Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab har trott, att några tvister, efter ett sådant bestämmande, som nu här är föreslaget, framdeles icke skulle kunna uppkomma. Det förefaller mig å min sida rätt curieust, att det skulle blifva svårare att förekomma tvister, när man^säger, att säden skall vara strid efter årsväxtens beskaffenhet. Årsväxten är olika beskaffad i olika delar af landet, och så åberopa räntegifvarne ordalydelsen. Jag slutar deraf, att det blir mycket större svårighet att skilja emellan de tvistande och mycket stor anledning att förmoda, att Kronan och räntetagare på detta sätt få nöja sig med den säd, som räntegifvarne vilja lemna. I sådant fall att de underkasta sig detta, upphöra visst alla tvister, men det kan naturligtvis icke vara meningen, all Kronan och räntetagare på detta sätt skola blifva lidande. Det är derföre jag önskar bifall till Utsk:s mening och icke Frih. Raabs. Denna punkt har visserligen mycket sammanhang med den följande, och det är svårt att discutera denna, ulan att äfven vidröra den sednare, hvaruti Utsk. har föreslagit en liten förbättring, enär det i betänk. N:o lil var föreslaget, alt det inom hvarje socken skulle uppgöras huru mycket säden borde väga. Jag har visst hört, att man är öfvertygad om att hvar och en vill göra det rätta och bestämma detta efter öfvertygelse, men det har sig besynnerligt med rättskänslan uti större samlingar, pä sätt man kan visa vid uppgifter till taxeringscomitéen om hemmansvärden, jemte flere dylika tillfällen. Sådant kan också komma att hända vid bestämmande af vigten på räntespanmål, och skulle ovillkorligen hafva handt, derest Utsk:s förslag uti mern. N:o lil blifvit antaget. Nu finnas äfven många comitéer för markegångssättningen, i hvilka det är omöjligt att skilja emellan räntetagare och räntegifvare.
Härjemte har Utskottet fått emottaga en, i afseende på besagde låneunderstöd, inom Ridderskapet och Adeln af Herr F. W. Nordenanckar väckt och lill Utskottets utlåtande remitterad motion. •— Då det, med anledning häraf, åligger Utskottet att inför Rikets Ständer uppgifva samt meddela sitt yttrande öfver de egna, serdeles invecklade, förhållanden, som vid den begärda utbetalningen af ifrågavarande lån förekommit, och hvilken jemväl under den verkställda läsningen af Fullmägtiges Protocoller för innevarande år ådragit sig Utskottets synnerliga uppmärksamhet; så finnér Utskottet sig nödsakadt att, oansedt den vidlyftighet, som härvid icke kan undvikas, ingå uti en utförlig framställning af ej mindre de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, för utbekommandet af oroförmälda statsbidrag, föreskrifna villkor och iagttagelser, än de beslut, Fullmägtige i sådant afseende vidtagit. Med hänsigt till den stora vigten att få de redan för längre tid tillbaka ifrågasatta upprensningsarbetena i Em-ån verkställda, hvarigenom, enligt offentliga handlingar, 6,834 tunnland ängsmark kunde dels förbättras, dels vinnas, anvisade Rikets sednast församlade Ständer för detta företags utförande en summa af 45,000 R:dr, hvilken ansågs ungefärligen motsvara hälften af den kostnad, samma företag, med inberäkning af jordersättningar, m. m., skulle komma att medföra. Af det sålunda anvisade statsbidraget borde 35,000 R:dr utgå såsom lån, och 10,000 R;dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet. För öfrigt skulle, i afseende på utbetalningen och användandet af berörde medel, iagttagas samma villkor och föreskrifter, som för andra dylika understöd voro stadgade.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i BancoUtsk. under den ledamoten i detta Utsk. N:o 1055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, medgifna 3:ne veckors ledighet, frän den 10 dennes beräknad; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1378. Hr Lagerbjelke, Carl Oscar. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 211, ang:de beredandet af en ny local för Riksg.cont., i st. f. det härtill nu begagnade hus. Då härvid först föredrogs Utsk:s hemställan, att frågan om iståndsättandet och inredandet till local för Riksg.cont. af det hus, K. Suudhetscoll. tillförene begagnat, må förfalla, samt att deremot samma hus må, genom Fullmäktiges försorg, af Riksg.cont. försäljas på det sätt Fullmäktige pröfva för det allmänna mest fördelaktigt och ändamålsenligt, anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf: För min del skulle jag anse den föreslagna försäljningen mindre ändamålsenlig. I trakten af Sundhetscollegii hus befinna sig nemi. högst vigliga hus, inneslutande Statens archiver. I st. f. att sälja några hus i denna trakt borde Staten i min tanka snarare förskaffa sig äganderätt till alla der belägna hus, ifrån hvilka eldfara kan vara att frukta. Icke eller kan någon synnerlig ekonomisk vinst af en sådan försäljning tillflyta Staten; ty skulle huset vara så uselt att det icke lönar någon reparation, så lärer föga någon enskild vilja sig dermed befatta eller för huset betala mer än materialierna kunna vara värda. Lönar sig åter någon reparation af huset, så torde detsamma visserligen kunna med någon fördel för Slaten försäljas, men i båda fallen, eller äfven om någon vinst kunde vara att skörda, så återstår dock den anmärkningen jag nyss gjorde ang:de en ökad eldfara för Statens archiver, hvarföre jag anhåller om afslag på sednare delen af Utsk:s tillstyrkande eller hemställan om husets försäljning. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Ahnfelt gjorde energiska ansträngningar för att afvända det hotande slaget, men de misslyckades. Själsspänningen, ökad genom bekymmer för tidskriften och genom intrycken af föregående polemik, bröt hans fysiska kraft och förde med sig slaganfall eller någonting liknande, som äfven bröt hans själs energi. Vid början af februari reste han, dels för ekonomiens skull, dels i redaktionsbestyr, ned till Skåne och for därifrån öfver till Köpenhamn. På ett hotell därstädes afled han i hjärtslag natten till den 17 februari. Hårdt drabbad af det genom öfverraskningen och tillstötande omständigheter dubbelt kännbara olycksslaget stod makan, med tre döttrar och en son i uppväxtåldern, sörjande men i sorgen upprätt, vid den dödes kista, på hvilken publicistklubben, tidskriftens medarbetare och den aflidnes vänner lagt sina kransar; den högtidliga begrafningsakten förrättades den 24 februari i Jakobs kyrka. I tragedien faller hjelten genom följderna af sina egna missgrepp; men det goda han velat, den frigörande verldsåskädning, i hvars stridsled han stått, skall gå segrande fram, och då skall äfven hans minne försonadt lefva. » Kom igen! » var Ahnfelts sista ord till undertecknad, då vi vid publicistklubbens sista årsfest åtskiljdes — för helt kort tid, såsom vi båda trodde. Icke anade jag då, att jag skulle komma igen, icke till honom men till allmänheten, i dödsanmälarens tunga värf. Frid öfver hans minne! Otto Sjögren. Ur Dagens Krönika. Franska insatser i svenska kulturen. När den vesterländska kulturen undan folkvandrings-barbarerna öfverger det gamla Latium, slår den ner sina nya bopålar i Galliens bördiga jord. Orsakerna till, att Frankernas rike sålunda blef arftagare af Rom, voro många. Redan 600 år före Kristus hade Grekerna anlagt ny-bygget Massilia, som sedan blef Marseille, och från denna härd spridde sig norrut genom afläggarne Narbonne, Arles, Toulouse, smaken för mildare seder, kunskapen om åkerbruk, med vinrankan och oliven, byggnadskonst, metallberedning, mekanik, befåstningskonst.
Mj:t ^ sliliFt 8tul«- lläclsl» nuclsrlluiiirru till8tvrttunllv» tuelit68 > Xä<!sr i^illu, osli lislu!lilo ult i i>tvs rsii-88l:iunusl^s clsrrusll sllrit'vsl8s till llilists8Uitt<ler slrulls ex,j)ellisr«8. ^x, ^>rotosull^) ^ 3- Lnli. lill I7t8>>. 6. 14 1844, ti. 4 e. IN. X0V(;i.. /Vt/c/fAcr k/// ^ M</»/« «/' ?>?///-/' /"/' «/' t//^/-c-uv//Euoe/t ^'o/c7eA«//c/e /a/r c'/// t/e /<///</c/e r //<r//<2?K// .V/oeZ/co/m? 57o// ,/<?/,. 5 18^^. lili »^rikvelss ut' tion 12 Decemius 1840, liulv» liilisl» 8turvllsr» nnclsr unclru^uittls :>t' tlsrlulcli^u o»i8liiiul>^listsr osli lorliuIEuuulsu till u<Iui;:iliiMilills :>t XonZl.
