Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, sedan lärare-lönerne blifvit afdragne från de 3191: 32 r:dr b:co som utgöra alhensei närvar, inkomster, således endast 91 r:dr 32 sk. b:co återslå till bestridande af utgifterne för ljus, ved, premier, reparationer, samt lill inköp af böcker, kartor, samlingar och instrumenter m. m., så anser jag mig böra fästa uppmärksamheten pä det otillräckliga i denna summa, samt tillika framställa nödvändigheten för skolan, att äga de för fullgörande af undervisningen i naturvetenskaperne nödige intrumenter, samlingar och materialicr; äfvensom vigten af att med böcker kunna, åtminstone i någon mån, bispringa fattiga ynglingar, som gerna 474 Den 23 December e. m. skulle viljå begagna undervisningen på athenasum, men som nu afskräckas derifrån af fruktan för dyrheten å de läroböcker, som der begagnas, helst under läroverkets korta tillvaro detta redan varit fallet med några ynglingar, för hvilka det af ofvannämnde skäl varit omöjligt, att från profskolan öfvergå till athenceum. Jag hemställer derföre om ett anslag af 500 r:dr b-.co till fyllande af dessa behof. En blick på undervisningsprogrammet, hvilket jag härhos har äran bifoga*), torde ådagalägga hvilka stora anspråk man äger på en lärares vid athenaeum både skicklighet och arbetsamhet. Athenaeum emottager sina lärjungar vanligen mindre underbyggda än i lätdomsskolans 2:dra klass, men är icke destomindre för pligt ad t, att föra dem ej allenast till student-examen, utan ett stycke derutöfver i alla de ämnen som föredragas. Till detta ändamåls vinnande disponerar athenaeum endast 4 lärare, hvaremot den lärda bildnings-linien, om man börjar räkningen med 2:dra klassen i lärdomsskolan, kommenderar 11 lärare. En lärare på athenaeum måste följaktligen icke allenast förena (lere ämnen, utan äfven i sin sak sträcka sin undervisning djupare ned och högre upp, än en lärare vid rikets gymnasier.
Ansökningar, Förklaringar och BeswärsHandlingar i Brottmål och Filkaliffa Actioner, samt uti alla sädane Economisse Politieoch Mililaire-äiender, hwilka antingen kunna röra någon hel Menighet eller härleda sig fran Allmänna Onera, såsom Publike Byggnaders, Magars och Broars underhällande, KnekteRustningsoch Roterings-ssvldighetcrs utgörande, Skallgång och Warggartars anläggande, Krono, Fänge, och Gästgifveri-skjutts, >m m. bvlikt, jemte de Utlätanden, Bcw«§ cch Expeditioner Domare och EmbetSmän i dessa ärender meddela, sä wäl som alla Utdrag as Den 18 Augustd rooz 2:0. Alla kunbart och bewisligen Fattige, Lä Domaren eller Tjcnstemannen tecknar ä Handlingarne order Gratis, efter derom inför wederbörande Rätt eller Collegium gjord anmälan. z:o. Allt hwad som rörer Kongl. Maj:tS och Kronans rätt och hos Kongl. Majit samt uti Dest Stats-Expeditioner, Host och Öfwer-Ratter, Collegier, Domstolar och Directioner, DepUtglioner, Committyer, till Kongl. Majus och Rikets tjenst Priwilegierade Publike Werk, Inrättningar och Contoir, eller ock pä andre ställen, der Kongl. Majus och Rikets rätt är i staga, kan bestutas, strifteligcn författas och der förwaras, eller ock till Kongl. Majit och andre Werk ä Embetes wägnar insändas, ä^wenftm alla inneliggande Protocoller, samt Registraturer, Domböcker och Diarier med niera sädant, och likaledes alla Skrifter och Handlingar, som hos Riksens Ständers Justitie-Ombudsman ingiswas, eller utgä i dess ätgärd tillhörande ärender. 4:0. Alla Anordningar samt Publike Werks och Priwate Personers Assignationer, sä wäl som Werlar och de sä kallade Koppaxsedlar. s:o.
