Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner, i full motsats af mina åsigter, Utskottets förslag innehålla ökadt Befäl för Armeen. Ty Utskottet har t. ex. föreslagit en jemn fördelning af circa 37,000 R;dr för hvarje Regemente, utan afseende på Regementernas olika storlek. Nerikes Regemente t. ex. med 600 man, skulle då erhålla samma Stat, som de Regementet-, Den 5 October f. m. 123 hvilka äga u å 1200 raan. Nerikes Regemente har nu blott 2 Majors-beställningar, men skulle enligt Utskoltets förslag erhålla 3, således en Majorspost ökad, utan något annat molif, än att uppgöra Regementernas Stater lika, utan afseende på numerairen af manskapet. Jag tror, att bela organisation förfelar sitt ändamål, då den företer så påtagliga misstag, och jag anser det oriktigt, att förse vissa tjenster med förhöjda löner, utan afseende på Landets förmåga att bära förhöjda skatter. Jag är öfvertygad, att svårigheterna och missräkningarne skola mångdubbla sig efter denna så kallade löne-reglering och nya organisation, och att reclamalioner skola inträffa så mycket troligare, som StatsSecreteraren för krigsärenderna redan här sjelf satt i fråga beståndet af denna organisation, och önskat uteslutande af Rikets Ständers yttrande, att denna organisation skulle vara för en längre tid gällande. Jag tror, det Landet befinner sig ganska illa vid dessa experimenler i organisationsväg. Det hade utan tvifvel varit mycket bättre och enklare, att återgå till IndelningsVerkets instiftelser, att skaffa de gamla Öfverstelndelningarne tillbaka till sitt primitiva ändamål, och att organisera inom den cadre man redan har, efter det ändå troligen blifver det slutliga medlet att vidtaga, sedan erfarenheten nogsamt visar, alt hvarje ny organisation, då man frånträdt Indelnings - Den 5 OctobtMf. ni. verkets hufvudgrunder, genast liar en reorganisation i följe med sig.
Det blefve ingen reda med saken, utan man nödgades öfverfara från det ena ämnet till det andra, hvarföre jag tillstyrker det föredragningssätt, som Hrr von Hartmansdorff och Lefrén förordat. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle att de punkter, som inefattades i afd:n A på en gång blefve föremål för öfverläggning, ropades ja blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Sedan upläsningen af ifrågavar. afd. blifvit fulländad, yttrade Hr Sandströmer: Ehuru jag anser mig af grannlagenhet vara förhindrad att bevista öfverläggniugen angående detta betänk., tror jag mig likväl böra begagna det tillfälle jag, som ledamot af detta Stånd, äger, att framlägga de uplysningar och erinringar dem jag finner af betänkandet påkallade; men dock dervid inskränka mig till hvad, som rörer sådane åtgärder, vid hvilkas afgörande jag i egenskap af Föredragande deltagit. Uti l:sta punkten anmärker Gonst.Utsk. att medel för betäckande af kostnaderne för inredande af ett straffängelse inom Warbergs f. d. fästning blifvit tagne af anslaget till fångars vård och underhåll, oaktadt bland de statsbehof, som med detta anslag böra betäckas, utgifter hvarken för byggande af nya fängelser eller ny-inredande af gamla skulle hafva varit afsedde, samt att, enär R. St. voro församlade vid den tidpunkt, då Konungen gjorde denna anvisning, beslutet derom icke bordt fattas, utan Ständernes föregående pröfning: — Blotta benämnigen ”anslag till fångars vård ock underhåll'''' synes mig tillräckligt antyda, att derinnom kan och bör ligga kostnaden för fångars herbergerande, emedan det måtte vara en bland de väsendtligaste villkoren för fångars vård, att hafva nödige lokaler för deras förvarande.
