Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och skolen alltså hålla Herranom den högtiden om året i sju dagar; det skall vara en evig rätt till edra efterkommande, att de så skola hålla helg uti den sjunde månaden. Sju dagar skolen I bo i löfhyddor. Den en inländning är i Israel, han skall bo i löfhyddor; Att edra efterkommande skola veta, huru jag hafver låtit Israels barn bo i hyddor, då jag förde dem utur Egypti land. Jag är Herren edar Gud. Och Mose sade Israels barnom om denna Herrans helg. Och Herren talade med Mose, och sade: Bjud Israels barnom, att de bära till dig klara stötta bomoljo till lysning, hvilken dagliga skall slås upp i lamporna, Utanför vittnesbördsens förlåt i vittnesbördsens tabernakel. Och Aaron skall sköta det både afton och morgon för Herranom dagliga. Det skall vara en evig rätt med edra efterkommande. Och skall han pynta till lamporna på den sköna ljusastakanom för Herranom dagliga. Och du skall taga semlomjöl, och baka deraf tolf kakor; en kaka skall hålla två tiungar; Och skall lägga dem, ju sex i hvar hop, på det sköna bordet för Herranom; Och skall lägga på dem rent rökelse, att det skall vara åminnelsebröd till ett offer Herranom. På hvar Sabbathsdag skall han pynta dem till Herranom alltid, af Israels barn till ett evigt förbund; Och skola höra Aaron och hans söner till, de skola äta dem på heligt rum; ty det är hans aldrahelgasta af Herrans offer till en evig rätt. Och en man utgick, enes Israelitiska qvinnos son, den ens Egyptisk mans son var ibland Israels barn, och trätte med en Israelitisk man i lägret; Och nämnde Namnet, och bannades. Då hade de honom fram för Mose. Och hans moder het Selomith, Dibri dotter, af Dans slägte. Och de lade honom i fängelse, tilldess dem vorde viss svar gifven genom Herrans mun. Och Herren talade med Mose, och sade: För honom ut för lägret, som bannats hafver, och låt alla dem som det hörde, lägga sina händer på hans hufvud, och låt hela menigheten stena honom.
Enär således det icke kan förnekas, att, på sätt Bergs-kollegium jemväl erinrat, den inhemska jernförädlaren skulle genom nyssnämnda förändring komma till den utländska i ett alltför missgynnande förhållande, om ej någon ersättning blefve honom beredd, hafva Rikets Ständer ansett med billigheten öfverensstämmande, att en nedsättning af hammarskallen utaf denna anledning varder mcdgifven; hvarvid dock ej heller undgått Rikets Ständers uppmärksamhet att, ehuru de särskilda privilegier och förmåner, hvarmed jernlillverkningen sedan äldre lider varit omhägnad, blifvit, tid efter annan till väsentlig del upphäfva, samt E. K. M:t, i anledning af Rikets Sliinders vid 1840—1841 och 1844—1845 årens Riksdagar gjorda underdåniga framställningar, åsyftande jernhandteringens befrämjande medelst en mera utsträckt frihet i yrkets bedrifvande, genom Dess Nådiga Förordning den 27 April 1846 meddelat förnyade och med nyssnämnda åsigt närmare öfverensstämmande stadganden angående stångjerns-smidel och den gröfre jernförädlingen, så förefinnas likväl ännu i delta hänseende åtskilliga inskränkningar och förhud, hvilka, om ock ländande till fördel för vissa producenter, dock torde på denna näring i dess helhet utöfva ett menligt inflytande; af hvilka stadganden isynnerhet det, som uti 2 § af högstberörda Nådiga Förordning finnes meddeladt derom, att ny stångjernshärd eller annan verkstad för tackjerns nedsmältning och beredande till smidbart jern, eller för stål - ExpeditionsUIsko t. tels Förslag till underd.
