Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under Riksdagarne är han , näst Riddarhus-Secreteraren närmaste Föreståndaren för Ståndets Cancellie , och komma de vid slike tillfällen antagne extra Cancellister, att under hans tillsyn förrätta deras arbeten. de Expeditioner, hvilka ifrån detta Utskott utfärdas. 3 Den andreCancellisten är Secreterare vid föredragningen af Adeliga JungfruStifts Ärenderne samt ansvarig för alla dithörande Handlingar: under Riksdagarne är han, näst RiddarhusSecreteraren närmaste Föreståndaren för Ståndets Cancellie, och komma de ej mindre vid slike än andre tillfällen antagne Extra RiddarhusCancellister, att under hans tillsyn förrätta deras arbeten. 486 Ben 19 Julii e, m. Reglemente angående Lån af de under RiddarhusDirection ställde Fonder;. 1 §• RiddarhusDirectionen äger tillse att de under dess inseende ställde Fonder, så vidt tillgången och de utgifter , hvilka deraf skola bestridas, det medgifva må göras frugtbara och till den ändan tillätes Directionen, att, emot pant af fast Egendom , och laglig ränta, samt sex månaders uppsägning, Lån meddela utur alla de Cassör och Fonder, der ej serskildte Testamenten annorlunda föreskrifva; dock hildrig öfver 10,000 R:dr Banco hvarken till en och samma person eller på en och samma pant. Reglemente angående Lån af de under Riddarhus* Direction ställde Fonder. 1 §. RiddarhusDirectionen äger tillse att de under dess inseende ställde Fonder, så vidt tillgången och de utgifter, hvilka deraf skola bestridas, det medgifva, må göras frugtbara och till den ändan tillåtes Directionen, att, emot pant af fast Egendom, och laglig ränta, samt sex månaders uppsägning, Lån meddela utnr alla de Cassör och Fonder, der ej serskilte Testamenten annorlunda föreskrifva , dock al 1 dr i g öfver 10,000 R:dr Banco, hvarken till en och samme person, eller på en och samma pant. Dm Ig Julii e, m, 487 ■« 2 §•
När han sedermera återvändt till Kaprera, besökte hon honom därstädes, ditkallad genom hans enträgna böner. D å hon skulle återvända, gaf han henne ett bref till några hans vänner i de italienska städerna. H a n ville försöka rädda tvänne unga tappra officerare från döden, som blifvit dem ådömd, emedan de deltagit med honom i Mentanaslaget. P å grund af hans bref skulle nu dessa vänner slå allarm i hela den liberala italienska pressen och sålunda åstadkomma en kraftig opinion till fördel för de dömde. Uppdraget var farligt; men Elpis Melena hade ännu aldrig vägrat sitt bistånd, då det gällde att komma nödställda till hjälp. En plats i boden, där betalt man tar. Hvad som på trafven hjälper mången, mången. Ett vattendrag med ofta lifligt brus. Ett mm för mången efter kvällens rus. Och säg en prydnad för midsommarLogogryf. Gåtans ord? En lustig lek, när som frostig vinter snöat frusna marken blek, och i snön man slinter. Tag din glaf och ge dig af! Friska tag! Hack i häl kommer jag! Var försiktig, vakta väl dina fålars iimer! Färden går i raskt galopp; här man ej får sinka. Backe ned och backe opp skynda fålar Sinka. Hej och hupp! ett farligt gupp. Fresta på, vill du få segerns krans! Leken går just som en dans, dit vårt mål ses vinka. Så hastigt som min gåta här du läser nu, min vän, så hastigt löser du nog den förutan stort besvär. Och om nu här på riktigt spår min gåtas lek du kom, i dansens ring du skåda får jem par, som svinga om. Och turvis nu i lustigt lopp de dansa, paren fem; du vill helt visst ej neka dem, då nu de bjuda opp. Hvad din jag med min gåta vill fördrifva. Hvad nu du bör för att ge riktigt svar. Hvad man bemöde sig att tydligt skrifva. 1893 Hvad den ej är, som myran tog till mönster. Hvari vårt land man brukar dela in. Ett kast af vinden, som kan spela in, fast dörren stängd och stängda våra fönster. Hvad, lycklige! din flicka du får kalla.
