Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta vederlag kan synas löjligt ringa, men vid närmare eftersinnande torde man nog finna, att de affärskloka tyskarne äfven denna gång vetat se sig väl till godo. Både natur och konst hafva förenat sig att göra den lilla ön till en örlogshamn, där en rätt betydlig flotteskader kan stationeras o c h finna skydd, helst om befästningarna förstärkas. Ön är belägen på samma, ej synnerligt långa afstånd från Eiders, Elbes, Wesers och Juhdes mynningar och har fordom visat sig kunna med till hands varande sjömakt beherska dem allesammans. Under den napoleonska kontinentalspärrningen var Helgoland en engelsk smyghandelsstation, mot hvilken den franska tullbevakningen stod vanmäktig, och under det påföljande befrielsekriget förde engelsmännen 2 gånger landstigningstrupper därifrån. Under kriget mellan Tyskland och Frankrike 1870 höll den franska flottan, stationerad vid Helgoland, de fyra nämnda flodmynningarna och mellanliggande kuststräcka i blockad. Ända till öns afträ- dande skulle en engelsk sjömakt i krigstid kunnat ockupera Eiderkanalen, betvinga Hamburg och Bremen, j a äfven hålla i schack den i Wilhelmshafen vid Juhde stationerade tyska örlogsflottan. Från Helgoland kunde England med sin sjömakt imponera på de nordiska rikena; man kommer härifrån lätt både till Öresund och till Göteborg. I själfva verket kan England sägas hafva afträdt Nordsjön, på samma gång det afträdde Helgolands sjöfästning o c h flottstation. I ett blifvande sjö- krig, vare sig mot England eller mot Frankrike, är Hamburg skyddadt mot öfverrumpling, och en blockad af tyska kusten nästan omöjliggjord, helst som man redan antydt den tillämnade anläggningen af fästningsverk, hvilka bebådas som rätt kostsamma. Om än, såsom det berättas, Tyskland i någon hemlig fördragsartikel lofvat att ej i större omfattning befästa Helgoland, lär väl ej denna artikel, helst i krigstid, komma att tagas så synnerligen strängt efter orden. Man har tänkt sig, att uppgifvandet af Tysklands östafrikanska herradöme skett i något hemligt syfte att utplåna spåren af Bismarcks politik, men detta är knappast troligt.
Den öfriga tiden af min dervaro var jag gäst hos den tjenstförrättande guvernören Mr Treacher, en ung och älskvärd man, hos hvilken jag fick se åtskilliga naturhistoriska samlingar från Labuan och angränsande delar af Borneo, och som efter vår återkomst till Europa öfversände till mig en samling af blad och fruktdelar af de trädslag, som nu växa på ön. Jag förmodar, att denna samling skall blifva mycket upplysande vid studiet af de hemförda växtförsteningarna. Vid de branta strandafsatserna på norra kusten ser man ganska vackra genomskärningar af de sandstenslager, som ligga under och öfver kolen. Under det jag för att taga dessa i betraktande framgick längs stranden, besökte jag några på pålar uppförda malajhyddor. De omgåfvos vid flodtid af vatten, under ebbtid af den torra, på all växtlighet blottade strandfjären. För att komma in i hyddorna måste man klättra uppför en mot hafvet vettande, 2 till 2½ meter hög stege. Huset såg ut som en sjöbod hos oss och var uppfördt af ytterligt lätt virke. Golfvet bestod af glesa, löst liggande, rasslande bambuspjelor, så tunna att jag fruktade, att de skulle brista, då jag steg på dem. Husgerådssakerna utgjordes endast af några rörmattor och ett par kokkärl. Någon eldstad såg jag ej; förmodligen uppgjordes elden på stranden. Jag kan ej inse något skäl, hvarför man valt denna plats till bostad framför den närliggande, grönskande, men ingalunda sumpiga stranden, så vida det ej är för den svalka, som det luftiga läget på strandfjären medför, och det skydd pålarne lemna mot de tusentals krypdjur, af hvilka gräsvallen i de tropiska trakterna vimlar. Sannolikt äro äfven myggorna ute vid sjelfva hafsbandet mindre besvärliga än längre in i landet. Likartade stugor sågo några af mina följeslagare under en utfärd, som de med ångslupen företogo till mynningen af en större, på den närbelägna kusten af Borneo utfallande elf. Härom meddelar dr Stuxberg följande:
