Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvertom är den, om också ej uttryckligen, dock lika mycket förutsatt såsom nödvändig i dessa skolor, som den redan från äldre tider varit vanlig i de lärda skolorna; utan de hafva endast, med fristadt afseende på förrildrarnes mera allmänna oförmögenhet att sjelf ve undervisa barnen, ansett sig böra göra den • dagliga läsningen i skolan till regel samt eftergiften deri till undantag; och få Utsktn 1111, efter ett närmare öfvervägande af berörde anmärkmr, för att göra sin mening tydligare, föreslå följande tillägg uti 3 punkten af denna §.‘s sista moment. 1 de församlingar, der skolstyrelserna, i anseende till localförhållanden eller andra omständigheter, finna en mera utsträckt hemläsning nödvändig, må detta stadgande ej anses derför lägga något hinder i vägen; dock med det förbehåll, att de barn, för hvilka hemläsning medgifves, icke desto mindre anses skyldiga att å de dagar i veckan, som dertill bestämmas, infinna sig i skolan vid samma ansvars på - Den 10 Februari e. m. 177 påföljd för uraktlåtenhet deraf, som i allmänhet är bestämd för försummelse af skolgångsskyldigheten.” För öfrigt förenar jag mig i de yttranden, som äro afgifna af Hr Lagergren och Hr von Troil samt anhåller om bifall till Utsktns förslag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Hr von Hohenhausen, lika med flera andra ledamöter, tyckes anse den ifrågavai', författningen icke såsom föreskrifter, hvilka skola enligt deras ordalydelse ställas i verket, utan såsom ett mål, till hvilket man bör sträfva i hänseende till den allmänna folkundervisningen. Jag är ense med dem, att om man blott afsåge det sednare, så hade de rätt i sina yrkanden. Men skilnaden är, att der jag stannat med mina önskningar, der hafva de utkräft verkställighet. I författningar får man icke införa blotta önskningar, utan det som bestämdt fordras och man vill göra gällande. Man har ock, under förutsättning af ett mål, till hvilket man syftar, velat säga om det stycke af förslaget, hvilket R. o. Ad. redan antagit, att då hinder möta, skola undantag öga rum.
Något orimligt häruti finnes ej, men det är sannt alt till följe af en sådan okunnighet det ser besynnerligt ut att begära utgifvande af en författning, som redan till en del är utfärdad. Meningen med R. Sits framställning kunde, om de känt nämnda författuing, ej hafva varit någon annan, än all den grundsats, Dec 20 Februari f. m. sorn i författningen redan finnes, skalle utsträckas äfven till de tliealrar, hvilka, till följe af K. M:s nådiga gillande af R. St:s beslut, möjligen skulle kunna uppstå. Detta hoppas jag är tillräckligt för att visa, att åtminstone ej någon orimlighet ligger i denna framställning ifrån R. St., ehuru det visar en okunnighet örn att den begärda författningen lillen del redan finnes. Deremot anser jag det alldeles oriktig', att Exped.Utsk. på en sådan anleda, skulle tillåta sig alt utstryka hvad R. St. i denna del beslutat. Det hade kanske ålegat Utsk. att inkomma lill R. St. med ett memorial, i hvilket de fästat R. St:s uppmärksamhet på misstaget; då hade detta kunnat blifva rättadt; men att helt simpel t sl ryka ut ifrågavar. mening, anser jag hade varit olämpligt, jemte det, att det är alldeles nödvändigt, att något säges om den censur, som borde utsträckas till de theatrar, hvilka hädanefter kunde uppstå i hufvudstaden. På grund af detta förhållande, hoppas jag att R. o. Ad. finner nödvändigt, alt i vanlig ordning återremittera Exped Ulsk:s skrifvelse, då jag hoppas och förmodar, att Exped.Utsk. i behörig ordning fäster sin uppmärksamhet på det begångna misstaget, och att för öfrigt de motiver, hvilka finnas i R. St:s beslut, få stå qvar och ej blifva utstrukna. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Den siste värde talaren har bland annat behagat säga, att jag i sista plenum fällt något yttrande, som han ansåg opassande. Jag lemnaidetta i sitt värde, men skulle likväl tro att Gr.
