Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco. Fortfarandet af denna för StatsVerket påräknade inkomst finner dock Utskottet, efter hvad nu mera utredt och upplyst blifvit, endast kunna vinnas medelst anstalters vidtagande för Degerhamns hamns förbättrande och behöriga underhållande, såsom ägande oskiljaktigt sammanhang med Lowers Alunverks drift och bestånd; men då denna Inkomst, äfven till dess högsta möjliga belopp beräknad, ingalunda motsvarar den för samma hamns iordningssättande belöpande kostnad, kan Utskottet ej tillstyrka sådan kostnads utgörande af Statens medel; och lärer K. M:t efter sig företeende omständigheter, i Nåder pröfva, huruvida någon eftergift af tionde Alun, må Lowers Bruks Interessenter till ändamålets vinnande beviljas; hvilket vördsammeligen hemställes till R. St:rs bepröfvande. Betänkande nt 17 N:o 4. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Remiss uppå Fendricken L. W. Munthes underd. Besvär, rörande utbekommande af Skogsåverkan böter. JMedelst nådig Remiss af den i3 uti innevarande månad, tiar K.
St:r skola reglementarisk! afgöra i hvad mån fäderneslandet skall vara försedt med skyddsanstalter, beslående i karantäner mot farsoten. Att en sådan fråga afhandlas i en lagstiftande församling, är, enl. mitt omdöme, olämpligt, och jag anser R. St:r i sjelfva verket, om än genom lagens bokstaf, dock icke de facto, dertill kompetente. Man har sagt, att England uphäft alla karantäner; men man måste härvid ihågkomma, att just denna fråga blifvit afgjord af landets mest betydande läkare, hvilka behandlat ämnet med den grundliga skicklighet och det lugn, som egnas en solid vetenskapsman. Så kan denna fråga aldrig afhandlas, hvarken i Engelska Parlamentet eller i Sveriges Riksförsamling. Jag vill icke nu yttra min åsigt, huruvida karantäner böra finnas eller icke, ty jag anser det knappt nog tillsländigt. Så mycket må jag dock tillkännagifva, att, enl. den sista akten, som utfärdades af den i London nedsatta Komitéen, jag med mitt ringa förstånd icke kan se, hvartill karantäner tjena; men min rättskänsla tillåter mig icke alt truga denna öfvertygelse på andra, och icke eller att påyrka, att andra skola blottställa sig och de sina, derföre alt jag föreställer mig att de skola gå frie. Må de sjelfve besluta i detta fall, enär det gäller deras och deras familjers lif. Må de sjelfva få afgöra detta, och tilläte sig ingen att upträda såsom deras förmyndare i de fall, der de kunna åberopa sin naturliga rätt. Denna tanke ligger tilt grund för min reservation, och mig lyster att se, om den icke vid närmare skärskådande likväl håller streck, ehuru man sådant bestridt. Jag betviflar, alt något förnuftsskäl deremot kan invändas. Jag yrkar propos. på afslag å Betänk. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Man har här sagt, att det skulle vara både obehörigt och otillständigt af R. St:r att i en fråga som denna ingå till K. M. med en underd. skrifvelse.
Prot. X. Band. 8 Dm 6 November. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkotnne, samt den 3i sistl. October eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: Från Stats-Utskottet: Af den 25 sistlidne October: N:o 565, angående förrättad granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets räkenskaper för år 1821. N:o 56^, rörande granskningen af Militiae-Boställs Cassans räkenskaper. N:o 568, i anledning af väckt Motion om undersökning af orsakerne till Mantalspenningarnes förminskning. N:o 56p, rörande creditiven, enligt 63 §. i Regerings-Formen. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten : Af d en a5 sistlidne October: N:o 570, öfver väckt Motion om rättighet för Listers och Bräkne Häraders Invånare att lefverera deras Krono-Tionde och Afrads Spannmål till Krono-Magazinet i Carlshamn. Den 6 November. Från Statsoch Bevillnings-Utskotten : Af ilen 18 sistlidne October: N:o 573, angående så väl minskning uti Stämpel-afgiften för Spelkort, som förändring i afseende på sättet för Kort-hevilliiings stämplingens verkställande, m. m. Från Statsoch Baned-Utskotten: Af den 28 sistlidne October: N:o 574. angående tiden för nästa Revision af Starts-, Bancooch Riksgälds-Verkens räkenskcper.
