Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hof anställde personer, hvilkas rättighet att, utan afseende på längre eller kortare tjenstetid, i Högstsalig Konungens Pensionsstat uppföras, grundat sig på de genom Rikets Ständer för denna Pensionsstats reglering meddeldte föreskrifter; dock att pensionen endast ifrån 1834 års början borde beräknas; och har af sådan anledning, samt då motionären ansett, det Hceggström vid sitt afskedstagande bordt komma i åtnjutande af den honom lörst år 1834 medgifne pensionsrätt, 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 132. motionären föreslagit Rikets Ständer att, för den tid, hvarunder Haeggström af dess sålunda förmenta rättighet varit i mistning, eller under loppet af 41 år, tillåta Haggström att retroactivt få beräkna det honom numera tillagde årliga pensionsbeloppet 200 R:dr, och att sålunda med en summa af S5o R:dr Banco njuta ersättning för den honom på ofvanberörde sätt tillskyndade förlust; varandes vid motionen fogade åtskillige handlingar till upplysning i ämnet, och bland dem ej mindre Hceggströms hos Kongl. Majit år i834 gjorda underdåniga begäran om Nådig Proposition lill Rikets då församlade Ständer, angående berörde pensions retroactiva beräkning, hvilken ansökan Kongl. Majit likväl, genom Nådig Resolution af den 22 December nämnde år, förklarat Sig icke finna anledning bevilja, än ock en af Hceggström till Rikets Ständer framställd och på uppgifne skäl grundad anhållan, af hufvudsakligt enahanda syfte och innehåll, som den, hvilken af motionären blifvit väckt. Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, enär, enligt hvad de motionen bilagde handlingar utvisa, Hof-Notarien Hceggströms ifrågavarande anspråk redan blifvit lagligen pröfvadt och afslaget, icke ansett sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att bevilja den af motionären för bemälde Hceggström yrkade förmon. Stockholm den 14 Maj 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Maj, kl. 1 e. m.
Municipul-sysslande hädanefter bör komma att utöfvas; alltså tillstyrker Utskottet än vidare att allt efter som nuvarande innehafvare af desse indeldta eller contanta löner afgå, samma löner tilt StatsVerket indragas, samt befattningarne derefter, på sätt K. M:t och Gollegierna ansett lämpligast, förblifva ett Municipal-sysslande, hvars utöfvande jemväl bör Frälsejorden destohäldre åtfölja, som i Orter der jord af endast sådan natur finnes, Kronobetjeningeu icke bör vara i saknad af det biträde, som genom nämnde befattningars bibehållande åsyftas. Betänkande n, N:o 237. 71 li) Den af Utskottet föreslagne löneförhöjning för Fångvaktmästare och Vaktknecktar har inom Bonde-' Ståndet af flere Ledamöter ansetts icke vara behöflig, enär desse personer skulle hafva tillfälle, att genom Marketenteriers hållande m. m. skaffa sig andre bidrag till deras uppehälle; derföre, och då genom K M:ts N. Proposition eller af enskild Motionär fråga icke blifvit väckt om en sådan tillökning, Fångbevakningens aflöning borde vid det hittills bestådde beloppet förblifva. Andre Ledamöter inom samma RiksStånd hafva dock, lika med Utskottet, i betraktande af de med desse Tjenste-åligganden förknippade obehagliga förhållanden, funnit berörde löneförhöjning vara högst nödig. Finnande Utskottet, i följd deraf, sig böra vid sitt tillstyrkande i denna del förblifva. i) Emot uppförandet på Stat af redan bevil jadi arfvode, 5o R:dr åt FångPredikanten i Landskrona, är anmärkning icke gjord. k) Öfver de anmärkningar som blifvit gjorda i afseende på Garnizonsoch FångPredikanlens å Waxholms Fästning lönevilkor, är serskildt yttrande afgifvit i Utlåtandet N:o 23g.
