Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Företog R. o. Ad. val af de 12 Elektorer jemte 4 Supleanter, hvilka skola ega att, tillika med Elektorer af de öfriga RiksStm, utse R. St:s Just. ombudsm. samt den man, som i vissa fall skall honom i embetet efterträda; och befunnos, vid valförrättningens slut, följande Herrar hafva blifvit utsedde till Elektorer : O Åkerhjelm af Margrethelund, Gustaf Fredrik; med 133 röster; Adelsvärd, Erik Seth, med 129 röster; Wrangel af Sausis, Fullm. Frih. Cederström, Rudolph, med 131 röster; Adlercreutz, Carl Gustaf, med 131 röster; Pauli, Fullm. Hr Rjörnstjerna, Johan Magnus, med 127 röster; Uggla, Fullm. Hr Cederschiöld, Robert Theophron, med 131 röster; Bildt, Didrik Gillis, med 126 röster; 1960. A. Hr Montgomery, Robert Nils Germund med 126 röster; af Nordin, Fullm. Hr Tersmeden, Nils, med 1'31 röster; af Puke, Folke Magnus, med 129 röster; Edenhjelm, Gillis, med 129 röster; von Schultzén, Fullm. Gr. von Rosen, Robert, med 125 röster; Suppleanter: N:o 35. Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, med 110 röster; , 2209. Hr af Harmens, Henrik Otto, med 110 rösler; , 110. Gr. von Lantingshausen, Erik Albrecht, med 109 röster; „ 1939. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, med 105 röster. Efter lottning om ordning för inkallandet af Suppleanterne Gr. Gyldenstolpe och Hr af Harmens. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M. N:o 13, i anledn. af K.
Berling, ISSI Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulskollens Utlåtande, M iå. 1 m 43. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Aug. 1831, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning. af vacht motion om meddelande af närmare föreskrifter rörande de ändamålför hvilka Aktie-Bolag enligt Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848 må kunna stiftas. Uti eu inom Vällofiiga Borgare-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad, motion, har Herr A. M. Brinck föreslagit, att Rikets Ständer skulle till Kongl. Majit ingå med underdånig »framställning om behofvet af mera bestämda föreskrifter rörande de ändamål, för hvilka Aktie-Bolag må kunna stiftas,» än som i Kongl. Förordningen om dylika Bolag af den 6 Okt. 1848 innefattas. Såsom exempel på den förmenta behöfligheten af dylika närmare bestämmelser, har motionären åberopat två Bolag, för hvilka Reglementen blifvit af Kongl. Majit i nåder fastställde, det ena inom Lagunda och Hagunda Härader af Upsala län, för anskaffande af varor för häradernes invånare, det andra Svanå BruksBolag. Hvad det förra eller varu-anskaffnings-bolaget beträffar, har motionären anfört, att det vigtiga prerogativ, Aktie-Bolags-Lagen medgifvit Bolag, ställde på aktier, framför de uti 15:de Cap. Handels-Balken omförmälde solidariska Bolag, deruti, att delegare i det förra ej vore förbundne att ansvara för Bolagets skulder med mera än en hvar insatt, icke rätteligen kunde betraktas annorlunda, än såsom ett från den allmänna regeln om gälds betalning medgifvet undantag, hvars' rättsgrund ligger i den vid Aktie-Bolag af lagen förutsatta serskilda omständigheten, att icke delegarne, utan en vald styrelse, med fullt bindande kraft handlade och svarade i Bolagets namn och ledde alla dess företag, med det en gång för alla bestämda, genom aktier inbragta, kapitalbeloppet.