Då, enligt hvad Kommcrs-kollegiuin och General-Tullstyrelsen upplyst, införseln af ett slags böcker, så kallade Album, som användas till förvarande af fotografiska afbildningar, i samina mån som fotografi-porträtteringen framgått, betydligen ökats, samt denna varuartikel, för beredande af likstämmig tullbehandling, torde böra i taxan särskildt specificeras, hafva bemälda embetsverk föreslagit, att densamma, såsom vanligen bestående af pressadt papper, mätte i taxan under rubriken ^Böcker» upptagas med lika tull, som taxan bestämmer för pappoch pappersarbeten, alla slag, olackerade, eller 40 öre per skålpund. Detta embetsverkens förslag har Utskottet ansett böra vinna Rikets Ständers bifall. Likaledes hemställer Utskottet, i enlighet med hvad Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen föreslagit, att den under litt. C i nu gällande taxa vid rubriken »Cacao och Caffe m. 11.» lemnade anvisning till bokstafven K måtte, såsom numera obehöflig, ur taxan uteslutas. Enär nuvarande tulltaxa upptager råvaran Cikorierot med tull af 2 öre per skålpund, hvaremot sådan rot, bränd eller malen, ej finnes specifikt omnämnd, ehuru äfven den utgör föremål för import i riket, hemställes, i öfverensstämmelse med Kommers-kollegii och General-Tullstyrelsens förslag, att under artikeln cikorierot måtte få inflyta: »Bränd eller »malen; hänföres till hvad under rubriken kaffe är bestämdt »för alla till kaffesurrogat användbara brända vexter.» I stället för den i nu gällande taxa såsom hufvudrubrik upptagna artikeln Dividvi eller Libidvi, till hvilken rubrik för den svenska benämningen Garfskidor hänvisning är lemnad, torde, enligt Kommers-kollegii och General-Tullstyrelsens underdåniga hemställan och på sätt bifogade taxe-förslag utvisar, Garfskidor böra upptagas såsom hufvudrubrik, till hvilken de mera främmande benämningarne hänvisas. jBöcker. s. k. Album. Cikorierot.
För att gifva de Tull-Tjenstemän, hvilka öfvervara lossning af Fartyg, den mesta möj - iG Sevillu.* Lago. Oec. TJtsh. Uti. N:o 18. liga väckelse till uppmärksamhet vid utöfningen af deras skyldigheter, hemställes, att denna §. må erhälla följande lydelse: ”Angifvet annan, än Skeppare, eller den ”i lians ställe är, att gods i fartyg finnes utöfver livad till förtullning blifvit uppgifvet, ”och utvisar han stället, der godset finnes, njute ”beslagarerätt.” 35 §• tolfver, 34. 1 Sorn erfarenheten visat, att Utländskt gods, hvilket olofligen blifvit infördt och, såsom förverkadt, a offentlig Auction skolat till utförsel nr Riket försäljas, blifvit bortsäldt till yttersta vanvärde, och anledning derigenom gifven för den brottslige och dess medhjelpare, att sjelfve inropa de förverkade varorne, för att åter försöka desamma i Riket olofligen införa; och antagas bör, dels att Staten genom dess andel af 35 procent i försäljningssumman blir godtgjord för tullen, och dels att, om köparen utöfver inropssumman skulle erlägga serskild tull, sådant skulle medföra åtskilige hinder för en fördelaktig försäljning, altså torde stadgandet i denna böra blifva följandet ”Så väl Inhemska tillverkningar, hvilka •'dömas förbrutne, sorn ock i allmänhet utländska ”förverkade varor skola genom offentligt utrop ”försäljas till den mestbjudandes fria disposition, ’’(\rch böra före utlemnandet alla stämpelbara va’’ror med behörige stämplar förses, på sätti2r ’,§. säges}. 4 Cap. Bevilln.- Lago. Oec. TJlsh Bet. Om undersökning och visitation efter olojligen infordt gods.
