Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der man lider i Herrans fruktan, der är rikedom, ära och lif. Spjut och snaror äro på dens vrångas väg; men den som drager sig der långt ifrå, han bevarar sitt lif. Såsom man vän ett barn, så låter det icke af, då det gammalt varder. Den rike råder öfver de fattiga, och den som borgar, han är hans träl som lånar. Den som orätt sår, han skall uppskära vedermödo, och skall igenom sins ondskos ris förgås. Ett mildt öga varder välsignadt; ty han gifver af sitt bröd dem fattiga. Drif ut bespottaren, så kommer kifvet bort; så vänder igen träta och smälek. Den som ett trofast hjerta hafver, och täckeliga talar, hans vän är Konungen. Herrans ögon bevara godt råd; men föraktarens ord omstörter han. Den late säger: Ett lejon är ute; jag måtte varda dräpen på gatone. Ens skökos mun är en djup grop; dem Herren ogunstig är, han faller deruti. Galenskap är i piltens hjerta; men tuktans ris drifver den långt ifrå honom. Den som den fattiga orätt gör, på det hans gods må mycket varda, han skall ock gifva enom rikom, och fattig varda. Böj din öron, och hör de visas ord, och lägg uppå hjertat mina läro. Ty det skall väl bekomma dig, om du dem när dig behåller; och de skola tillsammans genom din mun väl lyckas. Att ditt hopp skall vara intill Herran, måste jag dig om sådant dagliga förmana. Hafver jag icke margfaldeliga skrifvit dig före, med råd och läro; På det jag skulle visa dig en vissan grund till sanningena, att du måtte kunna rätteliga svara dem som dig sända? Beröfva icke den fattiga, ändock han fattig är; och undertryck icke den elända i portenom. Ty Herren skall handla deras sak, och skall förtrycka deras förtryckare. Gif dig icke i sällskap med en vredsam man, och håll dig icke intill en grym man; Att du tilläfventyrs icke lärer hans väg, och får dine själs förargelse. Var icke när dem som sina hand förpligta, och för skuld i borgan gå.
Det bör nemligen icke förbises alt, då samtlige militäre tjenstemän blifvit ålagde att från början af sin tjenstetid årligen bidraga till arméens pensionskassa, har sådant skett under förutsättning, alt hvar och en af dem kunde vid tilltagande ålder komma uti den visserligen icke afundsvärda belägenhet att för sin utkomst blifva beroende af den pension, som från samma kassa beviljas; — och tvifvelsutan skulle en hvar af yngre militärer med tillfredsställelse årligen uppoffra vida större belopp un dessa icke särdeles betydliga afgifler, om han derigenom kunde försäkra sig att för framtiden hafva andra fördelaktigare utvägar för sin bergning än såsom pensionstagare i nämnde, kassa. Det borde derför icke anses obilligt, om de personer, som verkligen lyckats vinna en sådan mera oberoende ställning, finge till förmän för sina mindre väl lottade kamrater afstå ifrågavarande pensioner, äfven om desamma i större mån grundade sig på egna bidrag; — men då detta nu endast lill en ringa del är förhållandet, synes billigheten af ett sådant vilkor dcstomindre kunna ifrågasättas.
G-urli Linder, eller, som hon före sitt giftermåls ingående hette, G-urli Peterson, föddes den 1 oktober 1S65 på Irvingsholm i Nerike, och voro föräldrarne egendomsägaren K. Gr. Peterson och hans maka, född Kavli, till börden norska. Då dottern ännu endast var tioårig, dog fadern. Ungefär samtidigt inackorderas G-urli som helpensionär i fru Hammarstedts på den tiden så väl ansedda skola i Stockholm. Hösten 1882 vann hon därifrån, endast 17-årig, inträde vid Högre lä- rarinneseminariet. Äfven under seminarietiden hade hon emellertid sitt hem hos fru Hammarstedt, som då bodde på kyrkoherdebostället vid Danviken. De dagliga långa promenaderna till och från seminariet, ibland nog så strapatsiva genom köld och snö, gäf vo en hälsosam motvikt mot det trägna bokarbetet och bidrogo säkert i sin mån till att skänka den fysiska spänstighet, som under de ansträngande studierna var den unga flickan till en god hjälp. Också var hon under hela sin seminarietid endast vid ett enda tillfälle frånvarande för sjukdom, A. och var sjukdomsorsaken den gången — att hon krossat näsan i en kälkbacke! Ett klart förstånd och en snabb uppfattning, parade med flit, satte under dessa studieår Gurli Peterson i stånd att tillägna sig ett aktningsbjudande kunskapsmått. I fröken Regina Pallin — seminariets dåvarande föreståndarinna — förvärfvade hon ock en vän, hvars stöd och moderliga ledning hon många gånger med tacksamhet sedan erinrat sig. Kamratkretsen på seminariet räknade äfven en medlem, som numera inom vår vitterhet förvärfvat sig ett ryktbart namn, nämligen Selma Lagerlöf. » Gösta Berlings » författarinna sysslade redan då en smula med diktkonst; bland annat roade hon sig med att i en serie skämtsamma sonetter besjunga samtliga sina afdelningskamrater på seminariet. Se här hennes karaktäristik af Gurli Peterson! I " können sägnen, som kring latidet går, Hemsk så den kunde skrämma bort arméer, Om huru seminariets koryféer I spöklik dräkt man alltid skada får.
