Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* Åtnnet är taget ur Höckerts konstnärslefnad samt Stergifver äfven minnen fr&amp;n författarens vistelse i Italien.der hafva fyllt sin plats lika godt som konstnären Scho-lander i konstakademien. Men hans skalderykte var lika stort hos Sveriges folk, fastän han icke satt på någon af de aderton stolarna^. Elias Sehlstedt, f. 1808 f 1874. Ur den lefnads-teckning, som utgör inledningen till femte delen af » Samlade sånger och visor af Elias Sehlstedt », låna vi följande: » Vi hafva inom vår literatur många berömda, många klassiska namn, om hvilkas odödliga värde och förtjenst det skulle kunna synas som ett majestätsbrott att ett ögonblick tvifla. Och likväl, när det kommer till denna obevekliga kritik, som skiljer mellan guld och förgyld koppar, mellan lefvande blommor, upp-spirade ur naturens varma och innersta sköte, och eftergjorda vaxblommor, då frågar ironi-kem: hur mycket håller prof-vet af allt detta? » Sehlstedt kan visst icke räknas till de » klassiska » namnen. Han var icke alls akademisk *. Hans publik var den stora allmänheten. Hos honom märkas inga snilleblixtar — så vanliga hos Sv. Akademiens ledamöter — men till ersättning finner man hos S. ingen efterbildning af konven-tionela europeiska mönster, en efterklang utan lif, en fra-seologi utan kärna, en gestikulation utan öfvertygelse, en smärta utan nerver och ett löje utan själ. Vid tanken på så mycken utmärglad och gulblek sentimentalitet, som här * Detta borde dock icke gält som skäl, att ej Sv. Akademien skulle kunnat hedra sig sjelf med hans inval. Jemför t. ex. förhållandet med Yalerim som fick inträde bland de Aderton.och der går och gäller för poesi, måste det göra oss godt i sinnet att » umgås med en sångmö, som har blod i läpparna. » I den Sehlstedtska diktningen är det någonting nytt, något friskt, något ur källdjupet porlande, jemte solsken, doftande ängblommor och klingande fågelsång.
Ständer, att till Kongl. Majit i underdånig Skrifvelse öfverlemna detta Herr von Hartmansdorffs Memorial, med underdånig anhållan, att det måtte i nåder meddelas LagCommitteen, hvilken å hans framställda Förslag icke lärer underlåta att göra det afseende, som detsamma må kunna förtjena. Dock underställes detta vördsammeligen Riksens Högloft. Ständers egen pröfning. Stockholm den 29 Augusti 1823. 1^44 Lagö t shott et s Bethknmlen. Antom elen 5 Sept. i8a3 M '.sens Häglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonoviiUtskotts utlåtande, i avledning af gjorde amnkrkningnr vid Utskottens Betänkande angående Byggnads skyldigheten vid Kyrkoherdebostaden. Detta Betänkande har blifvit återremitterad t frän Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStändet, på grund af de anmärkningar, som innom desse Stånd dervid blifvit gjorda, och hvilka innefatta: 1:0 Att Utskotten ansedt öfverflödigt lemna någon åtgärd till förtydligande eiler närmare bestämmande af föreskrifterne i 2 §. af 26 Gapitlet ByggningaBalken angående Presternes skyldighet att underhålla hasen å deras boställen, hvadan det yrkas, alt en förklaring af denna § borde utfärdas, som bestämmer huru långt Prostens skyldighet att reparera och underhålla må sträcka sig, äfven som när Sockneraäns skyldighet att Bygga och bättra skall cg a rum, i hvilket afseende förslagsvis hemställes, att bresten alltid borde reparera, och att församlingens åtgärd ej skulle vidtaga förr än byggnaden vöre till Reparation oduglig, och derföre borde nybyggas. Att då Utskotten icke ansett sig kunna tillstyrka ett allmänt upphäfvande af skyldigheten att bygga och underhålla Tionde lada., enär det förändrade sättet för Pastoraliernes utgörande icke grundar sig på allmän