[95] u): (o 1 «TTTTiTi 11 ((): (oxi• tt): » i: «imrv) 1«&gt;:«a I p Uugdomsnnmret t: af I I Skandinav, M o d e t i d n i n g! 3 är nu alldeles utgånget och kan E 1 ej vidare erhållas. Deremot återE 3 står ännu ett mindre antal ex. af P 3 det rikhaltiga I Brudutstyrsel numret, ^ som kan erhållas mot insändande af 50 öre i frimärken. Red, Egg års årgång af fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n:r 52 eller mer än tre qvartal (Obs! I n:r 11 börjar den längre följetongen, hvadan intet af den samma går bort.) säljes oinb. för I kr. 50 öre, med lösa permar för 2 kr. 50 öre samt kan användas som en synnerligen lämplig present vänner och väninnor emellan. Efter till Redaktionen af Idun ingången reqvisition sändes årgången mot efterkraf med tillagdt porto. &lt;5c [222] Annonspris: — Med ytterlig förvåning läste undertecknad, att en fader på fulit allvar framställer en förfrågan, om icke ett barn under moderos Å Fredrika-Bremer-Förbundets Behandlar företrädesvis Barnsjukfrånvaro bör agas af fadern eller husets tjebyrå, Stockholm, finnas anmälda qvindomar. Först och främst är det, minst liga arbetssökande, såsom: svenska och sagdt, besynnerligt, att en fader, i fråga om barnuppfostran, ställer sig au niveau med utländska lärarinnor för hem och skoMed. D:r E R N S T S A L É N, husets tjenare; för det andra är det vä! just lor, kontorsoch skrifbiträden, husfadern, som bör aga barnet, enär ett sådant föreståndarinnor, sällskap och biträden Ö g o n l ä k a r e. bestraifningssatt illa lämpar sig för qvinnans vekare natur. i hem, föreläserskor, gymnaster, sjukBostad: Stora Vattugatan 2, Klokast är säkerligen, att vid ett barns sköterskor m. fl.
Alltså skall du i sju dagar, den ena efter den andra, dageliga offra en bock till syndoffer, och de skola offra en ung stut, och en vädur af hjordenom, de både utan vank äro; Och skola alltså försona altaret i sju dagar långt, och rena det, och fylla sina händer. Och efter de sju dagarna skola Presterna på åttonde dagen, och sedan alltid, offra på altarena sitt bränneoffer och tackoffer; så vill jag vara eder nådelig, säger Herren Herren. Och han hade mig åter intill yttra porten åt helgedomen österut; men han var tillsluten. Och Herren sade till mig: Denne porten skall blifva tillyckt, och icke upplåten varda, och der skall ingen gå igenom, utan allena Herren Israels Gud, och skall dock tillyckt blifva; Undantagen Förstan; ty Försten skall sitta deri, till att äta bröd inför Herranom; genom förhuset skall han ingå, och genom det samma åter utgå igen. Sedan hade han mig bort till den porten för husena norrut; och jag såg, och si, Herrans hus vardt fullt med Herrans härlighet, och jag föll neder på mitt ansigte. Och Herren sade till mig: Du menniskobarn, märk grant till, och se och hör granneliga på allt det jag dig säga vill, om alla seder och ordningar i Herrans hus, och gif akt uppå, huru man sig i helgedomenom hålla skall. Och säg de ohörsamma Israels huse: Så säger Herren Herren: I af Israels hus hafven nog med bedrifvit med all edor styggelse. Ty I läten komma främmande folk, de ett oomskoret hjerta och oomskoret kött hafva, in uti min helgedom, der I med ohelgen mitt hus, när I offren mitt bröd, talg och blod, och bryten alltså mitt förbund med all edor styggelse; Och hållen icke mins helgedoms sätt; utan gören eder sjelfve ett nytt sätt i minom helgedom. Derföre säger Herren Herren alltså: Ingen främmande af oomskoret hjerta och oomskoret kött skall komma in uti min helgedom, af allom främmandom, som ibland Israels barn äro;
I Den till Riksgälds-kontoret levererade eller omedelbart inbetalda tidnings-slämplings-afgift liar under år 1856 utgjort R:dr 36,958: 4. » » 1857 41,706: 96. Såsom köpeskillingar för Kronans till skatte försålda hemman och lägenheter samt skogar hafva tili Riksgälds-kontoret influtit: under år 1856 R:dr 20,829: 55. » » 1857 31,581: — » » 1858 13,962: 45. och under Januari—September detta år . 