Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om J det gören, skolen J blifva väl lönta, men gören J det icke, vill jag rifva eder sönder och samman.» När herdarne hörde sådant, blefvo de mycket häpna, och lofvade göra efter kattens begäran. Han lopp derefter sina färde. Men när det lidit en stund, kom konunga-sonen farande vägen fram med allt sitt följe. Vid han nu fick se de vackra getterna som betade i marken, höll han med sin karm, och tillsporde vallare-männen, hvem det var som rådde om den sköna hjorden. Geta-herdarne svarade som katten hade lärt dem: »getterna höra till den unga prinsessan på Kattenborg, som åker vid eder sida.» Nu blef konunga-sonen mycket förundrad, och tänkte att hans fästmö månde vara en båld prinsessa; men torpare-flickan vardt glad i hugen, och tyckte att hon icke varit den som tappade på bytet, när hon skiftade arf med sin broder. De färdades nu vägen fram, och katten lopp förut som han var van. När de så hade farit en stund, kommo de till en hop folk, som bergade hö på en fager äng. Då gick katten fram, helsade höfviskt, och sade: »god dag, godt folk! När konunga-sonen far förbi och spörjer hvem som rår om den sköna ängen, skolen J svara, att den tillhör prinsessan på Kattenborg, som åker vid prinsens sida. Om J det gören, skolen J blifva väl lönta; men om J icke gören som jag sagt, skall jag rifva eder i mång tusende flingor.» När männen hörde sådant, blefvo de mycket häpna, och lofvade säga som katten hade begärt. Derefter lopp han sina färde. Men när det lidit en stund, kom konunga-sonen farande vägen fram med sitt följe. Vid han nu fick se de bördiga ängarne och det myckna folket, lät han hålla med sin karm, och sporde hvem det var som rådde öfver landet. Männen svarade som katten hade lärt dem: »ängen tillhör den unga prinsessan på Kattenborg, som åker vid eder sida.»
St:s plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute.” Nu har Utsk. ej fått emottaga några andra beslut från R. St., än Presteoch BorgareSt:ns beslut, att återremittera betänk., och de arne öfriga Ståndens med bifall till Utsk:s förslag, och först nu , när Presteoch BorgareSlm beslutat öfver Utsk:s förnyade betänk., kan Utsk. erhålla kännedom om hvad dessa RiksSt. besluta. När detta inträffat, så ager Utsk. att inkomma och förklara att frågan skall förfalla, ifall den kan förfalla, eller inbjuda till jemkning, i händelse frågan ej är af beskaffenhet att kunna förfalla, utan måste genom förstärkt StatsIItsk. afgöras. Ehuru jag således är för sjelfva saken, så anser jag likväl, alt Hr Frih. och Landtm, ganska grundlagsenlig! förnekat att gifva propos. härpå; men när Utsk. återkommer med sitt definitiva yttrande, då först står det öppet för R. o. Ad., likasom för hvarje annat Stånd, att i saken definitivt besluta. Jag vågar således anhålla, att Hr Frih. och Landtm, täcktes vidblifva sitt nekande, ty det är farligt att genom någon åtgärd gå på sidan örn grundlagen, och jag hoppas alt ingen af R. o. Ad. vill sådant försöka. Frih. Cederström: Jag är fullkomligt lika varm för att ej vidlaga grundlagsvidriga åtgärder, som den siste värde talaren yttrat sig vara, men jag vill tillse, huruvida han verkligen är det, då linn tillstyrker, att man nu skall vägra att upptaga till beslut en fråga, sorn ifrån Utsk. återkommit, på grund af återremiss ifrån 2:tie Ständ, ej ifrån ett Stånd. 49 §:n Riksd.Ordn. gäller 0111 sådana frågor, der tre Stånds beslut utgöra R. St:s. Om ett RiksSt. åter remitterar ett sådant mål, så skall Utsk. endast svara det Stånd , som återremitterat , men ej de öfriga RiksStånden.
