Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid, såsom Utskottet inhemtat, underdåniga ansökningar blifvit hos Rongl. Majit gjorda derom, att Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådiga Propositioner om statsanslag till nybyggnad för läroverken i Oscarshamn och i Warberg, samt dessa frågor ännu icke vunnit den beredning, som Kongl. Majit för desamma funnit nödig, har Utskottet desto heldre trott, att Kongl. Majits nådiga beslut härutinnan borde af Rikets Ständer afvaktas, som dessa, likasom öfriga här ofvan omförmälda särskilda framställningar, i brist antingen på kostnadsförslag eller behörigen granskade och godkända ritningar till de föreslagna byggnadsföretagen, äfvensom i saknad af tillräckliga och noggranna upplysningar, om och i hvad mån bidrag dertill af stiftets byggnads-kassor eller vederbörande kommmuner kunna vara att påräkna, — befinna sig i mer eller mindre ofullständigt skick; med afseende hvarå Utskottet funnit sig föranlåtet hemställa, att ofvan omförmälda motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 109:o Af ofta åberopade Stats-Råds-protokoll (80—82) inhemtas, att Apothekare-societetens Direktion hos Kongl.
Det engelska stängjernet, vida billigare än det svenska, kunde med lika och till vissa ändamål med större fördel begagnas; och ju mera inhemska behof fylldes med det engelska jernet, ju större qvantitet af det dyrare svenska kunde exporteras; hvarigenom en betydlig årlig besparing för landet uppkomme. Herr Hjerta yrkade, att införseltullen å stångjern måtte bestämmas till högst 2 r:dr skeppundet. På de grunder, som här ofvan i frågan om tullsatserne å tackoch barlastjern med (lera likartade artiklar blifvit utvecklade, anser utskottet sig böra tillstyrka, att de af Kongl. Majit i rubriken stångoch plattjern, jemte förbudens uppbäfvande, föreslagna införselafgifter å den förra 4 och å den sednare 5 ndr skeppundet varda antagne.
Måndagen den 8:de October kl. 1 i2 till 5 eftermiddagen samlades Constitutions Utskottet in pleno, då till justering upplästes de uti Utskottet förde protocoller för den 7:de, 15:de, 18:de och 22:dra September samt 2:dra October; hvarefter ett af Herr Häradshöfdingen Mannerstam ingifvit memorial om inrättande af 2:ne nya StatsMinistrar samt en Departemental Styrelse företogs1. Utskottet beslöt, att till Herr Mannerstam skulle lemnäs det svar, att då ej i Grundlagarne namnes om Collegiernes antal, befattning eller varagtighet, synes Lagstiftarens mening hafva varit att lemna organisation af Riksstyrelsens ledning till den Regerandes pröfning att på bästa sätt inrätta; äfvensom Utskottet funnit stadgandet uti 5:te § af Regerings-Formen hvarken finnas vara hinderligt för Konungens rättighet att, om honom så godt synes, inrätta en sådan Departemental Styrelse, som Herr Mannerstam föreslagit, eller åt en viss af Stats-Rådets ledamöter uppdraga inseendet öfver någon viss gren af förvaltningen; af hvilka anledningar Constitutions-Utskottet icke trodde någon ytterligare föreskrift eller lagförändring vara af nöden. Justerat d. 15 October 1810. A. G. Mörner. Onsdagen den 10:de October kl. ]/s till 5 eftermiddagen sammanträdde Constitutions Utskottet in pleno, hvarvid alla i staden varande. Ledamöter voro tillstädes. Det af den öde innevarande nedsatte Beredning nu genomsedde förslag till ny redaction af 5 § i Tryckfrihets-Lagen upplästes och gillades; hvarefter Utskottet afhörde och gillade det af Secreteraren upsatte förslag till Utskottets memorial rörde de projecterade ändringarne i Tryckfrihets-Lagen1.
