Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det saknas visserligen ej exempel på, att R. o. Ad. frångått beslut, som t. o. m. blifvit efter votering fattade; men att nu vid denna sena timme, då ett så ringa antal af Ståndets ledamöter äro närvarande, uphäfva ett beslut, som med öfvervägande pluralitet för ej så länge sedan blifvit fattadt, helst då man med temlig visshet kan förutse, att frågan kommer att falla i förstärkt Utskott, anser jag ej vara välbetänkt, hvarföre jag yrkar afslag å den af Utsk:t föreslagna inbjudning samt bifall till voter.-propos:n. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att, beträffande den af Utsk:t uti förevide punkt gjorda inbjudning, yrkats dels bifall dertill och dels afslag derå, framställde H. Exc. först propos. derom, att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i frågan fattade beslut, skulle antaga Utsk:ts inbjudning, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på afslag å inbjudningen, då svaren utföllo med flere ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Härefter hemställde H. Exe., huruvida R. o. Ad. vid sådant förhållande behagade godkänna den af Utskit föreslagna voter.- propos:n. Ropades Ja. 4:de och 5:te punkterna. De af Utskit föreslagne voter.-propos:ne godkändes. Utsk:ts hemställan biföljs. 7:de och 8:de punkterna. Ulsk:ts redaktionsförslag godkändes. Utsk:s fersing bifölls. 10:de punkten. Utsk;ts yttrande gillades. ll:te punkten. Utsk:ts redaktionsförslag godkändes.
Prcst-Ständet wid llrtima Riksdagen i Orebro, den 6 ^ulii 1812, SD. ^a Bewillnlngssamt Allmänna Beswars, och Economie-Utstottets den z:dje dennes pa Bordet lagde gemensamma Betänkande, angående Tullwerket, nu a nyo föredrogs; Beflöt PrestStander, att malek nu icke afgöres, utan Bewillrungs-Utstottet uppdrages, att uti en allmän öfwerstgt af medlen och sälten till erhållande af hwad Rikets behof fordrar, och genom atagande Bewillning mäste fyllas, taga under betraktande, hwad inflytande en uppbörd af Landt-Tull kunde äga pä Bewillningens större eller mindre belopp, och äfwen huru i motsatt förhållande, och derest ingen Landt, Tull uppbäres, den erforderliga Bewillnings-Sum, man kommer att stg wisa, samt i den senare händelsen förestå fördelningen till utgörande af den serskildta ersättning för Landt »Tullen, som redan är i Staten upptagen och der paräknad; önjkandes Prest Slän - »r-4 ^ Den 6 Julik. Stnndet, att BewillningS-Utssotket, sä sert sig möst ligen göra later, ina med dest Betänkande härom till Rikk-Standen inkomma. ^lt su^rg. blx ?rotocollo, ss. O. <eVlm^ui5t. Utdrag afprstocollet, hållet hos ^ögwörd. sldrest - Ständer wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Julik »312.
Vid Westmanlands Regemente, hvartill en del Rotar höra, är kostnaden ansedd drygare och utförd till Sedan Eders Kongl. Maj:t, uti Nådigt Circulaire af den 24 Mars sistlidet år, anbefallt Dess Befallningshafvande, att sammankalla Extra Rothållarne i Länet för att höra dem, huruvida de på vilkor Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den i5 Maji 1821 innehåller, ville åtaga sig, att, *9 vid infallande krig, praestera Hästar i stället för karlar, och bemälte Rotehållare, vid, till underdånig åtlydnad häraf, med dem hällne sammanträden, nästan mangrant ingått på Eders Kongl. Majrls berörde Nådiga framställning, hafva Conlract om Extra Roterings-skyldighelens fullgörande på omförmäldte sätt emellan Eder Kongl. Maj:t och Kronan samt vederbörandes Extra Rotehållare blifvit upprättade. Då Roten, enligt desse Contract, sedan den vid krigets början uppsatt antaglig bäst, är fri från all vidare Remonterings-skyldighet, vid inträffande afgång, så länge kriget fortfar, men deremot, om hästen, vid krigets slut, är i behåll, äger alt den återfå, har Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande ansett Extra Roterings-skyldigheten utgöra både ett ringa och så tillfälligt besvär, alt årliga kostnaden derföre ej efter någon grund kan beräknas, hvadan ock någon slik kostnad ej blifvit Extra Rotarne påförd. De lill Rustningen anordnade Räntor utgå: Af 54 Mantal Säteri-Rusthåll: OO* I • af io.i£ Mantal Krono-Rusthåll: 4- af 3o9^£ Mantal Skatte-Ruslhåll: Jordeboksoch hemmantals-räntor 22,444: 9. af 3o3i£ Mantal Krono-Skalle-Augments-hemman: R:dr 39 skill. 7 r:st Banco. Med något öfver 25
