Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det icke afser en allmän förhöjning af folkskolelärarnes löner, en förhöjning, som hvarken är förenlig med rikets financiela ställning eller under närvarande förhållanden fullt ändamålsenlig, är jag öfvertygad, att förslaget icke skall anses sakna den praktiska utförbarhet, som betingar dess framgång. I denna öfvertygelse tager jag mig friheten föreslå: l:o) att, med nedanstående undantag, en åttondedel af hvarje inspektionsdistrikts-skolelärare, nemligen de, som, efter vederbörande folkskoleinspektörs förslag, af Domkapitlet såsom de mest nitiska ocb skickliga hos Regeringen dertill förordas, uppflyttas i en högre löneklass; 2:o) att den förhöjning i lön, som häri innefattas, utgörande 200 Riksdaler Riksmynt, icke må komma den folkskolelärare till del, som, äfven 0111 han eljest förtjenar belöning, icke tjent vid skolan i tio år; 3:o) att endast en tiondedel af folltskolelärarne i högre löneklass uppflyttas uti sådane folkskoleinspektörsdistrikter, inom hvilka flera lärare tillika äro innehafvare af indrägtiga klockarelägenheter, som skänka dem en bekymmerfri ställning i samhället; samt 4:o) att till ofvanuppgifna ändamål 50,000 R:dr ställas till Regeringens disposition. Genom ett sådant beslut af Rikets Höglofliga Ständer skulle löneförhöjningen blifva för folkskolelärarne ett pris att täfla om och verksamt bidraga till folkskolans lyftning, enär folkundervisningens utveckling i första rummet beror af det sätt, hvarpå läraren fullgör sitt kall. Att ofvanstående summa är för ändamålet tillräcklig, anser jag mig kunna förutsätta, enligt följande kalkyl: Då rikets folkskolelärarepersonal utgör 2,800 personer, skulle 200 R:dr åt en åttondedel af dem fordra en summa af 70,000 R:dr; men då afdrag sker af alla lärare, som eljest komme i fråga att belönas, men dels icke uppnått den föreskrifna tjensteåldern, dels innehafva befattningar, Bih. till R. St.
(Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 125 och 150.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer numera fattat beslut rörande alla under denna Riksdag väckta frågor om anslag till de jernvägs-anläggningar, hvilka genom Statens försorg och för dess räkning skola utföras, samt hela beloppet af de anslags-summor, som undertiden intill nästa Riksdag komma att för dessa anläggningar utgå och användas, således blifvit bestämdt, hafva Rikets Ständer ingått i pröfning om sättet och ordningen för de till ifrågavarande företag anvisade medlens utbetalning och förvaltning samt få i afseende härå underdånigst göra följande anmälan. Beträffande utbetalningen af de medel, utgörande tillsammans 4,370,000 R:dr R:mt, som, utöfver den återstående behållningen af sednaste Riksdags anslag, befunnits under sistförflutna år erforderliga för fullföljandet af arbetena å vestra stambanan emot Götha kanal och å södra stambanan emot Finja-sjön, hafva Rikets Ständer redan i underdåniga skrifvelser af den 3 Januari och 25 April samma år sig yttrat huru nämnda medel böra från Riksgälds-kontoret utgå. Dessutom bör från samma verk likaledes ut - 600 Expcditions-Ut skottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 187. betalas det belopp, 600,000 R:dr R:mt, som Stats-kontoret, enligt E. K. M:ts Nådiga Bref den 11 nästlidne Augusti, erhållit befallning att för 1857 års arbeten å jernvägsanläggningen från Götheborg mot Götha kanal, utöfver dertill förut anvisade medel, förskottsvis och emot ersättning från Riksgälds-kontoret, utaf anslaget för vestra stambanan utanordna till Chefens för Statens jern vägs-byggnader disposition; — äfvensom Riksgälds-kontoret blifvit anbefaldt att i enlighet med derom meddelade föreskrifter tillhandahålla, utaf de beviljade anslagen till nyssnämnda jernvägs-byggnader, hvad för öfrigt under nämnda års lopp för dermed afsedda arbetens företagande beliöft användas.
