Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har icke kunnat undgä finna det för sig förmänligare, at undandraga sig det äfwentyr en flik garantie kan ätfölja, sa framt icke dest respective Med-Ständer behaga inse billigheten deraf, at Bonde-S tändct med lika rätt, som de öfrige Ständcn deltaga uti Banquens styrelse och förwaltning, och öfwertpgelsen om rätlwisan häraf har hos Bonde Ständet än mera stadgats, wid eftersinnande deraf, at Högwördige Preste-Ctändet, såsom utgörande en Ämbetsmanna-Clasi i Riket, icke uti fast Egendom äger Hypothek lil säkerhet för finingängne förbindelse, hwilken säledes, i händelse af behof endast genom desi medlemmars enffilta förmögenhet kan upfyllas, hwaraf synes följa at om nägot Ständ til förekommande af inaotivitet i befluten, borde frän en oinskränkt rösträttighet uteflutas, kunde detta icke skäligen blifwa BondeCtändets lott hwars fasta Egendom utgör mer än tilräckeligt Hypotheque för den garanterade Summan. Men ehuruwäl Bonde Ständets begrepp om hwad billighet och rättwisa i detta fall föreskrifwa, är alldeles enstämmigt, ock) när Banquens säkerhet och solidite för närvarande, dä owanligt stora utbetalningar af Banquen mäste utgöras, icke torde medZifwa äterkallelfen af en Den 11 Augusti. 967 2:0 Af den 27 i samma mänad, angäende uphäfwande af Kongl. Förordningen den 26 Januarii 1802, om answar för den som afsäger sig Adelffap eller dermed förenade rättigheter; Och 3 0 Af den z innewarande Augusti om bestämmande af en wist underhälls-Summa för Konung on 8 rk vV 6 ojnll) Dest Gemäl och närmajte Bröst-arfwingar r har Borgare-Ständet besiutit, atinfordra, öfwer de oure förstnämnde af deste Nädiga Propositioner, Riksens Högloft.
Apothekaren Forshalls berörde förslag har general-direktören, lika med Sundhets-kollegium, ansett icke böra vinna nådigt bifall, emedan l:o beredandet af tillgångar till den ifrågaställa amorteringens bedrifvande genom höjandet af medicinaltaxan orättvist komme att drabba allmänheten och vore en indirekt beskattningsåtgärd; 2:o upphörandet af stadgad rabatt vid leveranser af läkemedel till allmänna inrättningar ej ens skulle medföra åsyftad verkan att bereda större vinst åt apothekarne, enär derigenom blefve oundgängligt att återgå till entreprenad-auktioner, hvarvid någon förhöjning i nuvarande rabatterade priser väl ej komme i fråga, enär kändt vore, att apothekare, der konkurrens hittills kunnat ega rum, för medikaments-leveransers erhållande erbjudit ända till tredubbel rabatt; samt 3:o då en inBih. till R. St. Besvärsoch Ekon.-UUkottets Betänkande, N:o 108. skränkning uti Kongl. Maj:ts höga rätt att pröfva och bestämma orternas behof af nya apothek deraf blefvc eu följd. I afseende å frågan om apotheks-privilegii-haudelns afskaffande har General-direktören åter, i motsats till Sundhets-kollegii derom yttrade åsigt, ansett sådant böra ske, och till stöd härför, bland annat anfört i »Upphörandet af de s. k. privilegii-köpen är en vigtig åtgärd, mera för dess betydelse i statsrättligt och statsekonomiskt hänseende, än i betraktande af apothekens närvarande eller blifvande innehafvares enskilda ställning. Hvad dem belruffar., så är det temligen påtagligt, att de, såsom hvarje närings-idkare, vid fråga om öfvertagande af en rörelse, måste beräkna, i hvad mån densamma kan lemna den afkastning, att derigenom icke blott räntan å det nedlagda kapitalet, utan ock näringsidkarens egen möda och arbete må kunna godtgöras, så att han deraf njuter sin bergning.
Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag vill icke vidlyftigt upptaga R. o. Ad:s tid med ett yttrande uti ett ämne, sorn. redan i sista plenum blifvit uttömdt; men sedan jag haft tillfälle att närmare justera mina tankar i afseende på redactionen af.den förändring, som jag föreslog, vill jag 1111 uppläsa della förslag, hvilket jag tror närmast öfverensstämma med de flesta talarnes åsigt. För det första instämmer jag med Constit.Utsk. deruti, att 2 morn. i 56 § bör utgå, och i stället endast inflyta en hänvisning till 81 §. Deremot skulle 8t §:s 1 morn., i enlighet med Cpnstit.Utsk:s förslag, blifva så lydande: ”Denna regeringsform —• besluta.” 2 mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Inkommer till R. St. Constit.Utsk. med någof förslag till grundJugsförändring, skall detsamma, efter öfverläggning derom i Ståndens plena, först framställa^ till gillande eller ogillande. Ogillas det af alla 4 RiksStm, förfaller frågan. Gillas Den 3i Februari f. ra. detsamma af samtliga lliksStm, hvile då att oförändradt antagas eller förkastas å nästföljande riksdag. Göras åter i något eller några lliksSt. vid förslaget anmärkn.‘r, som hindra dess hvilande, blifve dessa hänvisade till Constit.Utsk., sofc det åligger att till RiksStm med ett förnyadt utlåt, i ämnet inkomma. Förena sig derefter alla RiksStm om Utsk:s yttrande, hvile det då till slutligt afgörande, såsom ofvan sagdl är, vid nästa riksdag. Rlifva åter något eller några Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga, eller ogillas förslaget af något eller några Stånd, men gillas af de öfriga, varde Constit.Utsk., genom val af RiksStms plena, förstärkt till ett antal af 3q ledamöter af hvarje Stånd, hvilka, genom samfäld omröstning öfver af R. St. godkända voter:spropos:r, med R.
» När jag ser fru Frank och fröken Elin, påminnes jag om min egen mor och mina systrar. » » Hvad ni är lycklig, » sade han och vände sig till Georg, » som dagligen får njuta af allt detta! » » Ja, visserligen, » svarade Georg nästan litet förlägen, » men det är ändå bra ledsamt att gå förlofvad så länge. » » Ledsamt! » utbrast den unge teknologen, och det var nästan harmens rodnad, som steg upp på hans kinder, » när man är så ung och har ett så härligt mål att sträfva för! » Ofrivilligt följde han Elins mjuka, behagliga rörelser, medan hon dukade af tebordet. » Nej, att icke vara förlofvad, att träla dag efter dag utan det medvetandet, att man gör det för en älskad varelses, ett framtida hems skull, det måtte väl vara mycket, mycket värre. Nej, med ett sådant hopp för ögonen tycker jag, att månader och år skulle förflyta som en enda dag liksom för Jakob, när han tjänade för sin Rakel. » Georg såg nästan litet skamsen ut, men Elin hörde med ett tacksamt leende på det vältaliga anförandet. » Er tid kommer väl också, min unge vän, » sade fru Frank blidt. Då lyste det upp i de annars så vemodiga ögonen, och han sade: » Ja, om Gud vill. » Innan de skildes åt, bad fru Frank den unge norrländingen att komma så ofta han hade tid därtill och kände behof efter litet familjelif. Georg följde de båda damerna, och då han tog afsked af dem, hviskade Elin till honom: » Detta få vi göra om några gånger och med alla de nya intressen vi komma att dela med hvarandra, skola vi nog icke finna vår förlofningstid långtråkig, eller hvad tror du, min älskade? » » Säkerligen inte, min egen flicka, skulle den än vara i tre år till. Tack skall du ha, min Elin, som lärt mig inse, att vi äro icke endast fästman och fästmö, utan framför allt — människor. ' » INCOGNITA.
