Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä jag är en af dem som gistvik anledning till Lenna motton, star jag något yttra; jag har trott art dä wi wörö nara att komma i ett brinnande krig, det icke wo>e tid, an uvssjuka en sal-petter lillwerknkn.,. i syra är; renast norde Lenn» till,verkning löretagas, mbjrlighrten gis.ves, dä man nyttjar - SIS Dm r6 IM. jaden i Riket befinlelige ladugärds jorden; till befordrande af betra ändamål tjerne om i brist af grbetare, ali af der öfwerflödiga conscripticms manffapek, arbetare kuride erhätlas; ees wn af den sä kapade Krono betalningen, har jag trott sä mycket mindre kunna finna någon motsägelse, som den är sä »beboelig och blott nägra skillingar pä hwarjs liten hemmansdel, sorn dock ager atr sjelf besörja sin saltp-chcr lejverence att det knapt lönar mödan fordra densamma, hwarföre den ock mist stadnar t lefverantörers och npböcdsmäns hander, men sältan den gjör en betydlig summa hvarmed KoNun' gen kunde bestrida ulgisterne ttll de anstalter som kunde prhfwas nöhwanviga till denna tilliverknings »Hjelpande, uka>. att dermed belasta staken; der äy wig bekant, att en författning ar tagen med emhetsmans tillsättande, hwilka pä star stola erhålla omkring ZOo R:dr lön, rist boställen eller kronohemmanvg likwatKronanshemman icke salunda,kunnaan« mandas samt dessutom 4 stlltingarprovifion pä hwarr lisp.saltpecrersvmiiiomdetanflagnadislrictettillwerkasdä likwäl denne embetsman icke har den minsta besatt» ningnned den saltpetkertillwerkuing somnuredan är i ordentlig gäng, eller i grund af hwar och ens behag kan företagas; ml börja nied löners anslag, för det man' skulle gjöra ryckes mig chara mindre lämpeligk än att lofivat discretion om man uträttat nägok nyttigt; detta alt synes mig wara en beskattning pä staten uran al gagn; och lärer säkerligen genom denna meihode saltpeter tiliwerlningen LM 4 är ej wara stort mera avancerad an hittills.
Efter tagen kännedom af hvad i detta ämne vid 1840—41 årens riksdag förekommit, hafva Rikets Ständer inhemtat, att de af E. H. M:t i ofvan omförmälda hänseende vidtagna åtgärder hufvudsakligen öfverensstämma med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat; och då hvad i öfrigt nådigst föreslaget blifvit, leder till förenkling i räkenskaperne samt till undvikande af de många bestyr, hvilka i och för utarrenderandet af ifrågavarande obetydliga lägenheter, endast upptaga vederbörande auktoriteters och kronobeljenings tid, utan att tillskynda staten någon motsvarande fördel, hafva Rikets Ständer funnit godt bifalla hvad E. 38 Exp editionsU tsko t tets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 29. K. M:t uti den nådiga propositionen föreslagit; och få Rikets Ständer sådant, till svar i ämnet, hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Mars 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Mars. 1851. Preste-Ståndet den 8 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående medels anvisande lill fortsättning af fäslnings-hyggnadcrnc vid Waxholm. Carlsten och Carlskrona under innevarande år. (Stats-Utsk. Uti. N:is 13 och 38.) S. A. K.