Erik hade tillskrifvit en läkare att infinna sig med budet, men då han äfven nämnde sjukdomens art och orsak ... hvilket man aldrig borde göra, när man vill ha läkare ut på landet ... så åtnöjde sig läkaren att blott ordinera någon stärkande mixtur o. m. s. bifogande dessutom ett bref af det lugnande innehåll, att sjukdomen icke var farlig. Erik blef äfven häraf lugnad och betraktade med mindre oro det sköna ansigtet, nu så blekt och tärdt af den härjande sjukdomen; med mindre oro afhörde han de betryckta andedragen och han inbillade sig tillochmed att pulsen slog något lifligare. Det var en morgon, hvilken var mer än vanligt klar och vacker. Solen kastade genom gardinens förhänge ett mildt sken i Stellas sjukrum. Jean Paul säger: «Det förhåller sig med själens sjukdomar, såsom med kroppens; de svalkas af den friska morgonen, liksom den bäfvande aftonen blåser upp dem i låga.» Huruvida nu morgonen är af en sådan helsosam inflytelse på själens sjukdomar, lemnas derhän; man kunde kanske med lika stort skäl säga, att morgonen för den själssjuke är den rysligaste af dagens väkter, emedan han då åter får ett klart medvetande af sina qval och deras orsaker men visst är att morgonen för den kroppsligt sjuke är en lindrande balsam och ett arlaregn för de vissnande lifsandarne. Då Erik om morgonen inträdde i Stellas kammare, blef han angenämt öfverraskad att finna henne halft sittande emot hufvudgärdet. Och hon hade bedt Regina hjelpa på hennes axlar en mörk kattunsblus, hvilken Erik alltid tyckt om, fast han ingenting sagt. – God morgon, Erik, huru finner mig Erik i min nya drägt. – Men, min Stella, blott du inte på något sätt besvärar dig med den. Och solen sedan, gör säkert ondt åt min Stellas ögon. Erik tog fram en stor mörk duk, för att hänga den öfver gardinen till förstärkning. – Nej Erik, gör inte det. Jag känner mig inte alls besvärad af det milda solljuset; det bryter sig så vackert igenom den gröna gardinen. – Har Stella mycket svårt för att tala nu? – Å nej, inte alls.
tydliga vänlighet mot henne varit ett — kan» Fru Andersson, går det ej att få förskott ske nytt — sätt att besvika hennes svaga — bara denna gång — hos någon af de hopp om betalning. rika — » Och sedan måste äfven hon gifva mig en » Förskott? » afbröt hon lifligt, » det behöfver jag, Gud ske lof, ej be om, bara jag finge in mina förtjänta penningar. » Orden kommo hastigt, och hon tystnade tvärt, liksom skrämd af någon plötslig tanke. » Hör på, fru Andersson, » sade jag då, » frun vet, att jag aldrig frågat efter namnen på nå- gon af fruns kunder, och jag gör det hvarken nu eller framdeles; men jag vill veta, om frun någon af dem, som äro skyldiga? » » Ja, men aldrig förrän nu, » sade hon liksom urskuldande, att hon denna gång begått ett dylikt fel. » Aldrig, aldrig gör jag det mera, ty det vore detsamma som att förlora dessa kunder. D e blefvo, förstås, mycket onda och svarade, att de ej ville bli kräfda, då de ju brukade betala, när det fölle sig lägligt för dem. — I dag var det rengöring i det ena stora hemmet; en annan familj höll på med flyttning, en tredje skulle ha stort kalas. — Ja, och hos den fru, till hvilken jag satt mitt säkraste hopp om betalning, fick jag genom jungfrun svaret, att hon skulle betala allt på en gång, när jag fått hennes stora jultvätt i ordning. — kraft — Det blir svårt att komma hem till barnen nu », forsatte hon stilla och utan att fälla en tår. » D e ha varit så snälla under hela denna tid, som vi sträfvat med dessa tre stora byskildring af sin och sin familjs nöd, bekymmer, frestelser och strider, under det mannen och hon arbetade för kunder, hvilka betalade, när det — var lägligt för dem.
