Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alun-verken under de senare åren afslutade räkenskaper befunnits, att tillverknings-kostnaden med tillägg af tionden och utförsels-tullen vanligen öfverstigit de . allmänna börsprisen; så har Motionairen, under sådane omständigheter, och då försöket alt vinna nedsättning i Svenska tullen ej haft åsyftad framgång, ansett sig böra föreslå afskaffandet af sjelfva tionden, hvilken, ehuru den för verk, som anläggas å kronoeller skattegrund, redan blifvit, genom Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade beslut, nedsatt till hvarje 3o:de tunna, likväl till detta belopp vore alltför tryckande liksom till sin grund obillig, då densamma utgår af brutto-tillverkningen, utan afseende på egarens behållning; och bär Motioliairen, till stöd för sin framställning, ytterligare anfört: att med alun-fabricationen det förhållande eger rum, att den vid de fleste verk medtager föga skog och ej heller någon annan del af landets grund-capital och derföre är förtjent af den högsta uppmuntran, samt att tillgången på alun-skifler inom Sverige är så stor. att icke blott Europeiska conlinentens utan flere andre verlds - Stals-Utskollets Utlåtande N.-o 54- '7 verldsdelars behof skulle kunna fyllas, om en så betydlig nedsättning i tillverkningspriset kunde åstadkommas, att främmande täflan derigenom utestängdes; hvarförutan Motionairen yttrat den förmodan, att hans förslag skulle finnas förenligt med jordbrukets vigligaste interesse, det nemligen att ej blott uppehålla bestående närings-grenar, utan jemväl befordra deras utvidgande och förkofran, till beredande af afsättning utaf jordens alster.
Just della bestämmande af ett maximum och af ett minimum innefattar så mycken fördel, lemnad ät den gamle brukaren, som möjligen kan stå i öfverensstämmelse med den egendom, som K. M. i egenskap af högsta administrativa myndighet har sig ålagdt att vårda. Vill man se andra jemförelse!1, andra exempel, behöfver man blott gifva akt uppå, huru enskildes landlbönder och jordtorpare blifva i massa bortvräkte, under det alt de förres arfvingar erhållit optionsrätt alt för lindriga villkor fortfarande fä besitta den jord, deras förfäder brukat. I afseende pä hvad Hr Silfverstolpe yttrat, sä synes den modificalion K. M. föreslagit, icke vara obillig i afseende pä de åboer, som redan för sina hemman erlägga arrendeafgift, bestämd på sätt ännu gällande föreskrifter bestämma. Om sålunda dessa utsträcktes på så sätt, att så snart ett hemman efter bestämda grunder blifvit bortarrenderadt, skulle vid inträffande ledighet förre arrendatorns arfvingar äga rätt, alt utan ny auction oell med oförändrade afgifter fä arrendet pä ytterligare 30 år förlängdt; skulle jag anse della vara en förbättring af nu gällande stadgar och lenina ett prof på den faderliga omvårdnad för underhafvande, som för enskild kan blifva en ledning. Frih. Hamilton: Jag är ledsen att än en gång upptaga H. Ståndets tid, men frågan är af vigt, och det torde lända mig till ursäkt. En värd ledamot har med en viss värma hestridt den uppgift jag lemnade, att K. M:s föreg:de beslut skulle äfven här yttrat sig i samma syftning, sorn den jag tillåtit mig tro vara den rälta, och behagade dervid den värde ledamoten yttra, det han sä mycket bättre borde känna den saken, som han deltog i dess beslut. Den tiden är visserligen icke glömd af någon, således ej af mig; men må han tillåta mig återkalla i hans minne, att K. M. är en persona moralis, och alt sålunda dermed icke absolut menas de nyaste, utan äfven äldre beslut, och torde det icke kunna bestridas, alt K. M. i sin resol. af d. 25
