Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi få nu också tänka på att utstyra Elias och ställa med matsäcken och allt. Axel Fredrik sträckte på armarna. – Det är nog bäst att jag går upp och lägger mig och riktigt hvilar ut mig på förhand. Det blef nu larm och spring i stora huset. Det spikades och piskades alla dagar och det lågade och puttrade i spisen, och om nätterna brann det ljus. Den enda kammaren, som låg mörk, var Axel Fredriks. Sista natten gick ingen annan än Axel Fredrik till hvila, och när det hade blifvit så pass dager, att allt lyse kunde släckas, väckte mostrarna honom och gåfvo honom varmt att dricka på sängen samt starka droppar, ty de hade hört, att han hostat om natten. Då han kom ned i salen voro de andra redan där församlade, äfven pigorna och drängarna, och för alla var det dukadt gemensamt. De åto utan att säga ett enda ord, men när måltiden var till ända och de reste sig, frambars bibeln till morfar, och Ulrika läste med kväfd stämma. När hon tystnade, knäppte morfar händerna och talade med ögonen slutna. – Liksom mina fäder före mig gjort hafva, så vill också nu jag i afskedets stund lägga mina händer på dig, min dotters son, och välsigna dig, ty många äro mina år och ho vet, när timglaset är utrunnet. Gud, den högste, anropar jag från mitt låga tjäll, att han måtte leda dig mot heder och att de tunga pröfvelser, som vänta, endast måtte upphöja vårt lilla folk till ett ännu större och härligare. Vid bordshörnet stod Axel Fredrik och tummade och vickade på tallriken, och utifrån hördes slamret, när bruna långvagnen körde fram. Alla gingo nu ut, och Axel Fredrik satte sig upp bredvid Elias, inknäppt i morfars vargskinnspäls och mycket upphettad, ty det droppade i vårvädret från tak och träd. – Här står smörbyttan, – sade mostrarna, – och här brödsäcken. Elias, hör nu på! I sitslådan är ostkakan och flaskan med starka dropparna. Blir nu mödan och vådan för svår, kära Axel Fredrik, så glöm aldrig, att vägen hem är gen. Men morfar trängde sig emellan dem och stack ned handen bak i vagnen. – Är kistan riktigt påbunden?
Lill 800, skulle i judicielt och executift afseende läggas under närmaste Lands-Rätt och Kronofogde; äfvensom administrationen och policen kunde besörjas af en ordningsman; é) alt Cassörer, Fiscaler, Ganzlister samt executionspolisoch vaktbetjening finge lämpas efter hvarje stads behof; samt f) att den vissa städers Magistrater tillagda befattning, att handlägga Utsökningsmål, borde öfverflyttas till Kongl. Majlis Befallningshafvande; hvarförutan motionären yttrat, att föreskriften i Grundlagen, att Stockholms Kämners-Rätter skulle handlägga tryckfrihetsmål, ej borde hindra samma Rätters indragning, helst en division af Rådstufvu-Rätten kunde förklaras tillika vara Kämners-Rätt i dylika mål; 4:o Herr J. Jacobi; 5:o Peter Persson frän Ädelfors i Jönköpings Län, och 6:o Johannes Christoffersson, från Kronobergs
Om du på en gång en realisation, mot ett åsatt silfvervärde, skulle äga rum af dtn utelöpande sedelmsssan, så tror jag för min del detta ej vore ett riksgagneligt företag, hvilket jag likväl öfverlemnar till hvars och ens egen öfvertygelse att afgöra} men jag är öfvertygad att den liflighet i rörelse, och möjlighet för speculanten att med producenten uppgöra ömsesidigt förmonliga affairer, hvilken genom privat-Banks associationer åsyftas, skall befordras derigenom, att mynt kommer i omlopp, om projectet vinner det bifall jag önskar, och blifva ett befordringsmedel till en framtida möjlig realisering, på så sätt, att förtroendet man och man emellan tillväxer och stadgas, samt capitalisten öfvertygas det maxi} mum af Bancosedlarnes numeraire nu är upphunnen, hvars framtida tillökning ej behöfves då mynt-representativet ersättes genom af på enskildt förmögenhet hvilande credittcckcn. Fördelen af, att cassör finnas som under» lätta möjligheten för den inhemska producenten, att genom deras förskotter bidraga till försäljningen af det producerade, äfven vid de tider, det icke med lätthet kan ske i hemorten, är så påtaglig, att hvar och en som producerar något, icke lärer kunna bestrida den allmänna nyttan häraf. Då den mästa utländska handel, drifves på den enskilta credit de tratiquerande äga hos hvarandra, hvilket verkställes genom växlar, och denna praxis i alla länder blifvit antagen, samt i sio egenskap af Den gg Ftbruarii. mynt-teckcn, till förfallodagen går man och man emellan, försedt med den säkerhet utgifvarens och acteptantens namn lemnar, så vet jag ej hvarföre vi i ett ögonblick då verklig förlägenhet på penningar existerar, skulle försumma att inom vart eget land begagna en resource, hvari så väl capitalistens, den säkre låntagarens, sorn producentens interessen finnas förenade.
