Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dem du har frambragt, ädle af Wirsén. Hvad solglans kring kung Henriks älskogsstunder Hur skarpt på Strindbergs otukt ned du slår, Och Ibsen, diktens afgrundsheraska under, Och Björnson med hans agitatorsfunder Du drabbar dem — och jag, jag skäms, att du är vår.Och Odhner, som af våra stora minnen Oss än en ren och himmelsk urbild ger, Sen hans historia tjusat våra sinnen, Hvad ha vi andra här att göra mer? Hur rosenfargas häfden i hans händer, Hur blir ej Gustaf Adolf till en gud? Ack, i mitt öra, hvart jag också länder Den diktens grundton ständigt återvänder Ett tvifvelaktigt, ack, men älskadt barndomsljud. Dock — vi ej nöjas med ideologer Och evig blomdoft uti rymder blå, Akademien vill öck gynäkologer, Bom faktiska förhållanden förstå; Det Andersonska snillet mången bana Har röjt, som varit obevekligt stängd. Att släppa fram de unga var hans vana, Hvad gör det då, om ingen alls kan ana, När eller hvar han uti vere var slängd? Panegyriken flyttade till Norden Med Ljunggrens högtidstal, så nära slägt Med Rom, om ej till anden så till ordeu, Och tjuste åter i Lundensisk drägt. Och Hamilton, så hög som han till sinnes, Så klassisk, bandet uti sångens krans, Fast icke sjelf en sångare, — hvar finnes Den svenske skald, som ej med tårar minnes En själ så ljus, så ren, så faderlig som hans? Och han, som slöt den långa sångarraden Och stödd på enpåk gick och söijde den Med Kari den tolftes stöflar ikring vaden, Behagens, skämtets, tankens, Eddans vän; Han, lagerkrönt i folkhögskolans gille, Som Aftonbladet redigerade, Ej främst som skald, än mindre främst som snille, Som ville dumt och kunde, hvad han ville, Den patriotiske Per August Gödecke.De gamla lyrorna ha icke tystnat, Fast mången, tycker, att de klingat skralt Om ock till andra toner vi ha lyssnat, Får Oskars sångarskola bra betaldt.
löner efter förra markegången för alla som tillhör regementet. För att underlätta för den skattskyldige behöver han inte längre skaffa bevis från brandförsäkringsdirektionen om värdet på sin egendom. Direktionen skall varje år sända en förteckning på alla i städerna och på landet försäkrade hus. Ändrade regler för den som tror sig ha fog för klagan. Kronofogden skall ensam ansvara för avkortningslängden. Riksgäldskontoret skall få ett exemplar av det sammandrag över hela uppbörden inom varje län. Stockholms slott den 9 oktober 1812. CARL. Kungörelse om vad iakttagas bör, i anseende till dem, vilka vid rättegångsverken samt Rikets Kollegier söka inträde. Stockholm den 9 oktober 1812. Då Vi är övertygade om angelägenheten, att de som söka inträde i Vårt och rikets tjänst skall äga den stadga i begrepp och omdöme som genom studier bereds. De skall vara försedda med de kunskaper, som om de blivit försummade under läroåren knappast kan tas igen under tjänstemanna arbetet. Detta gäller särskilt de som skall antagas vid Rättegångsverken och därför stadgar Vi följande: Från universiteten må ingen som inte uppnått 18 års ålder dimitteras till Vårt kansli, rättegångsverken eller rikets kollegier. På examensbetyget skall åldern vara inskriven. De som avlagt examen för anställning vid rättegångsverk skall ha vistas vid universitetet 4 terminer räknat från studentexamen. De som är filosofie kandidater och under gymnasietiden fått förberedande kunskaper kan efter tre terminer avlägga juridisk examen. För att vinna inträde vid rättegångsverken fordras följande: Vanlig teologisk examen, latinsk stilskrivning, förhör för matematum inferiorum professor i elementena av geometri och aritmetik samt fäderneslandets historia. Kameralexamen avläggs efter två terminer. För att undvika att få odugliga tjänstemän, fordras av lärarna vid universiteten att de sorgfälligt uppfyller vad deras ämbetsplikt kräver. Även hovrätter, kollegier och andra verk skall iakttaga vad som sägs om dem vars kunskaper inte motsvarar medförda betyg. Stockholms slott den 9 oktober 1812. CARL Kungörelse angående utgivande av två och tre riksdalers bancosedlar på enkla blad. Stockholm den 9 oktober 1812. Till lättnad och mer bekvämlighet för den allmänna penningrörelsen ger banken ut sedlar av två och tre riksdalers valörer på enkla blad.
