Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derest, före nästa riksdags början, någon af de utaf Ridderskapet och Ade n utsedde direktörer eller suppleanter vid lunekontoren i Götheborg och Malmö skulle med döden afgå eller sättas ur stånd att detta uppdrag bestrida, böra fullmäktige för nämnde Stånd, tillika med Ståndets fullmäktige i Banken samt riddarhus-direktionen, genast efter erhållen underrättelse härom, gå i författning om nytt val 14 Slats-Ulskotlels Memorial, N:o 295. i den afgångne suppleantens ställe. Likaledes skall, efter skedd anmälan om dylik ledighet bland de af Borgare-ständet valde direktörer eller suppleanter vid lånekontoren, den lediga platsen tillsättas genom val af samma Stånds fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, dervid ordet föres af den främste bland Ståndets fullmäktige i förstnämnde verk. Skulle åter någon af de, i och för granskningen af låne-kontorens räkenskaper, utaf Riks-stånden valde revisorer eller deras suppleanter, emellan riksdagarne, med döden afgå eller vara lagligen hindrad att detta uppdrag utöfva, böra, såvida icke vederbörande Riks-stånd annorlunda förordnat, Ståndets fullmäktige i Banker, och Riksgäldskontoret, genom omröstning per capita, annan revisor eller suppleant utse. Angående betjeningen vid Riksgäldskontoret. § 30. De hos fullmäktige förefallande kansligöromål bestridas af En sekreterare, En registrator och arkivarie samt den tjensteman, hvilken är förordnad att, emot det uti interims-staten upptagna arfvode, förrätta de göromål, som tillförene ålegat den hos fullmäktige anställda kanslist. § 31. De med Riksgäldskontorets dagliga förvaltning förenade göromål och åligganden besörjas, under fullmäktiges öfverinseende och med redovisningsskyldighet inför dem, af Tre kommissarier. Vid kansligöromålen biträdas kommissarierne af En referendarie eller sekreterare och En kanslist. Efter nuvarande referendariens afgång, indrages referendarie-ljensten samt tillsättes i stället den wo<ane-syssla, som är å aflönings-staten uppförd.
Samma dag om eftermiddagen, då prinsen återkom från sin dîner i smårummen, därifrån gref Bark honom afhämtat, rönte jag den lyckligaste verkan af det råd, som denna min trogna vän hade mig gifvit. Intet tecken till onåd kunde mera märkas i prinsens ögon, han mottog mig på sitt vanliga sätt, utan att tala om det förbigångna, och jag fann icke eller à propos att det vidare omröra. Jag trodde mig med säkerhet kunna döma, att Piklin62 låtit utsprida det rykte, som gjort mig så mycken oro. För att styrka ett särskildt parti, för hvilket han upprest sig till hufvudman, hade han ansett för nödigt att inbilla sina vänner, det kronprinsen var dem tillgifven. Till ett ändamåls vinnande hade Piklin aldrig varit granlaga om medlen, och en osanning kostade honom intet. Jag fick snart tillfälle att hämnas. Retad af den allmänt rådande korruption i alla stånd, hade jag afmålat den i »Världsföraktarn», där äfven Piklin och andra partiledare kunde sig igenkänna. Denna satir tillika med andra delen af våra »Vitterhetsarbeten» utkom från trycket. Gref Creutz’ och mina arbeten voro äfven särskildt tryckte och utspridde i allmänheten. Jag kommer till den epok af min lefnad, då jag som skald erhållit det allmännaste och för mig det mest hedrande rykte. Alla från den högsta till den lägsta innevånare i Stockholm kände och läste »Världsföraktarn» och förundrade sig öfver den dristighet, hvarmed jag under ständernas närvaro målat deras egna oseder, den allmänna korruption. Konungen förunnade mig det första nådiga ögonkast, jag af honom fått åtnjuta. Drottning(en) betygade mig en särdeles nåd och sade sig vara förundrad att under de flere år, jag hade uppvaktat vid hofvet, hon så sent lärt att känna mig. Min älskade prins betygade för mig en verklig vänskap, som mig isynnerhet förnöjde. Hvem jag såg, hvem jag besökte, o(m)famnade mig med vänskap och prisade mitt snille.
