Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Defallningshafvande i Länet har, på angifna grunder, tillstyrkt bibehållandet af Dagsverks-räntan, samt att fläsk måtte till smör förvandlas. Kongl. Maj:t, som ej kan medgifva större andels af nuvarande persedel-räntorna förvandling till penninge-ränta, än hvad i framställningen till Länets Deputerade varit afsedt och som, på förut här ofvan meddelade grunder, anser dagsverken fortfarande böra utgöra en skatte-titel, finner intet hinder mot Deputerades förslag, att fläsk måtte till smör förvandlas; och föreslår nu, i öfverensstämmelse härmed, Rikets Ständer, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Westmanlands Län bestämmas: spanmål, smör, hö, tackjern, dagsverken, som bibehållas, utom andra förändringar än sådane, hvilka blifva en följd af i allmänhet gifna föreskrifter; 2:0 Af nuvarande ränte-persedlarne förvandlas Fläsk till Smör, samt Osmundsjern, Afradsoch Stångjern till Tackjern; 3:0 Alla öfriga nuvarande uti Jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripna persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Östergöthlands Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Majit lämpligen kunna komma i fråga alt såsom särskilda skatte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, Dagsverken, samt dessutom Penningar. De i Länet valde Deputerade hafva förenat sig uti det förklarande, att de ansågo det icke andre eller flere ränte-titlar än de ofyannämnde föreslagna borde för framtiden bibe - 12 Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o S, hållas. Flertalet Deputerade uttryckte jemväl den önskan eller hemställan, att Dagsverksräntan måtte förvandlas till penningar. Kongl.
Ramström, Akademi-Adjunkten, angående eli årligt anslag af 2000 Riksdaler banko till dess läroinrättning. II. 250. III. Se vidare Åttonde IIufvud-Titeln. — angående beviljande afen gratifikation af 3000 Riksdaler banko åt. Rappe, Carl Gustaf Fabian, yttrande. VIII. 220. Redogörelseverkets förenkling, angående. Se Stals-Utskottets Utlåtanden N:ris 167 och 262. Regerings-Formen, förslag till ny. Se Riksdags-Ordning. Regerings-Formen, 28 §., angående förslag till ändringar och tillägg i. — 53 och 70 §§:ne, angående åtskilliga Be vil I n ings-Utskot tels åligganden, förslag (ill ändringar uti. VIII. B. 595, 620. IX. A. 6. — 69 §., angående förslag till ändring i, rörande återremiss af ( 90 ) Slats-Utskottets förslag uti der omnämnde frågor. VIII. B. 595, 620. IX. A. 6. RegeriDgs-Formen, 71 §., rörande åtskilliga till förstärkt Statsutskott hänvisade frågor, angående förslag lill ändring i. VIII. B. 595, 620. IX. 6. A. 9. U. 182. A. 185. — 56 §., l:sta momentet, angående motioner, förslag till ändring i. IX. A. 10. U. 182. A. 185. U. 252. A. 265. U. 591. A. 609. — 59 §., rörande propositionen om Staisvei kets tillstånd och behof, angående förslag till ett tillägg i. VIII. B. 595. Rehbinder, Friherre Fredrik Wilhelm, yttranden. VIII. 408. Reglemente, Bankens, angående förändrade föreskrifter deruti. — Banko-, angående kungörandet af åtskilliga föreskrifter i. — Riksgälds-kontorets, angående förslag till. Se Riksgälds-Kontoret.