Jag hemställer derföre, att B. o. Ad., med all aktning för ett MedStånds härifrån skiljaktiga åsigter, likväl vidblifver sitt i ämnet fattade beslut. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller att få höra de öfriga Ståndens beslut, så väl med afs:de på StatsUtsk:s framställning med voter:s-propos:r, som med afs:de på BondeSt:s inbjudning. I anledn. häraf upläste undertecknad, BiddarhusSekret, ankomna Prot.-utdrag, som innehöllo, att vid föredragningen af BondeShs förev:de Prot.-utdrag N:o 452, PresteSt., som godkänt ifrågav:de voter:s-propos:r, vidblifvit sina i detta alside fattade beslut, och lagt BondeSt.:s Prot.-utdrag till handlingarna, samt att BorgareSt., efter att, vid pröfningen af StatsUtsk:s Mern. N-.o 149, hafva godkänt ej mindre den i 13:de punkten uttalade åsigt, än äfven de af BondeSt. återremitterade voter:s-propos:na, lagt BondeSbs Prot.-utdrag till handlingarna. Gr. La;gerbje 1 ke: Af de uplästa Prot.-ufdragen har R. o. Ad. funnit, att saken redan är afgjord genom tre Stånds beslut, och att R. o. Ad:s beslut således redan är i denna fråga fattadt, och hvad tanke man än må hafva om sjelfva saken, så är det derföre formelt omöjligt att med BondeStrs inbjudning företaga något annat än att lagga densamma till handlingarna. Frih. Paykull, Joh. Gust.: Då denna fråga här förevar yttrade jag just den åsigt, som blifvit antagen af BondeSt. och hvilken föranledt denna inbjudning. Då jag likväl ieke blef understödd af några flere ledamöter, ansåg jag mig icke böra yrka återremiss, och nu lär en sådan vara omöjlig. I annat fall skulle jag varit den första att antaga BondeSt:s inbjudning.
Som Revisor uti Bauquen är 180Z, äger jag kundffap om realisationens werkställighet korrt före f. d. Konungens afresa til Tygland ; äfwen sä magt päliggande äro de händelser, som inträffade den 13 förledne Martti, dä farten stäldes Lil Drottningholm och Gripsholm — Allmänheten fäller härom olika omdömen och hyser liksom farhäga för Banquens beständ för framtida dplika äfwentyr. Af desie stal anhäller jag ödmjukast det Nidderffapet och Adeln wille läta begära af Baned-Utskottet at til Trycket befordra, sä för detta Konungens skrifwelser och bud, som Herrar Revisorers och Banco-Fullmägtiges Protocoller i hela sin widd, hällne i desie ämnen, hälst de icke omröra nägon Banquens hemlighet, som endast bestär uti förhällandet emellan Banquens redbarheter och desi utelöpande Sedel-mängd. Begärdes pä Bordet. Herr Andra Aand. L?:- 17. 130 Den 8 Iulii. Herr Hemken 8 kjölä, ^clolf, upläste et Dictamen til Protocollet sä lydande: Allmänna rösten, otwifwelaktigt werkad af osäkra uplysningar, har bestämt äfwen min kfwertygelse, at Swerige, sedan 1800 ärs Riksdag i Norrköping ädragit sig genom olyckliga krig en mä hända längt mer än fördubblad skuld emot den, som Riket dä ägde; at bestridandet af Statens ärlige behofwer Åtminstone gansta ringa kunna förminstas, om Fosterlandets sjelfständighet, säkerhet och ordning stall kunna uprätthällas. At nära en tredjedel af Riket gätt förloradt och tilgängarne i samma förhållande blifwit minffade, och at Swerigeö, näst Jordbruket wäsendteliaaste Näring, Bergsoch Bruks-handtering, aftynar och närmas sin undergång.
