Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta bade till följd, att R. St. vid 1810 års riksdag hos K. M. begärde nedsättandet af en comité', som skulle utarbeta ett förslag i denna syftning. En sådan comité' blef äfven nedsatt, men den bestod endast af Prcsidenterne och ett Råd i alla rikets collegier, samt afstyrkte då, såsom lätt kunde förutses, alla förändringar i den nuvar. organisationen. R. St., som ånyo sammankommo vid 1812 ars riksdag, begärde dä tillsättning af en ny comité, der äfven en Fullmäktig af hvarje Stånd i Banken o. Riksg.cont. borde intagas, och anslog för detta ändamål 3000 r:dr såsom arfvoden samt utfäste dessutom 2:ne premier för de bästa projeclcr, som kunde i ämnet framställas. R. St. sammankommo äler vid 1S15 års riksdag, men någon comité var dä ännu icke tillsatt, hvadan samme Ständer ånyo ingingo med underd. begäran, alt en dylik comité' mätte nedsättas, samt anslogo 3000 r:dr årligen, på det att denna comité skulle komma i tillfälle alt aflöna skickliga medarbetare. När R. St. vid 1818 års riksdag sammankommo, hade icke eller någon comité' blifvit nedsatt, utan alltsammans hade stannat dervid, alt en person, Ofverdireetcur Rönbeck, hade fått sig uppdraget att utarbeta några förberedande upplysningar i ämnet. R. St, omfattade dä saken med mera värma än förut, och tillsatte sjelfva ett särskildt Utsk., som skulle utreda ämnet och deröfver afgifva sitt betänk. Detta Utsk. arbetade och utredde äfven frågan lemligen fullständigt, och R. St. anhöllo då för 3:dje gången bos K. M., alt en comité' mätte nedsättas, som med ledning af Utsk:s arbete skulle genast oell verksamt, som orden lydde, befatta sig med arbetet. Delta hade lill följd, alt en comité också slutligen blef bildad, hvilkens arbete öfverlcmnades till R. St. vid 1823 års riksdag.
Om jag, lita med Hr Mannerskantz, trodde, att Ekon.Utsk:s ifrågavar. betänk, skulle lägga binder i vägen för conscriptions-systemets införande, så skulle jag lika med honom icke allenast aldrig hafva tillstyrkt detta betänk., ulan äfven yrkat afslag derpå; men jag kan icke latta, huru delta betänk, kan åstadkomma hvad Hr Mannerskantz deraf fruktat. Den , egentliga •vinsten af landtregrlenas cornmendering till Långholmen är utan tvifvel den dervar. corporal-skolan och den instruclion, som deruti meddelas; men jag anser, att denna instruction kan och bör vinnas på annat sätt inom regementena, och jag tror, att den närvar. Styrelsen skulle gifva förhoppningarna i landet en stor dementi, om icke vid nästa riksdag reformförslag i alla frågor och således äfven inom kiigsadministrationen blefve för R. St. framlagda, för att med de tillgångar, som för arme'en redan finnas, äfven bilda sådana corporal-skolor inom regrtena. Man vet, att inom regttena finnas medel till sådant, som icke egentligen är föremål för regttenas instruction, och att t. o. m. ioo nummer på 1200 man stundom användas till ändamål, som icke äro jemförliga med instructions-bataljonerna. Jag anser derföre, att det icke vore olämpligt, att 100 nummer af hvarje reg:te användes för sådana instructions-skolors inrättande, eller att åtminstone hälften af de indragna nummerna för detta ändamål användes. Jag tror ej, att den instruction, som är både nyttig och nödvändig, bör på detta sätt genom commenderingar till Långholmen beredas, ty såsom indelt officer kan jag försäkra, att det väcker icke obetydligt missnöje hos rustoch rotehållare. En officer vid indelt regemente vet, att vid dylika comrnenderingar man blir alldeles öfverlupen af de indelta rotehällarne; den ene har ett, den andre ett annat skäl för att få sin karl fritagen från commenueringen, och man är uti en ganska obehaglig ställning.
