Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om frågan hade varit helt enkelt att förhöja skjutslegan med vissa proc., hade dervid kunnat tagas i betraktande såväl hvad skjutsningsbesväret kostar, som den lämpliga ersättningen derför, äfvensom det inflytande, en förhöjd skjutslega skulle hafva på folket i allmänhet i anseende till den reseersättning, som vid syner m. fl. förrättningar skall betalas lill åtskilliga embetsmän, såsom kronofogdar, landtmätare, länsmän m. m. Nu är frågan dock icke i sådant skick, utan Etsk. har ansett och förklarat, att någon förhöjning i skjutslegan ej bör äga rum, annat än der entreprenader kunna tillvägabringas, derföre att sådant, enligt Utsk:s tanke, skulle leda till en allmän förhöjning i legan för foror, samt motarbeta diligence-inrättningarna, emedan det naturligtvis blefve svårare för diligence-ägare att göra upp accorder med de sk jutssky Idiga, när dessa funne sig väl vid den dem ål ig - i43 Den iG Augusti e. tn. gande skjutsning. Det af Utsk. föreslagna 7 mom. innehåller: ”Skulle skjutsdistrict gifvas, der pålitliga entreprenörer ”erbjuda sig att, utan förhöjning i nuvar. lega och utan ”tillskott af de skjutsskyldige, skjutsningsbestyret öfvertaga, ”så bör ett sådant anbud ovilkorligen antagas och contract ”om entreprenad derstädes upprättas.” Sådana contracts uppgörande har redan genom K. författningar af 1810 och i8a4 blifvit åt länsstyrelserna öfverlåtet, och på flera ställen hafva contract blifvit ingångna, merendels med vilkor, att bålloch reserv-skjutsskyldige ingått uppå att betala något visst till entreprenörer. Men förhållandet förändrar sig helt och hållet, då man, såsom Utsk. föreslår, vill införa entreprenader om skjutsningar öfver hela Riket.
Pä denna grund afslog Konungen dä Ständernas förslag, och det är väl icke mycken anleda, att tro, enär detta yttrande grundade sig på Högsta Domstolens ledamöters mening, alt något annat resultat vid denna riksdag skulle vinnas, 0111 Sländerne nu kommo fram med enahanda förslag. Detta har äfven utgjort ett skäl för Ulsk. Jag anhåller om propos. å bifall till Ulsk:s betänk. Frih. Cederström, Amders: Just den af Gr. Mörner åbcropade satsen, att icke kyrkoplikten utan brottet är vanäran de, tror jag utgöra eli bevis emot honom. Om icke kyrkopliklen är vauärande, hvartill tjenar den då? Då är den ju icke någon bestraffning. Ar den åter vauärande, som jag tror alt den är, sä är den skadlig och motverkar sitt ändamål, derigenom alt den försvårar återgången för den brottslige, och gör honom slutligen sådan han i sin sista Stund är. Af della skäl tror jag, att samhällets nylla kräfver att kyrkoplikten afskaffas. Hr von Hartmansdorff, Au g: Det är eu för mig oförklarlig tilldragelse, att i samma män som osäkerheten för person och egendom med hvarje dag tilltager, i samma mån tilltager äfven benägenheten alt efterskänka alla straff, eller åtminstone alla som kunna ifrån brott afskräcka. Jag skulle icke hafva nägouting deremot, örn våldsverkarne endast holle sig till 4 II. 7 50 Den .2 November' e. m. de, suni vilja Lefria deni från alla obehag; men då de icke på della siitt förfara, ulan anfalla andra nienniskor, så måste jag för min del bestrida cl t beslut, hvarpå det allmänna skulle blifva lidande. Del är alldeles fåfängt, ali, på salt Frih. Cederström yrkat, genom vatten oell bröd vilja afskräcka ljufvar från stölder. Huru stor omsorgen än må vara hos vederbörande, att noggrant tillse, det berörde slags lasta blilVer rikligt iakttagen, så lyckas det likväl sällan. Nyligen hörde jag berättas elt svar af en man, som undergått (lere dygns fängelse vid vatten och bröd.