Län sig ofta beklagat öfver de serskilde olägenheter, som i så måtto skola åtfölja ordinarie Båtsrnans-Roteringen i Länet, att uti anslaget af hemman till utgörande af en Båtsmans-rote , så stor olikhet råder, att detta anslag varierar emellan jjftdels och 5 hela Mantal, utan att likväl Hemmanens mer eller mindre goda beskaffenhet ligger till grund för en sadan olikhet, samt att Hemman till utgörande af en rote ofta 5ro spridde i serskilte Socknar, Härad och Fögderier, ända till ett afstånd af fem mil och deröfver från hvarandra. Och ehuru Kongl. Majit i Nåder funnit jemkning och rättelse härutinnan både billig och angelägen, har Kongl. Majt likväl med anledning af Grundlagens stadgande örn indelningsoch Roterings-verkets orubbade bibehållande tili sina hufvudgrunder, icke tagit någon omedelbar gtgärd till berörde olägenhetersafhjelpande, utan vill Kongl. Majit detta ärende till Riksens Stängers förutgående pröfning öfverlemna. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständer med KonglNåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. B. C. Quiding. 1^8 Konungens Nåd, Propositioner, N;r is Uppläste hos Ridt!, och Ad, d, 23 Dec, 1817, Prest - Ståndet d. 23 »•» Borgare-Ståndet d, 27 Bonde-Ståndet d. 23 Utdrag af Protokollet öfver Handelsoch Finance-Ärender, hållet inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet S Stockholms Slott: den 17 December 18i 7, hvarvid Hans Kongl, Höghet Kron-Prinsen var tilh städet, Närvarande: Deras Exellencer, Justitie - Stats Ministern Herr Grefve Gyllenborg och Stats-Mini stern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Engeström. Siats-Råden: Hans Exellence Herr Grefve Jiosenblad. Hans Exellence Herr Friherre Fleming, Hans Exellence Herr Ftiherre Lagerbring, Herr Friherre Cederström.
Den friare hränvinsbränningen, som hittills egt rum, har, efter hvad jag tror, betydligen verkat dertill, att spannmålsprisen icke nedsunkit till ett bestämdt vanvärde, äfvensom att vetenskapens upplysningar och industriens uppfinningar blifvit sökte och begagnade till vinnande af en mindie arbetskostnad och större product af sädén; hvilket allt måste vara en national-vinst, och fortfarandet af denna frihet skall otvifvelagtigt medföra den stora fördelen, att bränvinet blir en säkrare och mera lönande expott än sjelfva spannmålen , besynnerligen om man får antaga för obestridligt hvad i Tidningen Journalen för den 24 Mars blifvit upp. gifvet, att beskattningen å bränvins.tillverkningen i vissa Stater är så stor, att bränvinspriset der - JUl. t. Hevilla.• Lagoch Oeo-Utsk. Bet. N:o 6, 39 igenom blir mer än 100 procent dyrare, än det ii Sverige allmänt gångbara, -Det är af dessa grunder jag hemtat stod för min öfvertygelse, att all inskränkning uti denna näringsfrihet skall leda till allmän och. enskild skada, utan att medföra någon motsvarande nytta, hvarken i moraliskt eller Statsoeconorniskt afseende; hvaremot jag önskar kom-t ma till det målet: att Landtmannen ma. hafva fördel af husbehof s-bränningen, utan förfång af dem, hvilka begagna konstverk, som vill säga, ega ett skydd emot den större producdonen af bränvin, och ätt Staten md kunna påräkna en betydligare inkomst af denna näringsgren, utan att skatten till den grad betungar varan, att export af densamma af sadan orsak förhindras. Till detta inål tror jag mig kunna komma helst genom productionens beskattande, men, då. detta beskattningssätt icke skulle blifva antagen genom begagnandet af den i controllen enklare grundsattsen, att hvar och en bränneri-inrättning, skiljaktig ifrån de vanliga enkla pannorna, skall efter hannetalet eller ytans areal, beskattas sti mycket högre, som samma inrättning inom sam« ma lid kan producera större afverkmngstiuanlum, än de enkla pannorna.