Nu har motionären icke heller föreslagit uteslutande från elementarundervisningen af någon bland de kunskapsarter, som deri ingå — med undantag allenast för fysik å den klassiska linien; men skulle icke desto mindre tiden för undervisningen inskränkas så betydligt, som motionären förordar, så komme antingen sådant att leda till en ojemförligt större öfveransträngning än den hittills öfverklagade, eller ock det kunskapsmått, som i hvart och ett af de talrika ämnena skulle inhemtas, att blifva otillfredsställande och undervisningen mindre grundlig. Att undvika hegge dessa olägenheter måste vara ifrågavarande lagstiftnings förnämsta omsorg. — Det är dessutom angeläget, att universiteten befrias från bördan af en mängd elementarstudier; och mången, som ej eger tillgång att besöka universitetet, sättes genom nuvarande plan för elementarundervisningen i tillfälle att i hembygden inhemta en fullständigare bildning. — Icke heller torde böra förbises vigten deraf, att, innan ankomsten till akademien, hvarest man har frihet att bevista föreläsningarne eller icke, ynglingen uppnått den stadga, att han, utan att låta förleda sig till afsteg, rigtigt förstår att sköta sina studier. Utskottet föranlåtes alltså ensamt på grund af hvad redan i detta ämne anfördt blifvit, hemställa, 2:o. att de i 2:dra och 3:dje punkterna af Herr Bråkenhjelms motion framställda förslag ej måtte vinna afseende. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 56. Den i lista punkten af sistnämnda motion föreslagna förändring uti nu gällande läseordning, att nemligen undervisning i svenska språket icke skulle meddelas i andra klasser än de begge lägsta, och naturvetenskaper icke förr än i de begge högsta klasserna vara läroämne, äfvensom att i fysik alls icke skulle i elementarläroverken meddelas undervisning — hvilka förslag nödvändigt medförde en omändring af hela den nuvarande undervisningsplanen — kan Utskottet hvarken i ena eller andra hänseendet förorda. Grundlig kännedom af modersmålet och dess litteratur anses med rätta, i vårt eget såväl som i andra civiliserade länder, vara af verklig vigt för den nationela bildningen, och det utrymme deråt lemnats i nu gällande undervisningsplan, kan, efter Utskottets omdöme, icke inskränkas.
Vi kunna tänka oss det värsta exemplet, att pastor ligger i strid med församlingen : vore endrägt mellan honom och församlingen , så skulle ej sockenstämmas sammankallande förvägras; men om sämjan är borta, utan att man å ena sidan kunde säga att pastor vore mindre bra eller att å andra sidan församlingen bestod af oförnuftiga menniskor, så skulle likväl en spänning äga rum, hvarigenom ett sådant förhållande uppkomme, alt sockenstämma för ett eller annat mål kunde vägras, och af sådan orsak tror jag det vara rätt att stadga, det pastor ej må kunna förvägra sockenstämmas sammankallande, derest icke ändamålet, hvarför den skulle kallas tillsammans, vore uppenbart stridande emot lag. Mig synes, då församlingens medlemmar utvalt en nämnd och denna nämnd beslutar en sockenstämmas hållande för något visst ärende, nämnden äfven böra hafva den rättigheten att få sockenstämman sammankallad, så framt ämnet, som skall underställas sockenstämmans pröfning, icke strider emot lag, emedan socknens angelägenheter der skola skötas. Det vore i min tanke orätt, om pastor skulle kunna vägra att sammankalla sockenstämma, då fråga vore om en angelägenhet, som rörde socknens egna medlemmar, hvarföre jag hemställer, om ej det af mig ofvan antydda förslag kunde antagas. Frih. Cederström: Jag har blifvit missförstådd af Gr. Anckarsvärd. Det är icke h åga om huruvida jag yrkar bibehållandet eller icke af sockennämnd, derföre alt det ordet sockennämnd icke är antaget ännu. Jag har reserverat Ståndets rätt att besluta, i händelse nämnd icke bifalles, att låta ordet kyrkoråd insättas i stället; men under dismissionen har jag blott begärt att sockennämnd skulle uteslutas ur i morn., derföre att sockennämnden icke skulle sättas i förmanskap till kyrkoherden eiler pastorsembetet, ty det är angeläget att icke belasta socknen med lättsinnig nämnds begäran om sockenstämmor hvarje Söndag, utan i36 Den G Mars. mäste det vara pastorsembetets rätt och pligt att pröfva beliöfligheten, likasom då en kronobetjent begär sockenstämmas sammankallande.