Hvad beträffar räntans storlek ä dessa obligationer, anser Kongl. Majit, att densamma å förra slaget, eller dem, som hafva pari-kurs, bör bestämmas till 3 procent, och å det sednare slaget, med nedsatt kurs, till 3,b'3 procent, eller 3 R:dr 63 öre för 100 R:dr. Lägre ränta, än 3 procent al pari lärer, med afseende på alla nu förhanden va rande omständigheter, icke kunna vid detta tillfälle erbjudas, utan äfventyr, att obligationerna skola komma att sakna efterfrågan. Och äfven om del skulle visa sig, att denna ränta framdeles kunde i mer eller mindre mån nedsättas, vore någon egentlig skada af bestämmelsen om en högre ränta för näivarande likväl icke att befara, hvarken lör Slaten, genom en fortsatt ränteförlust, eller fiir den allmänna penninge-ställningen, genom kapitalernas öfverdrifna tillopp åt detta håll. Ty, hvad beträffar Statsverket, hade detta alltid en öppen utväg att bereda sig nedsättning i räntefoten, när sådant af förhållandena påkallas, derigenom, att, efter föregången uppsägning, nya obligationer utgifvas i de gamlas ställe, d. v. s länet konverteras till den lägre ränta, sorn då kan betingas; och, hvad penninge-ställningen vidkommer, ligger i summans inskränkning till det relativt obetydliga beloppet af 3,000,000 R:dr en så tillräcklig garanti mot all större rubbning i kapitalernas placering, att någon farhåga i detta hänseende icke lärer kunna uppstå. 20 Kongl. Majus Nåd. Proposition M 53. Att årliga räntan å den andra serien af obligationer, hvilka skulle komma att utgifvas till nedsatt kurs, blifvit föreslagen till 3,63 (3c'Yi0o) procent, eller 3 R:dr 65 öre för 100 Ridr, har sin grund deruti, alt denna räntefot medför en påfallande och särdeles önskvärd enkelhet vid ränteliqvidéns beräkning.
Du hafver icke gifvit dem trötta vatten dricka; du hafver nekat dem hungroga ditt bröd. Du hafver brukat våld i landena, och bott deruti med stort prål. Enkor hafver du låtit gå ohulpna, och sönderbrutit de faderlösas armar. Derföre äst du omvefvad med snaro, och fruktan hafver dig hasteliga förskräckt. Skulle du då icke se mörkret, och vattufloden icke öfvertäcka dig? Si, Gud är hög i himmelen, och ser stjernorna uppe i höjdene; Och du säger: Hvad vet Gud? Skulle han kunna döma det i mörkret är? Skyn skyler för honom, och han ser intet; han vandrar i himmelens omgång. Vill du akta på verldenes lopp, der de orättfärdige uti gångne äro? Hvilke förgångne äro, förr än tid var, och vattnet hafver bortsköljt deras grund; De som till Gud sade: Far ifrån oss; hvad skulle den Allsmägtige kunna göra dem? Ändock han uppfyllde deras hus med ägodelar; men de ogudaktigas råd vare långt ifrå mig. De rättfärdige skola få det se, och glädja sig; och den oskyldige skall bespotta dem. Deras väsende skall försvinna, och det qvart är af dem, skall elden förtära. Så förlika dig nu med honom, och haf frid; derutaf skall du hafva mycket godt. Hör lagen utaf hans mun, och fatta hans tal uti ditt hjerta. Om du omvänder dig till den Allsmägtiga, så skall du uppbyggd varda; och kasta det orätt är långt ifrå dine hyddo; Så skall han gifva guld igen för stoft, och för sten gyldene bäcker. Och du skall hafva guld nog, och silfver skall dig med hopom tillfalla. Då skall du hafva din lust i dem Allsmägtiga, och upplyfta ditt anlete till Gud. Du skall bedja honom, och han skall höra dig; och ditt löfte skall du betala. Ehvad du tager dig före, det skall han låta dig väl af gå; och ljus skall skina på dina vägar. Förty de som sig ödmjuka, dem upphöjer han; och den som sin ögon nederslår, han skall blifva frälst;