Ej bättre är det förhållande, att barnen i skolrummet ofta icke äga ens ett lämpligt bord att skrifva på; och ännu mindre finnes för hvart och ett af dem en låda alt deri inlägga skrifböcker, lador m. m. dylikt. Nu hoplägges allt detta i ett enda skåp, och då gossarne behöfva sina böcker och tador, skall den s. k. ordningsmannen utlemna dem. Men huru går det härvid till? Jo sålunda, att sedan ordningsmannen öpnat skåpdörren, rusa alla gossarne på en gång till samt rifvas och slitas om skåpets innehåll, till dess hvar och en får sitt. Kan sådant hos ungdomen inprägla sinne för ordning och skick? Ej nog att slitningen och förstörelsen af skolböcker på detta sätt är mångdubbel emot hvad den borde vara till kännbar kostnad för mindre bemedlade föräldrar, hvad värre är; barnen, hvilka i skolan borde vänjas vid alt med aktsamhet vårda sina och andras tillhörigheter, upfostras på sådant sätt lill slarf och oordentlighet och behålla fallenheten derför allt framgent. Hvad jag om en skola exempelvis anfört, gäller icke ensamt för denna, ty om den än, genom lokalens och inredningens dåliga skick, utmärker sig framför de flesta andra, så är dock förhållandet i många andra skolor i Riket föga mindre beklagansvårdt. Jag känner visserligen, att nu gällande skolordning föreskrifver, att skol-lokalerna böra på ett för deras ändamål tjenligt sätt inrättas, men denna föreskrift har svårligen kunnat tillämpas i många af de äldre skolhusen, som vid skolordningens utfärdande redan funnos; att förhållandet är bättre vid de sednare tider tillkomna, såsom t. ex. i Skara och Westerås, samt ännu mera blifver det vid de under denna Riksdag föreslagna i Wexiö och Wisby, torde få antagas såsom säkert; men jag tviflar dock, att man vid upgörande af planerne till dessa nybyggnader följt några bestämda grunder för beräkningen af utrymmet, relativt till det pratsumliva antalet lärjungar, och ännu mera, alt man dervid afsett erforderlig luftV vexling.
Arfwode för en Casteur och Cafla.Skrifware wid Credit,Sedel, Werket, utöfwer ryrs ars fastställde Stat Ut supra. klx krotocollo, -> st. Lerjström. Utdrag afwöllofl. Borgane Grändets prorscoll, haller wid Urtima Riksdagen i Orebro -en 14 Aug. -812. S> D. 8tats-Utskottets insände Memorial, med sörestagne ändringar uti 1812 ars Reglemente sör Riksgälds-Contoiret, söredrogs a nyo och godkändes. Ut suxrs. Lx krotocollo, st. st. Lerjström. Utdrag af protocsllet, häll et hos Hederwärda B nide Srändet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 14 Aug. 1812. SDÄ^id betraktande af swarigheten att justera Bewillnings'Förordningen med dertill hörande Författningar, inom bwarie Ständbeslutade Bonde-Ståndet, uppå Talemannens Proposiuon, att uppdraga at twenne Ledamöter, ait gimeniamt med Bewillnings-Utskottet justeringen deraf ölwer wa - Den 14 Augustk. 26r wara, med samma rätt, som wore den lnför Ståndet werkställd. Ut suprg. kx krotocollo, 6. Lrinkman. Utdrag af prstocollet, hållet hos Hcderwärda Bonde-Srändet, wid Urtima Riks, dagen i Orebro den »4 Aug. 1812. S DUpplästes Riksens Ständers Förstärkta Slätö-Ucstotts Memorial, angående de förleden gårdag genom votering afgjorda rwistiga Bewillningssrägör; Och stulle Bewillnings'Utstottet anmodas, att te salunda fattade Beslut i Redactionen af de till Bewillningen hörande Författningar, iagttaga. Ut suxra. kx krotocollo, 6. Lrini^man.