Utan att nu inlåta sig i undersökning af frågan om behofvet utaf en förändrad organisation af embetsverken, uti hvilket ämne serskilda motioner vid innevarande riksdag blifvit väckte och lill Utskottet remitterade, hvaröfver utlåtande framdeles kommer att algifvas, öfvergår Utskottet till besvarande af de framställningar, här ofvan intagne motioner innefatta, och hufvudsakligen frågan, huruvida de löneförhöjningar för embetsoch tjenstemän, hvilka vid denna riksdag kunna beviljas, må, på sätt Kongl. Majit äskat, å ordinarie stat uppföras, eller, enligt motionärernes yrkande, endast för nästa statsregleringsperiod anvisas. — Att en dylik löneförbättring för Statens embetsoch tjenstemän i allmänhet är af behofvet högt påkallad kail icke förnekas. Den under de sednare åren inträffade betydliga stegring i prisen å de fleste lefnadsförnödenheter och beholsartiklar har obestridligen ofördelaktigt inverkat på löntagarnes ställning, och rättvisa, billighet samt det allmännas egen fördel fordra 4 Stats-Utslottets Utlåtande M 41. att Staten genom sin mellankomst söker att afhjelpa den förlägenhet, hvaruti löntagarne härigenom råkat. I afseende å förevarande fråga bör således i betraktande tagas, om denna prisstegring må anses vara endast tillfällig och öfvergående, eller om anledning förefinnes till antagande, att densamma blifver af varaktig beskaffenhet. 1 det förra fallet synes nemligen löneförhöjningen behöfva endast för tillfället beviljas, då deremot i den sednare händelsen kan ifrågasättas, om icke densamma bör blifva fortfarande. Erfarenheten har dock visat, att en hastig stegring i varupris stundom förr inträffat, men att det normala förhållandet snart åter inträdt, sedan de tillfälliga omständigheter, hvilka framkallat prisstegringen, upphört.
Det är genom underkastelse, ej genom ursprunglig jemlikhet och väsens enhet, som sonens vilja öfverenstämmer med fadrens: „Min fader, är det möjligt, så gånge denna kalken ifrån mig, dock icke som jag vill, utan som du“, Matth. 26, 39. „Ty jag är nederstigen af himmelen, icke att jag skall göra min vilja, utan hans vilja, som mig sändt hafver“– Joh. 6, 38. „Min mat är att jag gör hans vilja, som mig sändt hafver, och fullbordar hans verk“. c) Sonen förklarar, att hans undergerningar härflyta af en kraft, som hvarje menniska genom tron kan erhålla: „Sannerligen, sannerligen säger jag eder: dender tror på mig, de verk som jag gör skall ock han göra, och större än dessa skall han göra“. „Hafven tro till Gud! Sannerligen säger jag eder, hvilken som helst säger till detta berg: häf dig upp och kasta dig i hafvet, och icke tviflar i sitt hjerta, utan tror att det han säger skall varda, honom skall det ske“. „Om J haden tro såsom ett senapskorn, skullen J säga till detta mulbärsträd: ryck dig upp och plantera dig i hafvet, och det skulle vara eder lydigt“. Anm. De om Jesus berättade undergerningar afse således icke att bevisa, att han vore Gud. Minst kunde de ega denna bevisningskraft inför ett folk, hvars heliga urkunder talade om så många underverk, förrättade af menniskor. Folket, som bevittnar Jesu gerningar, prisar fördenskull „Gud, som gifvit sådan magt åt menniskorna“ (Matth. 9, 8). Mellan Jesu under och dem, som förtäljas såsom skedda genom fäder i gamla testamentet, förefinnes ock en genomgående parallelism. Vi anföra följande exempel: Moses fastar 40 dygn på Sinai (Exod. 34, 28): Jesus lika länge i öknen (Matth. 4, 1).