I afseende på tiden för vittnets närvaro och biträde vid bränneriet ställe sig vittnet till efterrättelse hvad ordningsstadgan derom innehåller, och de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. Vid förrättning i bränneri tillkomme vittne i dagtraktamente minst En och högst Två Riksdaler, efter bepröfvande af Stadsfullmägtige eller, der sådane ej finnas, allmän Rådstufva i stad och Kommunalnämnd på landet. Vid bränvius uppmätning och profning ege, efter derom erhållen underrättelse, bränvinstillverkare, sjelf eller genom ombud, vara tillstädes; men förrättningen må, för hans uteblifvande, icke inställas. § 36. Om, för lättad kontroll vid bränvinstillverkning, Kongl. Maj:t skulle finna för godt förordna, att särskilda instrument för bränvinets mätning och profning skola å redskapen anbringas, vare bränvinstillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. § 37. Uppstår emellan bränvinstillverkare och kontrollör tvist om uppmätt bränvins 6tyrka, insändes deraf, under bådas försegling, prof till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som, efter det sakkunnig person undersökt profvet, och skriftligt yttrande derom afgifvit, afgör tvisten genom beslut, som ej öfverklagas må. Den, som tvisten tappar, skall gälda så väl den af undersökningen uppkommande kostnad, som vederpartens utgifter och besvär. § 38. Bränvinstillverkning eller distillering må ej företagas innan bränneriet blifvit af vederbörande kontrollör besigtigadt och befunnet icke vara annorlunda inrättadt, än denna författning och ordningsstadgan medgifva. Sådan besigtning bör anställas, innan tiden för bränvinstiilverkningen infaller. Varder besigtningen af kontrollör fördröjd, förhålles som i ordningsstadgan föreskrifves. Vid besigtningen skall kontrollören öfver bränneriet upprätta beskrifning i tre exemplar. Dessa skola af honora och bränvinstillverkaren undertecknas. Ett exemplar insändes till Kongl. Majrts Befallningshafvande; och skola kontrollören och bränvinstillverkaren ett hvardera till sig taga.
När man har gått såpass långt, alt man förbjudit, att partihandel med bränvin får vara förenad med annan handel på landet, tror jag icke att det är för mycket att i städerna förbjuda minuthandel med bränvin på samma ställe som annan handel idkas. Hvar och en känner, att bränvinssupandet på landet aftagit, men i städer - 313 Den 4 Juli f. m. na är det snarare motsatsen. När man kommer in till en stad, kan det hända, alt man till och med på sjelfva Siindags-förmiddagen möter rakande personer. Enligt min tanka skulle bränvinssupandet uti städerna i någon mån stäfjas genom det stadgande, jag föreslagit, nemi. att den, som i stad idkar handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras, ej må ega att utöfva minuthandel med bränvin; hvartill jag anhåller att R. o. Ad. behagade lemna sitt bifall. Frih. Alströmer: Att mycket bränvinssupande eger rum i städerna är en beklaglig sanning, men icke härleder detta sig derifrån, att minuthandlanderna ega rättighet att tillhandahålla bränvin. Om det endast vore fråga om bränvin, skulle jag kunna gå in på att man fattade ett sådant beslut, som Hr von Koch föreslagit; men då under bränvin inbegripas äfven alla andra brända och distillerede drycker, skulle äfven derigenom sådana drycker som rom och cognac uteslutas. Och det var på den grund, som man inom Utsk:t ansåg sig icke kunna biträda Hr von Köchs förslag. Jag anhåller om bifall till Utskrts hemställan. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bilall till Utsk:ts hemställan, och dels afslag derå, samt antagande af Hr von Köchs förslag, »alt den, som i stad idkar handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras, ej må ega alt utöfva minuthandel med bränvin»; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Martil fattade ock igenom ProtokollsUtdrag af samma dag meddelade Beslut, att Herr Grefven och Uandtmarskalken samt Herrar Talmän och alla de Ledamöter uti Riksens Ständers Allmänna Utskott, hvilka icke redan erhållit Bi. hanget , äfvensom Akademioch Gymnasii - Bibliothekerne i Riket , böra undfå hvar sitt af de ännu återstående Exemplaren af Bi hangel till Riks-Ståndens Protokoll vid 1815 års Riksdag, önskandes Prest-Ståndel vördsamt och vänligen , att de öfrige Respektive Stånden täcktes öfver Stats-Utskottets ofvanberörde förfrågan och PrestStåndets derom vidtagne beslut sig utlåta. S. D. Af nu inkommet Protokoll af den 2 dennes , inhämtades , att Herrar Commerce-Rådet Zenius Lagmannen G. Schöne Öfverste Lieuten. Pahlman Häradshöfdingen Richert Expeditions-Secret. Wallerius och K. Öfver