Dock eger Banken, der försträckning är gifven på 6 månader eller kortare lid och endast fem procents ränta beräknad, att räntan vid försträckningens utgifvande innehålla”. 2 momentet utgår. ia. Björsta momentet bifölls. Andra momentet kommer att lyda sålunda; "Äro varor i Banken belånte, och lösas de ej åter vid förfallotiden; galle hvad i allmänna Lagen om uppbud, värdering och försäljning af iösöre« pant stadgadt är”. §. 13 bifölls. §. 14. vid början af denna §. skulle tilläggas ett så lydande moment: ”Delegaie i enskild Bank svare, en för alla och alla för en, för uppfyllande af Bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning, här nedan stadgas”. 1 morn. i samma §. skulle erhålla följande lydelse: ”Derest ej Banken — —. åtnjute borgenären laga ränta å Prot. Utdr. d. 20 Febr. 184*• Creti il-sedelns eller invisningens belopp ifrån den dag, betalning vägrad blifvit, intill vidtages. 2 c ch 3 mom. biföllos. §. §. 15, 16, 17, 18, 19 och 20 gillades. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillnings-Ulskottels Betänkande N:o 38, i anledning af väckt motion, att vissa sorter sidentyger, då de med direct lägenhet införas från Ostindien, må bära en tull af endast tio procent. Den 20 Febr. 1841 f. m. Från H ö g 1 o f 1. Riddf.iiskapet och Adeln. S. D. Återremitterades, i anledning af gjorda anmärkningar, ExpeditionsUlskuttets den 17 och 18 dennes på bordet lagda förslag N:o 241 till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående dels rättighet för enskilde att anlägga Theatrar i hufvudstaden, dels ock granskning af skådespel, hvilka å enskilde Theatrar uppföras. S. D. e. m.
Ludv.: Innan jag yttrar mig, anhåller jag, att Hr Braunerhjelms förslag måtte blifva upläst. Sedan den sålunda begärda npläsningen försiggått, anförde Gr. af Ugglas: Då jag anser distillering af bränvin vara en national-ekonomisk vinst, icke allenast derigenom alt del distillerade bränvinel kan blifva en betydlig exportartikel, utan äfven derigenom alt åtskilligt af det bränvin, som nu förtäres, kan till sprit förädlas, så önskar jag alt §:n måtte återremitteras, pä det att en sådan distillering må kunoa blifva omöjlig. Det hufvndsakligaste skål, som efter min upkomst hit blifvit mot denna distillering framställdt, har varit svårigheten att åstadkomma kontroller, emedan man ansett, att en mängd småpannor skulle genom en dylik tillåtelse komma att användas till bränvinsbränning i st. f. distillering. Kontrollerne pä småpannorne äro naturligtvis de svåraste, men jag tror att denna svårighet kan undanrödjas derigenom, alt man stadgade, att till distillering finge användas pannor endast om 25 k:rs rymd eller en pannrymd öfverstigande den, med hvilken de mindre brännerierna få drifvas. Skulle dislilleringen få utöfvas endast med sådana pannor, blir kontrollen ganska lätt. Dessutom kan den föreskrift meddelas, att mäskekar, som för distillering äro obehöflige, icke få i den byggnad, der distillering sker, finnas. Utan dessa mäskekar lärer bränvinsbränningen icke kunna bedrifvas, och såmedelst vore den fara, man här förespeglat, omintetgjord. Jag anhåller om återremiss, på det alt Utsk. mätte uti §:n kunna inrymma tillåtelse till distillering och således den vinst, som af distillering såväl i moraliskt, som i Statsekonomiskt hänseende är skörda, må kuuna komma Slaten till godo. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på 20:de §:n blifvit yrkadt, af Frih.
Balettfinalen därpå är oöfverträfflig i omvexlande åskådlighet, bachanalens satyrgyckel och hetäri-ska yrsel, spel-ballabilets mer graciösa och beräknande ton med sina afmätt hoppande staccati, men främst älskogsdansen med dess förtrollande violoucellsolo (där man hos oss ej glömmer Fritz Söderman) och behagsjukt frestande hållning i sin helhet. Fjerde akten inledes af en sirlig, nägot preciös kör och afslutas af den stormande, förträffligt arbetade finalen: » Nu med hast etc. » I dramatisk liflighet öfverträffar den andra akten, som är af öfvervägande kon-serterande innehålL ehuru skrifven med praktfulla färger och storslagna kontnrer. En ful fläck finns där, tyvärr öppnar den ock akten, nämligen Isabellas första andautino. Något så odramatiskt har knappast Donizetti skrifvit och något så omelodiskt ingen italienare. Detta andantino kunde gerna strykas och akten inledas af de uuga flickornas behagliga h.durkör. Koloraturkabalettan försvarar sin plats och ärcharmant instrumenterai}. Femte akten öppnas af en högtidlig och storartad munk-kör, hos oss vanligen utesluten. Efter den ofvannämnda bönen kommer ett af operans glansmoment, den stora trion, som trots den dåliga figur hjelten där som flerstädes gör, ej kan undgå att gripa och röra på grund af det sätt, hvarpå Bertram och Alice här äro tecknade. Deras kamp når stundom sublim verkan och af-slutar värdigt detta gigantiska arbete, som alla anmärkningar till trots dock ännu har stor lifskraft och fullständigt berättigande på en god operarepertoir. Hos oss saknas numera många faktorer for ett korrekt framförande af Pariseroperans repertoir. Uteslutningarne äro ock här, som i Tell och Hugenotterna, många och långa. Tredje akten ges nästan mest helt, undantagande bravurduon, som är sin kos. Äfven koloraturduon i andra akten är sin kos, hvilket var väl för Robert men illa för Isabella och publiken.
