Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bär otvifvelaktigt varit Utskottens mening, men som vi äga en annan slags markegång, tror jag, att försigtigheten och tydligheten fordrar, att man gör ett så beskaffadt tillägg. Herr Munck af Rosenschöldj Eberhard: Såsom räntetagare skulle jag ansett mig jäfvig att Den i Mars e. m. 49 att yttra mig i denna fråga, om icke äfven räntegifvare tagit en verksam del i dess afgörande; hvarföre jag torde få meddela några historiska upplysningar, hvilka Ridderskapets och Adelns pluralitet icke lärer finna olämpliga. Af det nya förslagets antagande är en betydlig nedsättning i räntetagares löner en ovilkorlig följd. Jag undrar visserligen ej, att man vill skaffa någon lindring i de dryga skattebidrag, som komma att utgå till den beviljade förbättringen af penninge-löntagares vilkor. Men Hufvudgrunden, hvarpå nedsättningen nu kommer att bero, är likväl icke, att anmärkte missbruk och prejerier hädanefter skulle kunna förekommas, i hvilket fall den vore ganska billig, utan den blir en följd deraf att markegångsprisen åtminstone i Skåne, och jag förmodar äfven någon gång i andra landsorter, vanligtvis äro lägre än de gångbara, hvilket åter är en följd af markegångsprisens bestämmande vid den tiden på året, då jordbrukare och i synnerhet allmogen behöfver sälja, och köpmannen naturligtvis begagnar sig af concurrencen för att så mycket möjligt är nedsätta prisen. Då markegångsprisen således äro under dem, som sedermera blifva de gångbara, är ju naturligt, att om äfven ett medium af 5 års markegångspris tages till grund, detta lösningspris ändock blifver för lågt i förhållande till det gångbara. Utomdess tages vid mai 64 H. 4 5o Den i Mars e. m. kegångssältningen ej alltid ren och strid säd till grund.
Till venningc-rörelstns lättande, och befrielse ifrän ett högst ssadeligt ocker, samt till nyttigt Näringars upplifwande, blcf den sä kallade Discontering med biträde af Banguen, ar 177g i Swerige införd, och genom Reglemente utstakad; hwilken sedermera , tid efter annan, af tillfällige, till äfwentyrs icke alltid nog grundade stäk, fatt förökas, till en i början wisserligen icke päräknad höjd: en noggrann undersökning, huruwida denna anstallt wid desi införande, war mer eller mindre oumgängelig, blefwe nu lika sä swär, som utan ändamäl: derom finner Banco - Utskottet sig emedlertid öfwertvgadt, att afwen med beräkning af flere missbruk och olägenheter, som uti en til! sädan höjd utsträckt penninge-rörelse swarligen i det hela kunna förekommas, fördelarne deraf bade i allmänt och enskildt afseende öfwerwägt vlägenheterne: äfwen som, att denna rörelses totala indragning , numera, icke utan de mäst wädclige följder skulle kunna äga rum. En efter omständigheterne afpassad reglering, och warsamt werkställd instränkning, får deremot icke uturaktlätas. För utförandet sä wal deraf, som rörelsens omtänksamma och noggranna styrsel, enligt Reglementets föreskrift, anser Bancofflrskoltet, lika med Herrar BancwFullmägtige, säkrast tjenande, att Riks-Difcont-Werret, sedan Octreyen för de Private Delägarne tii! anda gatt, bliswer utan Enskildte Actic-ägares delaktighet, förwaltadt: enligt hwad en af det framfarna wunnen erfarenhet, vm 986 Den z Julik. om waren af Banquens medel och angelägenheter, besannar, äger Banco-Ut,kottet för betz del ej anledning lill twifwelsmal, em fortfarande lika nit och palitelighet hos dem, som det blifwer vm-betrodt, att denna granlaga, vä) med enahanda answar förknippade förwaltning till Banquens fördel besörja.