10,850: 22. hvarjemte, i öfverensstämmelse med stadgandet uti reglementets 211 § hit öfverlemnats influtna auktionsmedel för ett af Kronan försåldt hus i Carlskrona, 610 R:dr. Under Stats-Utskottets MemoriaI N:o S. Under åren 1 856 och 1857 har Riksgälds-kontoret från Kongl. Stats-kontoret med tillsammans 5,916,210 R:dr emottagit återstoden af det bidrag, utgörande årligen 2,222,070 R:dr, och således för 3 år 6,666,210 R:dr, sorn utaf Statsverkets beräknade årliga inkomster, vid 1853 och 1854 års riksdag anslogs till bestridande af de å Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifter; men utaf enahanda, vid sednaste riksdags stats-reglering, till härifrån utgående stats-utgifter anslagna belopp, 966,200 R:dr, för hvarje år denna stats-reglering kommer att gälla, har någon inbetalning till Riksgälds-kontoret ännu icke skett, utan har Kongl. Stats-kontoret, till svar på Fullmägtiges, i medlet af sistlidne Juni månad, gjorda reqvisition å det till Riksgäldskontoret utgifter anvisade bidrag utaf 1858 års stats-inkomster, meddelat: att Kongl.
Så väl i Stockholm, sorn i Rikets öfrige städer, må icke å andre, än lagligen tillåtne minuteringsställen försäljas bränvin i mindre partie, än en kanna; dock, hvad Stockholm beträffar, utan rubbning af den försäljningsrätt, dis tille rings-bolaget, enligt contract tillkommer. 45 §; Den, sorn: i minut försäljer bränvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången Tio* R:dr, samt, om han oftare dermed beträdes, Tjugu R:dr hvarje gång.. 4<3 §• All försäljning af bränvin pä öppna fårvägar vare förbjuden, och dä bränvin till salu föres, må utdelning eller mätning deraf icke ske på torg, Bev.-f Lag■» samt Allm. Besv.- och Oecon.~ Utslds Betänkande Nio 6, 21 i: hamn eller å oppen gata inom stad, icke heller under marknad å landet, vid det ställe, der stånd eller hodar för sjelfva marknaden äro uppsatte, utan hör säljaren föra bränvinet, i stad, till köparens hemvist, eller eljest inom lius och gård, samt, vid marknad å landet, på serskildt dertill af KronobeLjeningen anvisadt ställe, för att till köparen uppmäta hvad han till minst en kanna åstundan. Den häremot bryter, bote som i nästföregående §. stadgadt är, och blifve derjemte, vid hvarje slik händelse, förlustig det bränvin, han å sådant olofligt ställe medfört. 47' §' Uti öppna salubodar och på apotheken må icke bränvin i minut försäljas, utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, sorn för oloflig minutering i 4^> §• stadgas. Den, som vid bruk och herregårdar, efter serskildt aftal med egaren, lemnar spisning åt hans husfolk eller åt resande och deras betjening, bote Tjugu R:dr, om lian vid andra tillfällen än måltiderne, eller till andre personer än ofvannämnde, utminuterar bränvin.
Å så kallade nyristor eller upplöjde mindre växande ängesskiften, är utsädet hafre, blandsäd och korn. Svedjelanden, der sådane äro alt tillgå, gifva någon mindre afkastning i råg. För hvete-sådd, som sällan fösökes, äro ortens somrar för korta. Odlingen af potatis är i Länet allmän och förskaffar allmogen ett hufvudsakligt födoämne. Den planteras med ahl eller plog, mest på trädes-åker, som alltid året derpå besås med korn. Till husbehof odlas, kål, kålrötter och rofvor temligen allmänt, men öfrige trädgårds-växter nästan blott af ståndspersoner. Lin-afkastningen är i allmänhet tillräcklig för Länets behof och medgifver i Norra Ångermanland jemväl någon afsättning hvaremot odlingen af hampa allenast här och der idkas, äfvensom tjenlig jord för humla, på sina ställen, skall saknas. Då missväxt ej inträffar, svarar, i medelmåttiga år, sädes-produktionen mot landets behof och lemnar, i goda, öfverskott till afsalu och till besparing för kommande svaga år, hvarmed Norrland, i följd, som synas vill, af förändrade klimatteriska förhållanden, oftare än förr, hotas. Åkerbruks-redskapen är till beskaffenheten oförändrad. Boskaps-skötselrij ehuru jemte jordbruket utvidgad, kan dock ej sägas hafva vunnit någon förbättring. Utom det att bästa lägenheterna af betesmarken, med odal-ängens vårdslösande, intagas till änges-land, användes det sämsta och svagaste fodret i ladugården; och då knapphet vid utfodringen tillika råder, ofta förorsakad af allmogens böjelse att, med ökade foder-tillgångar, till det yttersta öka kreaturens antal, utan beräkning, om de blifva väl och tillräckligt framfödde, måste sådant allt hafva till följd, om ej boskaps-afvelns försämring, åtminstone en mindre afkomst, än om foder-tillgången emellan färre och bättre födde kreatur fördelades.