Lagerbjelke omförmälda afseende, hvilken enl. min åsigt är både nödig och nyttig, hemställer jag, enär R. o. Ad. icke önskar en återremiss af denna punkt, om det icke vore lämpligt och riktigt alt, sedan R. o. Ad. bifallit betänk. med den af Gr. Lagerbjelke upgifna förändring, R. o. Ad. beslutar att inbjuda de öfrige St:n alt förena sig i R. o. Ad:s beslut. Jag föreställer mig, att om de öfrige St:n bifalla betänk, oförändradt, kan utan en sådan inbjudning från 11. o. Ad. den rättelse icke vinnas, hvilken Gr. Lagerbjelke här föreslagit. Jag anhåller derföre först om propos. på bifall till betänk, med den af Gr. Lagerbjelke upgifne förändring, och sedermera derå, att de öfrige St:n måtte förena sig i R. o. Ad:s beslut. Frih. Palmstjerna: I anledn. af Hr Printzcnskölds sednaste yttrande får jag fästa hans upmärksamhet derå, alt orden: ”på vissa på förhand bestämda terminer” icke innebära någon tvetydighet, emedan terminerne åro bestämde i kontraktet, hvarom mom. b innehåller. Dessa kontrakler upgöras emellan Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader och direktm för den menighet, som har ett arbete för handen, och, såsom jag redan nämnt, intagas i dessa kontrakter lerminerne, då utbelalningarne skola göras. Utsk. ansåg, att bolaget icke borde nödgas, att på engång lyfta en så stor samma som 150,000 r:dr, enär möjligen hon icke kunde på engång användas utan måste räntelös ligga i bolagets vård. Om R. St. bifalla Utsk:s förslag, utgöra de 75,000 r:dr ett rent anslag, men återstoden 150,000 r:dr skall med ränta återgäldas, och för att icke belasta bolaget med en onödig utgift, i händelse det skulle på en gång lyfta hela beloppet men icke genast kunde använda det, har Utsk. inflickat orden: ”vid vissa på förhand bestämda terminer”.
Der detta icke låter sig göra — hvilket beror af de under första fragan betraktade villkor — så hjelper ingen inrättning af nämnder och långa reglementen derför, utan det är bättre låta embetsinännen styra så sorn det 1111 går, ibland bra nog, om de äro redlige och duglige, men åtminstone utan alltför mycken collision emellan dem, sorn hetas styra. En på sätt och vis från pastors inflytelse afsöndrad styrelse inom en socken med rättighet och skyldighet att inblanda sig i ämnen, sorn hittills blifvit ansedda vara af ecclesiastik natur, anser jag vara ett stort misstag. Folkets frihet och verkliga intressen blifva icke derigenom på det ringaste befordrade, de större föremålen för en verklig coromunalslyrelse vinnas icke, men split och oenighet komma att lemna spelrum för intriger af, utom communen stående, makter; hvilka icke skola underlåta att begagna den nya polismyndighet man inom socknen ordnat, för att intränga i familjehfvets hittills någorlunda skyddade kretsar, Mången kan tycka, att jag härvid drifver misstänksamheten för långt; och rättvisan fordrar att uttryckligen förklara, det jag ingalunda hos de sammansatta Utsk:ns ledamöter kunnat ana den minsta afsigt eller syltning åt en minskning i medborgerlig frihet. Tvertom, jag är öfvertygnd, att deras förslag varit framkatladt af det renaste nit för allmänt väl, och alt de trott det vara bättre införa någonting, såsom en början till municipal-väsendets vidare framtida utsträckning än intet. Du de funnit communen redan i ett afseende bildad, nemi. i socknen, hafva de trott denna vara ett ijeiiiigt experimentalfält, eller den uppslagsända, hvarmed början borde företagas. Men härutinnan är det just som jag fruktar misstaget vara begånget. Med försök i smått och nedifrån må det vara rätt att gå tillväga med de fysiska elementerna. Mekaniska och chemiska sanningar kunna möjligen utrönas genom modeller och lillblandningar i smått; men vid anordningar af de moraliska, när det gäller lefvande menniskor, hvars seder och verksamhet man vill forma, då skulle jag tro, alt förhållandet måste vara omvändt.