Med afseende å penningestållningen och då pågående ganska starka vexelRäntan i försäljning för Bankens räkning, hafva Fullmäktige under den 15 December nästHandelsoch lidne år förordnat, att räntan för diskontering och utlåning från Handelsoch .Närings-diskontfonden vid samtlige Diskontverken komme att från och med den DiskontIl i samma månad och tills vidare utgöra 6 procent. Anledning har sedermera ej fondema. förekommit att nedsätta denna ränta. Vid utlåning från Allmänna Diskontfonden år räntan bibehållen vid 5 procent. § 56. De Sparbanker, hvilka begagnat sig af den dem i 167 § af Reglementet Kassamedgifna kreditiv-rått, hafva varit: Stockholms stads, Stockholms låns, Hudiksvalls, /c^eclljw tlU Södertelje, Götheborgs, Skara, Wenersborgs, Marstrands, Malmö, Kristianstads, Par an erYstads, Lunds stads, Östra Göinge härads, Sparbanken för Lunds stad med kringliggande land samt Sparbankerna i Wemmenhögs och Frosta hårader. — 44 — Uppoch afskrifning ssamt depositrörelsen. § 57. Följande sammandrag öfver uppoch afskrifningssamt deposit-rörelsen vid de särskilda Diskont-verken under år 1862 få Revisorerne meddela: A. Uppoch Af skrifnings-r åkningen. Innestående vid årets början Insatta I Stockholm. ! Deposit-r åkningen. I Malmö. I Wisby.
Liverpool-salt, hvilket, mjölfint beredt, i England uti särskildt dertill gjorda formar hoppressas till fasta massor i stycken eller kakor, lärer, vid införseln här i riket, af en del Tullkamrar ansetts och tullbehandlats såsom vanligt Koksalt, Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis uti nådigt Bref den '10 Juli 1857 meddelade förklaring och General-Tullstyrelsens derpå grundade Cirkulär af den 5 Augusti samma år, hemställer, att, till förebyggande af vidare misstag i detta afseende, den under hufvudrubriken Salt upptagna underafdelningen »raffineradt» må erhålla följande förtydligande redaktion: »raffineradt bordsalt, hvarmed förstås hvitt, mjölaktigt salt, ehvad det inkommer i särskilda emballager eller i sammanpressade lösa stycken eller kakor, » Artikeln Silke är i taxan indelad uti 2:ne kategorier, nemligen: rått, Silke, ofärgadt, som är tullfritt, samt färgadt, hvilket drager en tull af I R:dr 50 öre per På grund häraf hafva, enligt hvad General-Tullstyrelsen förmält, icke obetydliga qvantiter tvinnadl, ofärgadt Silke inkommit och blifvit tullfritt behandlade, men då den i taxan medgifna tullfrihet för rått, ofärgadt silke, enligt Styrelsens antagande, icke afser sådant Silke som, ehuru ofärgadt, finnes vara tvinnadt och, antingen i det skick det inkommer eller efter föregående färgning, utgör vanligt i handeln förekommande Sy-silke och äfven är användbart till förfärdigande af Snörmakeriarbeten och för flera andra ändamål, har Styrelsen hemställt, om icke detta slags Silke borde draga den tull, som för färgadt är bestämd, i hvilket fall under rubriken Silke efter ordet «färgadt» borde tillkomma orden: »eller tvinnadt.» Emot delta General-Tullstyrelsens förslag, hvilket uteslutande afser s. k.
