Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lägg nu här till förhållandet med vårens fina början, och Sjöarnes olika tid 8tt bli isfris; ty vanligen då man redan fiskar pä öppet vatten i Purkijaur, kan man ännu köra isen på Skalka Träsk — och då Skalka hunnit bii isfritt äro ännu så väl Den i September f.m, 41 a den nedanom densamma belägne ParkijaurSjön som det ofvan belägne SagatTräsk tillirusne. Lägg och ytterligare härtill den flod sorn uppkommer af snösmältningen och den vida större flod sorn sedermera inträffar genom issmältningen i Fjällen efter Midsommar, och beräkna den med September annalkande höflflodenså skall man lätt inse hvilken korrt mellantid här blifver att påräkna för en lång och långsam Sjötransport, och hvilka stora arrangementer således skola fordras, i synnerhet om densamma under olika methoder och qvantiteter behöfde indelas noder många serskildta stationer. Att vintertiden fortfara med Malmtransporten från Ruotivare för att t. ex. befordra de å vissa ställen nödige Malmupplagen, möter ock de betydligaste hinder, ty LappAllmogen lägrar sig aldrig under vintern annorstädes än i Skogslandet och öfverger Fjälltrakterne redan i September och October, utan att dit återkomma förr än i Maij. Denna omständighet skall alltid göra hela Qvickjocksnejden öde under Vintermånaderne, undantagandes af de få Nybyggare sorn der nu åro och de få som kunna tillsättas (ty man misstager sig ofelbart då man skattar trakterne utmed Lilla Luleå Elf och i dess Fjällbygd vara i jemnförclse med de Ängsodlingsutrymmen man finner åt Gellivare), och desse Nybyggeslnvånare, hvad betjening kunna de väl förmå utgöra, om också med dragare försedde; de skola bereda sig vägar för att fårclas, och(
Fru Ellen Nordgren-Gulbranson har vid de på- gående festspelen i Bayreuth rönt storartad framgång som Brttnnhilde i » Valkyrian ». " J u n g f r u n. " Ett kvinnligt handelsgeni, skildradt för Idun af Ghicot (Slut fr. föreg. n:r.) » Jag är hvarken ' söta vän ' eller ' mamsell för stadsfiskalen, » svarade hon snäft. » Jag är jungfru Martinell och därmed jämt. » Han borrade sina skarpa ögon i jungfruns obstinata, mörka glober. » Nå nå, lagom, lagom. Vi ska snart se, hur pass myndig hon är, jungfrun lilla! Hvad har hon för sig här? Minsann tror jag inte hon har en liten treflig handelsrörelse på lediga stunder, hvafalls? » » Hm, det ska inte vara mycke det. Litet nål och tråd och foder, så mycke jag behöfver till att sy med. Jag kan väl få ha sånt i förlag, vill jag tro. » » Ja så, behöfver hon det här att sy med — och det h ä r — och det här? » Han slet och ref i några pappkartonger, i hvilka låg en mängd småkram. » Neej, min nådiga, vi ska inte vara så hoppstora, när stadsfiskalen kommer på visit. Hör på, är jungfrun myndig? » » Neej, hur ska jag kunna vara det, då inga andra än änkor bli myndiga? » i j o, det finnes andra myndiga fruntimmer också. Annars få de ej tillstånd till nipperhandel, och jag förmodar det här ska kallas nipperhandel. Men nu är det slut med jungfruns affär, förstår hon, ty allt det här trefliga lägger jag vantarna på. » Något som också den grymme fiskus mycket riktigt gjorde. Och dessutom fick jungfrun äfven erlägga betydliga böter, påhvilkas största part han också lade sina gripande fem. Naturligtvis grät jungfrun i förstone och klagade för sina föräldrar. Men snart torkade hon tårarna, påtog sin vackraste sidenschalett, gick till stadsfiskalen och frågade, huru hon skulle bete sig för att bli myndig och erhålla rättighet att idka nipperhandel.