Ekar skulle inom l8i2 ärs stut fällas, och Äboerric derefter lämnas fri disposition af öfriga Ekeskogen. Följden blifwer säkerligen den, att este' 1812, Kronan skulle wid förefallande behof af Fanygs reparationer och äfwen smärre nybyggnader sam! Lands Artillcrie-arbctcn sakna en päräknad tillgäng af den ringa Ekeskog som efter förödelserna pä !78otalct, under nybyggnads-ären och dc pä i^Otalek werkEalde wrakstämplingar, ännu kan finnas öfrig, hwilken till beskaffenheten i det mesta är sädan, att oaktadt noga sökande, gansta fä och kanske inga ras rare Den 19 September. 671 xare Ekepiecer pä egne Skoger numera äro att förränta till större Krigsskepp och Byggnader. Lägger man nu härtill dett märkcllga omständighet, akt Ekewirkc swärligcn katt frän Utländske sä köpas, dä i alla fall köpeskillingen gär ur Landet, sä skall stuleligen hända, att genom brist pä Byggnads» wirke Riket ej mer ätminstone pä ett Scculum stall kunna underställa bewäradc Fartyg till Kusternas för» swar i händelse af Ficndtlige anfall. Att Regeringen fästat stn uppmärksamhet pä denna wigtiga omständighet, derom wittnar ett den 1 Augusti i8O> i sammanhang med Kongl. Skogs-ordningen utfärdade Kongl. Bref, hwaruti Förwalkuingcir af Sjö-ärcnderne klef i näbcr anbefalld, att efter inhämtade nödiga underrättelser, upgifwa och förcstä tjcnlige ställen närmast Sjökusterne till EkcplantershagarS anläggande. Frän misse
Enligt den ifrån Statskontoret lemnade uppgift, hafva fondens nyssberörde inkomster under tio år per medium utgjort 26,411 r.dr 10 sk. 10 rst., hvarifrån afdragits afkortningar, 1,123 ridr 41 sk. 4 rst., och remisslage, 58 ridr 43 sk. 9 rst., så att behållna beloppet uppgått till 25,228 ridr 21 sk. 9 rst., hvarjemte åtskilliga kemmansräntor samt fyra boställen, 16 Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 27. vid 1816 års utgång ännu innehades af indelningshafvare vid f. d. Adelsfane-regementet, hvilka räntor och boställen, i den män de blifvit eller blifva lediga, äfvenledes skola till fonden ingå; varande berörde hemmansräntor uti 18*8 års räkenskaper beräknade till ett markegångsvärde af 2,293 r:dr 42 sk. 5 rst. I afseende å Invalidhusfondens ersättning för ifrågavarande hemmansräntor, så, enär nämnde fond utgör en stiftelse af enahanda beskaffenhet med Wadstena Krigsmanshuskassa, och är afsedd att med dertill anslagne särskilda tillgångar besörja de utgifter, hvartill den blifvit beräknad, anser Kongl. Majit berörde ersättning för hemmansräntorne, på lika sätt som för de sistnämnde kassa samt Militiae—boställskassan tillslagne dylika räntor är vordet föreslaget, böra blifva af varuvärdenas möjliga omvexling beroende, och räntorna således, till den del de utgå efter markegångsförvandling, böra utbytas emot spanmålsanslag, allt i öfverensstämmelse med hvad i fråga om godtgörandet af Militiae-boställskassans och Wadstena krigsmanshuskassas indelda hemmansräntor blifvit här ofvan uppgifvet.
Till Hof-Cancelli-Vaktmästaren Nyström , för Augusti med December 1820, ä 125 R:dr årligen Dito d. 27 Mars 1819. BIof-Lakejen Forsberg för sednare hälften af är 181 g Begrafningshjelp efter Kammartjenaren Wacklii Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottnin - C. A. Wachtmeister Högstsalig Hennäs Majit Enke-Drottningen Hedvig Elisabeth Charlottas Pensio. nairev: Efter Kongl. Brefvet d. 23 Febr. 1820. Til Greta Lena Norgrén, för 4;de Qvartalet i8il och hela 1819, ä 24 R:dr årligen Vedoch Kol-upphandling för Kongl. Hofven: Efter Kongl. Brefvet d. 26 Oetober 1814. Lönetillökning för Vedgårds-betjeningen Stats-Contoiret: Begrafningshjelp efter Secreteraren Wennermark Kammar-Rätten: Begrafningshjelp efter Revisions - Commissariel) Götherström Sundhets-Collegium : Begrafningshjelp efter Professoren Trendelenburg Öfvcr-S tå thållare-Äm betet: Efter Kongl. Brefvet d. 18 Dec. 1816. Till ökning i hushyra för Ofver-Ståthållare-Am betets Cancelli Lands -Staten: Efter Kongl. Brefvet d. 3 Maj i8i5. Till Landshöfdingen H. Jai ta, Löne-difference genom skillnad i Markegåugspriset Dito d. 29 Aug. 1811. Löneförbättring för Fångvaklbeljeiiingen i Kopparbergs Län för 1812 Krigs-Collegium : Begrafningshjelp efter Directeuren vid Styckgjuterierne, Nyman Dito efter Directeuren Göransson Götha Artilleri-Regemente: Assessoren Caspersson för sjukvården öfver den i Jönköping förlagde del af Regementet un der år 1819 . Brefvet d. 26 Julii 1820.
