Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
anhåller jag att lili prot. få förklara, att jag i de flesta fall finnér mig befogad att emot besluten afgifva mia reservation, hvilken jag, efter slutad pröfning af betänk., skall Den 3i Juli f. m. skall skriftligen aflemna och nu begär, att den må åtfölja till de öfriga RiksSt. i de delar, der inbjudning till dem blifvit elleivarder af R. o. Ad. beslutad. Jag kan således ej heller deltaga i någon discussion öfver de förut fattade beslutens tillämpning u särskilda mörn. af betänk. Hr Tham: I anledn. af Frih. Palmstjernäs sednaste yttrande får jag erinra, att uti det redan bifallna mom. lil. a af denna 22:dra ponkt linnes såsom ett generelt stadgande för alla de inrättningar, som komma i åtnjutande af cassacreditiv, intaget, att för de å creditivet dragna summor beräknas Banken 5 proc. till godo, tills betalning sker. Jag hemställer således, om icke någon motsägelse ager rum emellan detta stadgande och hvad Utsk. här under lit. e föreslagit, att i afgift till Banken erlägges proc. af den beviljade summan, om den uppgår till 2000 r:dr eller derutöfver. Just med afseende härå, och då således afgiften redan är bestämd förde inrättningar, som enligt R. o. Ad:s beslut komma alt åtnjuta cassacreditiv i Banken, tager jag mig friheten ännu ytterligare hemställa, 0111 icke 1 mom. under lit. e bör utgå, såsom endast syftande på sådana bolag eller privata personer, för hvilka ingen creditivrätt kommer att äga rum. Frih. Palmstjerna:
Man finnér sålunda en mängd af de ätter, som 1625 introducerades i 3:dje klassen, hafva haft förfäder, som beklädt Svea Rikes Råds-embetet — och det i rakt uppstigande linie från den som tog introduktion. Förutom de 4 sådane slägter, Boije, Stålarm, Ekeblad och Rosenstråle, som sedermera kommo på andra tankar eller en bättre uppfattning af deras verkliga fördel — och bevisande sitt härstammande från ett Rikets Råd, fingo till andra klassen öfverflytta, får jag, såsom i 3:dje klassen qvarstannade Rikets . Båds slägter, nämna slägterna Sjöblad, Gyllenhorn, Store, Ornflyckt, Lillie af Okna, Tott af Skebo och de 3:ne Finska slägterna Tawast, Bock af Buckilla och möjligen äfven Ille, — sålunda minst 13 slägter och kanske än flera. Detta är så mycket märkligare och kan så mycket mindre hänföras lill okunnigheten eller en svårbevist ätteledning, som i de flesta af dem den introducerades lärfader eller farfarsfar — hade beklädt Råds-embetet i konung Gustaf I:s dagar — ja! i Lillie-slägten den introducerades både fader, farfader och lärfars broder. Orsaken var således helt enkelt den, att den gamla representations-seden, som ej ville veta af de nya klasserna, var starkare och mer gällande än den nya lagen. Andra exempel på brist på denna lags noggranna efterföljd kan ock af trug anföras, såsom att Frih. Erik Claesson Bjelke till Wyk blef 1625 i den andra eller s. k. Riddare klassen introducerad, oaktadt hans fader, Claes Bjelke blifvit af konung Sigismund \id dess kröning upphöjd till Frih. Antingen detta skedde med eller mot Erik Bjelkes vilja, är saken högst märklig, såsom ett uppenbart brott eller förbiseende af den nya lagen. En annan Bjelke-gren, konung Cari IX:s an hängare, hade sednare blifvit af honom gjorda till Frilur —och blef nu i första klassen introducerade. Men Erik Bjelke fick ej, eller brydde sig ej om att tillgodonjuta den rätt, som den nya lagen gaf honom.