Under några år erhöllos goda skördar på den sålunda uppodlade gräsvallen, men det visade sig snart, att den till en början ökade sädesproduktionen vunnits på ladugårdens bekostnad, och detta missförhållande dröjde icke länge att medföra sitt straff genom minskad tillgång på gödningsämnen och deraf följande klen skörd. Ett sådant förfaringssätt kunde icke bära sig i längden. Det blef nödvändigt att göra ett uppehåll i nyodlingsföretagen, för att i stället egna större omsorg åt den redan odlade, men alltför vanvårdade och mustsugna jordens förbättring och uppgödning. Från flera trakter af länet och företrädesvis just från sådana, der odlingsifvern förut varit som mest liflig, uppgifves nu, att jordbruket befinner sig på en slags öfvergång från extensivt till intensivt, samt att man i allmänhet afstått från sträfvandet att utvidga den odlade jordens areal, men i stället börjat ej allenast att, med tillämpning af nya åkerbruksmethoder, förbättra den redan befintliga åkerjorden, utan ock att, genom användandet af en del deraf till frambringande af gräs och foderväxter, mer och mer öka ladugården och deraf beroende medel till jordens gödning. Ett ordnadt vexelbruk träffar man emellertid ännu högst sällan annorstädes, än på så kallade herregårdar eller större egendomar. Allmogen synes icke benägen att öfvergifva det gamla tredingsbruket, hvilket således allmänt bibehålies, dock mångenstädes med den modifikation, att klöfver eller annat artificielt foder skördas å en del af den jord, som eljest skulle ligga i träde. Endast undantagsvis och i skogstrakterne förekommer ännu tvåsädesbruk. Åkerjordens dikning är i allmänhet mycket försummad, och hvarje år ser man i nästan alla trakter af o länet huru saknaden af ändamålsenliga diken vållar en betydligt minskad skörd. A flera större possessioner har man dock infört en fullständig grunddikning och på några ställen täckdikning med tegelrör. De härigenom vunna fördelaktiga resultater hafva varit för mycket i ögonen fallande, för att icke framkalla många bemödanden till efterföljd.
Dessa arvoden blifva nemligen öfverflödiga, då, i följd af personalens vid artilleriet i Norrland betydliga tillökning eldigt organisations-förslaget, Battericheferne der skulle komma i en helt och hållet lika ställning med andra Batteri-chefer samt alltid borde vara Kapten och få vid batterierna ständige hästar af kronan. 27,050jSedan detta belopp frånräknats nyss erhållna slutsumma för aflöning m. m. i nya beställningar blilver årliga kostnaden på det hela för den ökade personalen 57,605 Härutaf belöper: för löner 19,300: — » beklädnad^remtyg, utredning och beväpning 15,784:25 » underhåll, rekrytering m. m 22,520: 93 57 (595; 18 18 Transport |57,605| 18 175 b) Hästar. Transport l) egne: Ett ökadt antal af 56 sådane hästar har blifvit föreslaget. Årliga kostnaden för dessa utgör, enligt nu gällande beräkningsgrunder: Remontering å 45 Rdr 2,520 Furagering å 75 öre om dagen 15,330 Skoning och medikamenter å Rdr 10: 50 Stallhyra Stallpersedlars underhåll samt lysning i stallarne efter Rdr 5: 25 2) legde: Till de föreslagna 6 fotbatterierna hafva beräknats vara erforderlige i fred, under förutsättning, att hvartdera batteriet finge 8 egne hästar 08 legde. Nu legas: För fot-batterierna i Landskrona GO och för fot-batteriet i Hernösand 588 1.000 294 19,732: . 22 82, hvadan detta antal bör ökas med 16, för hvilka, efter beräkning af 60 Rdr för häst, årliga legan blifver Furagering under de 30 exercis-dagarne med en något ökad ration å 1 Rdr Skoning och medikamenter under samma tid å I: 50 960: 480: 24: 57,605 18 1,464: Summa årlig kostnad för ökad styrka af personal och hästar vid tillämpning af organisations-förslaget II.
För den händelse berörde förslag sådant oaktadt ej skulle vinna bifall, och det olyckliga förhållande således skall ännu längre fortfara, dels att personer af verklig nöd tvingas ali föröfva 522 Den 29 December f. m. olofligt tillgrepp för all icke förgås af svalt, och dels alt den, sora erbjuder sin tjenst åt hvem, som deraf vill sig begagna, och är villig att förrätta det arbete honom anvisas, sådant oaktadt skall vara blottställd för att blifva ålagd tvångsarbete för bristande s. k. laga försvar, så ser jag mig nu af min rättskänsla uppmanad att föreslå, det stadgas måtte: 1:0 att den, som föröfvar olofligt tillgrepp till afvärjande af trängande lifsfara, ej skall derföre till straff fällas; och 2:o att den, som är villig att emottaga den tjenst eller förrätta det arbete, som anvist varder, ej må för bristande s. k. laga försvar dömas till tvångsarbete. Till stöd för denna min motion får jag åberopa, att hvarje straff, för att vara rättvist, efter min åsigt måste förutsätta, alt den, som ådömes straffet, varit i utöfning af sin fria vilja, så att del berott af hans eget fria val, att uppfylla lagens fordran, eller att åsidosätta densamma. Alt en sådan valfrihet icke finnes uli de 2:ne fall, jag nu uppgifvit, torde deremot vara klart för en hvar.
