Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SSlajit, anflatter. reban före ftfllibna rifébag, itppDragit dt färffilbe fomiterabe att af* gifroa unberbånigt förjlag, l)uru bpltfa inrättningar på lämpligafte fätt jfulle funna organiferatf; od) feban bejle fomiterabe infommit meb unberbånigt betänfanbe i ämnet, f>ar fongl. SD}aj:t, för att beröm fpriba allmännare fännebom, låtit betfamtna tiil trpcfet befor» bra ocf) utbelning beraf beförja. ©plifa fliftelfer fyafma feöermera blifmit tillrcägabragte för ©tocffyolmö ftab och län famt örebro län; od) äro reglementen för beni af .fong!. SDlajit fafljäälba. <2Baranbe jemroäl en lifartab inrättning i Sönföpingé län tillänmab, l)marö re» glemente är på fongl. SKajitä pröfning berocnbc. $ill följD af De dtgärDec, forn fov fåDant ättDamål blifvit af farber t , ' affeettbe S be ivongl. Sö?a):t mtDtagna, b afwa obligationerna för De forDna 0menffa ftatölånen i äpollanD numera återbefommité och blifmtt till RifSgälDé» ifowänen. kontoret återflällDa. 3 affeetiDe å kolonien 0:t Söartljelemp f^afroa förhållanDerna fortfaranDe marit lifa bejfaffaDe, font Den miD feDnafte riféDagen af gifna berättelfe omförmälDe. tillfälle till foloniettö afträDanDe till någon främmanDe tnaft, på antagliga milfor, f)ar ej tjeder feDan nätnnDa tiD pppatö.
Detta antal fiunes nu inskränkt till tolf, elter åtta Departeinents-Cbefer och fyra icke föredragande Stats-Råder, hvilka senare följaktligen minskats med två. Enligt i8js3 års förslag, borde Kammarsamt Handelsoch FinanceExpedi tioner nas föredragnings-ämnen fördelas emellan en Inrikes Minister, för ärenden angående näringarne, allmänna hushållningen och ordningen, samt en Finanee-Minister, för Cameraloch Drätsel-Ärenden. Elium denna indelning icke saknar stöd från målens mer och mindre skiljaktiga eller likartade beskaffenhet, och ej heller skulle leda lill rubbning i Constitutionela grundformer, har dock, vid betraktande af Cameral-Ärendenas nära gemenskap med inre hushållningen, och af det troligen länge nödvändiga sambandet emellan näringsoch finance-systemen, nuvarande fördelning blifvit i det nya förslaget desto hellre bibehållen, som gränslinie? onekligen äro svårare att utstaka ön att vårda. På framställda skäl hade meranänmde Conslitntions-Utskott afstyrkt förenandet, i samma personer, af föredragande för Landtoch Sjöförsvarens ärenden samt Konungens Rådgifvare i Årméens och Flottans CoTumandornål. Men sorn, i dessa styrelsegreear, förvaltning och verkställighet, 4 oonsiitulions-Utskottets Memorial N\o 34« medel och utföring vanligen äro, faslän utan behof af sammanblandning, inbördes så förbundna, att, om enhet och kraft skola väntas. Rådgifvarekallen i både Regeringsoch Comrnaudo-Ärendena måste utöfvasaf samma 'Embetsman, hvilket ock Grundlagen icke förbjuder, utan snarare tyst medgifver genom stadgandet i 34 §.
Här slår: ”Statsministrar och föredragande Statsråd äfja rätt att jemväl bevista andia Stånds plena, an der de hafva säte oell stamma ’’ Denna redaelion synes förutsätta, alt de ovillkorligt skola hafva säle och slämma i något Stånd, för att vara berättigade att i andra Stånd vara närvarande. Detta tror jag icke hafva varit Gnöst.Utskts mening, utan att den, i eldighet med de premisser Utsk. framställt , skall innefatta , att en Stalsråds-ledamot, äfven om han icke ilar sate och stämma i något RiksSt., likväl skall kunna deltaga i alla RiksSbs öfverlaggtviiigar, och då borde redactionen måhända blifva sådan: ”Statsrådets ledamöter äga rätt att jemväl uti de Stånds plena, hvarest de icke hafva säte och stämma, deltaga i öfverläggningarna, men icke lili besluten.” Derigenom skulle jag tro, att hvad man åsyftat skulle vara uttryckt , och att man afven vunne det ändamål 13. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm alsett. Gr. Horn: Då jag hufvudsakligen instämmer i Hr von Ti pils yttrade mening och äfven i den sednast af Hr Stråle uttalade, så kan jag likväl icke med Ur von Troil anse det vara bäst, att antaga Coust.Utsk:s förslag oförändrad!, emedan jag verkligen finner i detta förslag en ofullständighet, en pfullkpmlighet, gom redan af 2;ne varda talare blifvit tillfyllest ådagalagd. Just i följd af den fyrdelade representationen anser jag nödvändigt, att äfven de consultaliva Statsråden kunna hafva tillträde oell samtidigt med den föredragande försvara eller förklara de förslag, gom från Regerats sida underkastats R. St:s pröfning.