Det gällde nämligen ett svenskt original af en debuterande författare: » I lejonets kula » af Frank Truth. Bakom detta märke, sades det, gömde sig en dam ur societeten, redan förut bekant för sitt lifligt ådagalagda teaterintresse. Frank Truths » lejon », som befanns vara en af damerna afgudad operatenor på sommarsejour i Marstrand, röjde väl icke i alla drag genialitetens konungsliga märke. Fastmer lådde rätt många nybörjarbrister vid verket. Men » ex ungue leonem » (om vi nu våga tala latin med Iduns älskvärda läsarinnor, då vi så nyligen komma från Plautus ' klassiska teater) — och en » liten klo » af tydlig dramatisk begåfning stack esomoftast fram i debutverket. Det kan nog växa ut någonting för framtiden af den lejonungen! Publiken var välvillig och intresserad. Utförandet var också synnerligen vårdadt med så- dana representanter för hufvudiollerna som fruarna Hoving, Fahlman, Sandell och Stcrnvall samt hrr Skånberg och Olsson. Vasateatern hade naturligtvis proppfullt hus på premieren af P. Staaffs med spänd nyfikenhet motsedda komedi » Det stora förslaget ». Det var ett välgjordt och i många moment intressant arbete; det myckna politiserandet torde dock icke i längden kunna locka den stora publiken — allra minst damerna. Dock finnes för deras räkning äfven en portion romantik, skickligt serverad mellan tidningsledarne och de kungliga riksdags propositionerna. Fru Håkansson och fröken Gottschalk göra allt för att tillvarataga detta lyriska element. Den högpolitiska svärdssidan är äfven förträffligt representerad: excellensen Verelius — G. Ranft, statsrådet Falck — Byström, skriftställaren Stern — Svennberg, redaktör Linden — Eliason — alla göra de sin sak godt. I tredje akten får man till och med närvara som åhörare vid ett andrakammar-plenum. Det bör väl dock vara någonting för alla de damer, som aldrig i lifvet komma sig för upp på riksdagsläktaren. Litet » hum » om saken skadar det dock inte att hafva. Och när men nu kan få den så bekvämt som från en af Vasateatems parkettfåtöljer. Stämningen och bifallet på premieren voro lifliga.
Med anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer aflåfna 'Nådiga Proposition om statens medverkan för anläggande af jernvägar i riket, gåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 18 November 18S4, tillkänna, alt Rikets Ständer för sin del beslutat och stadgat: att, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, alla jernvägs-stambanor inom Sverige dädanefter borde anläggas och utföras genom statens omedelbara försorg, hvadan de sålunda anlagda stambanorna, med allt hvad dertill hörde, komme alt anses såsom allmän tillhörighet och stå under statens tillsyn och förvaltning, samt att de med stambanors anläggande förenade kostnader borde i allmänhet bestridas af staten, dock att vissa delar af sådana jernbanor finge på enskild bekostnad utföras, mot rättighet för staten att de sålunda anlagde ban-delarne, efter deras fullbordande, inlösa i den ordning och på det sätt, som för hvarje särskildt fall, före anläggningens företagande, blifvit stadgadt; hvarjemte Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts disposition ställde dels ett anslag af 60,000 R:dr R:ko, för att sälta Kongl.
I afseende särskildt på 74 §:ns innehåll yttrade sig Justitierådet Naumann vidare : »Det slag af fraklkontrakt (certeparti), hvarigenom skeppet befraktas helt och hållet, eller till en bestämd pars quota eller pars quanta, anser jag böra alltid 19 afslutas skriftligen, och lagen innehålla ett uttryckligt stadgande i detta afseende; äfvensom det fall lärer höra påtänkas, att någon upplåtit tvem ett, och alltså stadgas hvilketdera altalet skall i slik händelse blifva gällande.» Justitieråden Qviding och Cramér erinrade, att det kunde ej sakna skäl att i Lagen bestämdes hvilket fraktslut må anses giltigt, i händelse tvenne sådana för samma tour blifvit afslutade. § 77. Justitieråden Qviding, Cramér och Naumann påminte, att Code de Commerce (Art. 290) upptager här endast en fyrationdedel, hvilket dock gjorde, för ett fartyg om tvåhundra läster, fem läster och detta syntes vara tillräckligt. § 78, mom. 2. Justitierådet Wretman föreslog här följande redaktionsförändring: är aflastare eller lastemottagare för fartygsbefälhafvare icke uppgifven eller eljest känd, räknas liggetiden etc. Häruti instämde Justitierådet Alexanderson, likväl så, att, i stället för orden: »icke uppgifven eller eljest känd» borde begagnas orden: icke att träffa % 80. Justitieråden Alexanderson, Qviding, Cramér, Wretman och Naumann hemställde, om icke andra momentets andra punkt skulle riktigare uttryckas sålunda: Betalning af fordran för öfverliggedagar, som vid inlastning uppkommit, md ej, sedan fartyget lemnat lastningsorten, utsökas ur godset, der ej om den fordran skett anteckning i konnossementet. § 81. Af Justitieråden Qviding och Cramér anmärktes, att tillägget, som börjar med orden: »uppstår tvist etc.» syntes Justitieråden böra i §:n hafva sin plats efter orden: »såsom i 78 § sägs», enär på den efterkommande meningen tillägget icke hade afseende. § 82.