Hof-Pred. Doktor Hedrén blifvit utsedde till de Kommitterade, hvilka jemte Riksens Ständers Justitias-Ombudsman äga att vala öfver Tryckfrihetens vård; hvilket igenom Protokolls-Utdrag skulle Expeditions-Utskottet tillkännagifvas , med anmodan att behörig Expedition härom uppsätta och till Riksens Ständers justering inlemna. S. D. Efter ytterligare föredragning af Statsoch Banko-Utskottens den a3:dje sistlidne April meddeldte samt den 30 på bordet lagde Utlåtande öfver de inom Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid bemälte tvänne Utskotts förra Betänkande , af den 3'.dje nästlidne Mars, rörande ut - Prot. Utdr. d. 4. Maji 1 8 1 8- 387 redningen af Götha Canal - Bolags , Malmö och Götheborgs Diskonter; stannade Borgare-Ståndet for sin del uti följande Beslut: lista, 2:dra, 3:dje och 4:de punkterne af ifråga vararlde Utlåtande biföllos.
Memorial N:o 73, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 30, angående motion om minskning af de för beväringens räkning befintliga förråd af mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor, hvilket Memorial, med förklaring att vid Utskottets omförmälda Betänkande JV2 50 finge bero, lades till handlingar ne; och Memorial M 74. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 54, angående motion i fråga om fördelningen emellan socknar inom samma pastorat af återvunnen helgonskyld, hvilket Memorial äfven lades till handling arne. S. D. Föredrogs ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommet protokollsutdrag för den 21 uti innevarande månad, M 161, ijinefattande inbjudning till Hedervärda Bonde-Ståndet att förena sig med förstnämnda Stånd uti dess, vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande M 54, i anledning af Kongl. Maj:ts nå diga Proposition om anslag till jernvägsbyggnader m. m., fattade beslut, att bifalla Utskottets uti 2:dra punkten af sagda Utlåtande gjorda hemställan, »att Rikets Ständer, för fortsättande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika, måtte anvisa en summa af 500,000 Riksdaler;» — hvilken inbjudning af Ståndet afslogs. Den 28 Mars. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
När Krysanteus vid pass en timma efter ofvan beskrifna scen, i den första morgongryningen, nalkades templet, fann han sin dotter sittande på trappan till försalen, med hufvudet lutadt mot en pelare, och de mörka lockarne, fuktade af morgondaggen, spridda af vinden, svallande öfver marmorbleka kinder. SJETTE KAPITLET. Prokonsuln i förlägenhet. I biskopliga palatset. – Klart som dagen, eller huru, lysande och ädle herre? Har jag icke tydligt ådagalagt, att Athanasios är en sofist eller snarare alldeles icke sofist, utan sämre än en sofist, ty sofisten gör dock skenbart riktiga slutledningar? Denna fråga utgjorde en af länkarne uti ett samtal eller en samtalsvis hållen föreläsning, som en vacker afton egde rum i tepidariet till det guldoch marmorskimrande badhus, som Herodes Attikos hade skänkt Athenarne. Tepidariet var en med marmorgolf, väggmålningar och kasetteradt tak smyckad, dunkelt upplyst sal, i hvars vällustigt varma, af vällukter mättade luft badgästerna uppehöllo sig, innan de begåfvo sig till varmvatteneller svettbadet, och dit de sedan återvände, för att undergå de mångfaldiga frotteringar, som utgjorde badets sista och högsta njutning. Personen, hvars fråga vi här ofvan återgifvit, stod insvept i ett lakan och demonstrerade – än med högra pekfingret vid sin långa och tunna näsa, än ritande med samma finger dialektiska kretsar i sin venstra hand – framför en liten tjock figur, som afklädd hvilade på en af salens med svällande kuddar försedda bronssoffor, omgifven af slafvar, hvilka ur flaskor af krystall och alabaster öfvergöto hans lemmar med oljor och parfymer, samt förtrogne med frotteringens alla mysterier fullgjorde dessa med största ifver och ordentlighet. Den tillfrågade, som befann sig i badnjutningens sjunde himmel, svarade blott med ett stånkande ljud, som uttryckte på en gång stundens behaglighet och hans otålighet öfver att störas i den fulla, odelade njutningen af sin kroppsliga tillvaro.