Han hade flera tunnor guld i silfver, med hvilka han understödt banken i dess trängande behof, och lånebankosedlar på speciemynt pantsatte i banken mot ringa däremot svarande lån i kopparmyntssedlar. Utan tillstånd att betala dessa lån efter hand och däremot återfå det pantsatta silfret, ålades honom att betala alla på en gång och det utan dröjsmål, i brist hvaraf såväl silfret som bankens egna sedlar på speciemynt såldes på auktion till ett pris vida under deras värde äfven i kopparmynt, hvaraf flere af ständernas ledamöter förstodo att sig betjäna och erhöllo deras hemliga afsigt att rikta sig själfve under sken af det allmänna bästa. Jag lärde i min svärfars hus att känna några af dessa demokrater, dem han budit till middagen i hopp att dem blidka och negociera med dem i stillhet. Deras uppförande och uppsyn framstälde den fullkomligaste teckning af det vilda demokratiska lynnet. Knapt bevärdigades värdinnan af en hälsning. Under en ständig tystnad vid måltiden voro deras ögon aldrig upplyfte från tallriken, om icke att tillse, om något var öfrigt på fatet. Det ena glaset tömdes efter det andra utan tecken af någon vällust eller nöje. Intet vid bordet eller i rummen visade något öfver det vanliga bruket, som icke ådrog sig deras stumma förundran. En stor spegel i förmaket gjorde isynnerhet deras stora förargelse. Deras ögon voro ständigt fäste på denna spegel och kunde ej af något samtal förmås att därifrån vändas. Min svärfar vann icke annat af sin visade frikostighet än att des mera reta dessa mänskofrätare. För öfrigt sökte han i sin klädnad att rätta sig efter deras smak. »Hans runda peruk och breda skor», sade en af hans ovänner, »hafve bedragit mången». Om man ej utan åtlöje kunde se dessa vilddjur i privata sällskaper, såg man dem däremot med fasa i allmänna sammankomster. De skreko, de anfäktade sig med en ifver, hvarom man ej kan göra sig någon tanka.
Den värde ledamotens farhåga, att en lekman skulle komma att blifva ordförande i consistorium, i händelse biskopen vore frånvarande, står qvar, äfven om domprostarna bibehållas; ty då dessa sednare icke äro bland de slags menniskor, som ej kunna blifva sjuka eller blifva af Jaga förfall hindrade att infinna sig i domcapitlet, skulle den äldste lectorn, såsom lekman, i allt fall komma att föra ordet. För min del skulle jag dessutom tro, att de pre 6 H. 7 5o Den a Maj e. m. sterliga förhållanden, sora till pröfning i consistorierna förekomma, kunna fullständigt nog bedömas äfven af lekmän. Den tid är förbi, då papismen utöfvade någon uteslutande betydelse så i det ena som andra hänseendet; och jag hoppas, att den aldrig må återkomma. Men om namnet biskop är så kärt, må man då bibehålla det och befattningen jemväl; blott man i alla fall genom besparingar inom ecclesiastikstaten söker utvägar till fyllande af de behof för undervisningsverken, hvilka ej på annat, sätt kunna åstadkommas. Jag kan åtminstone icke underlåta att med min röst understödja hvarje besparing i ecclesiastikbudgeten, som åsyftar detta ändamål. Den opinionsyttring, Hr v. Hartmansdorff vid detta tillfälle af R. o. Ad. önskat, tror jag icke komme att hedra Ståndet. Jag anser nemi. vår tid stå långt framom den gamlas privilegiioch considerations-väsende, och jag tror, att vi, oberoende af alla privilegier och pergamenter, kunna och böra fritt utsäga, hvad vi anse vara rätt och vidtaga de förbättringar, som tiden kräfver; beroende det sedermera, om frågan verkligen skulle, emot min förmodan, vara af privilegii-natur, af PresteSt. att visa, om det är mer eller mindre moget att gå folkets önskningar och tidens fordringar till mötes. Gr. Cronhjelm: Såsom exempel på nödvändigheten af domprostar, får jag blott anföra, att Hernösands stift, som icke äger någon domprost, likväl öfver 2:ne år varit utan biskop, fastän ärenderna fortgått, såsom jag förmodar, lika väl.