Denna torde möjligen kunna apteras pä en större boj, hvilken äfven borde vara försedd med ringklocka för att tillkännagifva grundets grannskap under tjockt väder. Såsom bevis att denna fyr är högst nödvändig må nämnas, att under många år befälhafvarne å de ångfartyg, sorn passera sundet, öfvérenskommit nied lotsarne att de skola ligga ute med landtärna ä detta grund vid fartygens gång sä väl söderut sorn norrut; 3:o) större eller tydligare märkens utläggande pä nedan uppräknade grund, enäi de prickar, som för närvarande användas för att utmärka dem, äro af så dålig beskaffenhet, att de icke från fartyg under sjögång och stark ström kunna utan svårighet iakttagas. Dessa bättre utprickning behöfvande grund äro: Dämman, Marsgärdskulan, Bengtsan, Enskärsbådan, Nygrundet, Silläsen, Jerngrund, Bakaren, Bredgrund, Masknaggen, Krongrund, Svingrund, Yxhammarsgrund, Mellgrund, Döden, Hufvudet, mellan Gilburn, yttre Gilburn, Tonunegrundet, Forsmansgrundet, Skansgrundet och Bosegrundet. I allmänhet borde alla uti större segelleder befintliga grund, med afseende pä deras mer eller mindre farliga läge och beskaffenhet, indelas i t. ex. 3 klasser samt utprickas på sådant sätt, att de farligaste grunden blifva tydligast utmärkte, och hvarvid äfven borde iakttagas att grund af samma klass erhålla lika utprickning, I södra sundet: 4:o) ett fyrfartyg å NV delen af Kyrkoeller Utgrunden, försedt med en röd fyr, lysande pä 8 minuters afstånd, samt en boj ä SO hörnet al samma grundfläck. 5:o) Grimskärsfyrens ändring sä, att dess synvidd blir 10 qvarts mil, enär dess nuvarande ljusstyrka och höjd öfver vattenytan icke äro tillräckliga att i tid gifva seglare ledning till att med säkerhet passera mellan Mörbylångaoch Hageby-grunden. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\d? 236. 445 6:o) Utläggande af lämpliga konprickar eller bojar ä följande grund:
Direktion åtaga och förbinda sig att vid samma tid, som jernvägen öppnas för allmänna trafiken, hafva fullbordat kanaloch sluss-anlägg - Slals-Vlskotlets Ullålande N:o 163. ningarne jemte öfriga vid kommunikations-lerlen mellan Salen och Almundsryd erforderliga arbeten, må, efter iakttagande af ofvanstående härvid tillämpliga vilkor och i mån af dessa arbetens fortgång, Etthundra sjuttio tusen R:dr R:mt utaf den utan återbetalningsskyldighet beviljade anslagssumman från Riksgälds-kontoret utbekommas under nästa och derpå följande 2:ne år; men den öfriga anslagssummans utbetalning kommer icke att verkställas förr än efter 1860 års utgång. 6:0. Utbetalnings-terminerne för lånemedlen böra lämpas efter antalet af de för jern vägs-anläggningens verkställande bestämda år, så att under hvarje arbetsårs lopp motsvarande andel af Iånesumman får lyftas; dock bör, förrän något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt, att hela aktiesumman är tecknad samt aktie-egarnes förbindelser i afseende på denna summas utgörande blifvit vederbörligen deponerade. 7:o. Detta lån får, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafvas under den för arbetets utförande afsedda tid, men efter dess förlopp skall å hela den utbekomna Iånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas fem procent, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas fyra procent årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalnings-beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af bolaget utgöras Fem procent årlig ränta intill dess samma belopp vederbörligen inbetalas. 8:0.
