Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t således antagit hufvudsakligen beror deraf att Rikets Furs vars-Verk, till sin brukbarhet försäkradt, enås behofvet så skulle erfordra må ingifva Ståts-Utskottets Betänkande rj. 46 7 ett fortfarande anseende hos UtL-ikes Makter, och lärer det icke heller undfalla Riksens Ständer, att utgifter, det oaktadt, kunna för handelns och sjöfartens skydd förfalla, hvilka icke kunnat i beräkning upptagas och, i afseende på hvilka, Riksens Ständer lära inse att det är så mycket mera angeläget att tillgång3rne för de kända utgifierne blifva tillräcklige. Kongl. Maj:t förblifve: Riksens Ständer* Stats Utskott med Kongl. Nåd och ynnest valke», vågen. Datum ut supra. I. G* NETZEL 468 Stats*Utstötte ts Betan tanden. Sedan Stats Utskottet uti dess Utlåtande under N:o 244 t anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition, oin Stats-Werkets tillstånd och behof uti hvad s >m rörer Riks-Statens 3:dje HufVUd-Titel anfört de skäl som verket dertill att Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Stanler, att för Försvars-Verket® Allmänna föremål eller Arméens och flottornes Utredningsoch underhålls-kostnader, med dertill hörande förråders förstärkning fästnings och skeppsbyggnaders besörjande in. m. anslå högre Summa an de 1,300,000 Rd. sorn hittills för dessa ändamål varit anviste till Kongl. Maj:ts Nådidiga disposition och hvilka skäl hufvudsakligast Utgjort, att de 58,000 Rl., som hittills utgått till betalning för levererad Saltpetergärd , efter hvad Utskottet tillstyrkt, hädanefter, sedan sådan losen upphör, skulle komma 3:dje Hufvud
Ifel 3 nk and en. nemålspris, och ett års missväxt torde en gång visa om vi haft för mycket. Meri då Sverige förr, afven i ymniga år, nödgats anlita utlänningar, åtminstone Finland, om 'brödföda, håfve vi deremot, sedan år 1819, varit i stånd, att med egna tillgångar fylla vära behof och till och med exporterat Spannemål. Orsaken till denna gynnande ställning måste således sökas icke allena i några åts lyckligare skördar, eller i ett bättre verksteldt landtbruk. De Odlingar, hvilka genom ifrågasatte lån blifvit förrättade °i en förut i det mesta död och onyttig jord, kunna ej annat än vara en i betydlig inån dertill bidragande orsak, oell afkastningen af'2 3,000 Tunneland, om och mycket deraf skulle rabatteras, med den ym. niga växt, sorn ny jord vanligen gifver, måste gifva allt i detta afseende bevisande resultat, hvarutom ökad ängsareal i sinom tid skall haf» va en förmånlig inflytelse på de gamla bolåkrarnes afkastning. Annu återstår något som talar för dessa lån. De hafva ett dubbelt ändamål: det att befordra Odlingar, och ett annat, att sprida genom en särskild canal penningar öfver Riket, träffa deri ringaste, trefna och arbetssarnma, jordägare, och hjelpa äfven den tryckte och gäldbundne, som med credit derigenom ännu kan blifva nyttig för sig och samhället. Med mindre förmånlige lån kan Landtbruket svårligen upphjelpas; hvaremot nu den driftige jordbrukaren på så lindriga vilkor erhåller förskott, att han med framgång bör kunna verkställa Odlingen, och den tröge tvingas att innom beräknad tid också verkställa den, för att undgå BrincÖ-TJtskcttets Bettini ahelin. dubbel förlust. Dessa lån äro för det allmänna nyttigare än fastighetslånen med hvilka icke någonodlingsförbindelse är förknippad ock hvilka oftast begagnas af den, som med förut ograverad egendom deraf icke iir i behof.
