Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit i berörda hänseende äskat. b) Under erinran, hurusom vid sistförflutna riksdag för Intendents-aJdelningens behof anvisades följande extra anslag, alt under åren 1861, 1862 och 1863 årligen, i likhet med hvad för en del af dem redan under nästföregående statsregleringsperiod egt rum, utgå, nemligen : till förhöjning i beklädnadspassevolansen vid Svea och Andia Lifgardes-regementena, Lifgardet till häst, Husar-regementet Konung Carl XV och Sappörkompaniet R-dr 35,113: 78. till enahanda kostnad vid Svea och Göta Artilleri-regemente . „ 15,187: 91. „ „ „ vid Wendes Artilleri-regemente „ 4,335: 32. till indelta arméens utredning, såsom fyllnadsanslag „ 4,963: 83. samt lill underhållande af beväringsmanskapets beklädnad, i anledning af utsträckt exercistid 189,000: — eller tillhopa R:dr 248,600: 84. Expeditioiis-Utskottets Förslog till underd. Skrifvelse, N:o 133. 27 har, då dessa afgifter, uti hvilka, med hänseende lill stegrade pris å beklädnadsmaterialier, särdeles kläden och yllevaror samt läderpersedlar, äfvensom förhöjda arbetslöner, nedsättning icke kunde förväntas, vore af beskaffenhet att tillhöra del ordinarie anslaget för Försvarsverket till lands i allmänhet, E. K. Majit, i enlighet med Krigs—kollegii hemställan, föreslagit, att förestående anslagsbehof måtte å ordinarie stat uppföras med 248,000 Ridr 84 öre. Rikets Ständer, som haft del af de med vederbörande passevolantörer upprättade kontrakt, äfvensom öfrige handlingar, hvilka legat till grund för E. K. Maj:ts nådiga framställning i detta ämne, hafva, vid pröfningen af denna fråga, visserligen funnit de af E. K. Majit för berörda ändamål äskade anslagsmedel vara för
Hr Kuylenstjernas, Otto, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion om Löneförhöjning för Stallmästaren Ehrengranat. Den 29 December e. m. a55 13:0 Herr von Sclieeles, Franz, dea i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion om ett anslag af 5o,ooo R:dr B:co till en Båtleds öppnande från Philipstad till Sjöändans Lastageplats. i3:o Herr Törneblads, Carl, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående så väl Lagmansoch Häradshöfdingeräntans utgörande i Wermeland, som ock framställda anmärkningar mot Förslaget, att den del af berörde ränta, som under namn af Tings-Gästningspenningar erlägges, skulle till StatsYerket ingå. i4:o Herr af Forsells, Carl, den r5 dennes e. m., på bordet lagde Motion, angående reparation å General-LandtmäteriContorets hus. i5:o Herr Klingstedts, Gustaf Fredrik, den i5 dennes e. m., på bordet lagde Motion, att lön på stat till ett belopp af 2Öo R:dr Banco målte anslås för en LandsFiskal i hvarje Län. Statsoch BancoUtskotten. ito Herr Thams, Wollrath, den i5 dennes f. m. på bordet lagde Motion, innefattande vissa liufvudgrunder i afseende på en blifvande financereglering. 2:0 Herr Gripenstedts, Jacob, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, 254 Den 29 December e. m. om inrättande af en tillräcklig Lånefond för Landtman. Stats-j Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Herr Rotliliebs, Axel, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion angående låns .meddelande å Spannemål. Statsoch BevillningsUtskotten: Grefve von Rosens, Carl Axel, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, angående åtskillige åtgärder till befordrande af en Bergslags inrättande i Norrbottens Län.