BondeStändet bifallet och af de öfriga Respective RiksStånden utan anmärkning lemnadt. 2Ö:o Det af Utskottet föreslagne Anslaget för KrigsCollegii Departementen, till FörsvarsVerkets Materiela behof, hafva hos H. R. o. A. Herr Grefve Brahe, M. och Hr Friherre af Nordin, C. J., ansett för ringa; anförande Herr Grefve Brahe.- alt inhemtad kännedom af de till ämnet hörande så kallade mindre detaillerne säkerligen skulle medfört ett annat resultat än den föreslagne nedsättningen i Anslagssum - f5o Stats-Utskottets man; att efter närmare pröfning af dessa mindre delailler Utskottet skolat finna nödvändigheten af Materielens iståndsättande, completterande oell Arliga underhållande, i följd hvaraf skyldigheten skolat erkänna livad sorn fordrats ; att, då R. St:r under senaste i3 Ar aldrig ansett sig kunna fullt ut bevilja de Anslag K. M:t för Materielens upplijelpande begärt, utan genom afkortningar och nedsättningar blott afhjelpt en del af det nödvändiga krafvel, det ej borde förefalla oväntadt, att vid hvarje Riksdag de gamla bristerne åter framträdde i afvagtan på nya Anslag; att de Materiela behofvens fyllande först i Behofvets stund vore vådligt, om ej omöjligt; och att man under fredens lugn borde bereda de försvarsanstalter, som aflägsna kriget eller då det inträffade, bidrogo till framgång; — samt Herr Frih. af Nordin •• att det förefallit anmärkningsvärdt, det Utskottet, försedt af K. M:t med alla nödiga detail-upplysuingar, ansett sig kunna föreslå R. St:r att hos K.
Utan dessa egenskaper kan en statsman icke trotsa all tradition och inlåta sig i ett vidtutsväfvande omstörtningsarbete, utan att snart falla offer för sin egen kortsynthet. Jag tror denne medikus vara besjälad af de bästa föresatser att bota statskroppens skröpligheter. Han skall måhända skrifva hundratals utmärkta recept; men hvern skall expediera dem? Det finns intet apotek, där slika läkemedel sammansättas; och vill han själf söka preparera dem, skall han snart digna under arbetets tyngd. Och han skall, i längden, icke kunna hålla sina händer rena. Guld klibbar lätt vid fingrarna. Till trots för sina redliga afsikter, har han lycksökarens fåfänga, hänsynslöshet och högmod. Dessa egenskaper måste rätt snart bringa honom i konflikt med hans omgifning. Jag talar nu icke om henne, hvars namn aldrig borde nämnas i detta sammanhang. Men denne Brandt, kungens påtvungne favorit, som redan på alla sätt börjar blanda sig i hofvets angelägenheter, är full af ömtålig själfkärlek och fåfänga. Hur länge kan det väl dröja, innan dessa två råka i konflikt? Och så denne Rantzau, med sin kokande ärelystnad och sin andryga stolthet. Andre man i generalitetet! En Rantzau! Och alltjämt utan minsta inflytande på regeringshandlingarna – underordnad sin egen förre skyddsling och läkare. Han finner sig aldrig tillrätta däri. Redan börjar han smäda sina bundsförvanter, snart skall han börja intrigera. Och alla, som fått skråmor under det brådstörtade reformarbetet, skola sluta sig till honom – och Struensee skall icke ha en enda vän vid sin sida. Rosenkrantz tystnar. Moltke och Reventlow sitta försjunkna i tankar. Regnet smattrar mot rutorna, vaxljusens lågor flämta, som om en ängel passerat genom gemaket. Och Thott citerar med lågmäld stämma: – Donec eris felix, multos numerabis amicos. Tempora si fuerint nubila, solus eris. När de fyra rådsherrarne en timme senare skiljas, är det beslutadt, att de tills vidare stanna kvar på sina poster, afvaktande hvad den närmaste framtiden skall bära i sitt sköte.