Talaren har åberopat 180g års redaction af 4p men dermed hafva vi nu intet alt skaffa, då det endast är den senare redactionen, som är gällande. Hvad åter beträffar Gahns motiver för den senare redactionen, hvilka jemväl blifvit anförde såsom skäl, så kan deras tillämplighet aldrig komma i fråga, då det endast är Grundlagens ordalydelse, som skall tje - 200 Den ii Fe binär ii f. in. na till efterrättelse. Jag har äfven lyckt mig höra, att den värde Talaren medgaf det 49 § vöre tydlig, ehuru han sedermera sagt alt ordet sammankomma vöre liktydigt med sammanvara. En sådan förklaring väcker min högsta förundran, och jag bekänner, att om förhållandet verkligen vore sådant, jag är så klen i Svenska språket, att jag i sanning vore obehörig ätt deltaga i en Svensk Representations-församlings öfverlöggningar; men jag hemställer till hvars och ens rättskänsla om, då det är fråga om Folkets rättigheter, man på heder och samvete får tolka Lagen så, att sammankomma är detsamma som sammanvara. Man har äfven talat om våra långa och kostsamma Riksdagar, och jag medgifver olägenheterne häraf; men det fordras, att rättelsen sker genom en Grundlagsenlig förändring , icke genom en våldsam brytning af Grundlagens föreskrift. Man har åberopat de föregående Riksdagskallelserne och det sätt, hvarpå Grundlagen hittills varit tillämpad. För min del har jag ej funnit annat, än att denna tillämpning alltid varit i öfverensstämmelse med Grundlagens ordalydelse, med undantag af kallelsen till 1823 års Riksdag, hvilken jag icke med Herr Hjerta kan finna riktig. Men derföre att man en gång med några dagar åsidosatt Grundlagens föreskrift, får man val icke uppställa den sats, att prte' judicat och praxis skola gälla, der skrif - Den ii Februarii f, m. ■Ven och tydlig Lag finnes, halst 83 § Reis» geringsFormen föreskrifver, att med förklaring af Grundlagen ej får tillgå annorlunda, än med sådan Lags stiftande eller ändring.
Hvarje rörelse är full af enkel höghet och der, på afgrundens rand, är hon skön ännu – öfverväldigande skön! Det smala, af ljusskenet upplysta anletet är blekt, men dragen fasta och hårda. Då och då glider ett uttryck af förfäran deröfver, som skuggan af en sky öfver det djupa, upprörda hafvet. Hon är sliten af kamp och strid, marterad af ängslan och oro, förföljd af fasa och ångest, men ännu framhärdande i en hjertlös hårdhet som kommer åskådaren att rysa genom märg och ben. Hur hon gnider för att tvätta de inbillade blodfläckarne från sina händer! Det är det personifierade brottet som i nattens tystnad smyger omkring för att utplåna de spår som i evighet skola qvarstå, derföre att de klibba vid sjelfva väsendet. Sömnens stela blick och ljudlösa rörelser föröka ännu mer det fasansfulla i hela scenen, och allt är återgifvet med en så förfärande sanning att man tycker sig nu först hafva fått en rigtig föreställning om hvad skuld och blodsutgjutelse vill säga – en föreställning som kommer håren att resa sig på ens hufvud. Hvem vet hvad Francesca Cervanis eget samvete hviskar i tysta, ensliga stunder? Se henne en gång som Juliet, se den varma glansen i dessa svarta ögon, lyssna till det smältande tonfallet i denna röst, se denna lifslefvande hängifvenhet, på en gång underbart skär och gripande lidelsefull. Då först skall ni tro den som säger er att denna så kalla qvinna en gång, för länge sedan, älskat med hela styrkan af sin djupa, djerft anlagda natur. Men hennes kärlek var ett brott, ty äktenskapet band henne redan vid en annan. Hennes svärmiska, exalterade tycke hade fallit på en man för hvilken kärleken blott var ett själsretande nöje, en fantasi, en nyck, och som icke förstod att en sådan qvinna som Francesca Cervani endast älskar en gång i sitt lif, och då med hela kraften af sin varelse, med allt hvad godt och ondt som finnes i hennes själ, och att en stolthet sådan som hennes kan bära allt utom en ohämnad förödmjukelse eller ett fläckadt rykte.