Om vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufakturier, värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnda vilkor der utminutera brännvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter Pastors och Socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna förordning gifna stadganden om brännvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm, enligt kontrakt, tillkommer. §. 44. Brännvin må väl i hela fastager, större eller mindre, försäljas, men icke utdelas eller utmätas å farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i utoch landthamnar, samt vid stränder, ej heller å torg, i hamn eller å gata inom stad. Den häremot bryter, bote 20 R:dr och blifve derjemte, vid hvarje slikt fall, förlustig det brännvin, hvaraf utdelningen eller utmätandet skett. 660 Expeditions-Utskotlets Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 199. Till samma ansvar vare den förfallen, som å landsbygden far med brännvin ifrån by till by eller från gård till gård, att dermed köpslaga. §• 45. Den, som i minut försäljer brännvin, utan att dertill vara berättigad, bote lörsta gången 10 R:dr. Sker sådan förbrytelse andra gången, plikte lian 20 R:dr. Föröfvas dylik förbrytelse tredje gången, eller oftare, bote den tilltalade hvarje gång 40 R:dr. Sker förbrytelsen å söneller annan helgedag, vare bot dubbel; dock må den icke i något fall öfverstiga 40 R:dr. Är oloflig bränn vinsförsäljning af beskaffenhet att kunna hänföras till krogrörelse, bote förbrytaren som ofvan i hvarje serskildt fall stadgadt är; och vare det i försäljningsrummet befintliga brännvin, jemte de käril, hvaruti det finnes förvarad t, beslag underkastadt och förverkadt.
Ehuruväl en stor del af Dalarne genom Gefle-Dala-banan erhållit förbindelse med hafvet, och så väl denna landsort som Norrland genom Norra stambanan beredes en alla årstider öppen kommunikation med hufvudstaden, så torde det icke kunna bestridas, att en så kort förbindelse, som föreningsbanan med den Vestra stambanan öppnar från dessa orter till mellersta Sverges slättbygder och segelleder samt till vestra kusten och äfven södra Sverge, skall af behofvet i många afseenden påkallas, då sistnämde stambana jemte föreningsbanan till Askersund äro fullbordade. Derigenom öppnas icke allenast en ny kommunikation från nordligare delen af östra kusten till den vestra, utan ock nya marknader för bergslagernas och slättbygdens varuutbyte, äfvensom handeln med importoch fabriksvaror ifrån vester öfver Örebro erhåller en utvidgning åt norr af betydenhet, till täflan med den öfver Stockholm och Gefle. Såsom exempel kan anföras, att spannmål innevarande år blifvit afsänd sjöledes från Örebro till Gefle och derifrån på jernväg till Falun. Om också frakten på jernvägen, 21g mil från Örebro till Falun, blifvit för dyr, så torde Nerike likväl genom ifrågavarande föreningsbana kunna uppträda som medtäflare i spannmålsafsättning inom de bruksorter af södra Dalarne, som ligga detsamma något närmare än Falun. Enahanda bör förhållandet kunna blifva med salt och fiskvaror, som sjöledes komma från Göteborg till Töreboda eller Askersund och derifrån öfver Örebro kunna hastigt och billigt vidare försändas. Med afseende på bergsbruket i allmänhet öppnar denna bana nya afsättningstillfällen, som i mån af prisförhållandena böra blifva anlitade, åtminstone för tackjern från Norberg och Vesterbergslagen till trakterna omkring Wenern och Wettern, hvilket kan slutas deraf, att då nuvarande omkostnader, enligt erhållna uppgifter, för en centner tackjern från Norberg och Strömsholm till hamn vid Wcttern är 63 öre, så skulle jern vägsfrakten från Engelsberg till Askersund, ungefär 16A mil, ej utgöra mer än 50 öre.
