Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under förhoppning således, att denna, enligt motionärens förmenande, ”för ett helt folks gudsfruktan, sedlighet och laglydnad så vigtiga fråga” icke lemnades åt glömskan, har blifvit föreslaget: ”att stadgandet i Missgernings-Balkens 3 Kap. 6, 7 och 8 gg måtte undergå den revision, hvartill lagens ålder och nuvarande så betydligt förändrade tidsförhållanden gemensamt föranleda, så att böterna för första gången sönoch helgedagshandel i kramlådor och andra bodar mätte varda skäligen förhöjda utöfver det af ålder åsätta beloppet, och för andra gången sådan öfverträdelse rättvisligen fördubblas, samt tredje resan samma brott medföra handelsrättigheternas förlust för den lagbrytande handlanden.” Herr Doktor Sandberg har åter förmält sig väl vara öfvertygad, att genom utvärtes stadgar och en sträng tillämpning af hagarne mot sabbatsbrott, om sådan under närvarande tidsriktning vore möjlig, ingenting väsendtligt åstadkommes till sabbatens sannskyldiga helighållande, hvarutinnan yttre förbättring blott genom efterdömet af prosten och inflytelserikare lekmän kunde vinnas, men att likväl åtskilligt ej mindre för det invärtes christliga än för det utvärtes kyrkliga sinnet allt för mycket stötande oskick borde, så vidt möjligt, afböjas. I motionärens hemort hade en mängd landthandlande slagit sig ned, hvilka, knappt aktande på Gudstjenst-timmarne, drefvo den oförskämdaste söndagshandel, samt, om de än någon gäng vid Tingen bötfälldes, dessemellan obehindradt fortsatte handeln, enär emellan hvarje Ilärads-ting vore fyra månader och böterna för alla derunder begångna sabbatsbrott ändock icke blefvo högre än 5 Riksdaler Runt. Då detta vore uppenbarligt gäckeri med lagstiftarens mening och motionären vore öfvertygad, det berörda i hans ort öfverklagade ohelgande af sabbaten icke kunde på annat sätt stäfjas, har han föreslagit följande förklaring öfver 3 Kap. 7 och 8 §§ MissgerningsBalken: ”Den som begår sabbatsbrott bote 10 Daler för hvarje söneller högtidsdag, han det förölvat.
Litt. A.) hafva Revisorerne, för att underlätta jemförelsen emellan inkomsternas och utgifternas belopp under sistlidet år, ansett sig böra meddela nedanstående summariska upplysningar angående beloppet af de medel, som under samma år till Riksgälds-kontoret — 45 — influtit och derifrån utbetalts; varande i denna uppgift alla så väl inkomster som utgifter sammanförda under vissa kathegorier, på sätt vid meddelandet af enahanda uppgifter i flera förut afgifne revisions berättelser iakttagits. itiksgtiiiis-kontorels inkomster: under år 1857. Allmän bevillning samt kortoch tidningsstämpel-afgifter, jemte ob servations-medel 1,473,621: C. 5. Kapital-afbetalningar och räntor å de för vissa föremål eller under längre tid beviljade lån 133,046: 1. 2. Återbetalningar af lyftade kreditiv-medel samt räntor derå 72,737: 2. 5. Dito af tills vidare förräntade medel, jemte härå upplupna och godt gjorde räntor, 2,977,003: 26. 9. Emot Riksgälds-kontorets obligationer upplånte medel 1,734: 47. 6. i förskott å blifvande liqvider mellan Statsoch Riksgälds-verken ytterligare levererade 1,166,666: 32. — Enligt Rikets Ständers beslut, till Riksgälds-kontoret, för dess utgifters bestridande, öfverlemnade särskilda tillgångar 3,357,514: 30. 5. Tillfälliga inkomster 418: 24. 7. Lyftade medel å krediti vet i Rikets Ständers Bank, efter afdrag af hvad derå blifvit inbetaldt, ■ • ■ 1,200,000: Summa B:ko R:dr 10,405,471: 42. Ärliga anslaget till Hans Maj:t Konungen 200,000: Extra statsregleringen vid 1844 och 1845 års riksdag tillhörande anslagssummor 700:
De vände sig derföre, i afseende på besigtning, plan och utförande, till Öfverste Lagerheim, som under dess långa befattning vid anläggningen af Götha Canal förvärfvat en i Sverige sällsynt erfarenhet, i afseende på alla slags murningar, och på bans tillstyrkan till Directeur Nyström, hvars allmänna förtroende såsom byggmästare både vitsordat hans skicklighet och satt honom i tillfälle alt alltid vara försedd med pålitliga arbetare af alla slag. Genom den åt dem öfverlålna entreprenad af arbetet och vissa murbruks-materialier, hvars anskaffande af tillbörlig godhet eljest varit underkastad svårighet, vanns, utom andra förmoner, besparing, emot hvad det skulle kostat, om murare och annat arbetsfolk skulle för Brukets räkning från Stockholm anskaffats, hvartill såsom bevis må anföras, att den nu verkställda ommuringen af grunden med murbruk, oaktadt alla de svårigheter, som dermed voro förenade, kostade mindre, än den gamla i kallmur och serdeles vårdslöst år 1830 lagda grunden. Dessutom och då en besigtning efter fullbordandet af ett sådant byggnads-arbete aldrig kan lemna den säkerhet för omdömet, som då den sker under sjelfva arbetet, läto Fullmägtige under detsamma en ständig tillsyn ega rum, och lyckades få denna tillsyn öfvertagen af den man, som i sjelfva sitt uppdrag att förestå Rikets civila Byggnads-väsende eger ett vitsord för behörigheten af sitt omdöme. I afseende på anskaffande af alla andra materialier, än dem, hvars lefvererande Herrar Lagerheim och Nyström öfvertagit, vidtogs, för att i möjligaste måtto vinna säkerhet för dessas goda beskaffenhet, den ordning, att icke några sådane emoltogos, innan de förut blifvit af Herrar Lagerheim och Nyström pröfvade och godkände. I stället för det i många år felaktiga pressverket i nedra Bruket, har, efter tillstyrkan af Rikets Ständers år 1837 församlade Revisorer, blifvit derstädes uppsatt ett hos Directeuren Munch t eli i Eskilstuna förfärdigadt hydrauliskt pressverk, bestående af 2:ne pressar med en för båda gemensam injections-pump samt tillhörande utvexling.
Styrelsen att utbekomma och mot behörig redovisning använda ej mindre det af Rikets Ständer för inlösen af dåvarande arrende, byggnaders uppförande m. m. till utgående under åren 1858 och 1859 anvisade extra statsanslag, 175,000 R:dr, än äfven det till Institutets underhåll beviljade årliga statsanslag af 18,000 R:dr, äfvensom att dessa anslag, af hvilka det sistnämnde jemväl blifvit för innevarande statsregleringsperiod beviljadt, i behörig ordning utanordnats, men att räkenskaperna för detta Institut likväl icke blifvit till Kongl. Kammar-rätten för undergående af granskning insände och således ej på vanligt sätt kunnat komma Revisorerne tillhanda, funno Revisorerne sig föranlåtne att, uti skrifvelse till Herr Justitie-stats-ministern, på anförda skäl, begära, det sådana åtgärder måtte vidtagas, att ifrågavarande räkenskaper blefvo för Revisorerne till granskning tillgänglige. I anledning häraf utverkade Justitie-stats-ministern Kongl. Maj:ts nådiga befallning till vederbörande att ofördröjligen till Kongl. Civil-departementet insända berörda räkenskaper för tiden till den 14 Mars 1862, för att Revisorerne derefter tillställas, och i följd häraf hafva Revisorerne jemväl fått dessa räkenskaper emottaga, dock så sent att Revisorerne, med hänsyn till mångfalden och vigten af öfriga göromål, ej medhunnit att till siffran och i detalj granska desamma, en åtgärd, som dessutom torde vara mindre nödig, då räkenskaperne förut blifvit af särskilde Revisorer granskade och Kongl. Kammar-rätten icke lärer underlåta att vid den ytterligare granskning, som i afsende å dem der förestår, egna dessa förhållanden erforderlig uppmärksamhet. Emellertid hafva Revisorerne i afseende å uppställningen af räkenskaperne och deras afslutning tyckt sig finna, att derutaf icke med tillräcklig tydlighet och klarhet framgår, i hvilken mån de särskilda delarne af hushållningen gifvit vinst eller förlust. Såsom sådana särskilde hufvuddelar torde böra anses: det egentliga åkerbruket, ladugårdsskötsel och binäringarue.
