Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sorn, enligt Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden gillade tillstyrkande, vill, att mjöl af råg skall åsättas införselstull till belopp af 50 öre per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att rågmjöl skall fortfarande få till riket tullfritt införas. Sedan en sedel blifvit kasserad, har denna omröstning utfallit med 67 Ja och 51 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den, som bifaller att gryn af spanmål, alla slag, skola, på sätt Utskottet föreslagit samt Presteoch Bonde-Stånden beslutat, draga tull af 50 öre centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles den för dessa varuslag nu gällande tullfrihet vid införsel. Denna votering har utfallit med 6i Ja och 58 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. ll:tc omröstningen. Den, som biträder Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden godkända tillstyrkande, att tull bör åsättas Trädgårdsbönor med 50 öre per centner, och att i följd deraf åkerbönor skola upptagas i taxan under särskild rubrik med hänvisning för alla slag sådana bönor till spanmål, omalen, andra slag, derest tull eger rum å omalet hvete eller omalen råg, men med uteslutande ur sagda hänvisning af orden »andra slag», om begge dessa sorter omalen spanmål, lika med de öfriga, förblifva tullfria vid införsel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vilmer Nej, kommer nu stadgade tullfrihet för trädgårdsbönor att, likasom för åkerbönor, fortfara, och, med bibehållande af den nuvarande rubriken »Bönor, alla slag», Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 15. 5 den för åkerbönor föreslagna särskilda rubriken med sin hänvisning att helt och hållet utgå. Omröstningen har utfallit med 55 Ja och 64 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionens innehåll.
Jag har icke velat deltaga i denna discussion, emedan jag är på sätt och vis jäfvig, såsom i denna stund tillförordnad fjerdingsman, ehuru jag lyckats att befria mig från skyldigheten att sjelf förrätta tjensten; men då en värd talare har velat, med lemnad uppgift på huru det tillgår i socknarne, leta sig till den slutsats, att fjerdingsmanstjensten är ett commuualbestyr, så har jag ansett min pligt vara, att lemna upplysning i ämnet från den trakt, der jag är bosatt, och jag får i sådant afseende förklara, att jag aldrig förnummit, att fjerdingsmannen haft något bestyr, som kunnat anses vara socknens eller af municipal beskaffenhet, utan att hans förrättning är helt och hållet att anse såsom kronobestyr. Hvad åter beträffar denna andra punkt, är jag af deras mening, sorn yrka återremiss, emedan jag icke kan undgå alt inse dess sammanhang med den föregående. Hr von Hartmansdorff: I enlighet med hvad jag förut yttrat i ämnet, att fjerdingsmannabefallningen vore ett kronobestyr, anser iag den punkt, som nu är under öfverläggning, innebära, om den skulle bifallas, ett förnärmande både af äganderätten för dem som innehafva säterier och ett intrång uti 8 § af Adelns privilegier. Jag yrkar derföre fullständigt afslag å denna punkt. Hvad här af en och annan ledamot blifvit yttradt, om de frivilliga bidrag, som säteriägare i vissa socknar lenina, bevisar ingenting annat än dessa ägares goda vilja, men alldeles icke någon skyldighet för dem att sådana bidrag utgöra. Återstår då frågan: bör man äfven i delta fall återremittera betänk., eller bör man afslå denna punkt? Flera talare hafva ansett frågorna stå i sådant sammanhang, att äfven denna borde återremitteras. R. o. Ad. torde tillåta, alt jag erinrar om hvad som tilldrog sig vid sista riksdagen, ty deraf torde synas, att R. St. då icke ansågo frågorna vara så oskiljaktiga. I den und. skrifvelsen, som förut är åberopad af den 23 Sept. 1840, förklarade R.