Inom de sammansatta Utsk:n har jag steg för steg kämpat mot majoriteten, för att tillvägabringa en mildare lagstiftning uti förevar, hänseende, men jag har blifvit i de flesta fall öfvermannad. Jag borde visserligen icke nu upptaga R. o. Ad:s tid med framställandet af anmärkn.-r; men dels finnas mina från Ulsklns betänk, skiljaktiga åsigter icke upptagna uti någon afgifven reservation, och dels blir det svårt för den enskilde oppositionsmannen att inom en sammansättning af 112 personer göra sina åsigter gällande under de ofta varma, någongång bullersamma debatter, som förefalla. Jag förmodar också , att Utsk:ns förberedande afdelning är mest betjent med att vid sitt arbetsbord få under lugn granskning begrunda de anmärkn:r som göras. Jag nämnde, att jag önskade en humanare brottmålslagstiftning i afseende på tullförfatlningarna, och denna min önskan stödjer sig på öfvertygelse!!, alt uti hela Europa har allmänna opinionen en sådan fordran; och om den civilisationens ståndpunkt, hvarpå en nation sig befinner, kan bedömmas efter den punkt, på hvilken dess lagstiftning, särdeles den ekonomiska, står, så har man gifvit en ofördelagtig riktning åt denna bildningens mätare, då man, i stället för att vilja komma till mildare lagbestämmelser härutinnan, tverlom gjort dem hårdare än förut. Man har förbisett den grundsats , som bör gälla, om liberalitet i allmänna förhållanden; och jag tror icke att man visligen betänkt sig, då raan nu vill införa en lagstiftning, som kunnat passa för 100 år tillbaka, under ett strängt prohibitivsysteme och under i öfrigt despotiska förhållanden, 6o Den i April e. m. Emot sjelfva redaclionen anmärker jag, att deruti ligger en förvillande uppställning. Grundsatsen i delta lagförslag hvilar hufvudsakl. på de definitioner och bestämmelser, som finnas i i835 års författning. i cap. i §:n innehåller dessa, men man har förbigått dem och lemnat dem oförändrade. Således blir det en nödvändig följd för en hvar, som vill granska detta Utsk:ns förslag, att sjelf slå upp i8>5 års författning och läsa t §: n uti densamma.
Kronan lider ännu årliga förluster på sina förråd; magasiuskostnaderna äro alltid lika stora, och säden förderfvas under regniga bergningstider icke mindre nu än fordom, Detta allt innehåller omnämnde utlåtande, hvaruti vidare, jemte berättelse om uppfunna enskilda torkningsanstalter för tröskad säd och betänklighets anförande emot eldrior, tillstyrkes för den mindre jordägaren att torka tröskad säd i vanliga kölnor eller i bakugnar efter brödets gräddning, med begagnande af den värme, som eljest fruktlöst förspilles. Mer än alla directa uppmuntringar anses slutligen tilI ändamålet verkande, om bergningssättet kunde förbättras och om landtmannen kunde påräkna fördelar, som ersatte torknings-, besvär och kostnad, samt om ett bestämdt förhållande emellan spannmålens vigt och rymd stadgades. Dessa upplysningar sakna icke interesse och tillämpning vid förevarande frågas bedömande och behandling. Jag lemnar derhän, huruvida författaren till ofvanberördeanförande i allt har rätt; i afseende å eldrior torde han något misstagit sig; roen med den föga påföljd, han visat premier för torkningsanstalter, ehuru verkställda, hafva medfört, hvar>l)land bå-, de rökoch väderrior skola förekommit, torde, om den föreslagna förmånens beviljande för eldriors anläggande medgifves, någon säker controll böra utfinnas i afseende å det åsyftade ändamålet, i hvilken händelse jag samma förmån högligen tillstyrker. En jordägare torde således icke böra förunnas en sådan förmån, så framt han icke hvarje år med behörigt in-, tyg styrker för vederbörande, att han oafbrutet till sädes-r 3S Den 4 Mars f. m. tolkning begagnat den ria, lian uppfört och för hvilken honom blifvit tillagd den föreslagna afskrifningen. Jag anhåller, att detta mitt anförande må åtfölja Hr v. Kraemer* motion. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Till hvad Hr Bruncrona anfört om det förr gjorda anslaget, får jag lägga, att jag så mycket mera vill fästa uppmärksamheten på olämpligheten af premier, som man ej äger någon säkerhet, att icke husen sedermera användas till andra ändamål.
