Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från Barnängen skulle densamma, medelst viadukt, gå öfver en del af Hammarby-sjön samt vidare genom ulgräfning vid Skanstull ledas till Elfsjö. Koiiiine banan deremot att utgå från Falbursjön, skulle den anläggas öfver Ziukensdam och på en bro öfver Årsla-viken äfvenledes framdragas till Elfsjö. Derifrån skulle banan framgå, genom Huddinge, socken, öfver Tullingesjöii, Tundia och sjön Uttran till Igelstad och Södertelje samt vidare, genom Tveta socken, öfver Frusjöu och Södertuna, beröra sjön Bäfven, fortsättas förbi Kambol, Flen, torpet Löfåsen i närheten af Katrineholm, stora Djula, Ändebol, Simonstorp, genom Kolmården samt, antingen öster eller vester om sjöarne Naken och Wekmangen, förbi Stens bruk till Norrköping, Sedermera skulle samma bana från Norrköping framföras öfver Linköping tdi Mjölby och vidare, vester om sjöarne Sommen, Säby sjön och Bålängen, öfver ett sund af sjön Nätaren samt genom Yggestorp lill den 1 j mil sydost Irån Jönköping belägna Tenhultsjön. Mellan Tenhult och Jönköping skulle en bland stats-bauorna ingående bibana anläggas, och dea östra stambanan fortsättas till Götaström, hvarest den skulle förena sig med: e) Södra stambanan, hvilken bana vid Falköping skulle utgå från den vestra stambanan samt genom Småland och Skåne ledas till Malmö. Från Falköping skulle således södra stambanan framgå öfver Glaskulla, Wimla och Gigaryd till Axamo, hvarifrån, i sammanhang med denna banas anläggning, en utgrening ders f till Jönköping boide företagas och utföras såsom tillhörande stats-banorna. Nu ifrågavarande stambana skulle Ii ån Axamo komma alt gå vester om Tabergs jernmalmsberg, öfver Renstorp, lill Götaströms bruk samt vidare öfver Wernamo, Dörarp, Replösa, längs efter Lagaän, lill Agghult och förbi Finja sjön samt, vester om Ringsjön, till Lund och Malmö.
Föredrogos ånyo och Indes lill handlingarne Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UlskoUets Memorial: IN:o 5, i anledning af återremiss al Betänkandet N:o 1; och IN;o 0, i anledning af återremiss utål Betänkaudet N:o 2. ■ Frän Vallöf,. Borgare-Sldndcl. S. D. Föredrogos ånyo Kongl. Maj:ls nådiga Propositioner, som bordlädes den 31 sistlidne Mars, nemligen: Af den 15 näsllidne Mars, med förslag till stadga, angående Högsta Domstolens tjenstgöring på två afdclningar. Remitterades lill Lag-VIsholtel. Af den 15 näsllidne Mars, om anslag, i anledning af ifrågasatt förstärkning af Kongl. Maj is Högsta Domstol. Remitterades lill Stals-Ulskoltet. 318 Prot-Utdrag den 4 April 1860. Af den 43 nåstlidne Mars, om antagande af en författning, angående ränta vid försträckning på viss kort tid. Remitterades till Lag-Utskottet. Af den 9 nåstlidne Mars, angående pensioner å rikets allmänna indragningsstat för åtskilliga till framlidne Hans Maj:t Konung Oscar l:stes Hof-slat och betjening hörande personer. Remitterades till Stats-UIskottet. Af den 4 7 sistlidne Februari, i fråga om ersättning till Sala silfververk lör dess förlust, i händelse af skattförenklingens tillämpning på de till silfververket anslagna räntor af det så kallade Salbergs län. Remitterades till Stats-Utskoltet. Af den 24 sistlidne Februari, angående indragning till Kronan af det Kronofogden i Gottlands läns södra fögderi på lön anslagna bostället Luxe, mot kontant ersättning till boställshafvaren. Remitterades till Stats-Utskottet. Af den 24 sistlidne Februari, angående dispositionen al medel, som influtit för skedd expropriering af jord från den Landshöldingen i Stora Kopparbergs lån på lön anslagna kungsgården Noret. Remitterades till Stals-Utskottet.
