Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget har Utskottet tagit i öfvervägande; och då Kongl. Förordningen den 21 Mars 1844 stadgar uttryckligt, förbud mot lotterispel, äfvensom ansvarspåföljder för öfverträdelser deraf, hvilka lemna rum för utöfvande af tillbörlig stränghet; samt de i öfrigt föreslagna tilläggen till nämnde författning synas Utskottet dels icke lämpliga, dels ock, hvad särskildt rörer behofvet. af lagbestämmelser emot tryckning och spridning af lotteriannonser, bero på tolkning eller ändring af 2 och 3 §§ i gällande Tryckfri hets-förordning, hvarmed det icke tillkommer Utskottet att taga befattning, får Utskottet vördsamt hemställa att ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Mars 18(10. \:o Alik. till Exp.-Utsk. den 14 Ma j 1800, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af vackt motion i fråga om Rotering,‘tskyl digheten inom. Elfsborgs Län och pä Dalsland. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Ilederv. Bonde-Ståndet remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen J. Smedberg, från Elfsborgs län, väckt förslag, hvaruti Johan Andersson från samma län sig förenat, och har motionären anfört hurusom, till följd af Kongl. Brefvet den 10 September 1811, de inom Elfsborgs län och Dalsland förlagda stamrotar måste lemna deras sol - Allmänna besvärsneli Ekonomi-Utskottets Betänkande I\' :o 4G. 7 (later mulbete, bränsle och gödsel utan ersättning eller deltagande af de öfrige rote-intressenterna; ett förhållande sä mycket obilligare som Kongl. Brefvet den 28 Oktober 1807 synes antyda att stainrotarne icke ensamt dessa förnödenheter böra bestå.
I anledning af förstnämnde af Stjts Secreteraren och Stats-Baden sålunda föreslag - Stats■ samt Allm.BeSv.o. Oec. Utsk.Utl. N:o 72. 7 na alternativ, i fråga om sättet för möteskostnadernas framtida bestridande, har Kongl. Majit, som icke kunnat detsamma i Nåder bifalla, behagat till Protocollet förklara, det KonglMajit anser det tillhöra Rustoch Botehållaren att, äfven under möten och mönstringar, bestrida Ryttarens, Ryttarehästens och Soldatens underhåll, och att denna från äldre tider tillbaka jorden vidlådande tyngd städse ingått i beräkning af dess värde, hvilket i motsatt fall skulle ökas på de öfrige medborgare-classernas bekostnad, Den utomordentliga vidlyftighet, hvaraf de, redan vid Remissens beviljande, hos Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet öfver detta ämne inträffade discussioner utmärkas, och derigenom Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, till hvilkas utlåtande ärendet blifvit öfverlemnadt,sättasur tillfälle att, meden eljest skyldig fullständighet, här upptaga hvarje Talares serskilda anföranden, har föranlåtit Utskotten välja den utväg att under vissa rubriker uppföra de hufvudsakliga förslag, till indelta Arméens framgena underhåll vid möten och mönstringar, oftast blott i Smärre detailer från hvarannan skiljaktige, hvilka i detta afseende framställde blifvit. 8 Stats-samt Allm Besv.o.Oec.Utsk, Ull. Det har alltså till Rikets Höglofl.
Vi köra in på gården, och när jag åter står på trappan till vårt hem och ser barnen, som komma emot oss, då märker jag, att jag förut ingenting sett af allt detta, som varit och är mig så kärt. Med en blick, som jag tycker vidga sig för att omfamna alltsammans, ser jag de gröna valnötsträden, de mörka popplarna, den ljusa trädgården med sin långa hvita mur, träden, som bära frukter, ån, hvilken glider så stilla förbi våra fönster. Jag ser barnen, så som jag ej sett dem under hela denna långa sommar. Och jag ser Pierre. Han är hos mig igen och jag hos honom. Det blef afton, och det blef mörkt. På verandan brann lampan, och det var icke så mycket vind ute, att den kunde få dess gula låga att flämta. Vi sutto bredvid hvarandra, och på Pierres hand, som höll min, kände jag, hur lycklig han var, att vi åter sutto allena. Då bröts plötsligt hela den underliga stämning, som förut behärskat mig, och en förfärlig beklämning tryckte mig om hjärtat, som om den ännu en gång velat spränga sönder mitt bröst. Hur ofta hade vi icke suttit som nu, tysta, utan att tala, endast hållande hvarandras händer, och emellan oss gingo som fläktar af tankar och aningar. Emellan oss växte den stora känslan af lycka, som ingenting kunde störa, ingenting förinta! Jag visste så väl, hvad Pierre kände nu. Ty han kände, hvad jag så ofta känt själf, endast att han aldrig, aldrig kunde dyrka mig så öfver alla gränser, som jag dyrkade honom. Men på ett underligt, kyligt och stilla sätt förstod jag, att medan han var lycklig, kunde min känsla aldrig som förr möta hans. Det var ett tomrum därinne i mig själf, och där fanns det något, som vred sig, slet, pinades och våndades i tyst jämmer. Det var som en osalig ande, hvilken icke kunde få ro i mitt bröst, och med en smärta, som fick växt af hela denna sommars ångest, kände jag, att nu när jag var ensam med Pierre, nu började något nytt, något, som jag aldrig anat, något, som långsamt skulle smyga sig öfver mig under ljusa vårdagar och stilla nätter. Det skulle kämpa inom mig och aldrig gifva mig ro. Jag slöt ögonen och lutade mig närmare intill Pierre.