Essenser; se Oljor, flygtiga. Estamper; se Kopparstick. Etuis, derunder förut inbegripne Penningebörsar; återfinnas under Portföljer. Fabriksvaror, ej specificerade; se Slöjdvaror. Fayence; se Porslin. (5 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet Införselsför Tullberäktull. nmgen. Biksmynt. B: dr. öre. Fikon 1 skålp. 7 Filar och Baspar 1 skålp. 12 Fingerborgar och Springar af andra ämnen än guld och silfver 1 skålp. 40 Fisk: färsk Fri. saltad eller inlagd: anjovis, sardeller och thonfisk 1 skålp. 25 lax 1 centner. 1 10 sill 1 centner. 75 torr eller rökt: gråsidor eller sej 1 centner. 1 25 lax och ål 1 centner. 6 — långor och torsk med derunder inhegripne rotschel’, samt klipp-, stockoch platteller hredfisk 1 centner. Fjedrar, ej specifierade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Fjäder, ospritad Fri. sp ritad 1 skålp. ... 15 Fjäll, hvalfiskeller Ossa Sepia: bria. Flaskfoder förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Anm. Flaskorna med deras innehåll förtullas särskildt. Flintsten Fri. Flintor, huggna, utom agat Fria. Flyttsaker: reseförnödenheter, af egaren sjelf medförda, då de af vederbörande tullkammare eller tullinspektion finnas ej öfverstiga hans behof under resan Fria. inkomna för sådane svenske undersåters räkning, som varit å utrikes ort bosatte, så framt de vid införseln finnas gamla och brukade samt, på särskild anmälan hos Generaltullstyrelsen, pröfvas ej öfverstiga egarens behof bria. öfrige inkommande gamla och brukade husgerådseller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel, äfven såsom nya, ej genom denna taxa är i allmänhet medgifven tullfritt, eller emot lägre tull, än högst Filtrerstenar; hänföras under Sten, arbetad, ej specificerad. Fiskben; se Ben.
Kyrkan afhände sig eganderätten endast på det sätt, att om till skatte köpt hemman såldes utom åboslägten, Kyrkan skulle ega lösningsrätt viss laga tid efter hembjudande, hvilken förmån Kyrkan äfven torde böra tilläggas i afseende på icke skatteköpte hemman, hvarå åborätt afstås till oskyld. 3:o. Att nuvarande innehafvarne af kyrkohemmanet vare sig på grund af arrende-kontrakt, städjobref af kyrkoföreståndare, eller i följd af köp förutvarande innehafvare eller åbo och i mantalseller skattskrifningslängden såsom åboer skrifne, skola ega rätt att framför andra å sina innehafvande hemman, mot erläggande städja, erhålla städjobref. 4:o. Att bestämmandet af den i lista punkten omnämnda årliga afgift för hvarje uppskattad qvadratref af inegorymden bör, i närvaro af så väl pastor eller dess ombud, som åboen, verkställas af särskild förordnad landtmätare, jemte å ömse sidor utsedde gode män, hvarvid ersättningen till förrättningsmännen bör af åboen bekostas. 5:o. Att vid denna taxeringsförrättning äfven bör tagas i betraktande de ut - 2S Stcits-Utslwllets Utlåtande A’:o 122. skylder eller natura prestationer ti'1 Kronan, som, efter hvad Jordeböckerna utvisa, af hvarje särskildt hemman utgöras, sä att i detta afseende tyngre beskattade hemman må i förhållande till kronoskatten njuta lindring i den årliga afgiften till Kyrkan.