Förordningen den 9 Maj 1835, angående inteckning af försålda lösören, hvilka qvarblifva i säljarens vård, lill fredande från utmätning, i så måtto skall vara bygd på mindre rigtiga grunder, alt det naturliga och oeflergifliga betinget för Hyllningen af egande-rätten, eller traditionen3 dervid merendels uleblifver, och samma Förordning derjemte, enligt de Heste Domares vunna erBih. till R. St. Fröt. 1S40. 7 Sami. 1 A/d. 32 Haft. i 5 Lag-Utskottets Betänkandej N;o 122. farenhet, visat sig endast lända till missbruk samt störande af allmänna förtroendet, delta stadgande må varda upphäfvet, med skyldighet för dem, hvilka på sådant sätt redan tillegnat sig andras lösegendom, att deraf, för bibehållande af den förvärf vade egande-rätlen, inom viss lämplig tid sätta sig i besittning; samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet af Nils Pehrsson från Örebro Län, att, med bibehållande af skyldigheten att med vittnen förse köpebref å sådan lösegendom, som qvarblifver i säljarens vård, men upphäfvande i öfriga delar af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, köpare och säljare må, på sätt 5 Capitlet 6 §. Jorda-Balken angående börd föreskrifver, tillförbindas med ed styrka afhandlingens vigtighet; hemställande denne motionär, om ej, för att bereda de i säljarens grannskap boende en större lätthet att erhålla kunskap om tillvaron af sådane hans afhandlingar, tillika kunde stadgas, att desamma, för att gälla mot säljarens borgenärer, skola inom viss lämplig lid, t. ex. 14 dagar från det de blifvit upprättade, å en Söndag uppläsas från predikstolen i den församlings kyrka, hvarinom säljaren har sitt hemvist; Johannes Pettersson från Redevägs härad af Elfsborgs
Att af allmänna medel en lämplig gratification måtte beviljas Herr Professor Åkerman, såsom ersättning för dess gjorda uppoffring af egna medel och en lönande praktik, i ändamål alt inom Fäderneslandet tillvägabringa en Inrättning, lika hedrande för vetenskapen och menskligheten, som honom sjelf; äfvensom att i någon mån ersätta den förlust han nödvändigt fått vidkännas, i afseende på elt inskränkt antal patienter det första året. Att ett årligt anslag af 3 till 4000 R:dr B:co måtte intill nästa Riksdag till hans disposition beviljas, emot förbindelse å hans sida, att icke allenast till nämnde tid fortsätta, förestå och upprätthålla Institutet och detsamma på allt sätt ändamålsenligt fullkomna, på sätt hittills skett, oberoende af ett mer eller mindre antal betalande patienter, utan äfven att oafbrutet intill förenämnde tid vid Josefinska Institutet underhålla, sköta och vårda, utan särskild betalning, fem fattiga barn, som behöfva genomgå en sådan cur. Slutligen får jag, i sammanhang med delta vigtiga ämne, fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet uppå följande 2:110 lill Inrättningens fördel talande förhållanden, som blifvit af sukkun - Den i5 December e. m. nige vetenskaps-män meddelade, nemligen först, att ifrågavarande cur-method icke allenast återställer och förbättrar det oregelbundna i kroppens form, utan ock att densamma bidrager och förbättrar patienternas hälsa i allmänhet, samt befriar dem ifrån allehanda plågor och krämpor, hvaraf de förut kunnat vara besvärade; och för det andra skulle jag för min del anse det vara obarmhertigt, om, genom bristande understöd och uppmuntran, man skulle låta en Inrättning förfalla, upptäckta botemedel blifva obegagnade för vanlottade likar, och, hädanefter som hittills, lemna dem åt deras olyckliga öde, så mycket mer som tidens anda och upplysning oeftergiflig! påkalla vidmagthållandet af denna välgörande Inrättning inom vårt borgerliga samhälle, som äger rätt att göra anspråk på menniskokärlek, i förhållande till en vunnen högre upplysning och bildning. Lades på bordet. Grefve Barkj Nils, anförde skriftligen:
