Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anslagen för K. slotten. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Det är icke någon anmärkn. hvarken emot anslagen eller fördelningen deraf, som jag har alt göra; utan anhåller jag endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den af Utsk. föreslagna förändringen i afseende å administrationen af de K. lustslotten. Utsk. tillstyrker nemi. att de samtliga K. lustslotten måtte ställas under en enda myndighets uppsigt, så alt stålhållareskapen måtte upphöra. Härvid får jag erinra, att det är omöjligt att vinna den af Utsk. åsyftade besparing genom stath.embetenas indragning, emedan ståthållarne icke hafva några contanta löner utgående af statsmedel eller slotts-anslagen. För närvar, tillgår bestyret med de K. slotten på så sätt, att ståthållarne årligen ingifva till Riksmarskalks-ernbetet förslag lill fördelningen af de anslag, som för året tillkomma slotten, samt rapport om slottens förvaltning, hvilka handlingar, efter föregången granskning vid Riksmarskalks-embetet, i vederbörlig ordning föredragas H. M. Konungen uti Statsrådet. Huru skulle en enda embetsmyndighet, hvars station förmodligen blefve Stockholm, hinna att med erforderlig noggrannhet följa och å de åtskilliga ställena bevaka allt hvad som hörer till dessas angelägenheter, samt kunna ikläda sig ansvar för vården och bevarandet af icke blott möblerna utan äfven de dyrbarheter, som finnas å de K. slotten? Den speciella tillsynen och vården deraf kunde Den io Augusti f. m. omöjligen anförtros en vaktmästare och en oldtfru. En intendent, secreterare, slottsfogde, eller hvad man ville kalla honom, måste ovillkorligen antagas å hvartdcra slottet, derest ståthållarne skulle försvinna; och då aflöningen för en sådan person skulle tagas från slottens anslag, så kommer en sådan förändring, långt ifrån att medföra besparing, tvertom att föranleda ökad utgift, oberäknadt olägenheterna af mindre god ordning å slotten, som utan tvifvel vöre att betala.
Rålamb, Claes 46 röster. 220. Hr Riben, Carl Willi 46 „ 133. Gr. Snoilsky, Nils 45 33 sedan lottning blifvit anställd emellan de 7 Herrar, hvilka erhållit 46 röster. Vidare företogs val af Electorer till utseende af Committerade till tryckfrihetens vård; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ordinarie Electorer: N:o 170. Frih. Sack, fullm. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilh. .. 32g. Adlerbeth, Jac 366. „ Ehrenborgh, Casp. Wilh 2118. A. Hr Lagerheim, Erik Julius 1117. Cederschjöld, Pehr Gust 1191. „ Anckarloo, Dav. Gust Suppleanter: N:o 2. Gr. Lewenhaupt, Gust ?.g röster. i5ig. Hr von Döbeln, Joh. Wilh 29 , 2220. , af Ekenstam, Israel 29 „ sedan lottning blifvit anställd emellan alla de Herrar, hvilka erhållit 29 röster. Öppnades Hrr Bänkmäns lista till val af 8 Electorer efter Frih:na Strömfelt, Carl Melcher; Taube, Carl;jStael von Holstein, Fab. Willi.; Franc Sparre, Bengt Erland, samt Hrr Aminoff, Joh. Fredr.; Raab, Axel Arvid; Lannerstjerna, Adolph, och Hegardt, Christ. Bernh.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: röster. Frih. Stjerncrona, Dav., 34i. „ Lagerheim, Elias, 44-6. Hr Netherwood, Wilh., 945. Pfeiff, fullm Hr Ulfsparre, Carl Gust., 1481. „ König, Carl Fredr., 1600. „ Braunerhjelm, Ferdin., 1877 B.„ Carleson, Carl Fredr., 2093 A. „ af Wetterstedt, Niclas.
