, sedan den första planen ändrats så vida, att vattnet koinme alt tagas från Lyckeby å, vägrat att ett sådant åtagande fullgöra, såsom grundadt på förutsättningen att erhålla drickseller källvatten, men icke åvatten; och att nämnde stad, såsom redan belastad med dryga communal-afgifter och en tung fattigvård för Flottans corpser samt tillskyndad stor förlust i sin handels-rörelse genom anläggningen af Götha Canal, icke eller syntes höra skäligen få vidkännas ett så stort bidrag för vattenledningen, hvarjemte slutligen blifvit yrkadt, att Stats-Utskottet måtte närmare utreda, efter hvilka grunder den uppgifna summan 23,401 R:dr 40 sk. 10 r:st ansetts vara för behofvet tillräcklig, samt förskaffa sig upplysning, om hvad nuvarande Chefen för Sjöförsvars-Departementet för detta arbetes utförande anser vara erforderligt. Då af berörde inom de serskilda Riks-Stånden förekomne yttranden, hvaraf flere afgifvits af personer, hos hvilka fullständig kännedom om de nu ifrågavarande förhållanden måste al Utskottet antagas, inhemtas, ej mindre, att, efter den fördelning af flottans anslag emellan dess olika stationer, som af Rikets Ständer beslutats, Carlskrona stations tillgångar icke medgifva att bestrida de kostnader, som, enligt hvad Kongl. Maj:ts i detta ämne aflåtne Nådiga Proposition utvisar, erfordras, och sorn af nämnde stations materielanslag påräknats i och för vattenledningens fullbordande utöfver de 23,400 R:dr, om hvilkas beviljande Kong], Maj:t gjort Nådig framställning till Rikets Ständer, samt att entrepreneur för arbetets utförande på sådana vilkor, som, enligt Utskottets förslag, kunde erbjudas, omöjligen vore att erhålla, än ock att
Bom ulls-spinneri samt fabrik för tillverkning af ylle-, bomullsoch linne-väfnader äfvensom af kardiäder, enligt Kongl. Brefvet af den 2 Aug. 1836 25,000: 4:o Lagmannen L. M. Trozelli, för en af honom i Norrköping påbörjad fabriks-anläggning för tillverkning af så kalladt ändlöst papper efter ny och härstädes okänd method, enligt Kongl. Brefvet den 10 Augusti 1836 . 20,000: Tillsammans 125,000 och då härtill lägges återstoden af det Bergs-Rådet Munktell beviljade lån samt de jemväl vid slutet af år 1836 ej utbetalda lånen till Stentryckaren J. E. Cardon, Guldsmeden J. Lenholm och Fabriksbolaget Gibson & Keiller, utgörande ett sammanräknadt belopp af 52,200: så visar sig, att å Förlagslånefonden vid sistlidet års slut voro anvisade lån till en summa af 177,200: för hvilkas utbetalande tillgångar å fonden saknades. Med anledning af hvad sista Revisions-Berältelsen innehåller, rörande Götha Canal-Bolags skuld till Förlagslånefonden, hafva Revisorerne ansett sig böra upplysa, att samma skuld blifvit under loppet af år 1836 till fullo inbetald och således ur balancen försvunnit. Af de härjemte bilagde capitalslut öfver Gamla Ull-Discontf 'onden upplyses, att till denna Fond, som vid 1834 års utgång ägde en behållning af 92,765: 4. <;. influtit: år 1835, uti räntor 200: i ull värderings-, sorteringsoch magasins ?%ifter • ’ * • 1_j_U90^g_8l J)590; 2C. 8 Transport 94,355:3i. 2. 2. och år 1836, uti räntor ...