Kronans bus, förhålles med inqvarteringen såsom under corn. mendering. enligt nästföregående § , och om fångenskapen inträffar, innan de der nämnde sex månader lupit lill ända, beräknas iuqvarleringen icke längre än till dess berörde sex månader förlidit. Är den fångne gift, undfå hans hustru och oförsörjda barn inqvartering jemväl på sätt i näst föregående §. om inqvartering under commendering är förordnadt. Har han bebott Kronans hus, erhålle hans hustru och hos henne varande oförsörjda barn contant inqvartering från den tid de måste derifrån afflytta, hvaröfver bevis vid reqvisitionen bör företes. Denna inqvartering beräknas dem till lika belopp, som deras vederlikar vid samma Regemente eller Corps, hvilka njutit contant inqvartering, den undfå. §. ii. r nHTeräk Y*rför ^n~ e^er utr*^es Per|,niterade, som öfver ett halft år permittcradc,aS * äro borta från deras station, undfå ingen inqvartering. §. 12. De, sorn egaegna Alla de, sorn till inqvartering äro berättigade, eg» bus,fainqrartering. inqvartering uppbära, änskönt de sjelfva skulle vara husegare i staden. §. i3. Dubbel inqyarte Den, sorn liar boningsrum i Kronans hus sig till ring ma ej ega rum. sj3gnej gr ej tillika berättigad till inqvartering i staden, likasom den, hvilken för sin person har inqvartering på landet, ej må på samma gång erhålla inqvartering i stad. 11. Cap. i:o Om sättet huru ständig inqvartering shall utgöras (i det fall inqvarteringen, sedan Staten besörjt om erforderlige byggnader och deras underhållande, kommer att med contant bestridas.) Statssamt Allm. Bcsv,~ och Oecön.-Utsk. Betänkande N.-o 47» ?3 Städer, der trup' per förläggas, äro till deras inqvartering förpligtade.
Lagerbjelke och jag föreslagit uti förevande mom. Vid sådant förhållande inskräuker jag mig till all uplysa, att då på de nya obligationerna kominer att utsättas, huru stor räntan är för hvarje dag, den olägenhet, Hr Gripenstedt påpekat, naturligtvis kommer att försvinna, ehuru jag medgifver, att det blir svårare alt multiplicera med bråk af ören än med hela ören. Men delta bör dock icke kunna föranleda någon förändring uti hvad här blifvit föreslaget, då, såsom förut blifvit visadt, fördelarne vida öfverväga denna lilla olägenhet. Efter först till bifall å Ulsk:s förslag framsläld propos, som besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hemstälde Hr Gr. oi Landtm, om R. o. Adbehagade bifalla samma förslag, med den af Gr. Lagerbjelke yrkade förändring, all, i stället för orden ”fyrahuudra R:dr Riksmynt eller etthundra R:dr silfver-specie”, infördes: ”tvåhundra R:dr Riksmynt eller femtio R:dr silfver-specie”, och ropades' härvid starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. 7: de morn. Gr. Lagerbjelke: Jag nöduas emot ifrågavarrde morn. framställa Irenne anmärkmr. Först och främst anser jäg för tniu del det årliga anslaget af 5| proc. af lönesumman till länteliqvider oell kapitalets amortering vara alltför stort och innebära en drygare tunga för samtiden, än som vederbör, och jag tror att delta anslag kunde lämpligen nedsättas till 5 proc. Del år gifvet, att då statslån uplagas i och för alt möjliggöra större produktiva arbetens utförande, måste man äfven afse alt genom desamma fördela tungan från närvar:de tid till en framtid, i synnerhet som det just blir denna, som i rått hög grad får skörda den egentliga frukten af dessa företag.
Ledsnaden är brist på lif." "Alldeles så, en fullständig brist på lif. Men säg, hur skall man frälsas från den? Vet ni någon utväg?" "Låt oss sluta förbund. Ensam kan ingen besegra denna fiende, men om vi båda i förening börja striden, så kunna vi helt visst förjaga honom." "Topp! Vi skola sluta förbund. Och vi välja er till chef. När skola vi börja striden?" "Och på hvad sätt?" "Vi skola gå på brandkårens fest. Jag kom i sjelfva verket för att påminna er om ert löfte." "Ah, ni har således hållit det i minnet." "Jag har inte glömt det för ett ögonblick." Dessa ord beledsagades af en blick, som bragte Alma att rodna. Men hon skyndade att blanda bort saken. "Naturligtvis står jag fast vid hvad jag en gång beslutit." Hon kom nu ej alls ihåg sina senare beslut. "Verkligen? Och jag som redan trodde, att ni hade ångrat er." Alma skrattade och var en smula förlägen. Men hon slapp att svara något, ty i detsamma kom John hem. "Kommer du på brandkårsfesten i afton, John?" frågade Alma. "Jag kan inte," svarade han och satte sig i en länstol bredvid henne, "jag har stadsfullmäktiges sammanträde." "Vore det så farligt, om du för en gång blefve borta derifrån?" "I dag ha vi vigtiga frågor före. Och sanningen att säga, så har jag just ingen lust för hela festen." "Det är just det." Alma såg melankoliskt på Nymark. "Kom då ni åtminstone," sade han. "Ja, du kan ju gå ändå, om du har lust." "Någon förströelse behöfver också jag. Ingen menniska härdar i evighet ut med att laga mat och sköta barn." Alma såg ned och ryckte nervöst i ena hörnet af bordduken, som hon råkat taga i sin hand. "Ingen hindrar dig att följa din egen vilja i det afseendet," svarade John allvarligt. Han steg upp och gick in i sitt rum, innan Alma hann säga något. "Ingen hindrar!" Alma kämpade med sina tårar. "Nog vet jag det. Men det anses ändå vara illa." "Hvem anser så? Ni sjelf." "Inte jag, men John och alla menniskor."