Län anmäler, att uti Skaraborgs Län, Laske Härad vch Osterbctarne Socken stall finnas ett lika beffaffadt Säterie wid namn Olstorp, som af alder stall warit Krono; Och som han tror det stola landa Staten till mera förman om det får af den, som dertill kan wara närmast berättigad, emot behörig Löseskilling till Skatte köpas, än om deraf endast erhalles ett kanske obetydligt Arrende; Sä anhallee han, att hans Motion härom pä lika falt som stett med sragan om Ollestads Krono-Saterie ma remitteras till Stats - Utskottet för att deröswer afgifwa Utlakande, hälst Olstorps Säterie äfwen blifwlt upptagit under de Kronolägenheter, hwaröfwer Riksens Ständer sjelfwa förbehållit sig dispositions, rätten,^ l Enligt Kongl. Kammar-Collegii Förteckning öfwer utarrenderade Kongsqardar och Krono»Lägenheter, består Olstorps uti Skaraborgs Län, Laske Härad och Osterbctarne Socken belägne KronsrSäteris r?6K Den 17 Julik. af ett Mantal med ro R:dr 22 tz. y r.-st. Grundränta efter Krono, wärdie och innehar efter Synen dea 16 och Landtmätare-Förrättningen den i? September 1799, Aker till 18 Tunnland zo Kappland, Äng till omkring 90 a iso Stackar Ho, ert Torp pä ägorne, som utgör arne Dagswcrkcn i weckan, hwarjemte wid Garden underhålles 20 a 24 Nötkreatur, 4 a e Hästar samt 20 Får.
Detta verk täcker och försvarar denna vigtiga förbindelse emellan Södra förstaden och landet, den enda, som på denna sida icke är afbruten af vatton och således i samma mån utsatt att af en landstigen och hastigt framryckande fiende begagnas för att intränga i staden. Då Chefen för Ingenieur-Corpsen flera gånger förut varit i tillfälle att för Kongl. Majit i underdånighet utveckla den alltjemt öfverhängande faran af att lemna denna infart utan försvar, i sammanhang med den stora vigt, som utförandet af den af Kongl. Majit Nådigst fastställda plan för Stockholms befästande eger för hufudstadens betryggande mot en öfverrumpling, ansåge han sig vid detta tillfälle endast böra i underdånighet åberopa detta, äfvensom hvad 1855 års af Kongl. Majit nedsatta Försvars-Komité i sitt underdåniga betänkande yttrat. Med verkets fullbordan framför Skans tull är faran af en sådan öfverrumpling väl icke fullkomligt förebyggd, men i icke ringa mån förminskad. En vid den närmaste skärgården landad fiende kan åtminstone då icke marschera direkte in i staden; han blir nödsakad att bereda sig en öfvergång öfver vattnet, hvarigenom tid vinnes, om icke att rädda staden, så åtminstone att undanskaffa Bankens redbarheter. Af de af Rikets Ständer år 1857 anslagna byggnadsmedel, utgörande 200,000 Ridr Rimt, hafva 93,843 Ridr 12 öre blifvit använda till expropriation af nödig mark samt omkring 91.000 Ridr till provisionella byggnader m. m. och uppförandet af verkets bombfria kasemat-byggnad, som medhunnits till öfverkanten af sockel-listen; materialiev 60 Bil. JU 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JU 1, om Statsverket 1862. och instrumentalier finnas i förråd till ett värde af omkring 15,000 Ridr Rimt. I enlighet med Kongl. Brefvet af den 8 Januari 1861 är det exproprierade området utarrenderadt så länge fästningsbyggnads arbetet ligger nere.
»Tack för ditt bref från Dresden! Jag blir alltid så oändligt glad hvarje gång jag får några rader från dig, oaktadt på det hela taget ditt bref har gjort ett mycket melankoliskt intryck på mig. Nå, hvad är där att göra! Sådant är lifvet, man får aldrig hvad man vill och hvad man tror sig behöfva. Allt annat, men icke just detta. Någon annan människa skall få den lycka som jag önskat mig och hvilken han aldrig tänkt på. Det måtte vara illa ställdt med betjäningen vid le grand festin de la vie, ty alla gäster synas genom slarf få portioner, som voro bestämda för någon annan. I hvarje fall synes N. ha fått den portion, han önskat sig. Han är så lifvad för sin Grönlandsresa, att ingen käresta skulle väl mätas i hans ögon med densamma. Du får således afstå från ditt snillrika projekt att skrifva till honom, ty jag är rädd, vet du, att icke ens medvetandet om – skulle afhålla honom från att resa till de stora, döda männens andar, hvilka efter en lappsk saga sväfva öfver de grönländska ismarkerna. För min del arbetar jag så mycket jag orkar (på prisafhandlingen) men utan särskild lust eller entusiasm. –» Sonja hade kort förut gjort bekantskap med Frithiof Nansen vid hans besök i Stockholm, och dennes hela personlighet såväl som hans djärfva resplan hade lifligt anslagit henne. De hade blott träffats en enda gång, men hade båda mottagit ett så djupt intryck af detta möte, att de båda senare höllo det för sannolikt, att, hade icke annat kommit emellan, denna starka sympati skulle kunnat utveckla sig till något lifsafgörande för dem. I nästa bref, äfven af januari 1888, skrifver hon ytterligare härom: »Jag är för ögonblicket alldeles under intrycket af den mest uppskakande lecture jag någonsin gjort. I dag fick jag nämligen från N. en liten uppsats med en exposé af hans påtänkta vandring genom Grönlands ismark. Jag har blifvit alldeles nedslagen, när jag läst den. Nu har han också fått ett anslag af 5,000 kr. från en dansk grosshandlare Gamel för denna resa, så att jag antar, att ingen makt på jorden skulle kunna afhålla honom från densamma.