Ännu i dag offrar bondqvinnan för sitt barns helsa åt älfvorna på den stora älfstenen, ännu hör bonden tomtgubben tröska på sin loge eller timra på nya byggnader, ännu höra vallgossen och fiskargossen strömkarlen slå sin harpa i den skummande forsen, och än i dag läser den kloke gubben eller den kloka gumman sina “ursprungsord“ för att stilla värk eller stämma blod, med mera dylikt. Ehuru en del af här anförda satser i sjelfva verket synas vara ganska oskyldiga, kunna dock andra i sin tillämpning ge anledning till högst betänkliga uppträden. Det är derför för hvarje sann menniskovän en stor tillfredsställelse att observera det nästan dagligen förminskade förtroende, som dylika oförnuftigheter numera åtnjuta. I kyrkoherden G. Gasslanders beskrifning öfver allmogen i Wässbo härad år 1774 omnämnes en stor mängd der gängse vidskepelser vid de årliga högtiderna, såsom jul, påsk, pingst o. s. v., äfvensom vid frieri, förlofningar, bröllop, barndop, kyrkogång och begrafningar. I sin bok: “Svenska allmogens plägseder“ har äfven den bekante engelsmannen Lloyd omnämnt en stor mängd vidskepliga seder och bruk. Maran kallas en om nätterna, under half sömn, och vid något medvetande, angripande andtäppa, förenad med de mest oangenäma drömmar och nervplågor. Den härrör af för mycket njutande om aftonen af hårdsmält mat, äfvensom af starka drycker. Okunniga personer tillskrifva dock denna icke sällsynta sjukdom öfvernaturliga orsaker, sannolikt i följd af derunder hafda drömmar, framkallade genom en dunkel erinring af en gammal tradition. Vanligast påstås den härröra af ett trollväsende, Maran, hvilken, under skepnad af en dels ung dels gammal qvinna, sätter sig grensle öfver den sofvandes bröst. Deraf uttrycket: ridas af maran. Trollet inkommer genom nyckelhålet, såsom en tråd, hvilken formar sig till ett nystan, och derpå till nyssnämnda qvinnogestalt; eller ock i form af en svart katt eller hund.
Om jag icke efter noga betänkande fått den öfvertygelse!), att belåningen skulle medföra motsatt verkan, ville jag ingalunda för min del yrka deri; men varan kan bela* nas så väl af Bruksegare och Handlande sorn af tillverkare. De förra måste i alla fall förlägga de sednare i allmänhet. Belånings-rätten eller en ökad förlagstillgång befordrar Production. Genom ökad Production och tillgång skall priset minskas; dessa äro mina hufvudskål; men för öfrigt har det länge varit ansett af vigt att Jernhandie, ét Banco Utskottets BetänkanJen ringen skulle underhjelpas. Vid hvarje Riks. dag har detta blifvit uttryckt, men stadnat vid Creditivet för JeriiContuiret , hvarigenom Tackjerns tillverkningen icke har något un* derstöd om ej indirect derigenom att bruksegaren får lättare förlagstil Igång. Vid hvarje Riksdag hafva Motioner blifvit gjorda om beläning deraf och 1812 blef deri ock verkligen bifallen men vilkorligt och utan påföljd. Medan man tycks vara ense derom, att Rroduct-beläni ng vore ändamålsenlig för näringarries upphjelpande , förefaller det mig ernot denna princip, att afstyrka beläning å den säkraste och oförgängligaste Rudimaterie, så* sorn den ifrågavarande verkligen är. Den har blifvit förbjuden till export, utom ett bestämdt qvantum tili Finland, derföre > att brist för Smides-tillverkrringen skulle kunna inträffa genom utförsel. Ar det ej nog gjordt till Förädlarens förmån, då varan ej får ryckas undan honom af utlänningen? så är jag för min del fullt öfvertygad att han med Producenten Skulle dela den fördel sorn beläningsrätten kunde medföra genom ökad tillgång som är behöflig, åtminstone i de Bergslager jag bor närmast. Orri den grundsats Vore vigtig, sorn nian låtit gäl a för bestridande af ifrågavarande belänings-rätt, nemligen att priset å varan kunde ökas, så skulle man komma till den slutföljd att Fabrikanter i allmänhet ej borde erhålla
Gifvetvis skulle ett liknande tillägg kunna göras med afseende å Fichtes icke-jag, men då de hittils behandlade undersökningarne ha en rent transscendental betydelse och först senare i och med begreppet om den produktiva inbillningskraften det verkliga medvetandet deduceras ur det transscendentala, är det ej lämpligt att här göra detta tillägg. Det bör endast påpekas, att icke-jagets reala bestämbarhet i förhållande till medvetandets lagar hvarken kan antagas eller förnekas, enär båda delarne skulle involvera ett icke förefintligt förhållande mellan medvetandet och icke-jaget såsom sådant. — Det gifves äfven en annan motsvarighet emellan kritiken af Fichte och kritiken af Kant. Denna motsvarighet framträder i kritiken af Fichtes tredje grundsats, i hvilken påvisas, att det bestämbara jaget