Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majrts nådiga proposition; om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 13 Juli ISIS, angående inteckning i fast egendom. Preste-Ståndet, som gillade Utskottets tillstyrkande, att Kongl. Maj:ts nådiga proposition ej ma bifallas, afslog jemväl hvad Ltskottet med anledning af samma nådiga proposition föreslagit; N:o 45, i anledning af väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; afstogs. S. D Föredrogos ånyo och b i fö tios Banko-Utskottets följande Memoiial och Utlåtanden: N:o 71, angående förändringar uti bokföringen och redovisningen vid Tumba bruk: 502 Prot.-Utdrag den 16 Augusti 1851. N:o 72, i anledning af väckt fråga om anställande af en Kanslist till biträde åt Ombudsmannen vid Lånekontoret Götheborg; och N:o 73, i anledning af väckt fråga om anställande af en Kassör vid Lånekontoret i Götheborg. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 322, i anledning af verkstälde omröstningar, angående åtskillige bevillningsfrågor. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden och Memorial: N:o 40, i anledning af väckt förslag om inrättande af en paket-fart emellan Sverige och vissa utrikes handelsplatser; bifölls. N:o 41, i anledning af väckta frågor om lindring i rustoch roterings-besväret, dess utgörande medelst vakansafgift m. m.; bifölls. N:o 42, i anledning af väckt fråga om förhöjning i legan för kungsskjuts, m. m. Första yttrandet, pag. 10, lades till handlingarne, och det sednare bifölls. N:o 43, i anledning af väckt fråga om förflyttning af Navigationsskolan i Kalmar till Westervik m. m.; bifölls.
På sednare mom:t förmodar jag att Hr Gr. och Landtm, icke anser sig kunna framställa propos. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef ifrågav:de inbjudning af K. o. Ad. afslagen. Föredrogs ånyo sammansatta Statso. Lag-Utsk:ts den 19 och 25 dennes bordlagde Betänk. N:o 35, i ani. af väckta motioner om förändrad organisation af domkapitlen. Frih. Armfelt: Ehuru jag inom Utsk:t icke kunnat undertrycka den öfvertygelse, att det förefaller särdeles besynnerligt, att R. St:r nu skola ingå med en skrifvelse till K. M. med anhållan om domkapitlens reorganisation, då R. St:r så nyligen (vid 1850—1851 års riksdag) afslagit en af K. M. i samma ämne afgifven Propos., har jag dock, på grund af de skäl, som blifvit framställda till bevisande deraf att frågan kommit till det stadium, att en skrifvelse med afseende derå bör till K. M. afgå, funnit mig föranlåten att instämma i det slut, hvartill Utsk:t kommit. Såväl jag som flere af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk:t hafva visserligen icke förbisett denna ofvannämnda omständighet, men icke ansett densamma böra utgöra hinder för skrifvelsens i ämnet aflåtande. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef förev:de Betänk, af R. o. Ad. bifallet. Den 26 Aiiguiti. 139 Föredrogs ånyo och bifölls sammansatta Statso. LagUtskits den 19 och 25 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 36, i ani. af väckt motion om ändring af K. Kungörelserna den 20 Nov. 1845 och den 23 Mars 1858, rörande ersättning till vittnen, som i brottmål åberopas af allmän åklagare. Föredrogs ånyo sammansatta Statsoch Lag-Utsk:ts den 19 och 25 dennes på bordet lagda Betänk.
Sandels i ett eller annat afseende skulle underlåta att inom viss förelagd tid, fullgöra den föreskrifna byggnads-skyldigheten, låne-medlen då komme att hos honom uttagas. — I betraktande af hvad sålunda förekommit och enär Sandels, hvilken, ej allenast redovisat de af honom från företrädaren erhållna husrötemedel, utan äfven dessutom fullgjort nybyggnad, fullt motsvarande hans hesittningstid, och till följd deraf, äfvensom af de förbättringar han å bostället verkställt, fått vidkännas, i förhållande till hans inkomster, särdeles betydliga utgifter, förmält sig icke cga tillgång till fullbordande af de ännu vid bostället felande byggnader, i saknad hvaraf påräknad inkomst af bostället och ersättning för de derå nedlagda kostnader ej torde kunna förväntas, samt det jemväl för Staten vore af vigt att bostället så snart som möjligt bletve med fullständig åbyggnad försedt, — har Kongl. Majit, med åberopande derjemte af de utaf Stats-kontoret anförde skål, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att åt Sandels bevilja ett räntefritt lån af Sju Tusen Riksdaler Riksmynt, att af boställsinnehafvaren återbetalas med -2V.del om året från och med år 1864 till dess hela beloppet varder guldet, dock med vilkor att för lånebeloppets behöriga användande, och återgäldande, godkänd säkerhet ställdes och att, om boställsinnehafvaren underläte att inom förelagd tid den föreskrifna byggnads-skyldigheten fullgöra, lånemedlen genast skulle hos honom uttagas.