52 kappar eller 56 kannor i så kalladt losina!, nu är 63 kannor i fast mål, i anseende till de 4 kappars öfvermål, som lagen stadgar i stället för råga ; 5:o hafva de fyra till Bergshandteringens förmon inrätiade vigter, nemi. Tack jerns-vigt, Bergsoch Råkoppar-vigt, Uppstads-vigt och Stapelstadsvigt städse gifvit anledning till tvister och oreda, hvarföre Svenska Mått., Måloch Vigtsystemets förenkling sedan långliga tider tillbaka utgjort ett verkligt önskningsinål. Redan år 1789 utarbetades af en Contmission, sammansatt af den tidens utmärkt kunnige män, ett Förslag i detta ämne, som innehöll, att endast en vigt, nemi. Victualievigten, skulle öfver hela Riket vara gällande, samt att Tunnans Målkärl skulle utvidgas så, att de i struket mål utgjorde 63 i stället för 56 kannor. Detta Förslag granskades ytterligare af trenne Rikets Collegier, hvarefter detsamma öfverlemnades till Kongl. Vetenskaps-Academiens behandling, innan det förekom vid 182.6 års Riksmöte till öfverläggning bland Rikets Ständer. Då handlingarne i detta mål den 23 Januarii 1822 remitterades till Kongl. Vetenskaps-Academien, med Nådig befallning att inkomma med underdånigt Förslag till grunder för en ny Författning om Mått, Mål och Vigt, föreskrefs äfven : att hufvudsak ligt afseende Bil.t.Lag-s. Allm.Besv.G.Oec.Utsk.Utl.No 4G. i5 hårde fästas mindre på en fullkomlig vetenskaplig noggrannhet, än pä hvad som i tillämpningen skulle leda till storsta lätthet och redighet. Rikets Ständer yttra sig också i deras underdåniga Skrifvelse af den 4 December 1823, om huru angeläget det är att iakttaga , att den önskade förbättringen måtte vinnas med minsta uppoffring nf möda och vanor för närvarande generation, äfvensom att nya Mått och Mål icke, utan att högsta nödvändigheten det påkallar, måtta föreslås. Enär Kongl.
Nu är likväl 26* 404 Den 5 Juni f. m. skilnaden att år 1844 var tullen 32 sk. för LE, men åren 1845 och 1846 deremot 2 r:dr 24 sk. LE. Det ser således ut, som vore uppgifterna origtiga; eller ock förhåller det sig, såsom jag tror mig kunna taga för temligen afgjordt, nemi. att antingen tullafgiften är 2 r:dr eller 1 r:dr 24 sk. eller något annat belopp, så tullförsnillas smör i alla fall öfver Torneå eif. Skälet är helt enkelt att man omöjligt kan genom bevakning längs elfven, som på de flesta ställen kan öfverfaras, förekomma tullförsnillning. Det är följaktligen fruktlöst att göra förändringar i taxan. Jag skulle på samma sätt, som Frih. Cederström tro, att derest man ville göra så stort afseende på det brottsliga i tullförsnillningen att man bryr sig om statsinkomsten eller den inhemske frambringaren, så borde man taga bort all tull på smör. Med detsamma hade man ock gjort allt möjligt för de s. k. fattigas intresse. Det förundrar mig att de talare som här satt dem i främsta rummet utan att fästa afseende på andra förhållanden, ändock vilja hafva tullen högre än K. M. i sin nåd. propos. föreslagit. Men likasom Gr. Gyldenstolpe sagt, att det för honom vore fruktlöst att tala för sina motståndare, så torde del äfven vara fruktlöst för mig att tala med mina. Jag underställer likväl raina tankar deras omdöme, hvilka måhända äro mera oväldige än Hr Grin och jag anser hvarandra. Gr. Gyldenstolpe: Hr von Hartmansdorff måtte icke hafva genomläst IL M:s nåd. skrifvelse med tillräcklig uppmärksamhet, ty med Hr von Hartmansdorffs klarsynthet hade det då ingalunda kunnat undfalla, hvad som deraf synes mig helt lätt kunna härledas.