endast in abstracto, betraktadt såsom medvetande öfverhufvud, men med bortseende från dess konkreta innehåll, dess differentiering i subjekt och objekt, är verklig relationsgrund. Hos Kant ligger motsvarigheten däri, att kategorierna endast in abstracto genom de transscendentala schemata bestämma den empiriska åskådningen med bortseende från dess konkreta och individuella innehåll. Detta innebär nämligen, att förståndet — ytterst apperceptionens rena syntetiska enhet — endast in abstracto är relationsgrund för förhållandet mellan förstånd och sinnlighet. Det allmänna jagmedvetandet — den tanken jag tänker —, som åtföljer hvarje medvetenhetsakt, inverkar icke på den konkreta och individuella beskaffenheten af medvetandets innehåll, den empiriska åskådningen, utan sätter densamma i förhållande till förståndets kategorier endast genom den af förståndet omedelbart bestämda rena rumsoch tidsåskådningen. Att hos Fichte synpunkten för betraktelsen är djupare, och att det hela är återfördt till ursprungligare förhållanden i medvetandets struktur, förändrar intet vid saken. — Huruvida äfven den tredje delen af kritiken af Fichte, i hvilken betraktas det avtonomiska förnuftets fordran på det bestämbara jaget, finner sin motsvarighet i kritiken af Kant, får den följande speciella kritiken af Fichtes lära om den moraliska driften och känslan utvisa.
Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen angående införselsafgifterne å Hudar och Skinn, ej till Pelsverk hänförlige, oberedda, antager de af Preste-ståndet fastställde tullsatser, nemligen för torra, .osaltade och obestrukna 1 centner. 2 R:dr 50 öre saltade eller bestrukna 1 centner. 2 » — » våtsaltade och andra slag 1 centner. 1 » 25 » röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer särskild omröstning att anställas, huruvida Borgareeller Bonde-ståndets beslut skall antagas till kontraproposition i hufvud-voteringen. I sistnämnde fall anställes ytterligare angående kontra-propositionen följande votering: 2l:o. Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen angående införselsafgifterne för artikeln Hudar och Skinn, ej till Pelsverk hänförlige, oberedda, antager Borgare-ståndets beslut, att denna artikel skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Bonde-ståndets beslut om följande tullsatser för denna artikel, nemligen torra, osaltade och obestrukna \ centner 2 R:dr 50 öre saltade eller bestrukna . 1 centner \ » 25 » våtsaltade och andra slag 1 centner — » 60 » b.) i hufvudsaken. 25:o. Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och Ridderskapet och Adeln beslutat, tullbestämmelserna för Hudar och Skinn, ej till Pelsverk hänförliga, oberedda, skola blifva följande: Bevillnings-Utskottets Memorial M 27. 15 torra, osaltade och obestrukna saltade eller bestrukna våtsaltade och andra slag . röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (1:a alternat.) Preste-ståndets beslut. (2:a alternat.) Borgare-ståndets beslut. (3:e alternat.) Bonde-ståndets beslut Utskottets förslag till tullbestämmelser för artikeln Pelsverk hade följande lydelse: beredda och oberedda: införselstull.
Om jag icke ansåg förenämnde exempel, tillfyllestgörande för bevisningen , skulle jag kanske kunna framställa flere deri, efter niin,töfvertygelse, tillämpningen af Comhiandomål äger menlig inflytelse på författningar och enskildt rätt, som nu är utom kretseti för vårt omdöme, men som föranlåter mig till det Grundlagsförslag hos ConstitutionsUtskotistj att Protocoller, öfver Commandomål, älveri Den 22 April f, m. 4o3 må, af ConstitutionsUtskottet granskas, i likhet med StatsRädets Protocoller, hvartill, så vida de kunna innefatta annat, än hvad som har afseende på truppers öfning, rörelse och discipline, så mycket större anledning kan, af Grundlagen hämtas, sorn det synes vara högst olämpligt, att enahanda decharge, sorn meddelas StatsRådets Ledamöter lör rådslag som Con* stitutionsUtskottet känner, äfven nu meddelas föredraganden i Commandornål, ehuru ConstitutionsUtskottet icke är, jemnlikt Grundlagens föreskrift, berättigadt, att känna Protocollerne öfver Commandornål, utan blott, i de särskild te fall, då, af tillfällige händelser, ConstitutionsUtskottet får anledning, att dervid fästa inågon uppmärksamhet. Att RegeringsFormens lydelse i 7 <5. Regeringsformen bibehålles, får jag, af anförde skäl, vördsamligen tillstyrka» N:0 3. Herr Cederfchjöld, Pehr GuJJaf: Vi äro förmodligen alla ense derom,' att Grundlagsförändringar böra göras sparsamt och ined varsamhet, samt aldrig utan för att åstadkomma en af ett verkligt behof påkallad väsendtlig förbättring.