Det lyder nemi. så bär: ”Grunden för låne summuns bestämmande blifver iSög års taxer:s-värde, enl. behörigen styrkta utdrag af vederböns taxer:s-läugder; och ina, efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, hälften af della värde kunna såsom lån meddelas emot pant af fast egendom på landet, men allenast en tredjedel af samma värde emot pant af hus och jord i städerna utom Stockholm” etc. Det synes således, alt det står icke att man skall Den 26 September. CG5 skall gifva lån, motsvarande halfva värdet, utan att man får gifva lån motsvarande halfva värdet, efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall. Ovad vill del säga annat, än att de handlingar, som inkomma, skola profves? Jag känner ganska väl, att, just för alt få högre belåning, högre brännvinsbrännings-i ätlighet o. s. v., en hop personer i vissa orter bemödat sig om alt högt uppsätta sina egendomar utöfver rälta värdet, oell måhända har detta icke mött nog motstånd af vederbör. Taxensoch Pröfningscomiteer, då de derigenom så mycket lättare kunnat komma till det bestämda minimi-beloppet af länens taxerts-värde, och sålunda andra kunnat blifva mera lindrigt taxerade; men då man ser äganderätts-bandlingarna och deraf finner hvad som blifvit betaldt för egendomen, och det visar sigen betydlig skilnad emellan taxerts-värdet och köpevärdet, så är icke Baneostyrelsen skyldig att gifva lån motsvarande halfva värdet, utan tvertom enligt detta förslag skyldig, att vid sådant förhållande nedsätta lånesumman. Jag finner således icke af dessa få undantag någon betänklighet emot den allmänna sats, att halfva taxer:s-värdet må vara grunden för belåningen å egendomar på landet. Hvad sedan Hr Stråles och Frih. Stjernstedts satser angår, hvilka afse ett afslag å betänk., egentligen på den grund att Hr
Hr von Hartmansdorff har trott att hvad sorn från denna sida blifvit yltradt, ibland annat ginge ut på detsamma, som alt säga till den enskilde mannen, som har svårt att betala sina skulder, det borde han utgifva nya skuldsedlar, hvilket skulle föra honom lill bankrutt; detta är en alldeles oriktig upfattning af det anförda, som var, att om den enskilde mannen hemsökes af missvext, eller icke får afyttra sina varor, det ena året, bör han derföre icke minska produktionen af brist på rörelsekapital, utan heldre, om han vill undgå bankrutt, låna det till arbetskostnaderne erforderliga förlaget, för att snarare öka sin produktion ■— och denna regel tror jag äfven vara tillämplig på Banken. Jag vill ej längre uppehålla R. o. Ad. med denna fråga, utan vidblifver min förut gjorda framställning om ålerremiss, förklarande min tacksamhet för Ulsk. att hafva framgått på den bana, som 106 Den 21 Maj. blifvit beträdd, ehuru Utsk. bort hafva tagit steget längre ut och förklara meningen med det förslag Utsk. framställt i den 5:te §:n. Hr Lagerhjelm, Pehr: Om jag skulle döma efter vissa talares yttranden, så skulle åsiglerna vara olika derutinnan, att den ene vill i första rummet ali Bankens soliditet skall bevaras, en annan att näringarne främst böra befräm jas. Jag har icke fattat hvarken Ulsk:s förslag, icke heller reservanlernes framställning, ej ens talaroes yttranden så, utan deremot föreställt mig att alla derom äro ense, att Banken i första rummet skall uprälthalia sitt eget macliineri, sitt eget åliggande, som är ali bestrida vexelrörelsen.