Af sådana anledningar, och enär flera dylika inrättningar njutit och erhållit kraftfulla bidrag och understöd, får jag hos Högälde Herr Directeuren och Talmannen samt Högtärade Ståndet, sorn icke lärer underlåta, att nitälska för hvad som till Rikets gagn och bästa lända kan, detta Ra.triotiska ärende ödmjukeligen anmäla, med lika anhållan att det Samma så benäget understöjtljes att Södertelje f Ga* 4 Den 7 Juli. Canal-arbete varder titan Actie ägarries vidare betungande fullbordadt. Till vinnande hvaraf detta Memorial torde blifva till Hdglofl. StåtsUtskottet remitteradt, sorn lika benäget lärer sådana medel dertill kunna föreslå eller ock Bikets Höglofl. Ständers Bank med några penningar såsom lån dertill biträda , emot ersättning derföre af blifvande intrader.’5 Utaf de, jemte Herr Majoren Friherre Hjertås anförande, Utskottet tillhanda komne Protocoll öfver Canal-Bolagets sammankomster samt Directionens och Revisorernas årliga berättelser, om Ganal-arbetets fortgång och Verkets förvaltning, har Utskottet haft tillfälle taga fullständig kännedom härom , och funnit huruledes på sätt andraget är, Canal och Slussverks-byggnaden ifrån Bolagets sammansättning år 1806 blifvit fortskyndad, så vidt det för arbetets utförande påräknade biträde , af dertill commenderadt Kronans manskap kunfiat erhållas, samt att, enligt, hvad Revisorernes sista berättelse af den 14 Maj nästlidet år innehåller, de i alla delar funnit anledningar till god förhoppning om arbetets framskridande till det föresätta målet. Flera oförutsedda svåra hinder och betyde* liga kostnader hafva dock vid utförande af denna Canal-anläggning inträffat, och Kongl. Majit har, i anledning af Directionens derom gjorda underdåniga anmälan , med nådigt afseende å förhållandet samt då de öfriga Canal-inrättningar i Riket fått ansenliga biträden af Staten, funn nit detta Riksgagiieliga företag böra åtnjuta det understöd sakens 'Vigt kräfvar och omständighe* g terna
Men hvad är, i båda fallen, uttrycket af detta samfäldta, om icke just den enhet, hvarom vi talat? eller alla de anmärkta beskaffenheternas harmoniska sammanstämning, i och genom sjelfva deras flerfald och omskiftning, till anletets fullständiga egenhet af skön daning, skön karakter, skönt tycke? Sådan är den ordning, hvilken, såsom ett ur sjelfva det Kroppsliga omedelbarligen framlysande Gudomligt, gifver oss Skönhetens föremål och intryck. Och emedan allformen af denna ordning är den enda, som liknar den Högste Sjelf och hans kärlek: så är mennisko-formen den enda, i hvilken fullständig Gudomlighet, och således äfven fullständig Skönhet, kan uppenbaras. Derföre kunna äfven himmelska varelser ej skådas i annan gestalt, och ej antaga någon annan; endast på den igenkänner man alla andars gemensamhet i ursprung och slägtskap. Man skådar ett Skönt eller Fagert, så ofta man skådar nyssnämnda ordnings väsende fullt i någon gestalt uttryckt: ty man skådar då den fullkomlighet, som uppkommer af alla väsendtligheternas oafbrutna och ostörda öfverensstämmelse, ifrån de innersta till de yttersta. Så t. ex. öfverensstämma de i det fagra anlete, som vi nyss betraktade, genom en oafbruten fortsättning af motsvarigheter: motsvarigheten mellan lifvet och dess förklarande värma; motsvarigheten mellan dennas glans och de färgor, hvilka den genomstrålar; motsvarigheten mellan detta färgspel och den rörliga linear-teckningen genom fibrer; tills de omsider alla sammanfattas i ett bildverk, formadt enligt lagarne af naturens utsöktaste harmonier. Men ett framförallt fordras till denna enstämmighet: närvaron af sjelfva den eviga förenings-principen; utan Kärlekens närvaro i lifvets innersta radier, skulle hon aldrig vara till. Endast ifrån honom, af hvilken Lifvet erhåller sin morgonrodnad och vår, hämtar ock Skönheten sin harmoni, sin blomning, sitt naiva (germanum) i lynne och daning. Huru kunde hon vara älskvärd, ja älskligheten sjelf, om icke just Kärleken vore det, som innerst ur all fägring framlyser?
Att bekantskapen emellertid var väl förtjänt att göras, därom vittnade påtagligen det lifliga bifallet från den intresserade publiken. Långfredagskonserten i Östermalms kyrka m e d H a y d n s odödliga oratorium » Skapelsen » hade som vanligt samlat fullt hus under de höga tempelhvalfven. Äfven aftonen förut på generalrepitionen var kyrkan till sista plats upptagen af andäktigt lyssnande åhörare. Solister voro i år hrr Bratbost o c h Strandberg i Uriels parti, hr Salomon Smith i Eafaels, hr Söderman i A d a m s, fru Edling i Gabriels (2:dra afd.) o c h Evas samt fröken Thulin i Gabriels (l:sta afd.). Alla dessa, särskildt hr Smith, förtjäna liksom kören o c h orkestern det fullaste erkännande. Herr Axel Rundbergs matiné i Musikaliska akademiens stora sal på påskdagen gestaltade sig äfven i år för den fulltaliga o c h lifligt tacksamma publiken till ett stycke musikaliskt evéné- ment g e n o m de deltagande artisternas talrikhet o c h popularitet, g e n o m de framförda numrens nyhet o c h omväxling. Bland de nummer, s o m mest anslogo, anteckna vi främst hr Lundqvists charmanta föredrag af ett par nya, vackra sånger af Peterson-Berger: Hemlängtan o c h Serenad, af hvilka den senare, efter envist bifall, måste bisseras; vidare hrr Ödmanns o c h Södermans stora duo ur Bizets » Pärlfiskarne » — också en nyhet för vår musikpublik — fröken Petrinis koloraturglänsande » Il pensieroso » af Handel o c h hr Mordlos recitativ o c h aria ur » Judinnan ». Samtliga de uppträdande fingo för öfrigt sin andel af bifallet, fru Almati-Bundberg, fröknarna Frödin och Kragballe i rikt mått.