De hålla trogen vakt, då kölden kommer och skaren bär. En half mil inåt landet på den sidan, långt ifrån hvarje menskoboning, ligger på en grankulle en liten jordkula, som mest liknar en potateskällare. Der inne bor gamla Weitikka ensam hela året om. Fordom tjenade hon här på gården, var ung och vacker, så visst som hon nu är sextio år och ful som ett troll. Men i skogen sker henne aldrig något ondt. Skogsrået sjelf har lofvat skydda henne, och sjöjungfrun vågar derför ej angripa henne, hur gerna hon än ville, »ty sjöbruden har agg till mig», säger hon och kanske har Weitikka rätt. Det tredje fönstret i rummet visar ännu en annan tafla full af stämning. Åt söder och vester ödemarkens vilda, men tjusande poesi, öster ut halfcivilisationens prosa. Närmast ligger ladugården och i fonden bortom fähuset en ofantlig rågåker i träde. Emellan tegarne slingrar sig vägen, knagglig och grå; den heta solen har bränt leran så torr, att man går derpå som på stelnad lava. Så se nu en gång byvägarne ut i den trakten. »Man har ej råd att bygga bättre», säga hemmansegarne. Men här inne i den stora »rusthållarstugan», för närvarande uthyrd till »sommarnöje», småprata några glada ungdomar. Man talar om gamla Weitikka. Den yngsta fröken, hon som nyss blifvit så der halft förlofvad med sin kusin studenten, har sjelf varit i jordkulan, »troligen», säger hennes fästman, »i det hemliga hopp att der få veta sina framtida öden!» Men den lilla bruden skämtar och ler, pratar och skalkas. Hvad hon derunder påminner om en bjellra som klingar hela dagen om, hvad hon liknar en lärka som jemt och ständigt drillar, bara drillar! Och hon måste ju vara glad, hon som är familjens solstråle, dess framtidshopp och dess enda glädje. Jag hade så roligt berättar hon nu jag hade så utomordentligt roligt! Pappa sof middag, när jag gick, mamma bakade skorpor och stackars Erik satt ute och lekte i sanden.
Af en i Fullmägtiges expedition förd tablå öfver Bankens Reserv-fond, visar sig, att den 18 nästlidne September till densamma ingått följande summor, nemligen: af de i Banko-Reglementets 174 § under litt. a) och b) upptagna summor samt af behållna vinsten från och med år 1857 Runt R:dr 4,003,956: 63. „ fonden till skiftesoch odlings-lån (se litt. c) , , „ kreditivet till Fahlu bergslag och Spar Bankerne i Riket (se litt. d) „ „ „ fonden till belåning af fast egendom å landet (se litt. e) „ „ „ fonden till belåning af fast egendom i städerne (se litt. f) „ „ Transport R:mt R:dr 4,980,489: ii. 16,112: 48. 259,500: - 678,150: - 22,770: - 81 Transport Runt R:dr 4,980,489: 11. af kreditivet till manufakturernes och fa brikernes understöd (se litt. g) ,. „ 75,000: — „ fonden till utlåning med omsättnings rätt (se litt. h) » 222,333: 35. „ anslaget till försträckning åt Filial Banker (se litt. i) „ 1,010,000: — R:dr Runt 6,287,822: 46. samt att derå blifvit anordnade till försträckning åt Filial-Banker . 854,100: — „ förstärkande af Handelsoch Nä rings-diskont-fonden 1,275,000: — 2,129,100: - hvadan behållningen å Reserv-fonden ofvannämnde dag utgjorde Runt R:dr 4,158,722: 46. § 70. Enligt tryckta öfversigten af Bankens hela ställning efter bankens tili 1857 års bokslut, utgjorde Bankens tillgång i räntebärande obligäng i obliga gationer vid samma års slut
Dito i anslaget för lärare i musik och sång äfvensom i teckning vid dito Förhöjning i anslaget till arfvoden åt bibliothekarie!- vid de högre elementarläroverken j Dito i anslaget till vikarie-arfvoden och oförutsedda behof Till arfvoden för biträden åt de högre läroverkens rektorer vid ombesörjandet af läroverkens angelägenheter, m. m Riksmynt. I i 1 R:dr dre Transport 191,052 46| För läraren i teckning vid nya elementarskolan i Stockholm J. G. Köhlei-s uppflyttning i tredje lönegraden 250 — Ersättning för en till elementarläroverket i Norrköping från nämnda stads kassa, under titel “Apologistens lön och diskretion “ hittills utgående afgift 137 50 Dito för den i löningsstaterna beräknade årliga afkomst af Ekers och Skerikes prebendepastorater Hushyresersältning åt rektorn vid högre elementarläroverket i 564 — Westerås 500 —• Till löneförhöjning ä 500 K:dr för rektorer vid femklassiga läroverk 2,000 — Summa 194,503 96 Tab. Litt. b). Riks-stateiis Åttonde 1864 års Riks-stat anslår: Span mål. Indelta Rän. j tor enligt Penningar. markegång på förslag. Indelt pä förslag. Mått. Värde ä 2 lt:dr kubikfoten. Oinaelt. Mått. ] Värde förj slagsvis ä ! 2 R:dr kubikfoten, i Summa. Riksmynt. Nuvarande beloppet ; Tillkommer: Till Byrån för handläggning af högre undervisningen: T • Löneförhöjning åt Byrå-cheinspektör för elementarläroverken Förhöjning i anslaget till tjenstebiträde Till Byrån för handläggningrörande folkundervisningen: Lön åt Byrå-chefen Till tjenstebiträde - Riksarkivet: Nuvarande beloppet Tillkommer: Förhöjning i lö - 6,071 80] 452,767 Kongl. Bibliotheket: Nuvarande beloppet Tillkommer: Löneförhöjning för Kongl.