Riksdag väcktes så väl inom Borgaresom BondeStånden motioner, om inrättande af ett serskildt curhus i Sundsvall för provincen Medelpad, och bl ef, till stöd för detta förslag anTördt: att, ehuru afståndet emellan Sundsvall och Hernösand, der curhus för hela Länet finnes inrättadt, icke vöre längre än emellan Hudiksvall och Söderhamn, i hvilken sistnämnde stad anläggandet af ett nytt curhus under 1829 års Riksdag bifölls, hade likväl flere socknar i den folkrika trakten omkring Sundsvall ända till i3 a i5 mil att transportera sina sjuka; att uti Sundsvall årligen uppå vissa tider uppehölle sig ett större antal sjöfolk, hvilket ofta fordrade den läkarevård, som vid eurhusinrättningen erhålles, samt att, om de curhusmedel, sorn af Sundsvalls stad och Medelpad erläggas, finge, till underhållande af den föreslagna nya Curhusinrällningen användas, staden ville bekosta husets byggnad och inred - Stati-Utskottets Utlåtande N.o 10I. ning. Då Rikets Ständer likväl icke kunde taga någon befattning med dess* motioner, emedan de icke blifvit väckta inom den i 56 §. af Riksdagsordningen föreskrifna tid; så har uti Borgare-Ståndet Herr Modin, Carl Fnu i samma ämne väckt förnyad motion, med anhållan alt, på ofvan anförde skäl, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt underdånigst tillstyrka anläggandet i Sundsvall af en curhusinrältning för provincen Medelpad. Då, enligt gällande föreskrifter, kostnaderue för behöflige curhusanstalter skola inom hvarje Län bestridas af de medel, sorn dertill under namn af curhus-afgift sammanskjutas, samt på serskilde Comiterade i hvarje
Vat der införsel af bränvin frun utrikes ort tillåten, iakttages dervid de föreskrifter, som honungen bestämmer." § 39, mom. 2, 3 och 4 biföllos, men mom. 5 afslogs, och, i stället för mom. J antogs motsvarande mom. af Utskottets i Betänkandet N:o 13, afgifua förslag lill förordning, med den förändring, att sista meningen skulle blifva så lydande: ”Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, bote från 80 till och med 100 R:dr.” 8 40 ansågs böra erhålla följande redaktion: Om den, som till minuthandel med bränvin berättigad är, andra gängen beträdes med oloflig utskänkning, vare han tillika sin handelsrättighet förlustig." ”Annan handlande, sorn andra gången beträdes med oloflig minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare likaledes sin handels-rättigliet förlustig:' 8 43, bifölls med den förändring att i 1 morn., i stället för orden ”24 8 1,2, eller 4 mom.” infördes ”54 ,§- 1 dier 2 mom.” 8 19, bifölls med den förändring, att vid dess slut tillädes orden: "eller, sävidt införsel af bränvin från utrikes ort varder tilläten, att densamma blifvit vederbörligen förtullad S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den •27 och 29 sistlidne September på bordet lagda Betänkande N:o 130, i anledning af väckt motion om utfärdande af fullständig förordning om val af Orgelnisten, Klockare och andra Kyrko-betjente, föredrogs jemväl ett från Högv. Preste-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag 467 till instämmande i det af samma Riks-slånd vid pröfningen af nämnde Betänkande, den 30 sistlidne September fattade beslut; och beslöt Ridderskapet och Adeln att med bifad till Utskottets Betänkande lägga Preste-Ståndets förevarande Protokolls-Utdrag <iW handlingarne.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med mångå nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till votens-propos.: 7 II. Den som bifaller den del af Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns utlåt. N:o 43, hvaruti en und. anhållan lill K. M. blifvit tillstyrkt, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. hvad Utsk:n i förenämnde del af ifrågavar. utlåt, tillstyrkt. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 10. Nej — 20. Uppå sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad. sednare delen af förevar, utlät., ang:de den af Riksdagsfullmäktige!! Carl Ersson väckta motion.