Barthelemy, hvilken under sednare lider medfört för Statsverket en årlig kostnad, icke understigande 1,000 pund Sterling, eller i Svenskt Riksmynt omkring 18,000 R:dr, Rikets Ständer måtte för hvarje af de år, nästa statsreglering kommer alt omfatta, anvisa enahanda summa, eller tillsammans ett belopp af 54,000 R:dr; och då kostnaderna för koloniens förvaltning under näst inträdande nya statsreglerings-period sannolikt icke kunna inskränkas till lägre belopp, än de under de sednare åren utgjort, får Utskottet hemställa, all Rikets Ständer måtte för ifrågavarande ändamål anvisa en summa af 54,000 R:dr, att under nästa kommande 5 år med en tredjedel årligen från Riksgälds-kontoret utgå. 29:o Sedan Öfverintendents-embetet, i underdånigt memorial af den 12 Augusti förlidet år, fästat Kongl. Majlis uppmärksamhet derå, alt den vid 1856^—1858 årens riksdag, för Wadstena slotts yttre iståndsättande, för en gång beviljade summa, 50,000 R:dr, knappt varit tillräcklig för reparation af slottets östra och vestra fafader samt vattentaken öfver slottsbyggnaden med dertill hörande lorn och bemälda Embete af sådan anledning tillika hemställt, att för slottets fullstän - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100. 15 diga iståndsättamle utvändigt och för alt gifva hela byggnadsgruppen ett vår dadt och angenämt utseende följande åtgärder måtte vidtagas: a) iståndsätlande af den återstående mot borggården belägna från slottets omgifningar mindre skönjbara södra facaden, b) borttagande af den gamla och uppförande å borggården enligt uppgjord ritniug, af en ny portvaktarestuga af sten; och c) borggårdens förseende med träd och gräsmattor, anbringande af nya portar å norra facaden, m. m., för hvilka arbeten kostnaden, enligt uppgjorda kostnadsförslag beräknats till 22,325 R:dr — bär Kongl.
Beträffande ej mindre de förhållanden, som i afseende på det erhållna låneanbudets antagande förekommo och som hufvudsakligen föranledde Fullmägtiges beslut derom, än vilkoren för det efter fortsatta ytterligare underhandlingar afslutade lånet, torde Fullmägtige få hänvisa till sistlidet års revisionsberättelse angående Riksgälds-kontoret sid. 55—77, deruti intagits omständliga, ur Fullmägtiges protokoller hemtade upplysningar om de åtgärder och beslut, som under den tid dåvarande Revisorers granskning omfattat, blifvit af Fullmägtige vidtagna för fullgörandet af deras erhållna uppdrag att genom upplåning på föreskrifvet sätt bereda tillgång till de ansenliga utbetalningar för jernvägsanläggningarne, som blifvit Riksgälds-kontoret ålagda. Utaf de staaganden och bestämmelser, som det angående ifrågavarande lån afslutade, omförmälda revisionsberättelse bifogade, kontrakt innefattar, hafva Fullmägtige ansett sig här endast behöfva anföra följande: Lånet skulle utgöra 35,000,000 R:dr R:mt och inbetalas i Engelskt mynt samt deruti beräknas till 2,000,000 Pounds Sterling. Långifvarne voro förbundna att ovilkorligen öfvertaga en fjerdedel utaf hela lånet eller 500,000 Pounds; men hvad de öfriga tre fjerdedelarne beträffade, egde långifvarne sig förbehållet att inom vissa bestämda terminer tillkännagifva, huruvida de ville öfvertaga hela det återstående beloppet eller någon del deraf. Skulle icke utöfver den fixt öfvertagna låneandelen minst 500,000 Pounds före den 1 December 1864 inbetalts eller till öfvertagande anmälts, vore Riksgälds-kontoret berättigadt att efter godtfinnande förfoga öfver hela det icke inbetalda eller till öfvertagande anmälda beloppet af lånet. Vid inbetalningarne å detta lån finge något afdrag eller någon s. k. kapitalrabatt icke ega rum.