Men de| 372 Dén 24 Martil, f. m. är just denna tillämpning eUer verkställighet ten deraf, som gör neia Förslaget mindre användbart, i synnerhet för nu varande tidepunct betänkeligt , till och med äfventyrligt, 0111 eljest angelägenheten att Staten må erhålla dess på äknade behof, såsom den verkeligen bör, förtjenar ett vigtigt afseende. Då detta Förslag, som i öfrigt utgår från samma Rättsgrunder , sorn de senare Bevillnings. Förordningar, och älven sä vida öfverensstämmer dermed, att den behållne Inko nsten icke bör beräknas under 5 procent af Fastighetsvärdet, ej mindre å Landet än i Städerne, för hvilka sednare Brandförsäkringen äfven bör komma i beräkning; likväl skiljer sig derifrån i den hufvudsakliga omständighet, att Räntor för Skulder få afräknas; sä förstår jag sannerlign icke, huru en sådan afräkning må äga rum och BevillningsSumman likafullt utgå. Det torde icke vara något tvifvelsmål underkastadt, att en betydlig del af Landets Fastigheter, till och med i hela Provincer, häfta för skulder i Disconterne. Dessa skulder till flere millioner komma sannolikt att öfvertagas af Banquen, utan att de, som i Dsconterne äga fordringar, derföre erhålla Ränta för hela denna summa kan följagteligen ingen Bevillning åläggas. En icke eller ringa del af Contantes penningar måste vara nedlagd på nybyggnad eller förbättringar å hus i Städerne, efter som deras värde ifrån 1803 till 1816, o* agtadt Händelseöreisen de sednare åren ansen - Den 24 Martil, f m. 373 ligt minskats, stigit utöfver 3 Millioner; och om man undantager de iy Millioner, som utgöra Fastighetsvärdet i Hulvudstaden , hvaraf hushyra till största delen vore att påräkna, skulle deremot af de 28 Millionär, som belöpa 6ig för de öfrige Städerne, visst icke tredjedelen kunna, i brist af en sådan inkomst, påiöras Bevillning ; och det ändå i intetdera fallet till husens fulla värde:
Hivad dessutom uti nyssnämde 1766 .Ärs Kongl. Bref blifwit anbcfaldt, och som egentligen äsyftade undanrödjande af den farhäga som Riksens Ständer haft, att man i äldre tider icke brukat tillbörlig gran, lagenhet i afgiftns lämpande efter Skogens widd och beskaffenhet, har Kongl. Bergs - Collegium werkstält genom de flera ifrän och med Är 1767 till och med Är 1776 utfärdade Resolutioner, hwarigenom icke Mindre än 29 särskildta werk blifwit taxerade Af fkrrgäendc lärer icke wara swärt att finna det ju nyttjandet af Rccognitions-Skogarne i Riket äk rn urgammal Brukens lagliga rättighet Lvm tid efter annan alt intill närwaranve wunnit stadfästelse och helgd; att dessa Skogar som tvid Brukens uphvf och för deras behöriga fortkomst, drift och beställd blifwit uplätnc, äro förklarade säsom frän Bruken offiljacktige, hwarutinnan 16 § af Kongl. Förordningen den 9 April 1742 äftvcn instämmer. Att i följe af dessa försäkringar Brukens Innehafware pä god tro ingätt-i de ansenliga kostnader fem till Brukens inrättande ärfordratS: Att bcffaffen, htten af dcssa Skogar är s allmänhet sädan att mar, - > ken Den 4 October. rzo? ken säsom mästadelS bergig, oländig och stenbunden» pä gunsta fä ställen kan anses tjenlig till nägon od, ling: Alt det synes ur inga stät billigt, att de ägare hwilka nu innehafwa Bruk, dem che antingen genom Köp eller annat laga fäng stg förwärfwat, ställe emot deras wilja päläggas, att för de, efter sä wäl ^ongl. MajrtS som Riksens Ständers försäkringar, Bruken ätföljande rättigheter, nya köpestillingar afgifwa:
Om den äger sin riktighet, så tror jag att man förgäfves väntar, att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, den öfre kammaren kan vinna lika anseende med den nedre, och ännu mindre det öfvervägande anseende, som erfordras men föga torde vara att förmoda, såsom tillkommande den ena kammaren framför den andra, då begge utgå från samma valcollegier. Om man då får antaga dem i sig sjelfva vara lika goda, så hafva de likväl olika bevis på folkets förtroende. Det är visserligen sannt, att de äro valde af samma valcollegier; men, mine herrar! om man påstår sig uttala allmänna opinionen, så är det icke detsamma att vara vald i går eller att vara vald för feni riksdagar sedan. Deruti ligger en skilnad, som endast kan motvägas derigenom, alt den sednare utgår från en valförsamling, som är af högre egenskap, som anses närmare uttrycka nationens allmänna intressen och tänkesätt, än den andra. De svårigheter och missbruk, som ansetts bestyrkta genom Norriges exempel, tior jag icke höra hit, ty förhållandet är helt olika, då det blott är fråga om att skilja ifrån sig några ledamöter för en riksdag, eller att utse ledamöter i en rådsförsamling för fem på hvarandra följande riksdagar. I det ena fallet är det att meddela ett högre, ett vigtigare förtroende, uti det andra är det ett sätt att skaffa undan de ledamöter, som man vill vara af med, synnerligen då förhållandet är såsom i Norrige, att den afskiljda kammarens rätt inskränker sig till att någon tid fördröja med beslutet, som sist afgöres genom gemensam votering. — Hvad den anmärkn. angår, som sednast af Frih. Sprengtporten blifvit framställd, nemi. att den öfre kammaren skulle blifva beroende af den nedre, som efter behag ånyo kunde invälja den öfre kammarens ledamöter, så vågar jag jäfva densamma såsom saknande all grund, emedan ingen ledamot af den öfre kammaren kan räkna på att, då han kan komma i fråga att åter inväljas i denna kammare, såsom sina valmän åter finna de samma ledamöter, hvilkas gunst han skulle hafva sökt.
