Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts nådiga remiss af den 30 i förra månaden, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers vid räkenskaperna för detta Universitet gjorda anmärkningar, rörande dels det, sedan år 1841, till Universitetets reservfond ingående anslag till en här vid Universitetet ledig profession inom Juridiska fakulteten, dels särsilda under åren 1848 och 1849 af Akademiens medel, vid vissa högtidliga tillfällen, bestridda utgifter, för hvilka specificerad redogörelse icke varit Universitetets räkenskaper bilagd, och dels slutligen de vid hufvudböckerna saknade hänvisningar till de bifogade utgifts-sammandragen. Med anledning häraf, hade Räntekammaren och Kontoret, som af den nådiga remissen undfått del, uti afgifvet embetsmemorial, sålunda sig yttrat: “Beträffande det af Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag gifna löneanslag till den juridiska profession vid härvarande Universitet, som ännu befinnes ledig, så blef, i afseende på tiden för anslagets utgående, något särskildt vilkor icke fästadt. Vid sådant förhållande blef också berörde anslag från början underkastadt enahanda bestämmelser, som redan då gällde för alla på Universitetets stat uppförda löner. Dessa bestämmelser innefattas uti Kongl. Maj:ts för detta Universitet utfärdade nådiga aflöningsstat, den 30 December 1837, som uti 18 mom. stadgar: att uppkommande besparingar på andra anslag än lill materieln skola användas till den reserv'- eller besparingsfond, som blifvit ställd till Hans Kongl. Höghet Kanslerns disposition för vetenskapliga och ekonomiska behof, samt uti Kongl. Maj:ts nådiga bref rörande ny utgiftsstat för Lunds Universitet af den 19 December 1848, som äfvenledes uti 7 mom. stadgar: att besparingar pä Orningsslaten skola till ofvannämnde fond ingå.
I Jönköping har Smålands enskilda bank sin centralstyrelse, och det lider intet tvifvel, att, om än en eller annan under den period, då mången lika oförståndigt som hejdlöst kastade sig in i hvarjehanda företag, vida öfverstigande dess intellektuela och ekonomiska förmåga, dertill funnit sig lockad genom lättheten att i nämnde bank och andra låneinrättningar erhålla penningar, har dock bankens verksamhet i allmänhet varit af stor nytta för orten. Berättelsen för räkenskapsåret från och med den 1 Juli 1860 till samma dag 1861 visar, att i räkningen öfver kassakreditiver, som varit beviljade till ett belopp af 2,050,500 R:dr, blifvit lyftade 13,126,197 R:dr 37 öre och åter insatte 12,073,160 R:dr, så att efter afdrag af en särskild förlust å 460 R:dr, vid räkenskapsårets slut vore utestående 1,052,577 R:dr 57 öre; att diskontlånen uppgått till 2,652,324 R:dr 68 öre, deraf vid räkenskapsårets slut utestodo 1,477,401 R:dr 47 öre, att på uppoch afskrifningsoch depositionsräkning varit insatta 2,751,390 R:dr och uttagits 2,122,250 R:dr, samt att inkomsterna uppgått till 216,897 R:dr 6 öre och årsvinsten till 119,284 R:dr 85 öre. I Ekesjö finnes ett afdelning skontor för Ostergötlands enskilda bank, hvars verksamhet började i Januari 1857. Under år 1860 hade å diskonträkning utlånats 876,100 R:dr, å kreditivräkning lyftats 868,400 R:dr, samt å uppoch afskrifningsräkning blifvit insatte och uttagne 313,100 R:dr. Tab. N:o 12. För sparbankerna inom länet redogöres i tabellen N:o 12.