Vid /pde mom. är af Herr Friherren och Ordföranden samt Herr Biskopen Doctor Wallenberg reservation anförd emot pluralitetens mening, att tvister om fardag å boställen och andra allmänna lägenheter, hvilka under arrende innehalvas, äro af judiciei natur; äfvensom Herr Biskopen, för dess del, anmält reseivation emot beslutet om juridiska beskaffenheten af de i 5 morta, om nämde tvister, om företräde till hygge eller mulbete å allmänningar eller till begagnande af Slirsk. Vtsk,Betänk, t 5 226 andra rättigheter eller förmåner å vissa Kronans tillhörigheter. Emot piurälitetens beslut, att de i 6tte rnom. upptagne tvister emellan städernas innevånare om den åt städerne donerade jord böra juridiskt behandlas, men att administrativa maiten ej derigenom må rubbas i tillsynen, att jorden begagnas till sitt ändamål, huruvida den jår skiftar och mera dylikt, som ingår i förvaltningen deraf, hafva reservationer blifvit anförda af Herr Friherren och Ordföranden , Herr Öfversten Lefrén, Herr Biskopen Doctor Wallenberg * Herr Borgmästaren Hjertström och vice Talemannen Jon Jonsson , hvilka trott, att tvister Om rättighet till den åt städerne för vissa ändamål eller till samfäldt begagnande anslagne jord, och hvilken ej under egande rätt må upplåtas , böra af förvaitnings-myndigheterne afgöras; och förklarade Herr Commerce - Rådet Egge dess mening uti förevarande afseende vara den , att alla frågor om rättighet till sådan stadsjord, som icke kan genom köp, skifte, arf eller gåfva abalieneras , tillhöra förvaltningsverken, men att tvister om rättighet till annan sjelfegande jord böra öfverlemnas till Domaren. Vid 4:de Titeln hafva Herr Friherren och Ordföranden samt Herr Biskopen Doctor Wallenberg sig reserverat emot pluralitetens beslut, att de i i:sta mom. upptagne tvister om fördelning af skyldigheterne , att 227 bygga Och Underhålla allmänna hus, broar och vägar, vore af juridisk egenskap.
\ ÖFVERSLAG efter Riksgälds-Räkningen, angående Banco-Sedel-Valeurernas användbarhet, då Sedlar å 5oo, 100, 25, io, 3 och i R:dr Banco, samt äfven 16, 12 och 8 Skillings Banco-Sedlar, begagnas. Belopp Riksgälds. Antal Banco-Sedlar. Belopp Riksgälds. Antal Banco-Sedlar. R:dr I betalas med 2 å 16 sk. Det torde knappt behöfva elimas, att, genom inblandning af Riksgälds-Sedel-Valemrerna, det erforderliga Sedel-antalet kan, på hvarjehanda sälli!, ytterligare minskas. (TillhöY Banco-Uuk. Ull. NiO >17.) >o T A B. N° I, sorn utvisar minsta behöfliga Sedel-antalet, för utbetalning af hvarje fullt Riksdalers-belopp i Banco, enligt de af Banco-Utskottet föreslagna Valeurer. Fordras Sedel valeurer: 3E Fordras Sedel valeurer: 3 Det torde knappt behöfva erinras, att genom inblandning af Riksgälds-Sedelvaleurerna , det erforderliga Sedel-antalet kan på hvarjehanda sätt ytterligare minskas. (Tillhör Banco-Utsk. Uti. J&Kf-, : * * ? t1 O t" ■t* -■ f V ■ ■ • ■ ' (JC '-V-, •#• ‘.K »t i r C " »*\1 ’'»> .t.r tt ,1 ..i » i' é > • *-• «• *■ C£ ' t *. tt iif! Ankom till Exp. Utsk. d. 15 Febr, 1830.