Jag har nu från den låga ståndpunkt, jag vet mig såsom jurist innehafva, bedömt frågan och kan icke rubbas i den öfvertygelse, alt Utskottet bort tillstyrka bifall å Herr Dalmans motion. Jag har väl häremot hört den välljudande fras nyttjas, att Konungen, på sådant sätt, skulle komma att sakna det skydd af Lag, som hans ringaste undersåte åtnjuter; men, utom det att urbota ansvar ej följer på skymfliga yttranden och lillmälen emot enskilde, och följaktligen icke heller frihetens förlust, så lärer olämpligheten af denna jemförelse nogsamt kunna inses, utan alt den hehöfver göras åskådlig. Jag har alltid med harm och ovilja hört omtalas brott emot 5 Cap. 1 §. Missgernings-Balken och jag skall alltid göra det, emedan jag anser Majestätets helgd och värdighet så nära och innerligt införlifvade med samhällets eget väl och anseende, alt de aldrig kunna eller böra betraktas isolerade, men jag skall deraf icke förledas, att se vådor, der de icke finnas, eller att lemna medborgares välfärd i beroende af godtycket och en ofullständig lagstiftning. Jag vågar således föreslå, det Rikets Höglofl. Ständer, för deras del, besluta en så beskaffad förklaring af 1 Cap. 2 §. Straff-Balken och Kongl. Brefvet den 25 September 1777, att ej någon må häktas för brott emot 5 Cap. j §. Missgernings-Balken förr, än efter det Konungen förklarat undersökningen böra fortgå. I öfrigt åberopar jag innehållet af min förra reservation;” af Johannes Andersson från Calmar Län: ”Jag instämmer till alla delar i Rådman Holms högst upplysande reservation emot Lag-Utskottets i6 Lag~Ut slottets Utlåtande N:o 184. envishet — ty så vågar jag kalla det — att, oaktadt Lag-Utskottet icke förmått vederlägga ett enda af de skäl, hvilka emot Utskottets förra Betänkande blifvit inom fyra Riksstånd anförda, likväl vidblifva samma Betänkande. Jag anhåller likväl, att få upptaga ett af de s. k. skäl, hvarmed Lagutskottet sökt skydda sig, men hvilket Ilerr Holm icke ens torde ansett förtjent att upptagas.
Emot en lindrig afgift låter nemligen Öfverste von Böhnen öfver sommaren utlemna Baggar till betäckning; och börjar man allt mer och mer alt betjena sig af denna förmån, sedan Öfversten åskådligt visat den öfvervägande kraften af en ädel race, genom en Na - 8 zer-bagges pariiig med några vanliga Iandtackor i en Ullavi angränsande by, b ilkas afkomlingar redan i första generationen buro en ganska vacker ull. 20 stycken sådana gumsar begagnades sisth år vid särskilde Hemman och egendomar, till och med i Wermland och Östergöthland. Hästar uppfödas få inom Länet. Bergslagerne, som allmännast köpa sina från Wermland och Dalarne, hafva goda och starka hästar samt fodra dem väl; deremot slättlandets, upphandlade från Österoch Westergöthland, vanligen äro smärre och svagare; likväl synes arten något hafva förbättrat sig genom de från Stuterierna i Landsorterna utsände Beskällare samt Sqvadronshingstarne, så att stundom inträffar, att äfven Allmogen till Remonter insätter af dem uppfödde hästar. Sammanräknade antalet af underhållna kreatur å landet utgör, enligt Kronofogdarnes uppgifter, 144,013 eller 2,707 stycken flere än 1833 års tabell upptager; hvilket oaktadt sannolikt är, att antalet ännu tål en.icke obetydlig tillökning. Här i Länet, likasom flerstädes i Riket, har länge klagats öfver skogens vanvård och aftagande, ehuru hittills icke någonstädes visat sig hrist eller mindre tillgång på andra dess produkter, än sådana gröfre ämnen, som vid Bruksoch Grufve-byggnader erfordras; och är skogen, på sätt äfven i 1833 års Berättelse antyddes, på många ställen i så lågt värde, att den föga betalas högre, än hvad som motsvarar derå nedlagd arbetskostnad för dess säljbarhet.