Och Prol.-Utdrag den 9 Juni 1860. 465 Odi N:o 11, i anledning af väckta motioner, angående lättnader i rustningsskyldiglielen, genom Kavalleris alsittande och förvandlande till Infanteri. bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Bclänkanden: N:o 93, i anledning af väckta motioner, i fråga om förändring i sättet för Auktioners hållande i städerna och om nedsättning af Auktions-provision. Bifölls. N:o 94, i anledning af väckt motion, i fråga om ändring af 22 § i Fiskeristadgan den 29 Juni 1852. Återremitterades. N:o 95, i anledning af väckt motion om tillsättande af en Kommitté för omarbetande af Krigslagarne. Återremitterades. N:o 96, i anledning af väckt motion derom, alt lagstadd dräng, som till båtsman anlages, mätte genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter, såsom båtsman, samt om ersättning till Amiralilets-krigsmans-kassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning. Bifölls. N:o 9 7, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de sladganden, enligt hvilka båtsman, sedan lian i tjenst inträdt, förverkar sin lön till Amiralitetskrigsmans-kassan. Bifölls. N:o 98, i anledning af väckt motion om förändring i föreskrifterna, rörande Hästarnes larg vid Artillerioch Kavalleri-regementen. Bifölls. N:o 99, i anledning af väckt motion, att sökande till Musiklärare-plats vid högre Elementar-läroverk eller Organist-beställning skola förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien. Återremitterades. Bih. till R. St. N:o 100, i anledning af väckt fråga om de båda Fotgardes-regementenas förening till ett Regemente. Bifölls. N:o 101, i anledning af väckt motion om upphälvande af förbudet för ge menskapen alt gilla sig utan vederbörande befäls samtycke.
TIONDE SCENEN. LÖJTNANT LIONEL (kommer in ifrån fonden). JOHAN. Hennes nåd ber att herr löjtnanten ville (ifrån höger). JOHAN vänta henne här, hon skall komma så snart hon slutat sin morgonandakt. nes nåd, och säg att jag skall efterkomma hennes re, Johan! LIONEL (spefullt). Framför min vördnad till hen höga befallning, (kastar sig ned uti en stol) Kom närmaJOHAN. Hvad befaller herr löjtnanten? LIONEL. Har du fått underrättelser? JOHAN. Åhja, några herr löjtnant; fadren lär vara en riktig odåga som lägger alla pengar på krogen, och dottern får ensam arbeta för deras uppehälle; också går hon nästan aldrig ut. LIONEL. Ja, för fan, det måtte väl jag veta som nu i flera dagar slagit mina krokar deromkring, utan att få se en skymt af henne. JOHAN. Hon är dessutom ständigt omgifven af LIONEL. Såå; då är det väl den figuren, som en viss muraregesäll, som ska' vara hennes fästman. jag ständigt möter, och som ser på mig som om han ville uppsluka mig; men hörpå! jag står icke ut med det här längre, jag måste tala med flickan, på hvad tillfälle dertill. vilkor som helst, och det är du som skall skaffa mig Men, herr löjtnant... sinom tid veta att belöna ditt nit. LIONEL. Inga invändningar jag ska' nog i JOHAN. Åh, hvad det beträffar, så har jag änLIONEL. Jaså, din slyngel, du tycker dig kan nu aldrig kännt någon annan belöning än af käppen. ske icke ha' förtjent det. (kastar till honom några silfvermynt) Se der, men skynda dig nu bara! (Betjenten bugar sig och går.) ELFTE SCENEN LIONEL (allena, sträcker ut sig i LIONEL. Det här äfventyret kommer mig förstolen). bannadt väl till pass, man behöfver ibland någonting som kittlar nerfverna, för att icke dö af ledsnad. Flickan är förtjusande och jag gör mig just heder af att ha varit den förste som upptäckt henne.