Scb ^afroa Steoiforerne, af benna antebning, trott ftg Böra förcftå, bet ^errar gullmäftige i SftifSgälbSsgontoirrt funbe få ftg uppöraget, att, t fället för meranänmba gffäfenjfapönttbrag, årligen låta upprätta och genom trpcfet alls mängöra en i framfä Ilningen mera enfel och för änbamålet tjentigare öftnerftgt af 9tifSgälbS Sif förenätnnba Jpuftoub 23ö<fer och SftäfenfTapSmtbrag hafina 0feoiforerne, t toiref/^äUtäug1 nffcenfcc SRifSgälbS^ontoiretS ftällniug unber nu jfrågatnaranbe ttnenne SReniftonSs enligt SKäfenfla: år, inhemtat följanbe: perne. 2. fallit bef tillgångar och gorbringar meb „ „ 5,466,392: 47. 3. SBib årets Början BefannS fålebcS en öftoerffjutanbe ©futb af „ „ 2,261,874: 28,11. 2Bib 1838 årS flut åter utgjorbe ©futberna 6,276,392:38. — famt tillgångar ocf» gorbringar 5,337,287:38. 2. SfifSgälbös@ontoiret habe fötjaftligen ben 31 december 1838 en bofförb ©fulb af . 939,104: 47. 10. Unber åren 1837 ocf) 1838 hafina GontoiretS bofförba ©falber fåtunba minflratS meb jlillnaben eller .
In fidem protocolli Alberl Munck. Onsdagen den 3 December 1856. Plenum kl. 10 f. m. Just. ett prot.utdr. för d. 1 dennes. Anmäldes och emottogs Stats-Rådet m. m. Hr Johan Fre drik Fåhraeus, som, å K. M:s höga vägnar, aflemnade en Dess Nåd. Propos. till R. Sfr, ang:de utförandet af de större jernvägsanläggningar inom Riket, hvilka böra af allmänna medel bekostas. Föredrogs StatsUtsk:s d. 29 sist! Nov. e. m. på bordet lagda Mern. N:o 6, med en återlemnad motion af Riksdagsm. Per Öst - 46 Den 3 December f. m. man, ang:de förändring uti ålagd postförings-skyldighet för 2:ne hemman i Säbrå socken. Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade förklara att ifrågavar:de motion borde behandlas af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. och i öfrigt lägga förevar:de Mern. till handlingarne. Ropades Ja. Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter StatsUtsk. nedannämnde d. 29 sisth Nov. e. m. på bordet lagde Utlåt, och Mern. N:o 7, i anledn. af -vackt fråga om införande i tidningarne af sammanfattningen utaf RiksSt:ns förhandlingar, samt särskilda kanslibiträdens anställande för sådant ändamål. N:o 8, ang:de Riksdagskostnadernes bestridande; N:o 9, ang:de godtgörande af Hr Landtmms och Hrr Talmäns ökade Riksdagskostnader; N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksStm och Utsk:n anställda betjening. Föredrogs StatsUtsk:s d. 29 Nov. e. m. på bordet lagda Mern. N:o 11, med en återlemnad motion af Doktor Nordlander, ang:de förändring af 12 § i skattläggnings-methoden för Westerbottens län af d. 23 Aug. 1773.