I denna, liksom i föregående liknande diskussionstäflingar, skola vi sedan som pris utdela 50 kronor m e l l a n d e förtjänstfullaste inläggen. V^al t må-december på höstlöfven snöga, Tjuldt i erinringen småle likvisst Skärhvita majb o l m och klargrön kvist. flnna knutson. &gt; 1 — • — och benämnd Itiaekorderitigsvärdinrior. — Hon bereder sålunda icke pensionärerna, ett hem, hon öppnar sitt hem för dem. N å g o n hel, verklig trefnad för pensionärerna kan det under sådana förhållanden gifvetvis icke blifva tal o m. Vidare. s. v. D e t är allt. s. v. » N e j, j a g tackar. Stade. * En sjuttioåring. upplysningar, särdeles m e d afseende på barnens vård och uppfostran, söka befrämja e n kristlig riktning i n o m h e m m e n. m. E. * Introduktion. För Idun af Elisabeth Kuylenstierna. » fw-od morgon, kandidat Vide; uppe redan? Jo, j a g tackar j a g! » Ah nej! — N e j, titta ni, titta två ekorrar där u p p e! » » Ja! » » framkastade han försöksvis. » Nej, bara han är stark s å. bli » O, så s y n d, präst! » att och stannade inte kandidaten » Ska vi vända n u? » frågade han skall barskt. Visst äro vi vänner. Så, nu ringer frukostklockan första gången! Vi komma alldeles l a g o m då. Till o c h m e d i stund. Kandidaten fall. * Sällskapsspelet " Hushållsplanen ". J_) är en ung flicka träder i äktenskap, tränga » sig på henne en mängd plikter, o m hvilka hon ofta förut icke har någon aning o c h s o m hon naturligtvis ändå mindre har lärt att fylla. Jag talar icke o m, att hon från o c h m e d nu må- ste gå » i par »; oberäknadt detta, ställes h o n i spetsen för ett hushåll, hvilket, huru litet det än må vara, städse kräfver hela hennes omtanke, i sist antydda fall måhända ej minst.
Jag ämnar visserligen icke göra någon anmärkn. emot Utsk:s förslag i denna punkt; men jag måste dock beklaga, hvad jag ser, och visste det redan förut då jag väckte motionen, att tiden ännu icke är inne att göra en sådan reform i presterskapets organisation, att vi kunna motse den tidpunkt, då vi inom vår kyrka kunna finna en sann kristlig församling. Jag vill derföre blott nedlägga min reservation emot Utsk:s yttrande i denna del, och ämnar icke inlåta mig i någon vederläggning deraf. Utsk:s nu ifrågav:de yttranden blefvo, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallne. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 27 sistl. Maj på bordet lagda Utlåtande N:o 63, ang:de gjordt anbud i afs. å ett utländskt amorteringslån till svenska staten. Föredrogs ett d. 29 sistl. Maj bordlagdt, från BorgareStåndet ankommet prot.-utdrag N:o 246, innehållande inbjudning till de öf - 336 Den 16 Juni e. m. riga RiksStånden att instämma i BorgareStåndets beslut, att StatsUtsk:s Utlåt. N-.o 62, ang:de föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, skulle företagas till afgörande första pleni-dag, sedan IliksStåndens gemensamma öfverläggningar i ämnet blifvit till slut bragta; och fann K. o. Ad. denna inbjudning f. n. icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde i följande ordning å föredragningslistan uptagne Betänka, Memorial och Utlåtm, nemi. från Lagutskottet: N:o 35, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en Författning ang:de straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum; N:o 36, i anledn. af väckta motioner om uphäfvande af K. Brefvet den 17 Oktober 1778, äng:de barnamord. Allm.
