Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 likhet med den siste talaren tror jag nyttan och fördelen häraf vara så tydliga, att man nästan icke behöfver derom vidare orda. Jag anser icke ens att man behöfver åberopa qvinnans värde, eller göra några poetiska utflygter, för att åt sådana afsigter bereda framgång. Jag är för min del fast besluten alt med alla mina krafter och hela min förmåga arbeta härför. Gerna hade jag derföre också velat bifalla K. M:s förslag, men jag måste upriktigt bekänna, att jag icke kan det nu, åtminstone icke förrän jag af K. M:s Rådgifvare eller LagUtsk:s ledamöter får någon förklaring öfver detta förslag. Rädd om hemlifvet, fruktar jag att detta skulle genom det förra blifva rubbadt i sina innersta fogningar, och jag vill icke med min röst bidraga till något, som kunde komma att menligt inverka på eller uplösa det kärleksband, som är knutet mellan föräldrar och barn. Lätt kunde inträffa — om detta förslag antages — att både fader och moder lefde till dess döttrarna upnått 25 år, då således de vöre myndige, men modren omyndig. Det synes mig som skulle häraf kunna upstå olägenheter och split inom familjen, och på denna grund hyser jag tvifvelsmål om förslagets lämplighet. Jag beder eder dock, mine Hrr, vara öfvertygade att det är blott för att vinna sanning och klarhet som jag framställt detta; och skulle mina dubier befinnas vara blott tomma drömmar, så skall jag gerna och genast afstå derifrån. Men att möjliggöra för en dotter eller rättare sagdt genom en Lag gifva rättighet åt dottern att ställa sig i opposition mot sina föräldrar, under det hon ännu står omedelbart under dessas inseende; — att då förklara henne myndig, tror jag ej vara rätt. Barn måste alltid förblifva barn, så länge de äro i hemmet Den 30 September f. m. 413 och lefva af faders och moders bröd. Kanske är det blott bristande insigt å min sida, som vållar dessa inkast, och jag anhåller derföre att de, som ega förmåga att upfatta Lagstiftningen i dess sammanhang, måtte härom lemna erforderliga uplysningar.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. behagade antaga det förslag till gemensam tanka, som jag tagit mig friheten i delta fall framställa. Hr Lefrén: Jag instämmer till alla delar i Frih. Palm stjernas åsigt. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller också att få in stämma med Frih. Palmstjerna. Jag tror, att Ulsk:s förslag är en brist, som lämpligen kunde afhjelpas på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit. Hr Hjerta, Lars: Jag hade för en stund sedan ämnat anmäla mig, för att understödja hvad som Hr von Hartmansdorff i 15 punkten af sitt förslag framställt. Jag anhåller att få instämma deruti och skall i korthet nämna skälen dertill; då det strider emot den tanka jag i allmänhet hyser öfver den hufvudsakliga grunden för representationsrätten. Jag anser nemi. att det fordras en ganska hög grad af tro på tidsandans och tänkesättens återgång, för alt kunna hysa den mening, alt ett representationsförslag, uppgjordt på grunden af fem Stånd, någonsin skulle efter denna dag i Sverige komma till verkställighet. Det tillkommer naturligtvis icke mig alt bedomina huruvida R. o. Ad:s majoritet, som antagit dessa grunder, hyser en sådan tro eller icke. Det må vara nog för mig att förklara, alt jag icke kan hysa den, och att jag icke tror, att de flesta, som kasta en blick utom detta Hus, om icke nu, åtminstone någon tid härefter, skola dela denna tanka. Således betraktar jag R. o. Ad:s beslut i denna del icke annorlunda än såsom en demonstration vid denna riksdag, och då jag betraktar den såsom sådan, så tror jag, alt denna demonstration skulle förlora i sitt historiska intresse, örn man ville fråntaga densamma något af det detaljerade reglemen - 308 Den 13 Mars e. m. terande, som en eliel' annan ledamot kan föreslå inom de grunder, som Consl.Ulsk. antagit.