Decimal-systemets införande har åter blifvit anmärkt: af 2.7 te ledamö'er inom Riddersk tp ‘t och Adeln’, att utom den svårighet, som icke blott i början af decimal-systemets införande, utan troligtvis i hela secler skulle komma att ey;a rum vid alla liqvider bland allmogen och de lägre samhällsclasserne, hos hvilka de gamla beräkningssätten af daler, öre, mark, skillingar, styfver m. fl., 0111 icke i all framtid, åtminstone i en ganska lång följd af år, säkerligen kotnrne att bibehållas, skulle genom centsberäkningens införande, de största olägenheter uppstå för Lands-Stats-tjenstemännen och i synnerhet kronobetjeningen vid skattläggningar, ränteberäkningar och förvandlingar, krono-uppbördens debiterande och indrifvande o s. v. ; att, enligt de äldre och ännu gällande methoderne för hemmansskattlägguing, alla af Svenska jorden utgående räntor voro beräknade efter daler och öre, hvarförutan alla underafdelningar af hemman och mantal, samt all annan fördelning af jorden med derå satte räntor, hvilka i jordeböcker och kronans räkenskaper förekommo, voro, med få undantag, utförde, icke efter 1 o-tal, utan med de så kallade jemna bråktal af 2, 4 cet-> hvilka, lika med dalersoch öres-beräkningen, icke qvadrerade med de af Utskottet föreslagna underafdelningar efter decimal-systemet, utan med det i Norden uråldriga, efter 12 eller storhundrade talet; att, i följd häraf, de största svårigheter skulle uppkomma för uppbördsförvaltningen, att, eller andra grunder, uppgöra räntepersedlarnes förvandling och indrifva skatterne, utan missförstånd och missnöje å de betalandes sida, hvilka i allmänhet icke förstodo, äa mindre kunde conlrollera de gjorda förvandlingarne; att krono-betjenin - Ranro-Utskoltets Utlåtande, N.-o 23. gens ytterligt lunga besvär under forsla åren efter det nya systemets införande visserligen vöre öfvergående, men att detta icke inträffade i afseende å län teg i fvar ne, helst desse icke kunde uti debetsedlarne få den stora mängden af räute-persedlarne upptagne och följaktligen blefvo urståndsalte att granska förvandlingen, samt derförutan vid anställande af jemförelse emellan debetsedlarne och förteckningarne på deras räntepersedlar samt markegångstaxorne, så mycket mindre kunde vinna någon upplysning, som, elium väl i dessa sednare, prisen å prersedlarne blefvo i Riksdaler och Cents upptagne, försäljningspris och varuvärden, man och man emellan, otvifvelakligt komme att fortgå i Riksdaler och ski 1 lingar;
Besättningsartiklarne på modet äro: snörmakeriarbeten af glänsande kortklipt silke utan perlor; broderier i arabeskform; afpassade garnityrdelar för kjol och lif. Särskildt vilja vi påpeka stickningar på klädesremsor med languette-, platt-och kedjestygn; mellan dessa finnas figurer utskurna i klädet, så att bottentyget blir synligt. Men julen nalkas. Rund filthatt. Man finner i dessa dagar ett lifligare intresse än vanligt för modets yttringar. Capotehatt. IDUNS 42 November 1888 MODETIDNING fina glacéhandskar med långa manschetter och läderapplikation vid handleden. Sidenhandskarne äro släta, genombrutna och prydda med spetsmanschetter eller svandunskantning. Det bör må hända nämnas, att strumporna, hvilka ock äro underkastade med drägten. modets inflytande, måste till färgen öfverensstämma Till baltoaletten hör ljusa strumpor. Rund filthatt. Hatten är af svart filt och har låg kulle. Brättet, som baktill är smalt, blir bredt framtill. Hatten garneras med silfvergrå fjädrar. Ärran gemen tet sluter sig till en boa af samma material. Boans längd beräknas så, att den omsluter halsen och blir för denna ett klädsamt och värmande skydd. Capote-hätten är af mörkt olivfärgad sammet. Kanten är af lätt broderi på ljust siden. En créme-färgad spets arrangeras så öfver hatten, att den betäcker den samma ända till kanten. Till hatten hör dessutom olivfärgade sidenband och en gröngul fogel-aigrette. Fig. Jacklif med väst. eller ute. Ylleväfnad och knytning, ljusa och mörka färger i alla nyanser, rent ylle eller genomdraget med guldoch silfvertrådar, virkade med broderier: — se der profkartan. Men vi skulle tala om alla dessa förtjusande småsaker, hvilka både höra och icke höra till toaletten. Man finner dem redan i skyltfönstren. Jacklif m e d väst. Materialet till den klädsamma jackan är fint mörkblått kläde. De breda reverer, som begränsa framkanterna och gå rundt halsen samt smyckas med fantasiknappar, äro liksom ärmslagen af mörkblå sammet.