– Tja – de lefva som arbetare göra, simpelt förstås, de ha lika bra föda som vi och bo bra också, men hustrurna göra allting själfva – tvätta både åt sig och andra ... – Men vi höra inte till dem – Louise stod där blodröd, talade lågt och skarpt – kom ihåg det Tore, – jag förstår nog dina pikar, men jag föraktar dem – vi höra inte till dessa människor, vi ha ett annat mål, vi kommo ut för att nå högt, nå mer än vi kunnat därhemma – hvad hade vi annars här att göra? Vi måste slå ett stort slag, måste – du vet nog, att du är mer än en simpel arbetare ... – Jag är alls ingenting annat än en medelmåttig arbetare, Louise. – Det sades med envist lugn. – Jag kom hit för att känna mig som en människa ... och kanske för annat med ... – Åh Tore – hon sprang fram och ställde sig framför honom med händerna hopknäppta ... haf energi – ryck upp ditt väsen, sätt in hela din själ, tro, ansträng dig blindt ... säg att du måste lyckas; och du skall lyckas. Hundra människor ha sagt mig, att du är en begåfning, jag vet det – i mitt innersta. – De hundra ha misstagit sig om mig. – Åh, att jag skulle upplefva sådant. – Det var något oresonligt i hennes upprörda åtbörder och tal. – Lugna dig Louise – han satt blek och kall. Jag hade kunnat blifva något, men ödet ville det inte, och nu är det för sent. – Nämn ej ordet, det gör mig galen – skrek hon till, kastade sig på knä vid sängen och borrade hufvudet i täcket. – Ingenting är för sent, strid, kämpa – kom det mumlande ur kläderna. Tore gick fram och tillbaka. Han kände något styft, oförsonligt stiga upp och gripa om sitt väsen. – Hvarför offrade du dig för mig, du hade det ju bra – nu skall jag ha det också, att jag förstört ditt lif. – Hvarför?! – åh gräsligt – det gick dyningar af stilla gråt därborta vid sängen. Efter några minuter satte sig Tore på kanten men utan att röra henne. – Hvad tjänar detta till, Louise – skall jag svara ja eller nej? Hon såg trött upp.
Den 12 Junii 1809, sex dagar efter Regerings-Formens sanctionerande, inlemnades till Ridderskapet och Adeln ett memorial undertecknadt af Utrikes StatsMinistern, samt af SiatsRåderne Lagerbjelke, Rosenblad, von Platen, Adlerbeth och Adlersparre, så lydande:” ”Undertecknade, sorn af Kongl. Majit Nådigst blifvit utsedde till Ledamöter af dess StatsRäd, hafva icke vågat anse denna deras egenskap och den ansvarighet, sorn RegeringsFormen få_ stat vid deras framdeles befattning, vara förenlige med deras hittills utöfvade Riksdagsman, narått. De hafva trott densamma under deras tjenstgöring i StatsRådet kunna betragtas såsom hvilan de. I Jölje hvaraf de afven ansett såsom en skyldighet, att afsåga hvartill åtskiilige bland undertecknade af Hög - 2 2 2a Januarii. loflige Riddprskapet» och Adelns förtroende blifvit kallode ” Lika lydande afsågelseskrifter blefvo in?5nde af Herr Grefve Wachtmeister, befordrad till JustitiaeCnneeljer, och af Herr Grefve Fredric Gyllenborg befordrad till JustitiaeRåd. Herr Landshöfdingen von Rosenstein, orri följande dagen lillkånnagaf, att han blifvit lör. ordnad att tills vidare och utan lön förestå uppfostrings. och Eccjesiasfique årenderna, förklarade, att, då dermed åtföljde ett med ansvarighet förknippad! deltagande i StatsRådet* göromål, så torde lian ej kunna vara Ledamot af Riksens Sjtånders Utskott, j följd hvaraf han afsade sig sitt runi i ponstitutionsUtskottet.” Samma dag tillkännagaf Her^ Friherre af Wetterstedt, förordnad att tills vidare förvalta HofCanceilersEnibetet, att ”han trodde, i öfverensstämmelse n ed den förklaring åtskilliga af StatsRådets Ledamöter sfaifvit, sig vara för. bunden, alt, l/u-dan lionu Riis da g uma rina ratt hvildrj afsiige sig Ståndets förtroende att vara Ledamot af Statsutskott?!,”