Maj:t, med hänsigt lill de trägna och maktpåliggande samt årligen tilltagande göromål, hvilka äro ÖfverDirektören vid Landtmäteri^, Landtmäteri-Sekreteraren samt Regi stralorn, som tillika innehar Aktuarie-befaltningen, anförtrodda, ansett tillökning i dessa frenne tjenstemäns nuvarande otillräckliga löneinkomster vara af billigheten påkallad, äfvensom Kongl. Maj:t funnit behofvet af skrifvarebiträde i nämnde kontor, samt otillräckligheten för kontoret af en enda vaktbetjents uppassning vara till fullo ådagalagdt. I följd häraf och under åberopande för öfrigt af hvad närlagde den 9 innevarande månad öfver Civil-ärenden förda protokoll, rörande detta ämne, innehåller, vill Kongl. Maj:t härmed i Nåder föreslå, att å staten för General-Land tmäteri-Kontoret må uppföras: Transport Kongl. Maj.Is Nåd. — Transport R:dr 100: a) för Ofver-Dircklören, hvars lön nu utgör 2,152 R:dr — lönetill ökning 514: 32. — extra tjenstgörings arfvode 666: 32. — j jg b) för Sekreteraren, tillökning i lönen från 1,074 lill 1,200 ll:dr . 126: c) för Regislratorn och Aktuarien tillökning i lönen från 537 lill 900 R:dr . 363: d) för erforderligt skrifvare-biträde lill Öfver-Direktörens disposition 400: e) för den nu varande Kammardrängen, tillökning i lönen frän 162 till 200 lt:dr 38: f) lön för ytterligare en Kammardräng 200: under vilkor, alt ljuspenninge-anslag för bemälde tjenstemän och vaktbeljente komme alt försvinna.
Med afseende å de Statens höga embeten aflidne Excellensen, f. d. Justitie-statsministern, Justitie—rådet m. m., Claes Ephraim Gunther i lifstiden beklädt och den för fäderneslandet gagneliga verksamhet han utöfvat, har, enär behållningen i hans bo, enligt hvad boförteckningen visade, utgjort allenast 10,349 R:dr 96 öre, men denna summa, äfven med tillägg af det understöd af sammanlagdt 1,050 R:dr, som tilldelats hans enka, fru Hilda Augusta Sofia Gunther, född Grevesmiihl, från Civil-statens pensionsinrättning och allmänna enkeoch pupill-fonden, icke kunde anses tillräcklig för hennes, jemte 4 minderåriga barns nödtorftiga bergning, Kongl. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja enkefru Gunther för hennes återstående lifstid en årlig pension å allmänna indragnings-staten af 1,500 R:dr; men enär, enligt hvad Utskottet erfarit, enkefru Gunlhers förmögenhetsviikor, efter det Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i ämnet Rikets Ständer meddelades, väsendtligen förbättrats, så alt något behof af understöd från Statens sida för henne eller hennes barn numera icke lärer förefinnas, anser Utskottet sig böra • afstyrka bifall till denna nådiga framställning. 16;o. Med afseende å den för fäderneslandet gagneliga verksamhet aflidne Justitie-rådet J. H.
Och få Rikets Ständer fördenskull hos E. K. 31:t i underdånighet anhålla, att 1 mom. uti den ifrågavarande §. måtte förändras lill följande lydelse: »Vederbörligen, enligt denna författnings föreskrift, examinerad och anlagen skollärare åtnjute i årlig lön minst sexton tunnor spanmål, hvaraf åtta tunnor erläggas in natura, hälften i råg och hälften i det eller de andra sädes-slag, i hvilka kronobonden inom orten utgår, men de öfriga åtta tunnorna alltid betalas med penningar efter länets markegångspris, dock ej till lägre belopp än Sex Riksdaler trettiotvå skillingar banko för tunnan.» Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Oktober 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Okt. 1884. Preste-Slåndet den 14 Borgare-Ständet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i Kyrkolagens 25 kap., om Prestmöte. (Lag-Utskottes Behde N:o 43.) S. A. ti. Vid granskning af gällande stadganden angående Prestmöten, i afseende hvarå förekommit, hurusom 25 kap. af 1686 års Kyrkolag lemnar föreskrift, bland annat, derom, att prestmöte skall i hvart stift årligen hållas både med Kyrkoherdar och Kapellaner, samt att dervid, å bestämda tider, bör disputeras »antingen öfver de theses, som af praeside äro författade och i Gonsistorio öfvérsedda, eller någon artikel i Augsburgiska bekännelsen, eller ock någon Auctore locorum communium,» för hvilket ändamål Biskopen bar att vid hvart möte för det kommande utse prseses, respondenles och opponentes, hvarförutan, jemlikt Kongl.