Och då prejudikater vid sättet för Riksdags-ärendenas behandling ofta åberopas och få gälla, anser jag för den skull, ehuru ringa och likgiltig frågan än i 6 Särskilda Utskottets Memorial, M 25, och för sig må synas, mig pligtig att på densamma fästa Rikets Ständers närmare uppmärksamhet. Den mening har blifvit yttrad och förfäktad, att det skulle innebära missaktning mot Riks-Stånden, om ett Utskott, oaktadt ålerremiss från alla fyra Stånden, likväl vidhölle en åsigt, mot hvilken inom .Stånden anmärkningar blifvit gjorda, och man har, bland annat på denna grund, yrkat frångående af Utskottets förra beslut. En temligen lång Riksdags-erfarenbet säger mig, att återremiss af Utskottsbetänkanden ofta från Stånden göres, icke derföre, att det återremitterande Ståndets fleste ledamöter uti anmärkningarne instämma och derför påyrka betänkandenas förändiing, utan emedan en eller flera anmärkningar kunna synas förtjente alt af Utskottet tagas i närmare öfvervägande, äfvensom alt, derest grundade anmärkningar mot någon del af ett moment eller en kortare § uti ett lag-förslag, blifvit gjorda, hela momentet eller §:n återremitteras med deröfver fällda yttranden, ehvad de samma äro vederlagda eller icke. Redan häraf följer, hvad erfarenheten äfven visar, att inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar, då de icke föranledt uttryckliga beslut, ej ålägga Utskotten någon förbindelse att sina utlåtanden ändra, så framt icke skäl d. ä. grundade anledningar dertill finnas. Hvarje Ulskott. åligger det, att pröfva anmärkningarne och, om de väl grundade linnas, vederbörligt afseende å dem fästa och sig derefter rätta; men alt, i annan händelse, tillstyrka Rikets Ständer hvad det för bäst och rättast håller. Riks-Slåndens återremiss af voterings-propositionen rörande denna § synes mig derföre icke, i och för sig, hafva innefattat tillräcklig grund för Utskottet att frångå sitt förut afgifna förslag.
För min del anser jag att i arkitektoniskt hänseende så äro dessa s. k. lusthus eller paviljonger ett slags missfoster, och jag vill icke med min röst bidraga till att framskaffa sådane till verlden. Jag instämmer med Frih. Cederström och anhåller att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:ts tillstyrkan, bifalla det af honom framställda förslag. Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet Bredberg, som å K. M:s höga vägnar öfverlemnade 9 Nåd. Propos:r till R. St:r. Hr von Knorring, Oscar: Det är mig ett sannt nöje att åtminstone i ett fall kunna instämma med de 2:ne föreg:de talarne, nemi. i aft ogilla det uppskof, som Utsk:t föreslagit. För öfrigt hafva vi kommit till motsatt resultat. Jag anser nemi., i likhet med Frih. Bennel, att, då R. o. Ad. redan vid löreg:de riksdag beslutat att en förändring i det nuv:de skicket skall ega rum, så bör R. o. Ad icke tveka att i detta hänseende afslå Utsk:ts tillstyrkan, och således besluta att något inåtle vidgöras, på det att Riddarhusgården må erhålla ett hyggligare utseende än den nu har. Annu mera har jag blifvit stärkt i denna min åsigt, sedan jag hört huru Ofverste Ericson vid sitt lysande föredrag om en sammanbindningsbana genom Stockholm, yttrat sig rörande förskönandet af hufvudstäder samt den inverkan, detta utöfvar på befolkningens sinne och smak. Jag ber nu att få erinra om Riddarh.-Direkhns, till Utsk:t afgifna meddelande i frågan, af innehåll, »att al Direktms ledamöter Hr Öfverste-löjtnanten Leijonancker, med hvilken Hr Expeditions-sekreteraren von Printzencreutz, Hr Öfverste-löjtnanten Tornerhjelm, Hr Kammarherren Frih. Cederström och Hr Ofver-kammarherren Gr.