Förordningen om uteslutande Privilegier af den 28 April 181g, skall erhållit, Motionären hemställt, att för en af berörde uppfinningar eller ett nytt ganska enkelt och kraftigt sätt, att använda Menniskotyngden genom trampning, och hvarigenom Juringius kunnat, med sitt med nämnde uppfinning försedde Fartyg Gefion, i slutet af år 1826 flere gånger föra en myckenhet varor och äfven Passagerare emellan Norrköping och Stockholm, på lika mångå dagar, som flere seglande Fartyg dertill behöfde veckor samt i Junii och Julii månader år 1827, då eri stark och ihärdig vestlig vind hindiade andre Fartyg alt framkomma med den Spannemål som flere orter i Riket behöfde, för att stilla sin hungersnöd, framgå med 200 Tunnor Råg härifrån till Nyköping på 3:ne dagar med 6 Trampare, Skepparen och Lotsen oberäknade. Äfvenledes hade Juringius ådagalagt nyttan af så kallade Tramp-Qvarnar, hvarmedelst Mjöl och Gryn af hvad beskaffenhet som helst kunna på ganska kort tid till husbehof erhållas. I anledning hvaraf och då nämnde Fartyg kunde fortskaffa» en Sjömil i timmen och troligt vore att Trupper, på en niondedel af den tid, som nu vanligen fordrades att marchera t. ex. emellan Norrköping och Stockholm landvägen, skulle genom trampning och segel kunna sjövägen framkomma, hvarigenom Kronoskjuts och Inqvartering i Landet kunde mycket besparas, oberäknadt vinning af tid och besparing i kläders slitning m. m., Motionären, under åberopande af flere 48 Stats -Utskottets andre raeddeldte belöningar för uppfinningar åt ser* skildte Personer, hemställt, att en summa af io,öoo R:dr Banco måtte anslås såsom belöning åt Assessoven Juringius för sin trampinrättning, ehuru Juringius med en sådan summa ej blefve fullt ersatt för den tid och de kostnader han under nära 7 år användt, för att i mekaniskt hänseende gagna Fäderneslandet.
Ingen faster ringaste uppmärksamhet vid att medan kvianorna åhöra massan, männen vänta dem utanför, stödda mot portalens pelare, och att vid sådana kyrkliga akter som tnidzfios, novenas eller comumbnes utom prästen endast kvinnor och någon carkt äro narvarande, ty detta ar så vanligt och upprepas oupphörligen. Mannen hafva s i oinskränkt ofvedåtit åt kvinnorna det religiösa faltet, att prasterna nödgats uppfinna ett knep för att skaffa sig ett manligt auditorium. Detta sker genom tilikannagifvande om föreläsningar eller konferenser, som röra sig om djupa vetenskapliga, moraliska eller filosofiska ämnen,. hvaruti kvinnor icke kunna taga del. Den manliga fåfangan. kittlas har på sin allra ömtåligaste punkt - den intellektuella .. exklusivitetens - kyrkan ar öfverfylld, och ehuru det som serveras på intet satt ar öfverlagset vanliga genomsnitts-artiklar. i tidningarna, så ar framgången gifven genom det delikata. annonse.ringssattet: aEndast för man D. Jag skyndar att tillägga, att ehuru mannen öfverlamna det. religiösa området åt kvinnorna, s i tillita de dem dock icke att regera oinskränkt dar. Att tanka fritt ar dem förbjudet, men religiös extas eller mystiska grubblerier få ej heller finnas. Bakom extasen ser fadern, brodern eller mannen själasörjarens svarta skugga afteckna sig och det är en fival om makten sa mycket mer fruktansvärd som han ar i besittning af den prestige som ett rent och heligt lif gifver och darjamte af en bild-. ning oftast öfverlagsen lekmannens, åtminstone beträffande moral. och teologi. Daraf följer att af alla kyrkobruk, som kvinnorna utöfva, ar den ofta upprepade bikten det som mest vackermannens afundsjuka och misstänksamhet och som understundom förorsakar verkliga husliga krig. Det finnes i Spanien stader, i synnerhet i Vizcaya och Andalucia, dar jesuiternas inflytande är så stort, att hela familjer styras från biktstolen. Man kan. knappast föreställa sig den oro och det .bekymmer som detta. inflytande ingifva männen eller de elaka och illvilliga insinua-. tioner, med hvilka de söka beröfva jesuiterna herraväldet öfverItvinnans själ.
