Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chartae-Sigillatae-Verket Myntverken i Avesta och Fahlun Bcrgs-Collegium med Bergslags-Statcrne Commcrce-Collegium med Controll-Verket Kammar-Rätten Sundhets-Collcgium med Medicinal-Yerket och Vetcrinair Inrättningen Öfver-Ståthållare-Embetet Öfver-Intendents-Embetet Tabell-Commissionen * Landtmätcri-Staten . Jägeri-Staten Tull-Verket . Nummer-Lotteriet Lands-Statcn i Upsala Län Stockholms D:o Södermanlands D:o - Östergöthlands D:o Gothlands D:o . Kalmare D:o med Öland Blekinge D:o Jönköpings Kronobergs D:o ■ Christianstads Malmöhus D:o Hallands D*.o Götheborgs D:o Elfsborgs D:o Skaraborgs D:o Nerikes D:o Wermlands D:o Westmanlands D:o Kopparbergs D:o Gefleborgs D:o Westernorrlands D:o . Ingenie» r-Corpscn Öfver-Commendants-Expedition i Slockholm Artilleri-Staben Co nini endan ts-S ta ten (a.) Krigs-Academien . Allmänna Garnisons-Sjukhuset Anslag vid 182.3 års Riksdag. Span mai ^ • * . penningar, m natura. b T:r S:r Indelta Armeen, {a. b.) findelta Cavalleriets Befäl I D:o Infanteriets D:o Exercitie-Esquadroncrnes underhåll S:r Värfvade Armeen, (c.) ia i3 »4 15 16 »7 18 *9 Lif-Gardet till Häst, efter afdrag af nedanstående: (tiU Rcmontering io,633: i6.
Jag har blott emot förslaget, att det ej tydligen uttalat syftemålet, nemi. de små pannornas försvinnande, och i min öfvertygelse vore derföre bättre all helt och hållet förbjuda dem, emedan den höga skatten skulle göra frestelsen alt i tysthet begagna desamma, alltför stor, och, såsom jag förmodar, bör lagstiftarens föremål i främsta rummet vara att icke tillskapa lagofvertiädelser. Del har för mig länge utgjort ett bekymmersamt föremål för begrundande, burn man en gång skulle komma till slut med oredan i vår brännvinslagst iftning; men jag har icke kunnat linna någon annan utväg dertill, än förmedelst redande af de begrepp, som böljat i någon mån gifva sig tillkänna, och hvarigenom inses att husbehofsbiänningen är både moraliskt, fysiskt oell ekonomiskt förderflig för landet. Om man derföre öppet stadgar, alt det brännvin, sorn behöfves, måste tillverkas vid fabriker och således förbjuder de mindre brännerierna; så skall frestelsen för lagöfverlrädelse försvinna, och derigenom skall lagstiftande makten ärligt och öppet förråda sitt syftemål; men med undantag af dessa tvänne omständigheter kommer man lill samma mål genom antagande af Gr. Hamiltons förslag med åtta gånger högre beskattning. Anser man tillen nu icke vara inne att vidtaga en så radical åtgärd, så gör man fo isig tigast att vidblifva hvad sorn hittills agt rum, för att åtminstone undgå de olägenheter, som alla förändringar medföra. Frih. Hamilton: Min värde vän, den siste talaren, har åter fört oss in i djupet af sjelfva frågan. Jag så väl som flere andre ledamöter hafva yttrat oss derom förra gången ämnet här behandlades, hvarföre vi nu underlåtit upprepa livad som förut är sagdt. Men då jag, ehuru den värde talaren i hufvudsaken kommer till samma mål som jag, likväl icke kan gå in på hans raisonnement, så anhåller jag att nied några ord få bemöta detsamma. Han har sagt, att bränn vinslagstiftningen icke är en statsekonomisk fråga, utan måste bedömmas ur en moralisk synpunkt.