Den som afslur Bevillnings, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oecönomie - Utskottens Utlåtanden, i fråga o.m en allmän stadga för fattigvården i Riket och tiggeriers hämmande, med tillägg, att Riksens Ständer böra hos Kongl. Majst i underdånighet tillkännagifva, alt, sedan Kongl. Majst genom öfverlemnande vid denna Riksdag af Cominilterades Betänkande och förslag lill eu förbättrad fattigvård i Nåder uppfyllt Riksens Ständers underdåniga begäran härutinnan, och Riksens Ständer af Gommilterades undersökningar inhämLat, att fattigvården inom Riket, allt eller olika sedvanor, luca! och tillgångar, på mångfaldigt olika sätt be - Den 17 November e, m, sörjes,vid hvilket förhållande Riksens Ständer funnit, att en allmän fattigvArds-stadga lör hela Riket ovilkorligen skulle åstadkomma rubbning i den nu rådande ordningen, och till någon del ingripa i den rätt och pligt allmänheten hitintills haft, att sjelfve vårda och försörja sine fattiges underhåll; Riksens Ständer alltså , på grund häraf och med underdånig erkänsla för Kongl. Maj:ts Kådiga omsorg, att genom den föregångne undersökningen sälta Riksens Ständer i tillfälle, att med sak-kännedom bedöma ett ämne, der misstag äro af så vådliga följder, ansett a.tt någre andre författningar angående den allmänna fattigvården, än de nu gällande, för närvarande icke böra utfärdas; voterar Ja ; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln instämma i Vällofl. Borgare-Ståndets , i denna fråga, fattade beslut; hvarigenom densamma blifvit intill nästa Riksdag uppskjuten, med underdånig anhållan, att så väl Committerades som Utskottens Betänkanden och förslag måtill trycket befordras, och hållas allmänheten tillhanda. Den 17 November e. m. 109 Hvilken voterings-Proposition af Ridderskapet och Adelil godkändes> samt anT slogs.
Yäl hade så kallade pensioner, genom enskildes bemödanden, inrättats, och, bland dessa, den JUallinska skolan här i hufvudstaden, sorn redan verkat mycket godt i denna väg, men dessa enskilda inrättningar vore dels otillräckliga och dels saknades der vanligen en genomtänkt plan för undervisningen och en allvarlig sammanhållning 16 Siatssamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, K:o CS. deraf, äfvensom desse enskilda undervisnings-anstalter icke i längden kunde gifva den föresyn, som behöfdes för fruntimmers-undervisningen i allmänhet. Lärare ombyttes och dermed förändrades ofta grunderne för undervisningen; hvilket ock desto lättare inträffade, sorn det vore nästan fullkomlig brist på lämplige läroböcker för flickskolan. Erfarenheten ådagalade ock, att fruntimmers-undervisningen i de fleste pensioner tagit en skef riktning; så t. ex. borttoge ett alltför träget studium af Fransyska språket samt musiköfningar mycket af den tid, hvilken borde offras åt kunskaper, som mera bilda förståndet och hjertat. Men då qvinnan är en medlem af samhället, då lion arbetar för dess båtnad med lika ansträngning sorn mannen, då hon tryckes af samhällets bördor, vågar vid dess faror och drabbas af dess olyckor, i lika mon som mannen, borde också samhället skänka enahanda omvårdnad åt den uppväxande medborgarinnau, som det egnar sina unga medborgare, så att lika barn finge njuta lika rätt. Den undervisning, sorn kan påräknas i föräldrahemmet vore ej tillräcklig, utan skolans medverkan, ty många mödrar förstode ej att uppfostra barn, och många, som kunde gifva en sedlig utveckling af barnens anlag, kunde dock ej åstadkomma någon intelleetuel förkofran. Mången moder vore ock af härden så bortryckt, af sjukdom så utmattad, af fattigdom så betryckt och af göromål så öfverhopad, att hon saknade lust eller kraft eller tid för det mödosamma varfvet.