Detta yttrande är karaktäristiskt så till vida, som det konstaterar, att den motsats, som fanns mellan Signe Hebbes storstilade aktion och hennes relativt begränsade röstmedel, af publiken förnams som i viss mån störande, och naturligen mest, då hon hade att sjunga bredvid en sångerska med så glansfull stämma, som den fru Michaeli lär ha ägt. Att hon dock lyckades att vinna poixtlaritet såväl här i Stockholm som i Kristiania, vid hvars operascen hon var fästad i tre år, vittnar bäst om den äkta halten af hennes konstnärsbegåfning, om den allt medryckande glöden och energien i hennes framställning samt om det karaktärsfulla och på samma gång verkligt musikaliska i hennes föredrag. Detta sista framträdde kanske bäst i hennes sätt att sjunga våra folkvisor, hvarmed hon gjorde stor succés i våra [konsertsalar på 1860-talet. Jag lämnar här ordet åt en biograf i » Litograflskt allehanda » för 1865, som på följande vis omnämner denna hennes talang. » Af sin moder, en utmärkt kännarinna af vår folkpoesi, har mademoiselle Hebbe blifvit införd på folkvisans område. Talang " och studier kunna föra långt på andra gebiet; men på detta behöfves oundgängligen kärlek. De klippor, mot hvilka underordnade talanger här stranda, äro å ena sidan känslosamhet, å den andra oförmedlad naturalism: m:ll Plebbe har för mycken friskhet för att torna mot den ena och är för finbildad för att taga skada mot den senare! » Af den bifogade förteckningen på de visor, som fröken Hebbe plägat föredraga, finner man, att hon på sin repertoar hade såväl så artificiell folkpoesi som » Fjorton år tror jag visst att jag var », som äfven en sådan pärla af äkta folkvisediktning som » Kristallen den fina ». En stor del af de visor, som här uppräknas, äro af humoristisk natur, hvilket visar, att hennes förmåga var ganska tänjbar.
Skolandes Författare af Skrifter, som till trycket lemnäs, hädanefter ingalunda beslväras eller uppehällas, htvarken genom någon sädan allmän Censur, som »varit fordom hos oh bruklig, eller någon särskild för »viha Tryckerier: ännu mindre äge någon Embetsman eller Dch Ombud, under htvad namn det »vöre, någon förutgäende Jnspection öfwer htvad i Tryckerierna blifwit till Tryckning intcmnadt. Likaså »vare för skrifters utgifning intet »vidare hinder genom behof af särskilda tillätelser eller Privilegier, nemligen i allt bwad ej emot andras redan förlänta uteslutande rätt stridigt »vara kunde: Börandes liktväl hädanefter en sädan rätt ät ingen »vidare förunnas. Ej heller äligge Författaren att pä Skriften utsätta sitt namn, med mindre han af eget »val och »vilja sä för godt finner. Af samma grund, och pä det en ej mindre obehörig, än bekymmersam och ofta omöjlig, Granskningspligt öfwer Författares Arbeten icke mä Boktryckaren äläggas, »vare han, sä snart Bilaga till Mern. N:o 10. 211 Författarens egenhändigt tecknade kända elter bewittnade namn och hemwist kunna af honom uppgifvas, fran allt answar för egen del frikallad. Och skall, till desto friare och skyndsammare utbredande af nyttig upplysning, eho som BoktryckeriKonsten idka, och till den ändan eget werk anlägga will, enär derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhälles, sig Detz höga Privilegium dertill förwänta kunna. Korteligen, inga andra »vilkor eller förbehåll ware för Tankens offentliga uttryck förefkrifna, än de, hwilka antingen mäste såsom oumbärliga Lagar erkännas, eller kunna såsom allmänt gagneliga förfogningar antagas, utan inskränkning af någon rättmätig frihet. 2 §.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet d. 2- sisth Augusti. Stockholmden 8 October 1823. Antom den 17 Oct. 1823. Utskottets förnyade Utlåtande, i frågan om Skånska Roteringen. I anledning af gjorde anmärkningar vid Stals-Utskottets den 8 sisth Augusti afgifne Utlåtande, rörande yrkad jemnkning uti Roteringen i Skåne, hafva Högloft Ridderskapet och Adeln samt Välloflige Borgare - 264 Ståts-Utskottets Betänkandfiös Ståndet återremitterat frågan till ytterligare åtgärd. De hös ilöglöfl. Ridderskapét och Adeln gjorde erinringar innefatta en sammanstämmande framställning af de olägenheter provincen Skåne fått vidkännas, ge-sliom Extra Roleringens förvandling till permanent eller ständigt Kneckle-håll, särdeles efter det Spannemålen såsom Ortens hufvudsakliga product, fallit i pris och pénliinge-hristen tilltagit; äfvensom uppmärksamhet velat fästas vid sättet; hvaruppå Roterings-permanencen tillkommit, satnt i följd deraf blifvit yrkadt, att Utskottet bordt mera bestämdt föreslå nedsättning af en Committee till verkställande af den sista Riksdag ifrågastalldé' och af Riksens Ständer i underdånighet begärdte jemnkning uti denna Rotering, Som mycket olika skall betunga både Säteri och Hemmansegare; Deremot inom Yällofl. Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, att; då ifrågavarande Rotering vore verkställd af Cömmitteradé, utsedde dels af Kongl. Maj:t i Nåder, dels ock af Ortens egne Innevånare, * samt Rotehållarne i allmänhet skola vara dermed nöjde, vore en ytterligare jemnkning deruti både onödig och raöj - S t ä t s*-U t s k o 11 e ts Betankanden, a65 hiöjligen föranledande till missriöje hoS de RoleHligs-skyldige; Hvarföre aeri af* Utskottet föreslagne underdåniga skrifvelderom afstyrkés.