Den andra hälften skall, då »ansvaret ndöiiits i följd af åtal med afseende å utöfning af handtverk i stad, »tillfalla dervarande handtverks-förenings kassa, och, då det sker i och för id - 3(1 Allm. Bern.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o t28. »kande af annan handtering i stad. fabriks-föreningens kassa, om sådan fö renning der finnes, men eljest, äfvensom då ansvaret ådömts med afseende å »närings-idkande å landet, de fattige;» — hvarjemte rörande 2 mom. motionären hemställt, att handtverks-föreningen måtte befrias fran lösen och stamphult papper i rättegångar, deri föreningen komme att föra talan eller anbefalkU utlåtande meddela. Då Utskottet uti dess vid 17 § afgifne yttrande ansett orden: »bageri-, bryggerieller slagteri-hand tering» böra i författningen bibehållas, följer deraf, att Utskottet afstyrker bifall till motionärens förslag, att nämnde ord mStte jemväl ur denna §:s 1 mom. utgå. Vidkommande åter, yrkandet om handtverks-föreningens befrielse från Risen oell stäinpladt papper i rättegångar, deri föreningen förer talan eller anbefalldt utlåtande meddelar, får Utskottet upplysa, att uti frågan om stämpladt papper, hvilken af Bevillnings-Utskottet blifvit behandlad. Rikets Ständer redan fattat beslut, och rörande lösen kommer Utskottet att, efter sammanträde med Lag-Utskottet, gemensamt med detta, afgifva yttrande. Beträffande slutligen hr Bomans motion om en allmän revision af Kongl, förordningen angående fabriker och handtverk, torde samma motion, genom hvad •fran blifvit anfördt, jemväl anses besvarad. Stockholm den 14 September 1864. AUm. Boetotå Ekon.-Utskottet•
Men utom de rent ideella sp8rsmO1, hvilka det hBr niirmast gdler, stiiller sig for oss annu ett af genoingripande lifsintresse. Vi. mena det sporsmB1, som ror sig om 1.rvinnans manskliga och sociala stiillning. Och det 1.8ter sig tyv8rr ej bortresonneras, att hvarje reformstriifvande i den hgr gsyftade andan, i h g t ifr&amp;n att verka frigomndL, iin ytterligare for oss lwinnor koinmer att stanga mojligheterna att ined seger afg&amp; i kampen for tillvaron. For en blott och bar kanslovarelse, med sjiilfvets och personljghetens frigorelse som sin hogst *. lag, har srtmhdlet intet bruk. Vi ha.redan sett tecken, soln tgda pa, att de vapen, som ntslungats ur kvinnornas egen midt, anviindts for att solra triinga oss f r h de sv6rintagliga positioner, som vi. under de sista Brtiondenas ojiimna stricl mot fordorn och sedvanja lyckats tillvinna oss. Den realrtioniira stromning, som vill ntbyta den sunda, handlingskraf tiga, arbetsglada personlighet, som den inodernn, kvinnororelsen slrapat, mot en nr en d6kadanslitteratur framsprungen och efter ett missrilrtadt skonhetsidenl formad lrvinnotgp - den stromningen giiller det for oss kvinnor ntt kraftigt protestera emot. Dagboksanteckningar frAn en resa i Norra Afrika. Det iir endast nlgra osamma~hangande ogonblicksbilder, n8gr; l blad losryckta ur skissboken, som jag denna gang vggar l; igg,a fram for Dagnys lasekrets. Att gora en fullstandig skildring af vLrt nppehtdl i Algeriet ocli Tunis skulle taga fiir mycket utrymmrl och sBtta lasarens tiilamod p i for hlrdt, prof. Alltsii vigar jag.
Och till sist kom november, då det fina regnet stod som en rök i stormen, hvilken hvisslade och tjöt hän öfver röda pilvallar och grå sammankrumpna byar; och så var vintern der, den sex månaders långa – den monotona, trista, skånska vintern, hvilken stämmer det starkaste och spänstigaste sinne i mollgångar med rusk och regn och skymning. Samman med hembygdsnaturens slutna och enformiga lif utvecklade sig Truls’ kärlek. Det instinktiva väsendet i honom, det djupaste och innersta, var vordet jordfast i denna natur medels slägtled ned igenom århundraden; och nu, när han sjelf lefde inom densamma i fullständig ensamhet, drog den honom ned i sig och sög honom in i sig till den grad, att hela hans sjelfbestämda, individualiserade menniska blef till en roderlös skuta på en ocean, drifvande med vind och vågor. Och så var hans kärlek icke den personliga, den som band honom samman med denna Eva; den var hans ensamhetskänsla, hans allmänna fysiska saknad och hans allmänna själsliga trånad, detsamma som hemlängtan är för främlingen i främmande land, den religiöses behof af tro, skaldens obestämda längtan. Ju ensammare han kände sig och ju djupare naturen sjönk in i sitt skymningslif, ju febrilare blefvo hans känslor och ju mera inåtvänd hans lidelse. Hela utverlden försvann, och kvar blef allenast hans eget sublimerade instinktlif, omsatt till en gestalt i det tomma miliöet, inympadt som sjelfva hufvudgrenen i den unga flicka, med hvilken han mest kom i beröring. Regelbundet, när han de tvenne gångerna i veckan gående eller ridande begaf sig efter posten, gick han i lycklig beklämning: skulle han få se henne eller icke, månne få tala med henne, se in om på gården, om han icke slumpvis träffade henne? Han utmålade sig mötet, fantiserade samtalet, firade högtider af lycksalighet och triumf, men när det kom till stycket, så antingen tog han förbi, eller han råkade henne icke. Eller ock det värsta af allt: han fick tag i henne.