I betraktande af hvad E. K. Majit härvid anfört och med afseende å Konsertmästaren Berwalds långvariga och förtjenslfulia verksamhet för utbildningen af den gren utaf de sköna konsterna, åt hvilken han egnat hela sin lefnad, hafva Rikets Ständer godlfunnit, att Konsertmästaren Berwald må berättigas att, efter erhållet entledigande från omförmälda befattning, från allmänna Indragningsstalen uppbära en årlig pension af 750 R:dr. 56:0. Ilos Rikets Ständer har förslag blifvit väckt, att då Läraren i Musikens theori och harmoniläran vid Musikaliska Akademien, Professoren E. Drake, som, utom nyssnämnde befattning, jemväl vore Musikaliska Akademiens Inspektor, Sekreterare och Bibliothekarie, numera uppnått en ålder af 71 år och under några och tjugu år vid Akademien tjenslgjort, nu vidare, i anseende lill en svär ögonsjukdom, sorn redan förorsakat blindhet å det ena ögat och i öfrigt försvagad helsa, ej kunde med sina ifrågavarande befattningar fortfara, Rikets Ständer måtte, i betraktande af Professoren Drakes utmärkta och allmänt erkända skicklighet och nit vid utöfvandet af nämnda befattningar, tillägga honom en årlig pension, motsvarande en del af hans löneinkomster eller 2,000 R:dr: och enär Professor Drakes nitiska och förtjenslfulia bemödanden för utbredande af en grundlig bildning i musik och harmonilära äro för Rikets Ständer nogsamt kända, hafva Rikets Ständer, med afseende .härå funnit godt förklara Professoren Drake berättigad att, efter erhållet entledigande från ofvan omförmälda befattningar, på allmänna Indragningsstaten uppbära en årlig pension af 2,000 R:dr. 57:o. Hos E. K. Maj:t har Läkaren vid Borgholms kurhus, J.
Jag beklagar den utgång öfverläggningen den 3 Juli fick, det enda resultat, hvartill man ansett Cönst.Utskts anmärkn. memorial böra föranleda; dock sedan jag tillfälligtvis fått se en citation af 200 §:n af ännu gällande i836 års reglemente för flottans ekonomi, hvilken berättigar till slutsatser, hvilka jag aldrig annars skulle våga göra, — men då man ser rök, förmodar man elden, — finner jag, att dén utgång saken fick var den enda möjliga. Om ej Rikets väl skulla lida så mycket genom det sätt, hvarpå vi uppfattat dess kraf, då tvänne Stånd synas vilja annorlunda uppfatta det; så har detta Stånd lidit desto mer, — snart kanske tidens hand skall skrifva på detta hus: ”i häfderna minnet.” Jag har velat låta anteckna min reservation uti prot., mitt offentliga ogillande af det sätt, hvarpå man behandlat Const.- Utskrs mern. N:o i3, då man ej ansett de deri gjorda anmärkntr böra föranleda något resultat för den närvar, tiden, utan blott ansett det såsom en, — ordet må förlåtas mig, — orlofssedel för den afgångna ministeren, ämnad blott att bland handlingarna förvaras åt häfden. Jag gör det för att rättfärdiga mig inför nationen, inför mitt eget samvete, och inför den, som fäller dom öfver det sätt, hvarpå vi vårda fäderneslandets väl. Jag anhåller särskildt få reservera mig mot sjelfva föredragningssättet. Jag har instämt tili Hr Dalmans reservation, och jag har tillkännagifvit mitt ogillande af att mot 56 5:n Reg.Ftn taga en person under omröstning, att förändra Ulsk.vs memorial; ett förfarande både grundlagsvidrigt och orättvist och lemnande rum för väld.