Af anslagen för Folkundervisningen hafva, under den tid denna Rerätlelse omfattar, följande belopp blifvit utbetalde, nemligen: för de till Folkskolelärares bildande inrättade Seminarier, på grund af 106 § 2 mom. samt 107 § 2 mom. under år 1848 r:dr 10,200 » » 1849 » 6,633 » » 1850 » 10,300 16. — 27,133: 16. — till Stipendier åt Elever vid Folkskolelärare-seminarierna, enligt 106 § 4:de mom. samt 107 § 3:dje mom. under år 1848 r:dr 15,641: 32. — » » 1849 » 14,483: 16. — v ’> 1850 , » 12,900: — —- 43026- för Folkskolelärares aflönande, jemlikt 106 § 5 och 6 mom. samt 107 § 1 mom. under år 1848 r:dr 8,169: — 7. » » 1849 » 8,241: 41. 1. » » 1«60 » 5,585: 27. 5. 21,996: 21. 1. Efter den 26 November 1847, då Fullmäktige afgåfvo sin sednaste Rerättelse till Rikets Ständer, är, till och med den 15 i denna månad, ifrån Riksgälds-kontoret ulbetaldt till liqviderande af kostnader: 32 Stats-Utskollets Memorial, M 3. lör Riksdagen 1847 och 1848 ndr 233.456: 31. 10. » (lilo 1844 och 1845 » 1,172: 24. — samt för den under 1840 och 1841 års riksdag sammankallade Riksrätt ..
Styfmodern ryckte nu hastigt till sig den fagra kedjan, och behöll den; men man-dottern kunde väl förstå, att smyckena voro en gåfva ifrån de tre små jungfrurna. Käringen lade nu råd, huru hennes egen dotter skulle blifva lika fager, som styfdottern var. Till den ändan lät hon åter tillaga ett bad, och skickade sin dotter att efterse om allt var redo i badstugan. När nu käring-dottern kom fram, mötte henne tre små jungfrur, och de bådo så innerligen vackert, att hon skulle bada dem. Men den elaka flickan bannade jungfrurna, och visade dem bort med hårda ord. Då öfverlade de tre små med hvarandra, huru de skulle löna den stygga flickan för hennes afvoghet och ondska. Den ena sade: »jag önskar, att hon må blifva tre gånger styggare än hon redan är». Den andra sade: »jag önskar, att hvarje gång hon nyser skall der komma fram en ful groda». »Och jag», tillade den tredje, »önskar, att hvar annan gång hon nyser skall en orm rinna tre hvarf omkring hennes hals». Så samtaladt, försvunno de tre mörna, och ingen menniska har sett dem sedan. Käringen och hennes dotter vandrade nu till badstugan. Rätt som det var, nös flickan, och i detsamma for en ful groda ned på golfvet. »Hu! hvad var de?» sporde trollkvinnan. Flickan teg. När de så hade återkommit i stugan, nös flickan om igen, och med detsamma rann en is-kall orm tre hvarf omkring hennes hals. »Huh! hvad var det?» sporde käringen, och ryckte förfärad bort ormen. Då förtäljde flickan allt hvad som hade tilldragit sig, emellan henne och de tre små jungfrurna. Men ifrån den dagen blefvo trollqvinnan och hennes dotter ännu mycket elakare emot gubbens dotter, och skickade henne bort i skogen att valla fä, på det ingen måtte se eller förnimma om hennes fägring. Det hände sig en dag, att några ungersvenner voro stadda på jagt uti skogen.
Åtskilliga hvälfningar i credifcoch växel-rörelsen hade på utländska handelsplatser inträffat, hvilka sträckte sitt menliga inflytande äfven till Götheborg, hufvudorten för en betydlig del af Rikets exporthandel. Till afvärjande af de skadliga följder, som en tillfällig och sannolikt snart öfvergående minskning i produeternas afsättlighet eljest kunde medföra, ansåg Kongl. Maj:t nödvändigheten fordra, att med lån af allmänna medel understödja de genom ofvannämnda ofördelaktiga conjunctur i förlägenhet stadde Bruksoch Sågverks-egarne i Wermland, under den förestående marknaden i Christinehamn, och Kongl. Maj:t beslöt derföre, i saknad af andra medel, att af de 5oo,ooo R:dr å mindre Creditiv-surajna n , som äro afsedde för andra högst vigtiga och angelägna utgifter, än dem, som utomordentliga anstalter för Rikets försvar påkalla, disponera 25o,ooo R:dr. Utlåningen af denna summa verkställdes af dertill utsedde serskilda Comiterade, emot nedsatt Kongl. Maj.ts Nådiga Berätt. N:o 1. ränta samt på korrt tiel; och Kongl, Majit, som snart fann nyttan af denna åtgärd genom erfarenheten bestyrkt, och att lånen innan korrt i behörig ordning återbetaltes, hade derjemte den tillfredsställelsen, att, sedan utlånings-kostnaden blifvit af räntemedlen bestridd, med återstoden deraf kunna bidraga till understöd för den nu genom en ytterligare brand ödelagda staden Borås, till hvilket ändamål andra medel eljest hade skolat anlitas.