Men på hafvet, nyss så lugnt och solbelyst, blåser det upp, vågorna rulla och bryta sig, det salta skummet stänker ditt ansigte och den friska hafsvinden fyller dina lungor. Du fängslas timme efter timme af denna kraft, detta oändliga haf, som är en bild af lifvet med dess underfulla, obekanta djup, dess tusen skiftningar på ytan. Och inför den stora, gamla, ständigt unga naturen längtar du att komma till harmoni och klarhet, att fylla din bestämmelse med ödmjuk kraft. Följer du vägen genom skogen och ror sedan öfver viken, kommer du snart till en gammal herregård, under hvilken torpet lyder. Der finnes gammalmodiga och moderna rum, der finnas verandor och dammar, böcker och taflor, och der diskuteras i all vänlighet dagens brännande frågor. Olika meningar bryta sig mot hvarandra, ty från skilda håll komma familjens medlemmar dit om sommaren, fulla af nya intryck, som det gäller att meddela, helst omsätta i andras sinnen. Det är ett styft arbete, ett stycke af det nutida kulturlifvef med dess rastlösa äflan, dess nervösa ifver, dess innerliga öfvertygelse. Men torpets enkla, vemodiga naturstämning hvilar ej deröfver. Känn hvilken blomdoft från trädgården! Längs hela den södra långväggen af huset har kaprifolien slingrat sig. Det är med knapp nöd man kan öppna de båda salongsfönstren. I slutet af juni står hela kaprifoliehäcken i blom. Blommorna hänga i täta, tunga, vaggande klasar, så tätt, att bladen knapt synas. Allt efter som de äro mer eller mindre utslagna, skifta de i hvitt eller ljusgult med en dragning i skärt, och vid minsta vindfläkt, som sätter den lätta blomstergungan i rörelse, förnimmes en genomträngande vaniljdoft. Om dagen, då solstrålarne återkastas från den heta väggen, tyckas blommorna skälfva och sammandraga sig under solens eldkyss; bryter man då en blomma, är hon liksom slapp och gömmer likgiltigt, öfvermätt sin finaste doft.
Jag fruktar, det man skall få erfara att deras antal är så stort, som med sådan ifver deltaga uti ifrågav:de förhandlingar, att de derför gerna upoffra sina arbetsdagar; och då jag icke kan finna någon olägenhet deruti, att man på en helgdag, på hvilken man i alla fall kommer tillsamman, jemväl företager sig dessa kommunala frågor, hemställer jag om uteslutande af det, l:sta mom:t vidfogade samt i komiterades förslag icke förekommande, tillägg af följande lydelse: »De i § 17 omnämnda »ordinarie kommunalstämmor må ej till sådan dag utsättas.» Hr Hjärne: Detta tillägg har tillkommit på yrkande icke allenast af PresteSt:ts ledamöter, utan äfven af de ledamöter, som tillhöra de öfriga Stånden. Hittills vunnen erfarenhet har jemväl ådagalagt, att då sockenstämmor ronde äfven ganska vigtiga ärenden hållits på middagsstunder, hafva dessa sockenstämmor endast varit besökte af de närmast kringboende. Skälet härtill har helt enkelt varit, att öfriga antalet sockenboar skyndat sig hem, för att hinna fram före aftonen. De ärender, som å dessa ordinarie kommunalstämmor skola förekomma, äro: l:o fattande af beslut i ani. af berättelsen om föreg:de årets räkenskaper och förvaltning; 2:o bestämmande af kommunens utgiftsoch inkomststat; 3:o granskning af så väl skatteörelängden som debiteringsoch upbördslängdeu, samt anställande af val till återbesättande af de befattningar och updrag inom kommunen, hvilka vid årets slut blifva lediga, äfvensom val af revisorer. Pläraf torde R. o. Ad. finna, att hvar och en af ifrågav:de stämmor måste uptaga flera timmars tid, samt att derstädes förekommande ärenden äro af den vigt, att det är högst önskligt, det de komma att bevistas af så många personer som möjligt. En sådan önskan är åtminstone grundad på tron om en god koraraunalanda i landet. 38 Den 3 Oktober e m. På dessa skäl har Utsk:t tillstyrkt detta tillägg, hvarförutan §:n troligen icke går igenom, hvarken uti Presteeller BondeStm. Gr. Lagerbjelke:
Solen var nu försvunnen, den kalla marsvinden kändes skarp och genomträngande; men så länge jag vågade dröja, ville jag icke återvända till den långa tysta aftonen inom slottet, der miss Spencer och mormor sutto försänkta i en så att säga ”halfofficiel” middagslur, som ingen fick störa och ingen fick märka, i väntan på ljusens tändande och théets servering. Jag vandrade derför ännu en stund i parken, med sinnet uppfyldt af den berättelse jag nyss hört om den bittra skymf, som den stolta ladyn deruppe lidit, som hon trodde, att ingen lefvande varelse kände till, och som jag, med en elak glädje, en hånfull bitterhet skulle velat hviska i hennes öra hvarje gång hon lät mig känna de pinande och retsamma nålstygnen af sin ovilja. Ack, om det godas frö ofta slår rot, om kärleken och tålamodet någon gång bära ljufva och välsignade frukter, huru säkert och mångfaldigt deremot föröka sig och växa icke, generation efter generation, följderna af hatets och bitterhetens gift och förbannelser! Det gladde mig att hafva fått ett vapen, hvarmed jag i min ordning skulle kunna såra, och som min feghet ensam hindrade mig att bruka till annat än en tyst och hemlig skadefröjd. Nu slog klockan åtta; jag måste återvända, men kastade ännu en blick till Marys stuga, dit jag ännu många gånger skulle gå alltjemt med samma outtröttliga förhoppning, men alltid förgäfves. Aldrig mer fick jag något bref ifrån Percy Hawerfield. Sommaren kom och flydde; hösten och vintern förgingo som en lång, tung och enformig dröm. Jag vet icke, huru jag lefde, hvad jag tänkte eller kände; jag tror, att min själ var liksom domnad, att hela min lifskraft var koncentrerad i en omedveten, tyst och dof väntan, som liksom förstenademig och gjorde mig känslolös för allt. Ingen menniska nämde någonsin minkusins namn, det tycktes, som om han försvunnit ur allas minne, och de frågor jag någon gång gjorde miss Spencer, besvarade hon nästan alltid på samma sätt: — Jag förmodar, att lord Percy mår väl. My lady hade bref ifrån mr Warren för en månad sedan.
Den Utskottet gjorda tillvitelsen , att Utskottet skall tagit dryckenskapslasten 1 försvar , lemnar Utskottet utan allt afseende^ Om denna tillvitelse icke eger någon annan grund än den, som må hafva blifvit hemtad från 1 mom. af motiverne till Utskottets förslag; så kan dess obehörighet icke behöfva ådagaläggas; ty att last bör skiljas ifrån brott, och att endast det senare , men icke den förra, är ämne för brottmåls-Iagstiftningen , det föreställer Utskottet sig icke kunna blifva föremål för tvifvel. — Frosseri och slöseri i allmänhet äro likarnycket lastersom fylleri; men man torde ej påstå, att de höra till Brottmals-lagens område, innan de öf» vergått till brott, d. v. s. innan genom deras ulöfvande andras rätt och säkerhet förnärmas. Att menniskans danande till sedlighet är samhällets yppersta ändamål; samt att det är lagstiftningens pligt att , till detta ändamåls befrämjande, söka motarbeta lästerSik. till Riks-St. Fröt. 1 g2.g — I83°> 7 SttmU I Af i, 3 3 :dje Bl. &te Ha, j8 LagUtskotttls Utlåtande N.'ö 155.’ ne, derom behöfde Utskottet ingen påminnelse ; likasom Utskottet ej lärer behöfva tillbaka erinra, att olämpliga och orättvisa Lagar samt hårda och onaturliga straff ej äro tjenliga medel för berörde ändamål. För de stadganden och straffbestämmelser, hvilka Utskottet ur 1813 års Förordning bibehållit , anser Utskottet motiverne ej behöfva framläggas, och till de föreslagna förändringarne äro hufvudskälen i Betänkandet uppgifne. Utskottet är visserligen långt ifrån att tro dessa förändringar vara fullkomliga; men Utskottet skulle finna sig tillfredsställdt, om de tillstyrkta jemkningarne kunde tjena att i någon nion minska de fel och brister , som utan tvifvel vidlåda nämnde Författning. Alltför stor och hastig omskapning af en i opinionen så ingripande