Då sådane tillfållenjifven uti framtiden pm 7 Julii «, m. kunde inträffa, vore det öfverensstämmande med billigheten, att rättighet att lemna en sådan pension Öfverlemnades åt Konungen, då i alla fall ingen ökning skedde uti utgifterna, utan tvärtom en minskning. Herr Cederfch/"6ld, Pehr Guftaf'. Utskottet har föreslagit pension för CommissionsLandtmåtare. Jag finner för min del betänkligt att anslå pension för dem, som aldrig njutit lön på Stat, utan endast lefvat af sin, på Allmänhetems förtroende grundade, arbetsförtjenst: ty med samma skäl skulle till exempel practicerande Läkare, sorn aldrig haft någon ordinarie beställning, kunna göra anspråk på pension. Herr von Heijne, Georg: Jag har ingenting emot den framställning Herr von Hartmansdorff gjort, och tror att det vore rätt väl, om Hofpensioner ej så mycket ägde rum. Men förhållandet synes mig vara något olika, då en Kongl. Person med döden aflider. Det förefaller mig då, som det bör vara den eftertrådandes rätt, att behålla eller icke behålla personerne af den gamla HofStaten, likasom det bör vara deras rätt, att vara ledige om de det åstunda. Så har det alltid varit practiceradf, och det har alltid varit vanligt, att de fått behålla sin lön som pension. Detta förhållande har Utskottet icke ansett sig böra anmärka vid genomgåendet af IndragningsStaten, Herr Danchvardt, Magnus Georg'. I anledning af den anmärkning Herr Cederschjöld ])cn 7 julii e. m. .333 gjort deremot, att CommisionsLandtmåtare skulle på IndragningsStat erhålla lika pension, sorn or - dinarie Landtmätare får jag åran nämna, att det år en stor skillnad emellan CommissionsLandtrnåtare och practicerande Läkare, ty de förra hafva Kongl. Fuilinagt anses innehafva verklige Tjenster och kunna förordnas till publike Förrättningar, ehuru de icke äga någon lön.
När ett rum skall dekoreras och möbleras, så förlora aldrig ur sikte det ändamål, hvartill rummet skall användas, så att detta till alla delar måtte uppfyllas och dekoreringen blifva i stil därmed. Kom äfven ihåg, att ordet nog har en stor benägenhet att öfvergå till för mycket, och akta er för rummens onö- diga öfverlastning. När ni fått det väsentliga, så var njugg om hvad ni tillägger. — Haf så många taflor, som ni har plats för, men häng icke upp något blott för att täcka väggen. Groda kopior äro bättre än dåliga original. Vackra handarbeten gifva ett hemtrefligt utseende, men anbringa dem ej, där de synas vara öfverflödiga eller i vägen. Haf ej så ömtåliga broderier på stolar, att man ej vågar sätta sig på dem, eller så blankpolerade bord, att det skulle vara ett brott att åstadkomma en ripa på dem; de böra icke heller vara så öfverhopade med småsaker, att man ej kan ställa ifrån sig något på dem, hvartill de väl ändå egentligen äro ämnade. Sträfva efter så mycken enkelhet, som är förenlig med komfort, och så mycken skönhet, som ni verkligen kan njuta af. V i inse icke alltid, med hvilket mäktigt inflytande våra omgifningar återverka på oss. Liksom vi bilda dem, så bilda de oss. Kanske hafva vi alla någon gång erfarit det nöje, den ljufliga hvilan för sinnet af att inträda i ett i alla afseenden fullt harmoniskt rum; men människor hafva i detta afseende mycket olika känslighet och äfven olika vid olika tillfällen. V i inbilla oss lätt, att de omgifvande föremå- len ej längre kunna beröra oss, emedan vi äro så vana vid dem. Men jag påstår likväl, att allt omkring oss måste, om också omedvetet, inverka på oss, vare sig till godt eller ondt. V i kunna knappt lefva i närheten af ett konstverk, utan att ofrivilligt insupa dess skönhet. V i kunna icke heller lefva i beröring med det fula, utan att vår smak lider eller tar skada. Hos somliga af oss kunna falska toner och disharmonier i ögats musik framkalla en känsla af verkligt fysisk plåga, men ingen är fullkomligt oberörd däraf, antingen de veta det eller ej.
Till uppmätning och stämpling af nya eller förändrade, eller förut ej uppmätta och stämplade bränvinsbrännigs-redskap, förordne Kongl. Maj:ls Befallningshafvande ett behöfligt antal af landtmätare eller justerare och lilldele deni vissa district, lämpade efter hvars och ens hemvist; Bcv-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 63 oell vare, för denna förrättning, sådan justerare lika ansvarig, som för målkärils justering i allmänhet. Uti de städer, hvarest, eller i hvilkas grannskap, någon landtmätare icke är boende, må, till justerare för bränvinshrännings-redskapens mätning och stämpling, en magistrats-person kunna antagas. § 16. Bränvinspannor skola vid mätningen vara försedde med löst bröst, då sådant finnes, och med batt eller stämpelskifva och rör samt öfrige tillbehör, som, enligt nästföljande §, a ro underkastade stämpling. Pannans bela cubikinnehåll mates med vatten eller annat flytande ämne till öfversta kant eller läckande brädd. Om hatten är försedd med en eiler flere luckor eller någon annan öppning, än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som mäsk deri kan inrymmas. Hatten, med fastsitlande ångrör, skall äfven till hela sitt cubik-innehåll uppmätas och, om den innehåller mer än två tredjedelar af pannans rymd, öfverskottet ingå i pannerymds-beräkningen. Den falls, sorn är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår ej i mätningen till större del, än livart med den öfverstiger en och en half tum. Likaså uppmätes mäskvärmare, der sådan finnes, till hela sin rymd, med afdrag af derigenom gående rör. Då pannan, som är försedd med aflappningsrör, uppmätes, skall tappen eller vridhanen isättas, och intet afdrag för rörets innehåll ega rum. § 17.