I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att Utsk:s i afseende på voier:s-propos:n N:o 5 gjorda inbjudning endast var ställd till BorgareSt., emedan de 3 öfriga RiksStm bifallit hvad Utsk:n i denna del tillstyrkt. Hr Rosenblad: Sedan PresteSt. antagit den inbjudning som i denna punkt blifvit ställd till detsamma och R. o. Ad., hvarigenom den 6:le voter:s-propos:n skulle förfalla i händelse R. o. Ad. deruti instämmer, så och då jag för min del icke kan inse något annat, än att den af Ulsk. föreslagna förändring är en förbättring, får jag för min del hemställa om propos. till R. o. Ad. om berörde inbjudnings antagande. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade antaga Utsk:s inbjudning att frånträda Ståndets beslut i fråga om varor, som icke kunna hänföras till någon af de i taxan upptagne bestämmelser, ropades ja; hvarjemte dock Hr von Hartmansdorff, yttrade: Jag tror att, för fullständighetens skull, bör i proposm och beslutet bestämdt utmärkas hvad R. o. Ad. antager, när Ståndet fränträder ett förut fattadt beslut. Hr Gr. o. Landtm, hemställde i anledn. häraf om R. o. Ad. med bifall till hvad Utsk. föreslagit, frånträdde sitt i afseende på nu ifrågavar. varor fattade beslut. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos., fann R. o. Ad. att, till följd af uyssberörde inbjudnings antagande af såväl PresteSt. som R. o. Ad. voter:s-propos:n N:o 0 förfallit, samt blef voter:s-propos:n N:o 5 godkänd. 5:o Fyrverkeri-arbeten, lust-; Lunta-, Puder och Rigabalsam. Utsk:s yttrande ronde Lustfyrverkeri-arbeten och Lunta godkändes.
Under vägen blef dock denne senare gripen som tysk spion, och man hotade att nedskjuta honom, hvilket troligen skett, hade icke frö- ken Österberg efter möda och lifsfara omsider lyckats genom vittnen bestyrka hans danska nationalitet. Redan följande dag, som var en skönt strå- lande vårdag, fördes fru Ftirstenhoffs lik, åtföljdt af några af hennes trognaste vänner, mellan höga barrikader och vilda soldathopar till den stora och vackra kyrkogården » Pére Lachaise », belägen omkring en timmes väg från hennes bostad. V i veta icke, om några blommor — dessa fru Ftirstenhoffs älsklingsbarn — pryda hennes graf, men det veta vi, att hennes svenska vänner varmt önskade att på den gröna kullen kunna nedlägga kärlekens minnesrosor. Vilhelmina Gravallius. Långt ifrån att vara underlägsen har kvinnan tvärtom af skaparen blifvit bestämd till mannens uppfostrarinna och till att dana och utbilda hans moraliska natur. G. Garibaldi. Den enda punkt, hvarpå någon synnerlig vikt ligger, är, att du har ett sannt kvinnohjärta, uppfyldt af lust att lefva, ej för dig själf, men för andra. A. Monod. M i s s m o d. fåf&amp;osensken, som dämpadt faller, luckorna for fönstret skjutna, glöd på cheminécns galler, budoarens dörrar slutna. t Sorlet doft från gatan stiger, fjärran vagnars rassel ljuder. tAnnars allt omkring oss tiger, och llott lampan sakta sjuder. Xysta sitta ock vi låda, lutade emot hvarandra. fHina blickar dystra skåda, tankarne så vida vandra. jflvita, mjuka händer smeka håret ur min panna sakta. ' Löjen trolskt kring läppar leka, blåa ögon mig betrakta. » Jl varför grubbla så beständigt » komma orden ljuft och stilla. » ^Lr då allting så eländigt här i världen, vännen lilla? Sucka ej och rynka pannan, ej så mörkt och tröstlöst blicka / ' jBry dig ej om någon annan än din egen, kära flicka! » fä.jartat dock är sjukt och rifvet: » Jntet mer är som tillförne, och min väg igenom lifvet blef beströdd med idel törne.