Det 3:dje momentet af samma punkt, eller Ulskollels förslag, att, så?om bidrag för uppförande af tiva skolhusoch gymnaslikbyggnader i Götheborg, en summa af 150,000 Hulr skulle beviljas all. i mån al behof, utgå med löibeläll, all några kostnader för byggnadernas underhållande icke komma alt drabba Statsverket, halva Preste-, Borgareoch Bnude-slånden bilallil, de förstnämnda lvå Stånden likväl med den ändring, all, enligt Presle-slåndels beslut, del föreslagna (öi behållet skulle uteslutas, samt atl. jemlikt Borgare-ståndets beslul, näst eller de i Ulskollels jlliande förekommande orden ’’i mån af behof utgå'’ skulle inlöias orden ”med förbehåll att lill bristens betackande utväg må ulan Statsverkets vidare anlitande beredas, äfvensom alt nå"ia kostnader lör bvggnndernes undirhållande icke komma ali tlral ba Statsverket.” Al Hillder?kapel och Adela åt äler l iskollels fiamslflllnirg i allo alslagen. Varande al Boitai e-siätdi I inbjudning gjord lil Med-siånden all i dess beslul instämma, hvilken inbjudning bhlvit af Biddeiskåpet och Adeln samt Preste-slåndel alslagen men al Bondeståndet antagen.
Skog salster å kronomarken, se Kronomarken Skogseld, om förhöjning af de i Kap. 15 Byggninga-Balken stadgade böter för vållande till Skogshushållning, om åtgärder för utbredande af kännedom i Skogshushållningen, om åtgärder angående Skogsstyrelsen, se Sjunde HufvudTiteln. Skolans tjenstemän, om desses rätt att å Landt-ränterierne uppbära lösen för dem anslagen kronotionde, se Kronotionde. Skolelärares rätt att räkna tjensteår, se Presterlig tjenstårsberäkning. Skolorna, om upphörande af kroppsaga i, se Kroppslig aga. Skolorna i Lunds stift, om rätt för, att dimittera ynglingar till Akademien Skolstadgan, om tillägg till § 53 i, se Elementar-läroverken. Skrifvelser: Kongl. Majits till Rikets Ständer aflåtna nådiga » Rikets Ständers till Kongl. Majit aflåtna underdåniga CO • N:o P-i ro N:o ! PresteStåndet. BorgareStåndet. BoudeStåndet. 23 Okt. 23 Okt. a. a. 23 Okt. 23 Okt. a. a. 26 Okt. a. a. 25 Okt. a. a. 25 Okt. a. a. 26 Okt. b. 20 Okt. b. 20 Okt. b. 20 Okt. g. 20 Okt. b. 7 Jan. b. 7 Jan. b. 4 Jan. b. 4 Jan. a. 23 April a. 26 April b. 28 April b. 21 April b. 4 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. g. 4 Febr. CO N:o & fe X{ oc 195 — 80 « & g § crq t» “ S ? W V 3^ >■ re g i • Ö >s pj k. Sfs, ■_! pO Sr ca Cu P CR W rt> p" s. re -3 £“ g re 10. 5' T* cp P* n..n> re CD 5. * (K Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0 N:o Sid. Adeln.