Äfven bergsmanna-näringen har i jernkontoret en institution, som för denna verkar i samma syftning och som för dess olika grenar utgör en föreningspunkt. 294 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. För att ytterligare vinna bekräftelse i fråga om förenämnda institutioners gagneliga inflytande, behöfver man endast genomgå den värderika, fullständiga och fullt nationela litteratur, som i dessa afseenden vårt land eger, och som i samma institutioner har sin förnämsta källa. Tager man åter i betraktande fabriksoch handtverks-näringarne, så finner man att för dessa saknas nästan helt och hållet hvad som skulle motsvara en dylik sammanhållande, upplysande och ledande inrättning. Kongl. Kommers-kollegium emottager visserligen infordrade statistiska uppgifter, hvilka med en berömvärd omsorg inregistreras och till sina slutsummor offentliggöras; det använder en lika berömvärd omsorg på meddelandet, enligt formulär, af patenter utaf alla möjliga slag, dock utan att taga på sitt ansvar att den patenterade uppfinningen hvarken »är ny eller kan med fördel användas», således utan att ingå i något bedömande; detta embetsverk beviljar reseunderstöd, och meddelar äfven förlagslån, men ulan att, i allmänhet åtminstone, vara i tillfälle pröfva särdeles mycket mera än den erbjudna säkerheten, likasom det, i fråga om reseunderstöden, torde för Kollegii embetsman, de må vara huru skickliga kollegiales som helst, falla sig svårt att granska vigten af ändamålen med särskilda industri-idkares resor, äfvensom.' personernas lämplighet. Huru stort verkligt gagn genom nuvarande anordningar kommer industrien till godo af äfven ganska betydliga uppoffringar, tillåter jag mig icke att bedöma; men vågar tro att detta gagn kunde blifva större, om industrien egde en sjelfständig målsman, hvilken vore som sådan erkänd, ett sammanhållande föreningsband. Följderna af bristen härpå ligga, åtminstone för mina blickar, i öppen dag. Yi kunna nemligen icke neka att, med några få undantag, fabriksoch handtverks-näringarnes utveckling varit långt mindre tillfredsställande än landtbrukets, oaktadt de klimatiska förhållandena böra på de förra hafva en långt ringare inverkan.
Friherre Palmstjerna har sagt, om jag rätt förstått honom, att det skulle bero af en Regementschef att vägra att lill Kongl. Majit framlämna de tili honom af CompagniOflicerarne vid hans Regemente inlämnade underdåniga ansökningar örnnådig transport till annan indelning inom samma grad; finnes det verkligen en författning, som ger dem denna rättighet, så har den åtminstone aldrig blifvit mig meddelad, och hvad jag med säkerhet tror mig veta är, att det ej Öfverensstämmer nied dejn nu så ofta åberopade praxis. Jag lin - i36 Den 11 December f. m. de sagt, att det nu för tiden, mot den tid då Indelningsverket stiftades, olika förhållande, att våra krig vanligtvis föras inom våra gränsor, vållar, att då fienden tagit någon af våra provinser i besittning, blifver befålet vid de Regementen, som derinom äro indelte, lönlöst midt under kriget. Jag har sagt att ett sådant förhållande ej allenast är högst orättvist, utan äfven opolitiskt, såvida det i allmänhet är , det, att ställa tjenstemannens intresse i strid med hans pligt. Jag har hänvist till capitulationen i Kalix. Till vederläggande häraf har Friherre Palmstjerna uthredt sig i ett välförtjent låford öfver vår sednasle Finska Arme. Jag är den ädle Friherren derföre mycket förbunden; han har framlagt ett ganska godt bevis för den sats jag yrkat; ty om de omständigheterne, att det berodde ej af deras egen regering, utan af fienden, huruvida deras löner skulle utgå eller icke; att det berodde af fienden om deras hustrur och barn skulle svälta ihjäl eller ej; om desse omständigheter visat sig hafva haft någon verkan, äfven på en del ledamöter af denna i dödeh trogne Anneej så mätte det ej vara en skuggrädd, öfverflödig försigtighet att sätta i fråga, det de framdeles torde hafva inflytande på någon annan. Jag tror att lagstiftaren bör bedöma menniskorne efter som händelserne visat dem vara, och ej efter sin egen entusiasm. Låsom oss på stridsfäl - B en 22 December f. na. tet täfla i entusiasm. Faran adlar den der.