Jag förenar mig så mycket heldre med Herr af Billbergh, som brist inom landet icke finnes på Dannemora-jern, och som jag känner, att helt nyligen vid ett Bruk inrättningar blifvit gjorde, der man kan tillverka lika godt jern som vid Dannemora, af nyligen påfunnen malm, hvilken så liknar Dannemora-malmen, att jag fruktar, det man genom hög tull endast skulle motverka de nya försöken till förädling af denna vara, hvilket vore mycket oklokt. För öfrigt har Herr af Billbergh tillräckligt visat, att det högre priset på Dannemora-jern blir afsedt vid Brukets taxe - Den 3o October f. m. ring, och jag tror icke, att man för en och samma tillverkning bör skatta a:ne gånger. Herr Munck af Rosenschöld: I afseende på Herr af Billberghs anmärkning, att jemförelsen mellan Dannemora-jernet och träd varor af ädlare slag icke skulle vara användbar, får jag endast svara, att träd af ädlare slag kunna reproduceras, och således deras förlust ersättas; men deremot har jag aldrig hört omtalas, att jernet växer till igen, utan lära vi få åtnöja oss med den tillgång sorn redan finnes. Utomdess om jernet qvarstadnar inom Riket, så är det åtminstone ej underkastadt förskämning, men väl trädvaror, jordbrukets m. fl. andra producter. Herr Thams försäkringar, att i en nyligen påfunnen grufva malmen är lika god som vid Dannemora, skulle fägna mig ganska mycket, om jag vore säker, att Herr Tham icke misstager sig; ty vi hafva visserligen jern, som i vissa afseenden är bättre, än Dannemora-jernet, men som också i andra afseenden är sämre, och icke kan ersätta detta. Utlänningen lärer i alla fall aldrig kunna umbära Dannemorajernet för vissa manufacturarbeten, emedan något sådant ej från andra länder kan erhållas. Om Ridderskapet och Adeln ej skulle medgifva förhöjningen af utförseltull på denna vara, vill jag ej vidare sätta mig deremot; men jag kan alldeles icke godkänna de skäl man mot mitt förslag anfört. 44a Den 3o October f. m.
Vidkommande tillägget i 4 § om affärsmans skyldighet alt i dagboken anteckna de borgensförbindelser han ingått, äro väl dessa förbindelser af den natur, att de icke i allmänhet kunna sägas ega samband med rörelsen, hvilket åter enligt 4 § utgör det betecknande i alla de öfverenskommclser, företag och affärer, hvilka i dagboken borde införas; hvartill kommer, att en borgensförbindelse, som i detta sitt tillstånd endast innebär en sväfvande möjlighet af utbetalning, icke förr, än den öfvergått till verklig betalningsskyldighet, på affärsmannens tillgångar kan utöfva “ågon sådan omedelbar inverkan, som trycker på balansen af hans kredit, och, der betalningsskyldighet komme i fråga, äfven enligt 4 §:ns nuvarande lydelse, borde såsom Bihtill R. St. utgift i dagboken antecknas; men då obetänksamt åtagna borgensförbindelser likväl i sin mån hos affärsmannen utvisa någon brist i styrkan af den redbarhet, hvarmed han är pligtig att i främsta rummet upprätthålla sin förmåga, att till fullo motsvara sina egna kreditförbindelser, och det i allmänhet bör medgifvas vara nyttigt, att äfven de förbindelser, hvarigenom han åtager sig ansvarighet för annans skuld åtminstone eventuelt, blifva antecknade i den dageller minnes-bok, som utgör, för att så säga, uppenbarelsen af bans kommcrsiela samvete, på det ej mindre han sjelf ständigt må behålla af dem en öfversigt, än ock bans egna borgenärer, i fall af hans obestånd, må kunna pröfva, huru omsorgsfullt lian i sådant afseende mot dem vårdat sina pligter, får Utskottet, med hemställan till Högvördiga Prcste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, huruvida icke dem täcktes frånträda sina i ämnet fattade beslut, vördsamt tillstyrka Rikets Höglofliga Ständer, att godkänna följande lydelse af 1 inom. 4 § uti ifrågavarande förslag: »I dagboken skola antecknas, till betalning godkända, eller endosserade, de borgensförbindelser, som blifvit ingångna, de kontanta penningebelopp utborgade blifvit.