Den af åtskilliga Hypotheks-föreningar verkställda indragning af utrikes kontraherade lån har väl i någon mån framkallat det öfverskott af vexlar, som kommit Ranken till godo; men egentliga orsaken till detta för landet lyckliga förhållande torde dock få tillskrifvas den särdeles gynsamma konjunktur icke allenast för afsättning af landets förnämsta exportartiklar, jern, koppar och trävaror, utan äfven för frakter utom landet, som innevarande år varit rådande. Huruvida Banken alltid och till obegränsadt belopp bör, mot utgifvande af nya förbindelser, upptaga det öfverskott handeln lemnar, och derigenom uppstegra rörelsekapitalet, är ett ämne, hvaröfver Utskottet sannolikt kommer i tillfälle att uttala sitt omdöme, då fråga uppstår alt reglera Bankens sedelutgifning för den kommande tiden; och Utskottet inskränker sig alltså till det yttrande, att, enligt Utskottets öfvertygelse, det icke kan antagas, att rörelsekapitalet i landet skall blifva för högt uppdrifvet, i händelse Banken tillegnar sig det ännu befintliga öfverskottet. 4 Banko-Utskottets Memorial, N:o 4. I denna öfvertygelse har Utskottet skolat framlägga de skäl, hvarpå Utskottet grundat sitt här nedan gjorda förslag om berättigande för Fullmägtige, att under närvarande omständigheter, utöfver Banko-reglementets föreskrifter, utsträcka vexelköpen för Bankens räkning. Att befrämja export-intresset och frakthandeln torde i allmänhet vara af fördel för landet. Då numera sjöfarten under innevarande vinter och med denna tillfället att införa utländska öfverflödsvaror, i det närmaste upphört, skall, i följd af den fördelaktiga konjunktur, som för exporthandeln redan varit och för frakthandeln fortfar att vara rådande, kursfall ovilkorligen inträda, derest icke, genom Bankens mellankomst, uppköp sker af de vexlar, hvilka ej erfordras i och för liqvid af utländsk skuld, tillkommen antingen genom utrikes upptagna lån eller import af varor; ty det lärer väl svårligen kunna bestridas, att, under sådana förhållanden, som de närvarande, Banken är den enda, hvilken eger förr måga att åt kursen gifva nödig stadga.
PrästeStändet samt V. BorgareStåndet, derjemte sistnämnde 2:ne Riksstånd, som funnit den af Professoren Geijer väckta motion om enahanda förmån för Upsala Academie vara af den beskaffenhet, att den enligt 56 §. Riksdagsordningen borde behandlas, pröfvat skäligt, att Upsala Academie, till hvilken å 1809 och föregående årens Stater funnes uppfördt, under Titel Tullfrihets-ersättning ett anslag af 152 R:dr 4 sk.; äfven hädanefter borde få detsamma uppbära. Men som R. o. A. och BondeStdndct gillat Utskottets yttrande i både första och andra Betänkanderne, att Professoren Geijers motion, i följd af Stadgandet i 56 §. RikdagsOrdningen, icke kunde till pröfning upptagas; så anser Utskottet, enär således derom 2 Stånd stannat ^mot 2, frågan om sistnämnde ersättnings beviljance för närvarande hafva förfallit. Sedan, i fråga om den af Utskotket föreslagne / C• ' Betänkanden, N:o 3o4. 521 tillökning med iooo R:dr i förut varande anslag, 1000 B:dr för Gymnastiska Central-Institutet, H. R. o. A. samt V. BorgareStändet bifallit samma tillökning, men H. PrästeStåndet beviljat den med en ytterligare förhöjning af 600 R:dr, eller tillhopa 1600 R:dr, samt H. BondeStändet åter alslagit all tillökning; så får Utskottet inbjuda H. PrästeStåndet > att, med frånträdande af dess förut tagne beslut, deltaga i det af R. o. A. samt V. BorgareStändet fattade, hvarigenom 3 Stånds beslut om den af Utskottet föreslagne tillök ni ngssumma uppkommer. Bifalles ej det af H.