Jag ville således, att Landlständerna skulle behandla och afgöra oeconomiska mål, samt uppgöra sina polisförfattningar, och jag önskade äfven slutligen komma derhän, att bevillningens grunder och fördelning berodde af provinserna sjelfva. Uti ett så vidsträckt land som Sverige är enhet i oeconomiska författningar en olycka; tyen orimlighet är det, att de äro desamma för Lappland som för Skåne. Den verkningskrets, jag uti en framtid vill förskaffa Landtständerna, blir väl endast en from önskan; ty Regei5 H. S 34 Den 16 Octo ber e. m. ringen lärer svårligen eftergifva sin s. k. rättighet att fuska i allt, så mycket mera sora de interessen och minnen, som födas af hembygdens vanor, innebära en motståndskraft, den Styrelsen blott med saknad uthärdar, och som den skyndar sig att upprycka. Som jag ej kan gilla Constit.Utsk:s betänk, uti dess Hilvar. form, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. till afslag derpå. Frih. Cederström, Jac.: Constit.Utsk. har här framlagt en product af sina mödor, som står i rak strid med grundlagens bud i afseende på Utsk:s verksamhet. 2g § Riksd.Ordn., som bestämmer omfånget af Utskrs arbeten, innehåller i i morn.: ”Constit.Utsk., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att, i den ordning Reg.F. föreskrifver, glanska Rikets grundlagar samt upptaga frågor och till plena afgifva förslag örn ändringar, förbättringar och förklaringar deraf, hvaröfver Ståndens ledamöter vare obetaget att in pleno yttra sina tankar, men R. St. ej förr än åden nästföljande riksdagen må besluta. Öfverlemnar Konungen åt R. St. någon propos., rörtde grundlagar,” &c. Alltsammans angar endast förslag om grundlagarna. Nu har Utsk. i anledn. af en inom dess sköte väckt fråga om Landtständer införande, enligt betänkts ordalydelse, enhälligt gillat förslagets allmänliga ide', och på grund deraf, i stället för att till R.
ORESTES. Här tigas bör; Ty oss till räddning, och ej dig, du lände hit. ELEKTRA. Ta'n fatt! ta'n fatt! och när ni uppå flickans hals Laggt sfvärdet, biden, tills att Menelaos ser, Hur, när han råkat ut för rätta män, och ej 1345 De Phryggers pack, han lider hvad de slema höfs. (till Khoren.) Se så, väninnor, väcken buller nu. Buller och oljud Framför palatset, att det mord, som der begås, Ej väcka må stor fruktan bland Argeierne, 1350 Så att de skulle skynda till kongens borg, Förrn ögonskenligt jag har sett Helenas kropp, Blodsölad, död, i salen liggande, Åtmistone fått bud derom af tärnorna! Ty somt af saken känner jag, och somt ej visst. 1355 KHOREN. Medrätta gudars hämd Har drabbat Helena, Ty hon med tårar hela Hellas uppfyllde, Igenom fördömde Idaiern Paris, som bragte Hellas till Ilios. 1360 St. Låset bör jag smälla uti kongens borg! Nu någon Phrygier kommer ut derinnifrån. Af hvilken vi få höra hvad som förehafs. PHRYGIERN. Argeiers svärd och döden jag flydde, På mina fremlinga skor, 1365 Utöfver sänggemakets cedergolf, Genom Doriska pelarhvalf, Hitut! hitut! ack himmel, ack himmel! Med en fremmandes irring. (till Khoren.) Ve! hvart flyr jag, J qvinnor, 1370 Gråa ethern igenom, Eller hafvet, som Okeanos, Tjurhufvut, i famnen sluter, Och välfver sig jorden omkring? KHOREN. Hvad nu? du slaf hos Helena, Idaiske karl! 1375 PHRYGIERN. Ilios, Ilios, ve mig, ve! Du sköskokiga Phrygiens stad, Idas heliga klippa, Hur jag beklagar din undergång, I sorgeligt, sorgeligt qväde 1380 Med fremmande ljud!