Sedan denna motion, uti hvilken flera af Bonde-Ståndets ledamöter instämt, under hemställning likväl, om det icke vore lämpligare, att kyrkoböckerna granskades i SockneNämnderne, än vid Taxerings-Comiteerne, blifvit remitterad till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-ULskotten, men dessa Utskott ansett memorialet, såsom åsyftande tillägg till Kyrko-Lagen, likmätigt RiksdagsOrdningens 33 §, böra af Lag-Utskottet ensamt behandlas, har Lag-Utskottet vid detta ärendes förehafvande bland annat inhemtat, hurusom Clerus Comitialis vid sistförlidne riksdag fattat följande beslut: ”1:0 Att Utdrag utur kyrkoböckerna öfver födde, vigde och döde efter slutet af hvarje år verkställes, upptagande följande uppgifter nemligen: Utdraget af Dopboken: uppgift å barnets namn, dagen då det föddes och döptes, samt föräldrarnes namn, yrke och hemvist; Utdraget <tj Dödshtngden: uppgift å den aflidnes namn, hemvist, dödsdag och ålder, hvarjemte för minderårig person uppgifvas föräldrarnes namn och yrke samt för äldre person dess yrke, äfvensom gifta eller ogifta tillstånd, samt Utdraget nr Digsetboken: uppgift å contrahenternes namn och hemvist, vigseldagen samt brudgummens befattning, äfvensom brudens, så vida hon ej vistas i föräldrarnes hus, hvilkas namn, så vidt ske kan, böra uppgifvas; 2:0 alt dessa Utdrag besörjas af Pastor, som i de församlingar, der Comminister finnes, må dertill begagna den sistnämndes biträde; 3:o att Utdragen ur förrberörde kyrkoböcker komma att förvaras på de ställen, hvarom Biskop och Consistorium, efter locala förhållanden förordna, eller hvarom på Prestmöte i stiften öfverenskommes och beslutas. 29 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 33. 4:o att Biskop och Contractsprost, vid skeende visitation, beträffande ifrågavarande Utdrag, hafva den tillsyn och anställa den undersökning, soin, i afseende på andra pastors åligganden dervid, ifrågakommer.”
Fröt■ 1834• 4 Sami. 1 Afd. 1 i8:de Häftet. 2 Stats-Utskotlets Utlåtande N.o j8. föränderligt medelpris å löningsspanmålen således torde vara den, då erfarenheten visat hvad inverkan myntvärdeis bestämmande haft uppå spanmålsprisen, får Utskottet, i betraktande jemväl deraf, att, i händelse ett medelpris nu skulle, efter de förflutna tio årens Riksmarkegångar bestämmas, det samma komme att utgöra 6: 44- 6., och hvarigenom en bestämd, och ifrån början ej afsedd lönförhöjning åt Einbetsoch Tjenstemännen samt, i följd deraf, en ökad Statsutgift för Stats-Verket skulle beredas, härigenom tillstyrka, att, ej mindre samma pris 6 R:dr, såsom minimivärde å den under lönerne begripne spanmål, än ock enahanda beräkningssätt af Riksmarkegången, som nu iakttages, lills vidare bör ega rum. Och anser Utskottet sig härigenom hafva besvarat den af Herr Gripenstedt, Jacob, väckta motion, att minimipriset å den under penningelönerne begripne spanmål må bestämmas lill 7 R:dr per lunna. Då likväl, i samma moa som penningevärdet vinner stadga, beräkning af spanmål under löner blir öfverflödig, får Utskottet, med tillika hemtad anledning af den åsigt, Rikets Ständer vid senaste Riksdagen yttrade, vid anmälandet af Hof-Rätternes då verkställda lönereglering, ehuru samma åsigt sedermera, vid regleringen af åtskilliga Embetsverk, icke blifvit följd, nu tillstyrka, att, vid anslåendet hädanefter, antingen af nya löner, eller förhöjning i gamla, i förra fallet ingen, och, i det senare, endast det förut varande tunnetalet må under lönerne beräknas.