Mine Hrr! om någonsin ett företag varit förtjent af eder upmärksamhet, är det visserligen detta. Vi veta alla, att Sveriges hufvudsakliga och nästan enda exporlartiklar utgöras af produclerne ifrån våra grufvor och skogar. Men dessa källor till rikedom och välstånd äro med få undantag belägna inuti landet, långt aflägse ifrån kusterne. Vill man tillgodogöra dem, vill man lifva landets tynande industri och upphjelpa dess produetionsförmåga, så gifves intet medel, som säkrare leder till målet, än att underlätta communicalionerne — och hvilka comunicationer äro för Sverige mera passande än våra canalei ? Den 10 Februari. sar dertill i vart af insjöar och floder genomskurna land. Europas öfriga nationer gå med jättesteg fram på denna bana. Hundradelals millioner användas af dem pä jernvägsanläggningar. Men om vi, i anseende lill landets brutna beskaffenhet, icke kunna i detta afsende följa dem, må vi åtminstone icke försumma den enda utväg, som återstår oss, att, utan allt för dyr transportkostnad, kunna lill kusterna framskaffa alstren af vår jord. Jag anhåller vördsamt, att SlatsUtsk. måtte ål detta ämne egna ali den uppmärksamhet, som det förtjenar, samt ali detsamma, i händelse anslaget vid förnyad granskning kommer att tillstyrkas, ej måtte föreslå någon nedsättning i den af K. M. äskade summan. Det har vid flere af våra föreg:de canalanläggningar varit ett stort misstag alt man till för högt belopp bestämt den andel i kostnaden, sorn af de enskilde borde bestridas, ty följden deraf har varit, att canalafgifterne ofta måst bestämmas så höga, alt det nyttiga ändamålet derigenom till en stor del motverkats. Hr von Troil tilläde sedermera muntligen: Då enligt hvad jag tror mig veta, del icke går an att i detta ögonblick anhålla om H. Ex. Hr Gr. o. Landlm:s propos. pä afslag å betänk, och bifall till K. M:s nåd. propos., så nödgas jag, ehuru utgången icke lärer vara tvifvelaktig, anhålla om äterremiss, med förklarande från R. o. Ad:s sida, att
De unga flickorna m5ste taga medelskol-exanien, on1 de vilja sjelfva förtjena sitt bröd, dler taga artiuni l (enar .niedelskolexamen I J ~ ett tryckande satt göres obligatorisk i en in5ngd fall): den Sr iiödvBialig för att IX taga artiiini, och det Br allt flera och flera, soiii taga denna examen. Men flickskolorna förbereda ej hartill p3 sainma satt, soui goss.skolorna; kursen om efterniiddagarne ar der mycket dyrare, an i högsta klasserna i goss-skolorna, och förheredelserna för flickor 11Sile till ine~lelskol-examen och artiiiiii 310 niycket mer anstr5ng~irle. Nir de iiii iindtligeii hinna derhSii, att de skola försörja sig sjrlfva, Xro alla (pinliga tjeiister uselt betalda, hvarotn Henlers föredrag (nu tryckt i Nyt ' l ' idsskrift, i: sta haftet sid. 86) har btskilligt att förtalja. Af I~roanstalter utanför Kristiania. och soni icke förbereda till nSgoii offentlig esaiiien, är Nikka Voriens institut i Söndtjord det mest ansedila. Der 5ro tre klasser för flickor niellan 15-18 ar. Elwenia i denna skola niSste sjelfva bailda sina sangar, st3da sina rum. tratta sina klBder, stryka och mangla (hvnrtill de harva en dag i n19naden fri fran skolan); de halva .ifven livar sin vecka att hjelpa till i hush3let. Unrlervisningstiileii ar 5 timmar dagligen. inbcrii4nndf musik och en lianclarl) rtsti~~iii~e Iivarje dag. Fröken Vorren berömmes niycket bbdc som uppfostrarinna och litrariiina samt för sin sXllsynta förni5gn att vinna elevernas tillgihenhet.