Den -5 Maj». gående Dagtractamenten och Nesepenningar för sam, telige Riks-Ståndens och Deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Wagt-Betjening, Vt suprs. klx krotocollo, 6. 8i1v erstolpe. Utdrag af profocsllet, hället hos Högw. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den r; Maji r8l-. S. D8öredrogö a nyo ock) bifölls Stats-Utskottets pä bordet laggda Betänkande, angående Centonalen af Skatte-köpeskilling för sädane Krono, iägenheter, hwara Mantal ej är sattVt suprs. Vx krotocollo, s. V. H.lm hulst. Utdrag af protocollet, hållet hos Hägw. prest-GLändet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den iz Maji »8 »2. S. Dföredrogs a irvo och bifölls Stats-UtsioktetS pa bordet laggda Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i wista omständigheter af hwad hittills blifwit stadgadt om Accvrds, ersättningar till Officerare af f. d. Finska Armeen. Vt supra. klx krotocollo, s. V. ^liu hulst. Ut - Den i; Maji. 279 Utdrag af protscsllet, hattet hos >^ögw. Prest-Stä »det, wid Urtima Riksdagen i Orebro den i/ Maji 18 2. S. D> föredrogs ä nvo och bifölls Stats-Utskotttt pa vordet laogda Betälstande, rörande Dag, t-actamentcn och Resepenningar för samtelige RiksStandens och deras kltikotts Secreterare, Canzliek och Waktbetjening. Vt supra. kx krotocollo, s. V. ^.liuhulst.
Ej må Riksens Ständer i Konungens öfvervaro öfver något ämne rådpläga eller besluta; och andra Riksens Ständers Utskott, än det Hemliga, kunna icke inför Konungen några öfver'läggningar hålla. Stats-Rådets ledamöter må, i de fall då dem enligt Regeringsformen uppdraget är att med Konungslig magt §• 4i. §. 39. §. 37. mom. 1 §. 37. mom. 2 §. 27. mom. 1. §.4i. Jfr. R.F §. 55. Constitutions-Utskoltets Förslag till ny Riksdags-Ordning. och rätt styra, icke bivista Riksens Ständers rådplägningar och beslut. §• 6r 38. Alla omröstningar i Utskotten skola ske per capita mellan Utskottets samtlige ledamöter. Då votering med slutna sedlar anställes, bör allLid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall att rösterna, vid uppsummerandet, skulle befinnas lika delade. Är pluralitet redan vunnen, bör den allagda sedeln genast förstöras. §. 62. 4o. Talmännen, eller de, som deras ställen företräda, njuta oförvägradt tillträde i Utskotten; dock utan att i öfverläggningar eller beslut deltaga. I Hemliga och Banco-Utskotten, der tysthetsed fordras, aflägga äfven de en sådan. §. 63. 42. Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens Embetsman, eller af något publikt Verk, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, må Utskottet, genom sin Ordförande, hos den Stals-Rådets ledamot, Konungen å hvarje Riksdag dertill förordnar, begära Konungens Nådiga befallning till vederbörande om de äskade underrättelsernas meddelande. Detta stadgande gäller likväl ej i afseende på Stats-Contoret, hvilket, lika som Bancooch Riksgäldsverken, bör, i frågor om redovisning af medel, alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela. Utskott eger ock att, om ärenden,' som äro under dess beredning, inhemta upplysning af enskilde medborgare. §■ 64. 43.