Utskottens under den 3 sisth Mars afgifne Betänkande, rörande FiliaPDisconternes utredning, uppläste Herr Stats-Secreteraren Friherre TUirsfjn ett anförande, så lydande: Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 1153 ”Vid nu förevarande öfverläggning, föranledd af de i Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid Högloft, Utskottens afgifne Betänkande Örn Disconrernes reglering, åberopar jag för min enskilta del hufvudsakligen hvad af mig Under | den 3 och io FebrUarii till sammansatte Utskottens Berédniilgs-ProtoCöll anfördt blifvit; och det jag Vördsamt önskar nu må serskildt till Riks-Stånden få åtfölja; men anser mig för öfrigt i allo lika pligtig Som villig att deltaga i den förklaring, desse anmärkningar påkalla. De torde egenteligen kunna sammandragas till 3-'ne Hufvudämnen nemi, i:o Att en serskild Fag för tillfället skulle erfordras för att bringa den föreslagna regleringen iill verkställighet. 2.0 Att villkoren i en elier ännan måtto icke voie på billighet grundade. och 3:0 Att Fiqvidations-sättet blefve af menligt inflytande pä Creditväsendet; föftninskade Rörelse-Capitalet och ökade penningeförlägenheten, i stal et att deri afhjelpa eller lindra. Hvad första ämnet angår, anser jag för min del, att man från början gifvit en altför Vid** sträckt och vigtig tydning deråt. Om grund Verke igen lägges och antågés, ätt hvar och en i de stora massorne interresserad delägare, kommer i åtnjutande af åtmindstone alt det samma, som genom Fagens biträde erhållas kunnat, så måtte den författning, som bringar detta till verkställighet, tillkommen genom Riksens Ständers Beslut och }Conungens Bihang till Riks-St.
Summa. Bränvinsbrännings Afgifter. Summa. Jordebok»- och HemmantalsKänla. Afrad. Mantalspenningar. och HäradshöfdingeBänta. Gerningsören. Bruk, Bergverk samt andra Verk och Inrättningar. Summa. jLxuicnng. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobot jenings. Berättelse öfver GoUlands Län för åren 1843—1847. \ ■ * c I Statistisk Tabell för Wlsby Stad, hörande till den år 1S4S afglida Femårsberättelse för Ciottlands Län. Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet blifvit afdraget Underhållna kreatur. Uppskalladt värde <Q S S u m m a. Hus och Tomter 500,969 Färgerier värdet inberäknadt i Ilus och Tomter Urfabriker Logarfverier Tullqvarnar Kalkbruk National-Beväringen Sjömanskapet Summa Wisby Landskontor den 30 September 1848. På Landshöfdinge-Embetets vägnar Bevillning. Ständiga Räntor. Ivlereciets underhåll, Efter Bevillnings-Förordriingen. Kostnader för Rotering. Kostnader för Stadens Styrelse. Diverse Onera Efter 2:dra Art. Summa Statsbidrag Bränvins brännings - Arrende medel. Fattigför sörjning. Väghåll - Boskaps oeh Åkerskatt. Skjuts. Mantals penningar. Tionde m. m. af Bruk. Kommini sters. Kyrkobe tjenings. Summa. Efter lista Personer, ej hörande till Embets och Tjensteman, För Borgerlig rörelse. Summa. Tomter, Verk och Inrättningar. 35 och 37 gg. 1,684 Lnrn Hamhrceu.v Tj. J. Gardell. KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSHAFVANDES uti Calmar Cän till KO]VOE.. MAJ:T i utttieratinighef afgifne EMBETSBERÄTTELSE för åren 184®, 1843, 1844, 1845, 1840 och 1841.