»Tacka tusan för det,» svarade jag utan betänkande, ty jag hade helt och hållet glömt bort min roman, och då jag i nästa ögonblick erinrade mig den på nytt, hade jag ju redan sagt ja och kunde icke ändra mig – det skulle ha gjort ett karaktärslöst intryck. Alltså följdes vi åt hem till honom och drucko whisky och spelade schack till klockan elfva. Då sade jag god natt och gick hem med den orubbliga föresatsen att skrifva färdig min roman – och nu börjar historien. Hör nu på: Jag hade ungefär tio minuters väg hem. Då jag hade gått halfva vägen, märkte jag att jag var trött och en smula sömnig och gjorde ofrivilligt den reflexionen, att det förmodligen inte skulle gå bra att skrifva, om jag gick hem och satte mig vid skrifbordet sådan jag var. »Här till höger ligger en liten treflig kafé-restaurant,» sade jag till mig själf. »Om jag går in där och dricker en stor kopp full med starkt te och sedan går hem och skrifver, kommer slutkapitlet i min roman att bli storartadt.» Jag gick alltså in. I kaféet satt svenska folket som vanligt och drack punsch. Ett enda litet bord var ledigt, och det stod midt i salen. Där slog jag mig ned. »Får jag en kopp te,» sade jag till en af uppasserskorna. Det blef alldeles tyst i salen. Rundt omkring satt svenska folket med tjocka magar och rosiga kinder och drack punsch; och med regelbundna mellanrum stötte det glasen tillsamman och sade: nu tar vi en bottenfock! Men då jag begärde en kopp te, blef det alldeles tyst i rummet. »En kopp te?» frågade uppasserskan med ett osäkert tonfall. »Ja,» svarade jag, »en kopp te!» »Skall det bara vara te? Skall det inte vara smör och bröd? Och brännvin och öl? Och punsch?» »Nej tack,» svarade jag vänligt. »Jag vill bara ha en kopp te.» »Det skall bli,» svarade uppasserskan. Man stirrade på mig från alla håll. På en hel minut var det ingen, som tog en bottenfock. Man talade om mig rundt omkring, och jag hörde en del af hvad som sades. »Det är en tokig utländing,» sade en.
Södra delen af nämnde Län har deremot icke under den förflutna tiden varit gynnad af enahanda hjelpmedel. Delande slätthyggdens vanliga olägenheter, har den i missväxt-åren måst skuldsätta sig, och i de bördigare genom Spannmålens vanpris icke erhållit full tillgång till afbördande af denna skuldsättning, Afsättningen åt skogsbyggderne har aftagit, genom derstädes gjorde odlingar och ökad production, och den nyligen inträffade olyckliga eldsvådan i Borås, Ortens hufvudsakligaste handelsplats och afsättningsställe, har Verkat ytterligare, svårighet för rörelsen och afsättningen i hela vår landsort. Emedlertid äro dock redan på en af Riksens Slän - Betänkanden, 365 ders sjelfve lagd grund, förberedande åtgärder vidtagne till företag, hvilka åt verksamheten och välmågan i nämnde Ort skulle gifva en märkbar utveckling. Ständerne anholt lo nemligen vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t, att undersökningar måtte anställas om Sådane odlings-lägenheter, hvilka genom vattenledning eller andra större företag, öfverstigande den enskilda förmågan, kunde göras fruktbara; i anledning hvaraf Kongl. Maj;t, genom Nådig skrifvelse af den i September 1818 anbefallt Dess Befallningshafvande, att öfver sådane lägenheter låta upprätta Beskrifningar och kostnads förslag, för att i sinom, tid komma under pröfning. Kongl. Majrts Befallningshafvande i Skaraborgs Län har i samråd med Länets Kongl. HushåUs-Sällskap, af hvilket jag har den äran vara corresponderande Ledamot, derefter låtit afväga de i Södra delen af Länet belägne Mässar, hvilka till en sammanräknad areal af j4,2o3 Tunnland 1 Kappland, dervid befunnits hafva sådant läge, att de igenom aftappning kunna försättas i odlingsbart skick.
Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets uti dess memorial N:o 11 afgifna och derefter uti memorialet N:o 31 i vissa delar omarbetado förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Regeringsformen och Riksdags-ordningen. i afseende på behandlingen af en del Regerings-ärenden, skall i oförändrad! skide antagas att hvila till slutlig pröfning å nästa Riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej, Itomtiluttona-Vfckotttl# Mewwiot, N:o 54. Vinner Nej, kommer Utskottets omförmälda förslag att för grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag blifva hvilande med de förändringar, som blifvit äskade uti Borgare-Ståndets gemensamma tanke, sådan densamma, vid jemförelse af Utskottets anmälanden i memorialen N:ris 31 och 41, finnes vara slutligen vidhållen. Omröstningen har utfallit med Fyratiotre Ja, Tretiosex Nej. 8: de voterings-propositionen: (Memorialen N:ris 22, 32 och 43.) 1 Den, sorn vill, att Konstitutions-Utskottets uti dess memorial N:o 22 väckta och uti memorialet N:o 32 i viss mån omarbetade förslag till ändring af 35 § Regeringsformen, angående förtroende-sysslor, skall antagas att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag, röste Ja j. Den det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, kommer nämnde förslag icke att hvila till grundlagsenlig behandling å nästa Riksdag. Omröstningen har utfallit med Fyratio Ja, Tretionio Nej. 9: de voterings-pr opositionen: Den, som vill, att, vid omröstningen rörande Konstitutions-Utskottets uti dess memorial N:o 40 afgifna förslag till ändring i 56 och 81 §§ Regeringsformen samt 29 § 1 mom.
Jag skulle ej tveka att antaga förslaget i hela sin vidd, om blott Vexel-Banco-luckan vore öppen för obehindrad utvexling af Silfver emot Bankens Sedlar. Men då den beslutade realisationens verkställighet ännu mäste anses beroende af omständigheter och förhållanden, hvilka del icke står i någon mensklig magt att beräkna eller förutse; så fruktar jag, att de fördelar, som under tiden genom den föreslagna Låne-anstalten 46 Bil. t. Banco-TJtsJits Betänkande, Nio 92. skalle kaana beredas, ej motsvarade eller uppvägde den våda för Banken, att, under ett, i förhållande till utländskt mynt, utaf coursens förändringar allena beroende penningevarde, ikläda sig en utrikes skuld, mot ersättning och valuta af blott inhemska fordringar, och jag finner mig alltså icke kunna med min röst biträda det af Utskottets pluralitet antagna förslaget annorlunda, än såsom en utväg att vidtaga efter realisationens början, i händelse utaf en fortfarande förlägenhet äfven sedermera skulle för någon tid påkallas dylika medlande åtgärder från det allmännas sida. Herr Professoren Moren: Emot detta med Två rösters pluralitet uti Fern Ledamöters frånvaro antagna förslag reserverar jag mig: emedan det förlänger den redan afskyvärdt långvariga Riksdagen, hvilken sannolikt bringar flera Medborgare uti skuld, än hvad Låne-System som helst förmår bringa derutur; emedan den såsom motiv anförda pen. ningeförlägenheten icke är allmän. Den är okänd inom flere och, som jag hoppas, många orter uti Riket, hvilka, ehuru öfverbefölkade och ofrugtbara, likväl reda sig genom det länge godkända medlet, omtanka, arbete och sparsamhet; Bil. t. BancoVtsk:s Betänkande, N:o 92, 47 emedan förlägenheten, hvarest den eger lura, ej afhjelpes genom Lån.
Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo utdrag, M311, af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 17 sistlidne Juni, med inbjudning till de öfrige Riks-Stånden att biträda Ridderskapet och Adelns vid behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, J\° 118, i anledning af väckta motioner rörande undervisningen i elementar-läroverken och dermed sammanhängande ämnen, fattade beslut, hvarigenom Utskottets i slutet af Betänkandet, under punkten 5:o afgifna förslag blifvit godkändt med den förändring, att i stället för ordet »elementarläroverken», infördes orden: »Universiteten, elementar-läroverken och folkskolorna» Preste-Ståndet, som afslagit Utskottets förslag i berörde punkt, förklarade sig vidhålla detta sitt beslut, och lade inbjudningen till handlingarne. Hill. till R. St. Prut. 1862 & 1S63. 9 Sami. 55 434 Prot.-Ut.drag ■S. D. Föredrogs ånyo Utdrag, JVs 331, af Vällofl. Borgare-Ståndets protokoll, med inbjudning lill de öfriga Riks-iStånden, att förena sig uti Borgare-Ståndets vid pröfning den 17 sistlidne Juni af Allmanna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande JVs 119, i anledning af väckta motioner om ändring i fönfattningarne, angående handelsoch näringsrätt, fattade beslut, hvarigenom 9:de punkten bland de föreslagne vilkoren för handels idkande, blifvit godkänd med utbyte af orden: »på minst en mils afstånd frän stad. mot ordet »der».