I betraktande af allt detta har Utskottet ansett sig icke böra till det väckta förslaget om befrielse från bevillning för Statens embetsoch tjensteroäns löner och pensioner tillstyrka bifall. Hvad derefter angår C. A. Larssons yrkande i fråga om de till ecklesiastikstaten hörande embetsoch tjenstemäns bevillning samt ej mindre sistnämnde motionärs, än äfven Ola Lassons förslag om särskild bevillning för den, som handlar med utländska öfverflödsvaror, äfvensom de al Herrar Hierta och Ridderstad väckta motioner om nedsättning eller upphäfvande af nu stadgade minimi-afgifter för handtverkare och andre näringsidkare, så har Utskottet, med afseende på alla dessa fram ställningar, endast skolat åberopa hvad här ofvan blifvit aufördt rörande de allmänna grunder, på hvilka Ulskottets förslag till bevillniugs stadga är upprättadt; och torde alltså något vidare yttrande öfver berörde motioner icke erfordras. Då Utskottet nu ölvergår till en närmare redogörelse för det af Utskottet uppgjorda förslag till Bevillnings-stadga, torde Utskottet böra, beträffande förslagets uppställning, i korthet antyda att, efter en kort ingress, Bevilinings-Ulskoltets Betänkande JYI 20. lf) Art. I angår, likasom nuvarande Bevilhnngs-stadga, den personliga skyddsafgiften, hvilken icke är underkastad taxering; Art II. alser alla de algifter, hvilka äro föremål för taxering och hvilka böra utgå: A) af fast egendom med en viss procent af egendomens uppskattningsvärde; och B) för inkomst af kapital eller arbete med en viss procent utaf inkomstbeloppet; Art III. omfattar under tio hufvudruhiiker lika många slags algilter af Bevillnings-nalur, hvilka icke äro al taxering beroende, utan utgå efter de lör hvar och en al dem särskildt stadgade giunder. Derefter följa föreskrifterna angående allmänna bevillningens påförande, uppbörd, afkortning och redovisning.
„Ställd säkerhet, hvarom sägs i detta kapitel, återgår, likasom efter 26 § sista morn., så äfven i de händelser: om betalning af vexeln mellankommit; om den, hvilken gjort anspråk på säkerheten, förlorat sin vexel-rätt emot honom, som säkerheten ställt; samt om han, hvilken lemnat säkerheten, ej blifvit af den, som anspråk derå gjort, i laga ordn ng stämd om betalning för vexeln, inom år och dag efter förfa!lotidcn.“ 38 §. Enär förbudet i denna § för godkännaren, att betala vexeln före förfallotiden, ej synes stå väl tillsammans med den honom i 9 § gifna tillåtelse att såsom indossat förvärfva vexeln, och motsvarigt stadgande ej finnes i lagen för inrikes vexlar eller i Rikets Ständers vid sistlidna riksdag aflåtna förslag; ansågo Högsta Domstolens flesta ledamöter den 38 § böra uteslutas. Uti denna anmärkning deltog icke Justitie-rådet Schmidt. 45 §. Denna § antager, såsom hufvudstol för öfverlåtares regressfordran, hvad han, enligt 44 §, betalt, eller vexelsumman med ränta, kostnader och provision till en tredjedel af hundrade. Det kan likväl hända, att öfverlåtaren måst, enligt främmande lands lag, betala högre, t. ex. en half procent i provision. Han bör då vara berättigad att inräkna äfven den i liufvudstolen; och Högsta Domstolen fann derföre, att meningen skulle klarare uttryckas, om orden »enligt 44 § betalt“, förändrades till »varit nödgad att betala." 48 Kongl. Maj.l» Md. Proposition, K:o 69. 47 §.
2:0 Z anseende till den utsatte progressiva afgiften för Pannerymden, förblef Borgare-Standet af den tanka, som dess wid förra Betänkandet gjorde Anmärkning innefattar, att denna progression icke mä lampas tillsamman, flagna beloppet af flere under ett tak inrättade Pannor; men om äfwen denna satts, j anseende till de af Utskottet äberopade och af de Respective Med-Ständcn gillade skäl 2M Ven 6 April. fläl icke ss»lle owillkorligen fä gälla, kunde dock Ständet föreställa fig, att denna progrestiva beräkning mä hafwa afseende pä sädane i ett och samma hus inrättade Pannor; hwilka särffildte ägare kunna öfwerenskomma att, till besparing af Dagswcrken och EldenS säkrare wärdande, sälunda hafwa ä ett ställe anlagda, utan skulle altja i Förordningen utmerkaS, att afgiften för sädane Ltffillige perso:er tillhörige, men i ett hus inrättade Pan» twr, ware fig i Staden eller pä Landet, endast bör beräknas efter hwardera Pannans särskildta kanne - rpmd. Z:o Med gillande af hwad Utskottet föreslagit, angä» inde personalens beräknande i de Stader, som, efter Rik» fenö Ständers Beslut, Bränwins-tiklwerkningen tilläten är, fann Ständet nödigt, att till efterrättelse för wederbörande Magistrater och Taxeringsmän, uttryckeligcn stadga, det afgiften i sädane Städer bör betalas efter 8 staf hwarje Mantalsskrifwen person, ehwad densamma af Bränwins - brännings rättighet äger fig begagna eller icke, Lock med undantag af dem ibland Garnizonerande man» flap som ej äro Husägare; samt att Staderne sjelfwe blifwa owillkorligen ansmarige för hwad hos de taxerade ej kan utgä. 4:0 Med Högloft.