Da dessa inrättningar torde hära räknas ibland sadane af allman beikaffenhet, rörande hwilka, enligt samma Instruktions »9 §, det är Justitie,Ombudsmannen tillåtit att, till den uppmärksamhet Eder Kongl, Mattt finner dem förtjena, underdåniga anmälanden söra, täckes Eder Kongl, Majit ej onådigt - Den sz April. 57 digt upptaga, att jag till Eder Kongl. Majlis öm ma behjertande yppar sadane brister, om hwilkas »verkliga tillwarelse jag under personlig närwaro kunnat mig förwissa Städernes häckten har jag funnit nästan allmänt i försvarligt tillstånd, med hjelpclige sangk ader försedde, till utrymme för behofwet tillräcklige och merendels nöjaktigt renhallne. Utom deln i Gö theborg och Norrköping, funnos de öfrige mindre tillitade. Ibland allmänna Hacktcn i Nyköping, Linköping, Jönköping, Wexiö, Carlscrona, Christianstad, Malmö, Landscrona, Halmstad, Warberg, Götheborg, Nya Elfsborg, Wennersborg, Mariestad, Orebro, Westerås, Upsala, Fahlun och Gefle, äro endast i sednare tider nybyggde de i Linköping, Mariestad och Wennersborg. I det sistnämnde är derwid dock den nödiga försigtighet uragtläten, att laka jerngallren för fönsterne ga ett stycke in uti muren. De räcka ej längre än genom trädkarmens tjocklek, hwaxigenom Arrestanters bemödande att försatta sig i frihet läktare kunnat lyckas och nödig säkerhet ar förfelad, hwilket erfarenheten besannat. Dessa tre äro de enda, hwilka i anseende lill inrättning och renlighetens widmagthallande i det närmaste kunna komma i jemförelse »ned det i Hufwudstaden nybyggda Smedjegärds-häcktet och uppfylla ändamalet, sa länge det samma, utan att wara förenat med någon anstalt till systosättning med arbete och till förbättring, inskränker sig kill säkerhet vin Arrestanterncs personer och wärdén om deras hälsa.
Sparre ytterligare, om han icke vill så förändra sin begäran om återremiss, att med uphörande af alla särskilda meningars genomdrifvande af majoriteten, man helt simpelt återremitterar förslaget till voter:spropos:r, enär detsamma icke kan stå tillsammans med K. o. Ad:ns beslut. Hr Gr. o. Landtm, yttrade: I öfverensstämmelse med den förklaring jag förut afgifvit, att jag anser min skyldighet vara, att under discussionens lopp tillkännagifva om jag anser någon propos. vara begärd som jag finner mig vara af Grundlagen hindrad att framställa, anhåller jag få göra något uppehåll i R. o. Adrns discussion för att framställa min åsigt i afseende på 2:ne af de propos:r som nu blifvit begärda. Den ena proposin ifrågaställdes af Gr. Sparre med yrkande om återremiss. Det är klart att en återremiss kan lagligen verkställas, och deremot har jag således 28 Den 1 Augusti f. m. intet att anmärka, men då Gr. Sparre yrkat att vid beslutet om återremiss skulle göras ett tillägg, innefattande en förklaring af Ståndets beslut, får jag förklara, att jag på denna fiamställning ej kan göra propos., emedan jag anser det innebära ett uprifvande af det beslut, R. o. Ad. redan tvenne gånger fattat; således strida mot 53 och 58 §§tne Riksd:sOrdn:n. Helt annat är att ett Stånd, enl. 58 §:n Riksd:sOrdn:n, beslutar ett tillägg som icke åstadkommer någon ändring i det förut fattade beslutet, än att besluta en förändring. R. o. Ad. har nyligen förklarat att Ståndet instämde i PresteStrs beslut. Då R. o. Ad. förut instämt med PresteSt. i sak, öfverensstämde R. o. Ad. nu äfven fullständigt i redaktionen. Till detta beslut kan R. o.
Då detta ämnes behandling, i likhet med lagfrågor, ålagt Utskotten förbindelsen, attidetaille utarbeta de stadgande», för hvilka hufvudgrunderne nu blifvit föreslagne, erkänna Utskotten med tacksamhet den ledning, som dervid erhållits af de utaf Kongl. Majit Nådigst förordnade Committerades förslag, deraf ej allenast uppställningen, utan ock i många fall åsigterne och de deraf härledde föreskrifterne, blifvit begagnade i de förslag till förordning om Handtverkerierne, till författning om Gerningsmåns antagande på Landet och till Handelsordning, som Utskotten nu få till Riksens Högh Ständer öfverlemna, och i afseende hvarå det nu torde sS LagUtskottett Betänkande», rara i sin ordning att redovisa anledningarne sä Val till afvikelserna från Committerades förslag, som till det afseende', Utskotten ansett sig böra göra eller icke göra å enskilde Motioner i åmnet. Härvid förekommer: 1:0 Förordningen om Handtv erker ierne. Vid den af Committerade föreslagne ingressen till denna Författning åro anmärkningar gjorde af Herrar Winbladh och Leffler. Då uti denna egentligen skola antydas anledningarne, hvarföre en ny Författning i åmnet ansetts behöflig , och Utskotten derom hår ofvan tillkännagifva sina åsigter, anse Utskotten så mycket heldre öfverflödigt, att något särskildt förslag 1 afseende på samma redaction upprätta, som, i händelse berörde åsigter af Riksens Ständer gillas , och derjemte vinna Kongl. Maj:ts nådiga bifall , Kongl. Majit lärer täckas i enlighet dermed besörja rcdactionen, som jemväl torde komma att innefatta, det denna Förordning år en följd af Kongl. Majits och Ständerncs samman-; stämmande beslut. I. Artikeln af Committerades förslag, angår handtverks-ämbetens sammansättning och sammankomster.
