Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. omförmäler redan på första sidan (nedtill) att då dessa lagförslag förra gången för R. St. framställdes, så blefvo de återremitterade, på det att utredas måtte: när eller huru nattvardens utdelande blef en presternas uteslutande rättighet; men Utsk. har härom icke lemnat ringaste utredning, icke ens omförmält hvarföre det tegat. Mig veterligen finnes ingen lag, som uttrycker, att lekmän Trän berörde rättighet äro uteslutne. Evangelisten Lucas omförmäler i detta afseende, att nattvardens Stiftare sjelf yttrade, då han utdelade den och gaf lärjungarne kalken: ”Täger honom och skif”/er eder emellan,” hvaraf skulle synas, som om han icke lagt så mycken vigt på sätlet, hvarunder den annammades. — Emedlertid synes, efter hans bortgång, ej något bättre sätt för att få haus nattvard värdigt utdelad, än att updraga detta åt dem, sora invigt sig till hans tjenst; men deraf följer icke att man må förbjuda''andra att göra det. I en annans'testamente, om det är behörigt, må ingen, aldraminst lagstiftaren, gör angrepp eller binda det som Testator gifvit fritt. De, som här inom landet i sednare tider dristat sig alt sjelfve gifva och laga nattvarden utan prests närvaro eller biträde, hafva från början varit sädane, som ansett att utdelningen icke sker nog värdigt efter nya handboken och, af nit för nattvardens helgd, velat att det skolat ske efter den gamla. De fästa sig icke vid personen, som utdelar, utan vid orden, som han nyttjar då det sker; men i denna omsorg om värdigaste sältet kan ju icke utletas någon tillstymmelse till gäckeri, fastmer aktsamhet och allvar.
Jag hemställer, huruvida icke en förändring af detta förhållande skall medföra stor beqvämlighet för allmänheten, och jag tror, att kontrollen ä penningeverkens upbördsmän i allt fall skulle kunna utöfvas. Dessutom mås( e man alltid i viss män hafva förtroende till verkenas upbördsmän, sorn ofta hafva kontanta medel i handom, om ock för en kort tid. Arméens pensionskassa t. ex. emottager större delen af sina inkomster direkte från landsorten och det är kassörens åliggande, att i Banken insätta alla de smärre summor, som till verket inflyta. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall till Ulsk:s förslag, och jag får derjemte uplysa, att de invändningar, Hr Bogeman i sin reservation emot förslaget framställt, icke äro välgrundade. Han säger ibland annat, att redan 1668 års BankoOrdning föreskrifver, att alla Stockholms stads medel Den 14 Oktober f. ra. 209 medel och inkomster skola nedsättas i Banken. Detta är väl sannt, men Hr Bogeman har förgätit att tillägga, att det äfven framgent kommer att på samma sätt tillgå, endast med den skillnad, att insättningarne hädanefter komma alt ske till en del genom allmänheten och till en del genom penningeverkens egna tjenstemän. Derutaf uphäfves ingalunda föreskriften, att verkens alla medel skola i Banken insättas, ty, vare sig att de insättas af allmänheten, eller penningeverkens Kamererare, så blifva de ju i allt fall i Banken insalta. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Gr. Gyldenstolpe har på ett så fullständigt sätt vederlagt Hr Printzenskölds anmärkn. att föga återstår för mig att tillägga. Meningen med den i 4:de mom. lemnade tillåtelsen för allmänna verk, att i Banken insätta sina medel, har väl icke varit någon annan, än att derigenom 'bereda dessa verk en större säkerhet, men icke, att Banken skall vara deras kassör.
