Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan förre gårdsegaren i Enköping J. E. Borin, som, mot borgen af gårdsegarne P. Pettersson och 0. Herlin, i Banko-diskonten undfått ett den 15 Januari 1842 till betalning förfallet lån, stort 240 r:dr banko, den 30 September 1849 aflidit, samt enkan Borins ooh förmyndarens för Borins omyndiga barn, gårdsegaren yl. Berggrens ansökning om urarfva-förmån blifvit, ge nom Rådhus-rättens i Enköping uti urarfva-målet gifna dom, afslagen, har, jemte omförmälande såväl häraf, som att uppå framställdt yrkande om utmätning af Diskont-verkets fordran hos enkan Borin och förmyndaren, fordringsbéloppet blifvit, i anseende till saknad tillgång hos enkan Borin, utmätt hos Berggren, bemälde Berggren, uti en till Utskottet ingifven skrift, anhållit ej mindre att det från Diskontverkets sida mot honom framställda kraf måtte varda eftergifvet och nedlagdt, än äfven att denna Diskont-verkets fordran, till hvars gäldande Borins enka icke egde någon tillgång, mätte få afskrifva®. Uti häröfver infordradt Utlåtande, har Direktionen öfver Banko-diskontverket dels, angående beskaffenheten af denna Diskont-verkets fordran, upplyst, att, vid uteblifven liqvid för ifrågavarande lån, ej mindre låntagaren än äfven löftesmännen blifvit lagsökte, men befunnits sakna annan tillgång, än att hos Herlin, hvars såväl fasta, som lösa egendom blifvit för annan skuld å auktion försåld, i mät tagits det belopp, som af auktionsmedlen, efter liqviderandet af förmånsrätt-egande fordringar, återstod, hvarigenom
Posse yttrat, hafva visserligen, vid detta ärendes behandling inom Ekon.Utsk. under förflutna riksdagar, åtskilliga nuancer förefunnits i afseende på omfånget fölen utvidgad frihet i näringarna; men de skiljaktiga tankarna hafva dock sammanstämt uti den åsigt, att tillstyrka näringsfrihet så obegränsad, som möjligen sig göra låter. Att näringsfriheten inom vårt land skulle kunna lemnäs fullkomligen obegränsad och frigjord från all inskränkning är icke tänkbart. En sådan öfvergång från näringstvång till oinskränkt näringsfrihet hvarken kan eller bör tänkas såsom verkställbar. Lika med Gr. Posse äger äfven jag en, visserligen ej så lång, men likväl sednare tids erfarenhet från Ekon.Utsk., som gifver mig en temmeligen grundad anledn. för det omdöme, att en mera speciel behandling af denna fråga sannolikt skulle emellan Stånden uppväcka ett split, sorn alltid, men synnerligast under närvar, förhållanden, med sorgfällighet bör undvikas. Jag förutser nemligen, att, om frågan återgår lill Utsk. rnfed anmodan att något bestämdare yttra sig ang:de den gräns, som man i närvar, tidpunkt anser för näringsfriheten lämpligen böra utstakas, summa om ej svårare följder deraf skola uppkomma, än de, B H. 39 Den »7 J 11 n i f. ni hvarmed Ekon.Utsk. hotades vid sista riksdagen, då delta ii in ne der handlades* Näringsfriheten var inom Ekon.Utsk. antagen neli g inska vidsträckt afsedd, men dervid uppkomma från ett Stånds sida sådana betänkligheter, som hotade att tillbakakasta på de öfriga samhällsclassei na andra svårigheter än dem, som BorgareSt. sjelft önskade alt för tillfallet undvika. Jag ber R. o Ad. vid detta tillfälle noga besinna, hvartill det kunde leda, om ett sådant stridsfrö åter inkastades bland de särskildta Stånden inom Ekon.Utskottet. Vi böra påminna oss, att då denna fråga tillförene behandlades, så var ännu icke den olyckliga brannvinsfrågan på den ståndpunkt, dit den blifvit ledd genom en felaktig lagstiftning under liera liksdagar.
