Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J. A. af Ström. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att, genom Utdrag af Protokollet, vänligen inbjuda de öfrige Riks-Stånden, att instämma i de, vid pröfningen af Bankooch Lag utskottens Betänkande, Nio 1, i anledning af väckte förslag i fråga om ny lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, af Ridderskapet och Adeln fattade, Med-stånden genom Protokolls-utdrag, Nio 497, meddelade beslut. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Siats-Utskottets den 16 dennes f. m. på bordet lagda Memorial I N:o 275, angående verkstäld omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om beräkningen af Stats-verkets inkomster; och Nio 276, angående verkstäld omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra Stats-auslag till föremål, tillhörande 4:de, 7:de och Side Hufvudtitlarne. Prot.-Utdrag den 20 September 1854. 435 S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 16 dennes f. m. på bordet lagda Utlåtanden:
Vi tego en stund; men – skall jag bekänna det för eder, mitt herrskap! – nyfikenheten öfverväldigade mig slutligen, och efter vår besynnerliga tystnad tog jag så här till orda: »Min bästa vän! nu förstår jag fullkomligt alla omständigheterne, både af spökeriet och hvarföre man befinner sig jäfvig uti att kunna rätt förklara det för husfolket, men en enda sak – förlåt mig det – är och förblifver mig dock mörk och obegriplig; en enda sak finner jag icke nyckeln till, och det är huru din hustru, den kloka och fördomsfria pastorskan, som dessutom vet hela den naturliga orsaken till det sista förmenta spökeriet, huru äfvenväl hon kan dela folkets inrotade förskräckelse?» Min värd teg en stund, och skrufvade under tiden fram och åter på locket af sin snusdosa; men då jag ännu en gång uppmanade honom att nöjaktigt förklara mig denna gåta, sade han, med en ännu långt lägre röst, och med något doft deruti, som skulle kommit eder, mina damer, att kanske något litet rysa!» – (de ryste alla öfver en bank) – »jag ser det, jag är fångad i mina egna nät, och måste äfven ut med det ledsamma slutet af allt detta. Jo, här har du nu verkliga förloppet: Med stor ledsnad öfver denna obehagliga natt-händelse, som vi visste skulle göra mycket buller och uppseende och väcka åtskilligt prat i orten, samt med stor oro öfver vår olyckliga väns öde, som svårligen i natt och mörker kunnat reda sig i en djup och vild, för honom alldeles okänd skogstrakt, afvaktade vi otåligt någon underrättelse från honom, utan att dock kunna fråga någon, eller ens veta hvartåt vi skulle ställa någon efterspaning. Men döm nu om vår förvåning och smärta, när jag slutligen och ändteligen mottager ett halft ohöfligt, halft vansinnigt bref från den arma flyktingen.
Embetsmyndigheters underdåniga utlåtanden blifvit utredt, att ej mindre ofvannämnde, från Lofta och Gamleby församlingar till Collega Scholm i Westervik utgående spanmålsafgift, än ock den enahanda afgift, som från Törnesfalla församling i samma Stift och Län utginge till Rectorn vid Westerviks Skola, vore samma afgift, som under namn af Djeknepenningar blifvit genom 1624 års Riksdagsbeslut, i stället för den förut brukliga, så kallade Socknegången, till utgörande med 6 öre silfvermynt å matlaget, påbjuden, fastän afgiften i dessa Socknar, derifrån inga Djeknepenningar i öfrigt erlagts, kommit att efter gammalt bruk utgå, i stället för penningar, med en skeppa säd af hel gård och, i förhållande dertill, af de mindre, E. K. M., enär således billigt vore, att ofvannämnde 3:ne församlingar blefvo från erläggande af denna spanmålsafgift befriade, men Rectorn och Collegan vid Westerviks Skola icke utan motsvarande godtgörelse kunde beröfvas den del af deras, i alla fall ringa, inkomster, som af denna afgift utgjordes, i aflåten Nådig Proposition föreslagit, att Rikets Ständer, i likhet med hvad, i afseende å Djeknepenningarne blifvit bestämdt, måtte anvisa en årlig ersättning, att, i stället för den så kallade Skolmästare-skäppan, från Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar till Rector och Collega Scholm i Westervik utgå af Kronans behållna tionde-spanmål, med 25 tunnor 17 kappar råg, eller det belopp, hvartill afgiften, enligt från vederbörande infordrad uppgift, årligen uppgått. Vid öfvervägande af hvad härutinnnan förekommit, och då, i följd af Rikets Ständers vid 1834 och 1835 årens
Af denna orsak vågar jsg det kan hända frugtlösa försöket, att med några anmärkningar gifva Högloflige Utskotten anledning, att ytterligare upptöa samt, till Landtmannens förmon och lindring, bereda den besvärliga Tionde leveransen. Utskotten förklara i Betänkandet, att Kronan icke kan undvara rin inmediate förbe» haline Spannmål; men den kan ju efter be - 342 Den 13 Maji. hofvet tagas utur Magazinerne, dit de närmast boende troligen anse förmånligt att få leverera den, och för lösningsmedlen kan dessutom Spannmål1 inköpas: Vidare användes såsom skäl till afslag; att Rusthållare skulle icke kunna förlora rättigheten, ätt in natura uppbära sina Räntor af Au&menterne Dervid får jag anmärka, att alla Augments-räntor vanligen liquideras med Penningar efter Markegångspris, samt att dt t Hedervärda BondeStåndet säkerligen med nöje afsäger sig rättigheten att preja sina Medborgare med Försei-skyldigheten och Cassationsrätfen , emot den stora förmån, att sjelfve blifva lossade utur dessa fjettrar. Utskotten förmoda ock, att Magazinerne blifva otillräckliga och att MagazinsBetjeningen måste ökas, samt att KronoBetjeningens förut nog trägna göromål icke kunna lemna dem tid, att befatta sig med denna Uppbörd. Jag förmodar, att då Garnizonerne , Hospitalen samt Lazaretterne uttaga Spannmål, så lemnäs derefter ledige ruin} och skulle Betjeningen okas, så torde af TullBetjeningen kunna hit emplojeras de, hvilka ifrån GränseTullBevak-' ningen snart lära kunna reduceras. Det lärer icke heller vara Herrar Ledamöter af Utskotten obekant, att KronoBetjeningens göromål och tid tillåta dem att nu besörja dessa Uppbörder privatim, enligt afslutade Contracter med Räntetagaren ; hvarefter Rär.tegifvaren nogsamt får erfara, att Kronofogden har god tid till indrifvande, så väl af sjelfva Tionden, I Ven 13 Maji.
Då protocollet första gången justerades, tillkännagaf Ridd.-Secret., att in pleno skulle för hvarje gång tillsägas, när hvar och en talare kunde få genomse sina muntligen afgifna yttranden. Sedan har likväl denna underrättelse meddelats endast genom anslag, hvaraf liändt, att jag ej kommit att förut granska mina yttranden i fråga om den af Bögv. Preste-St. föreslagna besparing i Riksdagskostnaderna. Jag har nu vid uppläsandet funnit, att i protocollet blifvit upptaget, som Den ia Februarii f. m. hade jag begärt Landtmls-soupeernas indragning endast alja pléni-aftnar. Det skulle häraf kunna hända, att StatsXJtsk. ej yttrar sig vidare, än härom. Min mening var dock vidsträcktare, och jag får derföre väcka följande nya motion: Gr. Cronhjelm uppläste derefter följande: Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Frih. Boyes anförande om ändringar med Landtmts-soireerna samt flera i anledning deraf gjorda yttranden borde såsom en allmän fråga till StatsUtsk. remitteras, ansåg jag mig icke böra bestrida denna Hr Gr. och Landtnäs opinion, helst jag i mitt då gjorda yttrande trodde mig hafva begärt Land tinis-soupeernas upphörande. Jag linner nu af justeringen, , att så ej varit, och då i samma plenum, utan remiss till Utskott, kunde deiinitivt afgöras, att Ii. o. Ad. afsade sig all representation genom middagsmåltider hos dess Landtm, innevar. Riksdag j får jag nu äran väcka en motion, som på samma skäl icke erfordrar remiss till Utskott, den nemi., att R. o. Ad. för sm del af säger sig all representation genom aftonmåltider å Landtm:sklubben innevarande Riksdag. Upplysningsvis får jag äran nämna, att kostnaden för Landtnäsoch Ad:s-klubben sista Riksdag ujipgiek till nära 38,ooo R:dr. Gr. Cronhjelm tilläde muntligen:
Då jag likväl af den Kongl. Propositionen, som Utskotten haft till öfverlägg - i6o Den 6 Jul i i f. oj. liing i detta hänseende, ej kan draga annan slutsatts, än den önskan, jag eljest gerna delar, nemligen dels om stadga i våra penningeförhållanden och dels om åtgärder till förhindrande, likaså mycket af en ytterligare försämring, som af en för hastig, och dymedelst till sina följder visserligen då lika litet gagnande, förbättring af myntvärdet, så vågar jag sluteligen såsom det hästa medel till en framgent blifvande realisation, och såsom en utväg till sämmanjemkning i åsigter, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer uppdraga sina BancoFullmäktige att intill nästa Riksdag, fortfara med silfveruppköp, dock utan menlig inverkan på kursen, så snart och när dessa uppköp kunna verkställas till den åsätta beräkningen af 128 sk:r och derunder per R:dr, men med rättighet tillika för dem, att det sålunda erhållna silfret, eller ock tilläfventyrs en million derutöfver af den nu innehafvande fonden, åter emot enahanda norm utvexla, så vida kursen tilläfventyrs skulle under tiden dertill gifva behörig anledning; hvilket borde till Herrar BancoFullmägtiges urskiljning och pröfning öfvcrlemnas. Dymedelst vore en realisation, så till sägandes med enahanda syftning, som den af Utskotten föreslagna, emedlertid, utan att man behöfde frukta den sednares ovissa följder, tillvägabragt; stadga i penningefövhållandet, så vidt detta äger Den 6 Ju lii f. m. eger sammanhang med kursförhållandet i ■väsentlig mån åstadkommen, utan att våga det helas bestånd; en för hastig kursförbättring genom silfverköp af sig sjelft afhulpen, och en erfarenhet vunnen om en allmän utvexlingsnytta och möjlighet vid nästa Riksdags
S. D. Borgare-Ståndet, som, af anledning Protocollet för den 7 Augusti 1829 utvisar, uppskjutit med Utlåtande öfver decharge till Konungens Rådgifvare och Föredragande, fann nu för godt att denna decharge, énligt 76 §. Riksdags-Ordningen, meddela. S. D. Efter förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens Memorial, N:o 56, beträffande de grunder, som intill nästa Riksdag må komma att gälla vid granskning af Bankens och Riksgälds Contoirets sedlar af de hittills brukliga lägre valeurerna, då de företes förslitne eller stympade, till inlösen hos hvardera Verket, blef samma Betänkande bifallet. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, Nio 179, i anledning af väckt fråga om öppnande af en ny communication inomskärs från Dalarön till Stockholm, förme - 132 Prot.-Utdrag den 1a Mars 1830. deist genomgräfning af en smal landtunga vid södra Stäket, Från Hedervärda BondeStåndet, S. D. Bjföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden; Nm 17g, i anledning af väckt fråga om öppnande af en ny communieation inorn-skärs från Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfning af en smal landtunga vid södra Stä-» ket; och N:o 180, i anledning af väckt fråga om kungörandet af en förklaring öfver Höglofl. Ridderskapets och Adelns vid 180g och i8lO åvens Riksdag gjorda coneessiqner, S. D.
Om ett judebarn, under en så beskaffad uppfostran, jemväl får sådana begrepp om christna lärans redbara sanningar, att det vid framskriden ålder, af fri öfvertygelse om denna trosbekännelses företräde, till densamma öfvergår, och denna individ derjemte är en moraliskt god och nyttig menniska, tror jag, att både kyrkan och samhället derigenom gjort en helsosammare vinst, än om denna tros öfvergång skett såsom tvångsvilkor för någon deremot 4oS Den 10 Maj f. m. erliållen rättighet, vare sig hvilken sorn helst. Om jag fattade Hr v. Hartmansdorffs mening rätt, är hans bestridande, att judebarn må tillåtas inträde i Svenska skolorna, icke oinskränkt, utan endast med afseende å de förmenta olägenheter, som skulle uppkomma vid de der förefallande religionsöfningarna. I sådant fall skulle ju en modification af skolordningen kunna tillvägabringas, hvarigenom nämnde barn berättigades att icke deltaga i bönestunder och andaktsöfningar inom skolan, så framt deras föräldrar eller målsmän sådant icke sjelfva begärde. Den fader af Judastammen, hvarom Hr v. Hartmansdorff talat, som förklarade, att han icke på förhand ville bestämma, hvad tro hans sou borde antaga, utan låta dennes egen öfvertygelse mogna till afgörande i denna sak, anser jag hafva handlat ganska berömvärdt; och jag tror, att hvarje sådant steg, ju mera det finnes grundadt på upplysning och öfverläggning, destomera är af värde och lemnar desto större säkerhet för ett framgent bestånd. Jag anser således, att med en sådan modification af skolordningen, som den jag omnämnt och hvilken, af hvad jag under discussionen trott mig finna, äfven af Gr. Horn blifvit framställd, Utskts betänk, kan efter dess återkomst bifallas, utan att hvarken samhällseller samvetsrätt derigenom skall i något hänseende förnärmas. Hr Dalman: Jag tror, att få kunna hysa mera fördragsamhet med andras meningar än jag; och ehuru det är mig obehagligt, alt Hr v. Hartmansdorff i närvar, fall kali äga en så olika åsigt med min, respecterar jag dock hans öfvertygelse.
— Den andra frågan hörer också till 18 §:n, nemi. den: om bänkman skola bibehållas, böra Konungens rådgifvare och de embetsman, som i 4‘ §:n Riksd.Ordn, om förmäl as, vara uteslutne från bänkm.valet eller icke? — Tredje frågan rörer 22 §:n Ridd.Ordn., och är den: skall ordförandeskapet inom Ut sk. rätta sig efter ätternas nummer-ordning inom Rid dar huse t, eller kan det bero af electorernes val? — Fjerde frågan rörer 31 §:n Ridd.Ordn., nemi. den: skall 2:dra uppropet bibehållas vid val och voteringar eller icke? Om dessa 4 frågor finge först förekomma, hvarom jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade inhemta Ståndets tanke, så kunde för hvar och en af dessa 4 punkter Ridd.Utsk:s mern. uppläsas, samt hvar och en af Ståndets medlemmar hafva tillfälle att yttra sig deröfver. Det förstås, att för hvarje punkt skulle icke mer af memor: föredragas, än som hörde dit, tillika med de reservationer, som anginge den föredragna punkten. Ilr Ribbing, Bengt, uppläste följande: Ridd.Utsk. har, icke allenast på grund af åtskilliga motioner inkommit med utlåt, öfver desamma, utan äfven genomgått hela vår Ridd.Ordn. samt deri, — med hvad rättighet kan jag ej inse, — föreslagit ytterligare förändringar och afsöndringar till sjelfva ordningsstadgan, hvilken Ståndet utan K. sanction för sig ensamt upprättar. Jag medgifver, att en sådan renovation, ännu mera utsträckt än den föreslagna, möjligen kunde vara af nöden och borde ske, ifall troligt vore, att den för en längre framtid skulle komma att lända till efterrättelse. Men kunna vi förmoda och tro, att så skall blifva förhållandet? Jag tror det ej. Månne vi ännu ej äro temmeligen allmänt ense derom, att en förändring af vårt representationssätt är af behofvet och en absolut nödvändighet påkallad? Kunna vi längre dölja för oss, att öfvertygelsen härom är bestämd och säker hos majoriteten af den tänkande befolkningen?
Ständer upphäfva denna vederstyggliga inrättning, och i följd hvaraf jag slutligen anhåller, att denna min vördsamma Motion måtte med de respective MedStånden kommuniceras, samt till vederbörligt Utskotts handläggning remitteras. Herr Rosenblad_, Bernhard: Instämmande fullkomligt i Herr Montgommeries Motion får jag äran tillägga, att om ej er - Den 25 November. 443 sättning för NummerLotteriets uppliäfvande, på annat sätt, kan åt Staten anskaffas, vore inrättande af så kallade ClassLotterier, i stället för det nu existerande NummerLotteriet, vida fördelaktigare, emedan så väl Statens inkomst då blefve mera bestämd, som äfven genom de större afgifter, hvilka erfordrades, de ringare och fattigare Folkklasserne afhöllos från Lotteri-spelet. Jag får särskildt tillägga, att en önskan borde till Kongl. Maj:t framställas om återupplifvaride af de förbud, som lära finnas mot enskildta Lotterier och försäljning för främmandes räkning; ty jag fruktar, att om ej ett sådant förbud vidtogs samtidigt med upphäfvandet af NummerLotteriet, den enskilta och utländska vinningslystnaden skulle få allt för fritt fält, att speculera på allmänna spelsjukan eller rättare förtroendet till egen lycka, och göra NummerLotteriets upphäfvande alldeles kraftlöst. Jag tror mig särskildt böra fästa uppmärksamhet på huru oförsynt de sämsta af alla utländska Lotterier (såsom de Österrikiska GodsLotterierne, der skenet af millioners vinst, genom falska värderingar, lockar till insatser, ehuru mot en sådan vinst flere hundrade tusen niter vanligen finnas, m. fl.) här få offentligen erbjuda allmänheten sina retelser. Hans Excellence j Herr Grefve af Wetterstedt ^ Gustaf:
Detta i fråga om sättet. Hvad åter angår hufvudsaken, så bekänner jag, att jag icke har någon närmare kännedom om ortens behof af privilegier för Wrigstad by såsom köping, men det synes mig ostridigt, att sådane skola befordra ortens välmåga, då derigenom beredes tillfälle för allmogen all dels afyttra de produkter, de kunna åstadkomma, och dels tillegna sig dera, de behöfva. Dessutom lärer väl ingen bestrida, att alla de omkostnader, all den tid och allt det arbete, hvilka användas på transporter, kunna nedläggas i mera produktiva företag. På dessa skäl anhåller jag om bifall till betänk., hvilket lärer vara bifallet af Borgareoch BondeSl:n. Gr. Mörner, Carl: Såsom närmare bekant med lokalförhållandena i fråga om Wrigstad by, och med det här framställda förslaget, torde äfven jag få yttra mina åsigter i ämnet. Obestridligen är denna by den lämpligaste af alla såsom handelsplats, emedan flere vägar der sammanstöta och trafiken der är betydlig, samt stället är aflägse från Släder. Inom byn finnas redan en läkare, ett apothek och ett postkontor, 2 handlande och 14 å 15 handtverkare. Detta förhållande tyckes äfven ådagalägga, alt den af K. M. utfärdade Handelsoch Ilandlverkare-förordning medgifver så beskaffade personer, att idka näring, hvarhelst de det åslunda, blott afståndel är 3 mil från Därmaste stad. Således synes intet hinder förefinnas för hvilken som helst, den der är dertill qvalificerad, att inom Wrigstad by nedsätta sig för idkande af handel och handtverk. De af Utsk. såsom stöd för den underd. framställningen, anförda skäl, nemi. underlättad afsättning af landtmanna-produkler och inköp af sådana, synas böra förfalla vid betraktande deraf, att Länsstyrelsen äger bestämma om en eller flere lorgdagar i veckan må inora byn tillåtas till befordrande af omsättning med landlmanna-produkter.
Att i den nya författningeu örn markegångssättning varder föreskrifvet, utaf hvilka ansvariga personer dessa pris skola månadtligen med tillbörlig noggranhet antecknas och till landshöfdingen i länet insändas. 13: o Att vid markegåns-sättning icke blott derin på pröfning och i medelberäkning af berörde pris-uppgifter grundade markegångs-taxa för året skall uppgöras, utan ock medel-markegången för de tio sistförflutna åren uträknas och i serskild kolumn i taxan införas. 14:o Att i öfrigt nuvarande föreskrifter om ordförande vid markegångsförrättning, om tid och forum för besvärs anförande, m. m. må förblifva gällande. 15:o Att slutligen i underdånighet anhålles det Kongl. Maj:t täcktes öfver hufvud-grunderna i detta förslag, förnämligast öfver uppsägnings-rättens upphörande och lösens erläggande efter tio års medel-markegång samt bestämmandet af hufvud-persedlarna i den förenklade räntan, låta så väl räntegifvare, läns, eller distrikts-vis höras, som ock underdåniga yttranden afgifvas al räntetagande corpsers och inrättningars målsmän, samt att Kongl. Majit derefter måtte täckas låta ett fullständigt förslag, jemte vederbörande embets-verks deröfver infordrade utlåtanden, Rikets ständer i nåder meddela. Prot-utdrag den 26 September 1868 735 Till behörig upplysning om resultatet af Högv.
Det vore då, enligt min tanke, ganska illa, om det, som yttras i denna nåd. skrifvelse, skulle medföra ett hinder för Utsk:s handläggning af berörda motion; och det är för att förekomma sådant, som jag anser mig böra anhålla att få fästa närmare uppmärksamhet på dess innehåll. Konungen har deruti tillkännagifvit, att Han icke varit i tillfälle att företaga någon granskning af criminallagförslaget, emedan Högsta Domstolen ännu icke hunnit granska detsamma, och hvad civil-lagförslaget beträffar, att granskningen deraf ej kunnat medhinnas eller någon propos. aflåtas, dels i anseende till de öfriga regeringsärendenas mängd, och dels derföre, att åtskilliga straffbestämmelser blifvit ur det nya civil-lagförslaget uteslutna saint införda i criminal-lngförslaget; i följd hvaraf antingen begge förslå gen borde på en gång antagas, eller också dessa straffbestämmelser börde utryckas ur criminal-lagen för att såsom ett bihang vidfogas civil-lagen. Granskar man likäl dessa skäl närmare, så tror jag icke, att de böra hindra LagUtsk. och sedan Ständerna, altåt ärendet lemna den handläggning, hvartill den i BondeSt. väckta motionen gifvit initiativet. Det är visserligen beklagligt, att Regeringen ej hunnit få saken i det skick, att propos. vid denna riksdag kunnat framställas, och man hade bort kunna tro, att då Ständerne, när ärendet och må förekomma, äro förpliglade att afgöra detsamma under de få månader den lagliga riksdagstiden varar; så hade 6 år kunnat varn tillräckliga för stikens pröfning af Styrelsen, hvars ledamöters antal icke är så stort som Ständernes, och hvilken arbetar uti enklare former, utan hinder af det tröga machineri, hvaraf Ständernes verksamhet är beroende. Men efter min tanke hafva Ständerne icke att förebrå sig någon delaktighet i delta dröjsmål, såvidt det ansetts härröra från nödvändigheten af tableauens uppgörande i och för förslagens granskning. Jag ber att i detta fall få fästa uppmärksamhet på innehållet af Ständernes skrifvelse vid sista riksdag.
Vasateaterns framförande i tisdags af Shakespeares » En vintersaga » hade motsetts med min dre vanligt intresse, o c h de förväntningar, hufvudstadens publik gjort sig att här åter en gång finna en exponent af det stora dramat på ett värdigt sätt bragt öfver tiljan, fingo en glädjande uppfyllelse. Premieren var en obetingad succés, såväl hvad gäller de enskilda uppgifternas lyckliga lösning som det helas stilenliga sammanhållning. Strängt begränsade af tid o c h utrymme i detta nummers pressläggningsminut, nödgas vi emellertid fatta oss kort o m den angenäma teateraftonens detaljer. Nämnas b ö r dock, huru herr Svennberg som konungen af Sicilien gaf en ypperligt skiftande bild af såväl svartsjukans raseri s o m den sena ångerns ruelse o c h den slutliga försoningens sällhet, liksom fru Håkanssons storstilade H e r m i o n e fann lika lyckliga uttryck för de första akternas tragiska majestät som slutscenens jublande harmoni. Hr de Wahl o c h frö- ken Gotischalk voro mycket sympatiska s o m de älskande unga furstebarnen, o c h nästan samtliga af de många, delvis betydande birollerna fingo ett erkännansvärdt utförande. Så fröken Lundeqvists förträffliga Paulina, hr Eliasons smidige Autolycus, hrr Sternvalls o c h Hultmans lustigt chargerade herdar, far o c h son. H r Engelbrcchts konung af B o h m en föreföll något tung g e n o m skådespelarens sedvanliga benägenhet att » släpa » i sin deklamation, men var, äfven han, af i det hela g o d verkan. Briijant var uppsättningen, lysande dräkterna, hr Grabows nya dekorationer effektrika. Sedan efter hvarje akt de spelande ofta framkallats o c h särskildt efter styckets slut långvarigt o c h intensivt hyllats, ägnades äfven åt iscensättaren, hr Molander, en välförtjänt inropning. Man kan alltså tryggt förutspå det gedigna programmet en vacker serie fulla hus — en endast skyldig uppmuntran åt det konstnärliga intresse s o m från så många händer nedlagts vid dess utfö- rande.