Då endast genom känbara uppoffringar och besvär, kanske ock för sent läkaren måste på annan ort sökas inser man lätt att allmogen häldre lemnar den sjuke åt Försynens skickelse, ån underkastar sig kostnader af nämnde art. På sådant sätt skingras mången husfader och husmoder i förtid från den dem omgifvande affödaj på sådant sätt skördas äfven denna undan den framtid, då Staten kunde påräkna dess krafter och verksamhet. Hvad jag nu haft äran framställa inne - Den l5 Februarii. 559 fattar en sann målning af läkarevårdens tillstånd i den ort der jag snart i i är varit ordinarie Domare. I denna egenskap, så väl som i många enskildta fall, kan jag vitsorda det ytterliga bekymmer och de olägenheter som ifrån brist pä en hastigare Och mindre kostsam läkarevård äro oskiljaktige. En hel allmänhet synes likväl rred största fog påkalla vidtagande af en dylik anstallt. Ortens innevånare hafva ock uti allmänna Sockenstämmor påyrkat denna medborgerliga rätt, samt ålagt sine representanter, att inlör Riksens Höglcfl. Ständer frambära 24,000 menniskörs i detta fall högst bekymmersamma belägenhet. Då jag inför detta hus understödjer ortens klagan, måste j?g likväl aldeles aflägsna mig ifrån Herr Wulffrats i mån* dagsPlenum väckte motion om en läkares stationerande i Warberg. Det skulle visst icke vara mig emot om Warbergs stad och district deromkring ännu kan bekomma flere läkare; men af redan åberopade skäl tror jag berörde motion icke förtjena ringaste afseende. För den aflägsnare delen af norra Halland och denna är den mest befolkade, vore det ändamålslöst och utan all nytta att stationera läkaren i Warberg, dit mängden af ortens innevånare hafva ,5, 6 och 7 mih
Föredrogos och afslogos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottens betänkande N:o 52, i anledning af väckta frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl, förordningen om sockne-stämmor i Riket den 29 Augusti 1843; samt Samma Utskotts betänkande N:o 61, i anledning af väckt fråga om upprättande al 2:ne nya årgångar predikotexter; hvaremot samma Utskotts Utlåtande N:o 53, i anledning af anmärkningar vid Utskottens betänkande, angående förklaring af hvad med ”matlag” rätteligen bör förslås, samt föreslagen ändring uti Kongl, kammar-kollegi kungörelse den 20 Juli 1830 Betänkande N:o 55, i anledning af väckt fråga om ändring uti 1 § af 2 cap. Byggninga-balken; Dito N:o 56, i anledning af väckta frågor om ersättning åt nämnd för biträde vid syner och extra förrättningar; Dito N:o 57, i anledning af väckt fråga om options-rätt för åboer å stom-hemman; Dilo N:o 58, i anledning af väckta frågor om ändring uti Kongl förordningen om sockne-nämnder å landet den 29 Augusti 1843; Dito N:o 5g, i anledning af väckta motioner om ändring och förklaring dels af fiskeri-stadgan den 14 November 1766, dels ock af reglementet för Nordsjö-fiskerierna i Götheborgs och Bohuslän den 21 Juli 1774; samt Betänkande N:o 60, i anledning al väckt fråga att bouppteckningsafgiften i Stockholm må bestämmas att utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus. Eif ollos. S. D. Föredrogs och återremitterades Expeditions-utskottets forsla» till underdånig skrifvelse N:o 203, angående tull-bevillningen. Den 26 September. Från Höglofl.
Ad. sin rättighet likmätigt, under tiden pröfvade betänk, och godkände dess återstående delar, så kunde det kanske blifva lätt gjordt att sedermera bereda ett slut på Hr Grins förslag medelst deras läggande till handlingarne, sedan hufvudsakligt beslut i frågorna vore fattadt; men dels har delta förfaringssätt synts mindre öppet, dels har en åtgärd, som haft utseendet af ett upskof, förefallit motbjudande; åtminstone hafva hos mig dessa motiver verkat. Gr. Mörner i Jag får anhålla att något få analysera Gr. Lagerbjelkes förslag. Första punkten lyder sålunda i ”skulle bolaget under byggnadstiden eller de fem närmast derefter följande åren brista uti upfyllandet af sina åligganden eller åtagne förbindelser, är Staten jemväl fri från sina”. Det af Utsk. framställda förslag innefattar i att om icke något bolag bildar sig och börjar arbetet inom 1852 års slut, så är garantien förfallen, men detta vilkor nöjer sig icke Hr Grin med, utan han vill att man för hela tiden skall fästa damocklossvärdet öfver bolagets hufvud, så att sedan bolaget nedlagt sina fem millir på jernvägen, skulle det möjligen bero på Regeringens godtfinnande alt säga: ”1 håfven brustit i upfyllandet af edia åligganden, denna bro är icke så bastant, sorn den bör vara, J skolén icke få den öfverenskomna ersättningen”. Är sådant Den 29 Augusti f, tn. 557 fair play ? Med ett sådant förslag skulle jag ej tro att den framkommer, som gjort sig fullständig reda för frågan och verkligen vill hafva jernvägen samt efter förmåga önskar befordra företaget. Vidare förekommer det: ”Skolandes i sådan händelse bolaget återställa den Kronan tillhöriga jord, som detsamma får sig upläten, samt vare frånkändt all rätt att hindra jernvägs eller annan allmän anstalts anläggande af annat bolag eller af Staten öfver den mark, hvartill bolaget kunnat förvärfva eganderätt”. Ett ypperligt sätt, Mine Hrr, att lagstifta 1 Sedan bolaget betalt och löst marken, skulle densamma utan ersättning, blott till .följd af ett Statens godtyckliga förklarande, kunna frångå bolaget! Ar det en Stat värdigt, att påyrka eller att ens framställa ett sådant vilkor?