Vid beräkning af Silf ver fondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande. Den 5 M ars e. m. äga BancoFullmägtige, i händelse Silfverlånet blifvit upptaget och på Depositräkning i Banken insatt, förr än realisationen börjat, att anse den på ifrågavarande räkning då innestående behållning i Silfver såsom Batikens. Hvad Utskottet i dessa delar föreslagit blef af Ridderskapet och Adeln godkänd t. 3:o De vidare föreskrifter, som för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, äga RiksgäldsContorets Herrar Fullmägtige att meddela. I den händelse de af den beslutne utlåningen härflytande förvaltnings åtgärder skulle erfordra någon större tillökning i den Tjenstemannapersonal, som RiksgäldsContoret för närvarande äger, böra Fullmägtige i RiksgäldsContoret företrädesvis och innan andre personer dertill antagas, med Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Bank öfverenskomma, om icke de personer inom Bancoverket, hvilka, vid de förändringar som der förestå, möjligen kunna blifva umbärlige, må tjenstgöra i RiksgäldsContoret vid ifrågavarande låheförrättningar. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I Öfverensstämmelse med den anmärkning jag gjorde, då Utskottets förra betänkande i ämnet förevar, anser jag RiksgäidsQontprets Fullmägtige; icke böra bindas vid skyldig - 343 Den 5 Mars e. m. digheten alt ifrån Banken låna tjenstemannapersonal. RiksgäldsContoret saknar icke flere skicklige ämnen bland sin egen tjenstemannapersonal, hvarförutan äfven Assistance-Contorets står under Fullmägtiges disposition, hvilken personal, genom Verkets blifvande upplösning, kommer att afskedas, så framt ej, för en eller annan af dem, plats skulle finnas i RiksgäldsContoret. Bland dem äro också flere användbare. Jag önskar derföre att
Men olyckligtvis hade vi blott få hinder att öfvervinna för att kunna träffas. Ty mor och dotter bodde i den gård, som låg bredvid min egen bostad, och det dröjde ej länge, förrän vi voro hemligt förlofvade. Hvarför vi egentligen voro hemligt förlofvade, kan jag efteråt inte begripa. Jag minns, att min fästmö önskade det. Hon påstod, att det var så vackert, att vi båda hade en hemlighet, som ingen på vida jorden anade, och jag kommer ihåg, att allt detta då syntes mig alldeles naturligt. Hemligheten var väl den, att jag såg allting med hennes ögon. Har du någonsin själf varit offer för en sådan passion, så vet du, att vid dylika fall försiggår, man kan nästan säga, ett utbyte af själar. Åtminstone vet jag, i hvad som angår mig själf, att jag erfor något alldeles liknande. Emellertid hade jag ej tid att besöka henne så ofta hon – eller rättare vi båda – önskade. Jag skref den tiden på min gradualafhandling, och jag måste till hvad pris som helst få denna färdig till en bestämd tid, emedan eljes mina medel skulle taga slut, utan att jag såg någon möjlighet att få resurser till fortsatt arbete. Hvarje eftermiddag gjorde vi därför i skymningen en promenad i Karolinaparken – jag kunde i parentes sagdt aldrig förstå, att du ej mötte oss. Ty vi sågo dig mer än en gång, när du om aftnarna ströfvade omkring gatorna i kvarteret, där jag bodde. Efter denna promenad följde hon mig upp till mig – med mammas tillstånd naturligtvis – hon hade sitt arbete med sig, och medan jag skref sida efter sida, letade i mina böcker eller gick fram och åter på golfvet för att ordna min tankegång, satt hon där stilla och tyst, sydde, broderade eller läste i någon af mina böcker, bland hvilka hon alltid utsökte dem, som hon visste, att jag tyckte om, eller om hvilka hon hört mig tala. Jag vet ej, om jag inbillade mig det, eller om det var verklighet. Men jag hade fullkomligt den illusionen, att hennes tysta närvaro hjälpte mig. Hon verkade på mig som värme i hjärtat, som glädje i vårsolen, som frid i sinnet.