Banco-TJtskottets Betänkanden. 37» Di Utskottet nu gar att i ett sammanhang yttra sig, i anledning af dessa anmärkningar, får Utskottet vördsamt anmäla, det Utskottet väl insett, att uti Reglementet för Götha Canal Bolag det icke finnes bestämdt utstakadt» att särskilda tillfäilige vinster, uppkommande dels af hemfallne Actier, dels af influtne straffräntor, skola till Canalarbetet användas ; att Rikets Ständer hvarken vid föregående Riksdagar eller vid denna, förklarat och, förbehållit sådant såsom ett vilkor för anslagens obehindrade tillgodonjutande, och icke eller nämnde medel kunnat ingå i beräkning vid calculernes uppgörande, då det varit och är alldeles obestämdt, om och till hvad belopp de kunna ingå, samt för öfrigt var utan ali fråga, att, så länge Canalarbetet besörjdes genom Bolagets enskildta bidrag, sila dylika medel då tillhörde Bolaget allena; men vid det Förändrade förhållande, att Canalarbetet bedrifves endast med allmänna understöd, måste det ock blifva en lika gifven följd, att Staten, eller det Allmänna bör ega talan i fråga om ändamålen, hvartill sådane medel skola begagnas, enär Statens bidrag, allt i den mån som desse medel användas för Canalarbetets fortgång eller icke, antingen kunna minskas eller måste Ökas» Och Utskottet, som af sådan orsak funnit frågan om merberprde medels disposition böra vid denna Riksdag afgöras, har vid ämnets behandling, lika med Herrar BaucoFullmäglige, och Rikets Siänderä Revisorer, varit af den tanka, att medlen bordt 3 j e Banco. Vtfkutttt» Bet&nkahderi. ingå till den allmänna ByggnadsCassan, såsom icke i annat ändamål än för Canal Verkets befrämjande, stälde under Directionens och Bolagets disposition.
Hofrätten, i förmågo af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, pröfvade rättvist fälla Borgmästaren Rubin, såsom ordförande, samt vice Radmännen Behm och Boström, såsom ledamöter i Rådstufvurätten, att för berörde olagliga och origtiga åtgärder oell beslut, hvilka icke kunde anses annorledes än af vårdslöshet och oförstånd tillkomna, böta Etthundrafeintio daler silfverinynt med Femtio R:dr banco till treskiftes, samt att derjemte ersätta Handlanden Nilsson den skada, honom genom Rådstufvurättens förfarande blifvit förorsakad, vid bestämmande af hvilken skadeersättning Kongl. Hofrätten likväl, efter granskning af Nilssons ingifne räkning, funne annan ersättningsskyldighet icke kunna Rådstufvurätten åläggas, än alt dels till Nilsson, sorn genom Rådstufvurättens den 14 November 1836 meddelle beslut, innefattande O 7 afslag å Per Adamssons och Elik Anderssons anhållan att få bördeskillingen lyfta, blifvit beröfvad rättigheten att af Per Adamsson och Erik Andersson erhålla ränta å bördeskiIlingen, å densamma, utgörande 1490 R:dr, ränta, beräknad efter fem för hundrade om året, utgifva från den 14 November 1836 intill den 4 December 1837, då Nilsson nämnde bördeskilling af Rådstufvurätten återbekommit, dels ock godtgöra Nilsson hans genom Rådstufvurättens origtiga beslut den 25 September tillskyndade kostnader för inställelsen hos särskilda Rådstufvurätten den 4 December 1837 med Tolf R:dr 38 sk. banco; Och bar för öfrigt, i anledning af Rådstufvurättens utaf Advokatfiskalsembetel anmärkte åtgärd, att till Borgmästaren Rubin öfverlemna den omtvistade bördeskillingen, för alt af honom förvaras, hvilken ålgärd föranledt yrkande af Advokalfiskals-embetet, att Rådstugurätten måtte åläggas för framtiden för OO sätta dess förvaringsrum i det skick, alt detsamma blefve för det dermed afsedde ändamål tjenligt, Kongl.