Hvad nu först beträffar masugns-driflen, så bar den i sednare tider ganska myckel blifvit utvidgad, och, såsom jag tror, står den lika högt utom som inom tackjernsbergslag, hvarföre jag anser olämpligt att utsträcka tillståndet till begagnandet af dessa utmål inom tackjernsbergslag eller högst 2 mil ifrån masugn eller annat smältverk. Detta sednare iuuebär dessutom en oegentlighet. Hvad qvarlzen beträffar, så är den för vällugnar nödvändig, emedan genom den erhåller man fast botten, och på denna stenar! råder mycken brist, hvarföre det äfven är af stor vigt, när ett sådant brott påträffas. Detta brott är för jordägaren af intet värde, men deremot så mycket mera behöflig! för bergshandteringen. Det är således skäl all befordra inmuiningsrätlen till denna stenart. Jernkonl:s Pullm:ge hafva också föreslagit, att föremål för inmutning skola blifva limstens-, qvartz-, ställstens-och fällspats-brott, såvida de för industriella tillverkningar erfordras, samt icke af jordägaren blifvit begagnade eller lemnat råämne för folknäring. Der - Den 27 Oktober n igenom liar man föreskrifvit, att man icke får gå jordägarens intresse för nära. Kalken äler är icke af något värde för bergshandteriDgen, hvaremot Fulltmge begagnat ordet ”limsten,” som är af vigt för smältningen. Jag skulle således tro, att, i händelse R. o. Ad. skulle vilja medgifva den af mig förordade utsträckning af inmutningsrällen, det vore mera skäl alt antaga Fullmrges i Jernkont. förslag än Gr. Sparres; men jag anser dock olämpligt, att här på stället an taga en bestämd redaktion, hvarföre jag yrkar återremiss af denna punkt. Beträffande slutligen de öfrige punklerne i Gtsk:ns förslag, som icke öfverensstämma med K. M:s förslag lill grufve-stadga, yrkar jag ingen utvidgning af dem. Afven i den punkten är jag villig att utesluta fältspat. Det är visserligen sapnt, att den är af vigt för glasbruk.
Visserligen har jag ofta tyckt det vara litet si o c h så m e d ett dylikt tillvägagående o c h därigenom mången gång fått lära hvad slitning kan stå en dyrt — men s o m det nu är till ett så hyggligt ställe s o m till Iduns spalter det bär, så rättar jag mig gärna efter bruket — det kunde ju också rent af löna sig! Märk således att jag inte är alldeles omöjlig på denna vår Världs stora maskerad, utan bjuder till att styra ut mig litet, jag också, efter smaken för dagen. H v a d jag nu vill k o m m a till är att flertalet ärade ins. hufvudsakligen ordat o m, hur man själf i det o c h det stycket handlat o c h vandlat samt därtill gärna gifvit någon af de andra litet på pälsen. Jag får följaktligen göra så m e d, men först o c h främst är nödvändigt att tänka efter, hvarför klädpenningfrågan blifvit framställd. Säkerligen ej för deras skull, s o m hafva g o d råd att kläda sig alldeles som de finna för godt. Att en fru använder en lika obetydlig summa till sin toalett, då mannens årsinkomst uppgår till 8,000 kr. s o m då den endast utgjorde 1,500, kan visst kallas förtjänstfullt — - o m det annars är så efterföljansvärdt, kunde väl blifva tu tal o m. Man önskar nästan veta, hvarför h o n är så sparsam. Meningsyttringarna i vårt ämne äro nog ej heller för dem, s o m i de allra enklaste h e m ej alls behöfva genera sig för hur de taga sig ut, bara idet går i h o p ». Närmast af vikt är naturligtvis frågans rätta lösning för kvinnan m e d måttliga, begränsade tillgångar o c h s o m, därtill kanske ensamstående, måste vara väl klädd för att kunna bibehålla sin plats eller sitt arbete. Grundligt har jag själf måst pröfva på hvad detta allt likasom hvad » lärpengar » vill säga o c h sympatiserar därför varmt m e d henne, som behöfver samt vill o c h kan mottaga råd o c h ledning.