Bankens säkerhet är således icke stora nominella tillgångar, utan dessa lill - Den 18 December e. n>; 515 gångars egenskap alt när som helst, vid förefallande behof, kunna förvandlas i silfver, och del som blifvit föreslagit i denna syftning verkar således direct till målet, ehuru jag belviflar att Utsk. varit särdeles lyckligt i sättet ali realisera denna ide'. Genom att mobilisera sina tillgångar vinner Banken dessutom förmåga att, ulan fara för sitt egel bestånd, vid de tillfällen dä näringarne lida af en temporär stagnation, komma dem lill hjelp, och detta hör den göra, äfven om dertill skulle behöfva tillgripas ultima ra tio, eiler skuldsättning. Men, jag upprepar det ännu en gäng, också endast under bestämd förutsättning att förlägenheten vore tillfällig och hjelpen verkade godt, icke blott för ögonblicket utan för framtiden, skulle jag väga tillstyrka en sådan åtgärd. Härvid möler likväl en stor svårighet. Huru skola dessa förhållanden kunna bedömmas? Och hvem skall bedömma dem? Naturligtvis Bancostyrelsen; men dess grundlagsenliga sammansättning är olyckligtvis sä beskaffad, att jag mäste bekänna, att jag dertill anser den föga qvalificerad. Och likväl ingriper behandlingen af dessa frågor djupt i både Bankens och hela samhällets välgång. — Förhållandet är bedröfligt, men då ingen annan utväg finues, mäste man tills vidare låta dervid bero och hoppas pä det bästa. Enär R. o. Ad. nu icke kommer att fatta några beslut, anser jag hvarken nödigt att ingå i en vidlyftig detalj-granskning af Utsk:s betänk., eller ali framställa mina meningar i alla dess delar under formen af positiva yrkanden, helst Hrr Electorers förtroende (mera smickrande än kärkommel) i dag beredl mig tillfälle att framdeles inom Utsk. förfäkta mina åsigter. Så till vida vill jag likväl resumera mitt fragmentariska yttrande, att jag så som dess resultat framställer den bestämda förklaringen, att Bankens och realisationens orubbliga bestånd går framför allt. Nationens ära och redlighet stå i pant derför.
221 Och var således beloppet af de före ur 1827 beviljade förlagslån vid samina års slut minskadt till ... 121,219: 44-^ hvarvid Utskottet likväl bör anmärka, dels att en annan under loppet af år 1827 förfallen inbetalning å ett utgånget förlagslån, nemligen å det ÖfverDirecteuren P. A. Korstedt meddeldta, icke inträffat förr än i början af 1828, i anseende dertill, att bemälte ÖfverDirecteur under tiden till K. M:t ingifvit underd. ansökning om 3:ne års anstånd med inbetalningen af berörde lån, hvilken anhållan blifvit af K. M:t i Nåder afslagen; dels att det Gonsuln O. Beckman redan år 1825 beviljade förlagslån å 6000 R:dr B:co, till färgstofters beredande af Svenska måssoch lafarter, hvilket lån finnes uti ofvanstående summa inbegripet, ännu icke blifvit uttagit. Under år 1827 har K. Mit af omförmäldte anslag till förlagslån, i Nåder beviljat dylika lån åt följande personer, nemligen: 1:0 Enkan Charlotte Schotte, född Sääf, till utvidgande och fullkomnande af hennes tillverkning af artificiella blommor enl. K. Br. d. 3 Febr. 1827 R:dr 2,000: — - 2:0 Fabrikören A. J. Pochet för anläggning af en Fabrik i stort, för att af Potatoes tillverka gryn tillså kallade besparingssoppor, enligt K.