Då R. o. Ad. i detta hänseende återremitterat StatsUtsk:s utlåhn N:ris 38 och 39, så anhåller jag att R. o. Ad. ville göra detsamma i afseende på ifrågavar. betänk., under åberopande af samma skäl, som då gjorde sig gällande. Hr von Hartmansdorff: Kanske att Ridd.sekreteraren kan upplysa, om och hvad de 3 öfriga Stånden beslutat i afseende på detta betänk. I anledn. häraf upplyste undert. Ridd.sekreterare, att prot.- utdr. ankommit, som utvisade, att Presteoch BondeSt:n bifallit den i Slals-U(sk:s utlät. N:o 37, gjorda hemställan om uppskof med definitiva fastställandet af Utsk:s beräkningar ronde de indelda räntornes värden, samt att BorgareSt. låtit vid samma hemställan bero. Hr von Hartmansdorff: I sådant fall anser jag saken bestämd genom de 3 öfrigaStåndens bifall, och dä lärer det vara förgäfves att R. o. Ad. vidtager något annat beslut. StatsUtskis härvar. ledamöter torde kunna upplysa, om de ej ansett frågan afgjord, genom de öfriga Ståndens beslut? Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Då StatsUtsk. haft sig bekant, alt 3 Stånd bifallit den punkt i det första betänk., som afser ifra - 112 Den 11 Mars f. m. gavar. ämne; så ansåg Utsk. sig böra bibehålla samma redaktion, äfven vid de öfriga titlarna, der någon sådan omständighet borde observeras. Gr. Gyldenstolpe: Då förhållandet är sådant, anser jag återremiss till ingenting tjena; och tager sålunda tillbaka min begäran derom. Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s förevar, hemställan bifallen.
Utskotten anse följaktligen, att anledningarne till den klagan, motionärerne fört öfver tiden för vägarnes lagning och grusning, icke äro att söka i gällande Författningar, utan i deras tillämpande, hvadan någon åtgärd å lagstiftningens »ida icke kan erfordras, helst i8i8 års Författning tillåter Konungens Befallningshafvande att, der allmänna vägarnes iståndsättande vårtiden af serskilda omständigheter kari möta hinder, annaa tid dertill, efter Häradsboarnes hörande, bestämma; och hemställa Utskotten alltså, att de i afseende härå af Herr Bergenstråle och Herr Munck af Rosenschöld gjorde framställningar måtte lemnäs utan afseende. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkandcj N:o 27. 3 Hvad beträffar Herr Bergenstråles yrkande, alt väglolts-egare måtte åläggas att, då han liar sitt vägstycke jiå mera än | mils afstånd från grushemtningsstallet, bafva framskaffat väggruset fjorton dagar före den lid, hvartill väglägningen blir bestämd; så synes detta vara ett ämne, som icke lämpligen utgör föremål för en Författning, enär det måste få ankomma på den vägbållningsskyldiges beqvämlighet, när lian vill framföra sina väglagningsämnen, allenast lian icke brister i väglagningens behöriga verkställande, hvarå Konungens Befallningshafvande äro lika berättigade som skyldige att hålla noggrannaste och sorg fäll!gaste tillsyn. Utskotten tillstyrka således, alt äfven denna del af Herr Bergenstråles motion måtte få förfalla. istockholm den 17 December 1840. Ank. till Exp. Utsk.