Med ett ord: beskattningslärans theori, den hemtas hvarken ur häfderna eller ur vexelcontrolleurens rapporter. Den är byggd på den allmänna känslan för rätt och billighet, som bjuder att låta en hvar få behålla af sitt egna förvärfvade så mycket som möjligt, och allt hvad som icke för det allmänna tarfvas. I tillämpningen af theorien fordras framförallt att noga känna orternas rörelse och ekonomiska ställning för närvar., samt att klokt bedömma olikheterna. Sveriges befolkning får ej i beskattningsväg skäras öfver en kam. Den delen deraf, som kan anses passligt förmögen, måste skonas, emedan den så ofta måste anlitas för att gifva undsättning åt sina nomadiska medborgare, hvilka egentligen torde utgöra den starkast procreativa delen. Om välståndet i vissa provinser onekligen tilltagit, så har det åter, så långt jag kan minnas tillbaka, vant i andra stationärt och i somliga tillbakagående. Att med fullkomlig rättvisa utjemna detta förhållande vid beskattningen är omöjligt; men deraf följer: icke alt man får beskatta äfven de fattigare, så mycket som de förmögnare kunna tåla, utan att man fasthellre får unna de förmögnare behålla något af sitt möjliga öfverflöd. Öfverflöd finnes dessutom hos ett jemförligt ringa antal, dem man icke åtkommer, och ifall man det gjorde, skulle flere af dem draga hädan från ett land, der föga säkerhet finnes till stadig ekonomisk förkofran på ärlig väg, och der visaren för den personliga säkerheten (förr större här än i något annat) börjar synbarligen decimera, antydande på moralisk sjukdom, som dess läkare ännu icke synas förstå. Måtte derföre de, som nu fått tömmarna för att styra beskattnings-machineriet, något sansa sig, innan de köra lastkärran djupare ned, än att de åter förmå uppdraga den. Med siffror må ingen längre än till en viss grad försöka bevisa den, som vet sig vara utarmad, att han är rik; man kan blifva mätt på siffror och fraser, men denna mätthet efterföres af en egen art hunger, hvilken icke så lätt stillas. — Sat sapienti! — Men tillgångar finnas — säger man. Än se’n då— frågar jag. Är det sagdt att de derföre skola gifvas till spillo!
Riksens Ständer hafva tagit detta i öfvervägande; och som Mantalsskrifningen för år 1813 icke kunde Verkställas uti vanlig tid och ordning i anseende dertill, att elen år ■ 1 8 1 a vid årets slut utkomna Förordning om Mantalsskrifningen jemte 1812 års nya BevillningsStadga dervid Skulle tillämpas, hvilket, efter hvad Eders Kongl. Majus Befallningshafvande andxagit, medtog én längre tid och fördröjd® MantalS-Längdernas completterande , och hvarigenom , då Mäntalsslcrifvarne ej heller 'varit vane, att, såsom Eders Kongl. Majus Kådiga Kungörelse af den g December 1812 stadgar, inom viss tid anmäla sig till Provisionens erhållande , det lätt kunde'hända, att för första året de öfverskredo tiden dertill ; så och enär det skulle vara så mycket mer känbart för dem , att förlora denna Provision , sorn större delen deraf åtgått till skjutspenningar , under , ~ halls 6:té B riet N:o 7, 8- 5«> Den a Augusti hålls-kostnad vid förrättningarna, skrifmaterla*> lier och skrifvare hjelp ; hafya Riksens Ständer 3 som i öfrigt inhämtat, att denaa Mantalsskrifvare provision rätteligen utgjort det uppgift. Ha belopp af 233 Rulr 17 sk. 3 r:st., hvarå likväl Tionde penningen för befarade afkorrtningar tills vidare kummer att innehallas, beslutit, att bevilja vederbörande denna Summa , hvartill Riksens Ständer skola framdeles uppgifva tillgång. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Sturmägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts TJnderdånigste, tropligtigste tjenare och un* dersåter På Ridd. och AdeltiS På Ptest-Ståndets Vägnar vägnar Carl Mörner. J. A. Lindblom. h. t. Landtmarskalk. n. v. Talman.
Hvad har du gjort? SCHÖNLEBEN. ELISA. Spelat Förlorat allt! Allt är slut! (glad.) Och du är fattig, likasom jag? VON SCHÖNLEBEN. Fattigare, min Elisa, ty jag eger ju icke min frihet? Hvarje ögonblick kan rättvisan gripa mig... nästa minut skall kanske lagens tjenare röfva mig bort från dig. ELISA. Det vill jag se... Jag slår mina armar om dig, så här, och hvems är den jordens makt, som skall skilja dig från mitt hjerta. VON SCHÖNLEBEN. Du tjusande svärmerska ... man har svårt att undfly sin olycka. ELISA. Här stå vi fattiga båda ... men i mitt hjerta bor hopp och förtröstan. VON SCHÖNLEBEN. Och i mitt förtviflan ... jag måste rymma från detta fädernesland, som jag älskat med min varmaste ungdoms glöd... Men huru komma ifrån detta ställe? vi äro ju inlåsta? ELISA. Någon utväg måtte väl gifvas ... Hur kan du tro, att man så skulle röfva all min lycka? Jag skulle lefva och veta dig i nöd ... lefva utan att ega ljufheten att vänta dig. (Ny mel.) Sörj ej, det klarnar, fast oron är stor; :|: Da har ju mig min vän. Ej jag dig svikit an, Sviker dig ej, om du hoppas och tror :|: 37 VON SCHÖNLEBEN. Dyra, du svärmar, jag skiljes från dig :|: Aldrig jag ser dig mer... Tjusande mun, som ler, Sjunger snart saknadens ton öfver mig. :|: Nittonde Scenen. DE FÖRRA. HALLMAN. HALLMAN. Elisa En ung man Hvad är detta VON SCHÖNLEBEN. Jag vågar inte dröja längre här, min älskade... Du är mitt käraste minne... Huru mycket sannare, varmare och älskligare är inte du, än alla dessa stela damer i de granna hofsalarne ELISA. Och jag älskar dig dubbelt... nu då vi båda äro fattiga och värnlösa ...