Stånds sammanstämmande beslut erfordras för att bestämma grunderna för den del af beskattningen, som rörer kommunalutskylderna. Hvad särskildt beträffar den nu föredragne §:n, anser jag att R. o. Ad. ej har annat val än att förena sig i det sammanjemkningsförslag, som nu är föredraget, utom hvad angår sista punkten af lista mom:t, hvilken lyder sålunda: »I öfrigt må landstinget med afs:de på ett föreslaget företags särskilda beskaffenhet ega att särskildt bestämma grunden för uttaxering af de medel, som för dess utförande erfordras.» Denna period är både otydlig och skulle, om den tillämpas, utan allt tvifvel leda till häftiga strider, samt i väsendtlig mån tillintetgöra resultaten af landstingets verksamhet. Det Ur således högst nödvändigt att en sådan mening utgår. Hvad angår 2:dra mom:t, så kunde det visserligen i ordalydelsen vara klarare, men nog är det tydligt för hvar och en, som vill förstå, att det icke kan vara annat an i förhållande till 2:dra art. bevilln. dessa afgifter skola utgå. I redaktionen af 3:dje momit deremot förefaller det mig, som man gerna kunde gå BorgareSt:ts önskan till mötes. Jag kan nemi. icke föreställa mig att Regeringen innan nästa riksdag skall utfärda en lag om landstinget, utan att deröfver först höra R. St:rs tanke. För min del skulle jag således vilja föreslå R. o. Ad. att, 332 Den 23 Oktober e. m. med borttagande af sista punkten i l:sta mom:t, antaga ifrågav:de sammanjemkningsförslag till 47:de §:n. Hr von Koch: Nar jag på f. m yttrade mig öfver denna §, förklarade jag att, ehuru jag önskade det ett förslag till landsting skulle afgifvas vid denna riksdag, jag likväl ansåg en del af de sammanjemkningar, Ulsk:t föreslagit, så vådliga, att om de skulle inflyta, jag heldre ville låta lörslaget i sin helhet falla, än att med min röst bidraga till dess insändande till Begeringen.
Mot medeltidens slut fanns bland idkarne af Galeni konst en snillrik man, som, förtviflande om att i de medicinska skolasternas folianter komma sanningen på spåren, lemnade studiesalen och begaf sig ut i vida verlden för att, såsom han sjelf sade, läsa i naturens bok och lära något af den läke-instinkt, hvilken Gud, enligt hans åsigt, nedlagt hos menniskan, såsom hos djuren, men som skulle yttra sig oförvillad endast uti de i omedelbar vexelverkan med naturen lefvande folkklasserna. Denne man var Paracelsus. Han, som föraktade och med begabberi öfverhöljde sin tids koryféer inom de medicinska fakulteterna, försmådde icke att lyssna till ”bönders, käringars, nattmäns och flåbusars erfarenhet”, och det magnetiska system, som han ”i belysningen från naturens ljus och ej vid skenet af en apotekarelampa” uppbyggde, hvilar efter all sannolikhet på de allmänna grundtankar, som han fann inneboende i den stora mängden af bland folket gängse sympatikurer. I ”läsningen”, hvarmed dessa kurer beledsagas, såg Paracelsus riktigt endast ett subjektivt moment, ett medel att göra tron och inbillningen till läkarens och den sjukes bundsförvandter. Man har i flera Europas länder samlat och offentliggjort en massa af dessa besvärjelseformler mot olika sjukdomar: de erbjuda för forskaren föga eller intet af intresse62. Ett i medeltiden mycket allmänt bruk var att mäta de sjuke, än i afsigt att bota dem, än för att utröna, om sjukdomen vore i tilleller aftagande. Ett annat medel var att draga dem genom ett hål. Genom ett sådant, gräfdt i jorden, eller genom ett klufvet körsbärsträd drog man sjuka barn; sjuka får drefvos att krypa genom springan på en ek o. s. v. Åter ett annat bruk, som ansågs hjelpa mot många lidanden, var bindningen: en tråd eller ett band, öfver hvilket man läst, knöts om halsen eller någon annan lem på den sjuke. I sammanhang härmed står knytningen af trollknutar, som användes i ond afsigt. Till trollknutar fordrades band af olika färg och stoff63.