Fängelsedirecteurer, civila, om tillsättning af, för fängelsernes inre förhållanden, samt om upphörande af commendanlernes på fästningarne befattning dermed. I. R. 225, 299. II. B. 323. A. 328. Fängelsestraff, angående lag om verkställighet af. V. 625. R. 640. Färentuna härad, om rättighet för, till erhållande af årlig utsyning å en Kronans park. IV. B. 234. A. 325. Fästehjon, angående påföljd för deras underlåtenhet att, efter slutad lysning, låta sig sammanvigas. X. B. 540. A. 552. Förbud för godsegare att lägga med åboer försedda hemman under eget bruk. IV. B. 36. A. 114. — för beväringsskyldig, att genom lega befria sig från krigstjenst. Se Beväringsskyldig. Fördel, angående förändringar i nu gällande lagstadgande om. Se Giftorätt. ( 64 ) Förfalskning af enskilda bankers sedlar, om skärpning af straffet för. I. R. 399. Y. B. 317. A. 585. VI. E. 4. Författningar, om vidtagandande af nödiga åtgärder, för att bereda kännedom utaf och bringa sammanhang emellan nu gällande. I. R. 297. V. B. 481. A. 633. — ekonomiska, om nedsättning af en comité för att granska och föreslå förbättringar uti nu gällande. Se Comité. Förläningsspanmål, om indragning af den åt pastorerna i Ottarps, Filestads och Nöbbelöfs socknar af Malmöhus län upplåtna. X. B. 403. A. 415. Förmedling af hemmantalen å Wisingsö, angående. VII. B. 354. A. 394. Förmånsrätt till förskott, lemnadt på lill försäljning emottagne varor. Se Förskott.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag (ill voterings-propos.: Den sora bifaller hvad StatsUtsk. under lill. «) i 21 punkten af dess utlåt. N:o 124 föreslagit, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer det under nämnde littera framstäldla förslag, på grund af de deremot gjorde anmårkn:r, alt återremitteras. Vid voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 52. Nej — 25. 21 punktens 3:dje mom., intiehällande de af Utsk. under litt. b) föreslagna grunder och vilkor för elementar-läroverkets ä stat uppförde tillgångars jemte den genom skolafgif - Den 0 Maj e. m. 427 ler uppkommande statsinkomstens användande till elementarläroverkens slutliga reglering. Hr Silfverstolpe: Den punkt litt. b) af StalsUlsk;s betänk. som nu är föredragen, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. behagade återremittera. Mina skäl dertill äro följande: Först och främst finner jag i redaktionen af ingressen, såsom mig synes, en otydlighet eller en inadvertens, som säkerligen icke varit StatsUlsk:s mening. Genom ordställningen har man nemi. kommit till det resultat, att den summa, som redan linnes för elementar-lärovcrken anslagen, icke skulle hädanefter få användas till sina ändamål, utan emot de vilkor, som finnas här nedan bestämda. Detta har naturligtvis icke varit StatsUlsk:s mening, utan endast att dessa vilkor skulle gälla för den nu föreslagna förhöjningen af statsanslaget. Detta år blott en behöflig redaktionsförändring, hvarpå jag tager mig friheten fästa StalsUtsk. uppmärksamhet. Dernäst anser jag mig höra fästa mig dervid, att StatsUlsk. har framställt vilkor för delta anslag. Jag vill visserligen icke säga, alt icke R. St. under vissa förhållanden kunna äga rättighet att bestämma vilkor vid de anslag, som de bevilja.
Utaf denna artikel hafva under år 1842 inkommit icke mindre än 782,000 U, för ett värde af 122,000 r:dr. Artikeln är således icke för consnintionen obetydlig, och då, Den 2 April e. ni. 37 efter de upplysningar jag sökt förskaffa mig, man ansett denna artikel icke vara svår att smugla, och fara således vore, att tullförsnillning skulle komma att äga rum, derest tullen förhöjdes, så anhåller jag att voter.propos. må få förblifva oförändrad. Då härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut ang:de ifrågavar. artikel fattade beslut samt godkänna 106 voter.propom, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att han funnit ja hafva öfverröstat nej. 8Esta punkten, ang:de artikeln ”Saxar, andra slag”. R. o. Ad. lät bero vid hvad Etsk. i denna punkt yttrat. S2:dra punkten, ang:de förtullning efter vigt af ”Skomakarearbeten, andra slag”. R. o. Ad. fann för godt att låta vid Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande bero. 83:dje punkten, ang:de införselsafgiften för ”Skomakarearbeten, andra slag”. R. o. Ad. vidblef sitt uti denna fråga fattade beslut och godkände 107 voter.propos. 