Och som för öfrigt skiljaktigheten i Ståndens beslut gäller blott anslagets belopp, i afseende hvarå två Stånd stannat emot två, får Utskottet, för denna frågas afgörande, föreslå följande voteringsproposition: - Stats-Utskottets Memorial M 149. »Den som vill att anslaget till bestridande af kostnaderne för skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter å Tredje Hufvud-titeln bestämmes till 50,000 R:dr Hunt årligen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde anslag att uppföras med 70,000 R:dr samma mynt årligen. » Fjerde Hufmd-tileln. Enligt . Utskottets uti Usta punkten af Utlåtandet JU 71 gjorda tillstyrkande, att den af Kongl. Maj:t äskade förhöjning af Chefens för Landtförsvars-departementet aflöning från nuvarande belopp, 10,500 IV.dr, till 15,000 R:dr, måtte beviljas, är godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvaremot denna aflöning blifvit bestämd af Borgare-ståndet till 13,500 R:dr och af Bonde-ståndet till 12,000 R:dr. Vid sådant förhållande får Utskottet, i öfverensstämmelse med förut följda grunder, föreslå följande voteringsproposition: »Den som vill att allöningen för Landtförsvars-departementets Chef bestämmes till 15,000 R:dr Runt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 13,500 R:dr samma mynt.» 9:0. Uti 2:dra punkten, mom. a, hade Utskottet hemställt, att aflöningen för Expeditions-sekreterarne i Landtförsvars-departementets Kansli-expedition, nu utgörande 2,767
JaS anser, alt enskild Bankrörelse icke bör få bedrifvas annorstädes, än i stad, i följd af denna rörelses art och beskaffenhet, alt vara till egentligen för den större rörelsen och att underkastas lätt och hastigt verkställbara controler, hvilket endast inträffar på städerne, der trafiken och följaktligen äfven omsättningen af rörelsecapital är lifligast, och der permanent Domstol finnes. —• Jag kan nemligen vid RådhusRätt, när som helst, få uppgift på Bankens actieeller lottegare, men icke så vid Härads-Rätt, och ojemförligt lättare har jag att utföra min talan emot Banken vid stads än vid lands Domstol. Början af l\ §. bör således, enligt min åsigt, erhålla denna lydelse: ”Bankrörelse får ej drifvas annnorstädes än i stad, och skall, före Bankens öppnande, Bolaget till Rådstufvu-Rätten aflemna etc. 5 2 Mom. Dat måste vara klart, att vid hvarje Bank skall finnas åtminstone en officierande person utom Directionens Ledamöter, han må i öfrigt lior till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N.-o 4- 33 öfrigt benämnas för Kamererare, Bokhållare, Casseur m. m., och denne person anser jag böra underskrifva Bankens sedlar och invisningar jemte a:ne dess Directeurer. Det innefattar åtminstone en anledning mer lill control, än om underskrifterne verkställas blott af Direclionens Ledamöter. y Denna §., som lernnar för ir.ycket rum åt godtycket och dessutan synes mig lill det dermed åsyftade ändamål vara temligen problematisk, bör, efter min åsigt, helt och hållet utgå. 8 $. Ej mera, än den högsta lagliga ränta eller 6 proc , bör kunna Släggas ett Bankbolag, som ej genast uppfyller sina förbindelser. Denna skillnad emellan Bankens och dennes gäldenärers förbindelser anser jag vara rättsenlig, och torde en högre ränteberäkning dessutan, i händelse af concurs, komma att föranleda till densammas fördröjda utredning.