16@:o angående förlängning af arrendet å Sundbyholms kungsgård (96). 161É70 angående åtskillige i Göteborgs och Bohus läns skärgårdar belägna holmars upplåtande till allmänt begagnande (92). 16*2:0 angåenc le Häradsskrifvare^ Thysenii befrielse från ersättning af anmärkningsmedel (93). 163s;o angående Kronofogden Lundqvists ansökning om afskrifning af uppbörds-balans (95). Hvad Rikets Ständer uti förrberörde fyra skrifvelser, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga framsiällningar, beslutat, har under den 10 Mars 1845 blifvit vederbörande til! kännedom och efterrättelse meddelad t. !6d|:o i fråga om Borgmästares och Kommissionslandtmätares delaktighet i Civilstatens pensionsinrättning (99). Sedan Direktionen öfver Civilstatens pensionsinrättning inkommit med i anledning häraf infordradt underdånigt yttrande angående de åtgärder samt de förändringar i nu gällande reglementariska stadganden, som för Borgmästares och Kommissionslandtmätares inträdande såsom delägare i nämnde inrättning kunde anses erfprderlige, bar Kongl. Majit öfverlemnat frågan till ytterligare behandling af Civilstatens nu församlade fullmäktige i sammanhang med den om åtgärderna för betryggande af Pensionsinrättningens framtida bestånd. angående af Kronofogden Westlinger och Häradsskrifvare!! Lindfors sökt eftergift af ådömdt ersättningsansvar (94). 28 Bil. till R. St. Justilic-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. Härtill har, enligt Rikets Ständers medgifvande, nådigt bifall under den 12 Mais 1845 lemnats, med särskildt förklarande i afseende på den vederbörande aktor tillkommande provision, 100:o angående förändradt myntsystem (98). Härom har under den 8 Maj 1845 nådig skrifvelse till Rikets Ständer afgått. Vederbörandes i afseende på verkställigheten infordrade utlåtanden bero nu på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning.
Till grund för denna beräkning Banco. lägges General-sammandraget öfver 1 81 6 års Bevillning, hvilket upptager nedannämnde antal Mantalsskrifne personer, nemi.: 396,682 Männer ä 3 sk. hvardera 24,792 30 — 196,28a Magar, Söner och Drängar öfver fylda 18 år å 3 sk. 12,267 3° — 59,610 D:o D:o under 18 år d:o 3*725 30 — 418,521 Hustrur d:o 26,157 27 — 246,984 Sonhustrur, Döttrar och Pigor öfver fylda 18 år d:o 15.436 24 — 59*775 ^:0 ^:0 under igårdto • 3.735 45 — S;a 1,377,854 Personer. S:a R:d, 86,115 42 — Statsoch Bevillnings-Utski Betänkandtn. 6gx Specifique Uppgift Pä eldt å motstående sida föres Jag ne Afgift till Veneriska smittans hämmande. 3-ianco. Stockholms Stad 49,844 Mantalsskrifne pesoner å 3 sk. - « 3>H5 12 —: S:a R:d. 86,115 42 StatsTJtshlotuts Betänkandem N:o 158 Riksens Högloft. Ständers Siats-Utskotts Utlåtande i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets af gifte Förslag till beräkning af jfnkomst-litlarne uti näst uprättande Riks-Stat. Sedan Stats-Utskottet under den i6:de sistlidne Februarii, afgifvit dess Förslag till Inkomst» Titlarnes beräkning uti den nu uprättande FiksStaten, hafva åtskillige Anmärkningar dervid inom samtlige Fespective Fiks-Standen blifvit gjorde , hvilket föranledt till ärendets återremitterande; I anledning hvaraf Stats-Utskottet får dess utlåtande meddela.