Riksdag med de hemmavarandes fulla och yppersta för - 206 Riksdagen 1810. troende) och aldra minst kunna förmodas ifrån det Iiögvördiga Ståndet ifrån hvilket, mer än något annat, man har skäl vänta alla främmande afsigter fullkomligen afskilda. Då man således alltid hör föreställa sig alla det Högvördiga Ståndets Ledamöter väl valde, alla af insigter, välvilja och nit för det Allmänna bästa, utan företräde häruti för någon ort, syssla etc., hvarföre skulle man ej äfven vara öfvertygad, att vid Electorsvalen hvar och en af dem sökte och förskaffade sig alla nödiga underrättelser öfver hvarje Ledamots mer eller mindre tjenlighet för alla förekommande befattningar, och att således detta val gjordes med både all möjelig upplysning och utan alla ensidiga afsigter; för hvilket probabiliteten verkeligen ej är lika stor, då en Person nödvändigt skall tagas ifrån hvarje Stift, och då afseende tillika skall hafvas på en annan qualitet än endast skickligheten. Man bör ej heller lämna ur sigte den nödvändiga rättvisan att oförkränkt bibehålla hvars och ens ovilkorliga Riksdagsmannarätt att öfver alla förekommande ämnen gifva sin röst, lika gällande som alla öfriga Ledamöters. Äfvensom det bör ihågkommas, att sedan Ståndet är samladt, äro ej Ledamö terne Fullmägtige för något visst Stift, utan hvar och en är en Riksdags-Fullmägtig för Sveriges Rike.» Och då fråga af Herr Doctor Wijkma n väcktes, huruvida ett sådant Memorial, då dess författare var frånvarande, kunde i Utskottet företes, tilläde Herr Borgmästaren Vilberg, att han i dess innehåll fullkomligen instämde och för detsamma, såsom för sitt eget, ansvarade. Sedan Utskottet någon stund härom öfverlagd stadnade det i följande beslut:
Likaledes skulle jag vilja medgifva, att val till öfre kammaren må sträcka sig utom valdistrictena, men att valen till den nedre kammaren fästas inom valdistrictena; att val till öfre kammaren ske för 5 riksdagar, men valen till den nedre kammaren ske särskildt för hvarje riksdag. Äfvenledes skulle jag såsom ett jemkningsförslag, hvilket måhända blir nödvändigt för att inom detta Hus vinna en behöflig majoritet för en representationsförändring i allo, vilja föreslå, ali den öfre kammaren^ element äfven fick något i5 Hr 22 *7° C<d 2^ 0 c t o b e r f m. mtra bestämdt tillegna sig den inotiarkiska principen. Jag skulle således alldeles icke draga i betänkande att äfven medgifva K. M. rättighet alt för lifstid insätta någon del af ledamöterna i denna kammare. 1 sådant fall skulle naturligtvis, för att något jemna valrältigbelen, om t. ex. valdistriclen blefve i5, hvarje dass välja en representant till öfre kammaren, d. v. s, 25 representanter af hvarje fördelning, och K. M. ytterligare |>å lifstid välja 25 ledamöter af den öfre kammaren. Till den nedre kammaren skulle hvar och en af de öfriga dussenia välja en representant, men den fjerde (vänne representanter. Vill man åter ej medgifva K. M. rättighet att på lifstid utvälja representanter tillden öfre kammaren, så bör den fjerde classen älven välja dubbelt till denna kammare. Men oansedt mina egna åsigter, öfvergå]- jag till hvilket annat antagligt förslag som göres, och helst omfattar jag det som är uttryckt sednast af Frih. Sprengtporten. Del förslag, lian har afgifvit, är skiljdt ifrån alla detaljbestämmelser och är just derföre det, sorn jag anser för del lämpligaste vid närvar, tillfälle. Om således R. o. Ad. skulle anse det kunna blifva dess gemensamma tanke att gå sa långt som Frih.
Herr Lagmannen Lassis anförde mundtetigen: — Uti första puncten as den afdelning, som angär Bränwins-brännings-rättigheten, är wäl föreslagit, att en fri bränning mä existera för Hemmansbrukare och större oskattlagde lägenheter eller utjordar ä landet, men jag saknar tiistäni» för Den 14 September. 411. för ägare af stattlagde qwarnar, att fä begagna sam» ma fbrmän. Ehuru dctza som oftast icke innehafwa nägot Hemmansbruk, sä hafwa de dock alfid mycket bättre tilgäug pä säd, än de fleste Jordägare af smä Hemmansdelar, och rättigheten att bränna Bränwin synes mig cgcntcligen böra följa af Spanncmäls - till» gängen. Att Panncrymden bör fbrblifwa efter 1820 ärS Förordning, anser jag äfwen i allmänhet nyttigt, hälst ben mindre Hemmansbrukare sämcdelst undgär all olägenhet af Bränwins-redstapens förändring, hwilken al, drig utan betydlig kostnad kan wcrkställas, men att ingen panna mä fä hädanefter innehälla mer än 90 kannor finner jag icke wara lika billigt, ty derigenom skulle bädc de Skädcrncs Jnnewänare, hwilka tiläfwen» tyrs kunna komma att Arrendera de andras Brän» nings-rättighct, samt större Potzcssionater förlora i jämförelse med andre, och Kronan fär mindre inkomst, än i händelse en högre drifwen Bränwins-brännig emot i mohn derefter höjde afgifter blcfwc tilläten.