Ja, det är jag som älskade dig... som af sorg, af kärlek, i tie år betagen, ej upphört att dig sörja, att dig dyrka. Ja, det är jag... det är Belmir, som vill dö för dina fötter! Belmir! På hvad ort, i hvad stund förenar oss ödet? Gud! Hvad säger jag? Casano! Hämnas... straffa din maka! Nu är hon först brottslig. Jag är då älskad! B ELMIR med hänryckning. E LVIRE . B ELMIR . Håll! Glöm ej hvar du är! Vörda mitt stånd... mina olyckor Betänk att dessa murar... att ett vakande öga... Gud! Om han viste Fly! Låt mig dö oskyldig Spar mig den E LVIRE . 122 grymheten att se dig uppoffras i min åsyn Låt mig dö vördnadsvärd, ej brottslig! Nej, du skall inte dö! Nej, du skall lefva Du skall lefva, för att se mig dyrka din skönhet, dina dygder. Hvad säger du, olycklige? Hvad bedräglig inbillning förvillar dig? Se omkring dig darra... och kom ihåg allt som för evigt skiljer oss Jag, din farbrors maka Jag, ett offer för hans svartsjuka Jag, oskyldig till denna stund, då ödet förenar oss, för att göra oss båda brottsliga Du, helgad åt den Gud, som förlåter en sann ånger, som tröstar en oskyldig sorg, men som hämnas på vanvördiga, som straffar förhärdelse... Fly, då skiljer oss! Nej, allt förenar oss... Din makas hårdhet, det grymma mörker han sänkt dig uti, har brutit de band som eder förente... Du är fri! och jag, förförd af en osann, af en grym berättelse ... öfvertygad om din död... helgade mig åt en Guds dyrkan, i hvars sköte jag sökte en tröst, som mig flytt... Men min första ed, mina första löften voro att älska dig; de vono endast sanna, och jag skall uppfylla dem. Vi älska! Vi upplifva en eld, som är så brottslig Gud! Hvad är din tanka? 123 B ELMIR . Att hämnas din oskuld!
Vår bekanta författarinna Anne Charlotte Leffler, hertiginna af Gajanello, har nyligen fullbordat en 3-akts-komedi, » Familjelycka », hvilken af dem som tagit kännedom om den samma anses för ett af författarinnans bästa arbeten. Belönad med hedersamt omnämnande vid Iduns stora pristäfling. [^•ar äran att anmäla ditt geheimeräd sömmerskan, lilla mor. » Den talande, en yngling på omkring nitton år, hade öppnat salongsdörren och tittade in i rummet med en skalkaktig blick på sin mor. Denna steg upp från sin plats, sköt med sin ena hvita ringprydda hand ifrån sig ett så kalladt » arbete » — ett broderi i guldtråd och brokigt silke på spelstyg. Hon såg ganska ung ut, fru Emilia Granberg, och man skulle snarare kunnat taga henne för en äldre syster än mor till den unge mannen i dörren. Hon gick med ett I D U N 8 förnöjdt småleende till den motsatta dörren i salongen, stannade ett ögonblick och väntade, tills sonen skyndat fram och öppnat den. » Tack, gossen min! » — sade hon, i det hon lät sin hand smekande glida öfver hans arm. Hvad den såg bländande hvit och fin ut mot det mörka klädet! Han böjde sig ned och kysste denna lilla hand. Han hade alllid beundrat sin mor, för honom var hon kvinnoidealet, blid och fager, alltid småleende, alltid vänlig. Han älskade hennes blåa, barnsligt klara ögon, hennes hvita panna, från hvilken, i motsats till det rådande bruket, det bruna håret var struket, deladt af en bena midt i fram. Ett par små rynkor emellan ögonbrynen skvallrads visserligen om årens flykt, men tinningarna sågo ännu helt ungdomliga ut. Den hvita handen var genomkorsad af ett nät af blåa ådror. Han var förtjust i hennes afmätta, behagfulla rörelser, men framför allt i hennes händer — dessa små hjälplösa, hvita, ringsmyckade, onyttiga händer, som sällan öppnat en dörr, aldrig förrättat något verkligt arbete, blott leknnde farit öfver pianots tangenter eller långsamt dragit ut en väl påträdd nål med en silkesända för att brodera någon liten lyxartikel, som kammarjungfrun merendels gjorde färdig. Icke dugde dessa fina fingrar att arbeta.