Upplästes till justering och godkändes 3 ProlocollsUtdrag, innefattande Ridderskapcts och Adelns den i5 dennes fattade beslut. Den iG Mars f. m. Likaledes justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den i5 Mars i83o. S. D. Remitterades till RiddarhusU(skotte t: j:o Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, den 12 dennes e. m. på hordet lagde motion, att de vid kommande Riksdagar i RiddarhusCanzliet anställde Extra Tjenstemän icke måtte äga alt vid samma Riksdagar utöfva deras Representationsrätt. 2:0 Herr von Hartmansdorffs, August, den i3 dennes e. m. på hordet lagde motion, att intet maximum för utlåning mot namnsäkerhet måtte hestämmas. Ut supra. Till justering upplästes och godkändes ExpeditionsUtskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser: N:o 4^7. Om förändrade grunder för fördelningen af Båtsinanshållet Rikets Städer emellan. Angående upphäfvande af den nu medgifna moderation i Porto för bref, som väga öfver 8 lod. I anledning af Kongl. Maj:ls i?.6 Den i5 Mars f. m. Nådiga Proposition om förändrade grunder för Sågqvarnars, Valkoch Stampverks beskattning. Upplästes till justering och godkändes från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till 7 §§ i RiksdagsBeslutet.
Om kontrollen öfver beväringsmanskapet, på sätt hitintills skett, föres af Pastors-embetena, hvilka ändå måste tillkomma att utgifva för hvarje beväringsyngling ålders-, kristendomsoch frejdebetyg och med detsamma i få penndrag vid flyttningsförändringar införa de nödige anteckningar, som Kornmitén föreslagit, synes detta vara tillräckligt; ty när Herrar Pastorer kostnadsfritt få ofvanberörda tryckta blanketter sig tillhandahållna, så kan man med trygghet veta kon - 6 trollen af deni öfvertagen och sorgfälligt utförd. Den blefve dessutom vida mindre mödosam och invecklad, om beväringsmanskapets vapenöfningar under fredstid fä utgöras på elt erida år, äfvensom för slaten billigare. Den af Herr Statsrådet och Chefen för Kongl. Landtförsvarsdepartementet till Kommiténs bepröfvande allåtne promemoria ifrågaställer gagneligbeten af införande utaf exercis sochncvis, och huru med vården af dertill begagnade gevär bör förfaras; hvilken framställning jag ansett mig böra biträda, såsom för ej mindre den mera öfvade soldaten, än det unga beväringsmanskapet af största nytta, under vilkor likväl att den sker districtvis, och att föräldrar och husbönder eller målsmän dertill lemna sitt bifall. Den skulle då i väsendtlig mån tillika utgöra en väsendtlig förberedelseskola för den lund/storm (om hvars ordnande en värd ledamot inom Kommitén väckt ett betraktansvärdt förslag), hvilken alltid vore färdig att afvärja i ögonblicket den hotande farm, samt att skynda till försvar för Konung, fosterland och medborgare. I betraktande af de fördelar, som vårt lands natur erbjuder för kustförsvaret, borde en väl ordnad och anförd landtstorm kunna blifva af mita. Serskildt kan jag icke underlåta att i detta afseende ibland andra orter tänka på Blekinges och Hallands kustland, det sednare omkring 18 mil långt, utan någon soldat, med endast derstädes förlagda tvenne kompanier rote-båtsmän, som tillbringa sin mesta tid på Kronans varf i Carlskrona och i sjötjenst.
Ett lika förhållande är ock med Boställe Cassan, som endast fått löften om tunnor Guld af StatsVerket, men, långt ifrån att erhålla något, i stället blifvit vid en Statsreglering för längre tid tillbakars ålagd bestrida en hop anqvatteringsafgifter till vissa indeldta Rege - Den 20 Junit e. m. menter, som förr tagit dem från Kongl. Stats-5 Contoiret. Med PassevolanceCassan, ehvad man må anse den röra Möten, eller CavalleriCorpsernes tross, är den skiljaktighet, att den grundar sig på tillfälliga och frivilligt till bestämd tid in-i gångna Contracter emellan Kronan, och någon del, ej alla, Rustoch Rotehållare, hvadan den lika litet kan höra till den ifrågavarande Revision, som alla andra här i Riket befintlige och inrättade Cassör, hvilka jag sist omnämnde, och till hvilka jag nu skulle kuuna lägga ännu flera, såsom egentligen Amiralitetets KrigsmansCassan som fick sin andel af de här ofvan omnämnde afgifter, hvilka proponerades och fastställdes är 1S09. Slutligen må det mig tillstädjas, att anse den utlåtelsen i Utskottets sednare Memorial ej nog penetrerad, som innehåller, att Revisionen i Kongl. KammarRätten öfver thit ingående redogörelser, för dessa Cassör ej gör tillfyllest, emedan den blott sträcker sig till ziffran. Men jag har under 49 års oafbruten tjenstetid hämtat en hel annan erfarenhet, och med lugn måst gå till mötes granskningen äfven af medlens disposition. Jag hoppas väl, att äfven i denna delen blifva trodd på mina ord. Men jag. vill dock härom anföra blott ett enda exempel.