Ljiinglöf, .H.nlda, fru, Stockholii&lt; Liiinglöf, Kniit, grossliaucllnre, Stockholin. Hnllmyl, von, W., grefve, Stockholiii. Hanirn.zrskjiild, C. jnstitieri.ac1, r Ljiiiigqvist, Ii .. Mnilksjö, fri-i, Jöiiliöpinp. Ljiiiigqvist, O., Bruksegare, cl: o d: o. ICasselblacl, Victor, frii, Göteborg. I-icclerstiernn, Fredrik, lnudshöfcliiig, Liiudberg. Erik, lektor? Stockholin. Liiiidberg, Karl L., grossh. s Vesterfis. Lucdberg, Seliiia, fröken, Boris. Heclium, Eiiiina., fru, Mnliiiö. Limdeberg, Chr., briikspatron, PorsHeiss, F., disponent, Stockholiii bsekn, Magretehill. Heljesl.nud, Adolf, herr, Göteborg. Hel lgreii, Clara, fröken, Iielsingborg. Liii~dell, iv. L., frii, Upsoln. l ' lellninii, Heiirica, frökeii, Fal keuberg. Liiudiii, Augiista, fröken, Gtockliolm. l-ielliiinii, N. H .. npoteknrc, Arvika. 1,nndstecltY Lilly, frii, 3 tijeliiiqvist, Lonisc, frii. Lnnd. Jmdströni, .Joh., grossliniicll., s .r i-lofsteii, vuii, Stin: %, fröken, KristineLö \ vcn, Hen riette, frijken, Ii aiii ii. Mibln~gren, Mathild: t, frii, Malmö. Högströni, Snlly, frökeii, Stocklioliu.
Föredrogs å nyo och bifölls S atssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-TJtskotlens den 2 dennes under N:o 642 aflåtne samt den 6 derpåföljde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande Rustnings-slyldigheters utgö" rande under Krigstid. S. D. flia. Föredrogs å nyo a h gillades Lagsamt Allmänna Besvärsoch och Ekonomi-Utskot - Bihang till R, St. Prot. g:de Sami. 40 jjjt Prof. lii (hr, d, 8 Deeetul, 1823 terrs iian 4 sisth Maji under N:o 74, afgifne, samt den 3 derpSföljde Juni på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om jemnkning i Seglations-Ordningen till förmån för Rikets mindre \ Sjöstädc r. S. I>: Vid förnyad föredragning af Expeditions; Utskottets den 28 sistl, October på bordet lagde Memorial, angående kallelse till nästa Riksdag, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att bestämma den 4 November 1828, till den dag å hvilken näst-t kommande Lagtima Riksdag borde taga sin början» S. D. Föredrogs § nyo oell bifölls Lag-Utskottets den 5 dennes under N:o 545, afgifne, samt följande dagen uppå bordet lagde Betänkande, angående föreslagen nödig åtgärd till betryggande af Bankens och Enskildes säkerhet, i afseende på de Assignationer, sora komma att utfärdas från Vestra och Södra Län-Contoiren, Prut, Utdri d, g Decembr. igij 319 S, D, Föredrogs ä nyo och bifölls Ra g* samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens déTT sg sistl» Augusti under N:o 161 afgifne, samt den 5 derpåföljde September e. m. pä bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion örn fabriks Gesällerne» ställande under Tjeristehjons.Stadgan. S, D.