Emellertid skulle inom hvarje Regemente ordentliga och tillförlitliga calculer öfver Befäls-lönernes reglering uppgöras, hvilket bör kunna ske intill nästa Riksdag, då ett fullständigt förslag i ämnet skulle Rikets Ständer föreläggas; och om vi då äro så lyckliga, alt vi ega ett stadgadt mynt, kan totala löneregleringen med säkerhet beslutas, och dervid afgöras, om det är nyttigt att gifva Befälet contant lön med bibehållande af boställen, eller om desse skola indragas. Jag lemnar derhän, om det är nödvändigare nu, än förr, att hafva DivisionsGeneraler. Kanske skulle man kunna återgå till det gamla förhållandet, så att Öfverstarne, med återfående af sina gamla löner, kunde af Konungen utses, och förordnas att jemväl, emot serskildta arfvoden och ersättningar, förrätta de inspectioner och resor, som åligga Fördelnings-Generalerne och Cavalleri-Inspecteurerne, hvilka blefvo öfverflödiga. Då skulle en betydlig besparing vinnas i anslaget lill de 7 Generals-lönerne, och det öfriga behofvet så mycket lättare kunna fyllas. Men jag underställer detta deras bedömande, som känna desse saker bättre, Den 21 Maji f. m. 79 än jag. För öfrigt förenar jag mig med dem, som anmärkt lönerne för GenernlFältty g mästaren och FortificationsGeneralen vara alltför knappa, äfven om serskild ersättning lemnäs dem för reseomkostnader. — Utskottet har vid sitt förslag till lönereglering antagit såsom grund för utarrenderande och afkastning af boställen ett spannemålspris af -7 å 8 R:dr B:co för tunnan, efter de 10 sista årens medelpris, enligt markegång. Denna' grund synes mig så mycket osäkrare, som man, med det stora hopp mae har om åkerbrukets förkofran, med säkerhet kan antaga, att en tunna säd icke kommer att framdeles i markegångspris beräknas hvarken till 7 eller 8 R:dr B:co; och markegången sättes dessutom på de tider af året, då allmänna priserne ej äro stadgade, det vill säga, 0111 hösten.
Som de nu detta. Aftons.: A. G. 13: 26— 41. Paulus sade till Judarne: J män förtäljer. fä Stind. e. Påsk. Högm.: Jesus säde: Sannerliga hafva. Fridsens amen. 8 Stind. e. Påsk. Högm.: Joh. 14: 1—12. Och Jesus sade Fadren. Aftons.: i Petr. 1: 3—8. Välsignad — glädje. Sammansatta Högm.: Luc. 24: Aftons.: Högm.: Math. 28: Aftons.: Col. 1: i Högm.: Math. 16: Aftons.: 1 Tim. < Högm.: Lagsamt Allm. Besv. och Elcon.-Utskottets Betänkande N:o 1. 4 §oiui. «*. Men på förklarad, 19—24. Deraf häfver. Köne Söndag. —13. Och det begaf sig, att Jesus bad honom. -20. Bekänner öfverträdelse. Christi Himmelsfärdsdag. 19—53. Jesus sade till sina lärjungar: Si amen. -13. Men hvarjom mått. © Sond. e. Påsk. 1—12. Jesus sade till sina lärjungar: Men jag skolén. : 15—22. Helger underdåniga. Pingstdagen. 5—21- Jesus sade till sina lärjungar: Alsken mig. 14—41. Då stod själar. Annandag Pingst. 4—50. Då ropade mig. : 9—15. Derpå Gudi. Trefaldighets Söndag. 18—20. Och Jesus gick fram och talade med lärjungarnc och ända. 2—23 *. Tacken äro. 1 Sond. e. Trin. 24—27. Då gerningar. i; 6—19. Men lif. 3 Sond. e. Trin. —62. Och det begaf sig, då tiden fullbordad var, att Jesus rike. : l—li. Simon rike. $ Sond. e. Trin. —13. Och bättring. 1—9. J voren döde genom — —- — sig.