Jag såg, hur samvetsgrant ni skötte ert lärarekall, och det gjorde mig så hjärtligt ondt om er, ty jag anade era tysta strider och tyngden af den förbannelse, som låg i ert frånstötande sätt. Jag förstod er andes flämtande sträfvan efter sanning och ljus, jag kände allt, som rörde sig på djupet under ortodoxiens förstenade mask. — Men ni misstänkte mina afsikter och drog er tillbaka. — Jag sade er då öppet allt. — Ni trodde mig icke.“ För ett ögonblick brusade harmen åter upp, och hon fortsatte häftigt: “Och hvarför? För det jag inte dyrkar samma gud som ni — för det jag inte tror på ett lif efter detta — eller på några eviga kval. Ah, visste ni bara, hur det att inte ha någon himmel att klänga hoppet fast vid gör lifvet här på jorden rikt och fritt! Hvarje handling går ut på att njuta det i fullaste mått man kastar icke bort sig då i ett ögonblick af berusning — ty den, som lefvat sig till en sådan tro, har också erfarenhet nog för att veta, att den sinliga njutningen icke är lifvets högsta — att den alltid gifvet följes af förslappning och äckel. — Nej, man söker vara god och nyttig, man söker uträtta något — vare sig verksamhetskretsen är stor som banbrytarens eller liten som min, hvilken blott består i att fostra barnen starka och sunda, dugliga att uthärda lifvets kamp. — Men i det stolta medvetandet att ändå hafva uträttat något — att lämna efter sig ett minnesmärke öfver sitt lif — däri ligger enligt min åsikt en människas högsta lycka. Det lyste till i hans ögon — ah, nu förstod han. Det var icke blott orden, utan också uttrycket i detta bleka, intelligenta ansikte som sade honom, att om de husliga sysslorna med sin minutiösa plikttrohet icke varit allt, så skulle hon ändå aldrig ha utfylt sitt lif med en själlös, lumpen kurtis. Där, under den lugna ytan, rörde det sig en värld af tankar och idéer — och i detta själslif kunde han fått kasta en blick — hade han blott icke fläckat sitt samvete med denna smutsiga misstanke
Ja, jag är min själ inte blyg, Petronella lilla. Då du vill, så säger inte jag nej. (med händerna i sidan går henne in på lifvet). Jag frågar Korporalen, om han vet hvem jag är? SVÄRD. VÄRDINNAN (med antagen värdighet). Ja, nog vet jag det, Petro... välädla madam.. jag bara blef så glad öfver hennes vänliga bemötande ... ursäkta. Ser han, Svärd, jag är ett fruntimmer, som han skall ekstmera lite mer, än komma så der burdus... Ursäkta, värdaste Petronella... Mitt ärende var annars att säga dig, att jag ville ha saken klarerad i dag, så att jag fick låta lysa... Ja, du vet mina förbehåll, Anders: din son får inte gifta sig med min dotter ... der får du använda din faderliga myndighet ... och så får du aldrig mer än ett halfqvarter om dagen. Ja, men om Söndagarne, Petronella lilla Ja, hvad du då får öfver det gifna, beror på ditt uppförande under veckan. Det dricka vi på, Petronella lilla. SVÄRD (närmar sig bålen). VÄRDINNAN. SVÄRD. VÄRDINNAN. SVÄRD. VÄRDINNAN. 28 Nej du, det der är Bellmans ... det är fina varor må du tro ... men han har nu varit borta så länge. Gud vet hvart han och den andra gick. Jaså, jaså! Se, här har han glömt sitt strängaspel... Om jag skulle försöka att qväda dig en liten sång... (Han försöker att spela och ge an ton) Nej du, det går inte, jag sjunger ändå... Herre Gud, den som kunde sjunga som den der Bellman ... det är mig en rigtig best att vara konstfärdig ... men, ser du, jag har allt en bra grann röst jag också... Vänta ska' du få höra... I lifvets vår du dig befinner Och oskuldsblomman på kinden brinner. Må blommor jemt din bana kröna, Och glädjens englar omfamna dig dig-i-i-i-ig! VÄRDINNAN (suckar). SVÄRD.
