Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det torde likväl vara sannt, att då man motiverar en väckt fråga på Embetsmäns åtgänder, måste dessa såsom Motiver framställda åtgärder pröfvas, om den gjorde framställningens rigtighet skall kunna bedörnmas, och det är just öfverläggning örn sådant , som 90 §. RegeringsFormen förbjuder och som således icke får ske, Då ingen Auctoritets Handlingar får tagas i skärskådande, huru kan det då vara tillåtit alt uti en sak framställa enskilta Exempel, om ock det blott vore såsom moll - Den 2 4 Januarii. 221 ver. För min del anhåller jag att Herr Grönhagens Memorial måtte förfalla och ur Protocollet utgå. Grefve Spens > Jacob Melker: I den förmodan att Herr Grönhagens Memorial i dag skulle finnas vara så beskafFadt, att det kunde till Utskottet remitteras, anmälte jag mig, och ärnade anhålla alt, i sådan händelse, få med några anmärkningar beledsaga detsamma. Jag finnér nu, att skiljaktliga tankar å nyo uppstått, huruvida denna Remiss enligt Grundlagen kan äga rum. Denna fråga anser jag hufvudsakeligast bero på afgörandet afen annan, huruvida det Herr Grönhagens Memorial, som är föremål för denna Öfverläggning, är i det afseende, som Ridderskapet och Adelil anmärkt såsom stridande emot 90 §. RegeringsFormen, skiljaktigt från det af Hr Grönhagen sist ingifne. Vi hafva hört Herr Grefven och LandlMarskalken tillkännagifva, det Herr Grönhagen icke begagnat det tillstånd Ridderskapet och Adeln sist lemnade honom att ändra framställningssättet uti sin Motion. Den förnyade Redactionen af samma motion, hvartill han förbundit sig, så vida den skulle kunna upptagas, lärer således varit innehållen i det Dictamen Hr Grönhagen i dag uppläst. Huruvida detta Dictamen icke äfven har samma felaktiga egenskaper, som det primitiva Memorialet, kan jag åtminstone ej yttra mig om förr, än jag fått tillfälle alt af det förra taga närmare kännedom, än som vid en hastig uppläsning kan inhämtas, samt med uppmärksamhet jemn föra dessa bägge Documenter.
Knektekontraktets bestämmelse om upplåtande åt soldaten af vissa förmåner i jord lärer väl äfven vara ett emellan samtlige parter öfverenskommet vilkor, och äro således dessa, så vidt deras rätt deraf är beroende, berättigade att äfven härutinnan hålla sig vid konBih. till R. St. Besvärsoch, Ekonnmi-Utskottets Betänkande E:o Si. traktet. Att stadga det stamrote skulle vara berättigad att af hjelprote tilltvinga sig ersättning för hvad utöfver kontraktet blifvit till soldaten upplåtet, innebär således obestridligt att till stamrote — den ena parten—öfverlemna den rättighet att i öfverenskomna vilkor göra ändring, som Utskottet ej ens ansett tillkomma lagstiftande makten. Af dessa skäl och då genom Kongl. Brefvet den 15 Mars 1826 blifvit föreskrifvet, att Konungens Befallningshafvande, der stridigheter om planpenningarne ännu kunde uppstå, skulle söka befordra frivilliga överenskommelser emellan stamoch utrotarne, samt denna utväg, dervid stamrote till framkallande af en billig öfverenskommelse kan begagna sin rätt att fordra torpets utläggning, tvifvelaktigt är den enda, som med iakttagande af allas rätt later sig förena, får jag för min del vördsamt hemställa, att inotionerne jemväl uti nu ifrågavarande del ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.» Uti denna reservation förenade sig Friherre Åkerhjelm, Johan Carl, Herr Silfverstolpe, Fredrik Otto, Herr Rehnberg, Carl Gustaf, Friherre Alströmer, Carl Jonas Oscar, Herr Uggla, Carl Guslaf, Herr von Ekenstéen, Carl Herman, Herr af Dalström, Gustaf Jakob, Herr Kontrakts-Prosten Emanuelsson, Herr Prosten Collén, Herr Prosten Millén, Herr Ödmansson, Herr Björkman. Herr Lektor Sondén anmälde jemväl reservation mot beslutet. Herr af Edholm, Herr Kontrakts-Prosten Rundgren och Herr Thomée begärde få antecknadt att de ej deltagit i beslutet. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. AUm. Besvoch Ekon.-Ulsk.
Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i Statsoch en ledamot i LagUtsk. under förenämnde permitterade ledamöters frånvaro, samt en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Gyllensvärd. Fortsattes pröfningen af Bevilln.- Lagsamt Allm. Besvärsoch EkonomiUtskms utlåt. N.-o 2, i anledn. af gjorde anmärkmr vid sammansatta Utskrns betänk. N:o 1, ang:de grunderne för rättigheten att tillverka och omdistillera samt i minut försälja bränvin, äfvensom för beskattningen dervid. Den 3 Juli. 435 Efter af Hr Gr. o. Landtm, gjord erinran, att R. o. Ad. i sednaste plenum till pröfning förehaft de 12 första §§ af Utsk:ns förslag till förordning, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, samt således nu 13 § förekomme, anmälde sig Hr Apollof, Carl Jakob, som skriftligen anförde: Sedan Frih. Raab, till min och flere andras förvåning, uti denna fråga blifvit understödd af en vidtfrejdad Statsman, Riddarhusets störste talare; anser jag för min del det vara förspild möda och tid att, emot en så beskaffad allians, söka försvara de förenade Utskrns åtgärder och mine åsigter. Jag betraktar de förenade Utsk:n härigenom vara försatte nära nog i samma belägenhet som en Engelsk Ministéer, hvilken, uti en vitalfråga i Parlamentet, tappat en votering. Under det jag således med tystnad ernar betrakta huru ett betänk. — hvilket efter många öfverläggningar och mycket arbete framträdt såsom uttryck af pluralitetens mening inom de sammansatta Utsk:n, hvilkas ledamöter, utgörande 112 och deras majoritet således minst 57 personer, detsamma noga öfvervägt — huru detta betänk, nu bit för bit sönderplockas, för att af vederbörligt Utsk. åter ”sammanjemkas” så godt det sig göra låter under det jag, som sagt är, åser detta, vill jag närmare för mig söka förklara, hvad jag nu icke kan utgrunda, nemi., hvarföre Hr Frih.
Utom de i denna reservation anförda skäl, synes mig härvid äfven det förhållande böra tagas i betraktande, att, då redan inrättade enskilda Banker äro berättigade utgifva sedlar å 36 sk:r Silfver Specie, eller 8 R:dr Courant, den af Utskotten föreslagna betydliga förhöjning i minsta sedel-valören för hädanefter uppkommande och på bestämd lag grundad* Banker kommer att, i förening med öfriga för dem genom samma lag stadgade åligganden och inskränkningar, alltför mycket försvåra möjligheten af dessa Bankers täflan med nu befintliga dylika inrättningar. 4:o Under åberopande af de i detta hänseende förut utvecklade mångfalldiga skäl, har jag ytterligare förgäfves yrkat, alt nu ifrågavarande Banker måtte varda i den för dem utfärdade lag ålagda att, derest Kongl. Majit och Rikets Ständer framdeles skulle pröfva landets fördel eller andra omständighe ter sådant fordra, efter en bestämd tids förlopp, sedan beslutet härom blifvit dem kungjordt, med klingande mynt inlösa sina utelöpande sedlar, då dylikt mynt af sedel-innehafvaren ovilkorligen äskas. 5:o Det i 14 § intagna stadgande, angående en, utöfver hvad allmänna lagen i dylikt fall föreskrifver, ökad ränteberäkning för Bankernes ©inlösta credit-sedlar, har jag ansett böra, såsom mindre lämpligt och föga ändamålsenligt, ur samma § utgå. Det är för öfrigt icke otänkbart, att just en sådan sedel-innehafvarne tillerkänd hög ränlevinst, som icke synes förenlig med den för oinlösta sedlar stadgade utsökningsrätt, skall upp mana det enskilda intresset att, på allt sätt, söka motverka möjligheten för en Bank att åter kunna börja sin sedel-inlosning. Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande j N,-o 5. 13 6:0
Prat. 1845, 4 Sami. 1 Aftl. 2 Band. 9 lilif t. o 14 Stats-Utskotlets Memorial, 71r.o 208- föremål för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, får Utskottet föreslå, att denna omröstning må verkställas öfver följande proposition: Den, som bifaller Stats-Utskottets, af Borgare-och Bonde-Stånden gillade, hemställan, det Rikets Ständer måtte, för sin del, besluta, ej mindre att Handelsoch Sjöfarts-fondens behållningar skola af Convoy-Commissariatet åflemnas till Riksgälds-Contoret, dit räntor och capital-afhetalningar å de af fonden ineddelde lån jemväl böra ingå, än ock, att hädanefter inflytande afgifter till Handelsoch Sjöfarts-fonden skola af Kongl. Generäl-Tull-Styrelsen aflefvereras directe till Riksgälds-Contoret; hörande fondens nuvarande och blifvande tillgångar af Fullmägtige i nämnde Contor sedermera hållas Kongl. Maj:t tillhanda för fullgörande af de dispositioner, sorn redan äro eller framdeles kunna varda i Nåder anvisade för Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, så väl utom söm inom Riket; äfvensom att Rikets Ständer tillika hos Kongl Maj:t i underdånighet anmäla sitt beslut i detta ämne, med underdånig begäran, det täcktes Kongl. Maj:t dertill lemna Nådigt bifall, och derjemte lill vederbörandes iagttagande i Nåder meddela de föreskrifter, hvilka för verkställighet af samma beslut kunna pröfvas nödige och lämplige, — voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit, hvad Utskottet i förenämnde afseenden hemställt.” ”Vid den inom Utskottet skedda voteringen om dessa tre punkter, blefvo den irsta och 3:dje afslagna med 18 röster emot 17, hvaremot deu a:dra bifölls med enahanda röstetal.
I Sigrids barndom var sågbruket litet och obetydligt, men hennes far hads arbetat upp affären. Nu var det ett bolag, som rådde om den, arbetarnes antal var tiodubbladt, ägorna betydligt utvidgade och hela trakten hade fått ett annat utseende. Boningshuset, — • det lilla gråa tvåvåningshuset, där Sigrid föddes en smällkall julafton och hennes mor dog, utan att ha fått skänka den lilla en blick — var nu ombygdt i engelsk villastil och en präktig trädgård planterad däromkring. — Det var när pappa gifte om sig — berättade Sigrid — som vi fingo alltiDg så fint, ty min styfmor är från hufvudstaden, och hon var van att ha bekvämt och vackert omkring sig. I stället för min gamla dadda, som skött om mig, sedan jag föddes, fick jag en fransysk bonne, och när jag blef äldre, fick jag en guvernant, som läste med mig och prestens flickor. » H ö r du! Vet du! » Det var en oafbruten ström af förtroenden jag fick, och hon begärde så litet tillbaka och var så tacksam, för att jag hörde på henne. » Hade jag inte dig, skulle jag förgås af längtan, » brukade hon säga. » Ser du, jag har aldrig haft någon vän förut, pappa har varit mitt allt. D u kan inte fatta, hur mycket jag håller af honom, för det kan inte sägas med ord, men jag måste tala om honom ibland, jag kan inte hjälpa det. Och att du inte skrattar åt mig för det och inte ledsnar på att höra om honom, det är jag så tacksam för. Jag har nog märkt, att andra flickor tycka, att jag är dum och barnslig, därför har jag alltid svårt att sluta mig till någon, men du förstår mig, det känner jag. » (Forts.) Innehållsförteckning. S. (M e d porträtt.) N. Söderberg. Idun Stockholm, Prenumerationspris pr år Byrå: Idun ensam kr. 5: - Klara Södra Kyrkog. 16,1 tr. A l l m. telef. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5: — Iduns Modetidn., månadsuppl. Redaktör o e h utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. P. ; J. Nordling.
När en inte har pengar att ge, så får en väl ge en handräckning åtminstone. » » Ja, j a, jag menar bara, att du är lika god som j a g! » — och så brusto de båda i skratt. » Men bevars väl, har klockan icke redan råkat bli nio, det skall bli skönt få komma i säng. » — Det blef tyst därinne, men utanför, i den mörka passagen, ljöd en halfkväfd suck och en gestalt, som ett par minuter stått orörlig utanför dörren, gled hastigt vidare utför trappan. — Den stora festsalen är som förvandlad. Strå- lande belysning, vackra dekorationer och draperier öfverallt, och långs väggarne det ena smakfullt arrangerade saluståndet bredvid det andra. Hela midtelgången är till trängsel fylld af en svart, böljande folkmassa, här och hvar upplyst af basardamernas brokiga, glittrande kostymer. Det är ett stimmande, brusande haf af nöjeslystna människor, hvilkas portmonnäer långsamt, men säkert åderlåtas, men också gifva i utbyte så mycket som möjligt af nytta, nöje eller njutning. Här är tombolan, där vinsterna utdelas under skratt och bonsmots, där blomsterståndet, som gör lysande affärer, tack vare det galanteri, som alltid synes oskiljaktigt från Floras älsklingar. På ett annat ställe trängas de nyfikna kring postluckan, bakom ett draperi förevisas världens mest berömda vaxkabinett o. s. v. i all oändlighet, medan hela tiden nätta serveringsflickor bana sig mödosamt väg, ofta dig nande under den ovana tyngden af sina med läckerheter fullastade brickor. Bland de salustånd som tilldraga sig mest uppmärksamhet, är utan tvifvel konditoriet, som förestås af fru Ek, direktrisen för det hela. Kring detta råder alltjämt den mest förvirrade trängsel, och stundligen ljuder frågan: » Kan man få tala med fru Ek? Hvar är fru E k? » — Dessemellan kan man uppfånga följande fragment ur olika samtal: — » det är fru Ek som är själen i hela företaget » » ja, fru Ek är då outtröttlig — hon tänker på allt » • » åh se, god afton, snälla fru Ek, så lifligt är här i kväll och så väl arrangeradt allting är.
Vid derefter anställd forskning huruvida, på grund af förestående utredning, de för hvarje Hufvudtitel, enligt nya Staten, å ingående balansens conto upptagna belopp verkligen ingått på behöriga Hufvudtitlars conti, är utaf Revisorerne befunnet, att l:a, 2:a, 4:e, 5:e och 9:e Titlarnes conti rätteligen innehålla hvad sålunda bordt dem till godoföras, men att deremot skiljaktigheter sig förete: i afseende på 6:e Hufvudtiteln, å hvars conto den inreserverade summan blifvit upptagen högre med 125 R:dr, eller till 134,676: 7. 1. i afseende å yxle Hufvudtitelns der den upptagits med 125 R:dr lägre, eller till 435,311: 28. Den undersökning, som i anledning häraf måst företagas, har ådagalagt, att den å 6:e Hufvudtiteln, under afdelningen: ”Extra utgifter,” upptagna behållning af 125 R:dr rätteligen fått sin plats der - 19 — städes, — enär summan var ämnad för en med Titelns föremål gemenskap ägande utbetalning — samt af enahanda skäl frångått nämnde anslags behållning, sådan den i utredningen af 7:de Hufvudtiteln ingår med 403 R:dr 15 sk. 5 rst., hvilket belopp således minskas tili 278 R:dr 15 sk. 5 rst. Härutaf visar sig alltså, att 6:e och 7:e Titlarnes conti äro i afseende å ifrågavarande 125 R:dr riktiga, men att deremot summans fördelning uti ingående balansen icke blifvit rätt verkställd. Hvad åter angår de 8:e Hufvudtiteln för mycket tili godoförda 6,956 R:dr 5 sk. 7 rst., så och då summan utgjordes af en hos Kongl.
Man har börjat med räntebärande papper oell slutat med att nedsätta obligationernas capitalvärde. Görtzén började med mynttecken, som buro ränta. Riksg:ssedlarna började också såsom räntebärande. Äfven nu vill man ej betänka, att den högre räntebetalningen å statens skuld är af mycket mindre vigt, än vådan att i framtiden vid något trängande behof blottställa Riksgtscont. för åtgärder, hvarigenom vi kunna komma i samma stallning som den, hvarifrån vi ändlligen vid denna riksdag hunnit rädda oss. I förmiddags förklarade jag, att till undvikande af olikhet med redan fattade beslut, hvilka kunde tjena de öfriga Stånden till ledning, jag, med förtroende till Riksgtscontts fullmägtige, ej ville yrka något förbud emot den ifrågasatta åtgärdens begagnande, emedan jag var öfvertygad, att lika med den bland Riksg:scont:s fullmägtige, som bär yttrat sig, de skulle, äfven om de ägde fria händer, besinna sig, innan de vidtoge denna åtgärd. Af motsatta skäl till dem, Frih. Boye andragit, yrkade jag ej på ett motsatt beslut emot hvad lian yrkat; men då flera ledamöter bestämdt yrkat en föreskrift till fullmägtige att begagna denna för derfliga utväg, kan jag, särdeles då sådant af en bland fullmägtige i Riksgrscont. ansetts nödigt, ej annat än såsom contrapropostn yrka ett bestämdt förbud för fullmägtige att upptaga lån på mindre än 3 månaders förfallotid. Hr Lagerhjelm: Måhända tillätes det mig, som framlagt ett förslag, hvilket väckt flera värda talares uppmärksamhet, att söka återföra ämnet till den enkla fattning, hvarifrån förslaget utgått. Det synes mig, som mina motstån dare behagat argumentera ur den synpunkt, som skulle det förslag, jag gjort, innefatta ett system för regleringen af Piiksg:scont:s ställning, som borde gälla för framtiden, och såsom min mening vore att för everldliga tider stadga ett sådant system, att Riksgrscont. skulle mot 3 proc:s ränta och inlösen ä vista ombesörja sin skuld. Sådan är icke min mening.
Majit, genom det förut åberopade nådiga Brefvet af den 11 September 1841, täckts förordna, att, för nybyggnaden af besigtningshuset, en summa af högst 4,000 R.dr Banko, som var i upprättadt kostnadsförslag härför beräknad, finge utgå och af auktionsmedlen utbetalas, Kollegium, efter föregången allmän auktion, om byggnadens uppförande intill den 1 Oktober 1843, emot en summa af 2,909 R:dr 16 sk. Banko, med Hedvall, den 25 Februari 1842, afslutasle behörigt entreprenad-kontrakt, dervid stadgades, att, i den mån arbetet fortgick, betalningen skulle till entreprenören i Fyra terminer erläggas, i följd hvaraf till Hedvall utgick, år 1842 den 7 Mars, - 369 — 700 R:dr och den 22 Augusti 700 R:dr samt år 1843, den 7 Augusti 782 R:dr och den 18 September 727 R:dr 16 sk., hvilka samtliga poster måste såsom förskotter i räkenskaperna förekomma, intilldess vid slutliqviden sistnämnde dag hela kostnadssumman affördes. Den anmärkta afföringen, såsom ”föi’skott emot ersättning”, af reseoch traktaments-utgifter inom ”Länen”, kan endast gälla utbetalningen af skjuts och traktamente för inom Jemtlands Län verkställda besigtningar å persedlar, tillhöriga Jemtlands Häst-Jägare-Corps’ RusthållsSqvadron.
— N:0 425. i anledning af väckt fråga om löne-ersätfning för en Häradshöfding i Wermland. XX. B. 117. XXI. A. 11. E. 45o. — N:o 426. i anledning af Herr Hadings motion om låneanslag till Malmö hamnbyggnad. XX. B. 117. XXI. A. r 1. — N:o 427. i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse, i fråga om anslag för Cabineltscassans behof. XX. B. 117, 394. — N:o 429‘ ‘ anledning af erhållen återremiss å StalsUt skollets utlåtande N:o 78. XX. B. 370. XXI. 17. A. 98. — jV:o 43°. i anledning af erhållen återremiss å StatsUtskoltets utlåtande N:o 208. XX. B. 370. XXI. A. ,7. XXII. E. 46. N:o 43,. i anledning af motion om understöd för de hrandskadade uti staden Falkenberg. XX. B. 1 iq. A. 384, 429- XXII. U. 460. XXIII. — N:o 432. i anledning af erhållen återremiss å StalsUt skotlets utlåtande N:o 382. XX. B. 370. XXI. A. 17. XXII. E. 38,. — N:o 433. i anledning af väckt motion om eftergift af straffräntan för de ännu återstående skulderna till Götha canaloch Malmö f. d. Disconter. XX. B. 370. XXI. A. 20. — N:o 434. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående det, till försvarsanstalter i Stockholms skärgård, å mindre credilivet lyftade belopp af 000,000 R:dr. XX. B. 37o. XXI. A. 20.
- Förordningen om stämpladt Pappers afgift dateradt den 10 Junii 180., innehåller wäl at Riksens Ständer är 1.7-7-, begärdt det Konungen wille reglera denna afgift; men dä de, 10 är derefter uti ingre-s-zen til 1789 ärs Bewitlnings-Förordning stadga: at Lönoch Betal. nings afgiften, Slottshjelpen, Post Taxan, stänipladt Pappers afgiften och oieaicinÄl-tongeu, böra t l nästa Riksdag fortfara pä lika sätt som förut, sones Riksens Stander bafwa formeligen ätertaqit deras medgifwande at Konungen ffulle annorledes fä reglera afgiften för stämpladt Papper. Förmodligen bertil föranlätne af Bewillnings-summans förökande ifrän is lil so tunnor Guld. 17 ^ ärs Bewillmngs Förordning war gällande til 1300 ärs Riksdag, dä en ny, i anseende til nödig befunnen jemnare fördelning af Bewillningen blef utfärdad. I intil densamma har man uteflutit PostTaxan och stämpladt Pappers afgiften, som 1789 ärs Förordning upräknar ibland de artiklar, hwilka efter förra wanligheten borde utgä utan förhöjning, och allenast uptagit Lön - och Betalnings afgiften, Slottshjelpen och k4e<äicing,1ckon. klen. Men af hwem och med hwad autoiitet 824 Den 19 Junis. har et sadant uteslutande kunnat ske. Jag har sökt uplysning härom af de Herrar, l milka med 1800 ärs Riksdagsärender hade närmaste befattning, sä wäl i Ridderskapets och Adelns samtBorgare Ståndets rlcna, som i Hemliga Utflottet; men de hafwa förklarat sig icke äga mindsta kundflap derom, och at ingenstädes någon öfwerläggning härom blifwit hallen, än mindre beslut fattadt.
Spannmål, förteckning på levererad, af Statsverket till Magazinslnrättningens förråder, II s 648. — dito dito af Magazinslnrättningen till Statsverket under åren 1821, 1822, II s 649, 65o. —• om upphandling af, i Westergöthland, II s 642 — 644. Spannmålspriserna i Sverige år 1820, II s 883. *—■ medlen, rörande en afskrifning i Umeå Magazins Räkenskaper å de så kallade Skånska Gåfvo-; StatsUtskottets Yttrande, IV 2. s 1097, 1098, Lif. af PresteStåndet, IX s 347. af BorgareStåndet, IX s 352, af Adeln, IX s 367. Sparbanker inrättade, I 1. s 71. — om uppmuntran för inrättningar af; Motion, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s 1228. Utskottens Utlåtande, IV 4- s I08—• 112, återrem. af BondeStåndet, IX s 791, af BorgareStåndet, IXS809, bif. af Adeln, IX s 855. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 222 •—• 226, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1122, bif. af BorgareStåndet, IX s 1127, af BondeStåndet, IX s 1137. Sparre, Cornetten Friherre Casimir, om expectancelön för; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1788—-1793, bif. af PresteStåndet, IX s 5a4, återremitt. af Adeln, ix s 556, bif. af BorgareStåndet, IX s 544» af BondeStåndet, IX s 547. Ytterligare Utlåtande, IV 4* s44I>bif. af Adeln, ix s 961. Underd.
Slägtets andliga utveckling fortgår genom olika stadier, och i hvart och ett af dessa äro vissa föreställningssätt, en viss själsriktning öfvervägande. Af denna bestämmes sjukdomens gestalt. Smittoämnets egenskap synes nämligen vara att utveckla det sjukliga i tidens andliga riktning till ett slags vansinne. Den tid, till hvilken denna skildring är förlagd, blef det religiösa vansinnets period. Religionskrigen hade nyss förvandlat det blomstrande Tyskland till en ödemark, och likasom furstars och folks, så voro enskiltes händer lyftade mot hvarandra, hvarhelst olika tänkesätt yppades på de religiösa dogmernas område. Men den sorgligaste symptomen af detta vansinne var det fullkomliga tyranni, en af de hemskaste bilder uppfylld inbillningskraft vann öfver öfriga själsförmögenheter. Verklighetens företeelser skådades af det sjukliga ögat i en förvillande belysning, lik den som blixtar under en stormig natt sprida på vandrarens väg. Man spårade öfverallt inflytelsen af onda hemlighetsfulla makter. Fasan för dessa väckte hos de flesta individer en motståndskraft, som väpnade dem med den blinda fanatismens vapen och räddade dem från att sjelfva gå under, i det de rasade mot andra. Men hos många, i synnerhet veka, qvinliga lynnen, öfvergick denna fasa småningom till en resignation, som åter urartade till slafvisk undergifvenhet under missfostren af deras egen inbillningskraft. De slöto ett slags förbund med dessa och egde i detta förhållande en mystisk njutning, som, då det upptäcktes, straffades med döden bland lågorna. Dessa olyckliga tillhörde vanligen de okunnigaste och mest förtryckta samhällsklasser, som i sjelfva vansinnets armar funno en efterlängtad glömska af sina lidanden. Farsoten hade sina förebud i en dyster sinnesstämning, slappad arbetslust, svindel och hysteriska anfall. Dessa förebud hade infunnit sig i den nejd, vid hvilken vår berättelse ännu är bunden. Öfver denna trakt hvilade redan en qvaf atmosfer, som de friska vintervindarne ej kunde rensa. Menniskorna kände sig nedslagna, likasom gripna af en allmän aning om någon kommande olycka.