Utskotten föreslå, på grund af hvad sorn nu blifvit anfördt, att särskilde af delningar af Banco-Disconten må inrättas uti Staden Götheborg, samt inom Rikets södra landskaper, hvild ka särskilda Discont-Contoir komma att förvaltas under Bcricostyrelsens öfverinseende och ansvar, efter samma grunder, som för Banco-Discontens låne-rörelse i öfrigt äro, eller blifva, föreskrifne, samt de särskilda Reglementen, hvilka Banco-Utskottet framdeles, i händelse Rikets Ständer till denna framställning lemna bifall, tord de fä föreslå. XI.vx Statsoch Banko-Utskottens XJtlåtanden. i Dock varder allt detta Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen underställdt; hvarjemte åtskillige Ledamöters särskilde tankar bifogas. Stockholm d. 21 Junii 1823. Bil. Litt. G. Stats, och Banco-Utskottens Utlåtande angående Banquens utlåningar å Guld och Silfver, metaller eller andra varor. Då Utskotten företagit sig till skärskådande den del af Banquens utlåningar , hvarigenom Banquen, på ett, ömsom mera utsträckt, ömsom mera inskränkt, sätt, lemnat lånebiträden emot lös pant , och dervid genomgått de särskilda arter af lösa panter, hvilka dels tillförene varit till beläning antagne, dels uti nu gjorde motioner blifvit dertill föreslagne, hafva Utskotten ansett sig böra särskildt betrakta de panter, som till omedelbar förvaring i Ba rignen kunna inlemnas, och dem, som under pantsättningstiden måste förblifva åt någon annan offentlig vård anförtrodde. Adla Metaller och de skulldbevis, som Banquen sjelf utgifvit, eller de så väl äldre sorn nyare attesterne öfver insatte Läne-Banco-Capifaler tillhöra bestämdt classen af de pariter, som i Banquens egen vård kunna öfverlemnas. De hafva dssutom alltid ett bestämdt förhållande till det räknevärde, som för Banquens penningeröielse blifvit lagdt till grund ; och deras värde, såsom panter, är således alltid säkert och för Banquen fortfarande.
Kungörelse har jag sökt ådagalägga orättvisan af en sådan betalningsskyldighet samt dervid hufvudsakligen anfört, att jag icke kunde inse hvarföre boställshafvaren, mera än en vanlig hemmansbrukare, skall nödgas betala en kostnad, hvilken egen!ligen borde drabba jordegaren, det vill säga Slaten, samt alt, äfven om antagas linge, att boställshafvaren droge sådan fördel af laga skiftet, att det rättvisligen kunde åläggas honom att bidraga till eller gälda den andel af skifteskoslnaderne, som på bostället belöper, likväl, vid befraktande af svårigheten för bpslälishafvare inom stort skifteslag, der kostnaderne, i synnerhet i anseende till de många nlflyttningarne, alltid blifva särdeles dryga, alt anskaffa ett så stort kapital, som för berörde kostnaders gäldande erfordras, samt osäkerheten för honom att af efterträdande boställshavare, hvilken möjligen ej vore vederhäftig, bekomma ersättning för sitt förskott, billigheten syntes kräfva, att Staten, såsom egare af bostället, åtoge sig skyldigheten alt förskjuta ifrågavarande kostnader, mot rättighet att af boställshafvaren uppbära ränta å förskottet och möjligen äfven skyldighet för den sistnämnde alt erlägga viss amorleringsprocent. Den nuvarande innehafvaren af ofvan omförmälda boställe, Länsmannen J. Sandqvist, hvilken uti sin berörda egenskap eger en ordinarie inkomst af tillhopa 700 Motioner i Bonde-St&ndet 1862. N:o 266. 897 Riksdaler årligen, dermed han skall underhålla hustru och elfva oförsörjda barn, har icke kunnat samla någon förmögenhet Och nödgas följaktligen upplåna ofvan-* nämnda summa 3,797 Riksdaler 9 7 öre. Årliga räntan å denna summa ulgör ett betydligt afdrag å hans små årliga inkomster.