Till följd häraf, och då de byggnadsskyldige icke kunna anskaffa nämnda, opåräknade öfverskott i den för brons byggande beräknade kostnad, får jag vördsammast hemställa, att Rikets Ständer, pä det hinder för skyndsamt fullbordande af förut omförmälda brobyggnadsföretag, icke af bristande medel må inträffa, måtte ytterligare bevilja ett emot ofvannämnde, öfverskjutaude kostnadsbelopp svarande lån af 32,288 R:dr Rant utan ränta, eller, derest det icke kan bifallas, emot den ränta, som Rikets Ständer kunna finna för godt bestämma. Om remiss till vederbörligt Utskott anliålles vördsamt. Stockholm den 26 November 1862. G. M. Cygmeus. Motionär i B orgare-S t ände t 1862, .JV#' 106. 217 JW ssrn Af Herr CygnsHS: Om pension för f. d. Landshöfdingen Gustaf Mont gomerys enka och barn. Hos Rikets Höglofliga Ständer har det städse varit en lika vacker som värdig och uppmuntrande plägsed ej allenast att belöna synnerligen förtjenta mäu under deras lifstid utan äfven sträcka sin skyddande omvårdnad till deras efterlefvande enkor och barn Hvarje riksmöte lemnar flera bevis på detta ädla och betryggande hägn. Sedan Ständernas sednaste sammanvaro har, jemte många, en i flera afseenden förtjent och utmärkt man, f. .d Landshöfdingen öfver Westerbottens län, Kommendören af Kongl. Nordstjerne-Orden in. m. Gustaf Montgomery aflidit. Hvad han under sin lefnad varit och verkat, torde för de flesta vara väl bekant, och står dessutom för alla, som derom vilja hafva en närmare kännedom att läsa i Biografiskt Lexikon öfver namnkunnige svenske män. Bland hans litterära produkter intager hans i 2:ne delar utgifna Historia öjver sista Finska kriget ett förtjenstfull! rum. Landshöfding Montgomery har efterlemnat enka med sex barn, af hvilka 4 eller rättare 5 äro oförsörjda, ty den äldsta dottern är ej längesedan vorden en värnlös enka.
Särskilt för den chronologiska ordningens skull, vill jag blott i förbigående anmärka, att just samma år 1812 upphörde min befattning med det Embete som, efter Grundlagen, tillhör ledningen af Rikets Handelsoch Financeärender, Jag bekänner, att med mycken förvåning bär jag hört yttras, och äfven i skrift funnit anfördt, att Riket var i en förmånlig economiskfoch financiell ställning emellan 1809 och 1812- Jag vill ej här med någon vidlyftig framställning återföra det sorgliga minnet af Fäderneslandets belägenhet 1809. Blott i afseende på det närvarande ämnet vill jag erinra, att då en tredjedel af området lösslets från Fädernejorden,stannade all Statsskuld, och förbindelsen att svara för det representativa myntet, på den återstående delen; och de enskilt# dignade under bärdor, Menniskan är mägtig af stora företag; raen det omöjliga begränsar dock hennes förmåga. Med en troll - 268 Den 14 April. kraft allena skulle tillståndet ögonblickligen kunnat förändras; skulle verkningarne af olyckor, sorn föranledde Statshvälfningen kunnat upphöra: menniskoverk hade det ej varit* Men det var redan ett stort menniskoverk, att 'skaffa rådrum och återhemtning, till ordnande af ett bättre tillstånd och detta verk utfördes, „ Sältet huru det utfördes, bestämdes till största delen, och må hända oeftergifvejigen, af sjelfva belägenheten. Då Krigsgärd icke kunde utgå, men penningar till krigets utförande måste anskaffas, så nyttjades det medel, hvilket för tillfället undanröjde intrycket af nöd och förlägenhet; det erforderliga biträdet ikläddes skepnaden af verklig behållning, och förmådde derigenom dölja den försvagning af framtidens krafter och förmåga, som det naturligen innebär. Det var likväl i sjelfva verket icke annat än en skuldsättning och kunde intet annat vara: en skuldsättning hvars verkningar allt sedermera tryckt oss och ännu gör det.