Vinner Nej, (i:sta Alternativet) komma alla hittills till införsel tillåtne slag af Bränvin, af till och med 12 graders styrka, att förtullas med 32 sk., och de af högre gradtal med 1 R:dr kannan, men de förut förbudne sorter att beläggas, vid det lägre gradtalet, med 4° och vid det högre med 1 R:dr 12 sk. kannan i införsel-tull; (2ldra Alternativet) komma alla slags Bränvin och Sprit att beläggas med 4o sk. kannan vid införsel, då styrkan utgör till och med 12 grader och med 1 R:dr 12 sk. kannan då styrkan öfverstiger detta gradtal. Caffe, Endast Bonde-Ståndet har bifallit Utskottets förslag, alt införsel-tullen a Caffe må bestämmas till 6 sk. per U.\ hvaremot de 3:ue öfrige Riks-Stånden bestämt denna tull till 4 sk. Ä; vid hvilket förhållande Utskottet, för den 12 Bevillnings-Ut skottets Memorial N:o 49- händelse, alt Bonde-Ståndet ej skulle vilja biträda de öfrige Ståndens beslut, får föreslå en så lydande voterings-proposition : ll:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att införsel-tullen å Caffe bestämmes till 6 sk. per U., voterar Ja; deri det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej , blifver införsel-tullen å Caffe \ sk. per Coeffurer. Den härå af Utskottet föreslagna införsel-tull, 5o R:dr för 100 R:drs värde, är gillad af 3:ne Riks-Stånd; men som Ridderskapet och Adeln nedsatt densamma till 25 procent af värdet, så, i fall detta beslut ej frånträdes, lärer votering komma att anställas öfver följande proposition : 12:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att införsel-tullen å Coeffurer bestämmes till 5o R:dr för ioo R:dis värde, YOlerar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej , kommer införsel-tullen å Coeffurer att blifva a5 procent af värdet.
Helsingborg snart sagdt hvarje år för längre eller kortare tid under vintermånaderna är den enda punkten i vårt land, öfver hvilken postsamt personoch godstrafiken obehindradt går till och kommer från utlandet, och då 256 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 129. nu Helsingborg snart erhåller en rymlig och fullt ändamålsenlig hamn och derjemte jernväg inom kort blifver färdig emellan Köpenhamn och Helsingör, synas väl alla möjliga talande skäl vara för handen, att, i Statens och landets välförstådda intresse, draga jernvägen till Helsingborg. Vederbörlig undersökning har för detta’ändamål »blifvit af herr major Adelsköld verkställd, och skola kostnadsförslager, kartor m. m. blifva till Höglofliga Utskottet aflemnade. För att nu ej ytterligare förlora en dyrbar tid, och ovissa om Rikets Ständer skulle vid denna, mera än vid^föregående riksdagar, vilja taga oss under sina vingars beskydd, hafva vi tänkt oss såsom möjligt att snarare uppnå det stora mål, hvartill vi så länge sträfvat, genom att sjelfve efter yttersta krafter dertill bidraga. Ett Bolag har sålunda bildat sig, för att i förening med Landskrona bygga en för ångkraft afsedd jernväg till stationen Eslöf vid södra stambanan och vill nämnda Bolag nied ^ deltaga i arbetets utförande. Bolagsreglor äro redan af Kongl. Maj:t stadfästade. Herr Landshöfdingen och Kommendören von Troil har sistlidne Lördag å Riddarhuset afgifvit en lika utförlig, som väl motiverad motion om en jernväg emellan Helsingborg och Ystad till stambanan med en branchbana till Landskrona, och i det jag tager mig friheten åberopa densamma samt mina och herr Enemans vid de 3:ne sistförflutna riksdagarne i ämnet afgifna motioner, äfvensom den till Kongl. Majit af Direktionen för Helsingborgs Jernvägs-bolag i underdånighet ingifna skrifvelse, vågar jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer behagade vid denna riksdag ansia Tvåtredjedelar af hela anläggningskostnaden för en för ångkraft afsedd jernväg från Helsingborg via Landskrona till Eslöf, emot vilkor att bolagen i Helsingborg och Landskrona åtaga sig en tredjedel i hela arbetets utförande.