Ehuru med afseende A de åsigler, Rikets Ständer i fråga om sfi beskaffade sjuke tjenstemän yttrat, och då det. alltid måste betraktas såsom maktpåliggande för Staten all. söka förebygga den orättvisa, sorn uppkommer deraf, alt en tjenstebefattning under en längre lid beslrides af annan person, än den som uppbär dermed åtföljande lön, Rikets Ständer funnit sig nu böra medgifva Liljevalchs och Norströms förflyttning å Allmänna Indragningsstalen, hafva likväl, vid det förhållande, tilt, enligt hvad i den Kongl. Propositionen omlÖrmäles, icke slvrkt blifvit, det bemälde tjenstemän sakna andra utvägar lill bergning och eller vunnen upplysning att Norström jemväl innehar befallning såsom Mönsterskrifvare vid Svea Lifgarde, Rikets Ständer trott någon nedsättning skäligen kunna ega rum i de föreslagna pensionsbeloppen, eller afl dessa lämpligen skulle kunna bestämmas lill ungefärligen tre Ijerdedelar af sökandernes nu innehafvande löneförmåner, hvadan Rikets Ständer på det sätt lemna! bifall lill E. K. M:ls nådiga framställning, att Rikets Ständer medgifva, det Kanslisten Liljevalch och Kopisten Norström, när de från sina i Juslitierevisions-expeditionen nu innehafvande beställningar entledigas, må å Allmänna Indragningsstalen uppföras lill åtnjutande lör deras återstående lifstid af pension, deu förre till belopp af 900 R:dr och den sednare af 450 R:dr, allt Riksmynt årligen. 49:o. Uti en till E. K. M:t i underdånighet ingifven ansökning hade Statsrådet och Chefen för Sjöförsvar^-departementet m. ni. Carl Hans Ulner anhållit att i nåder Expeditions-Utskottats Förslag till willérd. Skrifvelse, N:o 229.
Till följd af gjord framställning hafva Rikets Ständer beslutat att ställa till Kongl. Maj:ts disposition ett belopp af Tretio tusen Riksdaler, såsom reservationsanslag, att användas till förbättring af de svagast aflönade Komministrars, Kapellpredikanters samt Pastoratsoch Socken-adjunkters lönevilkor, tilldess de genom den pågående allmänna löneregleringen blifva uppbringade till det belopp, som erfordras till anständig bergning, hvarvid likväl iakttages, att någon löneförbättring icke må komma dem till godo, hvilkas tjcnster vederbörande nämnd, deröfver hörd, anser böra vid innchafvarens afgång indragas; Och torde Rikets Ständer derjemte medgifva, att detta anslags belopp på behöriga ställen införes i den bilaga till Riksgäld s-kon lorets blifvande reglemente, som upptager de under innevarande riksdag på Kontoret anvisade statsutgifter, hvilka äro hänförliga under Åttonde Hufvudtiteln, hvars slutsumma derigenom kommer att uppgå till 2,496,942 R:dr 15 öre. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 242. 3 Under förutsättning af bifall till hvad sålunda blifvit föreslaget, skulle alltså summan af de vid innevarande riksdag på Riksgälds-kontoret anvisade extra utgifter, uppgå till följande belopp, nemligen: a) Anslag R:dr 14,670,185: 58. h) Lån „ 1,777,500. — 16,447^,685: 58. hvarförutan, på sätt i Memorialet N:o 235 blifvit uppgifvet, från Riksgälds-kontoret böra utgå dels de under föregående riksdagar på Kontoret anvisade ännu icke lyftade anslagsoch lånesummor, till ett belopp af 2,937,353: 36. dels de i samma Memorial omförmälda utgifter för räntor och kapital-afbetalningar, förvaltningsmed flera kostnader intill 1866 års slut . „ 16,319,597: 82. hvarigenom summan af de extra ordinarie utgifterna alltså skulle blifva •
Bör upptäfaS, ffall, på prefterffapetS anmoban, meberBöranbe fronoBetjent fnngörelfen ffpnbfamt frhtgfänba. dtitöbagg*S3eftut 1866. 21 $ör faKelfe till ©lettorömal galler t tillämpliga betar l>mab cm faltetfe till fommunalftämma cd) allman råbftuga ftabgabt är. ©er ©leftorömal fallet är, [fall orbföranben t lommunalftämma eller i 9Jta ; mglbiftrift af dt. dt. bomfaga") eller "i dt. dt. ftab" ("ftäber"), "tiar dt. dt. Blifmit utfebb tilt lebamot af Sftitöbagenö Slttbra dammare för en tib af tre år, räfnabe från cd) nteb ben 1 januari näfttommanbe år" (eller om malet påltitö till följb af jtottungenö förorbitaitbe om npa mai eller om dvtföbagöman etjeft afgått annan ben tib, för pmilfen patt Blifmit malb, ttllänbalupit: "för tiben till ben 1 Santtart år "), "pmarorn betta länber till Bemiö odj fullmatt." £)rt cd) tib. § 21. dtiföbagömau, forn för Stnbra Jvammareit malb Blifmit, må ej benna Befattning fig unbanbraga, meb ntiitbre patt företer giltiga ffäl för affägelfe.