Utskotten hafva tagit berörde motioner under öfvervägande; och ehuruväl nuvarande allöningssätt för presterskapet visserligen är förenadt med olägenheter, hvilka dock för det mesta torde trälfa löntagarne sjelfve, anse Utskotten likväl det af motionärerne väckta förslag, att staten skulle öfvertaga presterskapets aflönande, komma, om det antoges, att medföra i många Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utshottens Ut lät ande j N-o i3o. 3 afseenden betänkliga följder. Det lärer väl icke böra bestridas, att då menigheten med alster af egen jord eller ladugård aflönar sitt presterskap omedelbart, eller utan mellankomst af annan uppbördsman, utgiften skall, helst för den fattigaste delen af sockneboerne, falla sig lindrigare, så väl till sitt egentliga belopp, som till sattet och tiden för dess utgörande, än om de afgifter, Författningarne angående presterskapets aflönande bestämma, skulle uttagas af kronans uppbördsman och menigheterna vara underkastade uppbördsförfattningarnes hela stränghet. Stats-verket skulle dessutom icke, utan stora omkostnader och förluster, kunna emoltaga all den spanmål, som enligt motionärernes förslag ifrågakom att till kronans magasiner levereras och menigheten skulle endera betungas med forslingsskyldighel eller ock att för hela beloppet anskaffa penningar, hvilket understundom kunde blifva svårt att åstadkomma och sannolikt medföra större uppoffringar än hittills egt rum. Det synes derjemte Utskotten, att de frivilliga converitioner örn preslrättigheterna, hvilka redan uti en mängd församlingar äro afslutade oell hvartill alla blifvit, genom tid efter annan utfärdade författningar, uppmanade, samt de ömsesidiga förmoner, hvilka derigenom blifva så väl församlingarne som presterskapet försäkrade, sannolikt i allmänhet skola mycket öfverväga de fördelar, som kunde uppkomma deraf, att stats-verket öfvertoge presterskapets aflönande.
S. D. Prot.-Utdrag den 11 April 1863. 821 S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 109, deri Utskottet, med anledning af erhållna äterremisser å Betänkandet JV3 71, hemställt att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t, efter det genom sakkunnige män verkställd undersökning och utredning försiggått, täcktes vidtaga de åtgärder, som kunna leda till antagande i de tre skandinaviska rikena af ett gemensamt system för mätt, mål, vigt och mynt. Med vidhållande af sitt rörande Betänkandet JV2 71 meddelade beslut, afslog Bonde-Ståndet Utskottets ifrågavarande hemställan. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV2 110, i anledning af väckt motion, angående en underdånig an hållan hos Kongl. Maj:t om vissa ministerieia ärendens meddelande lill Rikets Ständers kännedom, godkände Ståndet det slut, hvartill Utskottet i detta Betänkande kommit, men förklarade sig icke gilla den del af Utskottets anförda motivering, deri Utskottet anlydt, att Rikets Ständers rättighet, jemlikt Regeringsformens 89 § att »besluta föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas», icke skulle kunna sägas omfatta frågor af sådan art som den, hvarom förenämnda motion handlade.
Hwar Berednings-LommittLs wälje sin Ordförande, hwilken, sa wäl som Ledamörerne, altid före förrättningens början aflägga denna Ed: Jag dldlrc. rc. (Se Utskottets förra?roj-E.) 14. dlom. Berednings-LommittLen, ril hwilken Häradsskrifware» är skyldig tidigt afgifwa ett exemplar af Mantalslängden för Socknen, emotrager derefter hwar och ens upgist til isxerinZen, granstar den under jemnförelse med MantalslängDen samt öfrige uplysningar de kunna för sig anse nödige och bereda grunderne för hwar och ens clsKiterinZ, äfwensom förstagswis upgifwa beloppet hwar och en efter deras kännedom och öfwerrygelse i enlighet med Bewillnings-Förordningen bör til Staten utgöra. ?rotoco!let häröfwer fores af den, som Socknen härtil antager, och hwilken, i fall hanes är Ledamot af CommittLen,förut bör aflägga Lysthets-Ed. 15. klom. Detta Förslag med sina Bilagor, och deribland den följde Mantalslängden insändes sedermera til ^LxermAS-LommitteLN. Da en Socken ligger i flere Härader, Utgör den Den zr Mars. rzzr den likafullt blott en Berednings-Lommittee, tnen för l3xerm§8-Lommjtteen hörer hwarje person och egendom til det Didrick eller Harad, hwari desin» nas, och bör således Berednings-Lomrmtteen insända särskild Berednings-Längd til hwardera af desie ^2xermg8-LommittLLlförde dit hörande statt» styldige; äfwensom hwarje Berednings-Ledamvt be» gifwe sig lil den laxerings-Lommiltee, i hwars vistrick han ar hemma. Z. §. Gm laxsrlnZ « Landet. i. ^lom.