De större sedlarna afföras. 3:o I afseende på de nya sedlarnas materiel, beskaffenhet, med hvad mera med tillverkningen äger gemenskap, iakttages: a) att till alla sedlar å r:drs-valörer användes s. k. lamelleradt papper, efter de för Utsk. uppvisade prof; Fuilmägtige dock obetaget att gifva papperet ali den ökade förbättring, ytterligare vunna insigter kunna påkalla; b) alt formaterna blifva likaledes i öfverensstämmelse med de för Utsk. uppvisade prof, sålunda att 5oo och 100 rrdrssedlar komma att förfärdigas af det största formatet, *), De understrukna orden i den föreslagna texten äro, under förutsättning, att förslaget 0111 courantmyntcts införande antages; de i parenthes deremot under motsatta förhållandet. Der endast första och sista orden blifvit utförda, är redactioncn ordagrannt lika med den motsvarande gamla. Den 31 Januari. de å i5 och io r:dr af det dernäst, samt 5, 3 och i r:dr af det minsta; c) att alla dessa sedlar tillverkas af färgadt papper, nemi. 5oo, i5 och 3 r:dr af blått, ioo, io och i r:dr af gult, samt 5 r:dr af grönt; d) att texten tryck es, på sätt de för Utsk. uppvisade prof utvisa, i s. k. stereotyperingsform, hvarvid ovilkorligen bör iakttagas, att typen till hvarje valör är så olika de öfriga , att omöjligen förfalskning från den ena till den andra kan verkställas; e) att i afseende på sk:ssedlarna det öfverlemnas åt
Han talar nu från scenen till en stor publik. Det vore eget, om han icke en gång skulle slå igenom; jag tror att han har begåfning. Kanhända kommer han då så småningom att förvandla sitt undantag till ett paradigma, efter hvilket andra försöka böja sig som beskedliga regelbundna verb. MARDRÖM JAG drömde i natt. — En ändlös fil af rum; höga rum, tysta rum. Det är tomt och ödsligt öfverallt – tjockt af damm öfver möbler och paneler – löjliga gamla gravyrer på väggarna. Det är en dof tystnad, en tystnad som af domnad hörsel; jag anstränger mig förgäfves att uppfånga något ljud från grannskapet. Det är så bortglömdt och så öfvergifvet: jag börjar göra mig en föreställning om någon mycket rik man, som äger så många herrgårdar och slott att han icke kan minnas dem alla, och detta har han glömt. Kanhända också, att han börjar bli gammal och minnesslö ... Men jag själf, hvad gör jag här, och hur har jag kommit hit? Det har jag glömt. Och jag, som just hade någonting så viktigt att uträtta inne i staden, ehuru jag icke längre minns hvad ... Och det är en egen, gulaktig halfdager. Det är ju midt på förmiddagen, hur kan det vara så skumt? Skymningen gör mig ängslig. Jag anstränger mig att urskilja föremålen i våningen; jag försöker känna igen mig. Det förefaller mig nämligen att jag har varit där förr, många gånger, och att jag borde vara hemmastadd; men det är mig omöjligt att reda mina minnen. Det är en känsla af samma slag som då man letar efter ett namn, en term, ett uttryck, som man kanhända många gånger har användt; man har det på tungan, tycker man, men man finner det icke. — Rader af stela, högryggade stolar. Ett gammalt klaver visar tänderna långt inne i halfdunklet. Jag närmar mig och vill slå några ackord; men jag får icke ett ljud ur strängarna, och det är ett tjockt lager af damm öfver tangenterna. Det står en gammal dammig cylinderhatt på klaveret. Så löjligt: den har mina initialer i botten. Jag ser närmare på hatten.
Utskotten hafva ej förbisett, att emot antagandet häraf betänkligheter förekomma, då de föreslagne stadgandena kunna anses utgöra ett ytterligare hinder för brottslingen att, sedan han genom straffets undergående försonat sig med samhället, finna utväg till ärlig bergning och alltför mycket för honom försvåra möjligheten att skaffa sig laga försvar; äfvensom den föreslagna förhöjningen af bötesbeloppet för den, sorn låter hos sig skattskrifva flere tjenstehjon, än han i tjenst begagnar och lönar, skulle, utom nämnde följd, inskränka utvägarne för den arbetande classen att kunna sig ärligen försörja, de der snarare böra underlättas än försvåras. Men å andra sidan kunna Utskotten icke undgå alt finna den nu varande friheten att utan församlingens vetskap i tjenst taga dömde förbrytare, lösdrifvare och correclionister samt sålunda påföra församlingen medlemmar, af hvilka densamma ej sällan tillskyndas skada och olägenhet, vara allt för vidsträckt och böra inskränkas. I sådant afseende och till förekommande af det nu ofta öfverklagade missbruket, alt correctionisler uttagas, mot betalning, af personer, som, sjelfve stundom mindre väl kände, deras tjenst hvarken behöfva eller begagna, hvarigenom correclionislen efter vunnen frihet oftast befinner sig i den belägenhet, alt han nödgas för sitt uppehälle stjäla och begå brott, anse Utskotten af nytta, alt, då någon sig anmäler att i Ijenst utlaga dömd förbrytare, lösdrifvare eller correclionist, den församling, som husbonden tillhör, må höras, innan correclionist lösgifves, på det församlingen må blifva i tillfälle att meddela upplysningar om så val husbonden, som den, han vill i tjenst antaga; dock ulan alt församlingen må anses berättigad förvägra den sistnämnde inträde i församlingen, i händelse Konungens Befallningshafvande ej finna Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 57. 2r skäl att å församlingens framställning göra afseende.