Jag får härvid hänvisa Ridderskapet och Adeln till Bolagets privilegier, som uttryckligen bestämma, att om en egen verkstad erfordrades för Canalens behof, skulle en sådan få anläggas, dervid Bolaget, utom begagnande af vanliga rättigheter, ägde att taga rudimaterier hvar som helst, jemte flere andra fördelar, som finnas upptagne i 7 §• af privilegierne, om jag ej minnes orätt. Man fann snart, att en Engelsk verkstad var nödvändig; ty om man ville tänka på att få Canalen utförd på ett varaktigt sätt, kunde det endast ske med verktyg, som voro förfärdigade på en för behofvet afpassad verk - Den 26 Mars f. m. 23 stad. Så t. ex. måste en muddring företagas i utloppen af alla sjöar, genom hvilka Canalen går. Detta kunde endast ske genom ett mudderverk med ångmachin, sorn måste vara kraftfullt, men blef genom sin complikerade beskaffenhet ofta bristfälligt. Flere hufvudsakliga piecer hade redan sprungit, och samma förhållande kunde förutses med flere andra. Denna enda omständighet gjorde verkstaden nödvändig. Lägger man nu härtill jernbroarne, portarne och lyftskrufvar, jemte många andra saker, så finnér man lätt, att en sådan verkstad omöjligen kunde umbäras. En särskild omständighet var dessutom med den så kallade svängbron, hvartill fordrades en ring af i5 fots diameter och 12 Sfg:s tyngd, som måste svarfvas. Huru ville man åstadkomma något sådant, utan egen verkstad. Dagligen ökades derjemte behofvet af ångmachiner, hvaraf många enskilde gjorde beställningar; man kunde förutse deras nödvändighet för Ångfartyg, till befordrande af hastigheten under Canalfarterne. Jag frågar, om ej detta varit anledning nog för oss att anlägga en sådan mechanisk verkstad, likasom man redan förut gjort i Ryssland, Preussen, Danmark , Holland med flere länder, så att vi snart voro de enda, som saknade en sådan. Man har dessutom sett hvad det kostar att vända sig till Utlänningen med arbetsbeställningar; man vet hvad de förste jernportarne till Canalen 24 Den 26 Mars f. m.
Jag vill för min del hafva äran förklara, att då jag blir uppropad, ämnar jag begagna samma rättighet, som Hr Hjerta begärt att för sin del få tillgodonjuta, och att jag således icke kan annat än instämma med honom i hans åstundan att få fortsätta såsom han börjat. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag utber mig, att Ståndet täcktes afhöra och begrunda den 107 §:ns sednare mom. uti Reg.Ftn. Det lyder som följer: ”Frågor uti detta ämne” (som nu är i fråga) "kunna i R. St:s plena väckas och af ”andia R. St:s Utsk. än Const.Utsk. hos Stånden anmälas, ”men icke af R. St. afgöras, förrän sistnämnda Utsk. deröfver blifvit hördt. Under R. St:s öfverläggningar derom, ”sko Den 3 Juli f. in. ”skola icke Konungens beslut uti inål , som röra enskilde .^personers eller corporationers rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas, ännu mindre någon R. St:s pröfning ”underställas.” Grundlagen har sålunda fullkomligen cathegoriskt, alt uti ingen öfverläggning ina man i Stånden komma in på enskilde personers eller corporationers ratt eller vidröra det sätt, hvarpå denna rätt blifvit af Konungen skipad. Denna omständighet hindrar ej, att öfverläggningarna kunna vara fria i alla sådana mål, hvilka icke gro inskränkta af denna cathegori; och hvilka äro de? Jag läser igen: ”Under R. St:s öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut i mål, sorn röra enskilde personers eller corpo”rationers rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas.” Således alla andra mål än de, som röra enskilde personers eller corporationers rätiigheter. I alla andra mål har grundlagen icke lagt hinder i vägen för de aldra utförligaste discussioner; men just i de nämnda målen har grundlagen lågt hinder. Om man nu vid discussionens början trott sig böra och velat inskränka discussionen på det sättet, så hade det öfverläggningsämne, som nu är före, kunnat undvikas.