Directeurerres ovillkorliga pligt, och ar på deras ansvar , att de tillse det Låntagare eller Löftesmän äro vederhäftige, så blir det väl angelägit, otn framdeles Banquen skall blanda sig i denna Liquide, att först undersöka om icke Låntagare eller Cautjonister, som icke kunna betala, ej redan varit, då Lån gjordes, engagerade i Disconterne till högre belopp än Reglementet utstakar; äfvensom om okände namn skulle finnas, med flere sådane afsteg ; då det val icke kan sättas i fråga att ju Directeurerne med sin Egendom derföre böra ansvara. Man känner aldeles icke ännu, huruvida icke Administrationen vid de andra Disconterne i åtskilliga fall kunna hafva någon likhet med det som kändt i Malmö, åtminstone är det, hvad Götha ( anil angår, märkeltgt, att Decharge bhfvif meddddt, oagtadt ett Län af en Million blifvit gifvit åt samma Canals-Direction, hvarföre Canal Arb tet med flere dertill hörande Eifecter äro pantsatte, ehuru denna Pant redan är gifven åt Banquen för dess Crcditiv af 1,500,000 K:dr; I j 20 Den 27 December. Hvaraf väl ingen ting står att återfå i anseende till Pantens precaira värde. Jag får, i anledning af hvad nu anfördt blifvit, ödmjukeligen anhålla om Proposition på denna fråga, om icke mått och steg till Banquens säkerhet måtte vidtagas med Götheborgs och Götha Canals Disconter, nemligen: Att ett Banquens Ombud förordnas att taga lika befattning dermed som med Malmö-Discont, för att så mycket möjligt är förminska den förlust, som Staten säkerligen kommer att vidkännas på denna misslyckade Inrättning. - Begärdes på bordet. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, anförde skriftligen:
Nyss har jag stödt mig på min sednaste skrift: vill du nu lära känna din vän i hans primitiva typ, sådan han skulle blifvit under andra förhållanden, så slå upp Amorina 20! Der har du min urbild under namnet Johannes; denne är en tjuf, stråtröfvare, mordbrännare, mördare, men ändock en högst ädel, endast beklagansvärd yngling. Jag har der velat visa, huru långt menniskan kan gå och får gå, emedan „hon vill så och måste så; „ – jag har visat att hans lefnadshistoria är det äkta tragiska, hvaremot jag „i det så kallade grekiska Ödet ser en bödel som torterar ett inquisitionsoffer – hvaruti ligger mera otäckt, förargeligt och infamt än något sublimt.„ Men i min Johanneiska roman, liksom i historien om Almquist och von Schewen, har du det äkta sublima. Du finner der fasor, „ett element af rätt förskräcklighet„, det äkta rörande och tragiska, förenadt „med himmelskt sinne„; men kallar du dessa gerningar för brott, så anklaga derför icke gerningsmannen, utan Försynen, som lät oss födas med dessa och ej andra anlag eller med „denna viljans egna beskaffenhet„ ; anklaga samhällsförhållanderna, slumpen, omständigheterna, som drefvo oss på denna bana; anklaga naturlagen, som berättigar menniskan att sätta satsen il faut que je vive allrafrämst bland sina oförytterliga rättigheter, dock utan tillåtelse att få begå mer så kalladt ondt än nödvändigt är; men när man derför ej har giltiga skäl, så är sådant otäckt, inhumant. Johannes var rå och gick så långt fram på den tragiska banan, som någon hjelte i dikten eller verkligheten kanske någonsin gått, om ej med undantag af Han d’Islande; hans läckraste dryck var t. ex. menniskoblod; denna smak har jag, Almquist, aldrig haft och skulle kanske ha svårt att vänja mig dervid, men detta är blott en tillfällighet, ty den stackars Johannes var uppfödd med blod.