Som, genom utbrytning af en eller flere delägares ägolott, den förra ägoindelningen rubbas; sä skall, när Laga Skifte på en eller flere delägares begär an verkställes, sådant Skifte, hela Skifteslaget öfvergå, på det att ytterligare kostnader i detta afseende må besparas, och oreda vid ägornas bruk förekommas. Här hafva Utskotten föreslagit en ändring, som jag på intet vis kan gilla. Jag erkänner, att just denna §. är den, som bör kunna åstadkomma de lyckligaste följder; ty om blott de, som begära Skifte, få sina lotter planlagda, skall det alltid förorsaka, att de, som utflytta, få deras jord högre graderad än de, hvilka icke begärt Skifte. Jag får derföre anhålla, att denna §. må bibehållas, sådan den är i 1827 års Stadga. 12 Cap. 14 §. lyder: Vid all Skiftes - Den 6 April e. m. 331 läggning mäste i öfrigt noga iakttagas, att lotterne icke gifvas oformliga figurer, utan sä mycket belägenheten medgifver , blifva regulier a och skiljolinierne räta samt till af hägnad beqväma; att längden, serdeles i Inrösningsjorden , sä vidt möjligt är, icke mer än dubbelt må öfverstiga bredden , och att i allmänhet indelningen sä göres j att hvar och en kan vinna de beqvämlig heter , ett förmånligt landtbruk fordrar. Det tyckes som om detta Stadgande vore af liten vigt; men så är det verkeligen icke, näF frågan är om en lång och kostsam stängsel som skall underhållas; hvarföre i denna §. följande tillägg hör äga rum: ”utom det att ”linierna höra vara raka, skola så få vink”lar och bugter, som möjligt, göras.” I 13 Cap. 2 §. står: Då fråga Delägarne emellan om utflyttningsskyldigheten uppstår, vare de Delägare mest berättigade, att i byn qvarbo, hvilkas Hemman äro bäst bebyggde, och som å sine tomtplatser hafva betydligare trädgårdar eller andra nyttiga anläggningar. Äga åter fere
Maj:ts uppmärksamhet blifvit fästad derå, att Kongl. Maj:t, vid 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. föredragning den 3 Juli 1854 af ett utaf Kongl. General-Poststyrelsen, efter erhällen remiss ä Rikets Ständers är 1853 församlade Revisorers berättelse, den 23 Mars 1854 afgifvet underdånigt förslag till åtgärder emot poströfveri, funnit godt att, med anledning deraf, frän Styrelsen infordra åtskilliga upplysningar oell närmare uppgifter i ämnet, men att Kongl. General-Poststyrelsen dermed då ännu icke inkommit, så hade genom nådigt Bref den 10 September 1858 Kongl. Majit anbefallt Post-styrelsen, att med de i berörde hänseende infordrade upplysningar skyndsamligen inkomma och tillika uppgifva de ytterligare åtgärder, som, enligt de sednare årens erfarenhet, måtte kunna till poströfveriernas förekommande vidtagas. Under den 11 Oktober 1858 afgaf Kongl. General-Poststyrelsen nytt underdånigt utlåtande i ämnet, hvaruti, med åberopande af sitt förra utlåtande, och fullständigt redogörande för de skäl, hvilka, enär hvad af Styrelsen då föreslagits icke kunnat vinna verkställighet, gjort och ännu gjorde
Utlåtande af denna dag yttratsig sakna fog alt tillstyrka andra, än några mindre partiela ändringar i nämnde Författning, hvars hufvudsakligaste Stadganden och grunder deremot ansetts höra bibehållas, hafva Utskotten äfven i och med detsamma uttalat sin mening i afseende på nyttan af Författningens fortsatta tillämpning och efterlefnad. Att nu, genom bifall till Motionen, söka tillvägabringa inställelse af alla, till följd af ofta åberopade Förordning, foretagne och nu förevarande Skiftes-förrättningar, anse Utskotten så mycket mera orättvist och olämpligt, som ej allenast en slik åtgärd, utsträckt till den allmänna om - 118 Zagsamt Allm. Besv. o. Oec, Utsk. Uti. N:o ^2, fattning Motionairen afsett, troligen skulle vid verkställigheten finnas stå i strid mot mången Delegares eget behof oell önskningar, utan jemväl ett skiftes inställande, efter Utskottens omdöme, måste ske endast i den ordning, på det sätt och af de anledningar Skiftes-Stadgan upptager, så vida nemligen icke Kongl, Majit, uti någon serskild fråga, skulle, på derom gjord underdånig anhållan och i följd af synnerliga omständigheter, finna för godt att annorlunda förordna. Och enär Rikets Höglo!]. Ständer således lära inse, att hvad Motionen åsyftat torde ligga utom gränserne för deras befattning, få Utskotten, som icke kunna dela Motionairens åsigt om behofvet af den föreslagna åtgärden, helst hvarje delegare, som skulle finna sig genom ett påbörjadt skifte uti sin rätt förnärmad, har vägen öppen, att deri å behörig ort vinna rättelse, tillstyrka, att Strindlunds Motion må fä förfalla. Antom till Exped. Utskottet d, 7 Julli 1S29. Utlåtande, i anledning af ytterligare väckt fråga om rättelse och än - Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 4$.