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN. J. AP KLEEN. S. C. NISSER. Stockholm den 28 November 1861. C. d'Orchimont, — 302 — Kongl. Krigs-kollegii Intendents-afdelnings underdåniga yttrande, angående en af Rikets Ständers Revisorer år 1861 gjord framställning. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Rikets Ständers senast församlade Revisorers afgifna berättelse* i hvad densamma angår verkställd granskning af Eders Kongl. Maj:ts och rikets Krigs-kollegii räkenskaper för år 1859, får Kollegium å Intendents-afdelningen, enär någon anmärkning mot nämnde Afdelnings förvaltning eller räkenskaper i berättelsen icke förekommer, blott, med anledning af Revisorernes framställning derom, att de funnit mathållningen vid garnisons-regementena i hufvudstaden, ehuru till födoämnenas beskaifenhet oklanderlig, likväl till deras qvantitet otillräcklig, att vid de särskilda regementena spisordningen är i någon mån olika, och att mer än 2 mål på dagen icke bestås soldaten vid någotdera af berörda regementen, i underdånighet anmäla, att Kongl. Majit i nådigt bref den 19 Juli 1855 fastställt lika utspisningsstater för värfvade regementena, med öfverlemnande åt den inom hvarje regemente inrättade Direktion för manskapets mathållning att, med såväl födoämnenas fördelning i olika mål, som desammas utbytande mot andra lika lämpliga proviantartiklar, få, efter omständigheterna och eget bedömande, från den allmänna spisordningen afvika; dock under noggrant iakttagande deraf att, å ena sidan, högre kostnad icke genom ett sådant ombyte föranledes samt, å den andra, soldaten kommer i fullt åtnjutande af de för honom afsedda underhållsförmåner. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stor mäktigs te, Allernådigste Konung!
Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 2 dennes under N:o i33 afgifne och den 3 derpåföljde f. m. på bordet lagde Memorial, i anledning af RiksStåndens sefskilte beslut i afseende på användande, till ny Fastighetsbelåning, af capitalafbetalningar å Bankens på återbetalning i sedlar ställda fordringar för utgifne lån mot pant af fastigheter m. m.; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, på sätt Utskottet hemställt, instämma uti de af Högvördige PresteStåndet och Yällollige BorgareStåndet, i afseende på grunderne för Bankens utlåning på fasta panter, fattade beslut. 35o Den 5 Mars e. ra. Företogs till pröfning BancoUtskottets den 2 dennes under N:o i32 afgifne, oell den 3 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskaffadt förklarande, att uti den'Summa af 4o,ooo R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat En persons namn aldra högst kunna i UplåningsDiskonten blifva häftande, äfven må i beräkning tagas de skuldeller löflesförbindelser samma person kunde hafva sig iklädt i BancoDisconten, Låne-Contoren eller den serskilda Fonden för lån på Actier och Documenter: Herr Rosenblad, Bernhard; Jag har icke i Utskottet delat majoritetens tanka om behofvet af detta momorial, utan ansett det stå i strid emot ett förut fattad t beslut. Det står uttryckeligen i beslutet om UpplåningsDisconten, att maximum för lånebeloppet där skall vara 4°j00° R-dr. Men på ett annat ställe, eller i föreskrifterna för BancoDiskontens låne-rörelse, står det, att maximi-beloppet, för hvilket någon Låntagare der må häfta, skall vara 6ooo R:dr, och högsta borgenssumman 6ooo R:dr.