Stridigheten af denna grundsats mot våra Grundlagar samt dess vådliga beskaffenhet i mångfaldiga afs:den, har jag redan förut haft äran visa och det torde ej vara af nöden alt vidare utveckla alla dessa omständigheter, men oskyldigt kan jag åtmin - Den 3 December f. m. 65 åtminstone icke anse ett förslag vara, som sålanda utmärker sig för vådor oell lagstridighet. Då man uptagit till vederläggning hvad jag förut yttradt angående Irsta punkten eller om postremisserna, måste jag beklaga mig öfver det oriktiga sätt, hvarpå mina yttranden blifvit upfattade, och jag lemnar derhän antingen det skett genom otydlighet af min framställning eller genom någon afsigtlig dragning af mina ord. Jag har sagt, och jag tror att hundra vittnen kunna bestyrka detta, att en sådan utväg som den föreslagna, med hänsigt till den allmänna rörelsen icke åstadkommer någon lättnad, utan endast medför det resultat att penningarna i sådan händelse få ligga i stället för att åka, såvida de icke insättas i låne-anstaller, der de genast kunna utlemnas hvilket ej är förhållandet med Riksbanken och al la dess underafdelningar eller lånekontor. Detta har jag sagt och delta lärer icke kunna af någon bestridas. Men jag har tillagt, att om medlen deremot insattes i sådana anstalter, der de genast blifva utlemnade i allmänna rörelsen, så är onekligt, att denna rörelse kommer några dagar förr i åtnjutande deraf, än om penningarne blifvit med posten afsända. I sådant fall har man likväl invecklat sig i andra, vida större olägenheter, hvilka jag vid granskningen af 7:de och 8:de punkterna sökt framställa i hela deras vidd. Häraf följer således att i ena händelsen blifver åtgärden likgiltig och onyttig, och i den andra farlig och skadlig, och ur begge dessa synpunkter tror jag mig hafva haft skäl att finna förslaget icke vara antagligt.
Detta med hvad åtskilliga andre Ledamöter af Höglofl. Riddcrskapet och Ådeln anfört, hafva Utskotten i öfvervägande tagit och dervid funnit de väckta förslagen omfatta dels ordnandet af Fattigvården inom Riket, dels ock sättet för anskaffandet af de medel, som, efter de framställda förslagen, skulle vara dertill nödvändige. Och som Herr Friherre Sprengtporten ifrågavarande motion, äfvensom de öfriga, med anledning af densamma vickta förslag, grundar sig å det villkor, att antingen mamtalspenningarne eller en del af den skydds-afgift, som kan komma att bestämmnas i blifvande Bevillnings-förordning, måtte för Fattigvårdens besörjande Utgå; men Stat*- Statssamt Allni. Besv.- och Ekon.-UtsJcottens Betänkande, N:o 15. 15 Utskottet, i Jess Betänkande angående beräkningen af Statsverkets inkomster, redan upptagit inantais-penuingarne såsom en beräknad tillgång, och den senare afgiften, deruti nedsättning är af Bevillnings-Utskotten föreslagen, ännu ej blifvit till beloppet bestämd ; alltså och då 1,3gsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten dessutom redan afgifvit Betänkande och förslag, angående lagstiftningen om Fattigvården i Riket, och derigenom, äfven besvarat de här ofvanomförmälde frågor, som åsyfta en förändrad organisation af Fattigvården, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Friherre Sprengtporten motion tillika med de förslag, som, i anledning deraf, på sätt förenämndt är, blifvit framställde måtte förfalla. Stockholm den 4 Auguti 18.40.. SLOCKHOLM, Er.aicNs och GivttusEnas Tryckeri. i84o. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsiotlc/is Betänkande, JS:o 16. 1 N:o 16. Ank. till Exp. Ulsk. den i5 Augusti, kl. n F. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om sänkning af den så kallade Brunnsviken.
Up - fattning uti Lancw beräknas, konrmer at af hivar je enstitld utgöra-;, bör Konungens Befallningshafwande genast utfälla rernckmer' och ställen för afgisrens upbirande:. ställande jtg derwid lil efterrättelse de föreskrifter, h-vilka, sä »val i afseende pä orternas läge, sorn beskaffenheten af Le penningar, inställer eller »varor, hvarmed afgisten fär afvördas, kunna bliftva nödiga, och Kongl. Majtt, efter inhämtadt utlåtande af »vederbörande, i Räder lärer täckas meddela, sä at de eontriliusrancl.L, fä »vidt möjeligt är, förskonas ifrän länga sorslor och resor, samt i öfrigt all den säkerhet iakltagas och befordras , som ändamalets »vigt och angelägenhet gör oundgänglig: börandes kundgörelsen om Upvörden afkunnas nlindst en manno förr än nägon Upbördsstämma i detta afseende hälles. Denna Upbörd »verkstalles af Kronans »vanliga Upbördsman och Betjente, under det answar författningarna innehålla för all dea del, four angar känd och uppenbar gj ro förmögenhet, h.varöfwer Medes Upbördslängder af »vederbörande kunna uprättas; men a-giften för den okända och under förbehåll af tystnas upgitna förmögenheten uobares och emottageS pä det stift, som af hwarje Upstatt, rings - 6ommitläs ulläakas, hwarester beloppet tilställes den wanliga U)börds»nannen i orten, järnte en summarisk förteckning pä denna förmögenhets hela belopp, jäncke beskaffenheten och beräkningen af den erlaggda afgifle», efter dest förhållande uti penningar, metaller eller waror; hwilket allt tjenar Upbördsmannen til iakttagande och verlllcation wid den redogörelse, han är skyldig afgif.-va. Den, som »ned Upffattnings-LommitteenZ åtgärd och bestut finner sig missnöjd, äger at inom 1047 Emanne mänadrr derefter Hos Kongl.