O P5 CO rji tia Ca: C/J ca O X P w 0 a a CJQ o0 p V P3 m < a* <7J CO CO pT 0- p: e-3 OP Mantal. Mantal, jj St. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. j T:r, T:r. T:r. T:r. T:r. St. St. St. St. St. St. St. R:dr. Afrad. Mantalspenningar. Grcrnings ören. Tionde och Kantor af Bruk, Bergverk samt andra verk och inrättningar. Summa. Arrendemedel. Rustning och Rotering, med afdrag af Augments-räntorna. R:clr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr A. R:dr sk. R:dr sk.1 rst. R:dr | sk.l rst. R:dr j sk. rst. Pastorers. Kapcilaners. Kyrko bcljcnings. Skjuts. C. O. PALMSTJERNA. Cist. Norden. Fn. Holmqust. Berättelse öfver Östergöthlands lån för åren 1842—1847. Underhållna kreatur. Hvete. £2° aq Korn. Hafra. Blandsäd, j Ärter. Potates. Efter 2:dra Art. Efter Esta Art. 2:dra till och med 7:de §. 8:de till och med 30 .§• Efter 3:djc Art. Summa. Ständiga Räntor. Jordeboksoch HcmmantalsRänta - Kronotionde. Afrad. Mantals penningar. Gernings oren. Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk samt andra verk och inrättningar. Kostnad för Rustning och Rotering, med afdrag af Augments-räntorna. Pastorers. Kapcllaners. Kyrko bcljcnings. Summa. Fattigför sörjning. Skjuts. Väghåll C. O. PALMSTJERNA.
Mot det fordna enskiftet mötte den svårighet att sorn de flesta gårdars ägor äro betydligt kringspridde: (de finnas t. ex. som hafva sina ägor på 20 olika ställen och i sju socknar) så blefvo de här nä_ stan icke annat än ett storskifte. Denna spridning af ägor har äfven på många ställen lagt stora hinder för laga skiften, hvilket föranledt en underdånig anhållan, som vunnit Eders Majus nådiga stadfästelse genom ett nådigt förordnande af den ty.de Junii i832, att i detta Län laga skifte icke får äga rnm der storskifte föregått, så vida icke alla delägare i gården förena sig om att det begära. Otvifveluktigt skulle det i framtiden för hemmansägare och jordbruket i Länet vara högst fördelaktigt örn en allmän ny indelning af gårdarnes ägor kunde komma att äga rum, men de kostnader och det besvär jemte troliga tvister, som dervid skulle uppkomma, hetager hos största ^elen jordägare ali håg derföre. Ingen hemmansdel har råkat i ödes-mål och mig ytterligt finnes bär lc^e på landet något skattevrak. Utom 2:ne qvarnar och en såg, hvilken sednare genom uppdämning orsakat betydlig olägenhet och om hvars utrifning rättegång blifvit börjad, men ännu icke afgjord, förorsaka uppdämningarne vid den öfriga mängd af sågar och qvarnar, som finnas på landet, endast våroch hösl-lid vattendränkning af myr-tral4er; åtminstone hafva inga klagomål som vittna annat förhållande inkommit. Uppdämningen om våren får dock icke räcka längre än till den i lag bestämda tid för alt icke skade vexten af myr-fordret. Skulle odling af större myror företagas fordras visserligen utrifning af flera vattenverk. Hemmans-klyfningen är i några Socknar såsom Mästerby, Näs, Nähr och Eskelem allt för långt drifven; fortsattes den ytterligare är att befara jordägarenas obestånd. Uti sistnämnde 2:ne socknar finnes dessutom äfven en öfverdrift uti öfverlåtelse af små jordlotter till arbetsoch inbyses-folk.