Majit äskade årliga tillökning 6,500 R:dr i anslaget för Fiskerinäringens understöd, hvarigenom berörda anslag kommer att utgöra 16,100 R:dr. 54:o. Vidkommande aflöningen åt Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden sä väl i hufvudsladen som landsorten, hade, enligt hvad i Statsråds-protokollet omförmälcs, bemälda Styrelse, med afseende derå att gö romålen för Kanslitjenstemännen vid Styrelsens byrå betydligen ökats, samt enär do aflöningsbelopp, Staten hittills bestått, så väl en del af desse tjenstemän, som Distrikts cheferuo - Stats-Utskotlets Utlåtande M 99- 113 cheferne och Distrikts-adjutanlerne ingalunda kunde anses motsvara den tjenstgöring, som af dem måste fordras, hemställt, att aflöningstillökning måtte ifrågavarande tjenstemän beviljas och nuvarande anslag för Styrelsen och dess biträden följaktligen höjas från 27,330 till 33,000 R:dr årligen, jemlikt följande aflönitigs-stat: En Ofver-direktör, hvilken tillika är Chef för Vägoch Vattenbyggnads - korpsen 6,000 En Byrå-chef för tekniska detaljer, tillika Öfverste-Löjnant i nämnde Korps 4,300 En Kamererare och Kansliledamot 2,300 Tekniska biträden vid Styrelsens byrå En å 1,200 En å 1,000 En å 800 3,000 En förste Kanslist och Registrator 2,000 En andre Kanslist 1,000 En Vaktmästare 500 5 Distrikts-chefer, tillika Majorer i Väg-och Vattenbyggnads-korpscnä 1,800 9,000 6 Distrikts-adjutanter, hvaraf 2 i norra och 1 i hvartdera af de öfriga 4 distrikten, å 750 ^ 4,500 Summa R:dr 33,000.
Beträffande förslaget, om låns lifgifvande till Gapitalbelopp, motsvarande |. af [Egendomens Taxeringsvärde, har Utskottet, vid besvarandet af anmärkriingarne vid 2 Punkten af Betänkandet N:o 384, i Utlåtandet N:o 4[6, sid. 532, 533 och 534 meddelat sine tankar, och Utskottet har, hvad Egendomens Taxeringsvärde angår, ansett sig höra, ej mindre för att trygga RiksgäldsContoiret ifrån förluster, än ock för att äfven genom denna omständighet kunna sträcka förmonen af hela låneanstalten till ett större antal jordägare, antaga det uppgifna beloppet af |, destohäldre som Banken icke utlånar utöfver af Taxeringsvärdet; hvarjemte Utskottet, beträffande antagandet endast af 182g eller sista årets Taxeringsvärde, icke kunnat anse det så tillförlitligt, sorn medeltalet af de 5 föreslagne årens, hvilket senare likväl hör antagas efter PröfningsComite'ernes värde, Enär således den fråga, Hr Munck af Rosenschöld nu väckt, redan varit under R. St:rs pröfning, och R, Stili denna del godkänt hvad Utskottet föreslagit; finner Utskottet nu icke eller anledning att föreslå någon ändring eller förklaring i de af R.SUrfastställla grunder för / 614 S t a t s - U t s k o 11 e t s utlåningen från RiksgäldsGontoiret, emot inteckning i jordegendom å landet och i städerne, utan tillstyrker Utskottet att, hvad Hr Munck af Rosenschöld i ofvanberörde afseende föreslagit, icke må af R. St:r bifallas. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser, ej mindre å 3:dje Puncten i Utskottets Memorial N:o 422> me<l fortsättning af förslaget till Reglemente för RiksgäldsContoiret, än ock å 91 och 98 §§. i samma Reglemente, (R:gs-A.)