Sandström. E. G. Frodin. Vidimeras. E. 31. Dahlerus. 9 Fortifications-Afdelningens underd. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Genom Nådig Remiss af den 24 sistlidne Januari, har Eders Kongl. Maj:t, med öfverlemnande af transumt utaf Rikets Ständers Revisorers år 1839 afgifne berättelse om Stats-Verkets förvaltning åren 1836 och 1837 täckts anbefalla Krigs-Collegium alt deröfver skyndsammast med underdånigt utlåtande inkomma. Till åtlydnad häraf och då, enligt nämnde Transumt, RevisionsBerättelsen i afseende å Krigs-Collegii Fortifications-Af delning endast innehåller: ”Räkenskaperna hafva i Kongl. Kammar-Rätten undergått ”granskning för år 1836 utan och för år 1837 med anmärkningar, samt ’’utvisa: (Tab. Litt.
I det sednare afseendet synes mig likväl förhållandet ej kunna blifva tillfredsställande, så länge Församlingarnas Fattigvårds-Direetioner äro sammansatta af ett så ringa antal Ledamöter, att dessa omöjligen, oaktadt all använd moda, kunna förskaffa sig tillräcklig kunskap om elier utöfva en noggrann tillsyn öfver den utom Fattighusen befintliga fattig-personalens ställning, tillfälle till arbetsförtjenst och verkliga behof. Jag skulle derföre anse det behöfligt, att, jemte det flera tillfällen till arbets-förtjenst för underhållssökande bereddes, för att utröna det verkliga behofvet, FattigvårdsDirectionerna för behandlingen af sådana ärender, som endast angå den yttre fattigförsörjningen, förstärktes till ett sådant antal i förhållande till hvarje Församlings vidd och folkmängd, att Ledamöterne kunde, hvar och en inom ett bestämdt distrikt, taga noga kännedom örn der boende fattiga personer, och hafva uppsigt öfver underhållstagare. Delta, med mera som till Fattigvårdens förbättring kan bidraga, torde blifva föremål för lie öfverläggningar, sorn snart med vederbörande föreslå i fråga om tillämpningen af grunderna för Församlingarnas delaktighet af den gemensamma Fattigcassan årliga utdelningar. C) Sjukvä r ds-Anst alter. I Stockholm finnas 67 legitimerade Läkare. Utom en Förste och en Andre Stads-lakare är, enligt Instructionen al den 25 Maj 1827, inom hvarje Stadens Åtta Terrilorial-Pörsamlingar, en af Fattigvårdsmedlen aflönad Läkare anställd, för att gratis Inträda alla inom Församlingen boende fattige, sorn vid sjukdoms-tillfällen honom påkalla; hvarjemte de på Fattigvårdens bekostnad erhålla Medicamenter utan betalning. Angående härvarande särskilta Inrättningar för Sjukvården anmärkes; — 92 — I, Stockholms Stads och Läns CurhuSj är, jemlikt Eder Kongl. Majit* dell 16 Mars 1826 utfärdade Nådiga Instruction, stäldt under en särskild Direction, hvars räkenskaper och förvaltning, i hvad Hufvudstaden rörer, årligen granskas i sammanhang med Redogörelsen för Allmänna Fattigcassan* medel och utgifter.