Sorti Nyeds Bergslag i Wermland, hvars privilegier blifvit af Kong!', Majit i Nåder stadfästade. Med afseende åter å Skinskattebergs socken, hvilken, för så vidt dervarande hemman icke blifvit från skyldigheten att blåsa tackjern befriade, både kunde och borde fullgöra den derstädes i allmänhet gällande förbindelse att drifva tackjerns-blåsning, eller i annat fall genom skattejerns-afgifts utgörande ersätta Staten den genom blåsningens nedläggande föranledde minskning uti påräknadt tionde-tack jern, liar Bergmästaren, under förutsättande af Bergslags-naturens och nuvarande skattläggnings bibehållande, äfven uti denna socken, ansett samtlige der befintlige hemman böra indelas i 2lne serskilde classer, lill den första hvaraf blifvit hänförde de hemman, hvilka borde så väl ifrån tackjerns-blåsning, som från ali förändring uti redan bestående skatter befrias, dels till följd af säterioch bostälis-natur, dels i stöd af med Kronan ingångne byten, dels såsom underlagde Riddarhytte kopparverk, dels på grund af redan före är l6SS frivilligt åtagen skattejerns-afgift, dels i anseende dertill, att de verkligen användas för tackjerns-tillvei kning och dels slutligen för så vidt deras skogar utgöra grund för urgamla smiden eller ock äro, genom Kongl. Confirmation af år i6y5 och enligt j686 års Relation, bestämdt anslagne för stångjernssmidet, samt lill andra classen åter de hemman, hvilka borde till tackjerns-blåsnings idkande på vissa hyttor behörigen indelas, så framt icke hemmansegarne häldre åtogo sig erläggandet af en bestämd årlig skattejerns-afgift.
För ernående häraf hafva tid efter annan bemödanden, understödda af Länsstyrelsen och Hushållningssällskapet, gjorts dels för vinnande af förbindelse med de inre delarne af denna ort, genom tilltänkt upprensning af ån Lidan, dels ock för beredande af en genare och beqvämare sjöled från Lidköipng till Göteborg genom ifrågasatt kanalisering af Uller-sundet i sjön Wenern, rörande hvilket sistnämnda företag bolag, grundadt på enskildt aktiebidrag och beviljadt, ehuru i följd af för hårda lånevilkor ej begagnadt, statslåneunderstöd, varit bildadt, Efter Statsbanans dragande genom länet afgaf dåvarande Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Herr Friherre Ericson, till länets Hushållningssällskap framställning med förslag om en bibanas anläggning emellan den länet genomgående vestra stambanan och Lidköping, såsom ansedd lämpligaste punkten för den inre sjökommunikationens sammanbindning med Statens jernvägsnät, hvilket jemväl föranledde undersökningar i tvänne alternativt föreslagna rigtningar; och vid förordandet af Borås—Herrljunga-banan uttalade bemälde Chef den åsigt, att denna borde fortsättas till Wenerns strand, i öfverensstämmelse hvarmed plan äfven blef uppgjord till Borås—Herrljunga-banans fortsättande till Håkantorp, hvarest den borde grena sig och gå den ena grenen till Lidköping och den andra till Wenersborg. Vid sist hållna riksmöte väcktes enskilda motioner om statsbidrag för en bibana mellan Lidköping och Håkantorps station å Uddevalla—Wenersborg—Herrljunga-jernbanas sträckning genom länet, efter det att bolag för utförande af ett sådant företag bildats samt behörig undersökning, med alla dertill hörande handlingar och kostnadsförslag, egt rum; och nu sednast har under innevarande år, genom Majoren