— Idur talas icke om några RiksSttns gemensamma tankar eller hänvisningar till Utsk. såsom uti 56 §:n, då Utsk. tillstyrkt en riksdagsmans förslag, ulan precist blott samma föreskrift, endast med litet variation i sältet att uttrycka sig, såsom ”derom besluta’’ i stället för ”sitt beslut derom fatta,” och uteslutande af orden ”hvile frågan till nästa riksdag,” finnes här i afseende på behandlingen i RiksSltns plena afen af Const.Utsk. föreslagen ändring uti grundlagarna, som den, hvilken finnes intagen i samma 81 § för del fall, då Const.Utsk. tillstyrkt en K. propos. till grundlagsändring, — för sistnämnda fall står der föreskrifvet: ”Tillstyrker Utsk. livad Konungen föreslagit, hvile frågan till nasta riksdag, då R. S t. skola sitt beslut derom fa l t a — hvilken propos. enligt praxis aldrig än blifvit förklarad för oantaglig eller någonsin underställd Ståndens pröfning, sedan Utsk. tillstyrkt densamma. Att orden ”hvile frågan till nästa riksdag” ej äro intagna i föreskrifterna rörtde behandlingen af ett från Const.Utsk. omedelbart emaneradt förslag, torde ej kunna betyda annat än att grundlagsskrifvarne ansett denna tnellanmening obehöflig. Ty det måtte vara klart, alt, då der hvarken står taladt 0111 hänvisningar, förändringar eller förkastande af ett dylikt förslag, men uttryckligen står: ”R. St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta,” — alt, säger jag, detsamma oförändradt mäste hvila till dess. Hvarföre skäl till denna mellanmenings eller ordens — ”hvile frågan till nästa riksdag” — inflickande uti föreskriften i afseende på behandlingen vid första riksdagen af en af Const.Utsk. tillstyrkt K. propos. G Den i Juni. förefunnits, är, emedan denna mening slår såsom anlithes till den uti nästföljande föreskrift, i afseende på behandlingen af en af Coust.Ulsk. afslyrkt K. propos., intagna meningen: ”då må R.
Beträffande åstadkommandet i sin helhet af kommunikation emellan Wenern och den inom Wedbo härad af Elfsborgs län belägna och med vattendragen inom Nordmarks härad i Wermland sammanhängande sjön Stora Lee, derom vid sistlidno riksdag genom motioner inom Borgareoch Bonde-Stånden tvänne särskilda förslag väcktes, yttrades af Rikets då församlade Ständers Stats-Utskott, att Utskottet erkände det stora behofvet och den allmänna vigtcn af förbättring i kommunikations-anstalterna inom den ifrågavarande, i anseende till betydliga bergshöjder och mångfaldiga vattendrag, för landtransporter mindre tillgängliga del af riket, samt att Utskottet ansåge en efter dervarande lokala förhållanden lämpad kommunikationsled, hvarigenom do skogrika och vidsträckta trakter af Dalsland och Wermland, som omgåfvc Stora Lee och dermed sammanhängande sjöar, kominc att förbindas med Wenern och dorifrån utgående segelbara vattendrag, utgöra ett ibland do många företag, hvilkas utförande, med afseende å tillgodogörandet och afsättningen af landets produkter, borde genom bidrag från det allmännas sida befrämjas. Det sålunda vitsordade behofvet och vigten af en lämplig kommunikation till förbindelse emellan förutnämnde tvänne sjöar, Wenern och Stora Lee, kan icke holler af nuvarande Stats-Utskott förbises, och Utskottet är jemväl förvissadt, att tillvägabringandot af denna kommunikationsled, i öfverensstämmelse med det af motionärerne åberopade förslag, på ett tillfredsställande sätt skulle motsvara trafikens fordringar, samt anser sig äfven i det hänseendet böra instämma med motionärerne, att, då utsigtcr för närvarande saknas att kunna bringa hela den omförtnälda kommunikationsleden till utförande, den del af företaget, som afscr utvidgande af hamnell vid Hattefura och upprensning af segelleden förbi Köpmannabro till Upperud samt öppnandet al kanal derifrån till Hofverud bör företrädesvis befordras till verkställighet, helst från nämnde hamn större delen af vestra Wermlands och mellersta Dalslands bruks-* och skogsprodukter, utgå samt ge - StatsUtslcottets Utlåtande N:o 120.