Jagar dock tillfredsställd, då 1829 års Statsreglering, med så många hundrade tusende R:drs lönförhöjningar, här nu är decreterad, att få begagna min constitutionela rätt, att inför Nationen å nyo kunna rättfärdiga mig genom en offentlig reservation emot alla beslut, som äro i strid emot mitt här ofvan uppgifna system antagna, och nommement emot de uti 14» och 17 punkterne af Tredje HufvudTiteln fattade, hvaröfver de Ledamöter, med hvilka jag gör mig en heder, att tänka lika, ansågo en votering ändamålslös. Pluralitets-massorne i denna Kammare äro nemligen numera i hela landet 366 Den 16 October e. m. kända. Det är egentligen den 17 punkten, som för mig varit motbjudande. — Jag har trodt och tror ännu enfaldeligen, att Konungens Eget Värfvade Regemente ej kunnat, enligt Grundlagen, upplösas. Jag känner enskilt de många stora förluster, sorn uppkommit för flere af dem, hvilka likväl innehafva icke blott Kongl, fuilmagt på deras grad och lön, utan jemväl emottagit deras fullmagter, under förutsättning af i fredstider bestående localförhållanden. En upplösning, som, i strid härmed, blifvit til 1— vägabragt, synes kunna anses som en slags landsflygt; Staten kan ej gerna ersätta alla deraf uppkommande lidanden; åtgärden torde ock redan af Styrelsen önskas vara ogjord. Emedlertid har en besparing af 4q,53o R:dr B:co årligen derigenom uppkommit, och öfverflyttats på det vapnet, som jag visserligen företrädesvis älskar, att göra respectabelt, nemligen Artilleriet; men jag hemställer till mine comitenter, Svenska Folket, om ej denna ökning af nära 5o,ooo R:dr B:co skulle synas vara nog för denna Riksdag? Hvem vet ej, att i Sverige, sådan representationen ännu är organiserad, om det ock vore en Vaktmästare, som uppföres på Stat, han får af Statsmedel underhållas, intiild ess Försynen låter honom dö, och att man alltid beslutar iner, men aldrig förminskar.
Oskulden reder sig nog' honom förutan, min fiffiga herre, mycket bättre än herrn reder sig med oskulden, ska' jag säga honom. Vägen är bred nog åt oss båda. ALEXANDER. En sådan oartig dam ... nåväl, jag följer på tio stegs afstånd... BETSY. Det kan herrn göra hur herrn vill. FRIHERRINNAN. (sakta.) Måtte vi blott komma härifrån. ALEXANDER. (för sig.) Jag följer med, så slipper jag att komma i collision med min kära far (högt.) Låt oss gå då. (vill följa med damerna.) BETSY. (för sig.) Jag tror det är den unge Baron... Ett riktigt slägtmöte (högt) Adjö, Herr Baron Alexander. (hon och Friherrinnan gå.) Sjunde Scenen. BARONEN. ALEXANDER. ALEXANDER. (för sig.) En sådan liten hexa ... hon kände Ett Äfventyr i Humlegården. 18 mig ... nånå, man har en hop liaisonger, par ci et par lá, ... Således en connaisance, den der lilla ormen. BARONEN. (lika.) Hör man på, bara Om inte den fördömda gikten hade satt sig just i fotknölen, så skulle hon allt få betala mig sitt plaisanterie... Hahaha I min ungdom... Jo, man var en papillon, som flög bland alla rosorna ... mais ils sont passés ces jours de fête ... Man blir gammal, man åldras fast inte till sina vanor... ALEXANDER. (för sig.) Det är märkvärdigt, hvad jag brås på fädernet ... Inte vill jag träffa söta far, så här ... och derföre drar man sig visliga bort ... klockan är dessutom inte så mycket än. (går bort.) Åttonde Scenen. BARONEN, sedan POLISKARLAR. BARONEN. Alexander, han förstår sig inte på små avantures ... han är educerad af sin fru mamma till en sockersöt thevattens fändrik med ett innocent englahjerta ...