Om handelsagenten lyckats sälja godset till högre pris än värderingen utvisat skall beslagaren få hälften av överskottet. Skulle istället priset bli lägre betalar Kronan bristen. Art IV Hur förfaras bör med inhemska och utländska stämpelbara tillverkningar, som finns ostämplade. § 1 Inhemska och utländska tillverkningar skall vara försedda med tullstämpel. Dessa stämplar skall vara kvar på stycket så länge något av varan finns kvar. § 2 Den som säljer ostämplade fabriksvaror bötar varans fulla värde. § 3 De s k husvävnader som tillverkas på landet behöver inte stämplas. § 4 Den som använder falsk stämpel straffas enligt Missgärnings Balken och godset är förbrutet. § 5 Hallrätterna har ansvar för att fabriksidkare fullgör vad på dem ankommer och att allmogens behov av goda och försvarliga varor finns att tillgå. Besiktningsmän och stämpelmästare skall noga pröva om varan är tillverkad i landet. Skulle någon idkare stämpla fler varor än vad som kan anses rimligt med tanke på arbetarnas antal och verkets kända drift skall undersökning göras. Finns utländsk vara uppgiven som inländsk skall den brottslige mista äran. § 6 Den som upptäcker otillåten stämpling skall få sin beslagarandel och dessutom 500 riksdaler av Kronans medel som belöning. § 7 Då ostämplade inrikes fabrikstillverkningar blivit förbrutne och dömda skall beslagaren och Fabriksfattigkassan dela böter och försäljningen. Art V Om tillsyn mot olovlig handel med förbjudet eller tullförsnillat gods samt upplag och transport därav. § 1 Betjänter och fiskaler skall med noggrannhet fullgöra sina åligganden och om de upptäcker missbruk beivra och åtala. § 2 Fabriksidkare på en plats kan ena sig om en fabriksombudsman. Han skall förses med förordnande av Vår Justitiekansler och njuta samma skydd som fiskaler. Han äger rätt att tillsammans med fiskalerna undersöka, om någon förbrytelse blivit begången och befordra den brottslige till ansvar. Upphör fabriksidkarna att ha förtroende för den antagna ombudsmannen, skall det tillkännages i allmänna tidningar att han blivit entledigad. § 3 Advokatfiskalen i Kommers Kollegium skall ha tillträde till packhus och andra bevakningsställen där visitationer förrättas och få handräckning av tullbetjänterna.
— Den utländning, som, utan att hafva nämnde afgift behörigen erlagt, beträdes med att utbjuda eller sluta handel om, utländska varor, skall, jemte af giftens erläggande, böta 3oo R:dr Bart-, co, hvaraf hälften tillfaller åklagaren och hälften fattig-cassan i den stad eller socken, der f örseelsen egt rum. För öfrigt iagttages, hvad allmänna Lagen i 5 och 7 Cap. Handels-balken och scrskilde Författningar, i afseende på dylik handel, stadga. (blandningar, som i Städerna drifva handel och rörelse, anses i mon deraf till alldeles lika afgift med Handlande i samma Städer. Vindragare. R:dr 2: — Vågkarlar. — 2: Åkare, som icke äro Borgare I Slockholm och Götheborg i Fem Classer. Femte d:0 • . — 3: 1 de öfrige Släderne i Fyra Classer. Första Classen . Andra d:o • • • — 6: Fjerde d:o . • • • • 2: 22 Bil. Ull Bev.-I!t$Jeotlets Betänkande, X:» II § 15. Städernes öfrige invånare, hvilka hur icke blifvit nämnde, taxeras efter den i hvarje serskildt fall föreskrifne grund för utgiftens beräknande § 16- För ångfartyg betalas bevillning, efter fem för hundradet af beliållne inkomsten, inberäknad lästetals-afgiften, men för restaurationen eller näringen utgöres skatt, efter de härvid i allmänhet gällande grander. § 17. För fastigheter i Städerne, Hus, Gårdar, Fabriksbyggnader, Verk och Inrättningar, Tomter, Jord, Skog och Mark, erlägges Bevillning efter värdet, med Två af hvarje Tusende och i enahanda förhållande med mindre summa. § 18- För öfrigt utgöres den af Rikets Städer Utgående Salu-accis efter den vid denna stadga fogade Tariff och på sätt serskildt af Kongl. Majit utfärdad Nådig Kungörelse derom föreskrifver.