Om man tillAiij-er nä»od i karlia, <8/raar/ r/et /^a^aa E/ror-sa, s/Zsa 3ea a/ aaaaa r ^/3-'r-a,' >ra// a>. 12:0 23 6a/-. r3 F sliall l^da: 8ätder nä^on ololliAen ä dillverlininA, 80m dill salu l-älles, annans märlre, än rätta dill verkar,M8; stralles med l-öter e/Zsa ^/( AeZis r s/rrar/s A/-arZ. i3:o 23 6a/-. 2^ F ud^Li-, 1-vaclan de köljande kz-ra §§:nes numerordnin^ lrärekder rättas, samt 2^ sZ-Zr/aa-rr/e 26 2 /-aa6sa ändras salunda, att 8-8da perioden: "ej l-eller ma l-rott, 80m i 2^ ^ «äA8, ätalas ak annan, än Kvinnan eller 1renn68 malia," varder ud68ludell. r/j:o 26 6a/-. 2 F ändras sä, att ert n^-tt 6 mom. tilläAA68 ak clenna lidelse: 6m /ra-r, Z-saora /-/ar ,-» eZZsa a/rao/Ver/ai, aa^aa-Zaa^-Z s » att /saraa -Zs a/-/-Z/^a-/rZa/- öar öoe/v /rZ6/ ,aZ, ^c-ar /raa -r-a/aL .i/r/Z-ZZ» a/t are-Z-ZsZa. Oell sliulle, i ökverensstämmelse med Ivon^l. Naj:ts nu kattade l-68lut, l^äcliA proposition dill Ililrets 8dänder akläda8, sädan den kmv68 detta protoeoll l-ila^d.
Detta fingo de iqjte lof, men under vägen skockade sig de små tillsammans och från klara barnaröster ljöd der öfver Gon-cordiaplatsen det lefverop för Frankrike, som betydde hoppet om återföreningen med de två förlorade provinserna. Det är intet tvifvel underkastadt, att han länge ännu skulle hafva satt sig emot ett krig med Tyskland. Han älskade sitt land alltför högt för att han skulle störta det ut i faror, innan han kände sig säker på ett lyckligt resultat. Träffande anmärker v. der Goltz härom: “ När de många inre orsaker, som gifva stämningen hos ett folk en bestämd riktning, ha blifvit starka nog att frambringa en eruption, kan icke den förnämste statsman hindra detta utbrott. Gam-bettas benägenhet i den ena eller andra riktningen kan derför hvarken vara en absolut garanti för freden eller den enda orsaken till ett hämdkrig. Likväl är det af intresse att komma till klarhet rörande denna punkt. Man kommer då till det resultatet, att-han icke önskar revanche till hvarje pris. Han skall säkert icke, när en gång den nationela riktningen fordrar ett afgörande med vapenmakt, hålla Frankrike tillbaka, men lika säkert är det, att han icke skall följaden äfventyrliga politik, som är oskiljaktig från revanche-idéen i detta ords vanliga betydelse. Han liar alltför ofta klandrat denna politik hos csesarerna, prisat förakt för makten såsom ’ en dygd, manat regeringen att rikta sin verksamhet inåt och betecknat som den närmaste framtidsuppgiften att befästa republiken och vidare utveckla dess institutioner. Han känner alltför väl en stor del af sina medborgares kärlek till freden, för att han skulle störta landet i ett krig, så länge en öfverväldigande nationel strömning tvingar honom dertill. Det får icke heller förbises, att han sjelf genom sin lyckliga kamp .mot Napoleonsdyrkan har tillintetgjort en stor del af den gamla chauvinismen. “ Gambetta blef konseljpresident först då det icke längre var möjligt för honom att undgå det. Så länge han var i stånd dertill, höll han sig tillbaka. Öfver hufvud tyckte han icke om att samla för mycket på sin person. Han ville icke göra Frankrike till en mekanism, hvars hjul ensamt han kunde drifva.