Borgare-Ståndet en Talare ansett billigt, att testamente för trogen 46 Fevillnings-Utskottets Utlåtande iV.-o 28: tjenst bör, såsom hittills, vara fritt från Bevillning. Hos Pådderskapet och Adeln hafva dessutom 2:ne Ledamöter förment, att, då stadgandet om Testaments-Bevillning nu vore alldeles isoleradt, inkomsten af dylika gåfvor och dispositioner borde beräknas och beskattas såsom annan årlig inkomst; och af en Ledamot i HögvÖrdige PresteStåndet finnes påmint, att Bevillning af fynd vore så mycket mera olämplig, sorn en sådan beskattning, skadlig för Veten~ skaperna i allmänhet, motverkade det ändamål, som dermed sökes, att uppmuntra till forskande derefter. Då skiljaktighet i fråga om det belopp, hvarvid Bevillning i förevarande fall borde först erläggas, äfven egt rum inom Utskottet, har, genom omröstning, blifvit bestämdt, att Utskottet skulle vidhålla sitt i förra Betänkandet intagna Beslut i denna del; och Utskottet har hvarken funnit några antagliga skäl anförde för den meningen, att Gåfvor och Testamenten för trogen och långvarig tjenst må från Bevillning fritagas, eller ansett något synnerligt afseende böra fästas vid den mindre betydliga tillökning i Domstolarnes göromål, som torde blifva en följd af de föreslagna Berillniiigs-Utskottets Utlåtande N.o 28. 4? förändringarne; och då dels Testamentens beräknande och beskattande såsom ali annan årlig inkomst är oförenlig med de olika grädationer i fråga om Bevillningens utgörande, hvilka härvid alltid iakttagits, samt det, i Utskottets tanka, är obestridligt, ej mindre alt lynd är en tillfällig opåräknad inkomst, för hvilken någon afgift bör tillfalla det allmänna, än att sådana icke torde undandöljas för att undvika denna ringa pålaga, får af sådana anledningar och under åberopande af de skäl , som i det återremitterade Betänkandet anföras, Utskottet härmed åter i samma skick framställa den åttonde Bevillnings-grunden. till Rikets Ilögl.
Pral. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 23 Haft. 2 10 Stals-Utskottets Utlåtande M 66. anställning och befordran, hvartill kommer att de, enligt hvad Utskottet inhemtat, redan nu, utöfver i stat upptagen lön. åtnjuta särskild traktamentsersältoing för den tid, under hvilken de i aktiv tjenstgöring användas; hvadan Utskottet hemställer, att omförmälda framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Varande motionen i öfrigt hesvarad genom hvad Utskottet härofvan anfört och tillstyrkt. liro. Svea, Wendes och Götha Artilleri-regementen. I följd af Artilleri-depötkompaniets i Wisby skedda öfverflyttning till Gottlands Nationalbeväring, har Kongl. Majit föreslagit, att Artilleri-regementenas anslag mätte förminskas med det för berörda depötkompani beräknade anslagsbelopp, utgörande: Penningar R:dr 10,038: 90. Spanmål in natura 654,720 kubikfot, å 2 R:dr » 1,309: 44. tillhopa R-dr 11,348: 34., hvilket deremot borde tilläggas anslaget för Gottlands Nationalbeväring, med undantag af ett läkarearfvode, 100 R:dr, som, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till den här nedan omförmälda reglering af sjukvården vid Nationalbeväringen kuné indragas. I enlighet med hvad här nedan i fråga om Gottlands Nationalbeväring finnes anfördt och med jernnande till siffran af den till öfverflyttning föreslagna spanmålsqvantitet, tillstyrker Utskottet, att Artilleri-regementenas anslag må förminskas med: penningar 10,038: 90. spanmål in natura 655 kubikfot ä 2 R:dr, 1,310: — 71,348: 9(T 12:o.
Då emellertid Stats-Utskottet, efter erhållen del af de inom Borgare-ståndet afgifna yttranden, som föranledt den beslutade återremissen, funnit desamma icke innefatta andra skäl eller omständigheter, än dem Utskottet redan vid afgifvande af sitt förra yttrande tagit i behörigt öfvervägande, saknar Utskottet anledning att frånträda sitt af 2:ne Riks-stånd gillade Utlåtande, samt hemställer, att hvad Utskottet i ofvannämnde hänseende tillstyrkt och föreslagit, måtte äfven af Borgare-ståndet godkännas. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Jan. 1858, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga orri förhöjning af inqvarteringsp enning arne i garnisons-orter utom Stockholm. (I. A.) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Bildt, K., anfört hurusom de inqvarterings-penningar, som, enligt Kongl. Brefvet af den 19 Juni 1845, utbetalas till Götheborgs garnison och, enligt Kongl. Inqvarterings-ordningen af den 22 Februari 1841, utgå till garnisonerna i landsorterne, genom de i sednare tider mycket stegrade hushyrorna befunnits vara så otillräckliga att de icke på långt när motsvarat det afsedda ändamålet, i följd hvaraf de redan otillräckliga lönerna måst tagas i anspråk för att betäcka bristen.