Vi hafve i våra hjertan mycken oro för honom; ty ehuruväl vi intet ondt veta honom kunna tillmälas, så har han dock varit en konungens man alltid, och detta torde vara nog att fälla honom.” Domprosten runkade smått på hufvudet och svarade: ”just i dag har jag emottagit ett bref af mäster Hans, som är vid riksdagen, och lofvat skaffa mig underrättelse derifrån, om hvad som anginge mäster Erik; så vidt detta möjligt vore. Han skrifver nu, att Hans Furstliga nåde anklagat biskopen för att hafva bortgett pastorater enligt konungens order, utan att förfråga sig af regeringen i Sverige, samt sökt råd hos papister och konungens anhängare, varit med dem i umgänge, och förmanat presterna och åhörarne till trohet emot konungen, den sanna religionen till förtryckelse, hvarigenom han hulpit att bryta konungens ed, derigenom konungen är kommen om land och rike, jemte mera sådant.” ”Hvad har väl hans högvördighet haft att andraga emot dessa något besynnerliga anklagelser?” ”Dels med åberopande af vittnen på sin oskuld, dels med motbevis. Konungens ed förklarade han högtidligen sig aldrig hafva brutit, hvarken med tanke, ord eller gerning, och sålunda ville han sig för alla åklaganden undskylla.” Struensee Förut utkomna arbeten af AXEL LUNDEGÅRD: Novelletter. Röde Prinsen. Ett ungdomslif i stämningar. Viktoria Benedictsson. En själfbiografi ur bref och anteckningar. La Mouche. En roman från ett dödsläger. Titania. En kärlekssaga. Stormfågeln. En historisk silhuett med bakgrund och ram. Prometheus. En konstnärs saga. Faster Ulla och hennes brorsdöttrar. Tannhäuser. En modern legend. Fru Hedvigs Dagbok. (1895.) Dikter. Af ERNST AHLGREN och AXEL LUNDEGÅRD: Final. Skådespel i 3 akter. Modern. En berättelse. Den Bergtagna. En kärlekens tragedi. STADSLÄKAREN I ALTONA (Altona. Ty jag säger eder, att tiden är ond och domens dag är visserligen nära!
Men i afseende å den andra punkten, om stallhyran, ligger efter min tanke en orättvisa deri, att man icke gjort någon skillnad mellan de officerare, som hafva en eller två och de som hafva flera hästar, ty då man vet att priset för en hästs skötsel och stallhyra är årligen 400 Bdr, kan man dock deraf tj draga den slutsats, att kostnaden för 4 hästar är 1,600 Bdr. Som nu är föreslaget skulle likväl så blifva, att man för en häst får otillräcklig, men för flera hästar tillräcklig stall-lega. Man måste medgifva att det förslag, Hr Stjernsvärd framställt, är det rätta, nemi. att hästen underhålles på Statens bekostnad. Jag anser icke, på sätt Frih. Tersmeden sagt, att *hela Beg:tet derföre skulle blifva kaserneradt. Inom Artilleriet består Staten hästar åt alla officerare, till och med kaptensgården, och någon olägenhet har deraf icke upstått. Det kan visserligen vara litet besvärligt, att skicka hästarne från kasel Den 4 Juli f. m. nen, så vida man bor långt bort, men för en fattig officer blir det dock en vinst att få sin häst skött och född med minsta möjliga kostnad. Kunde Hr Stjernsvärds förslag vinna framgång, skulle jag åtminstone med min röst understödja detsamma. I alla fall, äfven om K. o. Ad. icke skulle gilla Hr Stjernsvärds åsigt, torde det dock vara nödvändigt att återremittera punkten, om It. o Ad. icke vill bifalla den, sådan Utsk. föreslagit densamma. Jag anser således en återremiss böra äga rum. Frih. Leuhusen, Carl Herman: Jag ber att få instämma med de Hrr, som yrkat bifall till K. M:s Propos., emedan det rättaste är, att rationspriset för officerares hästar bestämmes efter hvad kostnaden verkligen utgör. Deremot kan jag icke instämma med dem, som önska att rationshästar skola inrymmas på Kronans stallar. Först och främst skola då dessa byggas mycket större, och för det andra — hvar skulle infanteristernas hästar inrymmas? I andra länder, hvilkas exempel man åberopat, hafva officerarne rum i kasernen, men så är icke förhållandet här.
Då nu qvinnan såg Samuel, ropade hon högt, och sade till Saul: Hvi hafver du bedragit mig? Du äst Saul. Och Konungen sade till henne: Frukta dig intet; hvad ser du? Qvinnan sade till Saul: Jag ser gudar stiga upp af jordene. Han sade: Huru är hans skapnad? Hon sade: En gammal man kommer upp, och är klädd i en silkeskjortel. Så förnam Saul, att det var Samuel, och böjde sitt ansigte ned på jordena, och tillbad. Och Samuel sade till Saul: Hvi hafver du gjort mig omak, att du hafver låtit mig uppresas? Saul sade: Jag är i stora nöd; de Philisteer strida emot mig, och Gud är viken ifrå mig, och svarar mig intet, hvarken genom Propheter, eller genom drömmar; derföre hafver jag låtit kalla dig, att du skall undervisa mig hvad jag göra skall. Samuel sade: Hvad vill du fråga mig, efter Herren är ifrå dig viken, och är din ovän vorden? Herren varder dig görandes, såsom han genom mig talat hafver; och Herren skall rifva riket utu dine hand, och gifva det David dinom nästa; Derföre, att du Herrans röst icke lydt hafver; icke heller fullföljt hans vredes grymhet emot Amalek; derföre hafver nu Herren detta gjort dig. Dertill skall Herren ock gifva Israel med dig uti de Philisteers händer. I morgon skall du och dine söner vara när mig; och Herren skall gifva Israels här uti de Philisteers händer. Då föll Saul hasteliga till jordena; ty han kunde icke stå, och vardt svårliga förfärad för Samuels ord, så att ingen magt var mer i honom; ty han hade intet bröd ätit i den hela dagen, och den hela nattene. Och qvinnan gick in till Saul, och såg att han var mycket förfärad, och sade till honom: Si, din tjenarinna hafver lydt dine röst: och jag hafver satt mina själ i mina hand, så att jag lydde din ord, som du talade till mig.