Nästa Söcknedag, som infaller efter fjorton dagars förlopp, räknade fränden dag Kungörelsen om Wals anställande bordt enligt Landshöfdingens föranstaltande af Predikstolarne upläsas, öpne Landshöfdingen i närwaro af o:ne af honom kilkallade Adelsmän, eller i brist deraf andre gode man, hwilka ej höra till Landhöfdingc-Embetet eller Landsstaten, de insände Bota och läte deröfwcr hälla Protokoll. Lyder Votum pä flere an s:ne Personer, eller bestnnes en eiler begge af de i Voto nämnde Personer obehörige att enligt i §. komma under wal eller ar votum af obehörig man gifwet, eller efter förrättadt öpnande af Bota inkommet, ware det eller de ej gällande. De twenne behörige Adelsmän, som undfätt fläste rösterne, ware rätteligen waldeÄr walet obestämdt derigenom, att flere Undfätt lika mänga röster, utröneS genast genom lottning hwilken eller hwilka böra säsom Deputerade anses. Genom Embetsbref underrättar Landshöfdingen med omgäcnde post de utsedde Deputerade om deras förordnande och tiden till sammanträdet. De af Ridderstapct och Adeln walde Ledamöter lära ej undandraga sig, att förrättningen bewista, utom högst giltig? / Den 23 April. Z4? giltige orsaker, hwilka i rätter tid böra hos Konungens Befallningshafwande tillkännagifwas. Z Deputerads ställe, som anmäler laga förfall, kalle Landshöfdingen en sadan Adelsman som enligt i H. är behörig att kunna wäljas. Finnes i Länet ej sadan Adelsman som uptager; kalle Landshöfdingen af ZnLelningshaswande eller obesut ne Adelsmän efter egit wal. De ware ej nägot wike underkastade för uteblifwande. Kommer pä nägot af förestrifne sätt utsedd Deputerad ej tillstädes wid sammanträdet, gänge förrättningen likafullt obehindradt för sig.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 29 sistlidne Januarii under N:o 54 aflåtne, och den 14 dennes på bordet lagde, Memorial, angående beräkningen af StatsVerkets Inkomster. Herr von HartmansdorffAugust: Då jag förutser, att en återremiss af detta Memorial ej kan undvikas, hemställer jag, om ej, till förekommande af sammanblandning mellan de flera olika ämnen, som uti Memorialet innefattas, det finge punktvis upläsas, så att anmärkningar kunde göras vid hvarje ämne för sig. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag vet ej, hvarföre Utskottets upställning af Memorialet punktvis skall föranleda oss, att på lika sätt discutera det. Jag föreställer mig, alt de, som hafva anmärkningar att göra emot Memorialet, kunna framställa dem efter detsammas upläsande i sin helhet, och att längre tid eljest skulle åtgå. Jag hemställer derföre vördsammast, att Memorialet måtte helt och hållet upläsas, innan discussionen deröfver börjar. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, det han för dess Den 21 Februarii. del ansäg lämpligast, att Stats-Utskottets Memorial uplästes i ett sammanhang, då livar och en ägde att dervid göra de anmärkningar han kunde finna nödige. Grefve von Schwerins Fredrik Bogislaus: Jag får vördsammast hemställa, om icke, då hvarje Ledamot i 8 dagars tid haft tillfälle att läsa och begrunda detta Memorial, samt förmodligen äfven med mycket alfvar gjort det, vi kunde inspara den tid af en och en half timma, som troligen åtgår till Memorialets upläsande. Herr Hjerta, Gustaf: Jag skulle gerna instämma med Grefve von Schwerin, om jag ej fruktade att frånträda en bestämd form i Grundlagen. För denna gång vöre visst ingen våcfa uti att göra det föreslagna undantaget, men då all eftergift af Grundlagsform är farlig, måste jag bestrida Grefie von Schwerins hemställan, och anhålla, att ifrågavarande Memorial måtte upläsas. I anledning häraf uplästes StatsUtskottets ifrågavarande Memorial.