Dessa och dylika brister hafva ock gifvit anledning till det missförhållande, att lösen på olika ställen blifvit efter olika grund beräknad, under det alt, då bestämd föreskrift saknats, en och annan embetsman ansett sig icke berättigad att någon lösen påföra. Hvad som emellertid, efter Rikets Ständers tanka, företrädesvis påkallar rättelse, är stadgandet angående expeditioners form, i hvilket afseende gällande Expeditions-taxa endast innehåller, alt alla expeditioner skola rent och felfritt skrifvas med jemn och ej utdragen stil, samt alt hvarje sida bör innehålla minst 24 rader och marginal ej vara bredare än tre finger å rubrik och två finger å det öfriga af expeditionen. Denna föreskrift har likväl blifvit så tolkad, att, om blott hvarje rad innefattat sju stafvelser, föreskriften ansetts uppfylld; och således händer icke sällan att en och annan expedition, till följd af renskrifvares vinstbegär, icke innehåller mera än 6 eller 5, och stundom endast 4 stafvelser på raden, hvilket, utan embetsmannens förvållande eller vetskap, kan mot honom ingifva misstänka för egennytta, hvarför han bör vara helt och hållet främmande. Ett stadgande, hvarigenom berörda olägenhet förekommes på sådant sätt, att antalet rader för hvarje sida ökas och slafvelsernas eller bokstäfvernas antal på hvarje rad bestämmes, torde dock göra en förhöjning i de hittills vid domstolar och ett och annat embetsverk gällande afgifler nödvändig, för att ej åstadkomma minskning i de derstädes tjenstgörande embetsmäns nuvarande inkomster; och tilläfventyrs torde på samma gång åtskilliga nu alltför höga afgifter, lill parters och rättsökandes förmån, nedsättas, en sådan förhöjning äfven af andra orsaker anses i ett eller annat afseende vara behöflig. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes i nåder utfärda ny Expeditions-taxa och dervid uti de angående expeditions-lösen och dermed sammanhang egande ämnen nu gällande föreskrifter göra de ändringar, jemkningar och tillägg, E. K. M:t kan finna vara af behof och omständigheter påkallade.
Nordenfalks förslag, då svaren utföllo med starka och talrika nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utlåt:t förnyats samt besvarats med talrika och starka ja jemte några nej, Hr Gr. o Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Vid punktvis skedd föredragning af Banko-Utsk:ts d. 10 och 17 dennes bordlagda Meni. N:o 19, i ani. af Riks-Ståndens beslut i fråga om Betänk:t N:o 10, med förslag till reglering af bankens laneoch kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst; godkände R. o. Åd. Utskits i lista punkten afgifna yttrande, samt antog, med frånträdande af sina förut fattade beslut, de i 2:dra och 3:dje punkterna gjorda inbjudningar. Den 21 Mars. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lag-Utsk:ts d. JO och 17 dennes bordlagda Mern:r: N:0 32, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 11, öfver väckt motion om arfsrätt för efterlelvande maka; samt N:o 33, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 13, öfver dels K. Mits Nåd. Propos. tili R. St:r om antagande al en författning ang:de arfsrätt för oäkta harn, dels ock enskild motion i samma ämne. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 10 och 17 dennes bordlagda Betänk. N:o 3, i ani. af väckt motion om antagande af nv kyrkolag. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 10 och 17 dennes på bordet lagda Meni. N:o 64, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
Nu kan t. o. m. rotelia Haren och den beväringsskyldige någon gång vara en och samma person, och med skäl torde man således fråga, om den indelta soldaten kail blifva, såsom nu nyligen uppgifvet är, en passande ledare åt landets beväringsungdom. Derjemte har man medgifvit, alt den indelta soldaten saknar mycket i militärisk färdighet, och man har nödgats i och för denna omständighet förutsätta anslag för bildande af exerciscompagnier. Att göra ansträngningar, der lmfvudändamålct, eller bildande af fullt passande instruetörer, ej kan erhållas, eller med andra ord: sätta soldatens, efter hvad medgifvet blifvit, ännu ej fullt utbildade färdighet i jemnbredd med beväringsynglingens oftast större moraliska kraft och mera oberoende ställning, tyckes vara betänkligt. Emedlertid medgifves, att ett något bättre utslag skulle vinnas, om en förändring i recruteringen kunde åstadkommas. Proten tager den till soldat, sorn synes inedgörligast och går för ringaste legan. Reg:tsbefälet äger blott att tillse recrutens frejd och kroppsstorlek; men hans anlag och fallenhet för krigsyrket kan ej komma i fråga mer än par t i el t. Skulle det ifrågasatta militärsystemet antagas, så önskar jag, att Piegeringen genom öfverenskommelse!' banade sig väg att sjelf låta tillsätta vacancer, och derefter torde utur indelta armeens leder ett större antal instruetörer kunna påräknas, än hvad man för det närvarande lärer kunna förmoda. Jag har ännu ett skäl, i följd hvaraf jag skulle tro det vara betänkligt att nu verkställa en förening af indelta armeen och beväringen. Det kommer en dag, och den dagen torde ej vara långt borta, då en conscriptionslag, hvaruti legning ej medgifves, kommer att göra sig gällande. I anledning häraf får jag hemställa till andras upplystare bepröfvande, huruvida beväringens införlifvande med den indelta styrkan skulle befrämjas eller ej genom antagandet afen, efter min tanka, nödig förändring i conscriptionslagen.