Jag menar nu ej så mycket fienders, ty dem kan man möjligen reda sig lör, som ej mera vännernas! Att orda vidlyftigt om det Kongl, förslagets detaljer finner jag onödigt, sedan så många talare skärskådat dem. Jag finner blott, att det nya statsskick, man bjuder oss, hyllar för mycket det moderna Franska uttrycket 1’imprévu, det vill säga, det oförutsedda, det oberäkneliga. Så till exempel, att grundlagen, som ju den nya R. O. skall vara, skall ytterst hvila på och bero af kommunal-lagen, som i egenskap af civil-lag ju när som helst kan ändras, att census, som utgör Svenska folkets enda representationsgrund, är beroende af olika mynt och taxeringsvärden. Detta allt silver anlednins til! oberäknelisa förhållanden och kan Den f> December. 341 förrycka grundvalarna af den nya statsförfattningen. Sedermera finner jag, Mina Hrr! en oformlighet, som ej har något motstycke uti någon annan stats konstitution, uti skapelsen af en slat i staten under namn af kyrkomöte, som har en makt, om äfven negatif, öfver Konung och lagstiftande församling, så snart de röra vid kyrkoärender Jag kan ej gifva min röst åt ett reform-förslag, som ej innehåller i lag skrifna verkliga garantier, ej allenast för det demokratiska, utan äfven för det konservativa elementet i staten. Jag råder att man gör med det hvilande förslaget såsom Saturnus gjorde med sina foster, innan det måhända uppäter eder sjelfva. Hr Reutersvärd, Patrik: Jag har begärt ordet, icke för att uttänja den strid, som jag hoppas snart skall vara utkämpad, utan blott för att tillkännagifva, att jag med lifligaste bifall omfattar det Kongl, förslaget, samt med mitt ja ämnar understödja detsamma och i R. o. Ad. prot. önskar få detta mitt votum antecknadt. Jag vågar äfven hoppas att R. o. Ad., med den högsinthet, som alltid utmärkt detsamma, skall förena sig med sin Konung och Svenska folket, äfven i denna fråga, och således bifalla förslaget. Många ledamöter ropade nu åter på propos. Hr Olivecrona, Knut:
Om jag antager, alt under loppet af 5 år markegången slagit så ut, att en löntagare erhållit 2 r:drs tillökning under de 2:ne åren, och under de öfriga 3:ne åren 1 rtdrs ökning det ena året, men ingen ökning under de öfriga 2:ne åren , så utgör tillökningen för alia 5 åren 5 r:dr. Om man då slår ihop dessa 5 r:dr och fördelar dem pä de 5 åren, får löntagaren lika stor tillökning hvarje år, och staten betalar hvarken mer eller mindre på detta sätt, än om lönen utgått efter ärliga riksmarkegången. Detta är grunden för K. M:s nåd. propos., hvilken hvarken afser förlust eller vinst för staten, utan blott att utaf de föregående årens resultat taga ett medium för beräkningen under de efterföljande åren för att bereda en lättnad i räkenskaperna och en calculationsgrund för löntagaren för hvad han har att påräkna. Jag tior, att det vore rättast att bifalla K. M:s nåd. propos., och är öfvertygad, att det icke beliöfves några större anslag i reserv, helst liela summan roulerar på en så obetydlig sak. Frih. Cederström: Det har af Frih. hove blifvit framstäldt, som skulle Frih. Palmstjerna och jag icke velat med riktig slutkonst följa ämnet, utan afvika derifrån för att komma tili andra resultat. Härvid förekommer i första rummet att för den värde ledamoten, Frih. Boye, utreda, att riksmarkegången icke är annat än ett medium af årets länsmarkegångspris. När detta är ett factum, lärer det falla af sig sjelf, att, i händelse länsmarkegången blefve låg, riksmarkegången äfven blefve det. Men om riksmarkegångeu lastställes för 5 år och länsmarkegången under dessa Den 8 Augusti f. m. 327 år kommer att stå lägre, mäste en brist för staten derigenom uppkomma.