Jag har sjelf nära 30 år tjenat vid ett indelt regemente, der jag tror mig hafva förvärfva! den erfarenhet, att jag här kan och bör yttra min mening om saken. Hr Nordenfelt har för sin del ansett att boställena skola blifva serdeles väl skötta, då de komma i indelningshafvarnes händer; detta är en sats, som fullkomligt strider emot den erfarenhet jag äger. Jag vill visserligen icke neka, att många boställsinnehafvare sköta sina boställen väl; men då äro de också i besittning af åtminslone en egenskap mer, än Hr Nordenfelt ansett behöfligt. Han har nemi. sagt, att för att kunna sköta ett boställe erfordras blott att kunna vara ordentlig, arbetsam och oförtruten. Jag tror att dertill behöfves jemväl en annan egenskap, nemi. insigt i jordbruket och dertill för lagskapital. Ar 1845, då frågan om inrättande af jordbruksskolor förekom, förklarade BondeSt. temligen allmänt, att sådana voro högst obehöfliga, emedan hvar och en kunde sköta sin jord lika väl, utan det kunskapsmått, som skulle förvärfvas i dylika skolor. Sedermera har detta Stånd likväl sjelf begärt uprättandet af flera landtbruksskolor i landet, derföre att man kommit underfund med att det fordras just den egenskap, som Hr Nordenfelt ansåg obehöflig, nemi. insigt. Detta har den värde talaren också sjelf på det eklatantasle sätt bevisat, då han upgifvit att de boställen, som varit utarrenderade på 30 år, stigit i värde, samt att arrendatorerna, efter några år, bjudas betydliga summor i afträde. Hvarföre? Jo, emedan dessa arrendatorer varit personer som förstått sin sak. Hr Nordenfelt säger vidare, att han sjelf tjenat för en liten lön, ehuru den visserligon varit 50 proc. högre än den Staten utfästat; men han har haft kamrater på andra reg:ten, som tjenat för två till tre gånger så mycket som han. Denna upgift tyckes verkligen gifva vid handen, att det vid vissa reg:ten i sjelfva verket finnes mycket större tillgångar än man känner, och jag tror också att händelsen är sådan.
Han betalade allting kontant, supéerna, spelförlusterna, smidesinköpen. Och då och då skickade han hotellets portier till postkontoret efter ganska digra assurerade försändelser. En omständighet till bidrog väsentligt till det välvilliga mottagande han rönte af alla. Man hade lagt märke till att han bar ingeniörsringen. Han vore således en verklig, utexaminerad ingeniör och icke blott en titulär sådan. Detta var något. Ni må nemligen veta, att här i E–tuna fans vid denna tid (nu är det helt annorlunda; ty staden har gått ofantligt framåt) en hel mängd »ingeniörer», efter hvad man sagt mig. När en arbetare kunnat komma upp sig så pass mycket att han hade råd att hyra sig en liten verkstad eller i brist deraf plats å en annans verkstad, blef han »fabrikör» eller »fabriksidkare». Hans större kolleger ansågo och anse kanske ännu att detta var ett neddragande af titeln och måste på ett utomordentligt sätt utmärka sin värdighet framför småfabrikörerna. De blefvo då »ingeniörer». Några hade väl så stor underbyggnad, som inhemtas i en allmän teknisk skola; men flertalet hade inga andra ingeniörskunskaper än hvad de erhållit som lärpojkar och gesäller å verkstäderna. Förlåt mig, att jag blir så långrandig; men ni kan väl inte begära, att jag nu skall stryka öfver hvad jag redan skrifvit. Nu skall jag försöka att fatta mig kortare. Efter första månaden fann ingeniör Danielsson, att han trifdes väl på platsen och träffade derför anstalter, för att förlänga sin vistelse här. Han arrenderade ett af de nu försvunna sliphusen jemte vattenkraft och började en fabriksrörelse i redan då ganska omfattande dimensioner. Hans göranden och låtanden voro präglade af en redbarhet, som bevisade att E–tunaborna denna gång icke hade skäl att ångra sin visade lättrogenhet. Och under de fyra år som förgått torde ej finnas många anmärkningar att framställa mot hans lefnad och verksamhet. Eller med andra ord, han anses ännu för samme präktiga karl, som när han först gjorde sin entré: han gör goda affärer, levererar ett godt fabrikat, är en glad sällskapskarl, känner till de kommunala angelägenheterna, lefver nyktert, ordentligt och »skötsamt» och förstår att »behandla» arbetarne.