Det Var icke grundadt, att under hela den tid, Herr Friherren tillbragte på spektaklet, ”fråga ännu endast varit om en bevakningsåtgärd”; ty under den del af spektakeltiden, som förflöt efter våldsamheternes utbrott, var fråga om åtgärder till hämmande af redan började våldsamheter; och dermed försvann ali tillämpning af Herr Friherrens räsonnement och den slutföljd, han deraf dragit, att ”hans plats varit i medelpunkten af staden, men icke vid Brunkeberg” — helst fråga ej var om bevakning eller bevakningstid, utan om den tid, som på spektaklet försummades, efter det oroligheterne utbrutit i sådana våldsamheter, som kräfde att med kraftig åtgärd hämmas. ”Att infinna sig å Kongl. Operan en dag, då sinnesstämningen var orolig ”i hufvudstaden, och theatern besöktes af H. M. Konungen och den Kongl. ”Familjen”, syntes mig icke hafva varit anledning, så vida meningen ej varit, att sinnesstämningen visat sig orolig äfven inom spektakelsalongen eller Operahuset; ty om deremot Herr Öfverståthållarens närvaro på spektaklet varit nödig, i afseende på någon utifrån befarad våda för den Kongl. Familjen; så hade väl bevakandet af de Höga Personernes säkerhet varit mer af nöden utom Operahuset, än inom detsamma; Herr Öfverståthållaren hade då bordt på spektaklet lemna bevakningen åt en underordnad, för att sjelf derutanför intaga en vigtigare post; och om Herr Öfverståthållaren sjelf annorlunda betraktat saken; så skulle han icke kunnat genast efter erhållen rapport om våldsamheternes utbrott aflägsna sig från Operahuset, utan att sedan under aftonen dit återvända. I spektakelbesöket låg dock icke orsaken till större delen af dröjsmålet (endast 6 minuter kunna, såsom ofvan synes, dit hänföras). Den större delen har Herr Friherren velat urskulda med sin skyndsamhet att från spektaklet begifva sig till det hotade stället — ”efter emottagandet af rapporten om den 120 R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse för år '1849. ”uppkomna oordningen’’.
Dä, för någon lid sedan, en ny ansvarighetslag för Statsrådets ledamöter utgjorde föremål för Ståndets öfverläggning, gjorde jag för mig sjelf en anmärkn. hvilken jag nu verkligen ångrar att icke hafva meddelat. Visserligen hade man påtänkt, att icke från ansvar enligt 106 § utesluta de ledamöter af Statsrådet, som, när aumärkn. sker, redan utträdt; men deremot synes man alldeles hafva förglömt de döda. Nu visar likväl erfarenheten, att äfven de döda kunna blifva utsatte för anmärkn., och det är i sanning mera lycka än konst, att C„nsl.Utsk. icke på numera aflidne Statsrådet Törnebladh användt den 106 § i st. f. den 107 § i Reg.F. Emedlertid, till hvad åtgärd från Sländernes sida skulle en anmärkn. emot en död rådgifvare föranleda? Jag får nu hemställa, om icke Ståndet behagade återremilera den 2.dra punkten af detta betänk., med hemställan, att Utsk. i detta ärende ville vända sig tillden underjordiska öfverdomstolen: Minos, Aeachus och Radamanlhus. Hr Rosenblad, Bernhard: Då jag anmälde mig, var visserligen min tanka, att yttra mig öfver detta betänk, i dess helhet; men sedan R. o. Ad. beslutit, alt först särskildt företaga de emot ve - Den 5 December. 145 vederbör, ledamöter af Statsrådet anmärkta rådgifvare-åtgärder, inskränker jag nu mitt yttrande till denna del, under anhållan att återfå ordet, när sednare delen af betänk, förekommer. Const.Utsk. bar, enligt 107 § Reg.F., anmärkt 0 rådgifvareåtgärder. Denna § innehåller följande: ”Skulle Const.Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embele utöfvat, äge då Utsk. att sådant tillkännagifva för R.