Konungarikenas andel i beskickningarnes aflöning icke kunde annorledes bestämmas, än efter det förhållande, som egde rum emellan det ena och det andra rikets bidrag till minister-staten jod det hela, borde uti alla å denna stat anvisade a flön ingar, traktamenten och pensioner m. m. Norska medel anses för hvarje år ingå till den andel, som Norriges hela bidrag i förhållande till Sverige för samma år utgjorde; hvarjemte E. K. M., som, till beredande af rättelse för framtiden vid debiteringen af bevillnings-afgifterne för bemälde embetsoch tjenstemäns löner, meddelat erforderliga föreskrifter, uti samma proposition i nåder förklarat, att, hvad beträffade en af denna embetsoch tjcnstemannapersonal i underdånighet gjord ansökning örn restitution af den bevillning, som utöfver Sveriges andel i den samfälda anslagssumman för minister-staten redan blifvit erlagd för dithörande aflöningar, ansåge E. K. M., att, under de förhållanden, som i förevarande fall egde rum, ej mindre rättvisan emot enskilde, än ock statens värdighet kräfde, att verkan af den förklaring utaf gällande föreskrifter om ifrågavarande beskattning, som genom ärendets behandling hos Rikets sednast församlade Ständer blifvit åstadkommen, jemväl utsträcktes till den föregående tiden; men då statens rätt till de redan erlagda bevillningsmedlen genom laga kraftvunna debiteringar och beslut blifvit stadfästad, kunde, vid sådant förhållande, något beslut om vederbörandes berättigande att dessa medel återbekomma icke af E. K. M. meddelas utan Rikets Ständers serskilda begifvande, hvadan E. K.
Vid svaret pä frägan N:o 6, (inom Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällpfl. BorgareStändet) ”att förmånen af de nuvarande Träns'-, portsedlarnes ingifvande, på hvilka summor som helst och på brutna tal, inskränker sig blott till första innehafvaren, men begagnandet af sådana ojemna summor i hela landet, utom Stockholms stad, är förenadt med olägenheter, genom det att dessa sedlar merendels alltid äro otjenlige i penninge-transactioner, enär man, för en sumrnas jemnande, måste vara försedd med smärre sedlar och skiljemynt, som icke utan onödig kostnad då mäste remitteras på posten.” Vid svaret pä frägan No 7 {inom Högloft. Ridderskapet och Adeln) ”att, då föreskriften om de större Sedlarnes transporterande från man till man, aldrig efterlefves och svårligen kan efterlefvas, enär ingea säkerhet för irtnehafvarens behörighet derigenom vinnes, och hvarken någon enskild eller Banquen sjelf undersöker om vederbörlig person påskrifvit den ytterligare transporten, detta stadgande alldeles bör upphöra.’’ — Och. är härförutan af en Ledamot inom Vällofl. RorgareStändet särskildt öfverklagadt ’’det idkeliga bokförandet och annullerandet af till Banquen inkommande brukbara större sedlar, hvaraf för Banquen uppkomme skada på papper, för Banquens Tjensqsmäq den onyttigaste lids; Banco• Utskottets Betänkanden. an splllan vid en ofantlig bokföring, samt för Allmänheten uppehåll och dröjsmål i utbekommandet af Expeditionerna.’’ Efter öfvervägande af allt detta tom blifvit påyrkat till ändring så väl uti inrättandet af Banquens sedlar, till valeurer, text, format och deras beskaffenhet i öfrigt, som vården och behandlingen deraf inom Verket, och med fästadt särdeles afseende å den klagan som från flere Landsorter blifvit förspord, öfver BancoTransportSedlars utfärdande på brutna tal med skillingar och runstycken, såsom medförande endast olägenheter och hinder för alla, utom 'Stockholm