Adelsköld förnyad undersökning försiggått för sammanbindning genom en smalspårig jernväg af nämnda ställen, Lidköping och Håkantorp, utgörande en vägsträcka af ej fullt 2'/2 mil, derför Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Utgift i PenningarJndeldta Nästor efteri Krono - Wärdi. Spannemäle-Wätde ester KronoWärdj a z6 A. Tunnan. Spannemäls-Wärde ester Siatkprts a i Rör >6 tz. Tunnan. A Allmänna Indragnings - Staten. SpannemälenS b elovp beräknad a z6§. Tunnan. Sranneniälens belopp beräknad a i Rdr 16 kTunnan - Lunna, t K pr 24 44 2V 4 Tunna. K:p - 14 120 200 12 Z06 1,360 IL 36 8 6 32 87 12 214 2,08- Longi, -sosoch Slotts-Staterne. ee d Konung Outtak Underhäll - . F. d. K'cn Prinsen 6u6,ts upwaktande och sterfigbronde Personer F. d. Plinsestorna Lopbi» lVilbelmmsi, ^Wsli» ö/lari» Obarlottss och Licilio» d:o Konol. Moj:ts förre Hertiglige Slot . Högstsalig Hennes Maj:! Enke. Drottning loviss vlrica» d;o . Dit» Herti» ^reckric d:o Hennes Kongl. Majit Enke-Dioltningen, ersättning för Strömsholms » » * * Hennes Kongl-Höghet Prinsestan Loxbi» ^bertin»? Hof-Stat Utöfwer Stats, Summan . - . ' < Drottningholms och Swarisjb Slotts-Stats,Bct,kNir.g Bellevue Lust-Park — Strömsholms Stall-Stat - . Kengl. Maj-ts Lis-Drobante-Cerps ... Dito f. d. Hertiglige Drabanter ... Stockholms Slotts« Stat » « Dito Slotts,Dxggnads-Stat .. Indragne Kongl. Operan Rikets Högste Embetens Stat Nedre Zustiliä-Ncvisionen Swea Hof-Räll Lagmännen under dito Götha Hof.Rätt Krigs-Hof-Rätten « Kongl. Cancelliet Post-Staten .
För den akademiska undervisningens framgång vore af särdeles vigt, att de yttre hjelpmedlen för samma undervisning förefinnas i möjligen fullständigaste skick; 2:0 att ett nytt anslag till en professors-lön, å 1,600 R:dr, för hvartdera universitetet, tillhopa 3,200 R:dr årligen, måtte blifva anvisadt. Saknaden af tillräckligt antal professioner, i förhållande till vetenskapernas mångfald och ständigt, fortgående utveckling, hade länge utgjort ett hinder för universitets-undervisningens ändamålsenliga ordnande. Så hade behofvet af en profession i pharmacologi, inom medicinska fakulteten, gjort sig allt mer. och mer kännbart, och likväl funnes vid intetdera universitetet särskild lärostol för nämnde vetenskap inrättad, ty den tillfälliga undervisning, som nu deruti meddelades, kunde icke med någon säkerhet påräknas. Vidare vore en länge öfverklagad brist i Upsala, att der saknas en Profession i zoologien, som dock intager ett så vigtigt rum i naturalhistorien. Äfven geologien, en vetenskap, som i sednare tider erhållit ökad betydenhet, och särdeles för ett bergsbrukande folk måste blifva af vigt jemväl i praktiskt hänseende, borde hafva en idkare ex professo vid åtminstone ettdera universitetet. För uppfyllandet af alla dessa med flera dylika behof, erfordrades visserligen anslag till flera professorslöner, men med afseende I 2 å befintliga tillgångars möjliga knapphet, samt då frågan om nya lärostolars inrättande stöde i nära sammanhang med den ännu pågående beredningen af förslag till förbättrade lagar för universiteten i allmänhet, nödgades Hans Kongl. Höghet inskränka sin framställning till begäran om blott