I sine tänkesätt är han fri och enkel, likaså mycket hatare af träldom som älskare af ordning; Ifrig försvarare af uplysningen vet han att skilja henne ifrån de irrbloss som insmugit under hennes namn. Han är högagtad af alla dem som känna honom, han är dyrkad af sine underhafvande, och sjelfve den högdragne glömmer i hans sällskap sine påståenden, rådnande för en sanning som sedigheten förskönar. Sine motgångar har han burit med det mod som endast kan grundas på Religionen, icke denna blinda svärmande tro som döfvar sine skyldigheter i en onaturlig yrsel; Men den lugna som omdömet gillar, och som, omfattande hela människjoslägtet, sträfvar till en enda punkt, allas lycksalighet. Det lärer icke förundra dig att fadrens tänkesätt har öfvergått till dottren; men hos henne äger det tillika dessa lena behag som ger det en lättare seger, eller snarare, utan motstånd verkar öfvertygelse, likasom Paradisets skald säger om Eva: ”att Visdomen, i samtal med henne, förlorar sig och synes så förvånad som dårskapen.” Se här en lätt tekning af de personer hvars umgänge gjordt dessa dagar till en Epok för mitt lif. Bilda dig de renaste nöjen som mänskligheten kan njuta, och du skall blott hafva beskrifvit våra tidsfördrif; men det gifves icke, nej det kan icke gifvas någon föreställning som lämnar dig ett nog lifligt begrepp derom. Skynda dig därföre hit att lära känna den sällhet, som en fördärfvad ålder har sagt dig endast finnes i Romaner; glöm, på några dagar, dessa farliga kretsar där oskulden är en gåta och enfalden ett skrattämne. – Kom: du har lämnat så många ögnablick åt förströelserna, det är en plickt att äfven lämna några åt lugnet. SJUNDE BREFVET. Upskjutandet af din resa bådar mig att den blir om intet; Denna felslagenhet är en minskning i min lycka, och kanske har du sjelf dervid förlorat mera än du tänker. Min egenkärlek förmodar åtminstone att du skulle blifva nöjd med din vistelse här, och – oberäknat vänskapen, har han starka skäl till sin förmodan.
Genom att i mer och mindre mon till beloppet förändra hvad af hemmans-räntan nu i penningar utan förvandling utgöres, allt efter som det kunnat passa sig att få öfverensstämmelse emellan de nya och gamla persedlarnes kronovärdi, eller förmedelst penningeräntans begagnande till regulator vid persedel-jemkningen, och utan att ändock de penningar, som i nya räntan blifvit föreslagna, i betydlig mon öfverstigit hvad i den gamla ingått, men väl ofta kunnat blifva mindre, har Collegium varit i stånd att uppställa exempel på ett sådant reductions-sätt för vanliga skattehemman inom hvarje Län, som gifvit fullkomligt tillfredsställande resultat i ofvannämnda afseenden, under begge tidrymderna, för alla ofvan uppräknade Län, utom Stockholms, der den nya räntan, emellan åren 1778 och 1787 i någon betydligare mon understiger den gamla, till de skattskyldiges fördel, i följd deraf att hö- och halm-persedlarna jemte några flere, som, enligt de antagna grunderna, måste uteslutas, redan under förra epoken haft ganska högt vär Bih. till R. St. Skrif v. N.o 52. de, men ej, lika med andra persedlar, sedermera stigit i pris, samt att andra motsvarande persedlar icke varit att föreslå; anseende Collegium likväl denna omständighet icke böra verka någon betänklighet, enär reductionen snarare syntes leda till vinst för räntegifvaren i en ort, der grundräntan är högre, än i något annat Län i Riket.
— Nu följer beskrifningen på en sådan BeklädnadsCassa, och derefter stadgas angående förvaltningen deraf: ”om på thetta sättet någre flere Pendlingar skulle samlas än till anskaffandet ”af en sådan Båtsmansutredning erfordras, ”särdeles medan Båtsmännerne länge äre ”hemma, och then en gång i förråd brachte ”utredningen icke blifvit åt them utgifven, ”tå måste samme Penningar antingen i Ban”quen eller på någon annan så saker Ort ”insättjas, att Rotarne kunne icke allenast ”ther af hafva god Nytta, utan ock Pen"ningarne vara them altid när thel behöf”ves tillhanda och bästa; men skulle thet ”åter så hända, att Båtsmännerne then ena ”tiden efter then andra, besynnerligen vid ”infallande krig, blefve så hastigt uppbäddade, att medlen Lill merbemälte utred”nings-Persedlars förskaffande så småningom ”livart år, som sagdt är, förut ej kunde ”sammansankas, tå måste Rotarne icke thes ”mindre årligen åt Båtsmännerne, enär the ”på Tåg och Resor uppfordras, en fullkom - Den rS Pf o rem ber e. m. ifii ”lig utredning, af förberörde extra ordinarie ”Persedlar förskaffa, emedan Båtsmänrierne ”them förutan ej kunna sig begå.” Allt detta synes visa, att andemeningen är, alt blott Kronan fick Båtsmannen fullt beklädd och utredd lill kriget eller tåget, ansåg hon sig pligtig, att under sjelfva kriget underhålla så väl beklädnaden som utredningen, likasom bon underhåller karlen. Sedermera bar 1816 års Förordning tillkommit, och deri är skiljdt mellan xttredningspersedlarne och beklädnaden. Angående uppfordrings-beklädnaden föreskrifves: Beklädnads-Persedlar. Vid uppfordring till Arseller Sommartjenst eller Sjöcommendering. Och derefter följer persedlarnes beskrifning; men allt under förutsättning, att det endast af Roten utgifves, då karlen uppfordrad blifver.