Orsaken till den motsatta åsigten, mine Hrr, torde vara, att vi ifrån vår, bos så många inbillade högre ståndpunkt, se ned med ett slags förakt på den nedre kammarens föreslagna sammansättning, såsom bestående af hvad i riket finnes minst betydande, då deremot jag föreställer mig, att den nödvändigt skall komma att bestå af hvad samhället har bäst att framställa. — Påståendet, att Konungamaktens val till hälften af den öfre kammaren icke skulle hafva något att betyda, vill jag förklara som ett misstag i uppfattningen af hvad som dermed rätteligen menats, eller, som hade jag hört orätt, ty det ber jag att högtidligen få gifva tillkänna, att så liberal jag än är i mina grundsatser och tänkesätt, och så mycket jag än ifrar för folkets behöriga andel i rättigheten att bevilja skatter och pröfva deras användande, så anser jag likväl Konungen som den tillförlitligaste valmannen för någon del af öfre kammarens sammansättning, och det är derföre jag icke ryggat tillbaka i afseende på mina grundsatser, då jag velat tillerkänna Konungen en så högst betydlig del i utseendet af berörde kammares ledamöter. Jag bar grundat denna min tanka på den höga ståndpunkt, hvarå Konungen sig befinner, och derpå, all jag trott det vara bättre att åt Honom lemna denna makt, än alt anförtro densamma ål Ständerna, ty mine Hrr, det kunna vi icke numera dölja för oss, att sammansättningen genom ståndsval af en öfre kammare komme alt uttryckas vida sämre derigenom, att man linge in tO bönder, 10 borgare, 10 prester och 10 adelsmän på detta sätt valde tillsammans inom riksförsamlingen, hvadan jag tror, att man kunde frånträda detta valsätt, för att öfverlemna det åt ett ur sjelfva folket utsedt valcollegium af 160 personer, hvilken församling, beklädd med hela folkets förtroende, otvifvelaktig! är så qvalificerad, som några qvalificationer kunna bestämma för utöfniugen af ett så beskaffadt kall. — Man har frågat, hvartill tjenar denna öfre kammare, om den nedre bekläddes med så mycken makt.
Äfven under den för bränvins-bränning lofgifnetid, må icke egare af bränvinsredskap, som till bränvins-bränning sig icke anmält, eller icke vederbörligt lillstånd erhållit, på sätt 11 §. omförmäler, innehafva oförseglad bränvinsredskap; ulan anmäle hos vederbörande Krono-Betjent sådan redskap till försegling å första söknedag, som hans rättighet att densamma begagna upphörer. Den, som, enligt 8 §., sig endast lill forsta hälften af bränvinsbrännings-termin anmält, åligge samma skyldighet för den tid, som han ej till bränvins-bränning får redskapen begagna. Kostnaden för denna försegling ersältes Krono-Betjeningen af egaren med sex rst. per kannerum, jemte skjuts för en häst, då resor för detta ändamål erfordras. Stadgandet i denna och nästföregående §. må likvist ej tillämpas på ny redskap, som är i tillverkarens vård eller på gammal redskap, som är under arbete på Kopparslagares verkstad. 3Ö §. Den, som förskaffar sig flere, större eller annorlunda beskaffade bränvins-brännings-redskap, än elem, till hvars begagnande han berättigad är diar sig anmält, vare skyldig att inom 8 dagar i stad oeh i/\ dagar på landet, efter det han egare deraf blifvit, sådant hos Magistraten i stad eller hos närmaste Krono-Betjent på landet anmäla, och dessa redskap antingen försegla låta eller ock till förvar å allmänt ställe aflemna. Åslundar någpn att, i stället för den redskap, som han rätteligen innebar, få begagna annan redskap, som han sig förskaffat, vare detta tillåtet, så vida hans uppgift till mantalsskrifningen berättigar honom att sådan redskap få begagna, eller han hos Konungens Befallningshafvande dertill erhållit tillstånd; åliggande honom dook, innan han får begagna den senare redskapen, att låta försegla eller under allmänt förvar ställa den redskap, som Iran förut innehaft, eller också inför Magistraten eller Krono-Betjenin - 12 B ev.-, Lagsamt' Allm.