För öfrigt har jag härvid ej haft annat ändamål, än att framställa sanningen sådan jag drn med visshet kärner M n öfverumnar dess större eller mindre verkan till Högloft ige Ridderskapets och Adelns mera upplysta pröfning. Herr von Hauswolff: En värd Ledamot Hr af Brinckman har vid mitt yttrande anmärkt, det icke något nytt Rattegängs-sätt med tjufvar åsyftades, men meningen af Betänkandet i denna del kan väl efter dess ordafattning icke annorlunda föistås, än ate det gamla föreskrifna skulle på föreslaget vis föräudras; och kan jag icke inse någon anledning, hvarföre icke det hittills gällande må kunna bibehållas, intilldess den under utarbetning varande nya CriminalLagen jemte Rättegångs-ordningen i Brottmål, hinner utkomma till Ständernas granskning. Och i anledning af Herr Cederskjölds invändning emot den föreslagne brännmärkningen, får jag, med åberopande af hvad jag rörande detta ämne förut anfort, äran erinra , att den varder icke allenast en skärpning i straffet, sorn så många ^påyrkat, utanlock egemeligen / 44 Den 21 Maji. ett nödvändigt signum, hvarigenom dels Do maren, som skall företaga Ransakning öfver en sådan bof, sättes i tillfälle att genast utan be svårliga omvägar utröna förbrytarens tillförene ådagalagde vandel och befordra denne till dess välförtjenta bestraffning, dels ock Allmänheten lätteligen kan, utan att blottställa sig sjelf för äfventyr af misstag, med säkerhet igen känna dem, hvilka ifrån Samhälls-rätten äro fridlyste, samt dem gripa och till Laga ansvar öfverlemna, i stället för det nu sådana äfventyrare ofta få vandra utan tilltal, af den orsak, att många frukta att attaquera dem, för att icke stadna i reconvention, eller blifva invecklade i undersökningen, huruvida den antastade verkeligen är den misstänkte bofven, eller icke.
Efter tagen kännedom af förenämnde protokoll, tillkommer utskottet att afgifva utlåtande, ej mindre öfver anmärkningar, som inom någondera af Riksförsamlingens kamrar tilläfventyrs blifvit emot ledamöter af Statsrådet i och för utöfningen af deras rådgifvarekall väckta, än ock öfver de anmärkningar, som Riksförsamlingens revisorer af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, kunna i deras berättelse hafva emot Konungens rådgifvare framställt. Finner utskottet härvid, att någon Statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, som i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit att göra föreställningar mot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § af denna Regeringsform förutsätter, sin kontrasignation å ett Konungens beslut vägra, då skall utskottet ställa den Konungens rådgifvare, mot hvilken anmärkning skett, under tilltal af justitie-ombudsmannen inför Riksrätt, hvaruti, för 24 Konstitutions Utskottets Memorial, M 7. sådan händelse, i stället för Statsråd, fyra de äldste justitieråd, komma att säte taga; och fortares härvid i öfrigt, på sätt i 83 § om tilltal emot Högsta domstolen föreskrifves. Då Konungens rådgifvare finnas hafva, på sätt ofvanberördt är, gjort sig till ansvar skyldige, döme dem Riksrätlen efter allmän lag och den ansvarighetslag, som för detta ändamål blifvit af Konungen och svenska folkets representanter antagen. § 87.