Jag ingår icke i bedömmande af hvad den värde Grefven menar eller icke menar med regeringssystemet; det må stå för hans räkning; men vore det ej för att icke upptaga R. o. Åd:s tid, så skulle jag trotsa honom att kunna framtaga någon punkt af min riksdagsmnnnavandel, der jag ingått i försvar för systemet. Jag ser, i följd af de s. k. reformer, som man dels redan vidtagit, och dels kommer att vidtaga, en återgång till det förhållande, som existerade före den ' 19 Augusti 1772. Regeringssättet är verkligen i våda, men vådan för systemet bryr jag mig icke om; vådan för fäderneslandet är ganska stor, och det är den jag vill förekomma; det är resultatet jag vill motverka, det nemi, att konungamakten nedbringas till en Adolph Fredriks nullitet. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr von Hartmansdorff: Jag beklagar, att det.lugn, hvarmed denna öfverläggning börjades, redan tagit slut, och alt talare låta hänföra sig lill personligheter och till ett språk, ovärdiga en nationalförsamling. Jag skall söka att undvika dessa stötestenar. Jag önskar att frågan icke måtte uppskjutas lill dess all mitt förslug förekommer, emedan Den a8 0 c t o b c r f. m. 33; vi c]3 finge förnya samma öfverläggning som vi nu börjat. Dera sorn talat om änger hos vissa ledamöter öfver del beslut, som i går fattades, får jag erinra, att den sats jag yrkar i dag, den yttrade jag skriftligen för 8 dagar sedan oell muntligen väl 3 veckor förut, under de gemensamma öfverläggningarna. Man har sagt att R. o. Ad:s ledamöter känna hvarandra öfver liela Riket tillräckligt, för alt valen skulle kunna utsträckas utom valkretsarna. Jag bestrider delta förhållande. Den som icke lefvat i hufvudsladen, ser sällan embetsman eller officerare, än mindre afskedade adelsmän från andra landsorter; endast den Stockholmsbo, som bevistat riksdagar, känner någorlunda Ståndets ledamöter.
Meri en betydlig skillnad, hvad säkerheter, angår, mätte val dock ya - Banco Utskottets BetänkäntUn. Sol ta, om behållningen utgöres af sedelbuntar, hvilka, sedan de behörigen uppräknade inkommit i förvarings-ruin niet, aldrig behöfva, upplösas, utom vid skeende inventeringar och som i flere Cornmissariers samfällde öfvervaro aflemna* hela och till stycketalet orörda, uti Banquens Cassör; eller ock af sådane, som hvarje dag skola genom särskilde personers åtgärd öppnas, skiljas, räknas och completteras; hvilket med buntar af större valeu» rer nödvändigt måste ega ruin. 4:de F'ragan: ”Manne, efter erfarenhetens ledning, man icke skulle kunna uppgöra en approximativ calcul på större sedlar, hvilka förda, gen af allmänheten reqvireras; och månne val total-summan öfver hufvud är större än 3 ä 400,000 B:dr; månne man icke kunde låta i samma man vissa valeurer för dagen utgå, till näst påföljande dag förfärdiga ett deremot svarande antal; och månne verkställigheten häraf bör kunna möta ringaste svårighet?’’ Svar: Summan af Banquens utgående Transport-sedlar för dagen torde stundom betydligt öfverstiga, stundom åter tilläfventyrs gå något under 400,000 R:dr; sådant är i alla fall likgiltigt; och verkställigheten kan ej vara synnerlig svårighet underkastad, om blott nödig garantie, i afseende på säkerheten, stöde att vinna. 5:te Frågan: ”Månne det skulle vara förenadt med någon betänklighet, örn Banquens hela rörelse skulle besörjas med sedlar med tryckta valeurer; och månne väl någon förfalskning vore att. befara, i fall sedlar af olika valeurer blefve, i anseende till tryckets uppställning och innehåll, /' 3 0 2 Banco■ JJtskoitets