Detta Utskottets tillstyrkande blef af Ridd. o. Adeln bifallet och beslutet härom Riddarhus-Direktionen meddelad. För att söka fullgöra det sålunda i främsta rummet Direktionen gifna uppdrag, beslöt Direktionen till en början att till öppen täflan öfverlemna förslag till platsens ordnande oc h lätderföre i hufvudstadens mest spridda tidningar utfärda en uppmaning till de sakkunnige personer som kunde finna sig dertill hugade att inom utsatt tid till Direktionen ingifva, i afseende å såväl ritningar som kostnadsberäkningar fullständiga, förslag i berörde hänseende, hvilka borde alternativt upptaga: l:o platsens ordnande på sådant sätt, att både ett prydligt utseende och inkomst af densamma kunde vinnas samt 2:o platsens ordnande på ett sätt, som ensamt afsåge dess försköning, dervid dock borde iakttagas att på tomten skulle beredas bostad för Riddarhusets Vaktmästare och förvaringsrum för det årliga vedförrådet; och utsattes ett täflingspris af 400 Rdr Rmt för. det förslag Direktionen komme att godkänna. Då likväl inom den bestämda tiden något förslag i ämnet ej inkommit, fann Direktionen sig sedermera föranlåten anmoda Professoren vid Akademien för de Fria Konsterna, F. W. Scholander, att, i öfverensstämmelse med det kungjorda programmet, uppgöra förslag till platsens ordnande. I anledning af detta uppdrag har bemälde professor först uppgjort och Direktionen meddelat eskisser och approximativa kostnadsberäkningar i ämne och sedermera utarbetat fullständiga ritningar och detaljerade kostnadsförslag, hvilka Direktionen till Ridd. o. Adelns bedömande öfverlemnat och hvilka ritningar alltsedan riksdagens början varit tillgängliga att beses uti Ridd. o. Adelns klubbrum. Enligt det ena af dessa förslag skulle å gårdstomtens vestra och östra sidor längs efter Riddarhus-kanalen och Riddarhus-gränden uppföras två större, med Riddarhuset ej sammanhängande flygelbyggnader, hvardera innehållande, utom en hög och rymlig vind, dels en bottenvåning, afsedd till uthus och magasiner, och dels en öfvervåning, inredd till boningsrum och delad i två lägenheter. Gården skulle inhängnas med jernståndare och kedjor, samt planeras, grusas och planteras.
Det hemliga äktenskapet — till motsats mot det redan före sin begynnelse till offentlighet betvingade — har, utaf den papistiska rigtning som bemästrat tidehvarfven, stundom blifvit undertryckt och stundom erkändt, och framträder i den nyare tiden, såsom all annan naturlig frihet, med de rättmätiga anspråken att blifva erkändt för hvad det är — en sanning. Det är det borgerliga eller civil-äktenskapet som så framträder, och nu uti vårt land, med en häfdvunnen rätt från de flesta civiliserade länder. I dessa länder är det borgerliga äktenskapet regel, den kyrkliga benediktionen och kopulationen genom prestehänder, frihet; de densamma åstunda, begagna sig deraf; de, som icke vilja, äro befriade. Redan i det nionde och tionde århundradet, då kyrkopapisteriet stod på sin höjd, och kyrkan trodde sig böra ingripa med sina diktatoriska och disciplinära bestämmelser i alla lifvets förhållanden, måste man dock erkänna »matrimonia clandestina occulta», de hemliga äklenskapers giltighet (Doktor Rudelbach). Ändock kyrkans kanoniska lagar bestämde: natt ingen troende finge gifta sig utan att hafva anammat prestens välsignelse», så måste de dock vid sidan af denna lag. fasthålla den gamla difinitionen af äktenskap efter den Romerska rättens principer, att nemligen »endast den ömsesidiga öfverenskommelsen om att vilja lefva samman och fasthålla ett oåtskiljeligt lifs-samqväm, utgjorde äktenskapets väsende.» Flera Romerska biskopar afgåfvo underrättelser om sådana hemliga äktenskaper, och förklarade sig för deras både borgerliga och kyrkliga validitet, blott som äktenskaper betraktade.