Hr von Hartmansdorff: Mig synes, att ett enkelt bifall till motionen hade varit riktigare, än vidtagandet af ett beslut, fattadt i de ordalag, som Utsk. lili sitt tillstyrkande begagnat. Motionärerne hafva nemi. begärt, ”att R. St. hos K. M. anhålla, det K. M. täckes anbefalla och till Ständernes kunskap låta komma en undersökning 0111 slafve1 iels tillstånd på 011 S:t Barthelemy, samt om de Ijcnligaste medlen för slafveriets afskalfande derstädes." Örn R. St. ej a3 H. t6 132 Den 3 April f. m. besluta något annat än bifall till denna anhållan, så ar, såsom mig synes, beslutet riktigt. Skulle R. St. deremot besluta hvad Utsk. tillstyrkt, nemi. ”att R. St. hos K. M. i underd. anhålla, att K. M. täckes i nåder tillse, huru slafveriet å Sn S:t Barthelemy må kunna nfsknffas, och vidtaga alla de utvägar, som för vinnande af detta vigliga ändamål kunna beredas och finnas lämpliga;” så ser det ut, som om man af K. M. äskade icke blott undersökning, utan äfven andra åtgärder under tiden, till slafveriels afskaffande. Jag inser ej huru detta skulle blifva möjligt på annat sätt, än att man gåfve skadestånd åt slafvarnes ägare, på samma sätt, som Engelska Regeringen förhållit sig i sina colonier, der slafveriet blifvit afskalTfadt. Om R. St. tillstyrkt och anvisat medel för en sådan skade-ersättning, så hade åtgärden varit riktig. Men då inga medel blifvit anvisade, så synes mig, alt R. St. ej borde sträcka deras yrkande längre än motionärerne; hvadan jag, för min del, föreslår, alt R, o. Ad. blott ville besluta bifall till motionärens anhållan, sådan den sidan 10 finnes upptagen. Gr. Frölich, David:
Jag tillhör icke dem, som ifra för att bränvins-bränningen uteslutande skall tillhöra jorden, men jag hade dock föreställt mig, att, så länge detta previlegium ännu bibehålies, vore meningen med det 0- lika jordvärdet för rättigheten till bränvins-bränning, alt dermed sätta en gräns å tillverkningen för innehafvare af ett visst jordvärde, och, icke såsom nu, medgifva egare af större och mindre jordvärde samma rättighet', fastän med olika redskap. Jag får derföre nu föreslå elt project till tabell af olika taxeringsvärde för de olika classerne af bränvins-redskapen; denna tabell står i förhållande till den afverknings-förmåga, Utskotten för dessa classer bestämt, dock med någon nedsättning proportionsvis för dem alla beräknad. Med undantag af den femte classen, som jag ansett endast kunna afverka 48 gånger pannans rymd i månaden; denna nedsättning å taxerings-värdet, i förhållande lill afverknings-förmågan, har jag ansett billig, dels derföre, att denna nu är högre beräknad för de olika classerne, än den är i förhållande till den olika kanneryrnden, och dels på det att, i händelse denna tabell skulle antagas, den hos så få som möjligt skulle åstadkomma någon rubbning i deras en gång inrättade hushållning. Jag anser det nu vara så mycket nödvändigare att i någon mon göra en förändring, sådan som den jag föreslagit, som i den händelse både den nu af Utskotten projecterade inskränkning i tiden och den förhöjda beskattningen skulle af Stånden bifallas, frestelsen hos mången troligen skulle blifva stor, att endast upphöja sin bränvins-redskap i en högre dass, och således komma till samma production på de nu föreslagne trenne, som under de hitintills varande sex månaderne. Utom detta correcliv kommer den härmed åsyftade inskränkningen i bränvins-tillverkningen nog endast blifva ett önskningsmål. Upplysningsvis får jag slutligen nämna, att den nu af mig föreslagna förändringen icke uteslutande är min egen åsigt, utan att motioner från olika delar af landet inkommit i samma syftning.” Project B evilla, och Ekon. Utskottens Betänkande, N:o 2. 33 PROJECT till TARIFF « taxcrings-värde för de olika Classcrne.