I eller 2, § 28 mom. 2 eller 3, eller § 31; bote första gången från och med 15 till och ined 30 R:dr, samt andra gången från 30 till och med 60 R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandelseller utskänkningsrätt förlustig. Olverträdes det förbud, som i § 25 mom. 3 gifvet är: vare hot första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 Rör samt tredje och följande gånger från 60 till och med 120 R:dr. Det medförda bränvinet vare derjemte förbrutet. Säljes dervid mindre än 15 kannor; ansvare förbrytaren tillika enligt § 41. § 46. Handlande, som mot § 32 sig förbryter, böle första och andra gången enligt § 45 och håfve tredje gången dessutom sin handelsrättighet förverkat. § 47. Då förbrytelse skett mot § 35, vare tillika det till salu hållna bränvin under - kastadt beslag och förbrutet. § 48. Skulle den, som är pligtig att förbrytelser emot denna förordning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvinsförsäljning, vare han förfallen till dubbla böter och miste tjensten. Den, som under tid, då han för förbrytelse mot förordningen är under tilltal ställd, samma förbrytelse fortsätter, skall, när han härtill lagligen förvunnen varder, för hvarje gång stämning derför utfärdats och delgifvits, fällas till de böter eller det fängelsestraff, som för sådan förbrytelse stadgade äro; dock må fängelsestraffet icke öfverstiga ett år. § 50. Husbonde ansvarar för förbrytelse, som, med hans vetskap, mot denna förordning begås af hans hustru, husfolk eller i hans arbete antagen person, likasom vore förbrytelsen af husbonden sjelf gjord. § 51. Lnderlåtes vid transport af bränvin föreskrift, som i § 36 gifven är, dömes varan förbruten, derest egaren ej gitter visa, att hon är af inhemsk tillverkning eller blifvit vederbörligen förtullad. 16 Expedit io ns-Utskottets Förslag till underd.
Herr Heykenskjöld.- Jag har ej fattat annat, än att Friherre Anckarsvärd yrkat tilltal emot Götha Canal och Discont-Directionerne; men för öfrigt anser jag att begära tilltal och undersökning, vara detsamma. Grefve von Lantingshausen, AlbrectJag får 85 Den t April. nu endast, till hvad jag der» 17 Mars eftermiddagen anförde, äran tillägga, att jag af delicatesse ej ville nämna Friherre Hjerta, såsom frånvarande; men jag ansåg det vara klart att jag ej kunde mena någon annan, emedan jag ej hörde någon fälla så svåra uttryck som Friherre Hjerta. Min anmärkning vid Friherrens Anförande hade tidigare ägt rum, om jag kunnat erhålla ordet, innan de som förut anmält sig att tala, blifvit af Herr LandtMarskalken uppropade. Den hemställan jag gjorde var i öfverensstämmelse med yo §. i Riksdags-Ordningen; och nu lärer icke vidare fråga derom kunna uppstå. Friherre Hjerta har väl nu förklarat, att han ej ment Grefve von Platen; men jag underställer, om icke de af Friherre Hjerta fällde yttranden voro förolämpande för Grefve von Platen , såsom Ordförande i båda Directionerne. Friherre Boye, Ludvig.- D.å den Motion, hvarom nu är fråga, här gjordes af Grefve von Lantingshausen och af mig understöddes, varade ännu hos Högloflige Ridderskapet och Adeln intrycket af den känsla, som hade uppkommit under afliörandet af Friherre Hjertås Anförande; icke af Friherre Anckarsvärds. Detta intryck kan nu vara försvunnit; mea jag tror likväl att det var rättvist.
Jag är dock oviss, om icke det nu skulle vara möjligt, att under annan form åter bringa frågan å bane. För min del skulle jag tro, att då R. Sus afslag i detta hänseende grundade sig på det utlåtande af StatsUtsk., att nödiga medel saknades för så stora företag, R. St. nu, då upplyst blifvit att medel finnas i mer än tillräcklig mån, skulle kunna, utan att på något sätt skada sitt anseende, öppet uttrycka den åsigt, att då R. St. nu funne, att medel verkligen vore till hands, så ville de med beredvillighet gå K. M:s önskan till mötes, och således bevilja de äskade summorne. Skulle likväl frågan icke under denna form kunna återupptagas, så återstår, efter min öfvertygelse, ingen annan utväg, än att lill K. M:s disposition ställa en viss rund summa att användas till nyttiga produetiva företag, med det förbehåll, att K. M. vid användandet deraf icke skulle vara bunden af de afslag, som R. St. vid denna riksdag sett sig nödsakade att gifva på en eller annan af K. M:s propostr. En annan fråga, som äfven torde vara af vigt — 1111 då vi hafva en betydlig tillgång att använda — är den, huruvida man icke åtminstone borde låla anställa undersökning af den projecterade båtleden emellan Norasjön och Fåsjön samt den emellan Jerla bruk och Hjelmaren. Afven en sådan afsigt kunde vinnas, om man ställde en rund summa till K. M:s disposition. Vi hafva äfven vid denna riksdag till en del afslagit K. M:s nåd. propos. om anslag af 50,000 r:dr till fortsättande af fästningsbyggnaden vid Carlsborg. Det är väl ingen bland dem, som närmare känna lill förhållandet, som icke djupt beklagar detta förhastade beslut. Då man vet, att den på stället samlade styrka af kronoarbetscorpsen för sitt underhåll erfordrar en årlig minimisumma af 50,000 r:dr, så måste väl hvar och en med bekymmer tänka på det beslut, hvarigenom R. St. nedsatte summan lill 30,000 r:dr.