BancoUtskottet ansåg sig icke kunna tillstyrka ett periodiskt kungörande i någotdera fallet, men hemställde deremot i dess förra Be*än-t kande till Riksens Ständers ei?en pröfning, om sedelstockens närvarande belopp borde, i och för de ötverläggningar om Rikets Penninge* verk, som komma att äga rum , af Utskottet uppgifvas. Jag var då af en särskild tanka, nemligen den, att sedelmassans storlek borde kungöras ej blott nu, utan äfven vid hvarje Revision tillika med Bankens fordringar. Vid förnyad granskning af denna fråga, har Utskottet förblifvit vid dess redan yttrade me-i ning, och upprepat nyssnämnde vilkorliga hem-' ställan. För min del tror jag, att den bordt vara mera bestämd, ty Riksens Ständer äga rätt att fordra Utskottets bestämda tillellet afstyrkande af publiciteten, såsom antingen nyttig eller fkadlig. Jag anser den vara gams ska nyttig, åtminstone hvad sedelmassan angar, till rättande af de ol>ka och motsägande upp» gifter, som derom blifvit framställde. Beträffande ater reela fonden, så kunde det, i fall realisation besiöts, vara mmdre lörmonligt att uppgifva dess storlek; hvaremot den, om realisation ej beslutes, bör efter min tanka ovilkorligt uppgifvas, jemte Backens hela ställning, lör att sålunda, åtmindstone på något sätt, upprätthålla Bmkens credit. I bägge fallen kan likväl uppgift af Bankens sedelstock både nu och vid Revisiorserne meddelas Allmänheten, utan olägenhet för Banken. Jag 6oo Den 29 Maji. anhåller således om den proposition, aft Ul® skottet må åläggas skyndsammeligen inkomma med underrättelse om Sedelstockens belopp, så väl den 31 sistljdne December, som lör den sistlörflutne tiden, åtminstone ifrån och med år 18°o, Denna uppgift kan utan svårighet eller tidsutdrägt, när sorn helst, lemnäs.
Som den utaf Fahlu Rergslag för Stora Kopparberget utgående afrad numera, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut och Kongl. Maj:ts derpå grundade Nådiga Rref den 19 December 1855, blifvit nedsatt från hvart 10:de till hvart 30:de skeppund af årliga tillverkningen, hvarigenom följaktligen en minskning kan antagas uppkomma af omkring 1,000 centner, eller nära hälften af det belopp, hvartill hela denna ränta under förenämnde fem år i medeltal uppgått, torde således högre inkomst än 1,000 centner icke kunna för den närmaste framtiden påräknas; och då Kronans koppar under Juli månad nästlidet år försåldes för något öfver 154 R:dr b:ko per skeppund, synes försäljnings-priset nu icke böra beräknas högre än till 70 R:dr r:mt för 1 centner (svarande emot 149.j R:dr b:ko för 1 skeppa!), hvilket således för 1,000 centner utgör samma belopp, hvartill denna inkomst-titel är uti Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition upplagen, eller 70,000: — 7:o. Tiondeoch Hammarskatts-jern, beräknadt vid sednaste Riksdag till 8,400 skepp:d å 5f R;dr, eller 47,600 R:dr för det förra, och 6,300 skepp:d å 15 R:dr, eller 94,500 R:dr för det sednare, har utgjort i medeltal under de fem åren 1850—1854: liondejernel 12,331 skepp:d 88,304 R;dr, eller i nyläster 564,26, i Runt 132,456 „ och haminarskatts-jernet 6,476 skepp.-d 102,770 „ R:ko. motsvarande 207,23 nyläster 154,155 „ R:mt. Uti oftanämnde Nådiga Proposition, angående stats-verkels tillstånd och behof, har Kongl. Maj;l behagat föreslå Rikets Ständer, dels att tackjerns-tillverkningen utom