Bonde-ståndet blifvit remitteradt. tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, har riksdags fullmäktigen Bengt Petter Skantze från Hallands län, i sammanhang med afgifvet förslag om skattekopsrätt för innebal vare af stom-hemnoan, hemställt att, för den händelse en sådan rättighet ännu icke skulle kunna vinnas, sådane stadganden om åboernes skyldigheter måtte meddelas, hvarigenom , utan afseende på förändringar med boställsinnehafvare, åbo-familjerne, så länge de utgöra sina skyldigheter, må, hustru och barn efter maka och fader, erhålla en tryggad besittningsrätt å dylika hemman; äfvensom att, i fall utarrendering deraf på öppen auktion skulle beslutas, hvilket dock blott i högsta nödfall syntes böra ifråga komma, den afgångne åboen eller hans rätts-innehafvare måtte, vid lika anbud, åtnjuta förmånsrätt; och har motionären, för vinnande af detta mål, föreslagit, det Rikets Ständer skulle bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, vid intränande ledigheter inom såväl det högre som det lägre presterskapet, en sådan reglering al de lediga boställena och innehafvarnes lönevilkor måtte vidtagas, att de så kallade stom-hemmanens skyldigheter blefve bestämda på ett sätt, som vore förenligt med åboernes bestånd och hemmanens förbättring. För behandling af denna fråga, bar Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottat sammanträdt med Lag-utskottet; men 'då Rikets Ständer, med bifall tjll Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 72 i anledning af en, utaf motionären gjord, framställning i enahanda syftning med den nu ifrågavarande, nemligen om rättighet för åboer å annex-, mensalsamt slom-hemman alt lösa desamma till skatte, berörde förslag afslagit, få U.skotten hemställa, att omförmälda motion må förfalla. Stockholm den 19 September 184-8. 4 Lag,- samt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 58. Ank. till Exp. Utsk. den 20 Sept., kl. 2 e. m.
Ty den i Tryckfrihetsförordningen bestraffade förnekelsen innebär ju affall, i händelse förnekaren tillhörer evangeliska kyrkan — och en rättighet att förneka genom affall står väl icke tillsammans med ett ovilkorlig! förbud att förneka, äfven utan affall, såsom händelsen är, när förnekaren icke tillhörer den evangeliska kyrkan. Så kan väl icke hänga tillsamman. Reg.- formen kan i 16 § icke hafva merit annat, än hvad orden innebära, att religionerne äro skyddade och förföljelser förbudna. Örn affall från någondera af dem till en annan är här icke tält; och hvarken kan den lag mot affall, som förut fauns, vara genom Regeringsfor mens föreskrift upphäfven, eller har den lag mot förnekelse, som efteråt stiftades (Tryckfrihetsförordningen) redan från sin tillkomst saknat all betydelse, såsom händelsen vore, om den skyddade mot förnekelse en lära, hvilken dock af sina bekännare kunde saklöst öfvergifvas och derigenom förnekas. Genom 1809 års regeringsform är den religionsfrihet bekräftad, som förut fanns, men ingen ny religionsfrihet beviljad. Och redan uti kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 försäkras, att de af främmande religioner, som antingen sig här i riket nedsatt eller framdeles sig härstädes nedsatte, skulle icke allenast njuta sin religionsfrihet på sätt och med vilkor, som derom faststäldt blifvit, utan de skulle jemväl alltid uti Kongl. Maj:ts hägn och beskydd vara inneslutne samt äga den säkerhet för lif och egendom, som Kongl. Maj:ts egne undersåter efter Sveriges rikes lag tillkomne.