Befallningshafvandes police magt och åliggande att vaka öfver ordnings bibehållande icke minskas derigenorn, att lagbrott af ifrågavarande beskaffen. het afdömas af allmänna Bomstolarne, enär det beror af Kongl. Majus Befallningshafvande, att tillhålla Kronobetjeningen fullgöra dess pligt att icke lemna lagbrott opå* talte, samt om utgången deraf aflemna rappor* ter, i fall sådana anses nödiga ; samt att Kongl. Majus Befallningshafvandes mångfalldiga vigtiga göromål i allmänhet fordra, att deråt lemnäs odelad uppmärksamhet, och att således, utan menligt inflytande derpå, Kongl, Majus Befallningshafvandes dyrbara tid icke bör borttagas för behandlingen af ämnen, sorn dess egentliga befattning icke tillhöra. Härförutan hafva Utskotten, så väl till förekommande af möjliga missbruk, sorn till vinnande af mera bestämdhet och tydlighet i afseende på tillämpningen, ansett sig böra föreslå följande, ofvanföre icke motiverade, dels nya Stadganden, dels förändringar uti de nu gällande, nemligen; Vid i Art9'de gamla eller 8-de nyä §.; att vederbörande Häradsskrifvare, eller den sorn mantalsskrifning förrättar, skall åligga Revilln<- Lagoch Oecon.-Utsk. Bet. jVto 6. 35 att tillse, tlet ingen blifver antecknad till begagnande af större pannerymd, än hvartill hemmansvärdet berättigar, på det icke någon af okunnighet och missförstånd må i detta afseende blifva lagbrytare.
Detta åliggande i hvad det afser beräkningen af Statsverkets inkomster går Utskottet nu att fullgöra, och får, efter tagen kännedom af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, jemte Kongl. Stats-kontorets i detta ämne till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse äfvensom inom Riks-Slånden väckta och till Utskottet remitterade motioner, rörande vissa inkomsttitlar, härigenom till Rikets Ständers pröfning afgifva förslag till sådan beräkning i Riks-staten af Statsverkets ordinarie inkomster för den tid nästa statsreglering kommer att omfatta, eller från och med år 1867. Härvid har Utskottet, på sätt tillförene öfligl varit, låtit utreda beloppen af hvad å de särskilda inkomsttitlarne till Statsverket influtit under trenne föregående år. Denna utredning omfattar åren 1861, 1862 och 1863, de sednasle för hvilka rikshufvudboken hunnit afslutas, och äro resultaten deraf dels omförmälda under de särskilda inkomsttitlarne, dels ock, för beredande af lättare öfversigt, sammanfattade uti bilagda tabell. Innan Utskottet företager denna beräkning, har Utskottet funnit sig böra underställa Rikets Ständers pröfning, frågan angående förslagspriset å Kronans spanmål, hvilket Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Stats-konloret hemställt, ansett böra bibehållas vid det belopp, som de trenne föregående riksdagarne blifvit bestämdt, eller 2 R:dr Runt för kubikfoten, motsvarande 12 R:dr 60 öre för tunnan. Bilt. till It. St.
Krigs-Collegium och vederbörande leverantörer upprättade contract oell derpå grundade liqvider, hafva Revisorerne funnit, att de fleste af dessa contract genom öfverskridande af den fastställde levererings-terminen blifvit å leverantörens sida åsidosatte, utan att det i contracten intagne vilkor af böter för försummelsen vid något tillfälle funnits vara tillämpadt, hvarjemte den förmon leverantörerne förunnats att, efter den förflutne levereringsterminen, räntefritt begagna stundom ganska betydliga förskott, och hade dessutom vid serskilde tillfällen tillstånd meddelats, ej mindre att på en annan leverantör öfverlåta ett contract, sedan detta redan länge varit genom uragtlåten leverering förverkadt, än ock att vid sådan händelse till Krigs-Gollegii Cassa återställa det å samma contract uppburna förskott, som alltså, utan någon motsvarande förmon för det allmänna, iklädt sig egenskapen af en låneförsträckning, till enskild vinst för leverantören. Enär en så beskaffad ansvarslöshet för bristande verkställighet af de med Statens Verk ingångne contract otvifvelagtigt kan medföra betänkliga följder, har Utskottet häraf hemtat anledning tillstyrka Rikets Ständer, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, i afseende på behandlingen af frågor om anstånd med fullgörande af afslutade contract, må i Nåder meddela sådane föreskrifter, att det icke må bero på de förvaltande auctoriteter, hvilka contracten upprättat, alt dylikt anstånd bevilja, äfven - Ståts-Utskottets Utlälanclej N.-o 76 43 sorn att anstånd och befrielse från stadgadt vite icke må medgifvas i annat fall, än då fullt giltiga skäl dertill förefinnas samt leverantörer, som erhållit förskott, lil 1- förbindas alt, i händelse de af dem ålagne förbindelser icke inom stadgad tid fullgöras, laga ränta derför erlägga, Artilleri-Afdelningen. § 118.