Jag har deltagit i Utlåtandet, och hade gerna sett att detsamma blifvit bifallit, men då jag vin hört en af Konungens Rådgifvare, och en person, som ofta bestrider deras åsigter, interessera sig för återremiss, vore det i 11 i bera 11 att sätta sig deremot; och i den förmodan, att återremissen alltså beviljas, skall jag icke nu till besvarande upptaga de gjorde anmärkningarne, helst jag icke nog fullständigt uppfattat de skrifteligen framställda; men såsom en allmän erinran torde jag få förklara, att Utskotten troligen genom sitt Utlåtande gjort mera för Svenska Rusthållares bästa, än Grefve Horn genom sitt nu upplästa anförande, och att Utskotten förmodligen uti sitt svar på återremissen komma att tydligen ådagalägga detta förhållande. Den 4 Jn ii ti a ri i f. re; •y Tiden sparas alltså bäst med att så fort som möjligt bifalla ålerremiss af Utlåtandet. Herr von Hartmansdorffj August: Då en Rusthållare å ena sidan och Konungens Tjenstgörande GeneralAdjutant för Armeen å den andra begärt återremiss af Utlåtandet, kan jag, sorn är ingendera, utan endast ledamot i ett af de beredande Utskotten, icke annat än äfven tillstyrka återremissenj och det så mycket mera, som de sammansatta Statsoch Ekonomiutskottet! hafva under behandling ett ämne af dem, som Grefve Horn omförmält, eller angående Uniformsförändringar, och hvilket Utskotten velat, men icke väl kunnat hänföra under de beslut, som i delta Utlåtande blifvit till Ståndens pröfning hemställde. Herr Bråkenhjelm:
Borgare-Ståndets ofvananförda beslut, så, oell ehuru Utskottet ännu icke känner den påföljd, som Välbemälde Stånds åtgärd, att serskildt om detta sitt beslut underrätta Respecti ve MedStånden, må hafva medfört, edler kommer att medföra , anser lik väl Utskottet, att, då dessa frågor nu i ett sammanhang behandlas, Utskottet bör tillkännagifva sin åsigt af den förevarande; och enär de skäl och förhållanden, hvilka Utskottet i Utlåtandet N:o 44 (pag. 69—73), till stöd för sin tanka och åtgärd i delta afseende, för Rikets Höglofl. Ständer vördsamt framlagt, äro oförändrade, kan Utskottet icke undertrycka den öfvertygelsen, alt Utskottet egt föreslå Tolagens upphörande å vissa varor , samt att det varit Rikets Höglofl. Ständer obetaget att deröfver, utan hinder af 114 §• Regerings-Formen, på Grundlagsenligt sätt besluta. Vid sådant förhållande tror också Utskottet, att Bevilinings-Utskottets Memorial N.o S/f. denna fråga, såsom icke af Bevillnings-natur, kan, genom tre Stånds sammanstämmande beslut,afgöras, samt att, enär dessa Stånd, på ofvannämnda sätt, stadgat, att åtskilige Varuartiklar skola från Tolag fritagas, Rikets Högloft. Ständers beslut i sjelfva Princip-frågan i öfverensstämmelse härmed är fattadt.
Pr. XI Band. 4 5o Den 12 December /. m. således ej vara utan skäl som Harrar Leaning och Hessleiter föreslagit, att i den underdåniga skrifvelsen äfven borde intagas den anhållan att Arméen icke hädanefter måtte med utländskt kläde beklädas, och jag tror icke att Utskottet dervid fästat nog afseende då det endast åberopat sitt förr* Betänkande N:o 99, att den indelta Arméen skulle få beklädas med vadmal eller Svenskt kläde, ty Utskottet hade bordt trindra sig existencen af vår värfvade Armée, hvars beklädnadsbehof alldeles icke äro obetydliga. j*g anhåller om återremigs, åtföljd af desse anmärkningar. Friherre Toll, Gujlaj Philip: Då jag äfven anhållit om detta Betänkandes hvilande på bordet, och förut, rörande detta vigtiga ämne hafi den äran inför Höglofl. Ridderkapet och Adeln yttra några enskilta tankar, torde jag blott nu få ytterligare tillägga: Jag instämmer med Utskotten fullkomligt att intet ämne af betydligare omfattning och nytta för Svenska Laodtmannayrket kan af Riksens Ständer förebafvas. Vigten deraf att äfven uti önskningsmål med utförlig noggrannhet andraga Rikets sanna behof visar sig tydelig så väl för Regenten som Dess Rådgifvare och detta har Lagstiftaren visligen förutsedt.