Rollbesättningen är alltigenom ny med undantag af R o s e Friquefs parti, hvilket nu liksom vid förra reprisen innehafves af fru Sterkg, som här då hade sin debutroll. Af den unga debutanten har nu blifvit en mogen konstnär. Både i spel och sångkonst har den intelligenta sångerskan gått betydligt framåt. Och om rösten fortfarande förefaller något tunn, så är därmed ej sagdt, att den ej vidare kan utvecklas och blifva fylligare. I nu förevarande opera höjer sig emellertid fru S. i alla afseenden öfver sina medspelande. Närmast henne stå fröken Karlsohn (Georgette) och hr Lundmark, för hvilken Sylvains parti tyckes ligga synnerligen fördelaktigt. Men äfven hrr Grafström (Thibaut) och Johanson (Belamy) förtjäna erkännande. Operan går med ett ord i sin helhet bra under hr Hallens anförande, och publiken tyckes intresserad af att hafva förnyat bekantskapen med den nätta o c h melodiösa operan. I morgon lördag gifves » Aida&gt; med anledning af hr C. F. Lundqvists 25 årsjubilum med operan. Som bekant har hr L., hvilken nyss återkommit från sin Amerika-turné, i denna opera ett af sina förnämsta partier. Första Melbaföreställningen har blifvit framflyttad till den 28 dennes, emedan den berömda divan till dess är förhindrad infinna sig. F ö r s t a abonnementsföreställningen gafs i onsdags, hvarvid uppfördes » Leonora » med hufvudsakligen ny rollbesättning. K. Dramatiska teatern är redan färdig med ännu ett nytt program, nämligen » Kusin Jacques », lustspel i 3 akter af Ernst Lundquist. Det nya programmet gifves första gången på måndagen i nästa vecka. S ö d r a teatern har med sitt senaste program beredt hufvudstadspubliken en viss öfverraskning, 385 för öfrigt en sådan af ganska angenäm art. Från den repertoar af farser o c h lustspel, som man vant sig betrakta som denna scens egentliga, har nu direktionen gjort ett undantag — visserligen dock ej det allra första — o c h frestat en repris af Zumpes täcka operett » Farinelli ». Man måste erkänna, att denna slog lyckligt ut.
Beträffande sedermera de i tullförfattningarna förekommande fall, då vid deras tillämpning tullvärdena tjena till efterrättelse, nemligen: vid beräknandet af nederlagsrekognitionen, hvilken enligt 35 och 38 §. §. i nederlagsförordningen af den 45 Maj 1843 utgöres med % procent vid inkommande och lika mycket vid utförsel, å varornas i taxan bestämda tullvärde, äfvensom af den genom kongl, brefvet den 28 April 1842 till V> procent för dag af varutullvärdet bestämda packhushyra för gods, som, ämnadt till nederlag eller kreditupplag, blifver utöfver en viss tid i Stockholms packhus qvarliggande; — för utrönande af det vaBih. till R.
Det är detta som i synnerhet ökar antalet af de Fattiga i Församlingarne, och vållar ej allenast att Fattigförsörjningen blir högst tryckande, utan äfven sätter Församlingen utur tillfälle att kunna underhålla sina många fattiga, oaktat de betydliga bidrag och uppoffringar som i berörde hänseende göras. — Många som deltaga i Fattigvårds-utgifterne, komma derigenom att sjelfve sakna utväg för sitt och de sinas underhåll. — Till minskande af det år från år tilltagande antalet af Tiggare, skulle troligen mycket bidraga om stagadgadt lflefve, att Säteri och Frälse-egare ålåge sjelfve försörja sine Torpare och Landlbonde!- då de komma i behof af understöd, och att den Allmänna fattigvården i Församlingen icke dermed Ange belastas. — Hvilket åter skulle hafva den goda påföljd, att nämnde personers arbets-skyldigheter och utlagor icke blefve större, än att de kunde med lätthet utgöras. — Derigenom undginge slike personer det hårda ödet, att för bristande uppfyllande af för många åtagna skyldigheter, se sin lilla Egendom bortsåld och sig sjelfva vräkta från Lägenheterne. Hvad sorn i synnerhet för Hallands Läns Innevånare, och särdeles för de utmed Allmänna Landsvägen boende, är högst betungande, är den mängd af Gesäller, Sjömän och afskedade Krigsmän, som vandra genom Länet.