Prot. 1840 och 1841. 6 Sami. 1 Afd. 44 Häftet. 1 3 Banco-Ut siof tets Betänkande, JY:o i58. ändamål, som med delta stadgande åsyftas, nemligen att bereda Banken räntevinst, alt förekomma sedelstockens indragning, att förse Banken med sådane allmänna papper, som ega ett stadgadt börsvärde och alt befordra dessa pappers eirculalion pä inländsk och utländsk börs; 7:0 att när Riksgälds-Contoirets depositioner i Banken uppgå till betydligare belopp, ulan anledning, att desamma så snart komma alt åter uttagas, det må vara Fullmäktige tillåtet att, under tiden , göra deni fruktbare i låne-väg eller genom köp af obligationer; samt 8:0 att upplåningsröreise i Banken till 3 procent må, såsom förr, ega rum, likväl endast i den raon, sådane medel kunna af Banken användas och lill belopp af högst Två millioner R:dr. Öfver denna motion har Utskottet infordrat Utlåtande från Bancofullmägtige, och får för detsamma redogöra här nedan vid hvart och ett af de serskilda förslag, som innefattas uti motionen, hvilken Utskottetansett lämpligast alt punklvis besvara.
Riksdagen inleds med gudstjänst och sedan intar riksdagsmännen sina platser i rikssalen. För konungen skall längst fram stå en tron och runt om platser för kronprins och övriga prinsar. Vid avträdet lämnar först kungen sedan adel och så de övriga salen. Proposition över statsverkets tillstånd och behov överlämnas till samtliga. De olika utskotten väljs och redogörs för deras arbete enligt regeringsformen. Lantmarskalken och talmännen har rätt att kalla till plena och delta i beredning av ärenden helst skall alla stånd hålla sina plena samtidigt. Där föredrages både riksståndens gemensamma och varje stånds enskilda ärenden i den ordning de inkommit Föredragningsämnen är dessa och inga andra: Konungens propositioner, mål som genom protokollsutdrag eller deputationer från de andra stånden kommuniceras, utskottens betänkande och förslag och motioner av någon ledamot. Varje allmän fråga, som inte enhälligt beslutas genast, skall skickas på remiss. Varje ledamot har rätt att från sin plats tala till protokollet i alla frågor. Inga förolämpande ord får användas. När ett ärende skall avgöras skall alla handlingar uppläsas, om någon så önskar. Besvaras propositionen med ja får ingen riva upp beslutet. Svara både ja och nej utan votering har man tillåtelse att anteckna sin mening i protokollet. Begärs votering skall voteringsproposition och kontraproposition genast författas och votering med slutna sedlar genomföras. Varje ledamot har en röst. Allmänna beslut, som fattas i ett stånd meddelas de övrig genom protokollsutdrag. Enskild ledamot med avvikande mening har rätt att i särskilt memorial till protokollet säga sin åsikt. Protokollen skrivs i 4 exemplar och ett arkiveras i ridderskapets arkiv. Vid justering får inga ändringar i beslutet göras men tillägg tillåts. Protokollen skall så snart som möjligt tryckas, med undantag av sånt som rör ståndens enskilda ekonomi. När kung eller tronföljare skall utses väljs en nämnd på 16 personer i varje stånd för att vid skiljaktigheter i ständerna bestämma valet. Kan alla enas om en person blir han utkorad. Finns fler kandidater väljs den som får mer än hälften av rösterna. Skulle flera personer få samma antal röster sker votering. Förmyndare för omyndig konung tillsätts av en nämnd av 16 personer för varje stånd. Deras röster räknas som enskilda och inte ståndsvis. De beslutar om det skall var 1, 3 eller 5 förmyndare. Röstningen sker med slutna sedlar.