Utlätandej N.o 44' det för densamma beviljade anslag afsättes, för att användas till bildande af Sjöcadetter för flottans behof, likasom Utskottet tillstyrker Rikets Ständer ali öfverlemna till Kongl. Majits Egen Höga pröfning att bestämma, på hvad sätt det anslag, sorn nu utgår till Gratist-Cadetter, och hvilket hufvudsakligen afser underhållet af mindre bemedlade förtjente Militärers söner, må, i enlighet med sitt ursprungliga ändamål, i sammanhang med en förväntad ny organisation af Krigs-Academien, lämpligast användas. liro Allmänna Garnisons-Sjukhuset. Förra Staten upplager Rrdr 31,320, som oförändradt utföras. 12:o Incleldta Cavallerioch Lnfanteri-Regementerne. Såsom lönefyllnad åt en del OJKcerare vid lndeldta Infanteriet, har Kongl. Maj:t äskat en summa af 19,300 Rrdr. Utskottet antager, alt den brist, som nu förefinnes i tillgångarne för Årnmens lönereglering, skulle kunna fyllas genom indragning af Befälsplatser vid det lndeldta Infanteriet, hvilket åter kunde ske, dels derigenom, att den så kallade 3:dje Majorsplatsen vid lndeldta Regementerne lemnades obesatt, dels genom sammanslagningar af Regemente!’, hvilka äro förlagda, såsom exempelvis i Westergöthland, nära intill eller örn hvarandra, och hvarmed en jemnare fördelning af Regementerne till antal och styrka jemväl borde afses. Af denna anledning saknar Utskottet skäl tillstyrka det af Kongl. Majrt äskade anslag för fullbordande af Armeens lönereglering. 13:o Exercis-Sc/vadronernes underhåll.
De i 1 § föreskrifve handels-böcker skola vara: dagbok, brefbok, inventarii bok; köpman dock obetaget att, efter godtfinnande, derjemte andra handelsböcker föra. § 4- I dag-boken skola antecknas, dag efter dag, i den ordning de inträffat, alla öfverenskommelser, företag och affärer, utan undantag, som köpmannen för egen del, eller för andras räkning, enligt uppdrag, afslutat och som med rörelsen ega sam band, de fordringar och den gäld, som deraf eller annorledes tillkommit, borgenärernas och gäldenärernas namn, de vexlar eller andra skuldförbindelser, som blifvit utgifna, till betalning godkände eller endosserade, de kontanta penninge-belopp, som, på hvilken grund det må vara, för dagen influtit eller utgått, och särskildt de varor till art, belopp och pris, som utborgade blifvit. 1 dag-boken skola ock antecknas beloppen af de summor, köpman för sin hushållning från kassan uttagit, såsom ock priset å do varor, han från sina förråder till hushållningen användt. De penningebelopp, som för dagen influtit för varuförsäljning i minut, må för en gång vid dagens slut i dag-boken antecknas. § S. Är rörelsens omfång eller beskaffenhet sådan, att förande af en enda dag-bok olämpligt blefve, må särskilda dag-böcker öfver särskilda slag af förekomna affärer för dagen hållas. § 6. Bref-boken skall innehålla noggranna afskrifter af alla i handels-ärenden aflåtne bref efter deras datum och på det språk, hvarpå de skrifvits. Bref, som i handels-ärenden ankomma, skola, likaledes ordnade efter deras datum, noggrannt bevaras. 4 Lag-Utslcottels Betänkande, JVs 49. § 7. Inventarii-bok skall upprättas vid den tidpunkt köpman sin rörelse öppnar, och upptaga noggrann uppgift på allt hvad han eger i fastighet, lösören och varulager, med derå påfördt värde, på fordringar och gäld, och på beloppet af hans kontanta penningar.