Det synes mig således vara vida större garantier uti den öppna voteringen, hvilken ock blifvit af Utsk:t förordad. Hvad åter den andra frågan beträffar eller att vid lika röstantal, enligt Utskits förslag, den mening skall blifva gällande som är till Kronans fördel, har detta stadgande tillkommit derföre, att Landshöfdingen, hvilken är tillstädes å Kronans vägnar, uti närvarande stund eger rösträtt; men skulle, jeml. Utsk:ts förslag, förlora denna rösträtt. Pä samma gång skulle ock således Kronan gå miste om den fördel, som möjligen hittills kunnat, genom tillvaron af ifrågavarande rösträtt, henne beredas; och, vid sådant förhållande, ansåg man sig böra sätta något i stället, hvilket man ansåg bäst kunna låta sig verkställa på så sätt, att vid lika röster den mening blefve Pen 18 Maj f. m. 231 gällande, som vore till Kronans fördel, Här är således icke egentligen fråga om något annat, än att från Landshöfdi agens rösträtt till utgången vid paria vota öfverflytta den fördel, hvilken tillförene uti förev. fall tillhört Kronan. Det är visserligen sannt, att K. ter; men man får härvid icke förbise, att detta val likväl är bundet ingra de personer, som af taxerings komitén blifvit föreslagna och hvilka alla äro skattskyldiga. Att uti en sålunda sammansatt komité kalla de skattskyldiga ”de svagare”, måste jag erkänna är nästan nog långt drifven svaghet för dem. Med stöd af hvad nu i ämnet blifvit anfördt, synes mig denna §:s stadgande väl motiveradt; och jag anser mig fördenskull böra vördsamt hemställa om bifall till detsamma. Gr. Mörner: I afseende å denna punkt är jag hufvudsakligen förekommen genom det yttrande, som af Gr. Lagerbjelke sednast blifvit afgifvet. Jag anser att den åsigten har goda skäl för sig, som förfäktar, dels att ifrågavarande omröstningar höra vara öppna, dels att, vid lika röstantal, den meningen skall gälla, som är för Kronan förmånligast, •—• Orden ”för Kronan förmånligast” skulle jag nemi. önska måtte komma att intagas i st. f. orden rför det allmänna förmånligast.”
I motionen förekommer ett yttrande, om hvars oriktighet jag får uplysa. Det heter nemi. att inga upgifter samlas om de skeppsbrott, som förefalla på landets kuster. Sådana upgifter samlas dock hvarje år och en berättelse deröfver aflemnas till K. M:s Sjöförvaltning. På en karta äro betecknade alla de skeppsbrott, som på sednaste 7 åren egt rum, och jag skall ställa så till, att denna karta blifver till StatsUtsk:t öfverlemnad. I afs:de på anskaffandet af nya lotsbåtar, får jag anmärka, att det är af stor vigt att sådana båtar finnas, som kunna möta fartygen ute i öppna sjön under hårdare väder eller på längre afstånd från kusten. Men det är bekant att å olika delar af kusten begagnas olika slags båtar. Lotsarne äro visserligen djerfva, men på för dem„ främmande båtar våga de troligtvis icke hvad de skulle våga med egna båtar, och det är derföre all ani. att förmoda att de, oaktadt de erhålla bättre båtar, icke under de första åren af dem draga den fördel, som de framdeles kunna komma att göra. Jag anhåller att mitt yttrande måtte få åfölja till Utsk. Efter härmed afslutad öfverläggning, remitterades motionen jemte yttrandet till StatsUtsk:t. Föredrogs Frih. Creutz’, Steffan, d. 26 dennes bordlagde motion, ang:de uphäfvande af stadgandet i tjenstgöringsregbtet för Arméen, innefattande förbud för gemenskapen att iugå äktenskap utan vederb:de befäls tillstånd. Hr af Klint, Erik Magnus: Då man företager sig att ändra bestående förhållanden, tror jag det vara väl och nyttigt, att först noga undersöka orsaken till det som är gällande. Hade den värde motionären detta gjort, så är jag viss, att hans nu föredragna motion icke framkommit. Det reglementariska stadgande, som deri föreslås till uphäfvande, är visserligen i strid med den frihet, som icke vill veta af några band, icke ens de nödvändigaste och naturligaste, men ingalunda med den frihet, hvars egentliga grund är god ordning.