Af § 20 bifölls det 1 ista mom. afslogs det 2:dra och antogs det, Salje med följande lydelse: ”i afseende på kontrollen af all gåfvo-, lestamentsoch arfshevillnings vederbörliga beräkning, erläggande och redovisande kommer att iakttagas hvad i derom särskildt utfärdad författning är stadgadt.” § 2 I bifölls, med den förändring, att orden fyra för hundra utbyttes emot orden : en för hundra. §§ 22, 25 och 24 äfvensom Utskottets yttrande, å sid. 51, i Betänkandet med anledning af en;utaf Friherre Creutz, Steffan, väckt motion biföllos. § 25 bifölls med undantag af 5:lc morn. i afdelningen litt. b, hvilket erhöll följande förändrade lydelse. ”Af vederbörande Tullkammare summarisk uppgift å hvarje handlandes export och import af varor till slag och myckenhet,” 26, 27 och 28 återremitterades. Prot.- Utdrag den 9, 13, 15, 16 och 18 Maj 1860. 597 Ai' § 29 återremitterades Iista inom, och i sammanhang dermed Utskottets yttrande, sid, 23 i Betänkandet, med anledning af väckta motioner om borttagande af ansvar för underlåtenhet att lemna uppgiller till Bevillnings-taxeringen; hvaremot 2:dra mom. af samma § bifölls. § 30 återremitterades. § 5 l bifölls. § 52 bifölls, med den förändring, att dc i 3:dje meningen förekommande orden:
Låns nu ifrågavarande omsättning, utan äfven måst vidkän - no Den i Mars, nas kostnad vid öfverförandet af de för sagde omsättning nödige documenter, så väl hit sorn tillbakas, anse sig skyldige, att, utom livad Fullraägtige muntligen haft tillfälle förklara, äfven härigenom aflägga tacksägelse för det nit och den välvilja HerrgCantzli-Rådet till denna angelägna operations understödjande visat; och ehuru Fullinägtige icke finna sig hvarken vara i tillstånd eller lämpligt att söka belöna Herr Cantzli-Rådets i denna sak visade kärlek till Fäderneslandets bästa och välvilja för detta verk, och Fullmägtige sig likväl tillhöra att ersätta Herr Cantzli-Rådets hafde kostnad, och i någon mon visa sin erkänsla, hvadan Fullmägtige önskade, att Herr Cantzli-Rådet i sådant afseende ville emottaga en summa af 16,000 L. F. C. hvilken Herrar De la Rue Fréres erhållit Fullmägtiges föreskrift, att till Herr Cantzli-Rådet utbetala. Likheten med Originalerne intygar Carl Axel Wachtmeister. Anmärkning Desse^bilagor äro ej framställde för att prunka med erhållet beröm, ofta mindre uttryckt för verkliga redan gjor - Deri i Martil, lil ela tjenster, än med afsigt att uppmuntra en Embetsman, af hvars åtgärd man knnde hafva framdeles behof; men de bevisa åtminstone en slags tillfredsställelse, samt att mantrodtsig böra belöna. Dessa belöningar, aldrig begärte *), men likväl emottagne med djup erkänsla, utgöra ej till deras belopp en fjerdedel af den summa, som Lagersvärd enligt contract bör undfå, och som hittills blifvit förnekadt; ty då det aldrig blifvit fråga om verkställighet af Kongl.
I afseende å denna fråga har Utskottet inhemtat, att 2:ne personer från Finland, hvilka uppgifvit sig vara aflidna enkan Sundelins närmaste arfvingar, väckt anspråk på hennes qvarlåtenskap, samt att rättegång härom ännu är på domstols pröfning beroende; och då, vid sådant förhållande, ovisst är, huruvida merbemälta enkas qvarlåtenskap innehar egenskapen af dana-arf, får Utskottet hemställa: att Rikets Ständer måtte, till svar å förrberörde nådiga proposition, i underdånighet förklara sig icke kunna till hvad deruti blifvit föreslaget lemna bifall. Stockholm den 11 Februari 1851. Reservationer: Af grefve Mörner•, C. G. „Af de, jemte Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga proposition, till Stats-utskottct öfverlcmnadc handlingar inhemtas: att Norrtelje gevärs-faktori blifvit för kronans räkning anlagdt omkring år 1620 och sedermera ända till 1760-talet enskildt tillhört kronan och bedrifvits för dess räkning; att ehuru faktoriet med tillhörande byggnader och inrättningar sistnämnde tid till privat man försåldes, härvid dock fästades det vilkor, att gevär för kronans räkning skulle der fortfarande tillverkas, och egande-rätten till ej mindre vattenfallet, deri faktori-verket fanns uppfördt, än äfven sjelfva tomterne och den jord, som i öfrigt tillvdde faktoriet, förbehållas kronan; och att då, med Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, faktoriets förbindelse att åt kronan tillverka gevär år 1842 upphört och faktori-egaren derjemte erhållit tillåtelse, att inköpa äfven vattenfallet jemte faktori-tomlerne och jorden, faktori-egaren, hvilken under den förutgångna tiden städse ensam vidkänts kostnaden för faktori-personalens fattig-försörjning, vid faktoriets upphörande, någon tid fortfarit att gifva de behöfvande bland arbetarne samt deras enkor och barn årligt understöd; men att efter egendomens, ifrån faktori-egaren skedda, försäljning StatsUtskottets Utlåtande, fV:o 47.