Jag hade ämnat göra samma framställning som han, men vill nu blott up läsa 8 § af 1826 års Förordning, som säger huru det skall tillgå vid transport eller öfverlåtelse af krono-ruslhåll, så lydande: ”Wäre Bef:h:de böra, vid den tid som till mantalsskrifningarnes förrättande blifvit utsatt, meddela Häradsskrifvarne förteckningar å alla kronoruslhållare, som i anledn. af beviljade transporter eller byten, sedan förteckningen det föreg:de året meddelades, erhållit införsel i kronorusthåll, med upgift derjemte af den transportskilling, sorn dervid blifvit ut fäst; hörandes äfven i samma förteckning serskildt uptagas 268 Den 8 Mars e. m. de krono-ruslhållare, sorn i öfrige fall, då afträdes-afgiften enl. 3 § erläggas bör, erhållit införsel”. När en förändring skall ske, så blir det i min tanka nödigt, att dessa upgifter, som Landsh.-ne förut meddelat åt Häradsskrifvarne, sedermera afgifvas till Hofrälterna. I anledn. af hvad Gr. Wrangel uplyst, lärer på samma sätt böra förfaras i hänseende till skatteköp, nemi. alt Landsh:ne lemna Hofrätterne upgift på dylika afhandlingar och dervid erlagda afgifter till Wadstena Krigsmanshus. Den tjensteman inom Hofrälterna, som granskar lagfarts-protokollen och der efterser att en-per-mille och rusthälls-utgifter blifvit riktigt erlagde vid alla sådane köp, der dylika komma i fråga, bör äfven tillse alt lika så skett vid öfverlåtelsen af krono-rusthåll samt att afgiflen vid skatteköp, likaledes kommit Krigsmanshus-kassan till godo. Men det är efter min tanke icke nog dermed, att dessa upgifter meddelas. På sjelfva chartan måste, såsom jag tror, specificeras, i hvad mån hon iunefattar någon bland dessa afgifter, på det möjligt må blifva för den reviderande att tillse, huruvida beloppen äro riktiga.
Men ofri nuvarande executionsSätt bibehölles, sä borde åtminstone den skärpning i contrailen å ufffiätnihgsätendenS behandling beslutas , att ExeCUtotn skall i de Vanliga u i milin i/tgs. di ari en/ e, dels vid hvarje Hytt qvartal öfverföra de Under det föregående inkomne handräckningsmål, dels ock vid hvarje sådant mål specifikt, fullständigt och bestämdt anteckna allt hvad dervid bilf vit tillgjordt jemte förekomne hinder och andra omständigheter , samt hvad Sorn återstår till vinnande af ett skyndsamt slul, vid påföljd att , i händelse af anmärkning mot hans åtgärder, någon annan bevisning till försvar , än berörde Didfier , icke anses gällande. Varande denna motion, Vid dess föredragning till remiss, alldeles ogiliad af Riksdagsfulimägtigen Anders Ddnielsson frän Elfsborgs Län , sorn ansett dert föreslagna anstalten blott tillskapa en ny tjehstemannapersona!, desto mindre behöflig, som ett ordentligt exectitionsVerk , med ansvarige tjenstemän, redan finnes, uti hvilket yttrande Eils Insulin frän Stockholms Län, Olof Jeppsson frän Blekinge samt Casper Wijkman frän Upsala Län instämt, med tillägg 16 Z,agVts!iottcts'^Set'dnka;itli’ N:o lig, af Jen sistnämnde, att förslaget vöre otjetiligt både för fordringsegaro och gäldenater, Efter att hafva tagit denna motion i öfvervägande, får Utskottet vördsamt tillkännagifva , att, hvad beträffar yrkandet a i rättighet för fordringsegare att godtyckligt Välja utmätningsman till verkställande af Domstols eller Konungens BefallnlngshafVandes
Hvilket Rikets Ständer fä, lill svar å den nådiga framställningen, härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, med uttryckande tillika af den underdåniga önskan, att de geologiska undersökniugarne tdl en början icke anställas i större skala, än Rikets Ständer här ofvan antvdl, och alt resultaten deraf må för Rikets näst sammauträdande Ständer framläggas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Februari 1858. Expeditions-Utskottets Förslåg till underd. Uppläst och godkändt hos Riddt och Adeln den 30 Jan. 1838. Preste-ståndet den 30 Borgareståndet den 30 Bonde-ståndet den 3 Fehr. — Bikels S/änders underdåniga S/irijreise, i anledning a] Kongl. M:ts nådiga proposition, angående kostnaderne för anskaffning aj' mållock vigt-likare sami modeller ål Generaloch Procins-lan dim äler i-kon loren. (Slals-Ulsk:s Ull. N:o 222.) S. A. K. Genom nådig Proposilion of den 23 Maj näsllidet år har E. K. M;t behagat för Rikets Ständer tillkännagifva, hurusom Olver-direktören vid Landtmätenet, med anledning af föreskrifterna såväl i E. K. M:ts nådiga Stadga af den 31 Januari 1835 om mätt och vigt, som i E. K. M:ts under samina dag utfärdade nådiga Instruktion för Justerare, hos E. K.