Förordningen den 22 Oktober 1741, enligt hvilka författningar det väl är utländsk man tillåtet, alt i Svensk stapelstad, seda°n nan i behörig ordning sig hos Magisiraten anmält, sälja sina varor i gross, men tillika följande inskränkningar blifvit föreskrifne i afseende på fremmande undersåters handelsfrihet i landet, nemligen att det icke är dylik köpman eller handelsexpedit tdlatet att i Riket införa eller för egen räkning införskrifva, än mindre i kommission emottaga och handla med andra varor, än sadana som äro det landets egna produkter, från hvilket han kommen är och der han sitt rätta hemvist eger, att han väl må hålla matvaror i skepp och farkost och andra varor i de rum vederbörande Magistrat dertill anvisar, mon ej i sitt logis eller i öppna galubodar; att han ej eller må dem genom andia utprångla eller sjelf resa ur stad i stad eller i bergslagerne samt handel derstädes drifva ; samt slutligen att han ej må ega frihet till sina varors försäljning längre än 6 veckor från sin ankomst; Och har Kongl. Majit derjemte, uti en till samtlige Dess Befallningshafvande den 30 November 1841 afiåten Nådig Skrifvelse, föreskrifva, att, da respass lemnäs åt lill Riket, i afsigt att idka handel, ankommen utländning, jemväl skulle honom tillställas ett för ändamålet uppgjordt sammandrag af de lagrum och författningar, sorn på fragan om utländsk mans handelsfrihet egde tillämpning, äfvensom det skulle i respasset lemnäs anvisning för den fremmande alt, efter ankomsten lill den stad, der han ville drifva köpenskap, hos Borgmästare och Råd erhålla besked om hvad särskildt för samma stad, rörande utländsk mans handelsrättighet, kunde vara föreskrifvet.
Majit, för utförandet af oftanämnde vattenledning, äskat ett ytterligare anslag af 23,400 R:dr, men Rikets Ständer anmälde, i underdånig skrifvelse den 7 Juni 1841, att, i anseende till det outredda skick, deruti frågan 0111 sagde företags verkställande sig befann, ansågo Rikets Ständer något anslag till detsamma då icke lämpligen kunna beviljas, utan anhöllo i underdånighet att Kongl. Majit måtte låta dels anställa ny undersökning till utrönande af vattenledningens utförbarhet samt beloppet af den dertill erforderliga kostnad, och dels höra Carlskrona stads innevånare i afseende på det bidrag, sorn för vattenledningens framtida underhållande kunde af staden påräknas, äfvensom att Kongl. Majit, ifall företaget ansåges böra öfvergifvas, oell derest de dertill då redan uppköpta jernrör icke kunde till allmänna byggnader användas, måtte meddela föreskrift 0111 dessa jernrörs och andra för vattenledningen upphandlade materialiers försäljning och medlens allemnande till Riksgäldskontoret, för att framdeles kunna tagas i beräkning vid anläggningen af en Stais-Utskottets Utlåtande N:0 233. 7 vatten-cistern, deruti hafsvattnet skulle inledas på ett sätt, att det klefve drickbart. För den händelse åter, att Kongl. Maj:t funne lämpligare att meranämnde vattenledning fullbordades, anhöllo Rikets Ständer tillika, det Kongl. Maj:t måtte, vid näst derefter inträffande Riksdag, aflåta Nådig Proposition i ämnet, så att definitivt beslut rörande detta företag då kunde fattas.
Beskow tog aldrig någon fast anställning i kyrkans tjänst, utan talade som uppbyggelsepredikant till alltjämt växande åhörareskaror, hvilkas hjärtan han värmde med sina öfvertygelsestarka föredrag. I främsta rummet var Beskow en kvinnornas präst; i deras mera subtilt danade religiösa känslolif förstod han som ingen annan att m e d sina varmt hållna och formfulländade predikningar väcka ögonblicklig resonnans och förståelse. Det var också m e d pekuniärt understöd af åtskilliga anhängarinnor inom de högre klasserna, som han under åren 1 8 6 4 — 1 8 6 8 lät bygga den efter honom uppkallade Beskowska kyrkan, inom hvars murar han hållit sina flesta föredrag. Likaså var han stiftare af den s. k. Beskowska skolan, som han ledde från dess begynnelse 1867 intill 1882, och hvilket berömda läroverk äfven kunnat räkna vår nuvarande konungs söner bland sina lärjungar. För hofpredikantens ämbete, hvilket han efter hand erhöll, lämpade han sig förträffligt med sitt fina väsen och sin eleganta andliga vältalighet. Brorson till den framstående skalden, minnestecknaren och hofmannen Bernhard v o n Beskow, sörjes han närmast af maka, född Emanuelsson, en son, lektorn vid Norra latinläroverket och rektorn vid Wallinska skolan, Bernhard Beskow, och två döttrar. Öfverallt hvita bäddar — insjunkna kinder — bleka ansikten — lidandet i en eller annan form, hvart blicken än såg. Man talar m e d halfhög röst, då man träder in, det kommer vemod i ögat, hur gladt det än strålat bland den vaknande naturen därute. Man vet, att man är i dödens närhet och den tanken dämpar. En ung dam med violer i handen stannar framför en sköterska för att fråga efter någon. » Var så g o d och följ, jag skall visa, hvar det är, » svarar den tillfrågade vänligt och går före den unga damen genom korridor, trappa och åter korridor. » Här är det — var så god och stig på! » Hon öppnar dörren och stänger den åter efter den besökande. Den unga damen stannar tvekande därinnanför, vet knappast, o m hon gått rätt, ty den magra gestalt, hon här ser, kan väl omöjligt vara Erik Varne.