hörde under lång tid Nyköpings samhälle, där hon Tra la, lalla la! » mot slutet af 1860-talet inrättade en småbarnsskola, satte han i, så det hördes ut i köket och föranledde hvilken efter hand utvecklats till ett fullständigt tant Maja till den impertinenta anmärkningen, att 8-klassigt elementarläroverk för flickor. Denna välhon ej på länge märkt Harald vara så glad som nu, signelserika verksamhet fortsatte hon ungefär 20 år, då en främmande flicka skulle komma i stället för ända till dess hon i följd af sjuklighet, ådragen genom Hildur. öfveransträngning, såg sig tvungen att afstå därifrån Både sången och anmärkningen voro nervretande och lämna skolan i andra händer. Under de senare för husets unga dotter, men ännu mera angrep det åren var hon bosatt i Stockholm. Äfven här var hennes nerver, när hennes egen pappa hvisslade hon verksam för unga flickors bästa dels genom att den populära melodien, då han nu med Hjalmar stifta ett elevhem för flickor, dels genom att samla infann sig till eftermiddagskaffet. medel till stipendier för unga kvinnor, som vid Några dagar förhöll sig Hjalmar tämligen tyst, tekniska skolan ville förvärfva yrkesskicklighet o. men så fick han ett tjockt bref, och sedan han läst s. v. Med denna verksamhet fortfor hon, tills hon det, tog han rent till vana att, när han ritade, med angreps af den sjukdom, som nu slutat hennes lif dämpad röst sjunga den gamla visan med omkvä- vid nära 68 års ålder. — det: » De lekte, de spelte guldtärning. » På årets näst sista dag skildes ock hädan en Hildur prisade sig lycklig att ej länge behöfva annan förtjänt kvinna, änkefru Eva Pontén, född lida af denna Hjalmars ovana. Silfversparre, änka efter lektorn och förste stadsDet är tolf kilometers väg från Stenhult — Agda läkaren, filosofie och medicine doktorn Jonas Otto Björkmans hem — till närmaste järnvägsstation, nå- Pontén, som då afled efter långvarig, svår sjukdom got som Hildur också räknade till ställets stora förvid 78 års ålder i sitt hem i Strängnäs. Doktorinmåner, emedan hon där skulle slippa att få sina nan Pontén var dotter till öfverstelöjtnanten frih.
Att tillökningen under det näst föregående qvinqvenniet var vida betydligare, synes af den för samma qvinqvennium afgifna underdåniga berättelse *), af hvilken inhemtas, att folkmängden då ökat sig i Medelpad med 5| procent, Södra Ångermanland med 71, Norra Ångermanland med Il|, i hela Länet med 7f och på landsbygden med 8jV procent. Att landet är ganska glest bebodt visar en jemförelse emellan folkmängden och arealen. Af landsbygdens befolkning belöpa endast 443 menniskor på hvarje qvadratmil; men då det tages i betraktande att, enligt hvad förut är nämndt, minsta delen af Länets vidd är odlad: att på många ställen finnas stora sjöar, myror och andra för beboende otjenliga sträckor, samt att de stora skogarne äfven äro obebodda, så blifver förhållandet betydligt olika, ehuru det icke kan bestridas, att Länet skulle kunna föda ett vida större antal invånare än der nu finnes. Om landsbygdens invånare fördelas på hemmanens antal, blifver utfallandet så, att cirka 56 perso ner skulle belöpa sig på hvarje helt mantal, men äfven detta är väsendtligen olika i olika trakter; till exempel i Medelpad, der 67 personer, i Södra Ångermanland, der 56, och i Norra Ångermanland, der 56 personer beräknas på hvarje hemman; varande skiljaktigheten ännu mera betydlig om beräkningen göres sockenvis.