Tåg anser icke lyckligt om jordbruket skulle retrogradera; jordbrukets förfall och folkminskning pläga följas åt, och jag hade icke ens trott mig få höra på Svenska Riddarhuset, att detta skall bereda Landets välstånd. Man har omtalat följderne af penninge-utsläppningarne 1789 samt åren 1809 och 1810, och jemnfört dem med si 1 frets införande i Spanien och Portugal. Jag tror att åkerbruket daterar sin uppkomst från utgifvandet af Riksgäldssedlar, jemte Hen frihet i spanneraälshandeln, soni Konung fin staf III medgafj—och—pcnninge-ntsläppningen åren 1809 och 1810 påskyndade att bringa det i sådant skick, att Landet, i afseende på spannemål, nära är oberoende af utländsk tillförsel. Dessa sedel-emissioner hade således icke lika verkan, som det Amerikanska guldet på Spanien; ty man röfvade icke sedlarna med svärdet och förbannelsen i hand; man måste odla för alt förtjena dem. Jag tror, att detta förslag syftar till ett godt ändamål, och anser mig derföre böra rösta ja för detsamma. Tians Excellence Herr Friherre Lagerbjelke, Gustaf: Ehuru jag, såsom merendels frånvarande, tagit ingen, eller åtminstone ringa del uti de fler fa 1 d i ga financielia öfverläggningar, som egt rum under G t II. 2 2 338 D e n' t i F e b r u a r i i e. m. denna Riksdag, torde jag likväl, hvad det nu förevarande ärendet beträffar, hafva, af handlingarna och den närvarande långvariga discussionen, derom inhemtat en kännedom, tillräcklig alt enskildt uppfatta min öfvertygelse i ämnet. Men innan ordningen hunnit till mig, ifrån det jag anmälde mig, hafva redan så mångå inkast blifvit håde gjorda och hesvarade, att jag nästan är förekommen uti allt hvad jag ämnade anföra. Det hufvudsak ligast yttrade skäl emot antagandet af Utskottets förslag, synes vara fruktan för Statsskuld. Skuld är ock i sanning ett olycksbådande ord, eller rättare sagdt, mer än olycksbådande, ty den bådar icke allenast olyckan, den constaterar att olyckan inträffat.
För att lätta utvagarne för handtver-j kare och fabrikanter att erhålla arbetar^ och för arbetaren att erhålla tjenst, skola i hvarje stad, genom Magistratens ferdig och Ben 11 April n>- 19 7 efter behof, ett eller flera, eller för olika bandtver contoir, af enskiidta p rsoner inrättas, såsom vanligt är för tjenstefolk. Ingen mästare kan i tjenst antaga en arbetare, som ej är försedd med ett i dennes bok antecknadt bevis af innehåll, att han låtit inskrifva sig på anvisningscontoiref. Mästare som sådant underlåtit, bote beloppet af arbetarens åra-contributian. Mästare som är i behof af arbetare, bör i sådant afseende låta anteckna sig på anvistringscontoiretj och denna anteckning skall antingen anslås på en tafla i contoiret eller inskrifvas i en bok, som alltid är tillgänglig för hvarje arbetare. Arbetare, som söker tjenst, kan »sådant afseende låta inskrifva sig i anvisningscontoiret, utan att det derföre må honom förmenas, att omedelbart hos mästare erbjuda sig, eller uppdraga andra, att söka tjenst för honom. Arbetare» som anländer till en stad, är förbunden, att inom 24 timmar efter ankomsten, låta inskrifva sig i anvisningscontoiret, att der uppgifva sin bostad, och att framdeles hvarje gång han ombyter densamma, sådant anmäla. Uppfyller han ej denna föreskrift» vare ansedd såsom lösdrifvare. Arbetare kan ej fordra att pass honom meddelas, så framt hans bok icke utvisara att han 24 tim - X 198 Den li April e. m. mar förut låtit anteckna sig i anvisningseoatoiret såsom resande, och sin bestämmelseort angifvit. Arbetare, sorn ankommer till en stad, der han ej har för afsigt att förblifva längre tid än 2 gånger 24 timmar, kan på en gång låta anteckna sig i anvispingscontoiret, såsom ankommande och afresande.