Banko och 100 tunnor hafre, ankommo dels till Stiftets Biskop och dels till Landshöfdingen i Länet för att utdelas, och desse Embetsman tillkallade åtskillige andre om förhållanderna i Länet kunnige män samt bildade med dem en Kommitté, som tog befattning med gåfvomedlens fördelning församlingarne emellan och afsändande till vederbörande Pastorer, åt hvilka utdelningen till de behöfvande eller medlens användande för deras räkning uppdrogos. De så beskaffade medel, som först om våren inflöto, utdelades genast bland de mest nödställde i provinsens norra del för att rädda dem från hungersnöd, och af de sedermera efter hand inflytande medlen användes åtskilligt på samma sätt, men det öfriga, enligt gifvarnes uttryckliga önskan, dels för alt afhjelpa bristen på utsädes-spannmål under våren hos obemedlade hemmansbrukare derstädes och dels för att förskaffa arbetsförtjenst åt de nödlidande i norra socknarne, der största fattigdomen varit rådande, samt såmedelst bereda de behöfvande ett eljest ofta saknadt tillfälle 4 alt med arbete i hemorten vinna sitt uppehälle; och man fullföljde alltså, hvad redan några år tillförene blifvit genom sammanskott inom provinsen påbörjadt i öfra delen af Fryksdals härad, att uppmuntra och befrämja hemslöjder hos den arbetande klassen. Genom detta allt hejdades väl icke i ögonblicket de redan mot slutet af 1838 års vinter påbörjade samt under våren och en del af sommaren fortsatte utvandringar af hettlande hopar från Länets norra del, men verkningarna af dessa undsättnings-åtgärder och barmhertighets-verk hafva otvifvelaktig! varit stora och välgörande. Då, under den omnämnda olyckliga tiden, städerna och de större egendomarne på landet dagligen besöktes af omkringvandrande fattige, som tiggde sitt uppehälle, sökte man flerestädes att bereda desse vanlottade arbete, mindre för att vinna en ersättning för de lifsmedel och kläder man gaf, än derföre att ett sysslolöst tiggeri ej skulle blifva en vana hos mängden.
I sednare momentet af denna § är det föreskrifvet, att vid uppskattningen af fast egendom å landet, särskilda värden skola åsättas sådana byggnader, hvilka användas till andra föremål, än jordbruket tillhörande näringar. Då emellertid till klassen af dessa byggnader måste hänföras bruk, qvarnar, sågar och fabriker m. m., hvilka äro uppskattade, enligt <> <§, på grund af inkomst af arbete, uppstår häraf det förhållande, att, sedan man först beskattat den del af inrättningens grundkapital, som ligger i byggnader, beskattar man dernäst produkten eller afkomsten af samma grundkapital. För bibehållande af en sådan i dubbelt mått återkommande beskattning finnes, efter min tanke, intet skäl; hvarför den bör upphöra, vare sig derigenom, att fastighetsvärdet utlöres inom linien, eller, om det blifvit påfördt, det åsätta beviilningsbeloppet afdrages från totalsumman af inkomstbevillningen, hvilken, såsom hänförande sig till hela afkastningen af inrättningen, så väl af byggnader som rörelse, i samma mån bör minskas. 6 §. I denna § handlas om bevillning af kapital och dernäst af arbete. I förstnämnde afseende tillåter jäg mig anmärka, att ehuruväl det af ordalagen i §:n, äfvensom vid jemförelse med andra stadgandet) i författningen, kan slutas till att, vid beskattningen af kapital, afdrag bör ske för motsvarande skulder, detta likväl borde med mera bestämdhet uttryckas. 1 ett sednare moment af (> § uppräknas alla de rubriker under hvilka skatt för inkomst af arbete bör påföras, emellertid, och då genom ingen föreskrift i författningen Bevillnings-beredningarne äro ålagde, att i taxerings-iängderna, som likvisst äro försedda med en kolumn för anteckningar, utföra hvarje särskild inkomst-taxering under sin tillhörande rubrik, inträffar det, att all inkomstbevillning upptages i en enda slutsumma, hvilket gör det omöjligt för den skattskyldige, som kan vara beskattad under en mängd olika rubriker, att urskilja hvari felet i hans påförda beskattning bör sökas eller ens att upptäcka, om icke någon origtig debitering döljer sig under detta summariska taxeringssätt.