Genomögna vi en i Upsala, kort efter Thorilds landsflykt, utgifven samling af anonyma tal, som kallas ”Skrifter upplästa i en samling af Studerande vid Upsala Akademi”, så äga vi framför oss ett åskådligt, om än (måhända vid utgifvandet) modereradt uttryck af dessa sinnesstämningar; och särskildt i t. ex. det tal, som börjar sid. 50, mycken Thorildisk efterklang 66. Också bedrogs man ej af den instinkt, som sade, att Thorild var en kämpe, lika modig som snillrik, för Sanning, Frihet, Skönhet. Men bättre hade man tjenat honom och hans sak, hvilken ändock – i sin innersta kärna – var en annan än Fransyska Revolutionens, om man låtit sina beundransgärder föregås, eller åtminstone efterföljas, af något verkligt bemödande att studera och förstå honom. Öfverhufvud måste bekännas, att Thorilds anhängare voro starkare i välmening, än i begrepp; och att långt mera, än genom den honom öfvergångna domen, omtöcknades hans stjerna genom underhaltigheten af de lärjungars egenskaper, som företogo sig att sjelfve uppträda såsom författare. Det fanns ibland dem ingen, som kunde ”föra hans runor” med ära. Å andra sidan uppfyller jag en helig pligt, då jag förklarar, att jag ej mäktat upptäcka minsta spår till någon hans vittra motparters delaktighet i hans politiska ofärd. Sannolikt är visserligen, att de icke ogerna sågo hans plötsliga aflägsnande från en skådeplats, der han alltigenom varit dem så högst besvärlig. Men de kunna ej ertappas på annat slags medverkan till detta hans öde, än att de hade, i vers och prosa, ideligen utmålat honom såsom en ärke-fantast och oförsynt charlatan. Föröfrigt bör man veta, att hos de nya makthafvarne stodo hvarken Kellgren eller Leopold synnerligen väl anskrifne. Allraminst
Den redan vunna erfarenheten i disconten bör göra oss uppmärksamma på faran af belåning af adier och publika papper i allmänhet, utan att annan tillräcklig säkerhet ställes derjemte, och, hellre än att tillstyrka en sådan belåning utan borgen, förenar jag mig således i begäran om afslag å ifrågavar. mom. H. Ex. Hr Gr. o. Ordför. framställde propos. till bifall å Utsk:s förslag i mom. lit, c af a3:dje punkten. Ropades nej, H. Ex, föreslog bifall till den af Hr Rosenblad föreslagna redaction, så lydande: till högst 75 proc. af vanliga försäljningspriset under de t ren ne näst före belåningen förflutna månader; actie r och obligationer, som af Ra ne os ty reisen pröfvas belånbara. Ropades starka nej, blandade med ja, H. Ex. framställde propos, till afslag å det nu ifrågavar. mom. Ropades ja. Frih. Ehrenborgh reserverade sig emot det nu fattade beslutet. Gr. Cronhjelm: Som jag icke var tillstädes, då R. o. Ad. fattade sitt beslut om nästföregående mom. lit. b, anhåller jag att nu få reservera mig emot beslutet. Götha canalactier äro för närvar, ej värda en enda skilling, uppskattade efter den inkomst de gifva, och att under sådana förhållanden belåna dem till 25 proc., äfven med tillägg af en borgen, sorn, efter hvad jag förut haft äran anföra, medför obetydlig säkerhet, fruktar jag skall leda till stora förluster för Ranken, V, Lånerörelse genom ffandelsdisconten. 24:de punkten: att Handelsdiseonten, under benämning af Handelsoch Näringsdiscont, må fortsättas, med iakttagande endast af följande förändringar och tillägg; a) lån kunna beviljas å 6 eller mindre antal af månader, TJnderteckn. Ridd.Secret.: Ronde 24:de punkten hafva de öfriga RiksSl, beslutat sålunda; PresteSt, har bifallit Den 3i Juli f. m. 437 liela punkten oförändrad.