Ständers Stats-Utskotts den so dennes pH bordet lagda Memorial af den ir inmwarande Fcbruarii, innefattande Förflag till wista bestämda Hufwuo-titlar uti Riks-Staten, gillade och godkände Preste-Ständet hivad Stats-Utskottet i denna del pttrat olb hemstalt, dock med tillägg, att af hwad Den 16 Aprll. 561 hwad sa wal pä Allmänna Indragnings-Statey som pä dc atta föregäcnde Hurwud-tillarnc kan besparas, mä anwandas ett belopp af 100,000 Rd. ärligen men icke derutöfwer till en Side Hufwud-titel, ämnad till Jordbruks^ Handels - och Näringarnes uphjckpandc och understöd, med förbehäll att deraf inga pensioner, gratificationer och benädningar ma utbetalas, eller'scrskilta Summor deraf till sädane föremäl begagnas, hwilka ej med Jordbruk, Hanael och Näringar gemenskap ega; och hwad utöfwer ofwanförmälte 100,020 Lid. i besparr-gen ingär anwändes pä sätt Stats-Utstottet förestagit. Hwilket härigenom stulle de Nespective Med-Ständcn samt Stats - Utffottet, wördsamt och wänligen tillkännagifwaö. Vt Laprs. Lx protocollo O. lunquist. ^ Herr sk i^iintsderZ, Xvilbelm, erindrade, att han wid justeringen af Expeditionen om-Stats - Regleringen hade yttrat den onsta», att samma Expedition mätte ytterligare öfwcrses, till undanrödjande af möjliga glömskor och misttag wid sammandragande af sä' mänga artiklar; och hemstälde nu om icke de af Borgare-Ständet gjorde anmärkningar kuckde till Expeditions-Utskottet remitteras.
Nej nej, det kan ej så vara! Hon satte sig åter ned och fattade hans hand. – Icke sant, fortfor hon med ett ljuft bevekande leende, du har blott velat skrämma mig. En bitter lek, som jag dock kan förlåta – ty Angiolina vill förlåta dig mycket. Han svarade ingenting. Den sjelfviske mannen, utan lyftning i själen, sammansatt af lumpenheter och oförmögen att offra dem åt en bättre eller finare instinkt blygdes likväl i detta ögonblick för sig sjelf och saknade mod att inför den högsinnade unga flickan fortsätta ämnet. – Vi skola tala derom en annan gång, stammade han ... Jag har nu ej tid ... Jag påminner mig ett möte, som jag alldeles afglömt. Farväl Angiolina! Han skyndade bort utan att gifva henne tid att säga något. Morgonen derpå vandrade Romanelli fram och tillbaka i sin atelier. Han hade undvikit Angiolina sedan aftonen förut, emedan han ännu hade svårt att besluta sig för att tala öppet med henne. Han ville hvarken uppoffra det pris, som smickrade hans fåfänga, eller helt och hållet nedsätta sig i sin älskarinnas ögon. Ettdera måste dock ske, och han slets nu mellan de bägge för hans egenkärlek sårande alternativerna. I dessa funderingar afbröts artisten af ett besök. Det var en prest, hvilken flera gånger kommit i sällskap med den rika grefvinnan, hvars byst Romanelli skulle utföra. Han var hennes biktfar och egde hela hennes förtroende. – Frid med dig, min son, helsade presten. – Tack, min far, svarade skulptören ödmjukt. – Det är en herrlig dag ... Det skulle vara mig angenämt att vandra i trädgården här utanför. – Låtom oss då gå, min far! – Jag har en glädjande underrättelse åt er, sade presten, när de voro utkomna och intagit sina platser. Grefvinnan Chigi har skänkt vår kyrka en summa af 10,000 francesconer. – En väl använd frikostighet, sade Romanelli, som dock ej fann deruti någonting särdeles glädjande för sig. – Med sin gåfva förenade hon ett vilkor, eller rättare en önskan. – Och den var?