Men akt föreflä eit eller annat vacance-ar till Staten skulle inga, och alt lönerne i framliden simlle jämkas, med ett ord, alt göra ckt bestämdt förslag; syncs mig böra lätta saken. Friherre bjerta, IHeclric. Jag mäste för min del anse Preste-Ständels P ivilegier lika heliga som wära, och får derföre lill styrka den proposition art Preste.Slä idets yttrande först mäste inhämtas, in» nan denna sak till någon widare åtgärd befordras Herr Koiklmb bestyrkte ännu widare, alt detta werkeligen worr en privilegii-fräga. Zerr Grefwen och Landtm arskalkenDee är wäl urom ali twifwcl, ark delta är en privilegiisak, men sädant hindrar ej, alt icke Riddersikapet och Adeln i afseende derva kan yttra en önffan, hwilket under denna Riksdag handt wid flere tillfällen Stånden emellan. Herr käklmrin Alt Biskopslöncrues indragning pä obestämd lid, wore en privilegie sak, har jag genast erkänt. Deremot har ock Preste-Ständec pro - 1758 Den 28 November - protesterat, men lönernes jämkning i en framtid ax en annan fräga, hwgröfwer Niddersssapet och Ar deln kan yttra sia. Skulle Preste-Ständel wara misinöjdk med Ridderffapet och Adelns tankar i afseende derpå, mäste det stä Det samma fritt arr fadant dä tillkännagifwa. Herr Kotblieb ansäg srägan wara helt enkel, att till Preste-Siändcr hemställa huruwida Det will inga i någon jämkning af lönerne i framtiden. Friherre 8ig el von l^ollisin. Om Riket kan räddas genom desin upoffringar, är dec öfwerflödigt akt derom något yttra, och jag will ej bestrida att det dä more owärdiqt art ej göra dem.
I öfrigt får Stats-Utskottet tillfälle att i dess snart afgifvande generella Betänkande öfver Statsregleringen upptaga och beskrifva dé omflyttningar och förhöjningar, som vid denne reglering ägt rum och af hvilke sednare den! nu uppgifne påökningen å d#n så kallade Statshkisten eller bidraget af Allmänna Bcyilloia - jo68 Stats-Utskottets Betänkandent gen för Stats-Verkets behof sig härleder: Hvilket allt Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den j Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande i anledning af Herr L. La Edelbergs Memorial om Lån af Allmän’ na Medel till Skolehus uppbyggande eller inköp uti Landscrona. R iksdags-Fullmägtigen fran Landscrona Herr L. L. Edelberg har uti Memorial) som Vallöf]. Borgare-Ståndet remitterat till Stats-Utskottets yttrande) anhållit, att, då vid den förändring nämnde Stad mäst undergå, Kongl. Maj:t och Kronan funnit för godt öfvertaga Stadens fordna Skolehus och det alltså vore nödigt anskaffa ett nytt, det kunde ett Lån af Allmänna Medel, stort Tio Tusende Riksdaler, Staden härtill beviljas, desto häldre, som Malmö, Ystad och Helsingborg utaf Staten undfått betydlige Lånbiträden till Inrättningar, sorn ej haft ömare eller vigtig&re föremål än detta att befrämja. Stats - Utskottet har ej förr kunnat besvara denne Remiss af orsak, att, då uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om tillökt anslag för Läroverket! i allmänhet äfven förekom fråga om anslående af Fond till Skolhus-Byggnader, det alltså berott på afgörandet utaf detta Ärende i sin vidd, huruvida någon utväg kunde finnas att af Stats-Verkets mede] föreslå något under - Stats-Ulskottets Betänk anden. i o 6g Stöd, hvarutaf JLandscrona i förevarande hanse* ende kunnat få sig begagna.