Då emedlertid olika meningar här upstålt, anhåller jag, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa serskild propos. å hvarje mom. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Då endast en talare yttrat sig emot ifrågavar. anslag, torde ett vidlyftigt förordande deraf icke vara af nöden. Detta företag gynnas af alla de omständigheter, hvilka göra det förtjent af deltagande utaf R. St. Det är ett vigtigt företag, har all utsigt för sig att kunna lyckas, och enskilde hafva för dess utförande redan förenat sig i ett bolag, så att man har allt hopp om framgång, med ett ord allt är på den punkt, man bör önska för att företaget må vinna understöd af det allmänna, och ur denna synpunkt anhåller jag om bifall lill Utsk:s förslag. I afseende på de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot det formella af frågan, synes mig ingen vara af den vigt, att den bör föranleda till någon R. o. Adis åtgärd, med undantag likväl af den Gr. Lagerbjelke framställt, ehuru äfven den förefaller mig mindre väsendtlig; och då det otvifvelaktig! leder lill en förbättring i förslaget, att Gr. Lagerbjelkes föreslagna redaktion anlages, vill äfven jag förorda den och tror, att det expeditionssätt Hr Hjärne upgifvit, i delta afseende leder säkrast till må - en 26 Juni c. m. 245 let. Hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville icke allenast bifalla Utsk:s förslag med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, utan äfven besluta en inbjudning till MedSt:n att härutinnan förena sig med R. o. Ad. Hr Printzensköld: Jag är visserligen Frih. Palmstjerna serdeles förbunden för dess yttrade förtroende till Fullmäktige i Riksg.-skont. då han förklarat, att dessa Fullmäktige nog finna utväg att tillämpa de af R. St. lemnade föreskrifter utan att dessa behöfva göras minutiösa. Men jag får likväl fästa Frilns upmärksamhet derpå, att Fullmäktige icke ega att ingå i pröfning af beskaffenheten utaf de föreskrifter, R.
Rrekvet den 3o duni i835, den 12 nä8tlidne Octoder kiän Rammar-Oolle^ium oell 8tat8-Oontoret IreZärt uppsikt, liuru mösket 8tat8-verket ännu ieke erliällit .ak ds looo tunnor lxdragliA tid8 körlänin^8- 8panmäl, lividia Iliket8 8tänclsr, ^enom indra^ninA krän Illmru XonZl. IVlaj.t .illena clen 29 fjäril 1812, l>e8tämt clet l>slos>s> ak roo tunnor 8jianmäl kör en 8/rIcoli6r868 licliällna inlcom8t, korutan livillcet inAen inclrszninA ak lielia^IiA tiÖ8 körläninZar kin»e 8lce, oell livillcet Xon»l. lVlaj:t, clen 3o 3uni l835, kunnit nu mera vara kör rin^a; lilcväl ocI> 80m cletta lislopp var ut8att till Arän8 kör nämncls inclra^niiiA, när Ililcet8 8täncler om clerak u^plcom inancle tiIlAän^a>8 anvunclancls, vicl >8i5 vela 1818 är8 Kili8möten, körorcliiacle, 8ä Iiem8täII<ls 8tat8-8eoi eteraren, att Kon^I. Naj:t ielce, utan att liakva liört Kilcet8 8täncler vicl clers8 nä8ta 8amnianträclk', mätts Zöra na^on änclrin^ i l>eiörcle lielo^^.