8:de puncten i betänkandet förestår fullkomlig frihet för en hwar att sälja sin saltpeter sä insom utrikes, sedan saltpeter gärden för hemmanet är rverkstäld ^-Derwid anmarkes blott, att innan saltpeter» utrikes får afsättas, bör den Kronan erbjudas, antingen genom Landshöfdingen i orten eller Kongl. Krigs Collegi* um, och i fal! Kronan ej finner rakning att derföre betala en Tunna Rags wärde för eu pund oluttrad saltpeter — dä först bör friheten till export aga rum. Hwad nu egenteligen för landet är föreflagit i afseende pä upmuntringarne för saltpeter production gäller naturligtwis ock för städerne i förhållande efter deras deltagande i saltpeter gärden. Om besia anmärkningar förtjena Högloft., Ridderskapet och Adelns afseende, sä anhälles att de mä med beränkandek till Utftottet äkerremit teras för att deröfwer sig yttra. Remitterades till Oeconomiä-Utstottet i gemen» - zi8 Döv 18 Julli. Menffap med de i sista pleno gjorde anmärks ningar. Föredrogs ä nyo Oeconomic'.Utskottets i sista pleno pä bordet lagda memorial innefattande förslag till jemkningar i Riksens Ständers tankar i afseende pä bränwins tillwerkningen. Härjemte uplästes ett protocolls-utdrag ifrätt Bonde-Ständet innefattande omständligen Ständers tankar i afseende pä berörde jemkninas förslag. Eröfwe von Lckwerin, Urestric LoAislaust af der upläste protocolls-utdraget finnes, att Bonde Ständet gillat nägra momenter af Utskottets för» slag, och ogillat andra. Mig är bekant, att ett annat ständ deremot ätminstone i det mästa gillat Utskottets förslag. Nämnd synes således i detta mål icke wara att undwika.
Att detta i Höglofl Utskottets Betänkande skett, att man för en tom abstraclion, för den lilia tillfredsställelsen, att utur tull-taxan hafva uteslutit ordet förbud — uppoffrat en verklighet, sorn ostridigt innefattade en garanti för inre och en underhandlingsgrund för yttre förhållanden, — deremot är min reservation egentligen rigtad. Få länder gifvas, för hvilka egandet af denna garanti är af så stor vigt, som Sverige. Detta lands naturproducter, af beskaffenhet att kunna ingå i den större handeln — äro till antal, mängd och värde inskränkte. En, så vidt man blott afser inhemska behof, högt drifven industri, beroende mera af handslöjd och huslig flit, än af egentligt fabriksväsende, är i Sverige uråldrig. Den har midt under landets naturliga torftighet jämnat tillgång och behof; den har uppehållit landet under vexlingar, som hotat med förstörelse. — Försatt i nödvändighet att med små medel först hjelpa sig sjelf, har den Svenska industriens rigtning förnämligast varit vänd inåt; dess verkan utåt har varit och måste vara, och skall med nödvändigheten af en naturlag, alltid blifva mindre betydlig. — Vi hafva få råämnen för den utländska handeln, och åt dessa hafva vi blott kunnat gifva den första bearbetningen; men äfven denna arbetsförtjenst kunna vi ej umbära, hafva vi ej råd att gälda utländningen. I ett sådant land, i ett land, der den yttre sjelfständigheten ovillkorligen betingas af fasta grunder för det inre sjelfbeståndet, der synes blotta consument-intresset, eller rättare minuthandelns små fördelar, icke böra göra lag för landets hushållning; och likväl är det endast detta intresse, sorn påkallat det nya handelsoch närings-system, hvars stora hemlighet och innersta syftning uttalar sig i orden inga förbud! — Längre har ej segern sträckt sig denna gång; så snart man vidrört tillämpningen, hafva de abstracta grundsatserne blifvit bortkastade. Fremmande intressen, — om sådane rört sig i denna fråga, — hafva förlorat sitt spel, så snart man kommit till verkligheten.