Det låg för öfrigt öfver hela framställningen en viss nobless. Fröken Nilson o c h hr Forsell voro likaledes nya s o m Fredrik o c h Laertes. Båda redde sig ganska bra; den förra föreföll dock något ovan i den manliga dräkten. Fröken Karlsohn utförde m e d vanlig bravur Philines parti, hvilket vid förra föreställningen återgafs af fröken Petrini, s o m dock däri ej skall hafva varit rätt lycklig. Operan gick på det kela taget m y c k e t bra under hr Hennebergs anförande. Filharmoniska sällskapet gifver under det nu ingående musikåret tre abonnementskonserter. V i d den första, i november, upptager programmet såsom hufvudnummer Cherubinis berömda » Requiem ». Februari-konserten får ett rent skandinaviskt program, s o m skall fyllas af P. Heises kantat » Efterårsstormene » (ny för Stockholmspubliken), V. Svedboms » I Rosengården » (för soli, kör o c h orkester) samt körer a capella. V i d tredje konserten, i april, framföres ett större franskt tonverk, Oésar Francks » Les Béatitudes », hvilket på senaste åren väckt stor uppmärksamhet å utlandets förnämligare musikplatser. På kvällen. M e d eld äro de tecknade, de få små minnena, som bränna mig. Middagssol strålar öfver björkarna o c h bäcken, s o m entonigt porlar mellan slippriga stenar. V i hade skilt oss från ungdomsskaran, vi två — blifvit efter i björkhagen — du tog upp din knif o c h skar mitt namn — tala kunde vi icke. Sedan gingo vi på den trädskuggade stigen ned m o t bäcken. — Rädd för tystnaden, s o m blef tung af innehåll, sprang jag ut på stenarna, hoppande från en till en annan — jag skrattade som en toka, skämtade, — o c h du följde med, du log — m e n din bruna kind var het, o c h dina stålblå ögon glänste. — Då gjorde jag ett öfverdådigt h o p p — o c h nådde en sten långt ute i strömdraget. Rundtorn var vatten, det såg illa ut för mig.
R:dr; örn nu de betalningsviljor antagas, sorn vid sista Riksdag, vid lånets beviljande, jag medger det, alternatift, fastställdes, att nemligen betala 7 procent årligen, hvaraf 5 procent i Ränta och 2 procent å Capitalet, så hemställer jag, om denna afbetalning, just i stöd af förenämnde beslut, bör blifva större, än 7000 R:dr årligen, i stället för 14)000, som Utskottet föreslår; och anhåller således om återremiss af Betänkandet. Herr von Hartmansdorff': Jag vill ej yrka den 3:dje voteringen i dag, men endast anmärka, att, om man antager Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedts betalningsproject, så inträder man på Transport-lånesystemet, som är ett stort missbruk, och hvilket BancoUtskottet i allo afstyrkt. Så vida Utskottet ej förändrar denna åsigt, hvilket jag betviflar, är återremiss alldeles fruktlös. Herr Rosengvist: Då jag anser detta Betänkande vara ett af de bäst Motiverade, som under hela Riksdagens lopp till Ständerna inkommit; så hemställer jag vördsamt, om det ej vore illa, att återremittera detsamma. För min del kan jag ej tillägga mängden af Utskottens Betänkanden samma fullkomlighet, och då man ifrån Utskotten får något, som är värdt att antaga, tycker jag, att det vore ovist handladt, att återremittera Den 9 J u n i i e. ra. 3a3 hvad godt och dugligt är. Jag förenar mig derföre med Herr von Hartmansdorff i anhållan om proposition till bifall å Betänkandet Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde ånyo proposition lill återremiss af LagUtskottets förevarande Betänkande. Ropades några Ja, jemte starka Nej* Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Betänkandet. Ropades starka Ja, jemte några Nej.
Maj:t med begäran af Rikets Bih. till II Sl. Prot. 1862 & 1863. 9 Sami. 22 170 Prot.-Utdrag den 14 Januari 1863. Ständer, att riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad efter om förmälda för riksdagen föreskrifna tid. S. D. Föredrogs och upplästes Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Proposition af den 5 innevarande månad, om antagande af ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen; och blef samma nådiga Proposition till Konstitutions-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, M 21, i anledning af Rikets Ständers åren 1860 och 1861 församlade Revisorers berättelse, angående nämnda år verkställda granskningar af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1858 och 1859. Härvid förekommo: Ingressen, pag. 1. Godkändes. §§ 2 och 27. Dervid lät Ståndet bero. § is. Af slogs. Lades till handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter derom af Talmannen gjord framställning beslöt Ståndet för sin del att, enär riksdagsgöromålen icke kunna hinna fullbordas inom den i 109 § Regeringsformen och 80 § Riksdags-Ordningen förutsatta tid af tre månader från den dag, då Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag meddelades, underdånig skrifvelse bör från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t ellåtas med anhållan att riksdagen måtte få fortfara ytterligare en månad utöfver förberörda tid; och skulle Evpeditions-Utskottet om delta beslut underrättas för uppsättande af förslag till underdånig skrifvelse i ämnet. S. D.