För den hårdt betungade dal-allmogen, som af egna medel måste bekosta omkring 85 öre lör hvarje mil, som resande genom detta landskap med en häst färdas, vore det ingen lindring om än skjutsen betalades med 1 R:dr 25 öre milen, då deremot i rikets medlersla landskap derigenom uppkomme ett öfverskott af 15 å 20 öre milen. Samma skiljaktighet förefinnes jemväl uti detta hänseende vid olika skjuts-lag inom samma ort. Helt och hållet lokala hinder för entreprenaders ingående saknas ej heller. Flera gäslgifvaregårdar, särdeles vid mindre vägar, äro så belägna att någon konkurrens vid entreprenad-auktionerne svårligen kan uppslå, och mångenstädes är en gästgifvaregårds läge sådant, alt knappast någon, utom gästgifvaren sjelf, kan öfvertaga skjuts-skyldigheten. Exp editions-U ts k otte ts Förslag till underd. Skrifvelse N.-o '145. 417 len. I sådana sällsynta fall, der hvarken gästgifveriet kan indragas eller lill annat tjenligt ställe förflyttas, torde statens mellankomst finnas nödig, på satt å ett eller annat ställe vid riksgränsen redan skett. Då det torde vara att emotse att, i händelse den förhöjning i tegan,h’som pRikets Ständer ansett böra ega rum, vinner E. K. M:ts Nådiga bifall och entreprenader således mera allmänt blifva tillvägabragta, diligenser med reguliera turer komma att å åtskilliga orter inrättas, kan det förhållande inträda, att en entreprenör, som dessförinnan uti kontrakt. lörbundit sig att tillhandahålla ett visst antal hästar, blefve nödsakad all fortfarande fullgöra detta åliggande, ehuru skjutsuingen, i följd af nämnda omständighet, minskades. En ännu mycket större förminskning i rörelsen mäste uppkomma vid de gästgifveriet der jernväg kommer att gå förbi, utan att station på stället inrättas.
Jag såg honom sitta där själf och tala, rullande cigarretter smala, vårdslöst lutad i en chaiselongue. Och tankarne komma, många och lunga. •• Jag kände mig icke mer bland de tinga, som gripa allt i ett enda fång. Jag kände mig gammalmodig och liten, småstadsaktig och rent försliten, en arbetsmyra från morgon till kväll, som måste lystra blindt till appell, som måste kifivas med uti kifvet och knappt fick ro, när ögat var lyckt, som kände till af det stora lifvet blott hvad som blef i spalter tryckt. Här vid mitt bord, milt arbetes härd, satt jag fängslad i limmar långa. Där i galan, den knaggliga, trånga, mynnade ut mest hela min värld. Där var det landtmännen köpenskap slogo, där ifrån krogen de rusige drogo, där körde likvagnen med sina lik, där gjorde frälsningsarmen musik. Ar efter år! Och evigt delsamma! Intet att fattiga själen amma! Gamle vän! Lycka till dit du går. ögat pressade sönder en tar. Sakta omkring min hals sig slingrar rundad och mjäll en filskad arm. Tåren torkas af mjuka fingrar, och min kind får en kyss så varm. Upp jag blickar, och ögon tvännc skåda i mina trofast in, och till mitt hjärta jagslnter henne, som är min, ja, allena min. Tyst hon hviskar: y&gt;A u kan du sluta, ty jag ser, att vännen är trött. Trygg ditt liufvud intill mig luta, glöm, hvad förtretligt i dag dig mött! Icke skall älsklingen sorgsen vara! Kom, följ med mig, men stilla bara, ty den lille sofver visst sött. t 7 Men därinne i dämpad dager sitter min gosse i sin bädd, i sin spelsprydda nattdräkt klädd, rosig i hyn och frisk och fager. Blåa ögonen tindra gladl, knubbiga handen han mot mig sträcker, lilla munnen till kyss han räcker, och så jollrar han sitt igodnatte. Och jag smeker den runda kinden, lindar min arm om min älskades lif, glömmer dagens bekymmer och kif. Och tunga tankarnc fly som vinden! Nu på en gång så ljust det blef!