Hon bar det i nät, struket tillbaka från pannan medelst en halfcirkelformig kam, som höll framhåret ända ned mot öronen klämdt fast jäms med hjessan och såg ut som ett utbrutet svart band. Den storrutiga klädningen i skotska färger hade fyrkantig ringning, motveck på bröstet och knäptes längs ryggraden med fördolda knappar; om lifvet var der bälte med kokardrosett, och nere på kjolen sutto två svarta sammetsborder, den ena en tum öfver den andra. Ibland fick Alice följa med pappa, när han om eftermiddagen gick sin skymningstur, – öfver Norrbro och Gustaf Adolfs torg, in på Regeringsgatan, der lyktorna redan voro tända och der höga butiksfönster hos Lejas reste sig i rad bredvid hvarandra, med ljus öfver skiftande, draperade sidentyger, mattor uppstaplade i rullar, och leksaker och smycken, som lågo ordnade i terrass. Han gick långsamt flanerande, utan att någonsin stanna eller vända sig om, och hon trippade troget bredvid honom med sin hand i hans, sin lilla muff i en snodd kring halsen, löst dinglande ofvanpå kappan, och de små kortskaftade lastingskängorna i blanka galoscher. När de kommo hem – de bodde på Skeppsbron – satt modren ännu i skymningen vid brasan, vanligen var der någon främmande herre hos henne. Fadren brukade bara stanna ett ögonblick, säga ett par ord – en slags ursäkt – och gick så strax in i sitt eget arbetsrum. En sådan kväll, när de kommo hem – Alice var väl då sju år – hände der något, som sedan af alla minnen från hennes första barndom kom att stå mest tydligt för henne, – så redigt och klart mindes hon det, att hon tyckte det liksom nästan började hennes lif. Jungfrun, som annars brukade hjelpa henne, var icke till hands, och hon stannade derför längre än vanligt ute i tamburen för att taga af sig galoscherna, som klämde och voro krångliga att få af.
Vid sådant förhållande och enär å andra sidan icke utan skäl borde förutsättas, att, genom upphörande för framtiden afen del sådane å besparingarne anvisade utgifter, hvilka utgjort föremål för Rikets Ständers och deras revisorers anmärkningar, utväg kunde beredas för betäckande åtminstone till någon del af de å nämnde hufvud-titlar uppkomne brister, ansågo Rikets Ständer afskrifning af beloppen då icke lämpligen böra medgifvas, utan att bristerna skulle, på sätt Rikets Ständer, uti sistberörde underdåniga skrifvelse, stadgat, uti statsverkets räkenskaper fortfarande inom linien balanseras intill innevarande riksdag, då Rikets Ständer, på grund af förekommande omständigheter, blefve i tillfälle att pröfva, hvilken åtgärd i afseende på samma brister borde vidtagas. Utskottet får derjemte upplysa, att nu ifrågavarande brister, hvilka, uti Rikets Ständers förstanförde skrifvelse af den 7 Maj i845, N:o 173, uppgifvas för a:dra hufv.-tit. för 3:dje liufv.tit. till 149,»72: 3o. 10. 15,934: 8. 6. hafva sedermera under år 1842 ytterligare ökats med 4>2®7: 29- — 276: — 6. samt sednast, år 1844 rncd • 112: 3g. 3. hvartill kommer en i beloppet från begynnelsen befunnen misskrifning af 2 — uppgående således vid i845 års slut till rätteligen beräknade . 153,553: 3. 1. 16,210: 11 -— samt alt efter år 1844 ingen ytterligare utbetalning af egenskap att kunna hiträknas förekommit.