N:o 3o föreslagit. K u m min. Utskottets förslag bifölls. Käppar. Denna artikel blef, uppå derom gjord begäran, uppskjuten för att pröfvas i sammanhang med slöjdevaror. Kött. Emot Utsk:s föislag yrkades i denna del bifall till betänk. N:o 21, såsom hufvudsakligen öfverensstämmande med 18 35 års taxa. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:« förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Då en ledamot frågade hvilketdera af Utskts förslag, sorn vore menadt vid propositionens framställande, yttrade Hr Landtm., att det icke kunde vara något annat än det sednast af Utsk. framställda, och alt det förra, såsom af Utsk. frångånget, icke kunnat afses utan att särskildt nämnas. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag reserverar mig emot detta beslut, hvarmed Svenska ladugårdsskötsel icke är belåten. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, förenade sig med Hr Lefren. La eea, Gummi-; och Lack. Utskottets förslag bi föllos. 256 Den i5 December e. ni. Lackerade arbeten. PA begäran afen ledamot, uppskjöts pröfningen af denna artikel för att behandlas i sammanhang med slöjdevaror. Lackmus; Lagerblad eller Lagerbär; L a k r i t z och Lakritzrot eller Glyzyrhiza, Utskottets förslag biföllos. Lampo r. Pröfningen af tullbestämmelserna för denna artikel uppskjöts på en ledamots begäran, för att företagas i sammanhang med slöjdevaror. Lera; Likörer; Lim; Lin och Ljus, Talg-. Utskottets förslag biföllos. Ljus, Stearinoch Margarinsamt Vax-.
Bijouteri varor. föreslagna tullnedsättning blifvit å Franska sidan godkänd för Norge, men för Sverige yrkats till lika belopp, som är bestämdt genom Tyska Tullföreningstraktaten, nemligen 16 öre pr skålpund; men då tullbeskattning å denna artikel, hvilken år 1862 gifvit nära 21,000 Riksdalers inkomst, i allmänhet träffar endast de mera bemedlade samhällsklasserna, och då den för begge de Förenade Rikena är att anse uteslutande som en finanstull, hvadan giltigt skäl till varans olika tullbehandling i det ena och andra riket icke förefinnes, torde de Svenske komissarierne anbefallas att, med erinran härom, till de Franske framställa förnyadt anspråk på bifall till 25 öres tull pr skålpund å berörda artikel. Då Champignoner och Tryffel hafva det gemensamt med konserver, att tullafgiften träffar hufvudsakligen samhällets bättre lottade medlemmar och utgör endast en skattereglering, kunna komiterade icke understödja de Svenske fullmäktiges förslag, att den nu stadgade tullen 50 öre pr skålpund bör alldeles borttagas, utan tillstyrka samma införselsafgift som å konserver, eller 25 öre skålpundet. Den å arbetad, oinfattad Perlemor från 1 R:dr 50 öre ända till 20 öre skålpundet å ömse sidor antagna tullnedsättning, kunna komiterade icke heller biträda, utan hemställa, att å Svenska sidan må yrkas tullsatsens bestämmande till nära likhet med hvad genom Tullföreningstraktaten blifvit stadgadt för de härmed jemförliga bijouterivarorna, eller 35 öre skål pundet.
Råd mig häri, och lät mig snart få några dyrbara rader af din hand. Din lilla aldra tilgifnaste Anne-Charlotte, qui toute sa vie t’aime! Bref från lieutnant Gustaf Stenfelt til sin wän, friherre Rutger v. Düben. Mon cher ami! Mille remerciements för brors vänliga invite til det pittoresqua Elfdala. Helt säkert skulle det wara ett behag at emigrera dit från stadens mödande hetta, aldra hälst som min gamla connaissance om den utsökta sensibiliteten i alla mon chers wanor assurerade mig om den behagligaste blandning af landtlifvets alla nögen. Den Dübenska winkiällaren har förwärfwat en meriterad celebritet både i Suecia antiqua et hodierna, och jag tänker, at nägdens döttrar under brors milda scepter äfwen aflagt något af sin gammaldags nordiska hårdhet för at mer hörsamt lyssna til kärlekens sollicitationer. Alors on fera bonne chère, on boira see, on dorlotera sa mie etc.! Men när jag trots alla dessa plaisirer sänder en refus, kan min gunstige bror förstå, at jag åter är bunden wid staden af något af dessa liens de galanterie et d’amour, som min ömhjärtade complexion aldrig kunnat motstå. »Mon Dieu, åter amouracherad», hör jag min kära Düben utropa. Ja, mon ami, altid lika wärnlös emot Fröjas attaquer! Och hwem är denna gång din gudinna? En liten charmante bourgeoise! Första gången hon tände mit hjärta war på masqueraden sist. Jag stod som spectateur af denna ändlösa cohue af lögeliga skråpukar, mediterande öfwer, hwilken illusion amourpropren niuter under masque. En liten sekter tror sig räcka handen i dantzen åt en Grefwinna och en tös från Malmarne med hår à la Spaa och kåfta à la Suédois inbillar sig sitta knä om knä med en baron. Alt på masqueraden är badinerie och quiproquo.