Utlåtande i 2 1 anledning deraf 4 1 27 — 25 Febr. 23 Fehr. 23 Febr. 25 Febr. )> Fullmäktiges i Riksgäldskontoret 4 1 3 — a. a. 29 Dec a. a. 23 Dec. a. a. 28 Dec. a. a. 24 Dec. )) Rikets Ständers Revisorers år 1851 och 1853, angående BankoVerket 2 1 )) Banko-Fullmäktiges till BankoUtskottet 6 1 2 — a. a. 22 Dec. a. a. 21 Dec. a. a. 21 Dec. a. a. 17 Dec. » Banko-Utskottets till Rikets Ständer, om Bankens styrelse och förvaltning (i 1 6 — 25 Jan. 28 Jan. 28 Jan. b. 25 Jan. )) Banko-Utskottets om förrättad revision af Banko-Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning 1853 0 1 53 — 26 Aug. 28 Aug. 26 Aug. b. 28 Aug. » Kammar-Collegii ang Kungsgårdars och andre kronolägenheters förvaltning 1850—1853 . 4 1 165 — a. a. 1 Juli a. a. 1 Juli a. a. 28 Juni a. a. 28 Juni )> Kammar-Collegii, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond 4 1 166 — b. 1 Juli b. 1 Juli g. 28 Juni g. 28 Juni 83 20 x> Justitie-Ombudsmannens, för åren 1851 och 1852 2 1 )) » » angående verkställd granskning deraf — 7 1 4 — a. a. 4 Febr. a. a. 8 Febr. a. a. t Febr. a. a. 4 Febr. • » » » till Riksdagen 1853 2 1 Tryckfrihets-Komiténs — 2 1 — 8 — B. Kongl. Proposit eller Skrifvelse! Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande. Betänkande lliks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 8 CO p-> p 0? CO w CO s
I klippans remnor, i klyftans gömsle visa mig ditt anlete, låt mig höra din stämma! Ty din stämma är ljuf och ditt anlete är täckt. “Låt oss hjälpas åt att fånga räfvarne, de små räfvarne, som förstöra vingårdarne; ty våra vingårdar stå nu i knopp.“ Min vän är min och jag är hans, där han går i vall bland liljor. Till dess dagen svalkats och skuggorna försvunnit, gå omkring, lik ett rådjur, min vän, och lik en ung gazell på Betesbärgen!“ Man kunde kanske uppleta ännu flera paralellställen mällan Levertin och bibliska författare, men om öfverensstämmelsen är af djupare art och beroende på genealogisk likart, kan jag ej afgöra. Gamla testamentets böcker hafva naturligtvis värkat direkt på Levertin och kunna oafsedt härstamningen ha framkallat likhet i stil och uttryck. I Tyskland talas det visst om något som kallas “Der judische Witz“ — man menar väl därmed att humor och satir ofta förefinnes hos nutida judar — och till dess utöfvare kunna förmodligen i främsta rummet räknas Heine, Saphir och Georg Brandes. Finnes det någon motsvarighet till denna judiska humor och denna judiska satir i den fornhebreiska folkkaraktären äller sträcker sig deras judiska släktledning icke längre tillbaka än till Heinrich Heine, hvilken kanske tagit den i arf från Voltaire, Byron och vissa tyska romantiker, att icke tala om Aristofanes, hvilken han ju själf kallar sin fader. Kanske äro dessutom den Heineska humorn och satiren mera att betrakta såsom tillkomna genom öfverförning från något lifligt spirituelt i hans Rhenländska födelseorts folklynne än genom nationalt judiskt släktarf? Heines kvickhet är kanske i släkt med och påvärkad af den Mefistofeliska hos Goethe, hvilken ju liksom Heine härstammade från det västliga Tyskland? Och samma släktledning via Byron, Goethe, Heine kunde äfven hafva föranledt den ständigt lekande kvickheten hos Georg Brandes.