TJpoLästes och godkändes fyra §.§• a‘ RiksdagsBeslutet, med det tillägg sorn, enligt ProtocollsUtdrag af denna dag, Hog* vördiga PrestStändet gjärt, att på tjenlig* ställe skulle intagas, att Hans Kongl. Rög - t)en 27 Juli f. nu 1271 het KronPrinsen för sin del afsagt sig den Hans Kongl. Höghet erbjudna tillökning ut» dess Hof-Stats Summa. Äfven upplästes ett förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t om lindring uti Båtsmans Indelningen uti Blekinge Län, Denna skrifvelse skulle hvila till vidare upplysning rörande de deruti förekommande termer Båtsmans Indelning och Var* geving. Upplästes ett Protocolls Utdrag från Vällofl. BorgareStåndet, hvaruti Ståndet tillkännagifver att Bevillningsutskottets Memorial, rörande shiljaktigheterna i RiksStåndens beslut om förslaget till en ny Bevill»ingsStadga, blifvit af BorgareStåndet gilladt, endast med de anmärkningar, att bland de till afgörande hos det förstärkta StatsUtskottet framställda propositioner, contrapropositionen rörande Bevillningen för Advocater samt propositionen om Bevillningsafdrag å rentan förRiksgäldsContoirets emottagna lån borde förtydligas och i den sednare propositionen bestämdt uttryckas, att dea endast angår de Lån, för hvilka 6 pro. 1570 Den 27 Juli f. m. arbetet blifver oduglig til! krigstjenst, ersätta kostnaden till annan karls anskaffande i stället. 10:0 Om fångars bevakande under forslandet. 11:0 Innehållande ingress och slutmening till BevillningsFörordningen. 12:0 Om anslag af medel för LänsLazaretterna. 13:0 Om afskrifning af 5283 R-'d 3 sk. 5 TSt. Banco, som af Statsverket blifvit RiksgäldsContoiret ersatte. 14:o Om anslag af medel till tryckning af Historiska Samlingar.
Hon ämnade tydligen sätta sig på något av sätena närmast framför Tomas, men vagnens fart, som hon glömt att beräkna, förde henne i stället till sätet närmast bakom honom. Det var Ellen; Tomas hade genast känt igen henne. Vad skulle han göra? Skulle han hela vägen sitta som ett nöt och vända henne ryggen? Han såg sig omkring med en hastig blick: konduktören var sysselsatt på annat håll. Därefter reste han sig lugnt, vände om det svängbara ryggstödet på sin soffa, gick över till andra sidan och satte sig mittemot henne. Behagar fröken ett tyskt päron? frågade han blygt och aktningsfullt. I början vägrade den unga flickan med stora, förvånade ögon att alls taga någon befattning med hans päron, men efter en liten stund hade hon ätit upp två stycken. Tomas räckte henne vördnadsfullt sitt visitkort; det stod "Med. fil. kand." under namnet. Hon anförtrodde honom att hon hade ett ärende i en villa på Djurgården. Solen glödde skarpt på det Bünzowska huset, en trotsig och lysande riddardikt i sten. Tomas kunde aldrig upphöra att beundra dessa murytor från i går, som mästaren genom några oregelbundna och knappast märkbara skiftningar i teglets färg lyckats giva en prägel av att ha trotsat århundradens regn och blåst. Tomas sökte få i gång ett bildat samtal, men fick endast korta och förlägna svar. Under tiden irrade hennes morgonklara bruna ögon omkring från hans ansikte till hans halsduk, från halsduken till de ridande i allén. De hade kommit till spårvägens slutpunkt nedanför Hasselbacken. Tomas följde henne ett stycke framåt slätten. Med ens stannade hon och sade på en gång blygt och damaktigt: Förlåt, men ni får inte följa mig längre. Det går inte an att någon får se mig i sällskap med en herre. Tomas rodnade och sade ett kort farväl. Han följde henne med ögonen tills hon försvunnit bakom en grön trädgårdsgrind långt borta. Därefter satte han sig på en bänk och rökte en cigarrett. Förlustelselokalerna vid slätten lågo tysta och döda i majmorgonens kritbleka ljus. Tomas satt och tänkte på hur han skulle vara klädd på aftonen; han hade efter bästa förstånd skrivit "Om nådemedlen" åt Greta och mycket riktigt också blivit ombedd att komma med på Märtas flickbjudning. Skulle han ha vitt skjortbröst eller kulört halsduk?