Ständers vidare pröfning med tillkäfmagifvande, att de af Utskottets Ledamöter, hvilka förut i frågan örn LagmansRätternes indragning varit af särskildt mening, dervid äfven nu förblifyit; och bifogas genom ProtoeollsUtdrag en sedermera tillkommen Ledamots särskildta yttrande. Stockholm den 12 Augusti i8a3. hagVtskottets Betänk/indin. 871 Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglo fl. Stånders Lagutskott den 7 Augusti 1823. S. D. Till svar å de anmärkningar, som föranledt åter-remiss af Utskottets Betänkande Öfver väckt fråga, om LagmansRätternes upphörande, förenade sig nu Utskottets fleste Ledamöter om det Utlåtande, som under N:o i45 innefattas.* Herr Lagmannen von Hauswolff deremot yttrade, att lian, lika med allmänna ros,ten, väl ansåg LagmansRätterne både onödige, onyttige och högst skadlige, lieldst Herr Lagmannen icke kunde förena sig med den princip, att vägen till rättvisan bör försvåras genom flere Instantier, eller inse hvarföre flere Domstolar fordras för behandlingen af Tvistemål än af mål, som röra Lif, Heder och Åra; men då alla partiele förändringar, medförande rubbning uti nu varande Rättegångsordning, så vidt de icke af behofvet oumgängeligen påkallas, böra undvikas; så fann Herr von Hauswolff frågan angående LagmansRätternes indragning böra hvila, tills nya Lagförslaget i ett sammanhang kan komma under Riksens Höglofl. Ständers pröfning, — Ut Supra. Ex Protocollo, Joh. Jac. Kleman. 873 LtigUtskottets BitHnknndérii N:o i46. Ankom den 19 Aug. 1813-. Riksens Högloft.
Allt slags lastligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person © O C eller gerningar, eller dess Gemål Drottningen. eller Rikets bestämda Thronföljare; Brottet skall straffas efter allmän lag, och skriften konfiskeras. Smädliga uttryck emot nägon af de öfriga Personer af det Regerande Konungahuset, hvilka Konglig eller Furstlig värdighet inom Riket åtnjuta; Brottet skall straffas med Etthundra Riksdalers höter, och Skriften konfiskeras. 6:0. Smädliga uttryck om Riksens Ständer, eller någon af deras Fördelningar; Brottet skall straffas med Etthundrade Riksdalers höter, och Skriften konfiskeras. 7:o. Uppmaning till myteri eller uppror; Brottet skall straffas enligt 6 Kap. Missgernings-Balken, och Skriften konfiskeras. 8:0. Smädliga — Allmän Lag. 9:o. Smädliga, förgripliga eller till osämja med främmande Makter syftande omdömen och yttranden om samtida Nationer eller Stater, med hvilka Riket är i fredligt förhållande, om deras varande öfverhet, Regering och Regeringssätt, Höge Embetsman och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar; Förbrytelsen skall straffas enligt 6 Kap. 5 § Missgernings-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen af den 20 Januari 1770, och Skriften konfiskeras. Är konfiskeras. 10:o. Allt kungörande i tryck af hvad som rörer Statens å färde varande Underhandlingar med främmande Makter, eller eljest af Konungens, i sammanhang med dem, tillärnade beslut och afsigter, samt Dess Ministrars, Råds och Sändebuds värf, om det ej sker med Regeringens tillstånd, eller med officiel tillåtelse; Förbrytelsen straffes i likhet med hvad i föregående moment stadgadt är. Sker sådant kungörande af den, som Konungens och Statens hemligheter hetrodda äro, straffes hrottet enligt 4 Kap. 5 § Missgernings-Balken, och, i håda fallen, konfiskeras Skriften. ll:o.