Ack, så gudomliga röster. – Hvad menar du med det? – Att om mamma skulle finna skäl till brytning, skulle jag alldeles icke beklaga mig. – Du är en snäll och förståndig flicka. Men säg mig, är det då någon annan, för hvilken du är mindre likgiltig? Aurora svarade icke, utan lyssnade i djup uppmärksamhet på sången, som med rena, skära toner höjde sig i den tysta qvällen. Hvita biljetter och röda biljetter. Morgonen derpå, klockan mellan 7 och 8, vandrade Henning och Victor utåt gatan, som ledde från den sednares boning till patronessans. De båda unga männen voro svartklädda, med den gröna kransen hängande på venstra sidan af bröstet och en liten bok i händerna. Då de kommit till porten, stannade Henning. Victor gick ensam upp. – Hvart tog du vägen i går afton? frågade fru Strömberg. – Jag fick veta att pappa skulle komma hit, och skyndade ned till ångbåten. – Du kunde väl ha underrättat mig derom åtminstone. – I trängseln förlorade jag tant ur sigte och hade ej tid att leta. – Nå, jag får väl lof att förlåta dig. Men jag förmodar att du nu kommer för att lemna mig biljetterna. – Ja, se här äro de. Victor tog fram de fyra hvita. Patronessan mottog dem, men fortfor att hålla sin hand utsträckt. – Än de andra då? frågade hon. – Hvilka andra? – De tre andra biljetterna. – Dem har jag gifvit bort. – Hvad säger du! utbrast patronessan bleknande. – Fru X., hos hvilken pappa bor, behöfde dem för sig och sina döttrar, och det var den enda artighet vi kunde visa dem. – Och du har gifvit henne alla tre? – Ja, jag trodde ej att tant behöfde mera än fyra. – Men du har ju gifvit mig hvita biljetter. – Ja, det föll sig så jemt. Pappa valde de röda. – O, min Gud! Hvita biljetter åt mig! Men du måtte väl skämta? Den stackars frun såg riktigt ängslig ut. – Nej, jag har verkligen ej några andra att disponera öfver. – Men du har haft, och du har gifvit bort de bättre biljetterna åt främmande personer ... Du ärnar låta placera oss på en sämre plats ... Åh, det är ovärdigt!
Bötesmedel, beräknade vid sista statsregleringen till 35,000 R:dr, hafva åren 1847—1851 i medeltal utgjort 38,823 R.dr årligen; men, enär beloppet är beroende af ganska ovissa förhållanden, har, på sätt E. K. M:t jemväl föreslagit, förra beräkningen funnits böra bibehållas med l3:o. Kavalleri-regementenas hästvakans-spanmål, beräknad vid sednaste statsregleringen till 22,250 tunnor med ett värde, efter 6 R:dr tunnan, af 133,500 R:dr, har, enär uti denna inkomst, utgående på grund af emellan Kronan och rusthållarne upprättade kontrakter, någon rubbning, hvad spanmåls-beloppet beträffar, icke är att emotse under den tid, nu skedda statsreglering kommer att omfatta, upptagits till samma qvantitet, utgörande, efter 6 R:dr 32 sk. för tunnan, 14:o. Ständige rotevakans-af gifter, som utgå för 385 nummer vid Skånska Infanteri-regementerne med 6 tunnor spanmål för hvarje nummer, eller tillsammans 2,310 tunnor, hafva, efter 6 R:dr 32 sk. tunnan, blifvit uppförde med 15:o. Tillfälliga rotevakansoch mö tes-af gifter, beräknade vid sista statsregleringen till 4,500 R:dr, hafva åren 1847 —1851 i medeltal årligen utgjort 5,870 R:dr och hafva af E. K. M:t blifvit föreslagne att nu beräknas till 5,600 R:dr. Sedan Rikets Ständer, enligt hvad i underdånig skrifvelse den 8 sistlidne April är anmäldt, för sin del beslutat, att mötes-afgiften, som i medeltal åren 1841—1850 utgjort nära 1,900