Men just detta, i förening med moderns enträgna, nästan bedjande sätt att framställa saken, väckte hans vanliga omotiverade lust att göra svårigheter, en rent animalisk instinkt, som hade sin grund i en omedveten fruktan för en öfverrumpling af ett eller annat slag – en själens reflexrörelse som kom honom att vända sitt lynnes afvigsida utåt. »Jag fick tusen kronor för boken», fortsatte modern – hon talade med en värme som om hon på förhand insåg nödvändigheten att försvara den handling hon nu ämnade begå – »och af dessa penningar äro minst hälften dina. Hvarför kan jag nu icke få betala dig dem, när du vet att det plågar mig att icke få göra det.» »Äh det är så småaktigt att räkna», sade han med ett irriteradt uttryck i ansigtet. »I detta fall är det ju du som räknar då du icke vill ta emot pengarne. Det är ju att tillskrifva saken en betydelse, som den i sjelfva verket icke har.» »Gör som du vill», sade han och såg åter ut genom fönstret. Hon gick bort till skrifbordet och satte sig att skrifva ut bankanvisningen med en känsla af lättnad, blandad med en orolig förnimmelse af att ännu var spelet icke vunnet. Han kunde ännu vägra och hon satt och grundade på ett sätt att sticka anvisningen åt honom så omärkligt som möjligt. Men hon fann ingen annan utväg än att göra det helt rättframt och ogeneradt, »Var så god», sade hon och höll papperet ut emot honom. Han tog emot det långsamt och hans blick gled med låtsad likgiltighet öfver det skrifna talet: Femhundra kronor och i samma ögonblick stack det till inom honom af glädje, så att hjertat ett ögonblick tycktes stå stilla. Den der lilla papperslappen rymde två månaders frihet från tvång – nya menniskor, nya omgifningar – allt det obekanta, detta utanför som är oroliga själars himmelrike. Men just styrkan af den sinnesrörelse som tog honom, framkallade åter den vanliga reflexrörelsen. »Låt oss vara ärliga emot hvarandra», sade han i en lätt sarkastisk ton. »Hvad ligger der under det här?» »Kan du icke förstå det, du som är så skarpsinnig?» Hon gick med händerna på ryggen af och an på golfvet.
Hon har blifvit så underlig på den sista VIGGO. bara gnäller och åbäkar sig. Du har kanske rätt i en del af det du sade nyss om kärleken. Men man skall då också taga på den med en smula förstånd... Jag menar: man har då en viss Men han är då också en riktig mes. Han skyldighet att visa sig från den älskvärda sidan, om man vill bli älskad tillbaka. Inte sant? Slår armen kring hennes lif och lutar sitt hufvud mot hennes bröst. ken är en ömtålig blomma, som behöfver mycken vård. Den blomman är det bästa lifvet skänkt mig. Jag skall värna om den med allt hvad jag eger af ömhet och klokhet. Man skall taga vara på hvad man har. Kärle LILLY kysser honom på pannan. Det skall också jag * LOUISE kommer inifrån sofrummet; då hon får se paret på chäslongen, vill hon draga sig tillbaka. VIGGO tar sakta sin arm bort från Lillys midja. Louise! 156 - LOUISE småleende. störa. Förlåt mig! Det var ju tråkigt, att jag skulle VIGGO. Du stör oss inte. Fråga Lilly gör hon? LILLY. Nej. Inte Louise. VIGGO. Sången derutifrån låter så bra på afstånd. Och här är så vackert, härinne. Sitt nu ner hos oss ett ögonblick. LOUISE sätter sig. än någon annan. Ja, här är vackert, det ser jag sjelf bättre LILLY. Ån, det är minsann inte svårt att se! LOUISE. möblerna, färgernas harmoni För mig är detta rum till mitt hem. För er alla är det bara det yttre, de vackra det själen, doften af det hela det, som gör LILLY. Det der förstår jag, men inte Viggo. Det 157 - der måste man vara kvinna för att kunna känna enda möbel, som en kär vän derför att den varit vittne till Jag menar så der, att man håller af hvar VIGGO afbryter. Vet du hvad vi talade om, när du kom? LOUISE. Talade ni verkligen? VIGGO. Ja. Men det var ett gammalt tema. LOUISE. Om kärleken? VIGGO nickar. Lilly är skeptisk. LILLY. Åh fy dig! VIGGO.