Likaledes godkändes hvad Utskottet yttrat i anledning af Carl Anders Larssons framställning, att alla de lagar och påbud, som handla om förmedlade och oförmedlade hemman, vare sig i fråga om utgifter, inkomster eller val inom kommunerna å landet, skola upphöra att vara gällande, m. m. Deremot blef Utskottets i anledning af Gustaf Hultmans från Nerikes län och Jöns Rundbäcks från Göteborgs län i detta Stånd väckta motioner, i fråga om kyrkoherdarnes rätt alt deltaga i val af klockare, orgelnist och folkskolelärare, gjorda tillstyrkan, att samma motioner måtte lemnäs utan afseende, återremitterad till Utskottet, dit äfven skulle öfverlemnas utdrag af protokollet, i hvad det rörde den diskussion, som uppstod i anledning af sistberörde tillstyrkan. Vi - Prol.-TJtdrag den 30 September 1863. 633 Vidare blef samma Utskotts Betänkande, As 26, i anledning af motion om rättighet för församlingen i konsistorieia pastorat och sacellanier att begära fjprde profpredikant, bifallet; hvaremot Utskottets betänkande, Al 27, i anledning al motioner om afskaffande af prestoch pastoral-examen inför Konsistorierna m. m. återremitterades, och skulle öfverläggningen rörande sistnämnda betänkande genom utdrag af protokollet Utskottet delgifvas. S. D. Uti protokollsutdrag, As 417, bade Höglofliga Ridderskapet och Adeln inbjudit de ölriga Riks-Ständeu att förena sig uti Adelns, vid pröfning al 69:de punkten af Stats-Utskottets Utlåtande, M 153, angående regleringen at utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvudtitel, fattade beslut att bifalla Utskottets i nämnde punkt gjorda hemställan om pension åt Justitie-ombudsmannen S. L. Theorells enka, med den förändring, att pensionsbeloppet förhöjdes från 1,000 till 1,500 R:dr.
Läroverket har innevarande läsår, dess tredje, i seminariet 45 elever, fördelade på två afdelningar, och i skolan 67 barn, utgörande 6 årsklasser. I våra tider, då alla arbetsområden för den bildade kvinnan tyckas vara öfverf3 ' llda, är det glädjande att efterfrågan på lärarinnor från detta seminarium har visat sig så riklig, att antalet platser som erbjudits har varit cirka dubbelt så stort som de därifrån utexaminerades. Så har nu redan, 2 månader innan de slutat sin kurs, största delen af de elever, som i år tillhöra högre afdelningen, platser bestämda eller på förslag till hösten, de flesta i skolor. De löner som bjudas, variera i skolor mellan 500 kr. (då vanligen endast 3 timmars daglig tjänstgöring fordras) och 800 kr. ; i familj gifves 250 kr. till 500 kr. jämte » allting fritt ». Läroverkets föreståndarinna, fröken Alma Detthow, som i 20 år varit lärarinna vid privat seminarium, har till k. m:t lagt in ansökan om rättighet att under ecklesiastikdepartementets kontroll få anställa sådan afgångspröfning, som berättigar de utexaminerade att innehafva platser vid offentliga småskolor i städer och på landsbygden. Denna anMOSTER EMMA. är vårt lands förnämsta ungdomstidning. Pris för helt år endast 3 kronor. F ÖR år FRÖKEN ELISABETH ÅGREN, som sedan 1861 varit i postverkets tjänst (vid Tierps postkontor) och sedan år 1867 förestått Sigtuna post•&gt; * n StÖld. Kurs m HYLIN 1899. &amp; C22 FABRIKSAKTIEBOLAG KONGL. HOFLEVERANTOR UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: Viol, Hyacinthe, Heliotrope, Syren m. fl. THEA-ROS-PARFYM M. fl. T. A. T. 24 97. samt hos alla finare Parfymhandlande i 10 riket.