Nu först under den ljusfattiga årslideu lära vi oss mest värdera den gyllne ljuskällan. Den långa grå morgonskymningen med sina täta dimslöjor erbjuder oss en dålig ersättning för det strålande dagsljuset. Många timmar är nu vårt dagsverke beröfvadt dagsljuset, o c h säkert är, att man då inte arbetar med samma lif o c h lust, s o m då de muntra solstrålarne lifva o s s till flit. Och likaså se vi klagande den korta dagen, som knappast mer än börjat, åter försvinna, äfven om den gemytliga vinterkvällen vid lampans förtroliga sken har sitt eget behag. Borde nu ej de ljuskarga dagarne mana oss till att öfvergifva vår tids modedårskap, som går ut på att så mycket s o m möjligt utestänga dagsljuset från våra r u m? Oaktadt vetenskapen oupphörligt och med framgång bemödar sig att alltjämt åstadkomma mera bländande ljuseffekter, äro vi likväl för ett modes skull i stånd att genom målade fönster, jalusier, skärmar och tjocka draperier ute stänga dagern, som om vi voro ljusskygga. Hvilken despotisk härskarinna är ej modet, för hvars skull till och med hälsan offras! Låtom oss blott en gång hålla mönstring med våra moderna, stilenliga våningar, låtom oss vandra från hem till hem, och vi skola snart bli öfvertygade o m, huru ljusfiendtligt dessa äro inrättade. De ljusa, glada tapeterna, de hvita blommiga gardinerna äro nästan helt och hållet försvunna från de fina rummen. 1 stället se vi blott mörka färgtoner i tapeterna, crémefärgade eller mörka gardiner, därtill oftast mörka fönsterposter, mörka dörrar, tunga takdekorationer, hvilka genom öfvermåttet af stuckprydnader nedkasta djupa skuggor. Vidare gardiner, framdragna för nästan hela fönstren, släpande mörka draperier, kakelugnarnes och de mörka möblernas dystra färgton, korteligen ett verkligt skuggrike trots all den därpå använda prakten och härligheterna o c h de vackra konstföremålen, s o m i det klara solljuset blott skulle göra sig så mycket mera gällande. Till och rr.ed o m kvällen tycker man om den magiska belysningen genom en mängd ljusdöljande och moderna slöjor och skärmar.
Kräfva det af Strindberg, som nu, i » Jäsningstiden », följdriktigt kommit dit, att han undrar, om ej sjelfbiografien, » det enda ämne en förf. kan någorlunda be-herska », möjligen kommer att afsluta den litteratur, » den öfvergångsform », som nu går under benämningen realism och naturalism! Sjelf har han förverkligat denna egendomliga fundering. » Tjensteqvinnans son » är den titel, han använder — titeln på en sjelfbiografi, som hittills kanske står ensam. Så uppriktig är den och så hänsynslöst framställs den. Uppriktig, ty den visar oss hvaije sida af sitt föremål; den döljer icke en skrymsla, den skyler icke en linie. Hänsynslös, ty den använder inga andra färger, än sanningens; den fula, elaka verkligheten i sin råaste nakenhet Och ingenting göres för att försköna denna verklighet Med skoningslös band drager förf. den i dagsljuset Han blottar tankar och känslor, han berättar oss sina handlingar, och hur dumma eller eländiga eller låga de än äro, hor nedsättande för honom sjelf, hur dåliga eller löjeväckande, skyr. han icke ordet, när det gäller att tala sanningen. Han säger om det inträdestal, han höll i förbundet » Runa »: » Det hela var en blandning af blygsamhet och oförskämdhet betecknande för mannen ». Han uttrycker sig om sig sjelf vid elevernas afskedskollation: » Han höll eu skål på vers för att göra sin sortie så litet fiaskoartad som möjligt Blef full som vanligt, har sig dumt åt och försvann från den skådebanan. » Han berättar om sin Zerrissens-tid, att 9han var full nästan h varannan q väll », och han undviker icke en skugga, icke något, som kan uppenbara, bur han verkligen betedde sig, hur han verkligen lefde lifvet under sin jis-ningsperiod. Dock synes motivet, som drifvit honom till haos uppriktighet, icke fullt tillfredsställande. Dertill fordras, anser han, att » förf.