Hr Gr. o. Landtm, framställde, att om han rätt upfattat Hr Stjernsvärds yttranden, hade Hr Stjernsvärd förut yrkat återremiss, för att Stats-Utsk. måtte komma i tillfälle att bland principerna vid statsregleringen intaga ett stadgande rörande ett af honom omnämndt förhållande, och nu i sitt sednaste yttrande afstått från detta yrkande, om It o. Ad. ville bifalla ett sådant stadgande, sorn af Hr Stjernsvärds framställning skulle föranledas. Hr Stjernsvärd: Jag yrkar återremiss af det skäl, att jag ansåg det lättast låta sig verkställas, att StatsUtsk. intog det förbehåll, jag tagit mig friheten göra Ståndet upmärksamt på uti den förevarande punkten, men det är mig fullkomligt likgiltigt, om tillfälle lemnäs åt StatsUtsk. att på annat sätt uptaga detta förbehåll. Hvad punktens innehåll beträffar, så har jag deremot ingenting att invända, men jag trodde att det skulle vara lättare att i denna punkt inflika det förbehåll jag. nämnt, än tillägga en ny punkt. Detta yrkande blef härvid af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet med erinran derom, att öfverläggningen var fulländad och att nu blott vore fråga om formen för Hr Stjernsvärds yrkande; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att hail vid sådant förhållande ej såg annat sätt, hvarpå Hr Stjernsvärds mening kunde göra sig gällande, än medelst bifall till ifrågavande morn., med det tillägg, att då två eller flere tjenster innehafves af samma person, lönetillökning får åtnjutas endast för en tjenst, och att derföre de nu ifrågavar:de proposme borde innehålla den ena bifall till förevar:de mom. oförändradt och den andra bifall till detsamma, med det af Hr Stjernsvärd föreslagna tillägg. Propos. till bifall å ifrågavande mom. litt. g blef nu framstäld och besvarad med starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Hr Hjerta: 'I föreg:de plenum, sedan E. o.
Tydligen har M. derigenom ansett sig hafva gjort alldeles tillräckligt för den historiska troheten, och hans publik har säkerligen varit af samma tanka. Icke heller var då kunskapen om de gamla Nordboarnas lefnadssätt synnerligen stor och redig; och att af fragmenterna skapa ett helt, någorlunda i den gamla nordiska andan, dertill var ej Messenius tillräckligt stor skald. Messenius nöjde sig med att upptaga enskilta yttre drag, men dessa ställde han stundom helt obekymradt vid sidan af seder och bruk från sin egen tid, och deraf uppkommer ofta den bizarraste blandning. Så utfärdar konung Sigtrud ett stämningsbref till Disa, hvilket bref är affattadt i 17:de århundradets kurialstil, men, enligt M:s mening, med speciel tillämpning på fornnordiska förhållanden. Det börjar: ”Wi Sigtrud med de tre Gudars, Thors, Odens och Friggas nåde, stormächtige konung till Upsala hälse dig” m. m. och slutar: ”Datum på vårt konungsliga hus Upsala, den fjortonde dag i Göya månad år efter verldenes begynnelse 2758.” På samma sätt finner man, att i dramerna från hednaåldren åkallas alltid de gamla gudarna, tiggarna bedja om allmosor i ”Thores namn,” de af hungersnöd lidande bönderna anropa Frigga om hjelp o. s. v. Men så mycket begrepp om konstnärlig objektivitet hade hvarken Messenius eller hans publik, att i ett drama från sagoåldren hedningarnes religiösa tro skulle kunnat framställas, utan att man på samma gång pekade på dess falskhet. Derföre måste Oden, Thor och Frigga sjelfva träda upp och förklara, att de äro blotta ”afgudar;” och man hade icke ens öga för den motsägelsen, att dessa, fastän afgudar, dock framställas utrustade med gudomlig magt och såsom de der sända hungersnöden öfver landet som straff åt menniskorna, hvilka ej längre ”med flit dyrkade dem.” Samma återspegling af 17:de seklets medvetande färgar äfven framställningen af ett annat hedniskt bruk. Olaus