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 April, kl. 6 e. m. Kongl. Majus nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott, i fråga om ersättning tili handelsoch sjöfar ts-fonden för för skjutne medel lill slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy; Gifven Stockholms Slott den 31 Mars 1848.
Denna inrättning-, sorn endast linnes uti vissa landskaper vid de allmänna större farvägar na, är för landtbruket mest skadligt och äfven kostsamt, ty liåiIskjUtsskyIdige hemmansägare och innehafvare, sorn på några trakter bo 1 å 3 mil från den gästgifvaregård, hvartill de aro anslagna att utgöra hållskjutsen, måste hvarje gång använda en beredelsedäg för sin drang, åkdon och sina, hästar, en resedag Hill gästgifvaregården, en skjutsdag och en dag för återreSan, tillsammans fyra dagar, för dräng och hästar att; skjutsa högst arne mit'och förtjena efter den närvar, skjutslegan för en häst allenast 3ä sk, b:co,hvilken hållskjutsning vänligen inträffar 8 å 10 gånger årligen, hvarigenom drängen och hästarne uro efter denria beräkning omkring 4° dagar åf äret förhindrade alt'utgöra det vanliga gårdsarbetn, förutan den kännbara förlusten, alt det bästa fodret mäste medtagas till gästgifvaregården, spillningen går förlorad för hemmanets åker, och drängen, sorn måste förses med minst 4 dagars matsäck, hvilken vanligen' tillagas så frikostig, att han deraf kunde hafva 8 dagars tillräcklig föda, 0111 han vore hemma, hlifver merendels vid gästgifvaregården förförd till slipning och kortspelning, eller ock förnöter han sin tid sofvande i hållstufvan samt vanvårdar sin husbondes hästar, som äro den sistnämndes dyrbaraste egendom.
De, som besvarat samma fråga jakande, hafva trott sig i en sådan inrättning finna ett medel till mägtig vetenskaplig förkofran, till en högre lyftning i embstsmannabildningen och till en mångsidigare vetenskapernas inverkan på samhällslifvet i allmänhet — ändamål, hvilka förmenats icke i lika mån kunna vinnas, så länge universiteten äro fästade vid så obetydliga småstäder, som Upsala och Lund. I följd af denna åsigt hafva ock de tillförene vid riksdagarne väckta förslag gått ut på att till hufvudstaden förflytta de begge universiteten i riket, eller ock ett af dem, eller till och med endast enstaka fakulteter, nemligen den juridiska eller medicinska. I enlighet med de utlåtanden Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i ämnet afgifvit (N:o 45 vid 1854 års riksdag, N:o 97 år 1857, N:o 174 år 1860 och N:o lil år 1863) hafva Rikets Ständer städse ogillat förslagen att rubba ifrågavarande instituter från deras nuvarande ställen samt på grund deraf ock lemnat utan afseende sådana framställningar, som allenast åsyftat att få genom sakkunnige undersökt och utredd lämpligheten af nämnda åtgärd, såväl som kostnaden derför. Vid innevarande riksdag har motion i ämnet (N:o 4 i första motionsserien) blifvit inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt af Herr Fåhreeus, Edward, hvilken sökt utveckla behofvet och fördelarne för landet att erhålla, jemte de begge nuvarande universiteten, ännu ett sådant, och detta i hufvudstaden, samt hemställt, att Rikets Ständer måtte »hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Kongl. Maj:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera hos Rikets Ständer göra den nådiga framställning, Kongl. Maj:t med anledning deraf kan finna för fosterlandet och för utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande.» Bih. till li. St. Besv - och Ekon.-Utslcottets Betänkande M 11.