St:s pröfning och afgörande.” R. o. Ad. beslöt, att 8:de punkten skulle erhålla följande lydelse: Uti den för tjenstemännen och vaktbetjeningdn vid lånecontm här ofvan fastställda aflöning äga Fullmägtige icke att någon tillökning meddela. Skulle fråga derom eller om förhöjning i lönevilkoren vid Bancodiscontverket uppstå, underställes densamma R. St:s pröfning och afgörande. Pir Rosenblad: Jag har äfven afgifvit förslag till ett ganska vigtigt stadgande, som Utsk. glömt, nemi. att bestämma maximisumman för contanta eassabehållningen i Jånecont:n. Utsk. har uppfattat mitt förslag i detta fall, som om jag haft för afsigt att inskränka lånecont:s cassarörelse, då jag tvärtom velat utvidga densamma. Jag kan icke på annat sätt fatta, huru Utsk. kunnat så missförstå mitt förslag, än att Utsk. helt och hållet förgätit de stadganden, som Den 6 April t. m. 5j sorn finnas i 1823 ai‘s reglemente, hvaruti föreskrifves i afseende på lånecont. i Götheborg, att remiss skall ske, då contanta cassan öfverstiger 20,000 rtdr för vanliga discontrörelsen, 5,000 r:dr för jernbelåningen, och 20,000 r:dr för småsedelsvexlingen. För publika pappersbelåningen och för liandelsdisconten är ingen summa bestämd.
Gemenligen sammanhänger ock denna gestalt med någon viss läsar-generations käraste ungdomsminnen; den har anstämt, uttalat eller motsvarat dess känslor, önskningar, smärtor, förhoppningar just under lifvets färskaste ålder; och i följd häraf sker lätt, att hvarje omdaning eller ändring, vore den ock en den största fullkomning, betraktas såsom ett å ett heligt föremål begången våldkränkning, – som först af framtida generationer bedömmes annorlunda. Härtill kommer det vid sådana åtgärder ofta inträffande fall, att något enstaka skönhetsdrag, hvarvid läsaren har fästat sig med förkärlek, uppoffras och försvinner, under det att ett helt af skönhet, som tillförne ej fanns, erbjuder sig till ersättning; vanligen händer då, att läsaren ideligen knotar öfver förlusten af det enstaka draget, utan ringaste uppmärksamhet för det helas vinst i egenskap af helt. Visserligen har bemälta veklagan öfver vanställande ändringar icke alltid haft orätt. Men mången af dem, som föra den, skulle förvånas, om han visste, hvilken omsorgsfullt bearbetande vård Schiller egnat åt dem af sina ynglingsdikter, som han velat bevara, och huru mycket de på denna vunnit; eller om han vid sidan af det allbekanta skick, hvari en mängd af Goethes äldsta visor och skådespel nu förekomma, plötsligt finge se deras urförsta skepnader, och med detsamma upptäcka, hvilka grundväsendtliga förbättringar de undergått – icke utan klagorop från det läsare-slägte, som var dessa dikters första. I Sverige hafva dylika rop blifvit hörda alltsedan Dalins tid. När andra upplagan af hans episka läroqväde öfver ”Svenska Friheten” utkom, saknade hans samtida der, med förtrytelse, vissa otvungnare, lifligare, djerfvare snille-uttryck, hvilka dock – för vår syn – bestodo endast i några uppenbara plattheter, några handgripliga grammatiska och prosodiska bristfälligheter121. Liknande klagoskri, med lika litet skäl, upphofvos öfver Kellgren och Leopold; när man, i samlingarne af deras skrifter, fann mången af dessa mer eller mindre förändrad.