Qttt f)oö tnöngl. 9)?af:t i unberbåmgget äng ålla, ^ om ©eg 9iåbiga bifall till ttppgöranbet af Salpeter; garben, i gmar$ (fålle' ferjTilbt an(Iag på ©tat, till ©alpefer naringenS be (fått b ocf) bebrifmatibe, femte uppf öp af I? ©alpeter, år of £)§ amoifabt, och ott, i fammanfjang berrneb, fåffa £ongf.. W2cij:t$ tfjåbiga uppmärffamhet på nSbtpånbigheten otc A genom än ytterligare inflfrånfningar uti omfoflnabernev fofa tillwågabringa en låttnab i betta fer* jTiWta ©tatS*bibrag.. 4:0. 2ftt forn, i frager om ©Älu*accie*aftjiftenö upphoranbe, 'SBi fint* nii £){j bora lemna behörigt affeenbe å bet uppgifna forfjållanbet om Sandtman? nenS rättighet,- att, utan kinber och afgifter, funna till ©tåberne infora fatt, brob och briefa/ åfmenfom bcrpå, att ben ene mebborgaren icfe bor högre och elifa be|TattaS, ån ben anbra,. för ibfanbet afen ocf) famrna näring, 2Bi alltfå mebgifme, att, om ocf) {jroareff rättigheten/ att utan afgift till ©tå* berne infora ocf) till falu hålla fatt, bricfa famt brob/ år eller blir £anbtman* nen tnebgifroen, ben ©tabén bor från benna afgift befriad; h^aban benna 3nfomff*titel icfe funnits bora uppforaS till högre belopp ån 7/foo fK:br. ff. 8.
Följden häraf måste då vara, att enär räntetagare och räntegifvare möjligen vilja för ömsesidig beqvämlighet liquidera med penningar, behöfva de bestämda rättesnören för en sådan liquid; d. v. s. att en gifven uppsägningsrätt och ett visst markegångspris måste äga rum. fiufvudskälet att bibehålla rättigheten till betalnings erläggande in natura är, att räntegifvaren icke måtte komma i förlägenhet vid liquiden, om han, till följd af bristande afsättning, saknar penningar. Ett annat skäl är det, att markegångspriset kan vara obilligt satt. Man har då velat lemna tillfälle, vare sig för räntetagare eller räntegifvare, att genom persedelns uttagande eller levererande in natura skydda sig mot förluster. Utsk. har åt räntegifvaren bibehållit rättigheten att betala in natura, men betagit räntetagaren rättigheten att in natura fordra sin ränta. Det har således endast gjort afseende på det första skälet eller bristande afsättning för räntegifvaren, men deremot ansett sitt förslag till markegångssättning vara så fullkomligt, att ingen skada eller orättvisa dervid vore att befara å räntetagarens sida. Låtom oss undersöka, om så verkligen förhåller sig. Första frågan blifver då: Är den föreslagna markegångssättningen så tillförlitlig, att correctivet af uppsägning emot en möjlig obillighet i denna del kan undvaras? Om markegångspriset sattes lika med det gångbara, kunde frågan med ja besvaras; men Den 11 Januari f. m. 1!9 det är icke förhållandet. Markegångssättningen sker om hösten, innan säden är uttröskad, innan någon egentlig handel dermed är börjad, och altså innan något bestämdt pris kunnat stadga sig. Det pris, som möjligen finnes, har uppkommit under den största tillgången och den minsta efterfrågan. Man kan således taga för afgjordt, hvad Hr Lagerhjelm efter egen skadlig erfarenhet vitsordat, att markegångspriset gemenligen blifver lägre än det verkliga. Deraf följer åter, att räntetagaren gemenligen kommer att förlora på lösen efter markegång. Utsk. har sökt förekomma det genom liera stadganden. Markegångssättningen skulle uppskjutas en månad, eller till d. 4 Dec.