Jag bar trott, att föreskrifterne till personlig inställelse, eller fullmägtigs ställande vid Domstolarne, borde undergå en sådan granskning, att i de fleste fall fullmägtig kunde undvikas, och parterne vid HäradsRätterna vai’a berättigade att, efter af käranden aflemnadt påstående å ena, samt å andra sidan, efter afgifvande af stämning och yttrande deröfver, kunna, om de åstunda, vara frånvarande utan ansvar, med förbindelse likväl Den i5 December e. m. till inställelse vid Domstolen, dA den linnde nödig anses; lärande hvar och en parts ^ interesse fordra, att han utan förbindelse sig inställer, vid äfventyr att frånvarande möjligen sakna en sådan pröfning af tvistemålet, som dess egen fördel kunde fordra. I den händelse att vittnens hörande ansågs nödigt, kunde, som nu sker, de antingen genom stämning eller öfverenskommelse kallas till den dag HäradsRätten föreskrifver, då parterna å ömse sidor borde vara tillstädes; äfvensom en tillämpning häraf jemväl synes kunna äga ruin vid LagmansRätterna; men hvad jag i synnerhet skulle anse för de rättsökande af särdeles nytta, vore, om föreskrifterne för rättegångars fullföljande i HofRätt kunde förändras, och all den uppassning vid äfventyr af böter, som i de första §§ i 27 Cap. RältegångsBalken m. fl. föreskrifves, för rättsökande kunde försvinna, i följd af hvilka föreskrifter de rättsökande, som icke äro närboende, nödvändigt måste ställa fullmägtige, hvilka jag tror, i annat fall, icke vore nödvändigare i HofRätt, än i andra motsvarande högre Collegier.
»Grefven gör mig en verklig tjänst», sade kammarherren lifligt. »Det blir alltid en omväxling, när jag måste ligga så här. Ty – entre nous – tills i morgon blir jag knappt färdig.» Grefven tog sin hatt och bugade sig: »Som sagdt, inom en timme.» »Au revoir.» Grefven skyndade ut, förtjust att slippa närvara vid en dödsbädd – man kan ju aldrig veta – och kammarherren försjönk i en dödslik dåsighet. Om en stund vaknade han igen och ringde. Den gamla kom in. »Hvad är klockan?» »Tre kvart på elfva.» »En halftimme till, innan grefven kommer. Jag har en så underlig tryckning åt hjärtat. Kammarherren reste sig på armbågen och stirrade förvirradt omkring sig: »Hör, Anna Stina, är du rädd för att dö?» »Gud, så kammarherrn talar», utbrast gumman. »Får jag inte gå efter en präst?» »Nej, nej. Det skulle blamera mig. Nej, men oss emellan, jag har ju alltid varit en god husbonde.» »Ja, det vet Gud», sade gumman och torkade sitt skinande anlete med förklädssnibben. Kammarherrn lade sig till rätta igen i bädden: »Jaja, när man har godt samvete, god mage och goda affärer, då hjälper man sig här i lifvet. Det har alltid varit mitt valspråk. Men nu är magen dålig, ser du, förbannadt dålig. – Det käns så kallt här i sängen. Hvad säger termometern?» »Här är 20 grader.» »Hm! Är du säker på, att den visar rätt?» »Ja, här är mycket varmt.» »Varmt när jag fryser. Tyst och afbryt mig inte – Och grefven, som inte kommer med matsedeln.» Kammarherrn vände sig tungt i sängen och fäste ögonen stelt på gumman. Hon försökte att tala till honom: »Vill kammarherrn något?» Han makade sig till rätta i sängen, lade sig på ryggen och skakade på hufvudet. Alt mer tog oron honom. Han vred sig i bädden och mumlade för sig själf obegripliga ord.
Remitterades till Lag-Utskottet Kongl Maj:ts, denna dag ankomna, nådiga Proposition till Rikets Ständer, om antagande af decimal-system för mått och vigt. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ts, denna dag meddelade nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om antagande af visst medelporto för alla bref, som genom postverket inom riket befordras. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 63, i anledning af väckta motioner, dels om indragning af åtskilliga Biskopsembeten, dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning. Första punkten, pag. 5, bifölls; och hvad andra punkten beträffade, godkändes de af Friherre Baab, C. A., uti sin reservation, pag. 9, under litt. a och b, framstäldta förslag; och N:o 64, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift, att Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 28 Maj 1850, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeboställen, kapellansoch klockare-bohl, samt preste-stomhemman, måtte tillämpas äfven å sådana skollärare-boställen, som af innehafvarne skola byggas och underhållas; af slogs. S. D. Borgare-Ståndet antog Höglofl. Ridderskapets och Adelns, genom utdrag af dess Protokoll den 23:dje sisth Mars (N:o 176) meddelade inbjudning till med-stånden att instämma i Ridderskapets och Adelns beslut om underdånig anhållan hos Kongl. Majit af Rikets Ständer, att genom en af Ledamöter utaf samtlige Riks-stånden sammansatt deputation få aflemna den af Rikets Ständer beslutade underdåniga skrifvelse till betygande af deras deltagande i konungahusets och de förenade rikenas förlust genom H. K. H. Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle.