84:de punkten, ang-.de införselstullen å artikeln ”Smör”. Den i fråga om denna artikel föreslagna voter.propos. N:o 108 blef af R. o. Ad. godkänd. 85:le punkten, ang-.de införselstullen å artikeln ”Socker”. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på denna artikel fattade beslut samt godkände voler.propostrne N:ris 109, 110 och lil. 86:te punkten, ang-.de tillägg af orden ”och Engelska” vid den under artikeln Sten” införda rubriken ”likens ka qvarnstenar Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
5oo. t ggg utom ersättning lill de personer, som uppläto sina ägor till exercis-platser. På detta sätt skulle, enligt Hr Rosenqvists förslag , Staten få vidkännas en ökad uppgift af circa 600 r:dr. I 4-'de punkten föreslås, att i mån af Lifbevärings-officerarnes afgång skulle beväringen norr om Stockholm och i Roslagen exerceras af officerare vid Uplands reg:te, och Södertörns beväring af Södermanlands reg:ts officerare. (Hvar eller hvilka, som skulle exercera beväringsmanskapet från vestra delen af Stockholms län eller Eckerö och Svartsjölandet, omnämner ej den värde motionären). — Ehuru detta visserligen icke är ogörligt, skulle flera olägenheter derigenom uppstå; det kunde således hända, att befälet vid ett compagni utgjordes af en capitaine vid f. d. Lifbeväringsieg:let med subalterner af Uplands; och vid ett annat af en capitaine af Södermanlands med f. d. Lifbevärings reg:tets subalterner; samt slutligen cn major vid gardet, hvilken, såsom befälhafvare för Stockholms stads beväringsmanskap, måhända äfven linge befälet öfver dessa från hvarandra så aflägsna compagnier. Af dessa skäl får jag vördsamt afstyrka Hr Rosenqvists ifrågavar. motion, så vidt den rörer de i densamma upptagna 3:dje och 4;de punkterna. Remitterades till StatsUtskottet. Vid förnyad föredragning, blefvo nedannämnda den 7 dennes e. m. på bordet lagda motioner remitterade till StatsUlsk. nemi. Hr Rosenqvists, Fredr. Leonhard, örn rättighet för Ilofmästaren Meunier att återfå och under hans återstående lefnad bibehålla den lön, som han hade år 180g; Gr. Mörners, Carl Göran, 0111 nedsättning uti afgiftCrna, som utur sterbhus utgå; Densammes, om bergsfogde-tjensternas afskaffande; Hr d’Orchimonts, Willi.
Skulle, emot förmodan, något i det inkommande förslaget icke dermed öfverensstämma, lärer det då vara tid att behandla saken, såsom omständigheterna kunna kräfva, och det vore då icke för sent att remittera frågan i vissa delar Dc 11 11 Mar» c. m. till Constit.Utsk.; men först då lärer rätta tiden vara inne alt så behandla saken. Hr Rosenblad, Bernh.: Då jag anmälde mig att tala, var det egentligen för att helt och hållet förena mig med Gr. v. Fersen i dess första yttrande, deruti jag lill alla delar instämmer. Jag önskar, att de Hrr, som med glädje tyckas omfatta underrättelsen, att förändringen af 72 §. blifvit afslagen, att dessa Hrr, i fall de äga verklig tillgifvenhet för realisationen och dess bestånd, aldrig mätte komma att ångra denna glädjekänsla. Jag förenar mig äfven med Gr. v. Fersen deruti, att jag icke kan inse någon vinst af det bruk att blott remittera målet till ett Utsk., då det fordrar flera Utsk:s behandling. För min del anser jag, och jag skyr ej att förklara det, att uti ett af de vigtigaste ämnen, sorn är vår Bank och dess rörelse, får finnas, äfven efter 72 §:s gamla redaction, en lagstiftning i civil väg. Jag erkänner, att 1 §. af det gifna lagförslaget, än mera än förut, behöfver en ändrad redaction; men jag kan aldrig instämma i den sats, att det stadgande i den nu gällande 72 §., att Banken må ostörd förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorda äro eller vidare af R. St. göras kunna, — att detta stadgande utesluter gällande kraft af civila lagar till den grad, att, såsom en talare på f. m. här yttrat, R. St:s vid sista Riksdagen fattade beslut om realisationen icke behöft Konungens medverkan, då dock dessa beslut innefattade i deras vigtigaste del, eller sjelfva myntbestämningen, en förändring af hvad som står i Hand.B:n, att man skall återgälda sin skuld efter förbindelsernas lydelse.