Jag tror att detta Stånds organisation bör dessutom upfylla en annan vigtig bestämmelse, hvartill den serskilda röst rättigheten ensam ej är tillräckelig: den att tjena till jämnvigt i Staten, emellan Enväldets och Democratiens ytterligheter; att vid befarade möjeliga missbruk vara ett stöd, antingen för Thronen, eller för Folket. Låtom oss undersöka den nya inrättningens förhållande i framtiden i bägge dessa afseenden. Mankönet af Ridderskapet och Adeln utgjorde år 1810 4420 personer eller vid pass 12C8 af det hela i Sverige. De upgifter Tabellverket för samma år innehåller och de fölgder som deraf kunna dragas, innefatta följande resultat om förökningens och mortalitetens förhållande i detta Stånd, jämfördt med den öfriga massan af nationen. Då hela adelns antal jämföres med ett lika stort antal af hela folkmängden, finnas ibland adeln endast 12 mans personer, emot 13, i den sednare klassen; endast 3 gifta män emot 4, och endast 11 barn emot 13 i samma nummertal af hela folkmängden. Erfarenheten bevisar således tydeligen verkligheten af 3 serskilda orsaker till mindre förökning hos detta Stånd. Mortalitets tabellerne deremot samt de jämförelser och resultat som af dem upkomma, bevisa en absolut förminskning. Födda barn uti hela Riket, utgjorde år 1810 ett antal af något öfver 81,000. Då detta antal reduceras efter förhållandet af adelns numerär till hela nationens och efter proportionen af 13:11, emellan adelns barn och hela massans, upkommer ett antal af födda barn ibland adeln detta år af 262. — Mortalitets tabeller öfver adeln ensamt finnas ej, men genom mortalitets exponenten för hela nationen, i städerne och på landet, jemförd med adelns antal i städerne och på landet, kan den utan betydeligt misstag bestämmas. Jag lägger dervid till grund 1805 års upgifter, såsom de sista fullständiga, ehuru mortaliteten bevisligen de sednare åren varit större än då. Detta år utgjorde den öfver hela Riket 1(43 eller något mer än 2 bland 100; men i Stockholm 1/25 eller 4 bland 100 af hela folkmängden.
Likväl har, till följe af den krigsställning som under de sednare åren inträffat, Kongl. Majit blifvit hindrad, både att gifva de äskade biträden i all den vidd som eifordrais och alt låta dem fortfara så länge sorn varit påräknadt. Derutaf hafva visserligen förluster för Canal - Bolaget uppkommit, äfvensom detsamma, i anseende till nödvändigheten att hafva troppar i beredskap att marchera vid första vink, i de flera deraf följande omständigheier nödgats vidkännas ökade kostnader. 1 följe 153? Den 17 Juli. X följe härutaf , äfvensom i följe af andra oförutsedda utgifter, samt i synnerhet i följe af omöjligheten att vid början af ett arbete, af dea vidd och sträckning som Götha Canal, kunna med tillräcklig säkerhet beräkna de hinder som skulle möta eller de kostnader, som till deras öfvervinnande skulle erfordras, har nu blifvit utredt, att arbetet, som i anseende till gräfning och sprängningar är i det hela ungefärligen till en tredjedel utförd t , men fördeladt på alla de åtskilliga punkter, CanaMinien upptager, utgör på de flesta blott en mindre betydlig del af hvad som ännu återstår, fordrar för att fullbordas , ett ganska ansenligt tillskott utöfver det först subscriberade capitalet. Då Götha Canal - Direction i anledning så väl af Riksens, Ständers nu varande sammankomst som för att kunna efter tillgångarna inrätta den blifvande arbetsplanen, ansett sig skyldig att ingå i en noga undersökning om de belöpande kostnaderna , och i följd deraf samt af de vid detta tillfälle upprättade detaljerade calculer inkommit till Kongl. Majit med en ornständelig berättelse om Verkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit icke velat dröja att densamma härjemte till Rikets Ständers pröfning och bedömande öfverlemna, och uppdrager nu åt Rikets Ständer att af Götha Canal - Direction inferdra de ytterligare upplysningar, förslager och beräkningar , som kunna erfordras till ämnets fullständiga kännedom. Kongl.