Dito för i Danmark invexladt Svenskt sedelmynt Diverse medel» Anmärkningsmedel för Kongl, flottan Försäljningsmedel för dito - Credit. Utgifter, för Kongl, armée-corpsen: Aflöning och underhåll Arfvoden Gratifikationer - Resekostnader Marschkostnader Transportkostnader Sjukvårdskostnader - Extra förplägningskostnader — Amunitionskostnader Lägerkostnader Hyreskostnader - Enskilda förlusters ersättande - Slitnfngsersättningar Upphandlingsoch reparationskostnader ... Diverse utgifter Artillerihästars anskaffning och underhåll Kongl. Krigs-kollegii Artilleri-afdelning Kongl. Krigs-kollegii Fortifikations-alVlelning Dito för Götheborg med avenyer 10,866: 27. 10. Invexling af Svenskt sedelmynt från Kongl. Arfvoden, gratifikationer, traktamenten och resekostnader » 10,131: 3. 3. Sjöexpeditions-kostnad, inberäknadt fartygens i ordningställande och utrustning, 676,694: 44. 4. Kostnaden för förhyrdt sjöfolk — 7,500: 13. 7. Då armée-corpserna år 1848 sammandrogos i Skåne, bildades der ett Generalkrigskommissariat, bestående af 1 Generalintendent, 1 Fältkamrerare, 1 Fältsekreterare, 1 Fältbokhållare, 2 Fältrevisorer, 2 Fältkommissarier samt 1 Förrådsförvaltare, hvilka ombesörjde truppernas underhåll och aflöning på stället och under marscher m. m. Löner och arfvoden för denna personal uppgingo till en sammanräknad summa af 5,633 Rdr 9 sk, 4 rst.
Stjernstedt afgifna förslagbar denna egenskap, får jag i likhet med Hr von Hartmansdorff yrka, att detsamma måtte af R. o. Ad, såsom dess gemensamma tanka, blifva antaget. Enligt min tanka förfelas ofta ett godt ändamål derföre, att man begär allt på en gång. Jag anser det således vara bättre att, genom att begära mindre, få detsamma antaget, än genom att åstunda förmycket, få allt på en gång afslaget.. Jag tror att den tid skall komma då fördomarne i detta hänseende skola försvinna, då intolerensen icke skall vara så stor som nu, då utländske män skola i flera rigtningar användas, men, då denna tidpunkt ännu icke inträffat, anser jag att 252 Den 12 Juli e. m. man icke lili derföre bör förkasta den stora obestridliga fördel, som genom antagandet af Frilh. Stjernstedts förslag vinnes, då vi t. ex. vid våra nyligen uppkomne slöjdskolor kunna använda utländske i yrket skicklige män. Frih. Creutz, Stephan: Då jag anser det vara ett glädjande tecken alt ifrågavar:de Const.Utsk:ts förslag framkommit, önskar jag på det lifligaste, att detsamma måtte blifva hvilande till nästa Riksdag. De mern. bifogade reservationerne synas mig vara afgifne af ömhet för kyrkan, ty man fruktar nemi. att, örn andra lärare än af den rena Evangeliska läran skulle vid universileterna anställas, ungdomen derigenom skulle taga skada och affalla från den rena Evangeliska Läran. I förvissning örn denna läras i sig inneboende segerkraft, fruktar jag icke derför. — Jag är sjelf uppfostrad vid en akademi, hvarest fanns 2:ne lärare, som bekände den katholska religionen, och jag har icke hört att någon af dem, sorn med mig der samtidigt studerade, emot tagit något skadligt inflytande deraf. Man har sagt, att de vetenskapliga skolorne böra vara fredade från lärare af främmande religion, men vid skolor för slöjder och skön konst må de anställas, ty, såsom en talare yttrade sig, dessa lärare för slöjder och skön konst hafva en kosmopolitisk religion.