Genom denna åtgärd hetagen de förmåner, öfrige Finska armeens medlemmar genom convenlionen voro förbehållne, att återvända till Finland och der återfå innehafda tjenster och egendom, fann Öfverste Klingstedt sig föranlåten att återvända till Stockholm, hvarest han ej långt derefter befordrades till General-intendent vid kust-armeen, i hvilken egenskap han åtföljde den, år 180g i Augusti månad, afgående i ekonomiskt afseende så viri utrustade, ehuru i det militäriska förhållandet mindre lyckliga, expedition till Westerbotten, hvarifrån återkommen, han, efter General-krigscommissariatets upphörande, blef, utan employ, nödsakad att som Öfver-adjutant vid General-krigs-commissariatet åtfölja den till Tyskland afgående Svenska armeen, under hvilken befattning honom lyckades att, vid Svenska armeens inryckande i Holstein, uti staden Kiel upptäcka och till arme'ens öfver-befälhafvare öfverlemna den undangömda uppbörden af contributionerna i Holstein, som af is på Bältet ej kunnat till Köpenhamn afföras, hvilken betydliga eröfring derigenom för armeen gick förlorad, att dess återlemnande till Danska staten blef ett af villkoren för freden i Kiel, hvarigenom Ilr Öfversten, som, sin pligt likmätigt, afslog ett af Danska auetoriteterna honom erbjudet betydligt salarium, för att få behålla denna skatt, derföre saknade all belöning. Uti staden Neustadt befanns ett stort förråd af prisgods, uppbragt af Danska kapare till ett värde af 200,000 r:dr Holst, kurant; och då detta förråd ej kunde på stället försäljas, enär ingen Dansk undersåte vågade köpa deraf, blef dess afförande till den ej långt boil belägna stadeu
Sedan jag nu, efter omkring en vecka, kommit mig i ordning i mitt nya qvarter och ändteligen fått mig ett bord att skrifva på, var det första jag började med ett bref till Geitlin, vid hvilket jag satt ända till en stund efter middagen, då jag gick ut till Moski och gjorde några små uppköp och talade med Köhler i kansliet. Satt sedan i Abdolkhaliks bod, dit jag hemtade medicin för hans sjuka syster, hos hvilken jag i går gjort mitt första sjukbesök här. Om aftonen satt hos mig shekh Sha'ravi jemte Abdolkhalik. Med den förre kom jag litet i dispyt om grammatikaliska frågor. Han är väl bevandrad i skolgrammatiken, men känner ej fullkomligt de Arabiska grammaticorum finesser. Gick till kansliet och talade med Köhler, allt om bokaffärer, hvilka aldrig vilja taga slut. Träffade sedan Abdolkhalik, som sökt mig för att hemta mig till sin sjuka syster. Vi gingo dit båda och läto en barberare applicera kopphorn. Hans don voro Europeiska, snäppare med 10 bett, men han tycktes hellre vilja begagna rakknifven. Blod fick han blott ganska litet ut och jag var öfverhufvud ej väl belåten med hans koppning. Patienten var pjåkig och ganska tråkig; blottade sina bröst och magtrakten, utan att låta märka någon sorts blyghet eller försagdhet, men täckte väl sitt ansigte. En annan patient med sjukt öga hade jag äfven fått, som jag lät applicera blodiglar på. Satt en lång stund med Abdolkhaliks bror Abdolkarim i ett café och pratade. Han tycktes vara en högst präktig man. Lät raka mitt hufvud fullkomligen, hvilket var ganska ljufligt. Efter 'asr uppe i shekh Sha'ravis skola och pratade med honom. Om aftonen kom han jemte shekh Ibrahim och Abdolkhalik hit och drack thé; de blefvo sittande till ganska sent. Gick bittida ut och gjorde en färd till de gamla konungarnes grafvar, hvilka stå i öknen mellan sandhöjderna, liksom en liten stad med sina moskéer, minareter och kubbor.