Det synes häraf tydeligen, att det ej varit för lönernes skull, som de dubbla tjensterne blifvit förbudne, utan att man endast haft för afsigt att förebygga, det en mångdubblad tjenstebefattning af den trägna egenskap som merendels de civila, icke må borttaga den tid, som för bestridandet af Statsoch Justitias-Rådernes vigtiga kall erfordras. Skulle det åter invändas, att ett embete icke kan förr anses vara emottagit, än alla med embetet förbundne villkor äro kände af den, som till detsamma blifvit utnämnd, tyckes mig ett sådant yi kande här böra lätt förfalla, när man besinnar, att ingen kan göra tjenst, som icke blifvit dertill förordnad, och att inträdet i tjenstgöring är det synbaraste beviset på accept af förordnandet. Men då jag nu framlagt det resultat min öfvertygelse lämnar mig i rättsfrågan, anser jag mig äfven skylldig att till Höglofl. Utskottets upplysta besinnande relevera de omständigheter, som företedde sig, när desse nya embeten aldra först tillsattes. Den styrelse, vårt närvarande regerings-sätt upprättat, borde, så snart Constitutionen var faststäld, skyndsamt sättas i verksamhet. Det var troligen Den 4 September 1810 43 då icke lätt att, likasom i ett ögnablick, utur en bestämd embetsmanna-class och till ett afvägdt antal af frälse och ofrälse ledamöter, utse personer af den utmärkta förtjenst, att den vigtigaste domarevärdigheten i riket, att embeten, som till sin natur äro inamovibla, kunde dem ombetros. Det var kanske omöjeligt att på en gång sorgfälligt iagttaga alla vilkoren och tillika vinna det hufvudsakeliga föremålet. Om således Herrar Stats-Råder lämnat utan anmärkning en omständighet, som till äfventyrs synts dem oöfvervinnelig, borde väl sådant finnas rättfärdigadt genom afsigten. Mitt ödmjuka tillstyrkande blir i följe häraf, att Höglofl.
Utgående från den grundsats, att en National-representations nödvändigaste egenskap är att vara ett sanut uttryck af tänkesättet hos majoriteten af deri politiskt tänkande delen af nationen, men att detta tänkesätt, med alla sina vexlingar, icke bör hafva magt att göra sig gällande förr än visshet vunnits, att det utgör majoritetens öfverlagda och varaktiga tanke, samt att en lagstiftande församling, liksom hvarje annan mensklig magt, behöfver vid sin sida en jemnlike för att icke, förr eller sednare, urarta till ett envälde, som sätter sin egen magtfullkomlighet framför sanningens och rättvisans, afser förslaget att å ena sidan från valrätt till representanter icke utesluta andra oförvitliga medborgare än dem, hos hvilka något politiskt intresse icke kan förutsättas, samt att åt flertalet af de väljande lemna den afgörande öfvervigten, men att å andra sidan, i likhet med hvad som allmännast erkännes lämpligt, fördela representationen i två kamrar på ett sätt, som på samma gång förekommer förhastade beslut och tryggar det beståendes rätt. För att gifva dessa Kamrar sinsemellan lika inre styrka, hvilket är ett väsendtligt vilkor för vinnandet af det med tvåkammarsystemet afsedda ändamål, och för att undvika, det båda Kamrarne skulle redan till följd af sitt ursprung komma till hvarandra i en fiendtlig ställning, som kunde blifva vådlig för samhällsordningen, utgå, enligt förslaget, begge Kamrarne från hela folket, under det en nödig karaktersskilnad emellan Kamrarne blifvit sökt genom stadgande af olika förfaringssätt för hvardera Kammarens bildande. Så utses ledamöterne till den ena Kammaren för längre tid än till den andra, hvarjemte för den förstnämnda en mognarn ålder och ekonomiskt oberoende ställning äro stadgade såsom valbarhetsvilkor. I denna Kammare beräknas hvarje ledamots nioåriga tjenstgöringstid från den dag han blifvit vald, hvarmed afses, att, efter Kammarens första tillsättning, aldrig val i massa, utan endast enstaka kompletteringar, till följd af ledamöters afgång å olika tider, komma att ega rum, så framt ej Konungen förordnar om nya val.