Den enda reglementering, jag härvid velat medgifva, var dels, till förebyggande af pa 4 Bil. till ConStilutions-Utskottets Memorial, JV'.o 38. förhand slutade beting, stadgandet, att af tvänne fullraagler den sist utgifne gäller; dels bestämmandet af ett visst maximum röster för Ombudet; tjugu eller trettio röster hade synts mig ett lämpligt sådant antal* då sex utgör det högsta röste-tal, som för egen räkning får uflemnas. Endast genom detta enkla medel, tror jag, att raan snart skulle varit så långt hunnen, att nästan ingen röst nedlades;—och ju mer ett helt folk utan undantag begagnar en politisk rättighet, ju fortare utbildas intresset för den; —det är, jag upprepar det ännu en gång, endast detta intresse, som kan hindra val-intrigernas menliga följder, ty intriger skola icke fullkomligt uteblifva, huru än vallagen må skrifvas. Men fria föreningar om gemensam fullmägtig hafva hittills, ehuru godkände inom enskilde Bolag, norg veterligen, aldrig varit medgifna vid någotgval af folkrepresentanter, utom vid det af Feni Brukspatrons-Ombud till Svenska Riksdagen, enligt nuvarande § r4 Riksdags-Ordningen. Jag fann således snart, atl ofvannämnde min öfvertygelse delades af alltför få, och inskränkte mig till det yrkandet, att, när vallängden i Sockenstämma justeras, hvar och en, som antingen sjelf vill aflemna röster, eller insända underskrifven valsedel, måtte ega sådant anmäla till anteckning i vallängden; att sedermera återstoden af socknens valberättigade skulle samlas till val af ombud, ett för hvarje fullt tjugutal af deras gemensamma röster, och ett för hvad deröfver belöper sig; och att slutligen vid sjelfva districtvalet dessa ombud skulle ega rösträtt efter ofvannämnde röstetal, under det att de, sora lagens §. i.
Hvad åter angår gemenskapen, så få de åter forst pension vid 60 års ålder, ehuru de ofta nödgas taga afsked vid 4° år.- Vid Arnuen är deremot Soldaten pensionsmässig vid 5o års ålder. Herr Lefre'n: Det är väl sannt, att icke hvar och en af AmiralitetsKrigsmansCassan kan få pension vid afskedstagande, utan att Den 21 Maji. 3i der endast finnes ett bestämdt antal pensionsberättigade; men 24 §. i Reglementet bestämmer deremot, alt den Officer, sorn ej ban få pension, får stå qvar och behålla sin lön under tiden; hvilket tyckes vara en skälig ersättning för hans Väntan, Sådant går icke an i Armeen. Grefve Cronstedt: Hanfår icke stå qvar, med. lön på Stat, utan så vida lian tillika gör tjenst; och då torde fördelen icke vara så betydlig. Herr Lefren: En pensionsmässig Sjö Officer har optionsrätt att tjena, eller ej, under afvaktan af ett ledigt rum å PensionsStaten, Vill han ej lemna tjensten, förrän pension erhålles, så får han ej anmälas lill afsked. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Marskalken framställde propositioner, blefvo StatsUtskottets under N:o i45 och 146 meddeldte ifrågavarande Utlåtanden, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterade. Föredrogos ånyo i ett sammanhang följande StatsUtskottets den 18 srStjiclne April afgifne, och den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden; N:o 147* Angående RiksStatens Atton - 32 Den 22 Maji. de IIufvudTitel för allmänna och extra utgifter. I anledning af väckte Motioner, rörande förändring i nuvarande fångföringssätt, samt ersättning för brottslingars gripande, vårdande och förseende med sängkläder. I anledning af Kongl. Maj:ts, i Dess Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, gjorde framställning, angående medel lill ombyggnad af den så kallade Lejonbacken vid Stockholms Slott.