Jag är djupt öfvertygad derom, liksom å andra sidan, att om Svenskar och Norrmän skulle börja förlora sig i inbördes tvister, om hvem som skall ega första rangen inom det gomeusamma förbundet, båda två slutligen skola blifva sina fienders spe och hån och nedsjunka i vanmakt. Jag anser det alltså för ytterst vigtigt, att K. St:r, då de bifalla Gr. Anckarsvärds förslag om en revision af unionsfördraget, uttryckligen uttala att de ej antaga Utsk:ts motiver i denna punkt. Jag vill slutligen äfven hafva förklarat, att jag är öfvertygad om att aliade, som, i likhet med Ekon. Utsk:t, yrka att Sverige måtte intaga deu främre ställningen inom unionen, ej göra detta endast af lumpet maktbegär eller nationalfåfänga, utan derföre att de anse att, om någon enhet oeh kraft skall ernås inom unionen, detta kan åstadkommas endast derigenom att en af unionskontrahenterna blir den rådande och bestämmande. Vore jag af denna åsigt, skulle äfven jag i ögonblicket yrka på Sveriges principat. Men medlet är icke det rätta, såsom jag sökt visa i det föreg:de; tiden fordrar nya former för förverkligandet af sina ändamål, och den federativa statsformen erbjuder sig här sjelfmant åt de Skandinaviska folken såsom medlet att kunna förena sig till ett gemensamt helt och dock kunna bibehålla den inre frihet, den nationella sjelfständighet, det fulla oberoende, som är dem alla så dyrbart. Användandet af hvarje slags tvång, hvarje öfvervälde öfver hvarandra, bör minnet af en tidigare sorglig union afskräcka oss från. Jag har uttalat de åsigter, mitt samvete bjuder, och jag har gjort det ur synpunkten, så vidt jag förmått inse, af Sveriges sanna ära och sanna fördel. Jag förenar mig om d< t förslag, Frih. Sprengtporten afgifviu Men, ifall att detta ej skulle lyckas vinna framgång, något, som jag förmodar och hoppas ej skall inträffa, får jag vördsamt föreslå att R. o. Ad. må besluta: »Att 11. St:r måtte i und. skrifvelse till K.
St:s beslut ang:de vexelhandel för Bankens räkning ännu icke är slutligen fattadt, men cursen håller sig låg och jernet är i stigande, får jag, pä det att de silfverposter, som under liden kunna blifva Banken på deposition i Hamburg erbjudna, ej måtte gå honom ur händerna, vördsamt föreslå, att R. St. ville tillåta BancoFullm., att under lika villkor som förut, å deposition i Hamburg emottaga och inlösa allt det silfver, som kan blifva Banken erbjudet, intilldess Fullmäktige kunna, vid sjöfartens öpp-» nande, detsamma, till större eller mindre del, indraga, eller varda lill vexelhandel bemyndigade. 8 II. 65 514 Den 29 Mars. Hr Lagerhjelm, Pehr: Hr von Hartmansdorff motion är så klar till sin tendens, och ändamålsenlig lill sättet alt jag för min del instämmer deruti och tillstyrker densamma. Meningen är alt göra det möjligt för dem, som äga silfver pä utländsk plats och vilja deponera det i Svenska Banken, att bekomma hancosedlar derför, oaktadt de nordiska vintrarne hindra all communication. Således är motionens tendens den, att göra Banken tillgänglig, d. v. s. att verkliggöra realisationen, oaktadt sjöcommunicationen emellan Sverige och främmande länder för närvarande är afbruten. Jag får derföre för min del på det högsta tillstyrka dess antagande. Gr. Horn, Claes Fredr.: