Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bar nemligen bestämdt uttalat sig emot omförmälde påfö jd såsom olämplig och derföre ansett den böra alskaffäs, ehuru man ej förbisett dei förhållande, att, då de utfallande fortfarande finge vistas i riket, de jemväl der mäste tolereras; men på hvad sätt de borde anses och behandlas eller i hvad män dem borde medgifva» så väl kyrkliga, som borgerliga rättigheter, likasom om sältet för lillvägabringande al ilrågastäilde förändring i lagstiftningen, derom uppenbara diskussionerna i ämuet en splittring i åsigter, sorn ådagalägger, å ena sidan, fruktan för följderna al förändringen, och, å den andra, svårigheten att på eli ändamålsenligt sätt lösa uppgiften. Alt den lösning, som innefattas i Kongl. Maj-.ts Nådiga förslag och enskildes i sammanhang dermed väckta motioner, ej funnits tillfredsställande, bevittnas deraf, ali dessa Iramställningar blifvit af tre Riks stånd och således af Rikets Ständer förkastade. Men frågan har dermed icke fallit. 1 syftningen af de emot Utskottets Betänkande i denna del gjorda anmärkningar, hvilken syltning nyss blifvit antydd, ligger en förpligtelse lör Utskottet att under förnyad pröfning taga omförmälda fråga, hvilken, efter hvad Utskottet i Betänkandet yttrat, synes böra utgöra föremål för särskild behandling och således ej sammanblandas med frågan om relormer i Svenska kyrkans inre författning. Efter hvad ofvan förmäles, är meningen om landsförvisnings olämplighet såsom påföljd för affall nära nog enhällig hos Rikets Ständer. Denna mening är af Borgareståndet tydligt uttalad, genom detta Stånds bilall lill Kongl. Majas Nådiga Proposition; Och inom ölriga Riks-stånd har endast lä röster höjt sig lill ‘örsvar för samma påföljd, hvars tillämpning å fremmande proselytmakare dock af älskillige blilvit yrkad. Inom ej mindre Ridderskapet och Adelil än Preste-slåndet har emellertid en del talare ansett frågan oj vara nog förberedd.
– Men det der är ju i alla fall ingenting oförklarligt; det kan ju finnas någon kommunikation med huset nästintill. – Det är möjligt – sade Lennartson tankspridd och likgiltigt. – Allt hvad du sagt tjenar i alla fall endast till att ännu mer öka min lust att komma in, och stegrar mitt intresse för detta hus. – Nåväl! gör som du vill; jag kan icke hindra dig, men jag för min del afskyr sådana der gamla nästen och älskar i allmänhet alls icke det hemlighetsfulla. Detta hus med sitt mörka och hemska utseende synes mig vara ett af dessa förbannade ställen, som föra olycka öfver alla som nalkas dem. – Du tror då att vissa hus, vissa platser äro olyckliga? – återtog jag något ironiskt. – Ja, oaktadt din spefulla min, så tillstår jag att jag sett flera exempel derpå. – Men detta är ju löjligt; du är vidskeplig, som en gammal käring, kanske spökrädd till och med – Det finns tusen saker i naturen som vi icke förmå förklara och likväl icke kunna förneka; det finnes sympatier och antipatier, som äro allt för oemotståndliga, allt för bestämda, för att kunna bestridas, och likväl stödja de sig endast på känslan och alls icke på förnuftet. Emot detta hus hyser jag en afgjord antipati, och denna känsla inom mig hafva händelserna, ödet, eller slumpen, – kalla det hur du vill, – flera gånger rättfärdigat. – Berätta mig blott en enda sådan händelse, – sade jag misstroget, – och jag är säker att kunna förklara den på det naturligaste sätt i verlden. – Mins du Herbert? – frågade han hastigt och liksom med ansträngning. – Edvard Herbert, som var i Upsala på samma gång som vi? – Just han. – Som ständigt talade med så mycken ömhet om gamla jungfru Christina, som fostrat upp honom, att den välsignade jungfrun slutligen blef ett ordspråk ibland oss? – Alldeles. – Han påstod sig inte känna sina föräldrar, om jag mins rätt, ehuru det var allmänt kändt att den gamle sprätten, hofmarskalken C., som upptagit honom, var hans far! – Man påstod det; åtminstone var det på en af hans egendomar i Småland, der den famösa jungfrun var hushållerska, som han blifvit uppfostrad.
Utskottet hade i dess betänkande, N:o 12, hemställt, att den vid Ilalfylleväfnader, såsom alngods, upptagne rubriken alla andra slug, som lör närvarande på 2 R:dr 24 sk. tullvärde är åsatt 24 sk. införselstull skålpundet, måtte delas i två rubriker, nemligen af mindre än 7 qrvarterv bredd, med 2. R:dr 24 sk. värde och 40 sk. tull, samt af y tjvarters bredd eiler deröfver, med 4 R;dr värde och 1 R:dr 8 sk. Lull vid införsel, allt per skålpund, hvilket förslag Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, men Preste-Ståndet återremitterat, hvarefter och sedan Utskottet uti dess utlåtande, N Såvida icke Preste-Ståndet afslår från sin berörda skiljaktighet och förenar sig med de tre öfrige Stånden, om bifall till Utskottets förslag, kommer frågan alt afgöras genom omröstning i följande ordning: 150.O. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att, vid fördelning at den vid Half ylleväfnader bland alngods förekommande rubriken alla andra slag uti två, nemligen af mindre än y c/varters bredd och af y qvarters bredd eller deröf ver, införselsafgifterna böra bestämmas, å den förra, till 40 sk. och, å deri sednare, till 1 R:dr 8 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, antages införselstullen å det smalare slaget till 44 sk. och å det bredare till 1 R:dr 16 sk. skålpundet. Bevillnings-tltskotteti Memorial, S:o 30. Linneoch Hamp-, alngods, Blaggarn och kanfas.
På dessa nu anförda skäl finner jag mig befogad att hos Höglofiige Ridderskapet och Adeln vördsammast föreslå en Återremiss af ämnet till de Respective Utskotten, med vänlig anmodan, det vide de, till nödig upplysnings vinnande i detta granlaga mål: t:o Låta göra ett Omslut af Calculen öfver Götha CanalDiscont j deruti dennes fordran hos Bolaget af R dr 1,166,374 blir, eflligt verkliga förhållandet, Disconten till godo beräknad, och 2SO Att Den 17, Marili f. tit. 113 2:0 Att Respective Utskotten, såvidtmöj. ligt är, i ett sammanhang med ämnet om Rikets Siänders egna Fenninge Verks reglerande, och det biträde slutligen pröfvas kunna Canalarbetet meddelas, företaga, och på de befintliga grunder uppgöra det Förslag rörande Disconterna, sorn, på en gång med de förstnämnda frågorna , kan till Rikets Ständers pröfning inkomma. Det är till denna tid-jag uppskjuter mitt yttrande om det ansvar jag anser böra , till bedömmande af det bedrägliga i dessa Transactioner, lemnäs till vederbörlig Lagskipnings handläggning. Friherre Hjerta anhöll, att dess Anförande måtte få åtfölja Återremissen till de sam• mansatta Utskotten. 'Herr Strussenfelt, Michaäl, an förde skrifteligen : Oviss om bifall , åtminstone denna Riksdag, förrän man snart återfår eri annan , vill jag likväl bjuda till väcka Rikets församlade Ständers uppmärksamhet på Nationens stäil* ning i det hela , och hvarje Medborgares antingen redan iråkade eller snart kommande missöde. Ett Lands FinanceSysteme bör ingalunda byggas på grunder , som äro rakt stridande mot Nationens väl, directe ledande till upplösning af all medborgerlig känsla. Ålen Kidd. 0. Ad. Prat. IVB. Den 17 Martti, J. m. för att närmare bestämma dessa grunder får jag först yttra mig om relativa förhållandet emellan Penningar och Varumängden, jemfördt med andra Länder och dessas ömsesidiga Production.
Uti en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad, af riksdagsmannen Jöns Andersson från Malmöhuslån inom hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, har blifvit föreslaget, att arrendatoreme af de inom Lunds Stift belägne, Lunds Domkyrka tillhörande, hemman måtte berättigas att, efter medium af de tio sednaste årens markegängspris i orten, lösa den spanmål, hvilkensåsom arrende förhemmanen vöre bestämd; ochhar motionären, jemte förmälan att den till andra kyrAllm. Best.- och Ekon - Utskottets Betänkande, Avo 18. 11 kor inom Stiftet anslagne spanmål numera löstes efter markegängspris, i öfrigt till stöd för sitt förslag åberopat, att, vid de auktioner, som till försäljning af Domkyrkans arrende-spaumål i Lund anställas, denna blefve genom Domkyrko-inspektorens åtgärd till orimligt högt pris uppdrifven, i anseende hvartill den på 5 å 6 mils afstånd från Lund boende arrendatorn BÖdsakadcs, för att undvika den långa resan dit, betala „en ej så ringa summa årligen till Domkyrko-inspektoren för att ej behöfva „öfvervara auktionen, då han ofta tvingas att lösa sin arrendesäd med 3 h 4Rdrpå ^tunnan högre, än årets markegångspris.„ Uti motionen hafva riksdagsmännen Per Nilsson och Nils Persson från Malmöhus län instämt. Likartade förslag med det nu förevarande hafva vid 1828—1829 och 1834—1835 årens Riksmöten blifvit hos Rikets Ständer väckte; och har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet vid båda dessa Riksmöten i anledning deraf yttrat, att, då Domkyrkohemmans åboers skyldighet att utgöra deras arrende-spanmål vore grundad på de kontrakter, som vid hemmanens tillträdande upprättades, och det således berodde på åboerne sjelfve att dervid betinga sig sådane vilkor, som de kunde finna för sig mest fördelaktiga, så kunde det, emot 90 § Reg.-formen, icke tillhöra Rikets Ständer att med detta enskilda ärende taga någon befattning.
Brot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 2 Haft. 2 10 Lact-Utskottets Betänkande No 7. men erfarenheten har tillräckligt visat, huru svårt en hustru har att neka mannen sin underskrift å hans förbindelser, då behofvet är stort, och dermed ikläder hon sig också fullt ansvar för gäldon. Kan hustrun undandraga mannen ett sådant biträde, då han derom anhåller, så torde också tidpunkten för en verklig boskilnad hafva inträdt. Hvad slutligen beträffar den af motionären anmärkta omständigheten, alt främmande länders, och bland dem särskildt Frankrikes lagar låta målsmanskapet bero af de blifvande makarnes öfverenskommelse, så torde Utskottet endast behöfva erinra, att det inflytande Katholska lärans dogm om äktenskapets ©upplöslighet utöfvat på Frankrikes och andra Katholska länders lagstiftning, angående äktenskapsrätten, äfvensom den allmänna olikheten i seder och uppfattningen af familjen fvets betydelse göra dessa främmande lagar till eu föga lämplig förebild för den Svenska familjerätten. På de af Utskottet härmed anförda skäl får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Herr Hiertus ifrågavarande motion icke mätte uj Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 15 December 1865. K e s e r v a t i o n e r: äro anmälda af Herr Henschen och Herr Bovin; hvarjemte Herr Lemchen begärt att få antecknadt, att han icke deltagit i ärendets behandling hos Utskottet. STOCK HOLM, tryckt hos J. & A. Lag-Utskottets Betänkande N:o 8. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1865, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden angående giftorätt i bo. 10 Kap. 2 § Giftermåls-Balken har genom Kongl. Förordningen den 19
Revisorernes anmälan, angående ansedd ofullständighet uti de hufvudböckerna åtföljande balans-relationer, antyder ej. något eller några särskilda fall såsom föremål för anmärkning. En relation eiler berättelse om förhållandet med de i räkenskaperna balanserade poster kan icke gifva vid banden annat, än underrättelse om de åtgärder, som blifvit vidtagna till och med det år, räkenskapen, omfattar. En icke obetydlig del af balanserna har under påföljande åren, dels blifvit betald, dels till afskrifning beviljad, såsom närmare inhemtas af underdånigst vidfogade utredning deröfver. Spanmåls-kreditivfondens räkenskaper, som väl innefatta conti för h vartdera af de Län , hvarest medel, tillhörande fonden, blifvit under åren 1844 och 1845 begagnade, hafva Revisorerne i öfrigt funnit så ofullständiga, att, om än fondens ställning i det hela af räkenskaperna redovisas, redogörelsen för förvaltningen hufvudsakligen måste sökas i de bifogade verifikationerna; och då härtill kommer, att hänvisning till dessa, antingen alldeles icke skett, eller ock endast på en gång för ett helt Läns räkenskaper, som äfven sakna hänvisning till de dem följaktiga bilagorna, hafva Revisorerne icke varit i tillfälle att med den noggranhet, som eljest kunnat äga rum, granska ifrågavarande räkenskaper; hvilket föranlåtit Revisorerne påkalla rättelse uti räkenskapsföringen, så alt någon öfversigt äfven af förvaltningen må kunna af räkenskaperna hemtas, och granskningen ske utan onödig uppoffring af tid. En hokslutares tillgörande kan och får icke vara annat, än att uppgöra hufvudboken och dertill hörande conti på grund af vederbörande redogörares räkenskaper. Någon närmare upplysning om förvalt - 316 - ningen af medel, eller huru de blifvit använda af den eller dem, som desamma mot redovisning disponerat, kan vid hufvudboks-afslutningen icke åstadkommas, afslutningen må verkställas efter hvilken method som helst.
Dessa s. k. inkräktning^r, hvilkas utläggande till stamroten, när sådant påyrkas, bör äga rum, hafva under de 160 är indelningsverket varit beståndande tillkommit med eller utan stamrotens frivilliga begifvande, men utgöra, i begge händelserne, stamrotens ensak, utan att hjelpeller utrotarne äga att dermed befattning taga. Att nu, på sätt motionären föreslagit, genom en uppskattning vid hvarje rote af den åt soldaten upplåtna jord m. II. förmåner, lägga grunden för bestämmandet af de planpenningar, som af hjelpeller utrotarne borde till stamroten betalas, kunde lätteligen föranleda lill orättvisa mot de förstnämnde, enär en stamrothällare, som funné för godt alt tillägga soldaten större förmåner i jord, än som af kneklecoutractet utstakas, på sådant säll och i den män jordlägenheternes afkastning ökades, blefve i tillfälle ali otillbörligen beskatta sine medintressenter i roten, utan alt, hvarken i de ursprungliga knektecontracten, eller i de sedermera tillkomna författningar rörtde indelningsverket, den ringaste grund för en sådan stamrotens rätt igenfinnes. Jag tror således, att, uppå alla dessa skäl, den ifrågavar. motionen icke kan till någon R. Sits åtgärd föranleda, samt anhåller vördsammast, att denna min tanka mätte fä åtfölja motionen till vederb. Utsk. Gr. Mörner, Carl: Då jag anmälde mig, för alt erhålla ordet, i anledn. af Hr Danckwardt motion, skedde det egentligen för all vitsorda de af honom uppgifne missförhållanden, i afseende på utrotarnes skyldighet mot slamrotarna vid Kronobergs reg:te. Det har under mänga är försports klagomål öfver den ringa ersättning, sorn stamroten erhåller, nemi. 10j kpr spanmål, fördelade på alla utrotarne, och det är äfven kändt, att denna ersättning icke är betydligt ökad efter 1683 års kneklecontracter; men här är icke någon fråga, hvarken om minskning i soldatens villkor eller i hans iunehafvandc ägor.
213 naderna till uppsättande och utrustande af ett lämpligi antal soldater för samma socken vid infallande krig skulle bestridas. Sedan derefter afgälden till Kronan för Garpenbergs kopparverk år 1825 blifvit bestämd till hvart fyrationde Skeppund af årliga tillverkningen, men denna sedermera så aftagit att, genom Kongl. Brefven den 9 Juli 1846 och den 26 April 1850, befrielse från all afgäld under vissa år blifvit kopparverket i nåder beviljad, bar, i anledning af Kopparverksegarnes underdåniga ansökning om fortsatt befrielse under sex år från omförmälda beskattnings utgörande, E. K. Maj:t genom nådigt Bref den 25 November 1856 förklarat, att som det blifvit upplyst och genom behörig undersökning styrkt, att arbetet på djupet i grufvorna med år 1840 upphört, emedan all brytvärd malm redan dä ansetts vara medtagen; att under de sednast beviljade sex frihetsåren flera försök till upptäckande af nya malmgångar blifvit inom grufvefältet gjorda, men ulan framgång; att jemväl den koppartillverkning, som medelst malmsofring ur de gamla varpen vid Garpenberg de sednare åren idkats, från och med år 1850 varit i nästan ständigt aftagande, så att, då garkoppartillverkningen ännu sistnämnde år utgjort 54 Skeppund, densamma år 1853 nedgått till 31 Skeppund samt 1854 till endast 26 Skeppund, fann på dessa och i öfrigt anförda skäl samt då, efter all sannolikhet, koppartillverkningen vid Garpenberg hädanefter mäste blifva mer kostsam än hittills, enär kolpriset derstädes, under den sednare tiden utgörande ifrån 4 Ridr till 4* R:dr R:mt för lästen, dåmera skulle uppgått ända till 7 R:dr, E. K. Majit godt i nåder bifalla att ytterligare afradsfrihet för garkoppartillverkningen vid Garpenberg finge under sex års tid, beräknad från och med år 1855, tillgodonjutas.
Af sådan orsak, och då Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, utöfver det för Sekreteraren å Riksgälds-afdelningen bestämda arfvode af 400 R:dr i månaden, anvisade åt en person, som å denna afdelning biträdde med upplysningar, en särskild gratifikation af 2,000 R:dr, anser jag, för min del, att åt den på nämnda afdelning innevarande riksdag anställde Sekreterare gratifikationen icke bort bestämmas till mindre belopp än 1,500 R:dr.» Häruti har Friherre af Ugglas, Professoren Selander, Kontraktsprosten Tegnér och Prosten Ljunggren instämt. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Ståts-Utskottets Memorial N:o 234. 1 N:o 234. Ank. till Kxp.-Utsk. deu 18 Kov. 1863, kl. S e. m. Memorial, angående den upprättade nya Riks-sfaten. (U. A.) Stats—Utskottet får härmed anmäla, det Riks—stat blifvit upprättad, att gälla för år 1864 och följande år, intilldess nästa statsreglering vidtager; hemställande Utskottet, att nämnda ltiks-stat, försedd med Herr Landtmarskalkeus och Herrar Talmåns underskrifter, måtte till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Stockholm den 17 November 1865.
Jag tänker mig hvarken såsom Spanior eller Italienare, då jag har äran alt tala här; jag tänker mig såsom Svensk, och Svenska historien, som en hvar af oss nogsamt känner, lärer ej kunna undervisa oss om annat än faran af dessa provinciella förhållanden ; Svenska historien förtäljer exempel på huru en mängd personer, stundom ifrån den lägre folkclassen, stundom af Sveriges ridderskap , stundom ifrån Svenska presterskapet, begagnat just sådana förhållanden inom landet, för att genomdrifva sina egna intressen, visserligen icke samhället till gagn utan samhället till skada. Jag tror, att då Svenska BondeSt. vid denna riksdag har afslagit ifrågavar. betänk., så har sådant ej skett utan en djup känsla af grunden, hvarföre det bort afslå detsamma, utan driften af en takt, en känsla af hvad som bör vara, och att det tillhör Svenska män att sköta sig hemma på sina gårdar och i sina socknar genom sjelfvaldn styrelser, och att man sedan skall hafva förtroende till den styrelse, som har sig uppdraget att styra Riket och har sina organer i landshöfdingarne. Det är upplysningen, mine herrar! det är förståndet, som skall styra oss , och det är ej sinnenas värma, som här är i fråga. Till lidens lyten hörer, att man så mycket tänker och talar om formerna, att man förlorar ur sigte sjelfva det ämne, som bör uttala sig i formerna. Om vi vore litet mindre benägna derför , och hvar och en i sin stad riktade sin uppmärksamhet mera på hvad som för fäderneslandet är gagneligt , så skulle fäderneslandet hafva mera båtnad deraf, än alt man idkeligen förändrar den ena formen efter den andra. Det s. k. förbättringsbegärel ligger ingalunda deruti, att man oupphörligen vill förändra och organisera, ty detta hjelper icke, utan det rätta reformbegäret borde uttrycka sig derigenom, att man sökte förbättra sjelfva detta lyte i Staten, och införa den fosterländska anda, som hör göra oss lyckliga. Pet är detta idkeliga begär efter reformförändringar, som jag tror vara sedernas förderf, och jag tror att vår Stat redan har haft stora olägenheter deraf.
Den ftimma af 5iUm4mm ^qgajiité^onbené tiKqanqaf/ forn anfeé fciépo* nible fot* l36vfvt»avé^(3Bct'fcté tfantfatMiiDe. Gnligt ntffottetö, t 33etänfanbct 9?:o 208 afgifne, utrebning utaf fa roal förfållanbet meb be tift ©pannemålS upyföp år 1826 i 33anfen lyftabe Grebiti» fou) alllmänna SDlagajin^gonbenS ftälU ning roib 1828 årö flut, femte ben famina 33ctänfanbe bilagbe 2ablcau, utgjorbe roib näumbe tib SKagafnösgonbenö, fafom reella anfebbe, tillgångar i Gontanta behållningar, forbringar funt lager af fyannemåt ocf; mjöl 3?:br J/26y,o77 34 3 Inuaraf lifroal blifroit till 2:bra Goluntnen, i Stableauen Sitt. 33. roib ftinma 33etänfanbe, upytaganbc ännu outrebbe forbrim gar, afförbe . 100,000 berefter fåfom fäfre ocf; biéponible återfå ... t, 169,077 34 3 2Bib ben futtiga realifationcn af ofroanfåenbe tillgångar. fan b ocf möjtigtrois förlttfen ofroerft iga förenämnbc 100,000 3t;br; ocf afföraé bcrfore förfagöroib ytterligare .. '69,077 34 3 bå, i alla fall, behållningen af befe 9ÄagajinS*§enbené tillgångar blir motfroaranbe
Chartae-sigillaloe-medlen äro nu beräknade till 580,000 r:dr, om mannu höjer dem endast med 20,000 r:dr lill jemt 600,000 r:dr, så har man bara genom denne lilla förhöjning mera än som behöfves till det erforderliga anslaget. Jag lemnar i sitt värde det konsiderationssvstem, som bär vill göra sig gällande. Jag har ogillat att II. o. Ad. till följd deraf låtit passera några afslag utaf StatsUtsk. der hela Ståndet eller åtminstone en ofantlig majoritet ogillade afslagen. Jag har icke med min röst ogillat dem; ty jag bar ropat nej; men här skal! jag åtminstone försöka att förena mig med de talare, som åtminstone i afseende på denna punkt icke vilja tillämpa denna konsiderationsprincip, och hvilka, utan afseende på något tvifvel om utgången, besluta hvad de anse rätt och tillbörligt. Gr. Mörner: Det är endast i anledn. af några erinringar emot mitt förra yttrande, som jag har tagit mig friheten att begära ordet. Jag har aldrig bestridt nyttan af en Ingeniörtrupp. Den har Utsk. icke heller ifrågasatt. Det har endast varit i fråga om sältet alt bilda en sådan trupp, som Utsk. framställt en från den Kongl. propos:n afvikande åsigt. Utsk. har ansett, att då man i den indeldta arme'en hade tillgång på ett arbelsfördt manskap, som icke försvann efter en viss tids förlopp, utan fortfor alt qvarstå i tjenstgöring så länge det förmådde tjena Staten, så skulle genom öfning af denna trupp, en bättre och säkrare ingeniörtrupp möjligen kunna bildas, än den, som genom värfning kunde åstadkommas. Delta har varit min enskilda åsigt inom Utsk., det får jag öppet bekänna.
Den iApril, e, «, och partiella bördor, icke alltid visar ett lika förhållande, har alltid dertill föranledt, att, dä man beräknat inkomst, der sådan med säkerhet kunnat utrönas, har man deremot ansett tillämpning af samma princip icke böra äga rum för Jordbruket, i anseende till saknade grunder för bestämmande af inkomst, särdeles som i sådant fäll man äfven borde taga i beräkning de flerfaldiga särskildta onera hemman måste vidkännas, såsom Rotering, väghållning, skjutsningar, allmänna byggnader m. fl. som i detta land med största tyngden träffa jordbrukaren, utan deltagande af flera medborgareclasser, men i andra länder räknas till allmänna bördor, till allmänt deltagande, oclt då desse partielle nästan årligen ökaa med nya, såsom Passevoiance, högt uppdrifven Salpeters afgift , inqvarteringskostnader , hvilka alla förringa hemmanens verkliga värden, har qtvifvelaktigt hemmansägaren, med beräkning häraf, så mycket större rätt att annorlunda än för annan förmögenhet utgöra Bevillning, sorn det ofta skall inträffa , att svagare hemman, i synnerhet Skattehemman, då alla onera tili penningevärde beräknas, har liten eller ingen behållning till inkomst, ehuru de icke så-om yentegifvande på ett capital, utan egentligen såsom en bostad, icke dess mindre betalas med flera gånger högre köpsumma, än den borda blifva, som skulle beräknas efter behållna afkomst en; skulle åter hemmanens beskattning fortfara efter samma grunder som hittills, med obestämda betungande föreskrifter, så skola foljderne suart visa sig i aftynande förmögen - / Den 17 April. e. nu 39* bet bos de flesta hemmansägare i alla stånd, och i förening dermed i ett aftagande Jordbruk , sorn inga ÅkerbruksSällskap kunna upprätta. Att så skall hända, då hemmansägaren, i cn för alla medborgare di yg Bevillning, likväl känner den med dubbel tyngd än andre, torde af följande framställning upplysas : Jemlikt föreskriften i Bevillnings b örordningen , beräknas 5 procent af värderingssumman till grund för Bevillningen, lika för hemman somför annan förmögenhet.