Om å ena sidan rivalisationen om körkraftens begagnande är en naturlig anledning till det derföre stegrade pris, så får likväl å andra sidan antagas, att allmogens förbättrade ställning och 27 väckta liag för skötseln af eget jordbruk samt för hemarbete, i stället för vistelsen å landsvägen, allt framgent kominer att föranleda minskning i lego O ö O O körares antal och således fortgående böjning af Jegopriset. Uddeholms bolag, som för sina betydliga malmtransporter hitintills användt ett stort antal iegokörare, men genom Tabergs kanal lärer blifva i stånd att bedrifva största delen af dessa transporter med egen körkraft, bereder alltså medelst denna anläggning icke blott sig för dess grufvor och verk en betydlig lättnad i transporterne, utan sannolikt ock öfriga bergslagen, der Iegokörare icke kunna umbäras, en afsevärd nytta, den man ock torde värdera. En annan föga kostsam men dock nyttig kanalgräfning till öppnande af större båtled emellan Rådasjön och Lidsjön i Elfvedals härads nedre tingslag bar ock blifvit af Uddeholms bolag på dess enskilda bekostnad verkställd. Sedan vid undersökning, som Kapitenen vid Kongl.
Sedan löses ö gram eurcum Det förnedrande uti att ha låtit narra sig till att blifva medhjelpare i något sådant framstod klart för båda makarne och väckte deras harm såväl mot Klara och Steinerz som mot Anna, fastän både Helena och hennes man efter en stunds besinning frikallade den unge mannen från annan skuld än att villigt följa fruns lockelser. Thyra. Bakning. Falska pepparkakor. 5 hela ägg, 1 &amp; socker vispas väl, 1 Ti tvättadt smör skiras och inröres, 20 ort kanel, mandel, 4 teskedar hjorthornssalt, mjöl så mycket som behöfs. Degen kaflas ut, bestrykes med ägghvita och öfverströs med socker. Skäras, medan de äro varma. Eka. Holländare. 100 gram smör, 100 gr. socker, 100 gr. rifven sötmandel, 100 gr. mjölk, 1 ägg blandas tillsamman och lägges i släta pastejformar till en 2-kronas tjocklek, i botten och omkring kanterna af formen. Bakas i rätt varm ugn och fyllas, då de skola användas, med äpplemos. Små lock bakas särskildt och påläggas. Flottyrmunkar. ' / s stop vatten och ' / « skalp, smör kokas upp, deri iröres så mycket hvetemjöl som till vanlig klimpdeg, tages deraf små klimpar, som kokas i flottyr, hvilken skall vara väl brynt förut. Munkarne äro färdiga, när de se bruna och hårda ut. • » Ullisn. God sill. Man lägger 1 sill i vatten en dag samt skär den sedan i bra stora bitar på snedden. Uppkokar ' Is qvarter ättika med lagerbärsblad, peppar och dill, hvilket slås kokhett öfver sillen, och lägger genast en tallrik öfver. Ates sedan kall, då den är utmärkt god, i synnerhet på sommaren. Elsa. God klimp. Lägg bra mycket smör i en kastrull med litet mjölk, socker och mandel, vispa deri mannagryn, och låt det koka, tills det blir tjockt. 1 eller 2 ägg iröras, sedan den är aflyft från elden. Elsa. Biff.