Hr von Hartmansdorff: Jag tror icke Frih. Palmsljernas anförande hafva åsyftat någon vederläggning af mina anmärkn:r i afseende på ämnets bristfälliga utredning, utan han har snarare afhulpit denna brist, hvarför ej mindre jag än det Höglofl. Ståndet bör vara honom tack skyldig. Jag beklagar dock att Frih:n icke yttrat sig utförligare ang:de Bergslagets roteringsfrihet. Men då en af Konungens rådgifvare omnämnt detta förhållande, hoppas jag att det skall vid frågans slutliga afgörande blifva föremål för Regeringens upmärksamhet. Af sådan anledn., vill jag ej vidare motsätta mig Utlåt:s godkännande. Gr. Mörner, Johan August: Då jag hört så mycket ordas om roteringen i Dalarne, inom hvilken provins jag är jordegare, anser jag mig böra lemna den uplysning, att större delen af Dalarne verkligen är roterad. Folkkärna och Hedemora samt de öfriga socknarne, hvilka ingått till K. M. med underd. petition om befrielse från skyldigheten att lefverera räntekolen in natura vid Avesta, äro fullständigt roterade. För öfrigt anser jag tidpunkten vara inne för alt söka åvägabringa den reform, som nu är å bane, ty för omkring 10 år sedan, då samma förslag ifrågavar, ville Fahlu Bergslag ej för den ersättning, som nu densamma bjudes, afstå från sina urgamla privilegier. Sedan dess har koppartillverkningen ökats och med detsamma förmånen af en nedsättning i kopparräntan, men konjunkturerna kunna förändras och derföre anser jag att man bör begagna sig af nuvande förhållanden och således bifalla StatsUtsk:s förslag. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad och efter af HiGr. o. Landtm, serskildt framställde propos:r blef StatsUtsk:s förevar:de Utlåt, af R. o. Ad. bifallet, med undantag af den sista punkten, i fråga hvarom R. o. Ad. beslöt, alt K. M:s ifrågavar:de Nåd.
Jag har lydt och aktat er i det längsta; men, hända hvad som hända vill, nu tänker jag råda för mej sjelf. – Kom, Anna! Vi ska väl slå oss ut på något sätt; kom, kom härifrån! Sven. Inte ur fläcken, pojke, säjer jag! – Åh, jag kan bli ursinnig! Brukspatronen. Nu vill jag blanda mitt ord med i laget, Sven. Ni är orimlig; det är syndigt af en far, att så behandla sin son. Om ni har någon aktning för mig, så låter ni min förbön för de stackars barnen gälla. Sven. Ursäkt’ mej, herr Patron. Här är det jag, som rår. Saken är oppgjord mellan Ola i Gyllby och mej och ska inte ändres för bare ett infall åf den illistige pojken. Envises han och vill ha Anna, så tar jag min hand ifrå honom, och hur pass han se’n kan försörje sej med e hustru, som inte har en skilling, det begriper Patron lätt. Brukspatronen. Är det endast Annas fattigdom, som hindrar, så kan jag hjelpa saken. Jag skall förse henne med utstyrsel. Lotta. Och jag lofvar att sörja för hennes bruddrägt. Wilhelm. Kära fader Sven, låt inte be er förgäfves. Låt Erik få den han håller af. Hör en bön af hans gamle skolkamrat. Sven. Det är just inte Annas fattigdom, som jag bryr mej om. Herrskape skulle inte fälle ett enda ord i saken, om di visste hur det är mellan far hennes och mej. – Nej, ju mer jag tänker på, att jag skulle bli slägt med Jan Hansson, ju omöjligere finner jag’et. Erik får ta hus hvar han vill, eller också ska uppgöringen mellan Ola i Gyllby och mej stå fast. Och nu inte ett ord mer om saken. Kom, Ola! Kom, Britta! Var inte ledsen, käre du! Britta. Ledsen? Pytt ock! Jag behöfver inte truge mej te en man, inte. (Sven, Lisa, Ola och Britta gå in i stugan) Brukspatronen (till Erik och Anna) Trösta er, stackars barn! Än är inte allt hopp förloradt. När fader Svens sinne hunnit svalna och han tänker lugnare på saken, tör han nog ge efter.
Drottningens lifsfrugt af mankön, Konslitutions-Vlshollcts Memorial N:o g. 21 Blifver Drottningens Lifsfrugt af Qvinnokön, träde den af Attén, som efter förstfödslorätt den aflidne Konungen i Arfföljden, på sätt 1 § utstakar, närmast är, såsom Konung till Regeringen. Skulle den olycka tima, at hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten til Riket räknas, antingen på manliga sidan utginge, eller genom uraktlåtande af hvad denna Successions-Ordning uttryckeligen föreskrifver, förlorat Successions-rätt vare Thronen ledig til nytt val, och utkore då Riksens Ständer et nytt Konungahus. förordne då Riksens Ständer Förmyndare för den omyndiga Konungen, på sätt i 95 §. af Regerings-Formen stadgadt är. Blifver Drottningens lifsfrugt af Qvinnokön, träde den af Ätten, som efter förstfödslorätt den aflidne Konungen i Arfföljden, på sätt l § utstakar, närmast är, såsom Konung till Regeringen. 9. Skulle den olycka tima, at hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten til Riket räknas, antingen på manliga sidan utginge, éller genom uraktlåtande af hvad denna Successions-Ordning uttryckligen föreskrifver, förlorat Successions-rätt, vare Thronen ledig til nytt val, och utkores då, på sätt i 61 § Riksdags-Ordningen föreskrifves, et nytt Konungahus. Hänvisning: Bihang till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst.- Ut:s Meni. Rikets Ständers und. skrifvelse N:o 90. Förslag till ett tillägg i 59 § Regerings-Formen och 27 § 1 mom.
Omröstningen har utfallit med 70 Ja och 4-9 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 39:de Omröstningen. Sadelmakare Den sorn bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet arbeten, godkända förslag, att »Sadelmakare-arbeten, ej specificerade, alla slag», skola under denna allmänna rubrik draga 50 öres införseltull per skålpund, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Viner Nej, antages Presteoch Bonde-Ståndens beslut, att »Sadelmakare-arbeten, ej specificerade» skola vid införsel förtullas såsom hittills, de »med äkta förgvlda, försilfrade eller pläterade beslag» med 75 öre och »andra slag» med 50 öre skålpundet. Då voteringen utfallit med 4-6 Ja och 73 Nej, är Nej-propositionens innehåll Rikets Ständers beslut. 40:de Omröstningen. Salt. Den som instämmer i det förslag Utskottet framställt och tre Stånd gillat, att, Bevillnings-Utskottets Memorial M 19. 15 med afslag å yrkad tullfrihet för salt, tulltaxan bör i denna del förblifva oförändrad, röstar Ja; Den det ej vill röstar Nej; Vinner Nej, komma, enligt Bonde-Ståndets beslut, alla de såsom »oraffineradt» i taxan uppräknade slag af salt, nemligen »kok-, bergoch glauber-, valtenfritt», att kunna tullfritt till riket införas. Voteringen har utfallit med 78 Ja och 41 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Alisia Omröstningen. Den som, lika med Utskottet samt Ridderskapet och Adeln jemte Borgare-Ståndet, anser införseltullen å »Skomakare-arbeten af andra tyger än siden samt af saffians-, karduans-, färgade, pressade eller tryckta skinn», böra utgå med \
Mörners framställning, och hoppas nogsamt att Ulsk:s majoritet skall inse att med det ordet ”genast”, som är nedlagdt i nuvar. lagparagraf, just åsyftas den skyndsamhet vid skiftesförrätlningar som jag förordat och att om någon förändring göres i den paragraf, som åsyftar alt bestämma huru landtmätare skall förordnas, så skulle deruti ligga ett frö^ till möjliga prosesser och den tidsutdrägt, som jag anser så vigtigt alt undvika. Jag får dessutom upplysa Gr. Mörner^ derom, ali det endast är vissa landtmätare som få förrätta laga skifte. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan icke tala af egen erfarenhet i detta ämne, men har likväl trott mig finna att de olägenheter, Gr. Mörner påpekat, äro temligen allmänt öfverklagade. Man misstänker t. o. m. att sådan som författningen för närvar, är, så kan det hända att en delägare i en by får löfte af landtmätare att slippa all afgift för sin egen del, blott han begär skifte och derigenom nödgar de andre lill skifte och de dermed förenade kostnader. Ett sådant missbruk är åtminstone möjligt Den 29 December f. m. 531 och jag hemställer derföre, om det icke vore skäl att tänka på dess förekommande. Gr. Mörner: Med anledn. af Frih. Raabs sista yttrande, får jag tillägga, att det nu alltför ofta inträffar, att till landtmätare utses sådan person, som varit alltför partisk, och derigenom under skiftets fortgång vållat många vidlyftigheter och prosesser; hvaremot dessa skulle kunna afskäras om mera opartiskhet och omtanka ägde rum vid tillsättande af den person, som har det vigliga uppdraget att skifta medborgares dyrbaraste egendom. Remitterades till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n. Slutligen föredrogs och remitterades till StalsUtsk. Gr. Posses, Fredr. Salomon, d. 23 dennes e. m. anmälla och sedermera skriftligen aflemnade motion, om beviljande af ett årligt statsanslag till vanvårdade barns inlösande på de för dem inrättade räddningsanstalter.