Lag-Ulffotter till hwars nptagande och beredning desta ia högst nödiga förbättringar af Kongl, förordningen emot swalg och dryckenskap af ben 17 April 17gg hörer, icke lärer underläta att derwid lägga den hand som amners wigt för sedeförbättringen fa oum ga Högeligen kräfwer fä wida samhället siall äga bestånd och det granslösa fylleriet mä kunna,hammas. Med stöd af hwad jag nu haft äran anföra, anhäller jag, att Högloft. Oeconomiä- och Beswars Uc - Z24 Den 28 Maji. Ukskottets afaifne beränkande icke mä antagas, utan ärendek i h ta sin widd dik ärersörwisas. ^crr von Lcksteät , Llia», upläste etk sä lydande tur enie»: Wördsamt Memorial' Dä delia ämne sörsta gången gsgjordes uti Högloft. O c nomiä- och Bes, äro-U skottets beredning, beftö' pluratiere», en ledan,»' undantagen, alt bränwinsbrä» mgc» vä landel endast borde be. gagnas at he» mansäg ire och brukare, och ingen panna kä »»werst,ga yo kannors rymd. m. m.; Men da berc ni' gens nlläkande häröswer inkom kill Ulikortet. b>er dek äler, emitterat, med flera anMärkinn ar deremot. Pl.iraliteten af bcredninaen förb,rf likwal i hnswudsakcn, ak samma länka som förut, och ingas ä nyo, ett project, med ringa skillnad, einor det förra, och endast 4 ledamöter bestrrdde det samma. Da detta project äter förekom i Utskottet, inlemnadrs derjemte ett förslag, i enlighet med de ledamöters tankar, som moro deremot. Öfwer dessa p>i„c'per, anstäldes voiering. dä ledamöterna af Högloft.
Då jag såsom Tjensteman inom det Embetsverk, hvarest troligen de fleste, och derjemte betyd.' ligaste upphandlingar göras för Kronans räkning, ofta haft tillfälle öfvervara och taga närmare kännedom af tillgången vid EntrepenadAuctioner; då ämnet ej är utan vigt för Kgl. Maj:t och Kronan, och jag derjemte är osäker, huruvida någon mera sakkunnig och upplyst af Ridderskapet och Adeln fäst någon synnerlig uppmärksamhet härvid; anser jag mig pliktig att anmärka och uppj lysa följande vid Utskottets Betänkande och förslag till en förändring vid förenämnde Au^ ctioner, i anledning af Herr Z. Danielsons och Olof Månssons motioner i ämnet. Hvad först angår sjelfva motionairernas förslag till de förseglade anbudens afskaffande eller öppnande före Auctionen; så, enär de icke anfort några grundade skäl till ett förändradt auJ ctions-sätt mot det nu allmänt vedertagna, utan Olof Månsson blott skall hafva anfört sig anfe de Jkri/teliga anbuden i allmänhet vara ofördelaktiga; synes det mig, att Utskottet icke bordt fästa något afseende vid deras påståenden, och desamma alltså afstyrka, För min del anser jag dem fullkomligen Den 1 Augusti f, m, *1 kunna vederläggas med det enkla skälet: /kall man framfor allt af/e och befordra fpeculanternes fördel och vin/i mer ån Kongl. Maj:ts och Kronans? dd. bora de förfeglade anbuden affkajjäs eller brytas fåre eller ander auctionen, forn vore nci/ian det/amma, cljejt icke; ty det är påtagligt, att då speculanferne veta det förseglade anbud linnas, hvilka icke förr än efter auctionens slut till sitt innehåll blifva kände, skola de alltid befara, att af dem blifva utträngde genom lägre anbud, och följakteligen vid klubbslaget, bjuda det allralägsta, hvartill de kunna lemna den utbjudna varan.