JV:o 63öfver väckt motion, om beredande af tillgångar å banken för det till rustnings-kostnader beviljade serskilda kreditiv; hvarvid Ståndet lät vid hvad Utskottet framställt bero; samt N:o 65j öfver väckt motion, om en lämplig vedergällning åt gravören J. E. Åkerberg, för aflemnadt prof på ett förbättradt sedelmynt m. m., som af Ståndet bifölls. S. D. Vid skedd föredragning af Konstitutions-utskottets den 1 dennes på Ståndets bord lagda, memorial N\o 20, med utlåtande i anledning af talmannens i Bonde-ständet vägran af proposition på återremiss af Konstitutions-utskottets memorial N:o 12, angående Kongl. Maj:ts nådiga förslag till ny riksdags-ordning m. m., blef samma nådiga förslagaf Ståndetantagethvilande till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, och memorialet N:o 20 lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-utskottets, sedan den 1 dennes på bordet hvilande memorial N:o 2/5, angående de i Regerings-formens 63 § föreskrifna krediti v-summor. S. D. Föredrogts ånyo Stats-utskottets Utlåtande JY:o 216, i anledning af väckt fråga om restitution af erlagde bränvins-bevillnings-medel, och blef samma utlåtande jemte dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteradt-, Dito memorial N:o 21J, angående ifrågaställd ombyggnad af den ena och tillbyggnad af den andra flygeln vid Rikets Stäaders hus. Bifölls-, Dito utlåtande JV:o 218, i anledning af väckt motion om förbud för Riksgälds-kontorets tjenstemän att innehafva syssla vid andra embetsverk. Härvid lät Ståndet bero. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-utskottets betänkande N:o 5y, i anledning af framställda förslag för till vägabringa nde a’ förbättring i författningarne rörande inteckning.
Stad, under förnyat påstående att fa bibehallas wid betet a Köpingsön och Boslätten, dels ärbudit för desie Lägenheter ett mindre Arrende, än hwad för de öfrige Stuteriets tillhörigheter erhallas, dels ytterligare - Den 26 Junik. 875 gare hörd, om Staden jemte detta Arrende äfwen stulle wilja ataga sig ben extra rotering som a Ängarne kunde komma att belöpa, yttrat, att da, gerom berörde rotering, Arrendet as Ängarne med ny utgift blifwit förknippadt, Staden ansäge sig icke kunna det förut gjorde Arrende anbudet widare fullfölja, utan nödgades derifrån assia, likwäl med påstående arc fa begagna Betes rättigheten; men a den andra sidan förekommer, att förberördc Betes rättighet om Staden derwid stulle bibehallas, bliswer i wäsendrelig mohn hinderlig för desie Ängars förmsnliga ut,arrenderande, och stulle för Stuteriet medföra betydande förlust i den för desi bestånd påräknade afkomsten; sa har Kongl. Majit funnit Sig böra uppskjuta med fluteliga afgörandct af den fragan, huruwida Köpings Stad ma äga rätt, alt äfwen framdeles fa begagna sig af betet a Köpingsön och Boslätten, äfwensom rörande framtida hushållningen med desie Ängar och Lägenheten Hushagen; öfwerlemnade Kongl. Majit till Stats,Utstottet, att hos Riksens Ständer föreslå dels hwilka widare anstalter t anseende till förwaltningen af den angelägne Stuteri,inrättningen wid Strömsholm kunna till befrämjande af det dermed asyftade wigtiga ändamål anses nödige, dels huru och pa hwad fatt med hushållningen sa af desie Ängar som Lägenheten Hushagen bör förhallas, icke allenast till Ängarnes bergning detta ar, utan ock för framtiden , i hwilken afsigt de rörande desia Lägenheter till KonglMajit inkomne Handlingar blifwit Stals-Utstottet tillsände.
Riksstånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o i34, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 4‘2j rörande ändring i Jin gällande Lag, angående behandlingen af frågor om oenighet makar emellan. 1 Omförmälde Utlåtande ISr:o 134 liar , enligt till Utskottet ankomne Prolocolls-Utdrug, blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln afsfaget, men af de öfrige Riks-Slånden bifallet, dock af Högvörd. Preste-Ståndel med den förändring, ”alt tredje varnings-graden inför l)om-Cap. skall bibehållas och liden till skillnad i säng och säte bestämmas till minst ett år;” samt af Vä-llofl. Borgare-Ståndet med den förändring; ”att nu stadgad andra varnings-grad för oeniga makar bibehålles.” Ilvad angår frågan, om varning inför Dom-Cap. skall, såsom hittills, föregå, innan målet får af Domstol upptagas, så lära, vid det förhållande, att Ridderskapet och Adeln ogillat Utskottets förslag i dess helhet, således äfven den del deraf, som åsyftat upphäfvande af omförmälde varningsgrad, samt att Presteoch Borgare-Stånden uttryckligen förklarat sig densamma bibehålla, nyssnämnde trenne Stånd få antagas vara i delta beslul ense; och hemställer Utskottet, i följd häraf, om icke uti det i Utlåtandet N:o i34 intagna förslag till författning i ämnet, mätte emellan orden: ”någre allmänt aktade personer, '’ samt de näst derpå följande: ”och att derest sedan &tc.” in ■ föras följande mening: ”att om makarne ej heller härigenom till enighet återföras, de skola inkallas till Dom-Capitlet, att der förmanäs.’’
Ett par dagar efter födelsedagsfesten hade Margit genom en vänlig biljätt från justitierådinnan blifvit ombedd att göra henne ett besök i anledning af ett arbete, som hon ville lämna i Margits skickliga händer, och som det skulle bli en öfverraskning för justitierådet, bestämdes därtill en timme, d å han säkert var borta från hemmet. » Min man har just nu gått till sitt ämbetsrum, » sade justitierådinnan, när Margit följande dag infann sig hos henne, » och vi kunna i ro planera och öfverlägga om vårt gemensamma arbete. » Margit tog af sig ytterplaggen osh ombads att stiga in i den hemtrefliga salongen, där en munter brasa brann i kakelugnen. Som vä- dret var skarpt och blåsigt, så hade hon frusit hela vägen i sin tunna kappa och fann det därför så mycket behagligare att få hvila ut en stund i det varma rummet. » Förlåter ni, om jag lämnar er på en stund? » Hade justitierådinnan vänligt. » Jag höll just på att afsluta ett angeläget bref och har endast några rader kvar. Ni kan också behöfva hvila litet, innan vi börja vår rådplägning. » IDUN 1893 Hon sköt en länstol fram till brasan och » Ni ser blek och frusen ut, » sade hon, » och Margit njöt brasan, omkring tafloi, hade där hon med sedan frestad att se sig det vackra rummet, där det konstsaker Så af blef det och också blommor välbehag blomdoft i sin första insöp mättade ungdom, och hon denna ljumma och luft, som så lifligt på- minde henne om de förgångna tiderna. Hon stannade ett ögonblick framför trymån, som helt och hållet återgaf hennes långa smärta figur. Det var längesedan sådan spegel. ger, och hon såg sig själf i en Hvad hon blifvit blek och mahvad hon, i sin enkla svarta klädning, stack af mot lyxen i omgifningen. greps af en smärtsam förnimmelse Hon att ej höra hit och vände häftigt ryggen åt bilden i spegeln. Då föll hennes ögon på ett bord med fotografier och ställ — Rädd röra bland dem en kunde det vara att vid bli — i ett elegant möjligt? öfverraskad, vågade hon ej porträttet, men stod framför det en lång stund med drömmande blick och knäppta händer.