1 hittills vanlig ordning bestämmes minimum af det aflöningsbelopp, som, förutom bostad och fri föda, bör vice Pastorer och Adjunkter tillerkännas, äfvensom den ersättning, hvartill de äro berättigade, då omständigheterna föranleda att bostad och föda in natura icke lämpligen kunna ifrågakomma; börande båda dessa bestämmas i spanmål att utgå efter tioårig medelmarkegång.” Vid pröfning af dessa punkter, och efter öfvervägande af hvad såväl E. K. Majits högstberörde nådiga Proposition sorn det dervid fogade Statsråds-protokoll såsom skäl för det sålunda framställda förslaget innehålla, hafva Rikets Ständer funnit sig böra utan förändring godkänna följande delar af samma förslag, nemligen: Esla, 2:dra, 4:de och 5:te punkterna, förra momentet af 6:te och sednare momentet af lule punkten, 8:de och 9:de punkterna, andra momentet af 10:de punkten, samt 1Ete och lS:te punkterna. I afseende på 3;dje punkten har hos Rikets Ständer blifvit yrkad den förändring, att den deri omförmälda regleringen af Presterskapets löneinkomster ej må, på sätt den nådiga Propositionen förutsätter, endast ega rum i sammanhang med en derefter genast inträdande tillämpning af hvad vid regleringen varder bestämdt, utan att berörde reglering må kunna på förhand verkställas, fastän ovisst är, när tillämpningen må kunna, Expeditions-Utskottets Fö?'slag till underd. Skrifvelse N:o '135.
Hvad Gr. Gyldenstolpe yttrat, kan visserligen i allmänhet såsom theoretisk grundsats vara riktigt, men låter sig dock ej verkställa vid mätning af kolryssar. Man må blott taga i betraktande alt vid ett bruk, der trafiken är något lifligare, kan flera 100 kolryssar dagligen inkomma. Jag hemställer då, huruvida det är möjligt att medhinna att stjelpa alla dessa kol, som det heter, i en lunna och mäla deras innehåll? Skulle deremot, som Frih. Cederström föreslagit, allmogen åläggas att hafva skrindor, icke af ett viss mått utan af hvad dimensioner som helst, endast med det villkor att de äro krönta; ser jag deraf ingen olägenhet, ulan tverlom; ty då visste, när säljaren inkomme, köparen genast huru mycket skrindan innehölle. På dessa skäl anhåller jag vördsamt om återremiss af betänk. Frih. Cederström: Till svaromål å hvad Gr. Gyldenstolpe sednast anfört, anhåller jag att få yttra några ord. Hr Grefven har förklarat, att då författningen af 1843 vore så ny, så borde man icke nu redan föreslå någon förändring deraf. Jag vill medgifva alt man ej bör göra snara förändringar i någon sådan författning, som beböfver längre liderymd för att kunna blifva till sina verkningars art bepröfvad; men här behöfves ej något sådant tidsrum. Här måtte det tverlom vara ganska enkelt, att för sig göra klart huruvida författningen uppfyller sitt ändamål eller ej. Jag hade önskat alt tiden tillåtit mig vid reservationens afgifvan de tillräckligt utreda delta förhållande; men jag tror ej alt någon menniska skall kunna jäfva mig i det påståendet, att man ingenstädes i verkligheten iakttager författningen, ulan att i dess ställe förfares på sätt, jag tagit mig friheten anmäla; och köparen blir dervid ofta bedragen. Hvad beträffar att säljare af säd ej åläggas alt hafva säden i bestämdt mått, hvarifrån man velat hemta grund för förfaringssättet med kolförsäljning; så synes mig förhållandet vara ganska olika emellan dessa varor, och alt sjelfva denna olikhet bör grundlägga eli skiljaktigt förfaringssätt.