Med hemställan om intagande af cn ny § i s:dra Afdelningen af 4:de Artikeln af det nya BankoReglementet. "Vid förnyad föredragning af BankoUtskollets den 4 dennes, under N:o 137, af - 2 14 Den 9 Mars e. m. gifna och den 8 derpåföljde e. ro. på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 114, förut meddelade Memorial, om bestämmande af en viss tid, inom hvars förlopp alla af Banken på Daler kopparmynt utgifna sedlar böra vara derstädes till inlösen presenterade, fann Ridderskapet och Adeln, alt enär sistnämnde Memorial redan blifvit den 19 sistlidne Februarii e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. Justerades 12 ProtocollsUldrag, innefattande Ridderskapets och Adelns den 8 dennes f. och e. m. fattade beslut. Herr Rosenblad, Bernhard, hade inlemnal ett så lydande anförande: Enär Respective RiksStåndens Cancellier komma att 8 dagar efter Riksdagens slut upplösas, får jag vördsamt hemställa, alt enahanda anslag, som vid alla föregående Riksdagar varit vanligt, för utskrifning af manuscript lill tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid denna Riksdag, samt correctursläsning, nemligen 1 R:dr B:co för hvarje tryckt ark, måtte bestämmas, att af Riksdagskostnadsmedlen utgå; samt StatsUtskotlet anmodas, ali härom meddela Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoiret nödig underrättelse. Lades på bordet. Den g Mars e. m. 2l5 Likaledes upplästes och lades på hordet ett af Herr Rosenblad,• Bernhard, ytterligare inlemriadt anförande, så lydande:
M:ts och Rikets Commerce-Collegium kunna erhållas, och att sådana Fribref icke äro gällande vid inclareringen, utan måste förnyas, om resan fortfarit öfver ett år, linna äfven obilligheten deraf, att, då medgifvet är, att ett fartyg, hvars Fribref, såsom öfver ett år gammalt, vid hemkomsten är utlupet, må tillgodonjuta helfri Tuilclarering, emot företeende af Magistratens Certificat och borgens präss terand e för ny tt Fribrefs anskaffande, en sådan förmon likväl icke är förunnad fartyg, som afgå till utrikes ort, oansedt det ofta blifver en omöjlighet för Skeppsredare att med ett sådant Fribref sig förse, utan att lill sin skada uppehålla fartyget flera veckor. Denna senare olägenhet tro likväl Rikets Ständer lämpligen och snarast, utan rubbning i nu gällande föreskrifter, kunna afhjelpas, medelst följande tillägg vid 4 §• af underrättelserne till Tulltaxan : Intilldess Kongl. Maj:t täckes annorlunda, om Fribrefs anskaffande och tiden för deras gällande kraft, i Nåder förordna, komma Kongl. Commerce-Collegii Kungörelser, den4Majii8i8 och den i5 Maji i8a3, att tjena till efterrättelse; dock, att hvad stadgadt är om tilländalupet Fribref, för ett ifrån utrikes ort hemkommet fartyg, äfven skall gälla vid fartygets utgående.
För att återställa denna dispositionsrätt, inskränkt inom dess lagliga gränser, hvilken icke bordt dess innehafvare utan deras hörande fråntagas, men icke för att understödja ett rätts vidrigt anspråk af indelningshafvare, hvilka uppburit dryga städjor, att undgå dessas återbärande, var det, som undanrödjandet af 1833 års författning genom 1835 års åberopade nådiga Resolution tillkom, i hvilken alltså ingalunda må sökas en sanktion på ett olagligt tilltag af annexoch mensalhemmanens innehafvare att bortstädja dem för längre tid, än deras dispositionsrätt räcker, It. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrältelse för år 1851. 4 — 2G — Klagandernes med mycken omsorg oell i en ganska vidlyftig skriftvexling utförda talan i ämnet framvisar imedlertid intet annat lagstadgande, till stöd för deras förfäktade rätt, än det i 12 § af 1723 års Kongl. Förordning om presträttigheter i Skåne förekommande uttryck, att Kyrkoherdarne af sina annexoch mensalhemman skola njuta »städsinål, dock lifstids»städja oförkränkt». Men då uti dessa ordalag lifstidsstädjan, ställd i motsats till städsmälet, tydligen utgör ett undantag från den Presterskapet beviljade förmån, som städsmålet innefattar; har jag ej kunnat annorlunda föreställa mig meningen af detta stadgande, än att ehuru lifstidsstädja vore stridande mot den fulla dispositionsrätt, som uttrycktes med rättigheten till städsmål, d. v. s. rättigheten att hemmanen åt brukare mot städja upplåta, lifstidsstädja det oaktadt skulle få till godo njutas af landbo, som redan derom slutit aftal. Skulle meningen tvertom så tydas, att lifstidsstädjan räknades till de Presterskapet förunnade förmåner; då beginges ej blott en uppenbar afvikelse från ordaförståndet, utan ock en lika öppen motsägelse mot begreppet om en fördel för Presterskapet.
Jag anhäller endast fä tillägga den, att Constitutions-Utskotttet ej gjort afseende pä 8l Z i Regeringsformen, dä betänkandet upgjsrdes. Det hade, efter min tanka, bordt ihågkomma, art Utskotts betankanden, som i Riksens Ständers plena till afgörande förekomma, först böra till bifall eller afstag t hela deras widd framställas; att säledes alla nya frågor, som, enligt grundlagarne, ej förr än wid nästa Riksdag kunna afgöras, bordt wara ffiljda frän de gamla redan beredda, hwaröfwer beslut nu kunna fattas. För öfrigt fär jag nämna, att Talemans eden och 45 § af Riksdags-ordningen, jemförd med 8 l § Regeringsformen, utwisa, akt LandtMarskalk eller Tatemän ej kunna nägot annat förestå, än hwad som fordras till wcrkställighet af hwad grundlagarne, Rivdarhns-ordningen eller Sländens ordningar och beslut föreskrifwa. Jag protesterar alltsä emot all proposition till bifall « betänkandet, intill desi de nya frägsrna, som, enligt 31 L Den 26 Juni!» 81 § Regeringsformen, stola hwitå lill nästa Riksdag, blifwit stiljoe frän de redan beredde, hwilka nu lagligen kunna afgöras. I denna protest instämde Herr ble^kenlkölst, I^uäviZ, Herr Lpaiäsncreur^, Arviel, Grefwe kialiinZ, kekrz och Herr iH^erstjslm, stestr. friherre ak Wetterstedt, Oustal: Esler en öfwerlaggning sä läng som den närwarande, hade jag icke wägat upraga Högloft. Rid. derstapet och Adelns lid, med ett enskildt yttrande ä min sida, om icke någre warde ledamöters gjorde anmärkningar wid Coiistitntions-Utstotteks dctänkande, bordt giswa mig anledning, alt ingä i en närmare »Utveckling af det wigtlga amne, om hwars afgörande nu är fraga.
Sig icke hafva funnit anledning, att till den underdåniga ansökningen lemna Nådigt bifall, och ansåg ej eller frågan derom böra, vid dåvarande Riksdag, såsom snart fulländad, till Stats-Utskottct öfverlemnas. Uti afgifvet Utlåtande öfver, vid denna Riksdag, af enskilde Riksdagsmän väckte frågor, om Löneförbättring för Krono-Betjeningen på Gothland och i Bohus-Län, har Stats-Utskottet medgifvit Stats-Utskottets Betänkandcn. jyGi att sådan olikhet i Krono-Betjeningens aflöning, uti särskilde orter eger rum, att jemnkning deruti synes nödig, men att, innan förslag till en allmän reglering blifvit upprättadt, någon åtgärd dervid af Riksens Ständer icke kunde tillstyrkas, utan ansåg dervid tillämpligt hvad Riksens Ständer vid sistl. Riksdag yttrade i anledning af Landshöfdingens påGothland, då gjorde, underdåniga anhållan, om Lönförbättring för Lands Stats-Betjeningen derstädes , att nemligen Riksens Ständer funno någon jemnkning till närmare öfverenstäminelse härutinnan eller påökning för en del Lands Stats-Tjenstemän icke ega rum, annorlunda än i ett sammanhang på det hela och efter den allmänna reglering af Styrelse-Verket i alla dess qrenar som förestår. Detta yttrande har jemnväl blifvit af Riksens Högloll. Ständer bifallet och får således nu af Utskottet åberopas till styrka derföre, att någon Löntillökning för Krono-Betjeningen i Bohus-Län icke kan föreslås, samt derjemte, såsom ytterligare skäl dertill, Riksens Ständers beslut vid 1815 års Urtima Rikdag, då Löntillökning i allmänhet beviljades Fenninge Löntagande Ämbetsoch Tjenstemän, att nemligen ingen finge af sådan Lön - 17G2 Stats-Utskottets Betiinkanden, tillökning komma i åtnjutande, som vid sin tjenst innehade större eller mindre andel af Lönen indeld, eller ock dervid njöt fördelen af Boställe, Bohemman eller jord m. m.