I Artilleri-afdelningen, II Fortifikations-af delningen, III Intendents-afdelningen, IV Aflönings-afdelningen. c) Presidenten är således gemensam för alla afdelningarne. Ledamöterne deremot äro anställde på vissa afdelningar och kunna ej från en till annan förflyttas. De äro: å Artilleri-afdelningen, General-fälttygmästaren och ett Krigsråd; å Fortifikations-af delning en, chefen för Ingeniör-korpsen och ett Krigsråd (detsamma som på Artilleri-afdelningen); å Intendents-afdelningen, General-intendenten och ett Krigsråd, samt å Aflönings-afdelningen, ett Krigsråd, jemte hvilket Krigsrådet på Artillerioch Fortifikations-afdelningarne deltager med rösträtt i afdelningens beslut. d) Vid plenisammanträden deltaga alla ledamöterne i öfverläggningarne och besluten, hvilka fattas genom samfäld omröstning, med afgörande rätt för presidenten, om lika röster stadna mot lika. Ä hvarje afdelning fattas besluten på enahanda sätt af presidenten och afdelningens begge ledamöter. ef Till pleni-ärenden räknas hufvudsakligen frågor om tjenstemäns antagande, befordran och entledigande inom hela Kollegium, om fel och försummelse i Kollegii tjenst, om allmänna kungörelsers utfärdande, om Kollegii arbetsordning, om Kollegii gemensamma kontor samt afskrifningsfrågor. Till Afdelnings^årenden hänföras alla öfriga, hvilka hufvudsakligen äro följande: I Artilleri-afdelningen: ärenden, som röra artilleriets materiel och förråder, arméens vapen och ammunition med dithörande förråder, gevärsoch krut-tillverkningen m. m.; II Fortifikations-afdelningen: angående befästningar, kaserner, stallar med flere dermed sammanhängande ämnen; III Intendents-afdelningen: angående arméens och beväringsmanskapets förseende med all materiel, som icke kan hänföras till vapen, arméens rekrytering och remontering, dess underhåll vid möten och mönstringar, värfvade kavalleriets och artilleriets furagering m. m.; samt 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188.
Jag öfvertygas svårligen, att Lagstiftande Magten bör underlåta att yrka ansvar å den eller dem, hvilkas felaktighet eller djerfhet tillskyndat en sådan förlust åt Enskilte, och en aå kännbar rubbning i all Credit och allt förtroende man och man emellan; Jag har för min del åtminstone ej kunnat Åtnöja mig med den i Herr Santessons utgifna Upplysningar om Götha Canalverk och dess Discont, lemnade underrättelsen, att den redan vid 1815 års Riksdag varande, och då till Riksens Ständer uppgifne Canalverkets Skuld till Disconten af 852,97a R;dr af då varande Stander lemnades oanmärkt3 och jag inser af denna framfarna fog - Dm 17 Martil, r. m. lighet eller uraktlåtenhet , ingen förbindelse för närvarande Ständer till ett lika handlingssätt, i synnerhet som det blifvit dessas lot, att få v.dkännas de olyckliga följderna af må hända *ör mycket öfverseende då det Allmännas bästa bort strängare bevakas. Har Gö-ha Catta!Discont Oirection ägt några Stadg. nden, hvarom j g saknat kunskap, som berättigat den tid sådana, utan Cslition, på längre än 6 Månadtrs tid, till Canalvtrk t gjorde försträckningr.r j så önskar jag derom blifva upplyst, och foidrar emedlertid att Götha CanalDiscontDirertion i vidrigt fall må ställas under samma lagliga undersökning, som Malmö DiscontDirection redan undergår.
Varder bedrägeriet yppadt innan skada skett; må tiden för straff-arbetet kunna nedsättas lill hälften af den eljest för brottet stadgade minsta strafftid. § 17. Har någon blifvit med falskt mynt eller falsk penninge-sedel bedragen och, ändå att han sådant märkt, sedan det mynt eller den sedel till annan utgilvit eller sökt utgifva; dömes lill fängelse eller strafl-arbete från och med två månader till och med två år. § 18. Har någon, antingen i uppsåt alt begå sådant brott, som i 7 § sägs, eller att eftergöra eller förfalska mynt eller penninge-sedel, eller med vetskap om annans uppsåt lill sådant brott, förfärdigat eller anskaffat stamp, märkjern, form eller annat verktyg, hvarmed förfalskningen verkställas skulle; och kommer ej brottet till fullbordan; varde ändå dömd till fängelse eller straff arbete från och med två månader lill och med två år. Har någon ulan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas; varde, ändå alt han om uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, dömd att böla från och med fem till och med etthundra Riksdaler. Har man, i fall som i denna § sägas, af egen drift del förfärdigade eller anskaffade förstört eller obrukbart gjort, vare från straff fri. § 19. Nu komma stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i 18 § omförmälas och äkta äro, någon lofligen tillhanda: hörer honom ej till alt dem vårda, bör han dem lill Konungens Befallningshafvande eller i annan allmän vård aflemna; gör han det ej och varda de af annan, ulan hans vetskap och vilja, missbrukade; bote från och med fem till och med femtio Riksdaler. Samma lag vare, om den, som efter behörigt uppdrag förfärdigat slika verktyg, underlåter att deni aflemna till vederbörande, som dem beställt, eller dess kända bud, eller ock annorledes dem missvårdar och missbruk deraf sker. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.