år 1852 18,429 166,638: - „ 1853 18,630 198,396: — ,1854 18,689 187,848: — hvaraf medium utgör 18,583 tunnor och 184,294 R:dr banko, motsvarande 117,072 kubikfot med eli värde af 276,441 R:dr R:mt; och då sistnämnde spanmåls-qvanlitct ökas med olvanberörde till landl-slatstjenstemännen förut anslagne 1,229 tunnor eller 7,743 kubikfot, uppkommer en summa af 124,815 kubikfot, hvarföre Utskottet anser, att den Kronan behållna delen af tionden kan, på sätt Kongl. Maj:l behagat i Nåder föreslå, beräknas till 125,000 kubikfot, som således här ulföres, å 2 R:dr R:mt kubikfoten, med '3:o. Tionde-spannmåls lösen ejler bestämda priser. Denna inkomst-titel, som härleder sig deraf att, jemlikt särskilda i äldre tider utfärdade Kongl. Bref och Resolutioner, krono-tiönden får inom vissa orter af riket, nemligen Götheborgs och Bohus samt Blekinge län äfvensom några socknar i Stora Kopparbergs län, lösas efter bestämda låga priser, är i nu gällande riks-stat upptagen till 4,400 R.dr banko, och har utgjort: Transport: 4,612,000 1,300,000: 250,000 6,162,000 < Stats-(Ilskottets Utlåtande N:o 33.
Da liealilgiinn af Riksgälds, Sedlar kommer at taga sin början, kan dct wäl ej ske pa annat sätt, an ar den, som för de a Sedlar til er fastställdt sv-iluäkicms warde, w>l! undfå 8-ociseller 8mco-nwnt, inlemnar RiksaäidS Lreclit. fcdiarna i Riksgälds-L »maire'» Os^>o6ri"n» Lnin ic, och deröfwer får en triest, som gör Iimehafwaren b räliigad, at deremot erhäkla ^:delar af Summan i Rasens Ständers gus. Det ar da naturligast och lämpligast, at RiksgäldS Onioirer wid samma dljälle, för den ö riga Tredjedelen urlemnar de nu ifragowarande »ya Oreclir - sedlar ställda pa femton ars tid ar i kirchen inlösas med 8pecieeller Laneownnt, ak den lil sadant ändamål ärligen inflntande rnstrmenrz - foncl. Desta Li eciir-sedlar kunde i 8»> gnen rmmnsrg», eller ock, om fa nödigt wore, af 8-, gu-18 L nimilkätise soesprsras, hwilket ej medford. ' »agon beiänkeltgher i anseende til Lreäirer», och urräk'ade detsamma, som päsnfras med Vesta Sedlars ukgifwande ifrän k.nea merker. Sedan Konunqen Sjelf förklarat, at lnga öfwerlaqgnmgar om sädant som kunde ändra ksa^usns G-uno författningar eller werka pä dest Lreäik, ägde nan dadé deraf bort följa, at Hemliga Utskottets
Stämningsrik är den stolta, hela omgifningen behärskande kungaborgen med sin präktiga götiska domkyrka och sina historiska minnen; stämningsrikt är äfven det sinnrika uret med sina tolf högtidligt defilerande apostlar, den vinkande döden och den 108 vägrande girigbuken. Det gör en undersam till mods att midt i uppfinningarnas tidehvarf höra historien om mästaren, som beskyldes för trolldom och fick sina ögon utstungna, och som till en sista ynnest utbad sig att än en gång få lägga handen vid sitt verk, hvarpå han bragte mekaniken i olag, så att uret stannade och sekel gingo om, innan det åter kunde sättas i stånd. Men stämningsrikast är dock den gamla kyrkogården i sin undanskymda vrå, där den står som ett tragiskt monument öfver israelitisk träldom under kristna faraoner. Denna lilla förvildade plats med sitt vårdkummel ger ett intryck af helgd, dessa hvarf på hvarf lagda döda mana till respekt för martyrerna. Och dock är dess predikan förgäfves. Den stora judeförföljelsens minne kan komma oss att blygas. D å den grånade vaktmästaren förtäljer: » Och under den tiden fingo judarne blott begrafva sina döda på denna trånga kyrkogård, och så fingo de lägga lik på lik, » då man blickar in genom synagogans fönster och finner, att kyrkogolfvet är flere fot under ens fötter, att man bokstafligen står på en hög vall af döda ben, då rodnar man öfver att vara kristen. O m blott ej Josephstadt låg utanför den gamla helgadomen som en drake öfver sin skatt. Åh, detta Josephstadt! Detta Prags Ghetto med sina svarta slingrande gränder, sina pesthålor, sin uselhet och sin smuts. Det är som om all bitterhet från förföljelsens tid jäst i tysthet och samlat sig till en giftpöl för att därmed hämnas lidna oförrätter. Från denna giftpöl smyga de härjande farsoterna ut öfver Moldaustaden. Där lurar procentaren på sitt byte, där ockra sohackerjudarne i sina stinkande mörka lider på hvarje förbigående. Där kan man köpa allt, kärlek och klädståndskram, där kan man sälja allt, gamla kläder och sin själ.