En Ledamots serskilda mening bifogas» Stockhalm derv 38 Januarii i835* Reser vationer : af Herr Doctor Beocell: ”Under åberopande af de skal HögloQ. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotts sammansatta Afdelning i sitt förslag till Betänkande, i fråga om utfärdande af förklaring öfver 26 Cap. a §. Byggn. Balken, anfört, får jag såsom reservation delta förslag bifoga; ”Hvad vidkommer den förklaring, som blifvit föreslagen, för erhållande af mera bestämda stadganden om Kyrkoherdars skyldighet att å församlingens hus vid prestgård bekosta reparationer, så synes stagandet i 36 Cap. a §. Byggninga-Balken, att Kyrkoherde skall med egen kostnad vidmagthålla de Jms, hen af socknemännen lått emottaga, samt att, när de af ålder och bruk och icke af prestens vanrykt förfalla, socknemännen skola dem bättra oeh bygga, innefatta tillräckligt fullständiga och i möjligaste måtto tydliga föreskrifter angående prestens och församlingens ömsesidiga skyldigheter i detta afseende, hvadan Utskotten, sorn anse en förklaring, der ett förtydligande icke lärer kunna åstadkommas, vara ändamålslös, tillstyrka, alt Anders Anderssons och Olof Olssons motioner icke må bifallas.” Häruti instämde Herr Prosten Rosén och Herr Prosten Bolander. STOCKHOLM, Ecksteihska Tryckeriet, 1835. Lagsamt Auni. Bern. och Qtcon.-laskonens Betänkande N.o 48. t N:o 48. Anlono till Exp.-Utsk. den 21 Febr» Betänkande , i anledning af väckt fråga om laga fardag å så kallad embetsjord i stad. Uti ett till Väl lo fl. Borgare-Ståndet ingifvet och derifrån lill LagUtskottet remilteradt Memorial, har Herr C. IV.
Vid 2 §:n anser jag den anmärka, böra göras, att de mest medellösa församlingarna torde böra erhålla något bidrag till uppbyggande af deras skolhus. I 3 §:n 2 mom. anser jag den ändring böra göras, allden undervisning, som lemnäs sköllärarne, bör meddelas dem i sjelfva skolan, under tillämpning af de kunskaper, som skola bibringas skolläraren, emedan den undervisning i min tanke icke är tillfyllestgörande, soni meddelas läraren i theoretiskt institut. Uti <3 inom. af samma § hafva Utsktn sträckt sina fordringar på skolläraren alltför långt. Det kan vara conseqvent af Utsk:n, sorn i 7 §:n gå längre än jag i fordringarna på eleverna vid utgången ur skolan; men det blir conseqvent af mig att inskränka kunskapsmåttet för läraren derhän, alt skol-systemet kan komma lill stånd. — I afseende på 4 §ms 1 mom. har jag samma anmärka. att göra, som IIr von Hartmansdorff redan framställt, nemi. att bidragen till skolans underhåll icke böra fördelas till utgörande eller personernes antal, utan efter deras förmögenhet och taxeringshelopp. Vid 2 moni. af samma § anmärker jag, alt läraren bör hafva större ersättning i samma mån skolbarnens antal är större. Angtde 7 §:n, der kunskapsmåltet omnämnes, har jag redan yttrat mig. Jag anser det vara alltför öfverdrifvet. Jag känner specielt, alt från den harvar, lancasterskolan, som icke på långt när sträcker sina fordringar så långt, går skolungdomen antingen till de vanliga lärdoms-skolorna eller ock till apologist-skolan. I 8 §:n synes mig TJtsktn hafva bestämt en lämplig ålder för barnets intagande i skolan; ty om de tidigare (inge njuta skolundervisningen, skulle mellanrummet mellan skolgången och confirmationen blifva för långt. Uti i3 §;n anser jag Utsktn hafva gatt för långt i sina bestämmelser, och att 2 mom. i denna § alldeles bör utgå; äfvensom jag anser 3 och 4 niom:n uti 16 jj:n böra försvinna.