Ständer redan anwisat, eller ytterligare anwifa pä NiksgäldsEontoirett - Hwad angär de under denna Riksdag erfordrade,-pä Utskottens gemensamma pröfning beroende Ereditiv-anflag, sä wäl till Spanncmälsnppköp under mistwäxter, soni till befrämjande af ett Ull-DiSeont-Contoir, wilja Utstotten der - Statsoch Banco-Utfkottens om särskild framställning afgifva. Beträffande äter de mindre creditiv-suminor, hwarom Stats-Utffottcts Betänkande N:o 336 förmäler; sä stall Stats-Utstottct, som det ensamt äliggcr att derom afgiswa förflag, icke underläta att dermed ofbrdröjcligc» inkonnna. Nägre Ledamöters reservationer, hwilka till en del afse inom Utskotten wäckt fräga angående Extra anslags beräkning äfwen för nästkommande Riksdagsär, bifogas.
Sammandrag Brukets räkenskaper, hvilka, vid verkställd granskning, befunnits med räkenskaper "»'sorg och redighet förda, utvisa följande: SSSS. B 85®. B:o. IiigäeuiEe Btntnnee. Debet. Debet. Låne-Afdelningen erhållit utöfver dess förlag til! Brukets Bakning; nied Låne* Afdelningen. Debet. Riiknine öfver Pappers* - tillverkningen. Debet. Papper under arbete från förra året 3,900 9,000 — Egentliga kostnader för Pappers-tillverkningen: Allnnings-utgifter: Kredit. Värdet af färdiggjordt Papper: För Bankens läkning, enligt specifikation Litt. a) ” åtskilliga verk oell personer, enl d:o Lill. Käknint; öfver Mjölkvarnen, Debet. Omkostnader: Influten Qvarntull 2,027 — 1,614 9 3 G:o. t! ii U ii i >■ g lifver Jordbruket. Debet. Omkostnader: Utfodring för ett par oxar 534: 28. — 275: 36. Debet. Kredit. — Professor Bagge inbetalt för enskild papperstillverkning 246: 32. Öfvervigt å hö ... 355: 16. — —1 Vinst af pappers-lillverkningcn D:o af mjölqvarnen D:o af jordbruket D:o af sågen D:o af skogen . Summa B: ko R:dr §:n. Ingående Bnlflnce. Debet. För linnkens räkning. år assa. För Bunkoverkel. 8 58 Vinsten af Bruks' ii reisen. Nybyggnader och repa rotia ner. c) För Brukets behof.
Inventarie-me del - 20: 25. Collect-medel kj6: 16. Skall vara uti gamla tider tillbakars upprättadt, och af de nu befintelige Handlingar vh sas, att det redan år 162g varit i stånd; men stundom bättre och stundom sämre, intill dess att framledne ^Landshöfdingen Baron Ribbing skall hafva begynt med berömlig omsorg vårda sig om detsamma. Inkumsteme äro följande: Enligt det a£ 1754 års Räkning ingifne Utdraget. 235 T:r 4 fj.d 3 k:pr Krono-Tionde Span-i nema! ä 2| D:r. ... 530 D:r — ör. Vinsten derpå - 171 2. Penninge-Inkornst. Arrendet af 2,'ne Hospitalet donerade Krono-Hemman 162: 27. Än för andra bortarrenderade små ^Lägenheter - 44s Till Oxars uppköpande gifver Kronan årligen - 80: Än Tullfrihet . 4 Silfvermynt. Bihang tili Riks. St. Pr dt, igij ilig, 4-de Sami. N-.r ?«?. a/« ■ i666 Stats-Utskottets Eetänkanden. Hernösands Stift. 37:o Hernösands Hospital. Sam på Kronans bekostnad år 1674 är af Trä uppbygdt, skall ingen annan viss inkomst hafva hafi, än då Kongl. Maj:t år 1686 det gaf 300 D:r S:mt, som nu årligen betalas af Gardehöets förhöjning i Ångermanland. Ar 1695 skall en Spisordning för 8 Personer vara upprättad, och deribland räknad en Piga. Consistorium uti sin ingifne berättelse anförer, hurusom sedan sista Kriget dyrheten på andte persedlar tilltagit i Orten, så att inkomsten var alldeles otillräckelig och Hospitalet råkade i Skuld, hvilket har föranlåtit HospitalsItådet att inskränka de Fattigas antal till 5, med Pigan inberäknad, sedan 3:ne rum blifvit ledige.