Det torde kanske häremot invändas, att redovisningstiden för uppbördsmannen blefve olämplig, men deremot får jag anmärka, att redovisning för Kronans uppbörd kan i alla fall medhinnas till Augusti månads slut; ty icke är det med rättvisa förenligt, att en uppbördsman skall innehafva Kronans medel från Februari månad och tili Maj eller Augusti och deraf draga egen fördel eller vinst, icke heller kan jag inse, att det för den öfriga delen af riket, eller Staten i sin helhet blir någon fördel att inspärra dessa medel i länens ränterier för att derstädes vara alldeles ofruktbara såväl för Kronan som folket. Af denna anledning tager jag mig friheten föreslå: att tiden för kronouppbördsstämmornas på Öland hållande måtte framflyttas från Februari och Mars månader till Juni eller början af Juli månad, då all kommunikation med fasta landet samt öfriga delar af riket är för öns innevånare tillgänglig. Om remiss till vederbörligt Utskott anhälles. Stockholm den 15 November 1862. E. J. Rudberg, från Öland. Häruti förenar sig N. P. Bäckström. från Öland. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af J. G. Dahlgren från Calmar län, om ändring d tiden för tjenstehjonsjly Ilning ert. Ehuru vid föregående riksdagar förslag varit å bane om ändring i Tjenstehjousstadgan, såtillvida nemligen att flyltningstiden för tjenstehjon på landefcmåtte bestämmas tili Juni i stället för Oktober månad, och fastän dessa förslag icke vunnit framgång, får jag likväl förnya framställningen och för min mening anföra följande skäl: Hösten är i allmänhet för landtmannen så upptagen af brådskande göromål, att dessas afbrytande i och för ombyte af tjenstehjon orsakar honom icke ringa olägenheter; denna årstid för tjenarens afflyttning är i högsta grad olämplig, dels med afseende på vägars och kommunikationers eländighet, dels ock hufvudsakligen med afseende på de ijenslharheter, tjenaren har att fullgöra under tiden näst efter hans inträde i tjensten.
Dm 35 April. ådagalagt ep siadgad föresats att uppfylla de dem gifne föreskrifter, samt att i öfrigt efter möjligheten iagttaga hvad'för Discont-Verkens upprätthållande ansetts vara af nöden; och lärer desse Verks iråkade förlägenhet ej böra annorlunda betragtas, än såsom en i sinom: tid oundviklig, men nu af tillfälligt händelser påskyndad följd,I af deras till sin grund bristfällige Organisation, och salunda hvarken af Sty. relserne vållad eller i deras förmåga att afböja”. Då jag nu på ett så ojäfagtigt sätt visat, att Banco-Utskottet, ehuru sammansatt af agtningsvärde, kunnige Män, misstagit sig till och med uti denna afskrifning, så emottager jag med mycket lugn de gjorde anmärkningar, äfven om de skulle finnas grundade. Den första, rörande af Disconten till Canal-Arbetet försträckte i,ioo,coo R:dr är af Friherre Wirsén med så' mycken grundlighet utredd och besvarad , att jag får åberopa' hvad af honom blifvit sagt. Jag får blott nämna, att ett Credit-Verk, ehuru grundadt på Ständeis Beslut, beror efter sin natur af den allmänna Opinionen, och denna måste naturligtvis lida af ofördelagfige omdömen, hellst när sådana fällas af officiella Personer. I hänseende till sjelfva saken får jag påminna, att idis gjordes uttryckeliga föreskrifCer, som efter Directionens omdöme ålade cleneamma att noga följa den Arbets-plan, sorn då lill rättelse och efterlefnad nedlades i Banquen. Den 25 April.