Vidkommande åter Skinskattebergs socken ; så och då det finnes behörigen U.tredt, att skyldighet att blåsa tackjern af ålder ålegat hemmanen uti denna socken, fastän densamma, dels för visse ibland dem af serskilda orsaker upphört, dels af andra obehörigen blifvit åsidosatt, har Utskottet, med hufvudsakligt instämmaude uti i6 Stats-Vtskottets Memorial, N'.o a56. hvad Kongl. Bergs-Collegium, på sätt förrbemäldt är, i afseende härå yttrat, skolat tillstyrka Rikets Ständer att i underdånighet anhålla, att de uti berörde socken varande hemman, hvilka ännu äro till deltagande uti tackjerns-blåsning skyldige, måtte antingen, på sätt en delegare sig erbjudit, till blåsning å vissa masugnar indelas, eller ock, derest giltige hinder deremot möta, åsättas en ständig skattejerns-afgift, motsvarande den nedsättning uti onera efter Landslag, sorn hemmanen genom Bergslags-friheten kunna anses tillgodonjuta. Stockholm den 24 Juli 1840. Mern or i al. Det är anledning till anmärkning emot Stats-Rådet samt Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärenden, hvarom remiss begäres till Constitutions Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 28 Juli i84o - # STOCKHOLM, El-mcns och Granbergs Tryckeri, 1840. 'Stats-TJtslcottets Utlåtande, JV:o 2 57, « N:o 257. Anie. till Exp. Tilsit, den 3i Juli, lil. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om pensioner för f. d. Stats Ilåden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Härd. (U. AO Gfenom Nådig Proposition af den 19 sisllidne
Ständers Constitutions-Utflott den 29 Maji 1809. S. D. Sedan, under öfwerläggningarne angäende de Articlar, som uti Utskottets Förslag till en ny Regeringsform komme att intagas, nägre Utskottets Ledamöter warit af särskilde meningar, och nu, wid justeringen af berörde Förslag, derwid förblefwo; sä skulle detza meningar uti detta Protokoll intagas, för att till Riksens Högloft. Ständers Plena ätfölja Förslaget. Bilaga till Mem. N:o 1. 87 Wid 13 8 angående Konungens rättighet att göra krig och fred, yttrade sig Riksdagsmannen Mats Pehrsson, att om Stats-Rädets Ledamöter enhälligt afstyrkte ett af Konungen tillämnadt anfallskrig, borde, efter Riksdagsmannens tanka. Konungen wara förbunden att ä Stats-Radets mening, göra afseende. I denna tanka instämde de öfrige Ledamöterne af Bonde-Ständct. Wid 16 8 anmärkte Herr Biskopen Doctor Nordin, att han icke i annan mening kunde bifalla hwad uti denna 8 om en fri Religionsöfning stadgades, än att derigenom icke skulle wara förändradt hwad Allmänna Lagen om Swensk Mans Religiorr förordnade. Wid 35 8 Yttrade sig Herr Öfwersten Skjöldebrand, att, efter hans tanka, borde Konungen, r stället att kunna afsätta en Landshöfding ifrän dest embete, äga makt, om en sädan Embetsman icke noggrannt uppfyllde sina skyldigheter eller werkställde Konungens befallningar, att pä ett halft eller ett är suspendera honom, som dä skulle fä bibchälla hela eller halfwa lönen. Härmed förenade sig Herr Expeditions-Secretcraren Friherre Mannerheim, Herr Professoren Doctor Wistman samt Ledamöterne af Bonde-Ständet. Herr Bcrgs-Nädet oon Stockenström och Herr Assessor Gahn förmenade, att PrestdentstMorne, utom den L Krigs-Collegium, icke borde bland Förtroendetsenster räknas. Herr Professoren