Ständer ansett de ifrågavarande utgifterna lämpligast kunna utgå af det, jemlikt 63 § Regeringsformen, lill rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål å Riksgälds-kontoret anvisade mindre kreditiv. Stadgandet om ersättning för nedslagtade kreatur bör dock endast alse alt vid sjukdomens utbrott söka hämm;| den - Expeditions-filsko lie ts Förslag lill anderd. Skrifvelse, l\:o 44. 17 densamma eller att i möjligaste måtto inskränka omkretsen för dess härjningar, enär, på sätt Kommersoch Sundhels-kollegierna jemväl anljdt, de nu ifrågavarande åtgärderna icke vidare torde vara lämpliga, derest sjukdomen skulle erhålla en större spridning inom landet. Med hänseende till beskaffenheten af de föreskrifter, som i afseende på hämmandet af den ifrågavarande boskapspesten torde blifva meddelade, synes det äfven vara åf stor vigt, alt allmänheten erhåller tillförlitlig underrättelse om kännetecknen på berörda sjukdom och de försigtighetsmått, som böra iakttagas, derest den i någon ort utbryter. I anledning af hvad nu blifvit anfördt, få Rikets Ständer alltså hos E. K. Maj:l i underdånighet anhålla, att, ifall E. K. Maj:t finnér lämpligt föreskrifva, att, lill hämmande af boskapspesten, derest den skulle inom riket sig yppa, alla af nämnda sjukdom angripna och i beröring med dessa varande djur skola nedslagtas, egarne af sådana nedslagtade djur då må för djurens värde tilläggas full ersättning, samt att E. K. Maj:t täcktes till utgående af det s. k. mindre kreditivet anvisa kostnaderna för de åtgärder, som sålunda och i öfrigt kunna till förekommande af boskapspestens spridande i landet i nåder pröfvas nödiga; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t ville låta så skyndsamt som möjligt till allmänhetens kännedom meddela underrättelse 0111 kännetecknen på berörda sjukdom och om de försigtighetsmått, som med hänseende till densamma böra iakttagas. Rikets Ständer framhärda etc.
(Forts.) » ' i — I ur tycker du, att det här smycket klär (^ v j A mig? » sade Ebba, under hon tog en from min på sig oeh fäste ett litet krusifix om halsen. » » Charmant, man kommer verkligen att tänka på » Lilla helgonet », som längtar efter äfventyr med en Celestin, sade fru Elsa. » » Så spetsigt I Nåja, jag har verkligen spelat rollen, och jag kan inte neka till, att komedien slutade en smula äfventyrligt. Som du vet har mammas håg länge legat åt det religiösa eller rättare åt det konventionelt-kristliga, och derom är ju ingenting att säga. Man ma är konservativ i sin uppfattning om de kyrkliga tingen, då jag deremot alltid varit en smula frireligiös och opponerat mig mot dogmatiken. Det var detta, som gaf anledning till, att jag blef närmare bekant med teologie doktorn och hofpredikanten X. Doktor X var en verserad man, mer verldsman än de flesta lärde, hälften diplomat och hälften hofman. Fast än räkningen inte går i hop fans det dessutom vid vissa tillfällen hos mannen ett öfverskott af salvelsefull älskvärd faderlighet, tillräcklig att karaktärisera biktfadren och den andlige rådgifvaren. Under första hälften af säsongen 18 — var hofpredikanten min mors gäst minst en gäng i veckan. Att börja med kunde jag icke förstå, hvad nöje han kunde ha af att tala med mamma om de ting, som icke äro af denna verlden, synnerligast som mamma långt ifrån är invigd i den teologiska vetenskapen och doktor X icke annat än jag kunde fatta, höll konversationen inom råmärken, som för vanliga menniskor voro allt utom lättfattliga. För att ej synas vara oartig lyssnade jag ibland till den lärde herrn, men intresserad lyckades jag aldrig bli, hvarför jag till sist drog mig undan de aftnar hofpredikanten väntades, hvilka alltid inföllo på dagar, då jag hade oturen vara hemma. ^ En sådan afton, kort efter det vår gäst anländt, kom mamma in till mig och frågade, hvarför jag inte kom in oeh höll doktorn sällskap.