Ständer afslagit den begärda pensionslikställigheten, så torde detta motiv, af erfarenheten bevisas föga tillfredsställande, i thy att väl högst få frågor, — om eljest någon — af mera påfallande billighet eller vigt som vid den ena riksdagen, af en eller annan orsak, blifvit afslagna eller undanskjutna till framtiden, fått hvila längre än tiil följande riksmöte, innan de åter upptagits, ja till och med flera gånger, intill dess de rättvisa eller magtpåliggande reklamationerna lyckats göra sig gällande. Hvad åter beträffar den »ökade betydliga utgift för Staten, som utgjorde förnämsta anledningen till nyssnämnda afslag, så säger Herr von Krusenstjerna i sin motion, enligt min tanke, ganska rigtigt, »att det billiga och rätta, ej bör stå tillbaka för financiela skäl och dels, att detta anslag icke skulle blifva ständigt fortfarande, utan årligen förminskas och inom få statsregleringsperioder alldeles försvinna.» 1 fråga om nuvarande Stats-Utskotts åsigt: »att det synes mindre lämpligt att hvarken höja eller minska redan beviljade pensioner,» så torde det tillåtas mig erinra om, hvad ilerfaldiga våra riksdagars förhandlingar, likasom bruket och bestämmelserna inom alla de Europeiska civiliserade länder om hvilka jag något kunnat erfara, ådagalägga: nemligen att löner och pensioner ökas eller minskas i mån af lefnadskost naden - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. (fortsättning.) 17 naden och samhällsförhållandenas kraf. Sålunda har man i vårt land, och just på dessa grunder, flera gånger, och sednast vid 1858 års riksdag ansett af nödvändighet och billighet förestafvadt att öka såväl löner som pensioner, ehuru dessa ännu, enligt min åsigt, äro, åtminstone i vissa grader, ganska knappa och ingalunda motsvarande de likställde embetsoch tjenstemäns inom andra länder. Det torde väl knappt kunna nekas vara med rättvisan öfverensstämmande att de, som tjenat under mindre gynnsamma löneförhållanden, borde på sin ålderdom vara lika berättigade till Statens omvårdnad och understöd som deras yngre mera gynnade kamrater inom samma grader, och att såväl föregående Stats-Utskott som
— För den efter år 1855 tilländalupna tiden hafva kreditiven icke ännu kunnat anlitas, enär sådant, enligt Rikets Ständers förordnande, beror af tiden, då Pensionskassans årsräkenskaper hinna vederbörligen afslutas; varande dock med nästan fullkomlig visshet förutsedt, att kreditiven icke ens blifva för ändamålet tillräckliga. Vid sådant förhållande, och efter öfvervägande af hvad Direktionen öfver Arméens Pensionskassa anmält angående Kassans behof af understöd från Statsverket i och för pensioneringens upprätthållande, samt då skäligen icke kan ifrågasättas, hvarken att de för särskilda pensionsldasserna nu bestämda pensionsbelopp skulle förminskas, helst Kongl. Maj:t deremot uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof framställt den af flere orsaker påkallade nödvändigheten af pensionernas förhöjning, ej heller att, för möjligheten att bibehålla nuvarande pensionsstater, Arméens befäl skulle med ökade afgifter till Pensionskassan betungas, finner Kongl. Maj:t sig föranlåten föreslå Rikets Ständer att, till förmån för Arméens pensionering enligt nu fastställda grunder, bevilja följande anslag eller kreditiv, nemligen: I:o Anslag till fyllande af den i Pensionskassans inkomster för år 1852 utöfver kreditivsumman yppade och redan vid sistförflutna Riksdag anmälda brist 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst. Banko, försåvidt berörda belopp icke bctäckes genom de af Rikets Ständer derför påräknade medel, nemligen Arméens pensionskassa för åren 1852, 1853 och 1854 tillkommande andel i det af Rikets Ständer då jemväl beslutade förhöjda vederlaget för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna; i följd hvaraf, och med antagande att denna Pensionskassans andel, enligt hvad ofvanberördt är, utgörande 15,166 R:dr 10 sk. 11 rst. Banko, uppå skeende vederbörlig reqvisition, från Riksgälds-Kontoret utfaller, endast skillnaden emellan ofvannämnde tvenne summor, eller 5,068 R:dr 34 sk. 3 rst.