Hvad härvid menats med ordf.-n som skulle äga en så stor makt förstår jag icke; enligt K. M:s befallning förer Just.- stats-ministern ordet när han är närvar, och eljest just.cancelleren. 1 öfrigt får jag upplysa, att någon inskränkning i det närvar, antalet af ledamöter icke gerna kan äga rum. Efter advokatfiskalen Staafs död, förblef hans plats en tid bortåt obesatt, och lagberedningen arbetade således under tiden med blott 4 ledamöter; men snart derefter inkom lagberedningen med und. anhållan om förstärkning, emedan den befarade att dess arbete eljest skulle draga för länge på tiden. Frih. Hamilton, Hugo: Efter de upplysande anföranden, som den siste värde talaren afgifvit, återstår visserligen för mig föga att i saken tillägga, men jag anhåller dock alt med några fä ord få bemöta ett eller annat af de inkast, som här blifvit gjorda och dervid tillika uttala mina enskilda åsigler. SlatsUtsk. har af 2:ne ledamöter här blifvit lofordadt för det sätt, hvarpå det uppställt nu förevar, utlät., och i öfrigt behandlat frågan, samt att det dervid redogjort för de summor, sorn algått för lagförslagens utarbetande. Huru det med dessa summor verkligen förhåller sig, har förstbemälde talare visat; och jag för min del instämmer med reservanterne bland Utsk:s ledamöter uti det omdöme, att berörde utredning varit alldeles onödig. Dessutom borde Utsk., ifall det anser sådana statistiska uppgifter vara nödvändiga för bedömande af behofvet utaf ett äskadt anslag, jemväl följa samma grundsats vid alla andra frågor, der anslag under en längre tid varit beviljade. Sä t. ex. borde den i afseende pä försvarsverket upplysa att detsamma kostat sedan 1809 öfver 160 millioner r:dr; men hvart skulle det väl leda ? Månne väl någon skulle kunna vara så oförnuftig alt yrka på försvarsverkets afskaffande eller på afbrytande af något derunder inbegripet gagncligt arbete, derföre att de summor, som derföre under tidernas längd utgifvits, tillsammans uppgå till ett högre belopp.
Serskildt har ock Bonde-Ståndet trott Landtoch Sjöförsvarens ärenden böra sammanföras under en enda Chef för Krigs-Departemenlet. Hvad nu först angår de väsendlligaste och minst förenbara bland dessa skiljaktigheter, eller de väckta nya frågor, i Borgare-Ståndet, om två Departements sönderklyfning till tre, och i Bonde-Ståndet, om två andra Departements sammanslående till ett, hemställer vördsamligen Constitu» lions-Utskollet, huruvida icke bemälde Riks-Stånd, livart för sig, behagade efter de 3:ne Med-Slånden sig foga, men får emedlertid, för vidrigt full, föreslå nedanstående voterings-proposilion: 4 Constitutiont-Utskotcets Memorial N'.o 48» C. ”Den, som gillar förslaget, alt nuvarande Kammarsamt Handelsoch Finance-Expeditioners ärenden skola afven hädanefter tillhöra Två serskilda Dep artemeut, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, komma dessa ärenden att fördelas på Tre, eller ett In» rikes-Civil-, ett Financesamt ett Handelsoch Industrie-Deparleraent. "Den, sorn gillar förslaget, att Landtoch Sjöförsvarens ärenden böra tillhöra bäggedera sitt serskilda, eller Två Departement, röste Ja;” ”Dea det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, sammanföras dessa ärenden under en enda Chef för Krigs-De partemen tet.” Beträffande sedan Riks-Ståndens olika meningar om fördelningen af de Kammarsamt Handelsoch Finance-Expeditionerne nu tillhörande ärenden, föreställer sig Constitutions-Utskottet, att, förnämligast i följd af den specielare regleringens öfverlemnande åt Konungens visa omsorg, berörde olikheter skola ulan svårighet sammanjemkas, genom en i möjligaste måtto kort och sammandragen uppfattning af bägge Departementens allmänna föremål.