(332) ILDAD, ANSPRÅKSLÖS FLICKA önB skar plats i finare affär i landsorten eller Finland, har ej praktiserat däri förut, men med en innerlig håg och lust i förening med intresse hoppas vinna en principals fj^~ T a l r i k a a t t e s t e r till förfogande, " " ^g erhåller plats genast uti specerioch diversefulla belåtenhet. Första månaden hegäres ej lön, endast fritt vivre samt blifva ansedd handel hos A. T. Bergman, Ronneby. Jag varnar mot inköp af värdelösa förfalskningar och ber att noga iakltages att på som medlem af familjen. Svar torde benä- (S. T. A. 57362) Ö r e b r o K e x hvarje degel måste ofvanstående skyddsmärke och firma &gt;Schutzenge! * Apottieke des A. get adresseras till " God vilja S. S », Iduns Thierry in Pregrada » vara inbrändt. (324) N FLICKA med god uppfostran, frisk, exp. Pnrlo inl / nnootäilo• Schatzengrel-Apfttbefee des A. Thierry anspråkslös och barnkär, som är villig nilUd LIIKU|JbM&lt;Ult3 .. i Pregrada bei Robitsch-Sauerforuun. LATS SOM KAMMARJUNGFRU sökes att sköta 2 barn, 7 och 4 år, samt dessutom till våren af en 19-årig flicka med vilhjälpa till med sömnad och i hemmet föreD e p ö t e r å d e flesta a p o t e k. ligt och godt sätt. Är kunnig i all sömnad, Bäst! * Billigast! kommande göromål erhåller plats omkring 1 april i Göteborg. Svar med rekommenskicklig i finare handarbeten samt damfridationer, åtföljd af fotografi, sändes till sering. Svar till » Ina », J. G. Hedbergs anSäljes hos herrar Speceri-, DelikatessBilliga o. v a c k r a fj. G. H. 3918) » 1899 », Filialpostkontoret. Viktoriagatan, nonsbyrå, Malmö.
I det förra af seendet torde Utskottet med mig finna, att oberäknadt den lamhet och långsamhet, som vanligen följer af flera lika myndiga personers styrelse, Den 13 Augusti 1812 409 skall, enligt alla Häfclers vittnesbörd oenighet snart kunna upkomma imellan förmyndarne och den något mognade Prinsen. Han skall då kanhända vid 18 år med våld taga en magt, som lagen ännu nekar, och med detsamma göra en öfverträdelse, som ej aflöper utan våda för hela Grundlagens bestånd. Dessa reflexioner gälla till en del för antagandet af en Förmyndare af Kongl. Huset, och jag torde ej vidare behöfva utveckla detta ämne, innan jag proponerar bifall på dessa bägge hufvudfrågor. Svarades Ja, Hvarefter Utskottet i den af Konungen föreslagna ordalydelse gjorde några ändringar, ledande derhän att närmare bestämma de stadganden och förbehåll, som af detta beslut blifvit en följd. Se Redactionen af 41 §. »Konung vare myndig vid fyllda Aderton år &C.»1 I sammanhang härmed, ville Utskottet till Riksens Ständer föreslå att i 2 § RegeringsFormen efter ordet Konungen, skulle införas eller den Begeringen förer. 42 §. Bifölls såsom Konungen föreslagit, med uteslutande af ordet och efter sammankomma, och med tillägg efter uthorad af meningen och den valde Konungen Begeringen tillträdt. Sluteligen skulle tilläggas detta moment: Uti alla de fall &c. såsom Redactionen. § 43. Bifölls till lika innehåll med Konungens Proposition: ■»Går Konung i fält etc. såsom Redactionen. § 53. Borde, enligt stadgandet i den beslutne 8 §, bibehållas oförändrad, såsom i RegeringsFormen. § 91.