Bank och 3:o af bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypotheker, som i 5 omnämnas; bankens egna 1 å n e h a n d 1 i n g|a r sålunda icke härvid inberäknade. I händelse af concurs äge innehafvare af bankens skuldförbindelser till viss man eller viss man och ordres, hvarför pant icke blifvit ställd, ej rätt till betalning förr, än sedan, under bankens utredning, alla inom nedan stadgad p r escr i p t iöns t i d anmälda creditsedlar blifvit i n 1 ö— sta;'dock kan lyftning, emot ställd säkerhet, af jätten efter omständigheterna beviljas. Jag har här'i sednare mom. borttagit invisningar å R. Stts Bank, i anseende till den olika prescription, som, enligt gällande författningar, för dem äger rum. För öfrigt får jag till dem, som hysa någon farhåga för det förutnämnds» 2 momts borttagande, erinra, att R. o. Ad. redan i en föregående § beslutat, att inga förbindelser till sedelhafvare!» få af privatbankerna utfärdas, utom creditsedlarna. Jag anhåller om propos. å mitt förslag; men om man helhet villi dela frågorna och afgöra hvar och en särskildt, har jag ingenting deremot. H. Ex. Hi1 Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum skulle komma att fortsättas i dag på e. m. kl. 6. Hr Stuart: Jag vill blott anföra några ord för att upplysa Gr. Frölich om ett misstag, sorn han begått vid Deli i; Mars f. m. uppfattningen af mitt förra yttrande angtde del ifrågaställa utbytet af ordet odisponerade mot icke pantsätta. Jag har såsom skäl för min yttrade åsigt, alt det förra uttrycket vore lika godt som det sednare, anfört, att bland odisponerade tillgångar äfven sådana måste innefattas, som blifvit satta i allmänt förvar, helst desamma aldrig kunna disponeras; och jag vidbjifver desto hellre mitt yttrande, sorn, efter mitt begrepp, orden icke pantsatta gifva en ännu större anleda, till scrupler om rätta meningen.
Härunder begripas jemnväl de inhemska Fartyg, sorn afgå från de i Halland samt Götheborgs och Bohus Län varande Stapel-Städer till Holland, England och Frankrike. De Fartyg, som antingen från Stapel - Städerne vid östersjön segla till fremmande hamnar i Westersjön eller ifrån Svenska Stapel-Städer vid sistnämnde Sjö, gå vidare än till Holland, England och Frankrike: Ett Fartyg, om 5o Läster och derunder, 4 Famnar Ved, 3 Tunnor Tjära, 1 och en half Tunna Beck, 6 st. Årsamt 12 st. Spakämnen. Ett Fartyg, öfver 5o Läster till och med 100, 5j Famn Ved, 4 Tunnor Tjära, 2 Tunnor Beck, 9 st. Årsamt 16 st. Spak-ämnen. Betänkan den. i63 Ett Fartyg, öfver 108 Läster, 7 Famnar Ved, 5 Tunnor Tjära-, 3 Tunnor Beck, 12 st. Arsamt 21 st. Spak-ämnen. Skulle något Fartyg, lastadt med Tunnegods , behöfva till Lastens stufning mera Ved, än i förenämnde måtto är utstakadt, åligger i sådant fall vederbörande Sjö-Tulls-Kammare eller Inspection, att noga pröfva huru mycket Yed dertill nödvändigt erfordras; hvilken derefter må mot stadgad
Frill, v. Schwerin har fästat sig dervid, att vi skulle beredas stora fördelar, om vår bränvinstillverkning ställdes så, att vi dermed kunde uppträda på verldsmarknaden. Jag är mycket tillfredsställd med R. o. Ad:ns beslut, att restitution af bränvinsafgiften medgifves, då varan exporteras, men jag vågar dock icke hysa några förhoppningar om, att vi på verldsmarknaden skola kunna konkurrera med Holland, och skulle anse det vara mycket intressant att få höra någon exportort för vårt bränvin uppgifvas; möjligen skulle något kunna exporteras till Westindiska öarne, men denna