Jag upprepar än en gång, ehvad Herr Rosenblad må hafva att derom säga, att 800 sådane hemmans åboer med deras hushåll skola inom kort befinna sig på harabacken, skiljde från sine hemman, om icke, såsom jag hört sägas, Statsoch EkonomiUtskotten tillstyrka någon åtgärd, hvilken hindrar ett dylikt förfarande med desse hemman, som det, hvarpå Kongl. Maj:ts anmärkta Utslag gifvit exempel. Herr Rosenblad råder jag för öfrigt, att icke så positift yttra sig i detta ämne, då han ej, såsom jag, känner förhållandet i Landsorten. Herr Munck af Rosensköldj Eberhard: Frågan, huruvida skattelösen af Halländska Mensalhemmanen må äga rum eller ej, bör visserligen icke vara föremål för nuvarande öfverläggning, som bör inskränkas till frågan, om CoustitutionsUtskottet rätt behandlat den anmälda anmärkningen. Jag kan ej gå in på den sats, att Rikets Den a4 J u 1 i i f. nj. 147 Ständer icke äga att pröfva, om ConstitulionsUtskottet förfarit rätt, då det hänskjutit målet till Ständerna, i stället för till RiksRätt. Då enskild Domare äger rätt, att pröfva sin behörighet, att handlägga och afgöra ett mål, så måste väl äfven Rikets Ständer äga samma rätt, eller att sjelfva pröfva, huruvida de äro behörigt forum. Denna rättighet har också vid flera tillfällen varit ganska behöflig. Vid sistledne Riksdag ådagalade jag, utan att något deremot kunde invändas, att af 24 anmärkningsanledningar, som ConstitutionsUlskotlet ii □ lisk j uti t lill Rikets Ständer, hörde de 22 icke till deras, utan till RiksRätls afgörande. — Herr Cederschjöld har uppgifvit, attConstitutionsUtskottet ej befattat sig med, i hvilken expedition målet blifvit föredragit. Jag anser deremot Utskottet hafva bort bestämma, i hvilken Expedition ifrågavarande mål bort upptagas och afgöras.
För egen del får Kollegium i underdånighet anföra, att, på grund af Kongl, brefvet den 6 Juli 1781, Gravören F. Akrell från början af nämnda år uppburit ett årligt belopp af 200 R:dr B:ko i hushyre-ersättning för globverkstaden, hvilket med hans död upphörde, hvarefter Konduktören, numera General-löjtnanten m. in. Akrell genom Kongl, brefven den 12 Februari 1805 och den 10 September 1828 berättigats att, tillsvidare och så länge berörda inrättning af honom behörigen vidmakthölles, af de till manufakturernes befrämjande anslagne medel årligen uppbära omförmälda belopp, hvilket för hvarje år af Kollegium till honom utbetalts, sedan styrkt blifvit att förenämnda vilkor för det nästförflutna året behörigen fullgjorts; och, ehuruväl ifrågavarande under en längre tidrymd utbetalda understöd icke visat sig hafva i någon väsendtligare mån uppfyllt det ändamål, sorn med samma anslag synes hafva varit afsedt, då, efter hvad Revisorerne förmält sig hafva inhemtat, värdet af de årliga tillverkningarne dervid under loppet af flera år föga öfverstigit anslagssumman; dock, som Vetenskaps-akademien, med afseende å de svenska globernas större användbarhet vid skolundervisningen och varaktigare beskaffenhet än de utländska, ansett det vara af vigt, att tillverkningen deraf inom riket fortfarande med understöd af allmänna medel vidmakthålles, finner Kollegium sig sakna anledning att i underdånighet tillstyrka den af Revisorerne ifrågaställda indragning af meranämnda anslag. Den nådiga remissen återställes i underdånighet, och Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. i REHMA N. J. N. BORELIUS. Stockholm den 10 Januari 1862. G. Hegardt. BERÄTTELSE TILL RIKETS HÖGLOFL.