Jag skulle deremot tro, att, i fall t. ex. Kronan förklarat sig vara ägare af dessa hemman, det omöjligen kunde förmenas kyrkorna att söka bevisa sin äganderätt, och jag tror ej, att någon domstol i Sverige kunde, under åberopande af ett Konungens i administrativ väg fattadt beslut, förklara hemmanen vara af krononatur. Samma förhållande företer sig i många andra fall. Jag är af Frih. Palmstjerna förekommen i hvad jag velat yttra emot Hr Rosenblad, Den påtagligaste vederläggning af hans sats, att åboerna hade sin rätt öppen, ligger nemi. just deri, alt de ej i laglig väg kunna göra sina anspråk gällande. Jag har hvarken sagt eller åsyftat annat, än att frågan bör göras anhängig vid domstol antingen genom Kronan eller kyrkan, och då det är Kronan, som har att söka rättelse, lärer saken böra utföras af Just.Cancelleren. Jag tror det ej vara möjligt, att K. M. kunde neka en sådan af R. St. begärd undersökning; ty på det sättet skulle det bero af K. M. att i administrativ väg bortskänka 228 Den 21 Augusti. all Kronans egendom, utan att Ständerna ägde rätt att fordra någon undersökning, blott derföre, att det faller någon af Konungens rådgifvare in att anse de skäl, som af R. St. framställas för deras önskan, icke vara behöriga. Jag anhåller oin bifall till Utsktns betänk. Statssamt Öeeon.Utsk:ns betänk. N:o 22 bifölls. Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s d. 16 dennes e. 111. på bordet lagda meraor. N“:o 14? ang:de begärd upplysning om It. o. Ad:s beslut i några omständigheter, som äga sammanhang med frågan om bestämmandet af ett nytt myntsystem. H. Ex. Hr Gr. o.
Så leder dem deras kosa öfver älfven Leipt, vid hvars skinande, klara, högheliga vatten dyra eder pläga sväras, och som flyter mällan »glansfält» med blomster, som aldrig vissna, och skördar, som aldrig skäras – öfver denna älf förbi Breidablik, den strålande borgen, där Balder och Nanna bo med Leiftraser och Lif; förbi Hoddgoda, en af flere underjordsfloder omslingrad borg, där Mimer samlat skatter för en kommande världsålder; förbi Mimers med sjudubbel guldinfattning sirade källa, i hvilken Yggdrasils nedersta bladrika grenknippa speglar sig, och hvari dess mällersta rot nedsänker sina silfverhvita rottrådar; förbi de sofvande sju Mimersönernas tysta borg och förbi Natts och hennes disers salar. Allt starkare förnimmes dånet af Hvergelmerkällans brus och världskvarnens gång, ty man nalkas Nidafjällets södra sluttning. Tåget går upp i denna fjälltrakt genom dälder och kjusor, där de från Hvergelmer söderut rinnande älfvarna leta sina vägar. Det lämnar Hvergelmer och världskvarnen bakom sig och sätter öfver gränsvattnet Raun (underjordens Elivågor). Där bakom resa sig Nifelhels svarta brådstupande fjällmurar. Stegar eller trappor leda öfver svindlande djup till portar, som kallas likportarne (»nagrindarne»), emedan de, som i underjorden dött den andra döden och sålunda blifvit för andra gången lik, föras genom dem till sitt mål. Tjut och skall från de portvaktande Nifelhelshundarne båda de fördömdas ankomst. Då ila i täta flockar bevingade vidunder, Nifelhels roffågelskaror, världsträdets gnagare Nidhögg, örnarne Are och Räsvälg (»liksväljaren») och deras likar söderut och slå sig ned kring likportarnes klippor.