Utskottets nu justerade Memorial har gifvit åt förslaget en mera putsad omklädnad, men icke förändrat dess hallt.” ”Då jag tält emot motionen, har jag hland annat anfört min öfvertygelse, alt ordning och skick uti Riksdagsärendenas behandling borde i bredd med Motionairens syftemål ega något anspråk på uppmärksamhet. Detta nämner jag nu blott i förbigående, för att ej uppehålla mig vid skäl, hvilkas mer eller mindre värde beror af den gräns, godtycket bestämmer för sina undantag från den vid vissa tillfällen så ifrigt förfäktade ömtåligheten om former.” ■”Derföre alt förevarande fall lärer höra till dem, i hvilka formen skall betyda intet, har det ock varit förgäfves, att vidröra det ovanliga i exemplet, att Utskott eller Ständer tillegna sig en fortgående omedelbar uppsigt öfver föredragningen och handläggningen af mål, sorn på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning bero. Lika lätt man inser, huru detta (exempel, en gång stadgadt, kunde framdeles åberopas till stöd för mera vidsträckt tillämpning, lika litet kan det förbises, att åtgärden utgör ett steg på sidan eller framom den granskning, under hvilken Grundlagen ställt Regel ingsärendenas handhafvande. Jag har för ingen del ansett mig tillständigt, alt lemna min röst härtill och jag förblifver vid min erinran, alt icke en gång de myndigheter, sorn ega rättighet aflåta påminnelser till underordnade inom området för deras verkningskrets, pläga använda dem annorlunda, än såsom en molkraft mot försumlighet.
Jag har i min emot Utsktts Betänk, afgifne reservation sökt angifva skälen för behofvet af dessa tullsatser, och hvar och en som tagit kännedom deraf och derjemte förskaffat sig praktisk kunskap, ej blott om det Svenska jordbruket, utan äfven om sättet och vilkoren för dess bedrifvande i främmande, sydligare belägne länder, skall troligen icke tveka att instämma i min öfvertygelse det vi icke kunna åstadkomma hvarken ädlare sädesslag eller ladugårdsprodukter till det pris, hvartill nämnde länders jordbrukare kunna afyttra dem. Vore orsaken härtill att söka i bristande kunskaper hos Svenska jordbrukets idkare eller försumlighet att taga kännedom af och tillämpa de upptäckter och erfarenheter, som vetenskaperna i våra dagar hafva att meddela, så kunde man säga att vår underlägsenhet borde tillskrifvas vår okunnighet och vår liknöjdhet; men att vi i detta fall icke hafva så stora förebråelser att göra oss, bör en hvar medgifva, som med uppmärksamhet betraktat förhållandena i detta hänseende hos oss och i utlandet. För mitt omdöme i detta fall har jag hemtat grunder under mina årliga, om ock kortare besök i främmande länder, och jag tvekar ej att uttala den ölvertygelsen, att om jag undantager Skottland, norra delen af England samt Belgien, man icke någonstädes så ofta påträffar väl skötta jordbruk som hos oss. Deremot kan intet sträfvande, intet vetande undanrödja de olägenheter, som äro följden af klimatet, icke blott i afseende å de kostnader, som deraf föranledas, utan äfven i afseende å produkternas beskaffenhet. Huru inånga byggnader måste icke hos oss bekostas för att skydda kreatur och säd för klimatets åverkan, sorni bättre lottade länder äro obehöflige? Huru lång är icke den tid af året man der kan använda på jordens bearbetande emot den, som står oss till buds. Under det att deras kreatur under aldra största delen af året hemta sin föda ute å marken, måste den jordbrukare här i landet, som icke i afseende å sin boskap hyllar svältsystemet. förse sig med foder tillräckligt för 8 månaders fodring under tak.