Maj:ts Nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning, dels i ämnet väckta motioner: B. V. 58, 238, 242, A 250, 258, 259, 264, 266, 273, 275, 276; U. IX, 148, 178, 364, A. 365, 366; E. X. 247. — N:o 62, i anledning af väckta motioner om ändring i Fabriksoch Handtverks-Ordningen af den 22 December 4846: B. V. 58, 238, Å. 238, — N:o 63, i anledning af väckt motion om ändring af33:dje§m i Fabriksoch Handtverks Ordningen den 22 December 1846, i fråga om utfärdande af Gesällbref på landet: B. V. 58, 238, A. 238. — N:o 64, i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder till förekommande af arbetsfolks kringvandringar för erhållande af arbetsförtjenst: B. V. 58, 238, Ä. 238.
„ 58,039 centner 2 <tt gods » » öfvervigt å bagage » » ^66: 14. „ befordring af posten » » arv! ao , åkdon, hästar och hundar » » 900: 8 naketér » „ 383: 73- „ boskap » * 382- 1±- Hyror för restaurationslokaler » » Diverse inkomster •_ • • » » la‘ Summa R:dr R:mt 39,855: 06. Approximativ driftkostnad: Banans underhåll R;dr R:mt 9,969: 51- Trafik-afdelningen » » 09 Yerkstäder, maskiner och vagnar » » Igor 8"- Konsumerade materialier och diverse utgifter för förrådet . „ „ 7,48o: 92. Summa R:dr R:mt 31,051: 85. Södra Stambanan från Malmö: För 19,651 st. försålde passagerare-biljetter . .' R:dr R:mt 10,744: 90. „ 51,418 centner 79 ti gods » » 5,960: 56. * öfvervigt å bagage » » 196: 90. „ åkdon, hästar och hundar » » 127: 69. » paketer » » Ig 4j>- „ Boskap » » qn Diverse inkomster _________. Summa R:dr R:mt 17,279: 63. Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 86. 15 Approximativ driftkostnad: Banans underhåll R:dr R:mt 2,308: 59. Trafik-afdelningen „ „ 7,739: 4. "Verkstäder, maskiner, vagnar „ „ 3,397: 63. Konsumerade materialier och diverse utgifter för förrådet. Summa R:dr R:mt 18,171: 6. Trafiken under Februari månad kan icke med fullkomlig noggrannhet uppgifvas förr än i början af nästa.
För förmyndaren måste det falla sig obeqvämt att hvarje år till domstolen inlemna summarisk uppgift öfver den omyndiges behållning, och ur denna synpunkt har en motionär föreslagit, att förmyndarne skulle befrias från denna skyldighet och att det i stället skulle åläggas gode männen att årligen å bestämd lämplig tid till domstolen ingifva förteckning öfver afiemnatle och uteblifna förmyndare-räkningar, med uppgift å hvarje myndlings behållning i löst och fast, enligt de lemnade räkningarne. En sådan föreskrift skulle dock icke stå väl tillsammans med förordningens tendenser i allmänhet, ty domrarne skola på grund af de utaf dem förda förteckningar tillse, att förmyndarne behörigen inlemna räkningar och, derest de det försumma, vid verkande vite förelägga dem att fullgöra denna sin skyldighet; men, om nu icke förmyndarne, utan gode männen, skulle hafva skyldighet att till domstolen ingifva de förutnämnda summariska uppgifterna, kunde domaren, i händelse af försummelse, icke förelägga förmyndarne, utan måste förelägga gode männen att ingifva sådane, men, för att åter kunna göra det, måste domaren, veta, till hvilka gode män räkningarne blifvit ingifna. Förordnin - Den 1 Maj. 30 gen medgifver förmyndarne en viss valfrihet i afseende å de gode män, till hvilka de skola inlemna sina räkenskaper, i det de kunna välja antingen gode männen i den ort, der den omyndige hor, eller i den, der förmyndaren förordnats; denna valfrihet i afseende å kontrollerings-forum är för förmyndarne af ganska stor vigt, då det deremot är likgiltigt, af hvilka gode män räkningarne granskas, om blott i de af domrarne förde förteckningar blifver anmärkt, att granskning skett. Nu afser dels Irsta §:n i Utskrts förslag en närmare betämning af forum och dels den 4:de §:n, att från förmyndarne å gode männen öfverflytta skyldigheten att till domstolen inlemna de summariska uppgifterna.