Herr -von Hartmansdorff, August: Det förefinnes verkligen en brist i vår Lagstiftning derutinnan, att det icke är bestämdt, hvilken som inför Konungen skall föredraga mål, rörande Grundlagarna. 6 § RegeringsFormen föreskrifter, huru alla öfriga mål skola föredragas, men der är intet stadgadt om dessa. Det Ur, till följd af Den 28 N o v e m b e r f. m. en sådan brist, som den praxis uppkommit, alt HofCancelleren bitti is föredragit och contrasignerat frågor om Grundlagarne och Representation i allmänhet, ehuru olikartade målen kunnat vara, och fastän de baft ringa eller ingen gemenskap med hans Öfriga Embets-befatilling. Det är ytterligare en brist i Grundlagens föreskrifter, att, när Öfriga Föredragandes göromål skola granskas i ConstitutionsUtskottet, HofCancellersExpeditionens Protocoll, så vidt jag bar mig bekant, der icke behöfva komma under skärskådan. Men emedlertid har bruket varit sådant, under föregående Riksdagar, och jag vet icke, att någon anmärkning dervid blifvit gjord i ConstitutionsUtskottet. Jag vet blott, "att då frågan om Styrelseverkens förändring vid sista Riksdag förevar, föreslog Serskildta Utskottet, att Grundlagsfrågor skulle föredragas af JustitieMinistern. Men sorn angående detta ämne intet förmäjes i Grundlagarne, och GonstitutionsUtskottet blott i allmänhet tillstyrkte att HofCancellersEmbetet framgent måtte bibehållas, utan någon förändring i hvad nu gällande Grundlagar derom 1 allmänhet bestämma; så är saken lika oafgjord. Skulle derföre den ifrågavarande Motionen innehålla en anmodan till de Öfrige RiksStånden, att förena sig med Ridderskapet och Adeln om en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Grundlagen må för framtiden iakttagas, i detta hanse - Den 28 November f. m. ende; sä vet jag icke, på hvilken Grundlagens § Rikets Ständer skulle stödja en sådan begäran. Ehuru man ställde ordalagen, skulle innehållet dock i sjelfva verket blifva:
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: Det slutliga yttrandet i StatsUtskoltets Utlåtande har gifvit anledning till åtskilliga anmärkningar af Herr Cederschjöld, dem jag anser mig skyldig besvara. År 1804 utkom en författning om lösdrifveri och tjenstlösa personer, hvilkas kringstrykande förde dem till lättja och brott. Den ålade hvar och en arbetsför person att skaffa sig tjenst. År 1819 ställdes denna författning på, att jag så må säga, liberalare grunder, och hvar och en kan nu stryka landet ikring, blott han icke beträdes med tiggeri eller stöld. Nu hemställer jag, huru man kan lefva utan arbetsförtjenst, då man saknar egen utkomst eller underhåll af andra, och om Den i3 Mars e. rtj. öm tigga eller stjäla, i slikt fall, icke blir enda utvägen för lifsbergningen. En sådan liberalitets-grund, som den i 1819 års Författning rådande, är således i sjelfva verket en illiberalitet emot både samhället och de individer, hvilka man lemnat en frihet, sorn af dem missbrukas. Följderna hafva blifvit, att fängelserna öfverfylldes med lösa personer, så under den ena som under den andra författnings-tiden, och att man nödgades välja den utväg, att inrätta Corrections-anstalter. Till dessa hafva Rikets Ständer tid efter annan anslagit medel, oberäknadt de bidrag för Corrections-hus i Länen, som af Staten och Länens Innevånare anslogos. Delta allt oaktadt tillväxer antalet af lösdrifvare så betydligt, att man derom knappt kan göra sig begrepp. Man liar upplöst Correctionslnrättningen i Wadstena, och i Hufvudstaden inrättat en dylik anstalt för mankönet, hvilken inrymmer mellan 8 och 900 personer; hvarjemte man förbättrat och utvidgat den härstädes förut varande för qvinnor. Denna Inrättning kan hysa omkring 5oo personer. FångStyrelsen har, i sitt system för Fångvårdens förbättring, afsett ett stort Arbetsfängelse i Malmö för 800 till 1000 personer.