Något som SlatsUtsk.-s förslag likväl icke kunnat eller bordt uptaga, är den vedergällning åt de Kronans embetsoch tjenstemän, som skola debitera och redovisa afgifterne för bränvins tillverkning oell försäljning, hvilken det Serskildta Utsk. ansett böra ega rum. Denna del af det Serskildta Utskis Betänk, anser jag böra återremitteras, af det skäl, att Utskis förslag, det denna vedergällning ej må öfverstiga det belopp, som för samma ändamål hittills årligen högst utgått, d. v. s. 1 proc., i min tanka anslår mycket mera, än som egentligen bör tiil sådane tjenstemän för redovisningen anslås, då kontrollörer dessutom skola serskildt bekostas på sätt föreslagit blifvit och nödvändigt är uti en sådan Författn., som den af R. St. vid innevarrde Riksdag beslutade. Sjelfva redovisningen lilifver icke svårare hädanefter än hittills, hvaremot en proc., som skulle betalas, kommer att utgöra vida mera hädanefter än "under närvaride förhållanden, hvarföre jag icke anser detta förslag vara serdeles lämpligt. MA - Den 7 November. 313 hända har meningen med Olsk:s förslag varit den, att denna provision icke skulle utgå till högre belopp i penningar än hittills; men i hvilket fall som helst, anser jag förslaget icke vara riktigt, emedan beloppet, som skall redovisas, troligen kommer att blifva dels större dels mindre hädanefter än det hittills varit inom hvarje län, hvarföre jag icke anser denna norm vara antaglig. Att här på stående fot upgifva något helt och hållet lämpligt förslag, torde R. o. Ad. finna, svårligen later sig göra, utan bör sådant ske inom Utsk. Jag hemställer derföre att R. o. Ad. måtte återremittera denna del af förslaget till Serskildta Utsk., som då torde inkomma till K. St. med något lämpligt förslag, enl. hvilket den provision eller vedergällning för de redovisande tjenslemännen, som kan vara nödig, måtte af R. St. kunna bestämmas. Frih. Raab, Adam Christian:
Men föratt, vid bestämmandet af dessa anslag, så mycket säkrare närma sig den summa hvilken borde tillkomma livart och ett af de särskildta Verken, och dymedelst trygga så väl dem som Statsverket för möjligen befarade förluster, anser Utskottet lämpligt att Penningar samt Indelta Räntornes Kronovärde och Spannmålens Tunntal , der sådant förekommer, särskilt böra en gång för alla såsom bestämda anslag uppföras, dock så, att, i afseende å de prisförändringar, som Ränte-per,sedlar och Spannmål äro underkastade, borde vid hvarje ny Statsreglering, ett medeltal af de värden hvartill Indelta Räntor och / 4y4 ,S t a t s - U tskotfets Spannmål under de sista 5 åren till StatsVerket in» gått, tagas till gr»nd för bestämmapdet af de pris derå som för fle följande åren, intill vidtagandet af nästa Statsreglering! skulle de särskildta Verken till? godokprpma. I afseende på bestämmandet af de Verks medel soia i följd häraf lämpligen anses kunna directe till Statsverket ingå, borde en noggrann utredning om beskaffenheten af dessa Verks Inkomster tillvägabringas, till utrönande af de belopp, hvilka, såsom årliga anslag, i stället, skulle dem tillkomma, hvarvid vore att iakttaga, att capitaleioch ipteressen samt tillhö* vige eller donerade fastigheter, hvaraf revenue er* hålles, skulle undantagas och icke komma uti någon beräkning, enär sädane äro att anse såsom enskilt för* mogenhet eller tillhörighet, hvarmed Statsbestyret icke bör hafva att sig befatta i pch anspr Utskottet några svårigheter icke höra mota, att |StatsVerket, emot erläggande af bestämda års-anslag, öfverfog uppbörden af följande medel; 1:0 PassevolanceMedlen. 3:0 'Wadstena iCrigmanshus^-medlen* 3:0 Qivile-Stateps och Armeen?