Utskottet får i inledning häraf anföra, att, hvad beträffar läkarens arfvode för Besigtning af nylegdt manskap, något annat af Utskottet kändt Sttdgande derom icke är utfärdadt, än det sorn innefattas uti 5:te §. af Kongl. Resolutionen den 10 September 1743, der för sådan Besigtning bestås åtta ©re Silfverroynt, hvilka af Roten eller Rust» yQ Besv. och Ekon. (Jtsk. Betänk andan, hallaren böra betalas, och får, sedan harlen en gång blifvit besigtigad och betalning der» före till Amiralitets, Regementseller Stads» Fältskären erlagd, Allmogen icke vidare med gamma afgift betungas, om ock karlen skulle komma, att flera gångor visiteras; men påstår eller tager Filtskären högre betalning, höte första gången 50 Daler Silfvermynt, och andra gången mistt Tjensten: ägandes Roteoch Rusthållarne, att icke allenast sjelfve bivista Besigtningen, rtan ock, att dertill kalla ene goda män, soir kunna vittna, huru mycket Fältskären för Besigtningen begär. Sådant är innerållet och ordalydelsen
Sedan medel sålunda blifvit för berörda byggnadsföretag beviljade, uppdrog Kongl. Maj:t den 42 November 1845 åt särskilde kommitterade alt för byggnaden utse lämplig plats. Efter verkställd undersökning dels å Carl XIll:s torg dels i Humlegården, föreslogo desse kommitterade att, i händelse Kongl. Maj:t skulle finna binder möta för Musei-byggnadens uppförande ^antingen på norra delen af nämnde torg, hvilket ställe kommitterade likväl ansågo dertill mest lämpligt, eller å Helgeandsholmen, Humlegården, hvilken näst efter dessa platser erbjöd största fördelarne, dertill måtte utses. Intetdera af dessa förslag antogs; hvaremot, sedan, på gifven anledning, Magistraten och öfriga stadens myndigheter förklarat sig vara benägne att för sagde ändamål kostnadsfritt upplåta den inom Jakobs församling och qvarteret Blasieholmen belägna s. k. Kyrkholmen, Kongl. Maj:t under den 49 Mars 4846 förordnade, att den till National-museum bestämda byggnad skulle å nyssnämnda plats uppföras, att Öfver-Intendents-Embetet skulle uppgöra förslag och ritningar till en sådan byggnad, lämpad efter ofvannämnde plats, den för ändamålet fastställda anslags-summan och de samlingars omfång, hvilka voro ämnade att deruti inrymmas, samt att så väl det blifvande kostnads-förslaget som ritningarne, innan desamma -till Kongl. Maj:ts slutliga godkännande anmältes, skulle undergå särskild granskning, enligt de föreskrifter, Kongl. Maj:t vöre sinnad att framdeles derom meddela; hvarjemte för ledningen af byggnads-arbetets verkställande en kommitté tillsattes, hvilken skyndsamt borde vidtaga de förberedande åtgärder sorn erfordades, hurudan planen och ritningen för byggnaden än blefve.
Dessutom, otn detta förslag antoges, skulle den orättvisa förekoromas, som man kan anse ligga deruti, att vid våra riksdagar cn och annan af de skatter, som f. n. utgå från den oprivilegierade jorden, derifrån borttages. Den, som köper privilegierad jord och för densamma utgifver högre köpeskilling, derföre alt den är fri från en mängd af de onera sorn åligga annan jord, denne köpare blir på sätt och vis lidande deruppå, att en del af dessa onera borttages från den oprivilegierade jorden, hvarigenom denna sednare stiger i värde. Om nu all fäderneslandets jord blefve efter bestämda och pä noggranna undersökningar byggda grunder lika beskattad, borde ett sådant förhållande icke inträffa, ulan vore denna angelägenhet en gång för alla reglerad. Från hvilken sida man än må betrakta saken, finner jag fördelarne af detta förslag vara vida öfvervägande de befarade olägenheterne, hvarföre jag för min del vill befrämja detta förslags framgång och anhåller vördsamt ora propus, ä bifall till Utsk:s betänk. Gr. Mörner: Då det påstås vara en så stor fördel alt få emottaga ett kapital och behålla detsamma emot utgörande af en årlig ränta derför, så äro ju ionehafvarne af kronoskattejorden f. n. i ostördt åtnjutande utaf denna af den siste värde talaren så högt värderade förmån. Men nu är det fråga om att just dessa jordägare skulle utbetala sjelfva kapitalel på det alt andra jordägare skulle åtaga sig att betala en del af de förres årliga räntor. Detta vore ju all beröfva den ena och tillägga den andra en sä högt upskattad fördel, och då de, som skulle erhålla kapitalet synas mest benägue att undanbedja sig den erbjudne förmånen, kan jag ej finna anledning alt biträda förslaget i denna del. Lika litet kan jag instämma i samme talares åsigt, att, det innebure en orättvisa cpiot den privilegierade jordens egare, ifall Den 6 A ugusti. 157 skallejorden lindrades frän en åtagen börda dä Statens finadciella ställning sådant medgåfve.