Otvifvelaktigt är det af stor vigt att för gymnastiklärareplatserna, särdeles vid de större läroverken, erhålla fullt skickliga personer; men då de med dessa lärareplatser förenade göromål icke äro af beskaffenhet att, på sätt med adjunktsbefattningarna är förhållandet, taga en persons hela tid och verksamhet i anspråk, synes den olikhet i aflöningsförmåner, som dem emellan förefinnes, ingalunda vara obillig. Gymnastiklärarne i allmänhet äro redan genom den vid sistlidna riksdag dem beviljade löneförhöjning vida bättre lottade, än öfrige vid elementarläroverken anställde öfningslärare, med hvilka de förut åtnjöto lika aflöning; och Utskottet har alltså icke kunnat å Grefve Björnstjernas förevarande motion tillstyrka Rikets Ständers bifall. 60:o. Uti en hos Preste-Ståndet väckt, till Utskottets behandling remitterad motion (N:o 31) har Kongl. Hofpredikanten Wahrenberg föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja löneförhöjning åt. lärarne i sång och musik vid de lägre elementarläroverken på det sätt, att desse lärare vid de femklassiga läroverken erhölle vid tillträdandet af sina befattningar 300 R:dr, efter fem års väl vitsordad tjenstgöring 400 R:dr och efter tio års sådan 500 R:dr; de vid treklassiga läroverk vid tillträdandet 200 R:dr, efter fem års väl vitsordad tjenstgöring 250 R:dr m Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. och efter tio års sådan 300 R:dr; och de vid tvåklassiga skolor vid tillträdandet .100 R:dr, efter fern års väl vitsordad tjenstgöring 150 R:dr och efter tio års sådan 200 R:dr; men då giltig anledning icke synes förefinuas att särskildt för desse lärare bestämma aflöningen utöfver de af Kongl. Maj:t för dem föreslagna belopp, hemställer Utskottet, att berörda motion må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 61:o.
Eders Kongl. Maj:ts uliderdånigste och tropligtigstc tjenare och G. A. HJERTA. Stockholm den 16 April 1833. J. A. Lundström. Till Kongl. Maj:t underdånigst, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Stuteri-Räkenskaperna. ( 56 ) Transund af Kongl. Kammar-Rättens Skrifvelse till Kongl. Öfver-Styrelsen af Stuterierna, daterad Stockholm den i3 Maj 1828. Och uti elen sednare punkten, att vid Inventarii-Redo görelsen följande Persedlar, hvilka uti 1824 års redogörelse blifvit halaucerade såsom behållning till ifrågavarande år icke funnits uti i8a5 års Räkning upptagne: nemligen 7 R:dr Ridkyssar, 66 st. Vigter och en under året utlemnad Sädesharpa, hvarjemte till förfärdigande af Inventarieoch Förhrukningspersedlar i Sadelmakare-verkstaden och till 32 sk. nya viskdukar genom miss-summering å sammandragen fol. 862 och 947, 10 st. Söljor och 20 alnar Valmar blifvit uti Redogörelsen för mycket afförde; Och emedan dessa anmärkningar äro nied det i Räkenskapen förefunne förhållande öfverensstämmande, hvilket jemväl blifvit å förklarandens sida medgifvit; Ty anmodas Stuteri-ÖfverStyrelsen förständiga vederbörande Redogörare, att de sålunda anmärkte poster, uti näst afgifvande Räkning, med åberopande af detta beslut, till redovisning debitera, under Titel: till följd af Kongl. Kammar-Rättens observation, samt a5 procent af posternas värde, utgörande den Kongl. Kammar-Rättens Betjening, enligt i5 §. af Kongl. Maj:ts den 21 Junii 1814» för Kongl. Kammar-Rätten utfärdade Nådiga Instruction, anslagne andel af anmärkningsmedlen åter afföra och Contant hit insända, emot 5:te Revisions-Contoirets meddelade qvitto, hvilket sednare såsom Verification Räkenskapen bifogas bör.