Men Herren tog mig ifrå hjordenom, och Herren sade till mig: Gack bort, och prophetera mino folke Israel. Så hör nu Herrans ord: Du säger: Prophetera intet emot Israel, och tala intet emot Isaacs hus. Derföre säger Herren alltså: Din hustru skall i stadenom skämd varda, och dine söner och döttrar skola falla genom svärd, och din åker skall med snöre utdelad varda; men du skall dö uti ett orent land, och Israel skall utu sitt land fördrifven varda. Herren Herren viste mig ena syn; och si, der stod en korg med sommarfrukt. Och han sade: Hvad ser du, Amos? Men jag svarade: En korp; med sommarfrukt. Då sade Herren till mig: Änden är kommen på mitt folk Israel; jag vill icke mer öfverse med dem. Och de visor uti kyrkomen skola uti gråt vända varda på den tiden, säger Herren Herren. Der skola mäng död lekamen ligga allestäds, de man skall hemliga bortbära. Hörer detta, I som förtrycken den fattiga, och förderfven den elända i landena; Och sägen: När vill då den nymånaden hafva en ända, att vi måge korn sälja? och Sabbathen, att vi måge hafva kom falt, och förminska skäppona, och förhöja siklen, och förfalska vigtena? På det vi måge få de fattiga under oss för penningar, och de torftiga för ett par skor, och sälja agnar för korn? Herren hafver svorit emot Jacobs högfärd: Hvad gäller, om jag sådana deras gerningar evinnerliga förgäta skall? Skulle för slik styckers skull landet icke bäfva, och alla inbyggarena gråta? Ja, det skall alltsamman lika som med en flod öfverlupet, och bortfördt, och öfvertäckt varda, lika som floden gör uti Egypten. På den tiden, säger Herren Herren, skall jag låta solena nedergå om middagen, och landet mörkt varda om ljusa dagen.
Till ritningars copiering är detta genomskinliga papper ganska tjenligt, och tillverkas utrikes till detta ändamål. Möjligtvis skulle, äfven hos oss, tillverkningen af detta papper löna sig, helst som det, under de senare åren börjat att.införskrifvas och säljas till ett ganska högt pris. Ett prof af detta slags papper, gjordt vid Tumba, är bifogadt Bit. till Bänco-Uiskotlc.ts Memorial Ä.-o go. \n hlfogadt utlder N:o 3. — Hamp-papperets genomskinlighet kan minskas, eller äfven alldeles borttagas, på flera sätt, nemligen: ito Genom Hampans repeterade bykning; i2tö Genom Hampans blandning med Lump} och 3.‘o Genom Hamp-pappers-matierens blandning med ett genom chemisk åtgärd åstadkommet hvitt och ogenomskinligt ämne. Uti de utländska Sedel-papperen är genottiskinligheten borttagen genom Hampans starkare bykning, hvilken method är ganska tjenlig, men har ej kunnat utföras i stort vid Tumba, i brist af en dertill nödvändig serskild apparat. I smått deremot har den af mig blifvit försökt och gifvit ett godt resultat, som jag längre fram får ytterligare omnämna. -— Hampans blandning med lump kan användas, då man e] gör afseende på papperets tunnhet; ju mera lump man tillsätter, desto svårare blir det att forma papperet lunnt, och desto mindre segt blir det äfven. — Denna method har likväl den fördelen, att papperet blir mindre dyrt, hvarföre den torde kunna användas för Sedlar af mindre valeurer. — Att betaga papperet sin genomskinlighet genom tillsatts af ett Bill. till R. Si. Q o. livitt pulverformigt och ogenomskinligt ämne, har jag funnit vara en af de bästa methoder. Utom det att papperet då kan formas tunnt med lika lätthet som då Hampan är oblandad, vinner man äfven den fördelen att kunna göra tillsattsen i papperet af sådana ämnen, sorn genom vissa chemiska reactions-medel gifva sig tillkänna , hvarigenom man, då en Sedel misstankes för att vara eftergjord, inom ett ögonblick kan upptäcka om papperet är af riglig beskaffenhet.