Jag kan icke med tystnad förbigå ett par yttranden af den siste värde talaren. Han sade, att de engelska truppernas förhållande vid Sebastopol hade tydligen visat fördelen af att hafva trupper ombord på en flotta i st. f. på land. Jag tror, att den värde talaren ej behöft bevisa, att de engelska trupperna äro sämre till lands än till sjös, men jag tror tillika, att man deraf ingalunda får draga den slutsatsen, att äfven Sverige bör företrädesvis söka att försvara sig till sjös. Vidare yttrade han en sats, som tyckes utvisa, att han skulle betvifla den svenska soldatens håg och mod att gå sin fiende på lifvet eller uthärda och tillbakaslå ett anfall. Jag måste i den svenska soldatens namn högeligen protestera emot en sådan kränkande förutsättning och jag tror ej att vår krigshistoria gifvit den värde talaren skäl att dermed framkomma. Jag tror att detta sätt att försvara sjöförsvaret är högst olämpligt samt att vida bättre skäl kunna anföras. Hvad nu StatsUtsk:s Betänk, angår, så har jag redan en gång förut förklarat, att jag önskar, att detsamma måtte bifallas. En talare har anmärkt, att det ej vore skäl att bestämma den maschinstyrka, som den till nybyggnad föreslagna ångfregatten borde hafva. Jag kan ej vara af samma tanke utan jag tror, att då man vill antyda fartygets storlek, det är bättre att göra det medelst bestämmande af maschinstyrkan än genom utsättandet af kanonantalet. Jag Den 8 Juli e. m. 209 Jag tror att den bestämning af maschinstyrkan som Utsk:t gifvit, eller 300 å 350 hästars kraft, är ganska lämplig, och jag får, till stöd härför, åberopa, att den engelska ångfregatten Imperieuse, som f. n. anses vara en mönsterfregatt, är försedd med en ångmaschin af 360 hästars kraft. Jag tror, att tvifvelsmålet ang:de lämpligheten af den föreslagna maschinstyrkan möjligen härleder sig derifrån, att man icke erinrar sig, att en ångmaschin af 350 nominella hästkrafter effektift kan updrifvas till ett vida högre belopp.
Det borde åtminstone vara ett åliggande för den värde talaren att uppgifva den vetenskap, som här bör läggas till grund. Han vill måhända säga, att det är den pedagogiska vetenskapen; men denna vetenskap har då redan, långt för detta, varit afhandlad hos R. St., såsom äfven andra talare yttrat. En värd talare har sagt med ironisk mening, att de nu af Utsk. föreslagna methoder, i Preussen fått namn af philanthropiska. Detta anser jag icke vara något skäl till deras fördömmande; jag tror fastmer, att de vore ett mycket skymfligare namn, om man skulle gifva dem ett epithet af motsatt egenskap. En värd talare har sagt, att den moderna bildningen är så olika med dea gamla rent menskliga hos forntidens folk, att man icke kan hafva hopp om att komma dit tillbaka. Säkerligen hafva dessa folk stått högt uti de ämnen, i hvilka de underviste; men icke har jag någonsin hört, att deras elementarundervisning hufvudsakligen var baserad pä att studera de språk, som då hos dem måhända tillhörde de döda. Hvad den värde talaren har yttrat om, att vära förfäder förstodo att skilja emellan de båda bildningslinierna, torde till en viss grad innefatta ett misstag. Om man går tillbaka 40 ä 50 är, så fans icke då apologistskolan, som är en skapelse af den sednare tiden. I den gamla tiden deremot var förhållandet sådant, att då undervisning särskildt gafs i något af de ämnen, som nu tillhöra apologistskolan, så fans det endast en särskild class för dessa ämnen. En annan värd talare har anfört, såsom ett skäl emot Ekou.Utsk:s betänk., att han tror, att hvar och en skola kan bilda skickliga män. Detta är en allmän sats, som icke lärer bevisa någonting i den nu specielt förevarande frågan; men jag tror likväl, att den värde talaren mäste billigtvis tillstå, att efter de methoder, som begagnas vid de olika skolorna, så kunna mer eller mindre skickliga män bildas. Han har också talat om, att de nuvarande lärda skolorna egentligen åsyfta att producera praktiskt dugliga menniskor.