Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa delar af Utsk:s förslag Iemnades utan anmärkning. I fråga om nu gällande R.F:s 56 §, som enl. Utsk:s förslag skulle utgå, yttrade Frih. Raab: Det står att 56 § i nu gällande R.F. utgår. Det är också gifvet, att den skall komma till att utgå efter de föreskrifter, som för öfrigt här äro föreslagna; men jag har icke kunnat uptäcka någon föreskrift motsvarande 56 § R.F., åläggande Utsk. att söka sammanjemka olika meningar till åstadkommande af grundlagsförändrings-förslags antagande. Jag anhåller om uplysning härom. Den 28 Maj f. m. 303 Gr. Lagerbjelke; Med anledn. af Frih. Raabs nu gjorda förfrågan, får jag lemna den uplysning, ali eli af förslagets förnämsta företräden emot det nuvarande just är, att några olika beslut, som behöfva sammanjemkas, aldrig kunna ifrågakomma, ly då Stånden endast få säga ja eller nej till hvad Riksnämnden beslutat, kan någon sammanjemkning icke komma i fråga, utan genom Ståndens beslut är frågan afgjord. Ofverläggningen om denna § ansågs härmed fulländad. §§ 54, 55, 58 och 62. Dessa §§ lemnades ulan anmärkning. § 74. Hr von Hartmansdorrff: Enl. del af mig i dag förut gjorda förbehåll, får jag anmärka, det Const.Utsk. synes mig här hafva föreslagit en origtig förändring, nemi. den, att från den s. k. Granskningsnämuden skilja frågorna om grundlagsförändringar. Jag befarar att LagUtsk., som förmodligen skulle komma att i st. f. Const.Utsk., behandla dylika saker, icke är tjenligare dertill, icke ens så tjenligt som delta. Om något Utsk. skall med sakkännedom kunna bedöma frågor om ändringar i Rikets författning, sä är det väl det, som genomläser Statsrådsprot:n och följaktligen ser huru hon verkar i styrelsens serskilda grenar, då Regeringen måste söka förlika enskild eller allmän fördel med föreskrifna formaliteters iakttagande. De flesta grundlagsförändringar åsyfta dock att bestämma huruvida Konungen eller R.
Grefvarne Cronhjelm, Polycarpus, och Posse, Carl Henric, förenade sig med Herr Hjerta, Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, det han förmodade, att Stats-och Banco.} Utskottens Betänkande rörande Financeregleringen, då det första gången till RiksStånden aflemnas, troligen komme, att på grund af deremot blifvande anmärkningar, till Utskotten återgå, utan att Ridderskapet och Adeln kunde, vid detta tillfälle, i afseende å Financeregleringen taga något beslut, samt hemställde således, att frågan om och huruvida några ytterligare uppgifter rörande BancoVerkets ställning, framdeles, under Riksens Ständers sammanvaro, eller äfven dess emellan, antingen årligen efter afslutade räkenskaper, eller efter hvarje Revisionsförråttning, må komma att allmängöras, måtte hvila, intilldess Ridderskapet och Adelil 124 Den 7 Maji f, m, öfver den blifvande Financeregleringen fattat sitt beslut. Bifölls. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 5 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. y. Lagerheim’, Onsdagen den 7 Maji. Plenum klockan half till 6 eftermiddagen. Herr von Hartmansdorff, Auguji, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o i.J Herr Hjerta, Guftaf: Mig *ynes i afse ende pä Herr von Hartmansdorff» motion det fall kunna inträff^ ätt Utskottens listor ej blif - Ven 7 Maji e m. 12a va fullkomligen pålitliga. Det kan ju nemligen lått hända, att Utskotten föreslå åtgärder, dem Riksens Ständer ej bifalla. Vid sådana tillfällen kunde det Utskottets lista, af hvilket en dy. lik åtgård blifvit föreslagen, naturligtvis ej öfverensstämma med ExpeditionsUtskottets förteckning öfver uppsatta skrifvelse.". Jag hemställer derföre, om det icke skulle vara möjligt att pcfinna någon utväg, hvarigenom äfven den. na olägenhet kunde afhjelpas. Herr von Hartmansdorff'.
Reservationer af 1hrr Friherre Alströmer, C. J. 0.: »Då Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid sistlidne riksdag afstvrkte Ilikets Ständers bifall till ett då väckt förslag om inrättande af kommunalnämnder, yttrade en dess ledamot uti sin, emot Utskottets beslut afgifna reservation, bland annat följande: 1 »Om det i hvilket land som helst är af vigt, att dess särskilda landskaper ega ett tillfälle att uttala sina önskningar och behof, samt att sörja för de angelägenheter, som äro för dem egna, så gäller detta företrädesvis om vårt fädernesland, i anseende till det mångfaldigt brutna skaplynnet af dess natur. Ett laud som intager en sträcka af 150 mil från norr till söder, hvars flesta landskaper sinsemellan förete en i så många hänseenden afvikande karakter, och inom hvilket, i följd deraf, odlings-, befolkningsoch näringsförhållandena äro så högst olika, synes framför andra vara anvisadt på nödvändigheten alt gifva åt hvart och ett af dessa särskilda landskaper en organ. Icke alltid kunna samma ekonomiska författningar vara tillämpliga och utöfva en odeladt välgörande inflytelse i så skilda orter, som Skåne och Norrbotten, Gottland och Wermland; månget stadgande kan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollets Betänkande, JYi 110. 21 deremot vara af dessa provinsers olika läge och natur särskildt påkalladt, och månget ekonomiskt påbud finnes gagnande för det ena, som icke kan med fördel utsträckas till det andra.» »Betraktar man åter landets historiska utveckling, synes denna äfven i rikligt mått innebära ett erkännande af den anvisning, naturen i nämnde hänseende gilvit. En kommunalförfattning för landskaperna är hos oss i sjelfva verket icke något nytt, utan endast återställandet af en inom Svenska samhället urgammal och i dess inre väsende djupt rotad inrättning. Sveriges författning har af ålder varit en landskapsförfattning. Hvart landskap hade i äldre tider till och med sin egen lag; icke förr än i medlet af det 14:de århundradet fanns en gemensam lag för hela riket.
Jag kan således jeke anse annorlunda än obilligt att Sjö-Staten ffall warg mindre wäl länk, och hemställer akt för den mq anfläs lika aflöning, som för Artilleriet och Konun» gens eget wärfryade Regemente. 2:0 Af f. d. östgötha Cavallerie lära finnas r Ofwerste 4 Ryttmästare i Regements O.warkermästare och l Regements Stallmästare loner, hwilka utan rmiswel böra flyttas pä indragnings Staten, för att hemfalla Stars-Enstan wid Jnneha'warcnas afgänq. Desta har jag i Ut!>ottckS projexr icke kunnat finna om de icke inbegripas under den summa af 2,ZOy R:d, som för Lif Grenadier Regementet star Upförd pä Jndragnings-Astan. Om sä är förfaller Miu anmärkning ; hekla afseende. Z:o Saknar jag pä Indragnings - Astan Upsala Academies Slall-Stm. Dea är icke obetydlig och Staten synes icke böra af densamma graveras, dä Ac.demiens Ersta i proportio.i uran twifwel äc fökmögnare än Statens och man olägenhet bade kan Den 12 December. 567 och bör underhälla sin egen Stall-Stat. Men kanske denna fräga tillhörer regleringen med Kungögärdarne. 4:0 Hwad som är föreslagit angående Kongl. Cancellie Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 4 November. Utdrag af Protokollet, hallit hos Högwördige PcesteS ändet d. 2Z Oct1809. S. D. Hrad Rikens Högloft. Ständers Allmänna Veprärsoch OeconomieUtstolt uti desi d. 2 dennes asgifna Betänkande i anledning af Hrr Doctor kakiLi Attmorial, angående söreflagen ahlman inrät ning af Sockne-Magozrner, hemställt och tillstyrkt, har PresteZrändet lili alla delar bifallit.
Jag föreslår derföre vördsamt: alt, förutom den inom Westerbottens län redan befintlige Veterinärläkare, en ytterligare sådan må med lön å stat anställas lör länet, med station i länets medlersta domsaga inom Nysätra eller Nybyns socknar, der apothek finnes. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Olof Lindström, från Westerbottens län. Biii. till K. St. Af Olof Lindström från Westerbottens län, om särskild ersättning ät postförare, dd han nödgas afbida postens expedierande. Bland de bördor af tung beskaffenhet, hvilka hvila å skallejorden, är postföringen onekligen en af de svårare. En postbonde jagas oupphörligen och har intet val. Ofta måste han vänta med häst och karl ända till ett halft, ja understundom ett helt dygn på posten; och om det då derjemte inträffar att postkontoret är beläget mellan 2:ne skjutsstationer, mäste han äfven vänta vid kontoret en eller två timmar utan ringaste ersättning. Mig synes derföre vara skäligt, att postbonde, sorn sålunda nödgas vid hvarje postföring uppehålla sig vid postkontoret längre eller kortare tid under postens expedierande, borde njuta ersättning i vänlningspenningar af postkassan. Den skjutslega han åtnjuter, om dervid fästes afseende på den noggranna påpasslighet, och den ofta långa väntan lian är underkastad i hvar enda vecka af året, lärer väl med rälta icke kunna anses så öfverdrifvet hög, alt han fördenskull bör kännas skyldig att utan ersättning vänta vid det på hans skjutsningsstation belägna postkontoret. Ersättningslordringen i ty fall är så mycket billigare, som delta väntningsbesvär endast inträffar på de stationer, der postkontor äro belägna. Postförarne mellan alla andra stationer äro derifrån befriade. Al sådan anledning linner jag mig befogad nu vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville besluta en ersättning af 50 öre Runt åt postbonde för hvarje gång han nödgas på sin skjutsstation afbida postens expedierande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November ^802. Olof Lindström, från Westerbottens län.
28 april, så gick det, så vidt jag vet, ut på, att regeringen ville med glädje ingå på underhandlingar angående den i brefven fram-slälda planen och emotse dessa underhandlingars öppnande från svensk-norsk sida. » Monrads slutmening lyder: &gt;Mitt allerunderdånigste andra-gande skulle derföre vara, att Eders Majestät målte täckas tillåta mig att, så snart som möjligt träda i officiel och alldeles hemlig förhandling med Eders Majestäts regering om sakens vidare befrämjande. » Korrespondenten har uteslutit ordet » hemlig », som icke passade för honom.sådan tolkning som att Sverige-Norge skulle först framdeles kämpa för Nordslesvig; utan måste förbindelsen naturligtvis gälla just pågående krig. Hade Monrad hyst ringaste tvif-velsmål angående denna punkt, så kunde och borde han ju genast, i sitt första bref till kung Karl, ha förskaffat sig visshet derom. Att han icke gör något spörsmål derom, intygar motsatsen. Emellertid yttrar korrespondenten: » Men en tanke tror jag har varit gemensam för alla danskar, hvilka hört förslaget, och den har varit: Vi behöfva bröd (vapenhjelp), och du gifver oss stenar (politiska projekt). Möjligtvis är det ädelstenar, men dock alltid stenar. Jag tror alls icke att förslaget kommer att få någon omedelbar verkan, och jag betviflar att en sådan verkan öfver hufvud taget varit beräknad från kung Karls sida. » Genom detta förfaringssätt vanstälde korrespondenten förslaget, som ju förlorade allt samband med situationen och allt förnuft, hade det icke äfven — ehuru på vissa vilkor — tillsagt om omedelbar vapenhjelp från Sverige-Norge till kamp för det danska Nordslesvig. Genom att vidare insinuera, att kung Karl antagligen alls icke haft något verkligt allvar med förslaget, och tillika omsorgsfullt dölja, att det egde anhängare i Danmark — tvärtom försäkrades att » alla danskar, hvilka hört förslaget », ogillade det samma — var korrespondentens framställning egnad att uppväcka mot hela förslaget en allmän ovilja. Detta vardt ock i fullaste mått fallet. Sitt skarpaste uttryck fick denna ovilja i norska Aften-bladet redan den 9 maj.
Under den 17 Juli 1858 är ny posttaxa utfärdad, och genom cirkulär af den 9 December samma år anbefalldes, att ny portotaxa för utrikes brefvexlingen, som blifvit upprättad den 28 Oktober, skulle lända till efterrättelse från och med 1859 års ingång, sedan genom Kongl, brefvet den 27 förutgångne Mars forordnats, att i den nya utrikes-taxan portot för bref till Norrige skulle bestämmas till 12 öre, då brefven vore adresserade till poststationer inom afstånd af till och med 20 mil från afgångsorterne i Sverige och till 24 öre, när de vore ställde till orter i Norrige, belägne mera än 20 mil från de Svenska afsändningsorterne: att portot för bref till Ryssland och Finland öfver Alands haf och Haparanda, hvilket porto uti gällande konvention vore bestämdt för bref af enkel vigt till 10 skillingar Banko Svenskt och 10 kopek i Ryskt eller Finskt porto, eller tillsammans 20 skillingar Svenskt Banko, skulle upptagas med beräkning af 3 öre för hvarje skilling eller kopek, och att de uti gällande konventioner med Preussen, Danmark, Frankrike och England i dessa länders mynt utsatta portosatser skulle beräknas i Svenskt Riksmynt sålunda, att 1 Preussisk Silbergroschen ansåges lika med 9 öre, 1 Liibsk eller Hamburger skilling Courant lika med 7 öre, 1 Dansk Riksbanks-skilling lika med 2 öre, 1 Franc, som motsvarar 8 Preussiska Silbergroschen, lika med 72 öre och 1 Penny lika med 74 öre. § 13. Ehuru i sednare tider den regel i allmänhet varit följd, att utvidgad fribrefsrätt så litet som möjligt beviljats, hafva af uppgifven anledning Kontrakts-prostarne, genom Kongl, brefvet den 23 Februari 1858, förunnats utsträckt fribrefsrätt för embetsskrifvelser till vederbörande Läus-styrelser och Konsistorier. § 14.
Resutatet af dessa, reformnot en)), vid hvillza, som ofta.ar fallet vid offentliga diskussioner, en och annan talare visade benagenhet att ofverskrida sjalfva ii~~inets rbinarken, var uttdandet af en forkastelsedoiii: !not de 1Bnga proinenaddrakterna och antagnndet af en we solution^ om ' _deras forkortande ined minst 10 cent. frkn marken, en reform, soin det hvarken fordras mycket mod eller stor sjalfofvervinnelse for att anslnta sig till, hvarfore det iir ntt hoppas, att det initiativ som Dralrtreforrnforeningen har tagit skall kronas med £ramghg Meddelanden fP&amp;n Fredrika-BremerFbrbundet. Allmgnna Stipendiefonden. ' Till ansokan hafva genom stipendiekomith foljancle stiyendior annonsernts: For elev vid folkskoleliie-ne-i~me-se~zti~tariz~)) ~ 36O kronor (Stockholms stads stipendium); For elev wid lzog? 3 kronor (fritt 00 stiyeridium). Fbr studerande vid 1; totds eller I,$ysrrZcr. zutitversitet XI0 Irror~or (fritt stipendium); For utbildning till vlifrArarb~tn vi (7 Haudwbetets T %II ~ e r s rd f - skola IS0 kronor (Mnlmohus l&amp;ns stipendimn? ; For utbildning till barnn2orska for k v i m a rued ele~weuttcrskolebildviing I S 0 kronor (Kristjanstads lans stipendinm); For utbildning af ldra&amp;rzn i huslig eko~lomi fur .folliskoln IS0 kronor (Ostergotlands lans stipendium); For sjzckv&amp;rdsk~rs v i a Sabbatsberg 640 kronor (1 ' esterbottens lans stipendium); For genomgdende af teknisk skola IS0 kronor (Sodermanlmds liins stipendium).
Härmed är nu varats karakter såsom varande endast i sig eller såsom ursprungligt, d. v. s. såsom processens början, satt. Varat är satt såsom ursprungligen egande å ena sidan (i-sig-varande) ren (förnuftig) konkretion och reflexion i sig, å andra sidan en (i-sig-varande) konkretion och reflexion i sig, som består i själfständiga jämte hvarandra likgiltigt bestående tillvarande väsen, och visserligen båda delarna med nödvändighet. Alltså skulle då varat ursprungligen endast ur en synpunkt vara rent vara, ur en annan lika nödvändig synpunkt vara orenadt af utomhvartannatvara, tillvaro etc. Men nu måste varat såsom ursprungligt ur alla synpunkter vara rent vara, enär det annars icke skulle vara omedelbart, då det icke kan vara början till processen. Detta står tillsammans så, att varat ursprungligen jämte det, att det har (isig-varande) konkretion och reflexion i sig, är det i de själfständiga tillvarande väsendena enkla lika och gemensamma, sålunda ett abstractum, som förutsätter dessa såsom den verklighet, hvarur det är abstraheradt. Därmed är det förut »okända andra», som varat såsom abstrakt ursprungligen förutsätter, uppvisadt. — Emellertid har varat såsom absolut identitet ännu endast i sig konkretion och reflexion i sig på de båda angifna sätten och dessa sammanhänga endast i sig med hvarandra, nämligen så, att de båda med samma nödvändighet ligga i den absoluta identitetens begrepp. I substantialitetsförhållandet ådagalägger sig den absoluta identiteten såsom egande konkretion och individualitet ur de båda angifna synpunkterna samt ådagalägger dessa synpunkters sammanhang med hvarandra. Såsom substans söndrar sig nämligen den absoluta identiteten i själfständiga jämte hvarandra likgiltigt bestående tillvarande momenter, hvilka han upphäfver i denna deras själfständighet och gör till blott sattvara. Därmed återvänder han i sig såsom momenternas positiva, i sig reflekterade enhet, hvarigenom de ega sin själfständiga tillvaro.
Då jag hört R. o. Ad, gilla det af Hr Gr. o. Landtm, nu gjorda förslag, får jag till prot. anmäla min protest deremot, gtt, då ett mål blifvit föredraget, i hyilket Hr Qr, o. Landtm, vägrat propos., och denna propos. af en Ståndets ledamot blifvit yrkad, framställning till Ståndet icke immediat»* blifvit gjord för att inhemta, huruvida Ståndet instämde uti att yrka prppostn. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Då R. o. Ad. lika med PpesteSt. bifallit StatsUtsk:s förnyade betänk, i fråga piil ett anslag af 8000 r:dr för de oiindgängligaste tua? turiella behofven vid universiteten, men BorgarpSt. i så måtto varit skiljaktigt från R. o. Ad. samt PrestcSt., som BorgareSt. endast beviljat hälften af detta anslag, skulle jag vördsamt våga föreslå, att R. o. Ad., i likhet med hvad sorn inpm FresteSt. blifvit beslutadt, behagade inbjuda BorgareStatt instämma i detta Ro. Ad;s beslut. Jag tror, att dertill vöre så mycket större skäl, som det är oss bekant, att frågan inom BorgareSt. afgjordes gepom en votering, dervjd endast med en rösts pluralitet StatsUtskts förslag blef afslaget. Begärdes på bordet af Gr;na Posse, Arv., och Frölich, Dav., samt Hr Dalman, Willi. Fredr. Företogs till pröfning BancoUtsk;s d. 18 dennes på bordet lagda memor. N:o 29 med förslag till jemnkning af RiksSUs olika beslut, i afseende på Ulsk:s under IS':o 14 afgifna utlåt. R. o. Ad. ansåg detta memor. böra punktvis afgöras. i:sta punkten tillika med dc» dertill hörande >oter:spropos:n. Den ii Augusti. Gr. Horn, Claes Fredi-.:
Derför ägde han till umgängsbröder, utom en Hallman och en Kexél, jemväl en Lidner, en Thorild, en Kraus, en Häffner: samtlige i annat olikartade både med honom och sins emellan, men i detta hänseende gemensamt hans närmaste fränder. Det kan föröfrigt ej öfverraska, att han äfven af den, som bland Sveriges dåvarande vitterhetsmän var Gustafs förtrognaste gunstling, betraktades ur en synpunkt, fullkomligt liknande Monarkens egen. Redan ett par år före Kellgrens och Svenska Akademiens aktningsbevis, helsade honom Leopold med ett lofqväde, hvari han blef prisad såsom ”Nordens Anakreon” och vårt lands snillrikaste sångare 29. Detta hittills otryckta poem, hvilket Leopold ännu mot slutet af sin lefnad hördes ur minnet uppläsa för sina vänner, borde, om det i handskrift finnes till, visserligen ej längre undanhållas offentligheten och den i flera fall upplysande jemförelsen med Kellgrens företal. Med förtäljandet af dessa ärebetygelser befinna vi oss dock redan inom det tidskifte af Bellmans lif, då han mera sparsamt diktade qväden, som uthärda täflan med de bästa från hans nästföregående lefnadsperiod. Det har blifvit sagdt, att hans skaldeförmåga var under denna tid – eller ungefär från 1780 till 1795 – i aftagande; man har till och med påpekat det såsom den naturliga följden af ett oordentligt lefnadssätt. Enligare med sanningen är, att hon nu oftare, än tillförne, ömsom rigtade sig åt föremål, som kanske mindre tillhörde hennes egendomliga skaplynne, ömsom för de gamla föremålen valde nya behandlings-former, som – i motsats till de äldre – framgingo mera ur hennes reflexion, än ur hennes natur.
Ja, då de blott inträffa i ordentlig kaffetid o c h icke urarta, så kunna de j u någon gång vara rätt uppfriskande. Men hvad säges om detta » kaffespring », som hos somliga fruar med tiden urartar till riktig mani. Ha de ej bjudning hemma eller äro bortbjudna, så ha de ingen ro i sig. Ja, det händer t. o m. att de helt » nkelt taga sitt handarbete, gä bort till någon bekant (naturligtvis med kade och kallprat i perspektiv) och säga: » Kära du, jag kommer kanske olägligt, men det var så tråkigt hemma, att jag måste ut till någon af mina väuner. » Hvems skuld är det, att » det är tråkigt » hemma, o c h hur skall det bli för man och barn, när den, som skulle göra det trefligt för dem, flyr sin kos? Är detta rim och r e s o n? Och nu, mina kaffeälskande systrar, då I blifven bjudna på ett » ordentligt » kafferep, d. v. s. i laga tid, gå da ej för kaffets skull, låt detta bli en bisak, utan för att möjligtvis från kaffebordet fora med eder något lärorikt, någon god idé eller uppfriskande tanke till hemmet. Puppa. rekommenderar till j u l e n sitt stora o c h förstklassiga lager af alla sorters F1CK-UR i guld-, silfvero c h metoH-boetter för damer o c h herrar. Väggur _, » • » j. 394 I U U N År 1 8 7 8 utgåfvos därför de första brefven. Under senare år hafva ytterligare tryckts n:r 6 för unga k v i n n o r; n:r 7 för alla stånd o c h åldrar; n:r 8 för nya året. — Brefven ä r o tryckta m e d stor stil på stort skrifpapper. Iduns julnummer lämnar i dessa dagar pressen och expedieras till samtliga prenumeranter såsom n:r 51 i den löpande årgången i ordinarie tid. Till de hrr bokhandlare och öfriga kommissionärer, som rekvirerat lösnummer, börjar expeditionen den 10 dennes i den tur och ordning rekvisitionerna ingått. Ur notisboken.
Då JDen 3.4 Juli f. 77i) det nu blifvit vrkadt, alt befrielsen för fördubblings utgörande bor fortfara , om ej ar annat skäl, derföre alt i opinionen denna befrielse skulle vara ansedd sorn ett vi!- **• kor för Consoiplionsskyldigheten; så tror jag att ehuru varsamt nian bör gå till väga att icke stöta en nog allmänt fattad opinion, äro dock rättvisans'fordringar star-kare, och i synnerhet, då' opinionen iåkar alt vara alldeles falsk. Jag fruktar för öfrigt, att denna opinion i synnerhet underhålles af dem, som bjertehgen gerna begagna ett misstag för att få undandraga sig skyldigheter till staten, som j samum inån tyngre måste bäras af öfriga medborgare. Och jag tycker mig nu inse någon orsak till en del personers häftiga vänna, lör 1819 års Cöpscriptionsproject. Sorn i Högloft, OeeonornielJiskoltefs Betänkande icke ett ord förekommer om Gothland, för hvilken Ö särskildt är stadgadt, finnér jag icke, att det olika förhållande, som med nämnda provin» äger rum, bör kunna hindra Ridderskapet ocii Adeln, att fatta beslut i en fråga, som icke rörer Gothland, men väl alia öfriga Provinser i Riket. Grefve von Lantingshausen, Albrecht• Da Rikets defension beror på en öfvad ömagt, kan jag för min del ej inse annat, ' , N Den 14 Juli f. m. 679 än att densamma säkrare befrämjas genom Bätsmans-fötdubblingen, såsom en stående Corps, an genom Conscriptions-manskapet. Jag tror för öfrigt, att Betänkandet är grundad! på så trona skäl, att det latt bör af Högloft. Ridderskapet och Adeln kunna bifallas. Dessutom är den återstående Riksdagstiden ganska kort, och en älerre-' iniss skulle kunna verka uppehåll. OeconomieUtskottet har ock så moget betänkt detta ämne, innan det utlå it sig, att det icke lärer kunna göra om sitt Betänkande; hvarföre jag anhåller om Herr Grefvens och L a n d t