Majit i nåder föreslagit, att ifrågavarande tomt måtte upplåtas på bestämd tid af minst 30 och högst 100 år åt enskild man, under förutsättning alt, ibland andra härvid erforderliga vilkor och försigtighetsmått, iakttoges, att tomten skulle inom föreskrifven termin bebyggas, i enlighet med af Stats-Ulskoltels Utlåtande, M 19. 7 Kongl. Maj:t i nåder gillad ritning; att tomtören till lämpligt belopp skulle, under upplåteiseåren, till Kronan erläggas, äfvensom alt Kronan förbehölles rättighet, att emot beslämd summa inlösa byggnaden i fullgodt skick och återtaga tomten jemväl löre upplåtelsetidens utgång, i händelse framdeles behof deraf skulle å Kongl». Maj:ts och Kronans sida uppstå. På grund af de skäl, den nådiga propositionen sålunda innehåller, har Utskottet, under antagande, att den byggnad, hvarmed ornförmälda tomt kan komma att förses, blifyer uppförd i en stil och på ett sätt, att densamma, derest den skulle anses böra till Staten inlösas, kunde blifva för allmänna behof användbar, trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att bifalla, det, på sätt Kongl. Maj:t i nåder föreslagit, ifrågavarande tomt må för en tidrymd af 50 år, för bebyggande, åt enskild person upplåtas, mot vilkor, utom de i den nådiga propositionen omförmälde, antingen att den byggnad, som komme att å tomten uppföras, efter upplåtelsetidens utgång skulle utan ersättning tillfalla Kronan, eller ock att den afgift, som för tomtens begagnande borde årligen erläggas, kunde antagas vara tillräcklig, att, fruktbargjord, bilda en fond, dermed, utan särskildt anslag ifrån Statens sida, efter upplåtelsetidens slut, den å tomten då befintlige åbyggnad, enligt vid upplåtandet öfverenskomne grunder, kunde till Staten inlösas; hvarförutan det förbehåll af Rikets Ständer borde göras, att, derest icke inom 1856 års utgång kontrakt blifvit med enskild person upprättadt, Rikets Ständers sålunda fattade beslut skulle anses hafva förfallit. Stockholm den 13 Januari 1854.
Den till bränvins-bränning berättigade, som ej åstundar utöfva den i r Art. 3 §. bestämda rättighet med så stor pannerymd, Tariffen efter egendomsvärdet tillåter, betale panneafgift endast i mon af den pannerymd lian nyttjar. 3a §. Vill någon iJti flere smärre pannor inom samma verk, ehvad de brukas till drankning eller klarning, fördela den på det hela belöpande pannerymden, vare sådant oförvägradt, dock utan förändring i den fastställde, efter pannornes sammanräknade rymd utgående afgiften; och hvarvid iakttages, att tillökning för mäskvärmar.e eller rectificator., eller anbringandet af båda delarne, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas, dock må denna medgifna rättighet ingalunda tydas till för vexling med de i 7:de Classen afsedde redskap. 33- §. I de händelser, då Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna nödigt, att för Pängre eller kortare tid påbjuda brån vins-bränningens inställande, skall pannerymds-afgiften förminskas med en sjettedel för hvarje månad ett slikt förbud varar. 34 §• Distilleringspannor af högst sex kannors rymd-, kokrummet inbegripet, må utan serskild afgift och beräkning nyttjas på de vilkor och för den tid, sorn 1 §'. omförmäler. Apothekare i Riket tillåtes att, utan serskild afgift, betjena sig af distilleringspannor till högst tjugu kannors rymd, och der Apothcks-rörelsen gör bruket af flere pannor af nöden, må likväl ej öfver tre sådane nyttjas, nemligen en på tjugu, en på-tolf och en på sex kannor, utan allt afdrag för kokrummet. Bev.-j Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon,- Utslc'.s Betänkande 2V:o 6. i - 35 §.
den fortplantar sig tyvärr ett led med sitt elände; och urartade män synas göra omedvetet urval kön, som pinas med lifvet, men lyckligtvis gå eller af ohejdadt frambrytande af den underibland dem, så att de förökas, alstra odeciderade under, antingen i disharmoni med verkligheten tryckta driften, eller af krossade förhoppningar att icke kunna uppnå mannen. Typen är tragisk, naturen, tragisk såsom ett romantiskt arf, som lycka; och till lycka hör starka och goda arter. gamla krigaradeln, som nu går undan för den erbjudande skådespelet af en förtviflad kamp mot nu förskingras af naturalismen, hvilken endast vill Men fröken Julie är äfven en rest från den nya nerveller stora-hjern-adeln; ett offer för den disharmoni en moders »brott» framkallat inom en familj; ett offer för en tids villfarelser, om ständigheterna, sin egen bristfälliga konstitution, hvilket allt tillsammans eqvivalerar det gammaldags ödet eller universi lag. Skulden har natura listen utstrukit med Gud, men handlingens följicke stryka, af den enkla grund att de qvarstå, der, straff, fängelse, eller fruktan derför, kan han XIII antingen han ger décharge eller icke, ty de förliga som de icke förfördelade, utanför stående kunna vara det för godt pris. Äfven om fa fördelade medmenniskorna äro icke så besked dern af tvingande skäl instälde revanchen, skulle dottern hämnas på sig sjelf såsom hon gör här, af de högre klasserna taga i arf hvarifrån? Från chevaleri, och som är mycket vacker, men numera oförmånlig för artens bestånd. Det är denna medfödda eller förvärfvade äreskänsla som barbariet, från aryska urhemmet, från medeltidens adelsmannens harakiri, japanens inre samvetslag, som bjuder honom skära upp magen på sig, när en annan skymfar honom, hvilket fortlefver modifieradt i duellen, adelsprivilegiet. Derför lefver betjenten Jean, men fröken Julie kan icke lefva utan ära.