Såsom ledamot af BancoUtsk, och den afdelning deraf, sorn egentligen handlagt frågan om privat-banklagen, anser jag mig böra upplysa, att förslaget redan är färdigt, och att det icke fordras mera, än att LagTJtsk. sammanträder med BancoUtsk, för att sätta förslaget uti den juridiska form, det fordrar för att utgöra en lag. Föredrogs BancoUtsk:s, den i4 dennes, på bordet lagda utlåt, N:o 17 i anledn, af deinom. RiksSt. gjorda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid. dess under A:o 8 afgifna betänk. , ang:de Bankens öppnande till utvexling af silfver. Gr, Posse: Frågan om, nödvändigheten! af myntbestämning torde åtminstone inom detta Stånd ickevara något tvifvel underkastadt. Men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att ehuru jag hoppas, att utvexlingsdageo kunde blifva di 1 Sept., torde likväl hos en och annan ledamot af de öfriga >4 Den a3 Juli f. m. Stånden tvifvel härom uppstå, hvarföre, och då det är likgiltigt, om med vexlingens början uppskjutes en elter annan månad, jag väl anhåller om bifall å utlåt, i sin helhet., men med den enda förändring, att utvexlingsdagen bestämmes till den i Oct. Gr. Frölich: Jag skall, för min del, vördsamt hemställa till Ståndet, huruvida det icke vore lämpligt att u.li en särskild propos. få framställa den egentliga hufvudsaken, livarom detta utlåt, handlar, nemi. den första punkten, som börjar med: att och slutar med: Bankens sedlar, och låta den efterföljande perioden blifva föremål för en särskild propos. I händelse It. o. Ad. icke genast skulle inse motivet till denna framställning, får jag förklara, att jag för min del, utan att vilja på något vis förändra tendensen i denna punkt, linner ordalagen böra undergå en redactionsförändring. Frih. Ehrenborgh:
Nädig transport af den 9 September 174! ester dä gällande GrundLagor biifwit försäkrad, akt ifrån berörde dag allt framgent och ewärdeligen, sä länge Bergslogen förmädde eircr rätt Bergs - wis hälla Grufman och Silfwer - W»kct Ridd och Ad. Proe. 5 B. witz 52 §o6 Dm ro Januarlt tvid magt, fä behälla Werket, samt orubbat lill Soto njura alla de lörmoner och Förläningar of Mantor, m. m. tom af fordna Konungar blilwit Sala Stad och Silfwer-Werk donér de och förlänke, och detta olli emot den Skatt 06) rä de tvilkor, som uti transporten och det al Kongl. Kammar-Cvllegium den 20 September 174; utfärdade contracr rydeligen bestämmas: t följd cf hwilka 0'handImgar som för ewardeiiga tider tillsäaga Bergslaget Skatte, och besittnings - rätten oi Sola Silfwer-Werk jemte hwod thy tillhörer, BvrgerMpct och Gruswe - Jntretzenterne uti ett Bolag fammanlradt för atr utgöra en enda BergsiogsSccietee och efter transportens söressrift sördelt Silfwer - Werket i witza lotter, hworä brsiltmngö, rätten sedermera gält i Ars och Köp, famt är för Deiägarne m:d ordenteltg LagFart och FssteDom bekräftad. Pä sa laglig grund hwrlar Bergslagels rätt till kvärdeltgt bruk och nyttjande af Sala Sistwer-Werk med dest tillhörighetrr. Och ehuru det icke kan bestridas, att en del af de Bergslaget föruute Förläningar äro förenade med wche fkyllLigheter i afseende pä Silfwer - Werkets drift, lärer likwäl icke käsom Höglofl.