Hvardera af dessa ,Kolleger hade sig å lön anslagen */l9 af f. d. 7:de Lektorns, lith. till R. St. Skrifcelse N:o 61- vid Westerås gymnasium kronotionde spannmål från Hubbo, Svedvi och Sura församlingar. När sedermera nämnde kollega-tjcnster indrogos, öfvcrflyttades på Rektorerne ej blott den af deras Kolleger dittills åtnjutna kronotionde-spanmål, hvilken förut tillhört förenämnde 7:de Lektion, utan äfven Kollegernas andelar i Rättviksgratialen. I Avesta fortfar emellertid, såsom af det föregående inhemtas, Kollegan att uppbära den äldre lönen. 2'2:o Pedagogien i Grenna. Undervisningen i denna läroanstalt har omfattat, utom de vanliga ämnena, modersmålets grammatik, Tyska, Franska och Latinska språken samt geometri. Den bestrides, enligt Kongl. Rrefvet den 12 November 1858, af två lärare, och lärjungarnes antal, som åren 1853—1857 i medeltal uppgått till 18, utgjorde sistlidne vårtermin 15. Pedagogens årliga lön uppgår till 10 V2 tunnor spanmål, arrendet för en trädgård 25 R:dr, samt djeknepenninge-ersättning 12 R:dr, allt R:mt. Skolhuset består af en lärosal samt tvänne boningsrum jemte kök. Staden Grenna, som år 1857 egde en folkmängd af 1,010 personer, ligger 33/4 mil från Jönköping, der närmaste elementar-läroverk är beläget. Staden önskar att pedagogien må varda bland elementar-läroverken upptagen, och har till stöd för denna anhållan anfört, bland annat, att såväl Grenna stad som kringliggande ort, då gymnasium och skolan på Visingsö år 1811 indrogos, tillskyndades betydlig skada och förlust af den förmån, som Riksdrotset Pehr Rrahe d. y., stadens grundläggare, genom nämnde läroanstalters inrättande afsett.
Riddarhuset icke äro af den omfattande beskaffenhet, att dc må anses fullt upptaga hans lid, utöfvar en offentlig befattning, för så vidt nemi. denna icke i någon mån hindrar honom att uppfylla alla de skyldigheter, honom såsom Ridd.Secret, åligger; har Utsk. trott sig öga anledn. vördsamt tillstyrka, att det för hvarje tillfälle Ridd.- Secret. tillsattes må bero af II. R. o. Ad:s pröfning, huruvida han får bibehålla förut inneliafvaiide embete i Statens tjenst, samt derefter Ridd.Direct:s tillstånd och Ståndets bifall erfordras, för att han, såsom Ridd.Secret., må sådant embete emottaga; hvarvid, ur den synpunkt, att icke blott ett Statens embete, utan äfven andra publika befattningar kunna vara af den beskaffenhet, att de möjligen alltför mycket upptaga en Ridd.Sccret:s tid och hindra honom alt i främsta rummet egna sig ät II. o. Ad:s tjenst, Utsk., — enär frågan härom desto hellre torde nu böra komma under pröfning, som den af yttre bestämmelser förut obegränsade rättigheten för Ridd.Secret. att i denna riktning utsträcka sin verksamhet, lärer med allt skäl påkalla någon inskränkning när förbudet i afseende på innehafvande af Statens tjenst föreslås att icke vidare blifva ovillkorligt, — tillika ansett sig böra i sammanhang härmed föreslå det tillägg eller den inskräkning uti 13 § 2 mom. uti Dircctionens instruetion, ali Ridd.Secret., utan anmälan hos Ridd.- Direct. och dess samt R. o. Ad:s dertill lemnade bifall, icke må kunna jemte Ridd.Secret.sysslan utöfva någon annan publik befattning. •* Uppå dessa grunder stödjer Utsk. nedanstående förslag tili förändrad redaction af 2 mom. 13 § Ridd.Direct:s instruetion. ”Ridd.Secret.sysslan må icke med något embete i Statens ”tjenst, eller annan publik befattning förenas, med mindre R. o. ”Ad. dertill gifver tillstånd.