Afgår Bänkman under Riksdagen, välje den afdelning, till hvilken han hårt, en annan i hans stalie, på sått stadgadt är, hvil. ket nya valy efter derom dagen förut gjordt Deri 2't Januarii, serskildt anslag alltid in -plena ske hör; ht ifa ver rum bland Electorerne ledigt, dterhesåtte! det genom val af Bänkmännen, af hvilka vid sådant tillfälle minst TjuguseX höra vara tillstädes och i valet deltaga. silla andra Elei ctnrer och Nämnder som till särskilde befatta, ningar enligt Regerings Formen och Riksdagsi Ordningen erfordras, valjas, elter derom dagen förut stedt anslag, af Ståndet samfält in Piano. Jag kan således icke inse huru Friherre Ankarsvärd kan siga, att han i ddarhusOdningcn ej finner något »om berättigar de uti 41 § Riksdagsordningen omnåmnde ansvarige personer att i RSnkrnansvdet deltaga. Jag anser lagen uti 21 Riddai hiisOrdningen ganska tyds lig, då deremot 4l § Riksdagsordningen icke år det, utan endast på sått Gi el ve von Schwerin anfört, eller genom en dragen slutsats, kan komma i fråga att förhindra oftanåmnde personer från deltagande i valet. Då 5 a RiddarhusOrdningen stadgar huru förhållas bör, når fråga uppstår om förändring i RiddarhusOrdningan, tror jag att förevarande motion bör till RiddaihusUtskottet remitteras, på det RiddarhusOrdningen må kunna förändras, i lall Ridderskapets och Adelns pluralitet skulle vid denna Riksdag vara af annan tanke ån vid den förra. Anses åter Irågan höra till Omstitutions. Utskottet k<?n den ingalunda frän Ståndets plenum dit remitteras ulan bör enligt Riksdagsordningen - Den s4 Jnnuarii. 81 Ordningen af enskilt man hos samma Utskött väckas.
Det må hafva varit ett fel, ett brott, ja! hvad mer är, en öfverträdelse af grundlagarna; men dess följder finnas icke mer, och tiden måste hafva kunnat försona det; han har nu rättvisa anspråk på en plats bland sina medbroder; han intager den icke nu till följe ut en välvilja af 1789915 R. o. Ad., utan han intager den Deli 7 Juni. såsom en historisk person, eller måhända vill man Sfven neka honom en plats i historien? Han har nulika rältvisa anspråk på att hans porträtt får en historisk plats på Sveriges Riddarhus hland dess Landtmnrskalkar, soln någon af så väl dess föregångare som efterföljare; han skall hvarken fördunkla deras förtjenster eller fel. Mången torde hafva gifvit de constitutionelia formerna lika kraftiga leiser sorn han, om icke så svåra i sina följder för det beslående, så kanske för det kommande, fastän de af ingen majoritet blifvit beifrade; och skulle pluralitelen vid 1841 års riksdag neka hans minne, alt hans porträtt får den plats, hvarpå han numera icke kan göra anspråk såsom en välvilja, utan såsom en historisk rätt, så kan jag icke annat än anse detta förfarande å pluralitetens sida såsom en af fläckarna på dess liksdagsporträtt. Man uppoffrade Magnus Stenbock, och med honom bortsuckade Sveriges väl i ett Danskt fängelse, under förevändningatt han, såsom Generalguvernören Gr. Wellingk uttrvcker i ett bref, vore alltför god konungsk. Om Landtmarskalken Gr. Charles Emil Lewenhaupt genom något sitt handlingssätt visat sig hafva varit för mycket konungsk, så må det hafva varit ett fel för bans tid, men jag bade icke förmodat, alt det skulle såsom ett fel, det icke en gång tiden kati försona, tillräknas honom af en pluralitet, hvilken så väl genom sitt handlingssätt som sina yttranden här sökt ådagalägga att konungskhet är dess cardinaldygd. Någon opinionsyttring öfver Landtmai skalkcn Gr.
Det lagrum åter, eller 20 Gap. 6 §. Missgernings-Balken, hvarpå anmärkningarne syfta, belägger med straff blotta försöket till ett fredsbrott, sorn, derest skada å person sker, medför serskilda ansvars-påföljder för fredsslöraren. Denna, uti Jagens nyss åberopade rum, stadgade bot af fem ‘daler, är således satt å sjelfva försöket till skadegörelse, hvaremot det förslag, Utskottet framställt, afser en förbrytelse, som, derigenom, att fensterinslagning sker, nått sin fullbordan. Vid sådant förhållande skulle Utskottet förmena, att straffbestämmelserna uti begge dessa olika fall icke ovillkorligen böra vara enahanda, än mindre synas kunna i tillämpningen förvexlas. Stadgandet af urbota bestraffning för den, som på ifrågavarande sätt sig förgått, skulle innefatta en alltför stor afvikelse från de grunder, som i lagen äro följda vid straffs bestämmande för dermed jemföriiga förseelser; och en ytterligare straffgrad för de fall, att våld sker å flera fenster påen gång, eller af flere personer tillsammans, synes, i betraktande af brottets beskaffenhet, icke vara lämplig eller behöflig. På dessa skäl, och då härtill kommer, att Betänkandet vunnit två RiksStånds bifall, kan Utskottet ej frångå sitt förra förslag, hvilket alltså oforändradt å nyo underställes de respective Riks-Slånds pröfning, som Betänkandet återförvisat. Stockholm den 21 Juli lÖ/jo. Herr Friherre Cederström har åberopat sin emot förra Betänkandet afgifne reservation. O N:o 78. Ant. till Exp. Utsk. den 21 Juli kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 48, öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen.