Uti både det första och det sednare Betänkandet slutas paragraphens innehåll med den mening, att, * för Contoirens tjenstemän bestämma BancoFullmägtige, sedan Directionens förslag blifvit itifordradt, göromålens fördelning.’’ Och får således Utskottet upplysa att, genom Ridderskapets och Adelns yttrande, äfven denna del af §. är genom Tre Stånds Beslut gillad. X afseende på 5:te §, innehållande aflönings-staten för Cöntoiren är, (ingående det ärliga arfvodet till hvar och en af de Fyra JJirecteurerna, , Utskottets sednare Betänkande bifallet af Högvördige PresteStåndet och Vällofl. BorgareStändet, deremot detta arfvode blifvit förhöjdt , af HögloflRidderskapet och Adeln samt Hedervärda QondeStmdet till 500 B:dt 31* Banco-Vtitiähltt Betanhdhåm. Banco. På grund häraf och enär 2 Ständ iiro ense, att om förmälte arfvode skall utgöra det af Utskottet sist föreslagne belopp, R:dr 400, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde» Ståndet begge ansett det otillräckligt, ber, så ■vida icke något af sistnämnde s:ne Stånd vill frångå sitt beslut om förhöjning och ingå uti samma resultat som det, hvaruti Presteoch BorgareStånden stannat, hvilket i sådan händelse genom 3 Stånds Beslut blir gällande, omröstning sker efter denna proposition: ”»en som bifaller BancoUtskotteis förslag, om årligt arfvode för Directeurerne vid de mindre DiscontCöntoiren; voterar Ja; den det éj vill, voterar Nej; finner nej, ökas den för de fyra »Irecteurerne af Utskottet föreslagne årliga arfvodesurnim, ifrån 400
Pi ofessors-emeriti-löner, hvarvid Preste-Ståndet utsatt, att beloppet skall utgöra i,6oo Rrdr för hvartdera samt för öfrigt förklarat, atp sedan Rikets Ständer afgjort berörde fråga, ville Ståndet, angående Utskottets förslag om arfv-oden för vicarierande yngre Lärare, besluta. Borgare-Ståndet har bifallit Utskottetshemställan, men Bonde-Ståndet deremot densamma afslagit. Hvad vidkommer den skiljaktighet emellan Ridderskapets och Adelns samt Piesle-Ståndets beslut, som förefinnes deruti, att sistnämnde Stånd förklarat, att emeriti-lönerna skola utgöra i,6oo Rrdr hvardera; så enär detta belopp blifvit för dö å Stat beviljade nya Professors-löner bestämdt, torde Ridderskapet och Adeln äfven för dess del detta tillägg medgifva. För öfrigt anhåller1 Utskottet, alt Bonde-Ståndet ville meddela serskildt beslut öfver hvad Kongl. Maj;t, i fråga om löner för Professores* emeriti, föreslagit, då, i händelse Ståndet, lika med Borgare-Ståndet, godkänner Utskottets Bestyrkande och med förutsättande af Ridderskapets och Adelns bifall till hvad Utskottet bär för ut om pensions-summans upptagande föreslagit, följande votering tordé få företagas. Den, sorn, på sätt Stats^Utskottet föreslagit, anser Kongl. Majrts Nådiga förslag, att rättighet måtte Universiteten medgifvas att på IndragningsStaten få beräkna 6 Professors-emeriti-löner, hvaraf 4 för Universitetet i Lund och de arne öfrige för det i Upsala, icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, ■Nej;; vinner Nej, komma, med bifall till Kongl. Maj:ts förslag, de ifrågavarande lönerna å 1,600 Rrdr hvardera att å Indragnings-Staten uppföras. 58:o Sedan Utskottet i Utlåtandet'