export skulle dock komma att utgöras af högst obetydliga partier. Frih. v. Schwerin har vidare yttrat, att han icke skulle hafva något emot, att bränvinstillverkning företrädesvis komme att bedrifvas i städerna, emedan rik stad gör rik landsort. Men hvem har sagt, att bränvinsbränning skulle göra städerna rika? Erfarenheten vittnar åtminstone, att de landsorter, inom hvilka mycket bränvin tillverkats, blifvit fattiga. Borttagande af maximum skulle möjligen komma att utgöra ett lockbete till anläggande af bränneriet* i städerna, men föga sannolikt att sådana anläggningar skulle lyckas bättre än det stora ölbryggeriet på Kungsholmen; och skulle så, genom en förändrad lagstiftning vid en påföljande riksdag, deras innehafvare nödgas att nedlägga dem, åstadkommes åter en stor statsekonomisk förlust. Jag anser det vara klokt att uppmuntra alla näringar så, att deras idkare kunna påräkna en fortfarande säker inkomst af dem; ej att vid den ena riksdagen uppmuntra anläggningar, som vid en påföljande göras omöjliga. — Hr v. Kraemer har hufvudsakligen hållit sig vid, att ett ogillande af Utsk:ts förslag skulle strida mot den frisinnade princip, R. o. Ad. i går följde, då fråga var om utsträckning af tiden. Jag vill icke strida mot de der principerna; det är, enligt min tanke, endast, en princip, som man alltid bör följa, den nemligen att fatta sådane beslut, som verkligen äro nyttiga för landet.
Jag har då trott mig icke kunna underlåta att ånyo hänvisa till den undersökning af ämnet, som innehålles i den nyss här nämnda underdåniga skrifvelsen, samt hemställa, om icke Rikets Ilögloil. Ständer skulle linna nödigt att nu lägga någon verksam hand vid ärendet. Ur 1849 års berättelse bör jag erinra om det af mig uppgifna förslag till hämmande af tryckfrihetens missbruk. Det gick derpå ut, (sid. 9) att från den stora publiciteten eller folklitteraturen, hvars öfverhand tagande välde uttränger den sanna upplysningen, upphämta åt den bättre litteraturen en ökad utvidgningskraft och en fortskyndande rörelse, tvinga den ena att till godtgörande af de skador, hon tillfogat den andra, kringföra jemte sina förvillelser äfven hvad som tjenar till dessas botande, när nemligen upplysningen äger botemedel att erbjuda, och ett skäligt anspråk på upprättelse henne tillkommer. Grunden härtill låge uti den förmodade rättvisan deraf, att utgifvare af periodiska skrifter, för hvarje gång de gifva offentlighet åt något som länder till mehn vare sig för enskild person eller för framgången af en litterär produkt, ansåges vara förpligtade att i fortsättning af samma litterära arbete, som varit organen för detta menliga yttrande, och utan annat dröjsmål, än som pröfvades alldeles oundgängligt, gifva offentlighet, i lika stor och på lika sätt spridd upplaga af detta arbete, åt en uppsats af till och med dubbelt så stor vidd, som anförandet, hvaraf den föranleddes, när sådant begärdes af den, som personligen blifvit af publicisten menligt omtalad, eller den författare, hvars tryckta skrift varit af publicisten menligt omförmält. — Härmed syftades ej blott på sådana anfall, som under namn af förklenliga kunde vara ansvar underkastade, utan ock på alla sådana, hvarigenom orättvis skugga kastades, vare sig på personers lefnad, rättsförhållanden, förtjenster, eller på ett litterärt ar - bete, dess rätta förstånd, syftning, värde, genom hvilken orättvisa dels personens anseende kunde lida, dels allmänna omdömet öfver ett litterärt arbete missledas.