När ofvanberörde beslut af Nämnden stadgades, var ej den summa, som genom Bevillning borde fyllas, till ziffran känd, och således kunde detta beslut icke tillika innefatta ett godkännande deraf, att den af Bevillningsutskottet uppgtfne summa af 416,o-ro R:dr, borde genom öfverflödsafgift utgå. Jag skulle visserligen hellre se, att hela bristen i Bevillningssumman kunde tagas på öfverflödet, men då jag tror, att i Verkställigheten det skulle medföra mitB dre bråk samt mera lätthet i Controllen , om Riksens Ständer inskränkte öfverflödsartiklarne och i stället bibehöll fyllnadsafgiften, hemställer jag, att sednare alternativet af Utskottets Memorial måtte antagas Att Ridderskapet och Adeln till fattande af ett sådant beslut, efter min tanka, icke är förhindiadt, visar den nyss uppläste Propositionen, Herr Manner st am, Johan: Otydligheten i Förstärkta StatsUtskottels ifrågavarande beslut har väl gifvit någon anledning till den yppade stridigheten, men rätta meningen af samma beslut synes otvifvc-laktigt vara, att hela tillök^ ningen i Bevillningssumtnan först borde genom öfverflödsafgift sökas, och, endast i händelse af brist, genom fyllnadsafgifi utgå. Detta besdut har icke undergått någon förändring derigenom Den 20 Junit. 335 att denna tillökning blifvit minskad; sedan Riksens Ständer beslutat, att 250,000 R:dr skulle af Bankens inkomster eller dess andel i Bevillningssumman afgå, till fyllnad i Sfatens behof. Häraf följer, att den summa af 4 i 6,000 R;dr, sorn genom öfverflödsafgiften efter första beräkningen borde fyllas, äfven om de 108,000 R:dr, som genom fyllnadsafgiit skulle utgå, inberäknas, likfullt blifver nedsatt tili 274,000 R:dr, och att således den nu. ifrågaställde fyllnadsafgiften helt och hållet bör försvinna.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att den första åtgärd, som i afseende å ConstUtsk:s förevarande mern. syntes böra vidtagas, vore pröfningen huruvida R. o. Ad. vidblefve sitt förut i ämnet fattade beslut eller anloge den af Utsk. gjorda inbjudning; hvadan H. Ex. nu finge hemställa, om R. o. Ad. vidblefve sitt i anledn. af mern. N:o 2 2 fattade beslut. Ropades ja. Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att i öfrigt särskilde yrkanden blifvit gjorde, nemi. dels af Frih. Cederström, som begärt propos. å bifall lill Utsk:s utlåt.; dels af Frih. Tersmeden, som hemställt, att Utsk:s utlåt, målte återremitteras, med föreläggande för Utsk. alt uppgöra de voler.propos:r, som af Riks8 II. 60 474 Den 20 Mais f. m. Stins o.!ika beslut i denna fråga påkallades; dels af Frill. Raab och Gr, Cronhjelm, som tillstyrkt, att utlåt, mätte återremitteras, med anmodan till Utsk., att åt ämnet gifva en grundlagsenlig och fullständig behandling; af Hr von Hartmansdorff, som yrkat att utlåt, måtte läggas till handlingarne, såsom icke vidare erfordrande någon R. o. Adis pröfning; och af Gr. Frölich, som hemställt, alt R. o. Ad., med ogillande af Utskis förklarande och motivering derför, att, i fall inbjudningen icke antoges, frågan förfallit, måtte lägga utlåt, lill handlingarne. I afseende på Frih. Cederströms yrkande hade visserligen inträffat den ovanliga tilldragelse, att den ledamot, som begärt propositionen, tillika förklarat, det han hoppades, att Landlinarskalken skulle anse sig förhindrad framställa densamma; men della oaktadt, och ehuru icke någon annan af R. o. Adis ledamöter instämt i Frih.