Jag får äran uppgifva, det Hr Lagerhjelm enskildt till mig förklarat, att han var nöjd med contraproposm, sådan den var uppställd, hvarvid likväl ordet högst framför 4 proc. icke i proposln befanns. Hr Silfverhjelm: Jag är förekommen af Frih. Cederström. Frill. Cederström: Då Hr Lagerhjelm nu icke är Den i g November. närvar., kan jag icke uppfordra honom att försvara sitt förslag; men då måste jag äga min rätt öppen att få contraproposm i enlighet med mitt, d. v. s Hr v. Troils förslag med tillägg i afseende å 3 proc:s-obligationer på kort uppsägningstid. I anledn. häraf upplästes följande af Frih. Cederström dicterade contraproposrn: Vinner nej, bifaller R. o. Ad. Hr v. Troils i dess reservation upptagna förslag med den förändring, att Riksg.- cont:s Fullmägtige berättigas att upptaga så stor del af det lån, som för Cont. erfordras och kan erhållas emot 3 proc. och obligationer, uppsägbara på kort tid, samt att för ändamålet bereda Cont. en credit af 5oo,ooo ä I million r:dr b:co. Voteringspropostn godkändes så, att den först upplästa ja-propos:n bibehölls oförändrad såsom ja-propos:n, men till contraproposition antogs det nu sednast upplästa, af Frih. Cederström dicterade förslag. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 9,8. Nej — 7. Hr Stuart: Jag anhåller att få till prot. antecknadt, det jag, sedan Frih. Cederströms förslag till contraproposrn blifvit gilladt, icke kunnat deltaga i voteringen. Hr Rosenblad, Bernh., hade inlemnat följande:
En dylik åtgärd, som den nu föreslagna, är redan vidtagen i Danmark och Preussen, och dä man finner, att den ärliga utförseln af bränvin frän dessa länder upgår till ett i jemförelse med tillverkningen ganska högt belopp, torde det gifna föredömet vara förtjent af att här i landet efterföljas. Att på detta sätt göra bränvinet lill en vinstgifvande exportartikel, borde öppna eli betydligt aflopp för bränvinstloden, och i denna öfvertygelse anhåller jag, att mitt nu väckta förslag mätte af vederbörande Utsk. tagas i behörigt öfvervägande. Hr Hjärne: 1 anledn. af Hr Tornerhjelms klander af den K. propos:n, derföre att bränvinsbränningstiden deruti bestämmes till 2:ne terminer i st. f. en, vill jag i största korthet yttra mig. Jag erkänner gerna, att Hr Tornerhjelm har ganska rätt deruti, att fabriksbrännaren genom ett sådant stadgande kommer att vidkännas förlust, ty hvarje afbrott i bränvinsbränningen är enl. sakens natur menligt för afkastningen och det behöfves ingen vidlyftig argumentation för att ådagalägga sanningen häraf, åtminstone ej på detta rum, der så många ledamöter hafva erforderlig kännedom af det teckniska i denna fråga. Men jag ber alt få fästa upmärksamheten deruppå, att den klandrade föreskriften just torde hafva tillkommit i afsigt att förminska bränvinstillverkningen. Finner fa briksbrännaren, att näringen drifves med föga vinst eller med förlust, låter han nog bli alt bränna, och detta skulle således ej motverka det ändamål man nu afser. Härförutan förefaller det mig helt naturligt att K. M. vid i frågakomne stadgandes meddelande icke tänkt på /V/Ärbta-bränningen, utan pä /iMvÄe/iti/ls-bränningen. Skall denna särskilta art för näringens bedrifvande fortfara, och vill man ej att de små brännerierna genast skola tvingas att uphöra, måste man så afpassa tiden för bränvinsbränningen, att den blifver för landtmannen förmånlig.