Då personerna vid auktionens början befinna sig i sådan författning, ieke lära de blifva redigare mot qvällen, derom man kan vara öfvertygad, och den person som i denna sinnesstämning och i det kroppsliga skick, som en stor mängd af de auktionsbesökande personerna befinna sig efter auktionens slut; lian kan väl icke på ett värdigt sätt begå Sabbatben. det lärer en hvar finna. Man bör således för utredande af denna fråga göra sig reda för huruvida man anser Sabbatbens firande vara af vigt eller icke. För den, som anser Sabbathens firande, eller sättet hvarpå den firas, likgiltigt, kan det icke förundra mig att lian icke fäster någon vigt vid detta Betänk., men sådan är åtminstone icke min åsigt. Jag anser Sabbathens värdiga firande vara af den högsta vigt, och det kan med skäl antagas alt det sätt hvarpå detta firande sker, må antagas såsom en mätare pä det andliga tillståndet hos ett folk. Just derföre ifrar jag och skall alltid ifra för ali Sabbatben må hållas i helgd. Skulle denna Sabliath icke firas eller dess firande icke, såsom nödvändigt för menniskan vara påbjudet, så är det ofelbart, att den riktning till det materiella, som alltför mycket utmärker vår tid, derigenom än vidare skulle befrämjas, och att en stor del menniskor skulle sjunka ned till lastdjur för det jordiska lifvets bestyr, och detta kan icke vara någons mening. Vi måste vara ämnade till något bättre, än att endast tänka, på denna verlden och dess omsorger och ehuru Utsk:s Betänk, numera icke kan lända till något R. Stms beslut, så anser jag likväl, i strid emot den siste värde talaren, det vara af vigt att Utsk:s Betänk, blir af R. o. Ad. bifallet och vågar alltså för min del hemställa att R. o. Ad. mätte antaga detsamma. Hr von lia rtmansdorff, Äng.: Hr von Troil har sagt att då böter och ansvar i författningen stadgas mot auktioners förlängande på helgdags-aftnarne: så vore sådant tillräckligt att vidmakthålla den författning, som redan finnes.
Mom. af meranäpinde Kongl. Kungörelse den g October 1812, bestämda afgifter för Bränvins-Minuterings-rattighet hafva siuteligen äfven varit föremål för Utskottets granskning; dervid Utskottet trott sig Den 25 Juli. sig icke kunna lemna utan uppmärksamhet (len skillnad som finnes dels i afseende på allmänna olägenheter och dels på enskilt vinst, imellan Gästgifvaregardar och andra så kallade Krogar eller Näringsställen, heldst desse sednare icke äga någon mot närings rättigheten svarande annan skyldighet, än den sorn dem genom Bevillning pålägges, samt de dessutom medföra en desto skadligare verkan, som delas innehafvare mäste känna sig af egennyttan starkt uppmanade,’ att öka sin vinst genom förledande till osedlighet, enär dylika krögares enda yrke mestadels består uti gagnande af Närings-rättigheten; hvaremot Gäst* gifvaregårdarne å ena sidan äga ett ändamål af allmän nytta och oumbärlighet samt å den andra ej sällan med ganska ringa tillfälle till förtjenst på sin Närings-rättighet, mäste vidkännas besvär och tyngder, sorn till och med öfverstiga deras fördelar. Utskottet anser denna olikhet böra motsvaras af en olika beskattning, och föreslår således: 1:0 Att Gästgifverierna särskildt må, för Bränvins-Minuterings-rättigheten , utom Allmänna Bevillningen, sättas till ert afgift, Ilvars belopp blifver mindst Tre R:dr, men kan i män af de större fördelar dem härigenom anses tillflyta, ökas till Fern, Tio, Femton, Tjugu, Tjugufem och Trettio Riksdaler, allt efter Taxeringsmännens pröfning, och under rättighet för dessa, att der de skäligt finna, än ytterligare denna afgift förhöja, (Sto Den 2 5 Juli. 2:0