Förslaget, att, enär någon, som förut varit eller är i Kronans tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af Embete eller Tjenst, det derom utfärdade öppna bref och fullmagt, skulle charteras lill dubbelt belopp emot hvad föreskrifvet är för Fullmagter å lika beställning i verklig tjenst, eller der sådant ej kan äga rum, å sådane Embeten eller Tjenster, som medföra lika värdighet, bl ef ogillad t af Ståndet, som ansåg, vid ofvannämnde fullmagters och öppna brefs chartering, böra förfaras, jemlikt nu gällande Chartas-Sigillatse-Förordning. Afsked: Ståndet beslöt, att Afsked böra charteras, såsom Protocollsutdrag eller Utslag från det EmbetsVerk, som dem utfärdar. 8 $. Ståndet beslöt härvid det tillägg, att Judar skola, vid Äktenskaps ingående, betala Charta-Sigillata, i likhet med den, som af Christne trosförvandter å Lysningssedlar utgifves. i3 «$*. y Mom. Följande redaction deraf antogs: Underslef j förfalskning och annan grof förbrytelse i afseende på Tidningars, Brochurers och periodiska Skrifters stämpling, 30i Den 7 September e. m. åtalas och straffas_, enligt ofvanstående 4 Moment. 16 $. Ståndet beslöt, att livad beträffar Domares befattning med Stamphult Pappersförsäljning och redovisning derföre, bör förblifva vid de i Cbartoe-Sigillatae-Förordniugen den 8 Januarii 1824 innefattade föreskrifter, oförändrade. JBevillningsoch LagUtskottens : I anledning af väckt fråga om ansvar för ovigtig tillämpning af Kongl. Förordningen den ti December 1811, angående TestamentsBevillningen; och angående skyldighet för Borgare att vara i Staden Mantalsoch skattskrifves Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : Om bevillningsafgifts bestämmande för rättighet att idka jagt och djurfång.
Han kunde inte finna på något att säga, som var lämpligt för ögonblicket. Det blev en paus. Genom den stängda dörren till sjukrummet hördes ett matt kvidande, som steg och sjönk och en enstaka gång skärptes till ett dämpat skrik. Och jag kan inte komma in till honom... Tomas tänkte i själva verket icke alls på att gå in till den sjuke; han drog sig tvärtom instinktmässigt allt längre och längre bort åt tamburdörren. Nej, nej, omöjligt, ingen får gå in till honom mera än jag. Det gamla fruntimret, som hela tiden hade suttit alldeles tyst och stickat på sin strumpa, såg nu upp med en fuktigt svävande blick bakom glasögonen. Nej, sade hon, han tål inte att se någon inne hos sig, inte ens mig, som han alltid har tyckt så mycket om och varit så vänlig emot. Vad sjukdomen kan förändra en människa, det är förskräckligt, ack! Ja, sade Tomas, det är förskräckligt. Han hade småningom kommit ända upp till tamburdörren, tätt följd av fru Mortimer, som hela tiden pratade nästan utan avbrott och som hade den vanan att stå alldeles inpå näsan på den person hon talade med. Hon hade utan att tänka på det fallit in i sin vanliga muntra och kvittrande samtalston och gjorde Tomas en mängd betydelselösa frågor angående hans mor och syster. Plötsligt avbröt hon sig själv mitt i en mening och blev tyst; den sjuke yrade därinne. Det gamla fruntimret gläntade på dörren och lyssnade uppmärksamt. Han tror att han är ute och reser, viskade hon. Och han säger att han glömt vart det var han ämnade sig... och att han inte vet vart han har kommit... Och det blev åter tyst i sjukrummet. Fru Mortimer började snyfta. Tomas tryckte hennes hand och tog farväl efter att ha mumlat fram en förhoppning om hennes mans snara tillfrisknande, därefter bugade han djupt för det gamla fruntimret vid fönstret och försvann. Först då han kom i trappan erinrade han sig att det var den sista möjligheten till räddning, som nyss hade glidit honom ur händerna och dunstat bort. Snöyran hade ökat, rymden mörknade mer och mer, och det började skymma över stråkvägarna och torgen. Tomas var dödstrött, och likväl drev han ännu gata upp och gata ner. Det fanns ju en möjlighet, att han kunde möta Hall.