Bergströms enka Jeana Maria Bergström, född Pihlgren, på allmänna indragningsstaten uppföras. 91:o, Med förmälan, hurusom Tullinspektören Henrik Julius Tham, — hvilken, född år 1805 och 1853 befordrad till Tullinspektor vid Klintehamn å Gotland, genom den för helsan ansträngande tjenstgöringen derstädes, redan år 1856 ådragit sig en giktsjukdom, som slutligen nödgat honom att år 1851 taga afsked från sin befattning, — den 7 November 1858 aflidit, dervid eflerlemnande enka, som, vid 52 års ålder, sjuklig och med försvagad syn, jemte en son, nu 17 år gammal, hvilken måst afbryta sina studier till följd af en ganska betänklig ögonsjukdom, befunne sig i den mest bekymmersamma ställning, utan annan tillgång för sitt lifsuppehälle än de årliga understöd å tillhopa lil R:dr Kunt, som enkan dels af Tullverkets medel och dels från Tullstatens enkekassa egde uppbära, har, genom en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 148), som blifvit till Utskottet öfverlemnad, Kyrkoherden Bergvall hemställt, att af den pension å 400 R:dr, som vid 1856—1858 årens riksdag blef Tullinspektören Tham beviljad halfva beloppet, eller 200 R:dr, måtte anvisas såsom pension åt hans efterlemnade enka Margarelha Catharina Tham, född Landgren, 8 Stats-Utskottels Utlåtande N:o 153. (Fortsättning.) På grund af de i motionen åberopade förhållanden, hvilka, finnas medelst bilagda handlingar behörigen styrkta, hemställer Utskottet, att enkan Margaretha Catharina Tham, född Lundgren, må erhålla å allmänna indragnings-staten en årlig pension af 200 R:dr. 92:o. Ridderskapet och Adeln har til!
Ehuru Grundlagens bokstaf endast synes ålägga StatsRådet den passiva skyldigheten att råda, fordrar Statsinrättningens bestånd att dessa rådslag blifva gällande och den StatsRådets Ledamot, som fortfar i sitt Rådgifvare-kall, sedan han förlorat sin Konungs förtroende , bör äfven vara i mistning af Nationens , då han icke sjelfmant frånträder en plats, der han icke 124 konstitutions-Utskottets Betänknnden. längre kan vara verksam utan uppoffring af sin öfvertygelse. Det torde vara vigtigt att skärskåda icke allenast hvad StatsRådet gjort utan äfven hvad Det möjligen uraktlåtit att göra, till befrämjandet af Rikets sannskyldiga nytta. Skulle således Consti tu ti ons-Utskottet, af StatsRådets Protocoller, inhemta den bedröfliga upplysning, att blotta reservationer vid beslutens fattande deruti blifvit antecknade, i stället för kraftiga yrkanden på Grundlagens orubbliga helgd och upplysande framställningar af Landets sanna behof; så torde Constitutions-Utskottet anse som ett nödigt correctif emot dettbristande i Grundlagens föreskrift, att anmärka, så väl de stumme somt ohörde Rådgifvare» förhållande. Anledning till anmärkning mot Stats» Rådet finnes i dess tillstyrkta Regeringen» vägrade bifall till Ständernas beslut af år 1818, att genom sina Revisorer granska vissa under StatsVerkets förvaltning stående Fonder, såsom Årmeens PassevolanceCassa m. fl., hvilken vägran , stödd på en origtig tolkning af 68 §. Riksdagsordningen, utvisar ett tydligt misskännande af de obestridliga rättigheter Svenska Folket sig förbehållit. Rättigheten att granska StatsVerkets tillstånd i alla dess delar, till in - Constitutions-TJtskottets Betänkanden. 125 kemister och utgifter, fordringar och skulder — se 58 $• RegeringsFormen — står i ett oskiljaktigt förhållande till rättigheten att sig allena beskatta. Då 6 §.