En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb. Detta är Gamliels, Pedahzurs sons, gåfva. På nionde dagen, höfvitsmannen för BenJamins barn, Abidan, Gideoni son. Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer; En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb. Detta är Abidans, Gideoni sons, gåfva. På tionde dagen, höfvitsmannen för Dans barn, Ahieser, AmmiSadai son. Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer; En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb. Detta är Ahiesers, AmmiSadai sons, gåfva. På ellofte dagen, höfvitsmannen för Assers barn, Pagiel, Ochrans son. Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer;
Det torde icke synas underligt, att en del ledamöter anse bötesbeloppen för höga och en annan del för låga, dä man börjat se frågan skild i två cathegorier; ty ganska säkert är del, att de nuvar. bötesbeloppen äro för höga, då fråga är om misslyckade visitationer i vissa trakter, der smygvägar finnas och der säleds lurendrejeri i större scala kan förmodas inträffa, hvaremot jag icke kan anse dem såsom varande för höga, då fråga är om kroppsvisitationer å vanliga resande. När desse två cathegorier icke finnas i nu gällande författningar åtskilde, utan äro sammanslagne i en enda, och då, pä sätt i R. o. Ad:s äterremiss uttryckt blifvit, den enda af Utsk:n föreslagna ändring icke vore den lämpligaste, torde säkrast vara att låta förblifva vid hvad nu är stadgadt. Beträffande åter den fördel, som genom R. o. Ad:s olika beslut i detta fall skulle vinnas, att Styrelsens uppmärksamhet skulle derpå blifva väckt, så betvifla!’ jag att en sådan fördel kan vinnas, enär, såvidt jag känner, den vanliga gången af R. St:s skrifvelser är den, att de endast komma att dicteras af 3:ne Stånds beslut, som utgöra R. St:s; och då R. o. Ad:s beslut icke kommer att ingå hvarken i riksdagsbeslutet eller i nå7 H. 59 466 Den 5 Mars. gon skrifvelse till K.. M. i ämnet, så betviflar jag att K. M. får någon anledning att dera fästa sin uppmärksamhet. För öfrigt kan jag icke tro, att frågan är af beskaffenhet, att icke kunna förfalla. Jag skulle tvertom tro, att då tvä Stånd beslutat att samma bötesbelopp skola qvarstå som hittills, och 2 Stånd beslutat andra, de nuvarande förhållandena komma att fortfarande äga rum. Frih. Tersmeden: Det är med en viss förundran, som jag hört en ledamot af Const.Utsk. yrka, att en fråga af sådan beskaffenhet, som den nu ifrägavar., icke skulle, när två Ständ stannat emot två, förfalla, utan att deröfver skulle i förstärkt Utsk. voteras.
Bokens titel är » Stormar », och, säger hennes förläggare, den är » ett i allo hennes första diktsamling öfverlägset arbete, som utan tvifvel skall komma att i vida kretsar låta tala om sig. » F ö r tillfället ligger A d a Negri allvarsamt insjuknad. Måtte ej gudarnes kärlek missunna mänskligheten denna unga begåfning. Hennes första löfte är så r i k t som sällan nå- got gifvits, och ehuru det efter vanliga begrepp låter något anspråksfullt, är det helt visst känslan af inneboende styrka, som i ett af hennes poem kommer henne att u t b r i s t a: » Mig väntar framtiden. » Och detta är en glad väntan äfven för litteraturens vänner. Sigrid Elmblad. Kvinnan i kyrkans tjänst. En interview med D:r Parker. P å skrifbordet stå, sida vid sida, en stor fotografi af lady Aberdeen och en af G l a d s t o n e. » Visserligen! L å t experimentet pröfva sig själft. » » A h! D e t ä r en fras som tarfvar förklaring. Jag Till Wilma Efter e n Hallé. konsert *. å r e n a toner ä n jag aldrig hörde, S å trolska ljud ej förr mitt hjärta rörde. I-Iör, o h ö r! H v a d evig längtan, hvilka nattens strider! Skall seger vinnas? Gryr e n d a g omsider? Lotten von Krsemer. * Åter gästas vår hufvudstad och vårt land af en konstnärinna, som sedan länge befäst sin plats i svenska hjärtan, violinens erkända drottning, Wilhelmina Neruda Norman Hallé, och om tisdag skall åter hennes stråke förskaffa det musikälskande Stockholm en oförgätlig högtidsstund. Idun har en gång tidigare meddelat Wilma Hallés bild samt en skildring af hennes lif och personlighet, hvarför vi i dag inskränka oss att som en hälsning och hyllning bringa den frejdade konstnärinnan följande vackra dikt, som af föi-fattarinnan ställts till vårt förfogande. D e t ä r klart, att hemmet måste skötas af någon. e x. för vårsäsongen h o s Hildur Andersson, Stockholm Filial: 12 Hötorget 12 4 Södermalmstorg 4. B i k s - och Allm. tel.