Tolagen utgår med vissa proc, af tullen, och huru skall Oecon.-Utsk. veta den blifvande tullen, utan att från Beyilln. -Utsk, infordra hela tulltaxan? Det är således naturligt, att frågan bör afgöras i sammanhang med tullregleringen, Gr. v. Fersen har sedermera sagt i afseende på brännx vinsfrågans natur, att den tillhörde Bevilln.-Utsk., emedau brännvinsbeskattningen hvilar på grunderng för brännvinsförordningen i öfrigt, Samma skäl gäller då äfven här; ty tolagen hvilar på grunderna för tullen. Gr. v. Fersen hatvidare sagt, att häri hoppas, att nuvar. Bevilln.-Utsk. icke skall i tulltaxan införa de orden: fritt från tolag. I sådant fall vore åtminstone ändamålet med min motion helt och hållet förfeladt; ty följden skulle blifva, att tolagen ytterligare förhöjdes, i stället att jag sökt få den inskränkt, Jag har för öfrigt icke sagt, att Bevilln.-Utsk. borde upptaga frågan derföre, att Konungen öfverlcmnat alla inkomna handlingar rör:de tolagen till Tullcommitte'en, utan jag liar endast anfört detta såsom exempel på Konungens åsigt om tolagens sammanhang med tullen. Hr v. Hartmansdorff har läst 3 §, af ansvarighetslagen på ett sätt, som icke stämmer öfverens med hans vanliga skarpsinnighet, då han kommit till den slutsats, att tolagen vore af lika beskaffenhet med håk-, brooch färjpenningar eller dylika afgifter; ty han liar härvid förbisett orden: till gemensam nytta.
StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, Herr f. d. StatsRådet Poppius, StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, f. d. StatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, f. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal, Herr StatsRådet Ihre, f. d. StatsSekreterarne Herr Presidenten Skogman, Herr von Hartmansdorff och Herr Grip, samt f. d. tillförordnade StatsSekreterarne Herr KansliRådet Ulfsparre, Herr KansliRådet Bohm, Herr ExpeditionsChefen Munthe och Herr ExpeditionsSekreteraren Riben, äfvensom för H. E. f. d. JustitieStatsMinistern Herr Grefve Rosenblads Ombud Herr KommersRådet Rosenblad; och blef nu samma Protokoll inför RiksRätten justeradt; deruppå bemälde Parter och Ombud förekallades och förklarade, på tillfrågan, att de emot Protokollet icke hade något att anmärka. F. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal företedde en för honom af f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård denna dag utgifven fullmakt, att i stället för Herr Grefven, som af opasslighet vore hindrad att sig inställa, ej blott öfvervara Protokollsjusteringen, utan jemväl emottaga Herr JustitieÖmbudsmannens Anmärkningsmemorial i de delar Herr Grefven rörde. Likaledes hade H. E. StatsMinistern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Stjerneld, hvilken i skrift till RiksRätten anmält sig af fortfarande sjuklighet hindrad att i dag inställa sig härstädes samt dervid hilagt ett af StadsLäkaren i ^Vadstena Doktor L. M. Hjertstedt den 19 dennes meddeldt betyg derom, att Hans Excellens lider af sjukdom så, att han ej kan lemna sina rum, utfärdat en af Herr StatsRådet Ihre härvid ingifven fullmakt för Herr StatsRådet, att å Hans Excellenses vägnar emottaga de handlingar, RiksRätten kunde komma att med Hans Excellens kommunisera.