Jag kände det som då man kommer ut från en danslokal, ut i natten och fria luften, och man är yr och het i blod och nerver och larmet ännu surrar inne i ens hufvud, och jag tyckte mig gå omkring i en oändlig tomhet, som föll öfver mig och tryckte mig som en svindel. Dagarne kommo och gingo, och jag hade liksom en enda känsla i mig, en känsla af sommar och hvila och att himmelen var blå och luften fyld med varmt ljus och att det var svalt inne i den gröna dagern under bokhvalfven, som då en kvinlig hand lägges på ens heta panna. Jag ströfvade omkring dagarne i ända, jag blef som ett skogens djur och en markens ört, och det var en stilla uppståndelse af barnet i mig, liksom då en planta, som svedts af sol och höljts af dam, långsamt lyfter sina vissna blad efter skuren, de sista åren lågo bakom mig likt ett krälande och mumlande mörker, och det var som om jag plötsligt trädde ut i solskenet och kände det sprida sig in genom mitt frusna väsen och tina upp det, och när kvällen kom och solen gått ned och det blef tyst och sommarnatten låg blånande öfver nejden, var jag sentimental som man är det i den första ungdomens oförgätliga dagar. Då jag en sådan kväll kom hem efter en hel dags utelif, fann jag på mitt bord ett invitationsbref från en af ortens honoratiores, en dansk godsegare, hvilkens familj jag ofta mött på mina ströftåg, – förmodligen ansedd som en underlig fågel, der jag vecktals lefvat som en eremit utan annat menskligt umgänge än mitt värdfolk, ett anspråkslöst arrendatorsfolk under gården. Jag blef icke alls glad öfver brefvet, ty jag ville vara i fred och hade haft det så bra och kände på mig att nu var det slut. Men jag gick.
Maj ts, i Nådig Proposition den 29 October 1828, Rikets Ständer meddelade önskan, det ville Rikets Ständer bestämma en lämplig Beklädnads-vacance-afgift, att af de Rustoch Rotehållare vid det ordinarie Båtsmanshållet, hvilkas karlar på ett eller annat sätt hädanefter under krig från tjensten afgå, till Krigs-fonden utgöras, från den tid vacancen yppas och till krigets slut, har berörde Utlåtande af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit bifallet, hvaremot detsamma från de öfrige trenne Respective Riks-Stånden återremitterats, med anmärkningar af nedannämnde Herrar Ledamöter nemligen: Inom Höglofl. Ridder skåpet och Adeln: 1:0 af Herr Friherre Palmstjerna, Carl Otto, Herr Friherre Cederström, Jacob, oell Herr Tham, Wollrath, hvilka förenat sig i den öfvertygelse, att, då den, genom Kongl, Förordningen om Allmänna Beväringsmanskapets inrättande af den 27 October 1812, Rustoch Rotehållare medgifna befrielse att under kriget afgången karl ersätta förr, än tre månader efter återvunnen fred, icke kan anses innebära någon frikallelse från beklädnadsskyldigheten under den tid kriget påstår, 3 2 Statssamt. Allm. Besv.o.
De hafva från sina gårdar förvisat alla landtbönder och torpare, och begagna endast statfolk och drängar. Af sådane, jemte egendomsherrarne och deras arrendatorer, utgöres således befolkningen inom dessa socknar. Statfolket och drängarne, saknande helt och hållet den kärlek till hembygden, som gifver allmogen dess egentliga styrka, flytta än hit än dit, hvaraf ock händer, att folkmängden inom en socken kan ena året vara betydligt mindre än det andra, utan annan orsak, än att en mängd tjenstfolk utflyttat. Högst förderfligt för den besutne allmogen, sorn bor i fögderierne närmast liufvudstaden, är äfven i allmänhet det goda tillfälle till förtjenst genom skjutsning, som erbjuder sig dels i staden och dels vid gästgifvaregårdarne deromkring. Skjutsningen inbringar dock en ganska betydlig penninge-summa, som skulle kunna mycket bidraga till ortens välstånd, om den rätt användes och icke en stor del deraf qvarlemnades å krogarne i och utom Staden, och om ej, för att vinna några Riksdaler i skjutspenningar, mången försummade sitt jordbruk till förlust af mångdubbelt värde, samt ungdomen, der sådan till skjutsning begagnas, genom att sysslolöst tillbringa sina dagar å gästgifvaregårdarne, förleddes till spel, liderlighet och fylleri, samt vänjdes vid lättja. I trakten närmast liufvudstaden märkes ej någon betydlig förminskning af fylleriet, men i öfrige delarne af LäneL visar sig ett berömvärdt sträfvande att iakttaga måttlighet vid förtärandet af starka drycker, och i synnerhet att derifrån afhålla ungdomen. Inom några få församlingar hafva öfverenskommelse!- i sådant afseende blifvit träffade och varit af nytta, men inom de flesta finnes dock ännu icke någon nykterhetseller måttlighets-förening, och hos en stor del af presterskapet råder den öfvertygelse att sådane föreningar ej äro behöflige, der folket förut inser nyttan af måttlighet, och derförulan icke kunna medföra någon förbättring.