BegrafningsCapell, Jag begagnar detta tillfälle, att hos Hr Gref. ven och LandtMarsalken samt Höglofl. Ridder. skåpet och Adeln göra en anhållan, hvartill bifallet skulle af Comiterade anses såsom en belöning, om, när Reparationen, sorn jag hoppas, under vintrens lopp uppnår den fullbordan, att den kan visas, att Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderekapets och Adelns Ledamöter då ville bes? ett Tempel, som i sina Griffer gömmer så mycket af hvad Sverige ägt ädelt och stort, och som i sina synbara Prydnader, innom alla Classer af Medborgare, upplifvar så stora och så ärofulla minnen — minnen, dem ingen 188 Den 5 Sammil. med större rätt kan tillägna sig, än Hr Grefven och LandtMarskalken sjelf och detta Riksstånd. Lades på bordet. Herr Anrep, Otto Reinhold, uppropade# af Herr Grefven och LandtMarskalken, men var ej närvarande. Herr Struss enfelt, Michael, anförde skriftligen följande: Nyligen anländ till Riksdagen, samt då tiden snart är tilländalupen, att inga nya Mo-’ tioner få väckas, hoppas jag att Ridderkapefc och Adeln benäget öfverser, att jag icke tillfyllest kan äga kännedom af »Ut hvad hittills blifvit under Riksdagen i dess Plena ventile-; rädt; och således möjligtvis vidröra ämnen, som redan noglänge varit under Discussion , men som jag tror förtjena all uppmärksamhet, nemligen närvarande ställning med FilialDisconterna och deraf härledande verkningar på nästan hvarje Medborgare, i förening med den allmänt öfverklagade Penninge-nöden. Man anser Disconterna för upphofvet till allt ondt, egentligen derigenom, att de nöd-: sakat för stor Sedelstock och lätthet för Allmänheten att få Lån. Men jag tror, att först bör bestämmas, huru mycket penningar bör Den 5 januari!.
Hvarföre skulle vi hafva inträdt på denna bana, om ej för alt gå ända fram till målet, i stället för att på halfva vägen stanna uti ett outbildadt skick. Jag klandrar således det steg 1809 års lagstiftare och dess efterföljare tagit på denna bana, då det icke tagits fullt ut. Jag tror, lent ut sagdt, att della systeme af t i I Ibaka hå Ilande har varit ett verkligt förräderi emot den constitutionella friheten. Della må nu hafva varit medvetslöst så handladt, det må vara handladt onder helt andra åsigter och under förutsättning af fullkomligt motsatta resultater mot dem som inträffat; nog af, det har icke lyckats att bringa detta land framåt till det mål, hvilket afsågs med 1809 års statshvälfning. Mine herrar! jag ber att få uttryckligen förklara , det jag anser allt hvad klandras bör hufvudsakligen ligga i vidhållandet af det outvecklade constitutionella systeme , hvaruti vi ännu till stor del befinna oss, — ett skick, som icke inneburit de minsta garantier i något fall, vare sig uti politiskt, ekonomiskt eller moraliskt hänseende. Det är i sanning nedslående att begrunda vår politiska mopal , så mäktigt inverkande på den enskildes. Jag vågar säga , att deu tagit ett stort steg tillbaka, alt Statens moral således i alla afseenden är djupt sjunken, och att det fordrar de kraftigaste steg, den allvarligaste vilja alt rycka nationen från brädden af den branta afgrund, dit vi kommit. Jag tillräkna!- Konungens fordna rådgifvare deras oförmåga att skåda denna brant så nära framför sig som den är; deras rädsla för häfstången lill en conslitutionel kraftyttring har verkat miss - Den 3 Juli e. m. ledande på publicitetens stora maktinflvtelse; och jag tillraknar vår Styrelse, att den icke sökt att föradla denna kraft. Den har t ver torn gjort allt tor alt förnedra densamma och göra den mera skadlig ån gagnelig för landet.