Högerkritiken utdömde hans arbete, därför a t t tekniken var för modern, vensterkritiken prisade tekniken, var men beklagade, att den bortkastats pH en omöjlig uppgift. ~jdf Gabriel ej nöjd med sitt verk, han kände, att han ej lyckats uttrycka, hvad lian velat framställa. Visserligen bodde inom lionom en säker tro pH, att han, trots allt, .var inne på den ratta vägen; ineii ännu hade han ej varit mogen att tolka den sublima värdighet, med livilken titanen bär sitt lidande. Jost därför att han öfverdrifvit smärtan, 18mnades åskådaren. kall. E j. under öfverilad vrede men lugn och med berådt mod krossar han nu sitt verk, som kraft årslånga mödor. Men nastan svigtande under den dubbla smärtan af sin kärleks och sin konsts nederlag lämnar Gabriel Tollin därefter landet. ' I bokens andra del återfinna vi honom i Italien, studerande antikens och medeltidens mästerverk. Inför de stora mastanies lugna, behärskade konst, dar allt underordnas skönhetens lagar, där allt förädlas och höjes under sträfvan mot skönhetens ideal utan att lämna sanningens ' fasta grundval, förstod Gabriel, hvarför hans Prometheus varit ett förfeladt arbete. Ganska lång tid förflöt innan han &amp; ter kunde förmå sig att börja arbeta. En tillfiliighet gjorde, att han koin att dela atelier nied en italiensk bildhuggare Bellini, en förmögen man, snarare koiistliandtverkare än konstnär. Efter att där hafva utfört atskilliga arbeteii, med hvilka han sjalf aldrig blef nöjd, bebegyniier Gabriel en Psykebild, livilken sh hänför Bellini, att lian erbjuder sig köpa den i marmor. Bilden föreställde en ung flicka, nyss blifven kvinna. Hela gestalten uttryckte en rörande oskuld. Ansiktet strålade af renhet och sanning. f or st när bilden var färdig fick Gabriel veta, att den företedde en underbar likhet med Bellinis dotter, Gemma. Författaren betonar har, att detta ej berodde på en tillfällighet, utan a t t Gabriel omedvetet burit idealet af denna kvinna inom sig och därför kunnat forma lieiines bild.
Utskottet hyser ock den öfvertygelse, att rättelse kan till stor del tillvägabringas, om, jemte stadgande al lämplig conlroll emot obehörigt uppskof med rättegångars afdömande, arbetsordningar upprättas, derigenom, utan mehn för rättvisan, göromålen i Domstolarne må kunna påskyndas; hvarföre Utskottet, som anser nämnde controll kunna åstadkommas, medelst åläggande för vederbörande embetsmän att, rörande anledningar till uppehåll med ärendens afslutande, offentligen redogöra en gång hvarje år, då sådant, utan hinder af andre göromål, beqvämligast ske kan, men deremot ej eger den närmare kännedom om förhållandena vid hvarje embetsverk serskildt, som för arbetsordningars uppgörande erfordras, vördsamt föreslår, det Rikets Ständer hos Kong/. Maj:t i underdånighet anhålla: 1:0 att stadgas måtte, som följer: Under-Domstolarne A landet och i staden skola , inom den 1 September hvarje år, ull vederbörande Öf ver-Rätter insända förteckningar öfver alla den 1 nästföregående Juli oafgjorda mål; börande dessa förteckningar, i serskildte columner , upptaga parternas namn, en kort rubrik af målen, när de blifvit anhängige gjorde, om och när desamma ärq vordne complette till afgörande, samt hvad hinder, sorn för doms eller utslags utfärdande mött. I^eda/nöterne i Öfver-Rätterne samt Revisions-Secreterarne skola, en hvar Jon sin rotul, inom samma tid, lika beskaffade förteckningar till JustiticeStats-Ministern , Justitia:-Canzler en och Justitice-Ombudsmannen jemväl aflemna ; 2:0 att förslag till ändamålsenliga arbets-oräningar för alla Domstolar varda upprättade och, sä vidt de afse förändringar af allmänna Lagen, vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade. Stockholm den 18 Juni iS/jo.