Och det gjorde hon j u; det hade hon sjelf sagt. Dessutom hade han tagit reda på, att det var urmodigt att falla på knä, när man friade, hvilket gladde honom mycket. Nu hade han kommit så långt i sina förberedelser till sin blifvande äktenskapliga sällhet, att han köpt en hel del nya möbler oeh låtit putsa upp de gamla. Golfven voro betäekta med blommiga mattor. Ack ja, hon skulle dansa på rosor hos honom hela sitt lif. Och han drömde natt oeh dag om sin lycka, så att framtidens mörka, enformiga dysterhet hade blifvit utbytt mot en ljus och lycklig tillvaro i den husliga härdens fridfulla lif. En dag mötte han Ellen, men kunde ej som vanligt gå till henne, ty hon hade en herre i sällskap, som han icke kände. Dagen derpå var han inviterad till Ellens föräldrar. Då skulle han fria. Det var hans fasta beslut. Hjertat bultade så häftigt under det bländande hvita skjortvecket, när han gick upp för trappan till våningen, der Ellens föräldrar bodde. Der var stor supé med bal. Våningen var rikt upplyst och en massa uniformer blandade sig med svarta frackar och frasande sidensläp. Vår lektor hade väl varit der omkring en half timme utan att hafva sett en skymt af Ellen, då han helt plötsligt hörde hennes röst inifrån ett litet kabinett, som låg till höger om salongen. Och så hörde han ett af hennes friska, klingande skratt. Han stannade och lyssnade, men hörde ingenting, ty samtalet fördes hviskande. Så kom der ut en mörklagd, ståtlig herre från kabinettet; det var Ellens kavaljer från promenaden. Han gick in i spelrummen. Lektorn gick in till Ellen. Nu — eller aldrig. Han helsade först, hvarefter han slog sig ned bredvid henne i den korta sehaggsoffan. » Hvem var det, » började han för att lugna sig litet, » som nyss gick ut här ifrån? » » Åh kors, vet inte lektorn det, vi fira ju vår förlofning i afton, det var min fästman ... » * *: f: » Hvart tog lektorn vägen? Jag trodde, att han skulle hålla feättalet för dig, » sade Ellens pappa vid supén. » Han giek hem, » upplyste doktorn.
Det svntes nemligen vara lika angeläget för svarande som för kärande: att, innan första domstolen skiljer målet ifrån sig, kunna rättegångs-tillfälle efter rättegångs-tillfälle tillse, att hans anförande blifvit rätt uppfatladt, hvarigenom förekommes dylika anmärkningars framställande först i Ofverdomstolen, som dock ytterst sällan å dem kunde fästa afseende att erhålla noggrant skriftligt besked; och icke endast den flygtiga underrättelse, som genom uppskofsbeslutets uppläsande meddelas, om hvad parterne hade att till nästa rättegångs - Sammansatta Lagsamt Allm. Bes v. och Ekon.-Utskottets Betänkande M 30. 15 tillfälle iakttaga, hvarigenom försummelse i ihy fall, med åtföljande tidsutdrägt och vitesböter kunde undvikas; att vid Under-domstol å landet icke behöfva infinna sig vid den s. k. domslösen, hvilken inställelse ofta torde medföra större kostnad än lösen för protokollet; att ifrån början noggrannare lära känna tvistens beskaffenhet och bedöma i hvad mån svarandens egen bevisning vore fullständig och den af vederparten åstadkomna tarfvade vederläggning, hvilket utan tvifvel fortskyndade målets afgörande; samt att, efter slutliga domen, hafva ett skyddsbref för framtiden, derest svaranden vunnit, eller, om han tappat, kunna ur den skriftliga handlingen hemta den tillförlitliga kännedom om hvad i målet förekommit och grunderna för beslutet, som erfordrades för att bedöma, huruvida skäl till ändringssökande förefunnes eller ej. Utskottet har tagit i öfvervägande, hvad sålunda förekommit; men enär, i fråga om svarande eller förklarande parts ovilkorliga skyldighet att lösa protokoll och utslag. Kongl.