M. om detta reg:tes löneförbättring i nåder föreslagit. 18:0 och 19:0. Jag kommer nu till anslagen för materiellen, ovedersägligen den vigtigaste punkten. Då siffrorna här tala och tydligen ådagalägga behofven, dels grundade på passevolaneecontract, hvilka icke utan betydlig förlust för staten kunna upphäfvas, dels föranledda af varors och arbetslöners stegring och af den större mängd persedlar, hvilkas årliga anskaffning och underhåll genom bevär:smanskapets tillväxt i antal är oundviklig; då man känner, att bevär:smanskapets beklädnadspersedlar, bibehållna och reparerade så länge man kunnat, nu nästan totalt äro förslitna, der nytt ej kuenat anskaffas, och som är ganska litet; då man annu har i friskt minne åren 1808 och 180g, och således känner följderna af att hafva en arme' utan nödig utredning och beklädnad; då man ännu ihågkommer landtvärnets historia, måste man förundra sig, att TJtsk. afstyrkt bifall till det äskade särskilda anslaget af 90,000 r:dr utöfver de af öfverskotten, till fyllnad i KrigsCollegii departementers materiella behof, sedan sista riksdag utgångna 70,000 r:dr, utan att annorlunda än i allmänna ordalag om besparingar, hvilka här icke kunna äga rum, om klok och omtänksam hushållning, hvilken bevisligen aldrig uraktlåtits, söka vederlägga behofvets oeftergiflighet. Möjligheten af det ena och frånvaron af det andra återstår för Utsk. att bevisa medelst bestämda uppgifter af hvad som kan besparas och huru bättre må kunna hushållas. I annat fall måste anslaget beviljas, såvida armeens materiel icke skall råka i fullkomligt förfall, hvilket derefter skulle föranleda till oberäkneligt drygare utgifter.
Det vore alltså, enligt min åsigt, Rikets Ständer fullt värdigt att, oberoende af några förut fattade meningar, nu bifalla Kongl. Maj:ts i detta ämne afiåtna Proposition. Och då 8 Slals-Utskottels Utlåtande, N:o 300. dervid en viss tidlängd bör stadgas, som kan antagas vara tillräcklig för att i pekuniärt hänseende draga åsyftad vinst af byggnader utaf den lättare byggnadsart, som på den här förekommande mindre fasta grund lämpligen kan anbringas, hemställer jag vördsamt, alt en tiderymd af 40 år kunde för öfverlåtelse!] bestämmas. Uti denna reservation instämde Herr Bildt, D. G. af Herr von Troil, S. G. i\:o HO®. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1854, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning aj väckt motion, om anslag till Lasarettet i Lund. (U. A). Uti en hos Preste-Slåndet väckt och till Stats-Utskottets behandling öfverlemnad motion, här Prosten Hohnberg föreslagit att, enär Rikets Ständer vid de 2:ne sednaste riksdagarne, af anförde skäl, funnit sig förhindrade att bifalla de af direktionen öfver läns-lasarettet i Lund samt dermed förenade kurhus, institutum clinicum och barnbördshus gjorda och af Kongl. Maj.t uti Särskilda Nådiga Propositioner förordade ansökningar om låne-understöd af allmänna medel för utförande af en, enligt Nådigst gillad plan vid dessa inrättningar företagen nybyggnad, i ändamål att bereda ökadt utrymme för ett större antal sjuksängar samt läkarevård för sjuka studerande jemte en hittills saknad fullständighet i kliniska undervisningen, men nämnda lasarett med dess'flera till sjukvården hörande inrättningar, såsom varande en stiftelse till nytta och gagn, icke blott för Länets innevånare, utan måhända förnämligast för undervisningen vid Akademien, enligt motionärens åsigt vore förtjent af offentligt understöd, Rikets Ständer, då det belopp af omkring 6,700