Förvaltnings-kostnader, pension och begrafningshjelp 29,895: 36. Omkostnader för fondens fasta egendom 1,424: 20. Inbetalning till Rikets Ständers Riksgälds-kontor i ersättning för det å riks-staten öfverflyttade, tillförene af Manufaktur-diskontens vinstmedel omedelbarligen bestridda, årliga anslag till Teknologiska Institutet SI,000; — hvarjemte under året afskrifning egt rum af en osäker fordran 67: 75. 124,845: 15. Och utgjorde alltså Manufaktur-diskontens tillväxt under år 1858 19,259; 68, till följd hvaraf dess behållning, hvilken vid 1857 års slut utgjorde 1,598,513: 34. vid 1858 års utgång ökats till R:dr 1,617,773: 2. deruti likväl inbegripas osäkra fordringar af tillsammans 254,394 R:dr 50 öre, hvilken summa med 700 R:dr 71 öre öfverstiger det belopp, hvartill dylika slags fordringar uti 1858 års ingående balans finnas upptagne.
De må nu vara aldrig så oskyldiga, så visar du derigenom din olycklige fars minne, inte den vördnad och helgd som anstår en from son, och ger dessutom folket anledning till mycket prat och förtal, som man eljest undsluppit. Arnman. Huru kunde jag annat, min mor, – vid åsynen af deras olyckliga belägenhet. Ni har sjelf sagt, att Birgers hustru har en stark och ovanlig själ, – och i sanning! – deri har ni rätt! men hon är likväl menniska, min mor, och dertill qvinna, med ädla och upphöjda känslor, hvars krafter dukade under, när hon såg mannen, – för hvilken hon offrat hela sitt lifs frid, och för hvilken hon in i sista stunden, hoppades räddning, – utföras till döden såsom den gröfsta förbrytare. Fru Arnman. Hvad säger du, barn, var hon närvarande vid afrättningen Arnman. Inte vid afrättningen! – Men hon hade nyss lemnat dem i fängelset, när hon på gården såg dem bortföras. Genast dignade hon sanslös i den inte mindre olyckliga Gabriellas armar, som stod öfvergifven och utan bistånd i detta fasans ögonblick. Det skar mig i hjertat, och jag tvekade ej, att gifva den enda hjelp och räddning som var möjlig. Med största varsamhet blef hon genast nedförd i båten, – men döden tycktes mig redan satt sitt insegel på den arma makans anlete, och om jag icke velat ha ett menniskolif på mitt samvete, så var det omöjligt att i aftons föra dem ända till Tistel-ön. Se der, min mor, – orsaken, hvarföre jag tillsvidare beredde dem en fristad på vår vindskammare. (fattar ömt hennes hand.) Säg mig nu, ... hade jag väl varit er son, om jag handlat annorlunda? Fru Arnman (rörd). Du har ett godt hjerta, min Arve Gud välsigne dig Arnman. Ni säger, min mor, att jag lagt mig ut för dem; – säkert vet ni likväl, att jag för gubben aldrig kännt någon misskund, – men att sonen Birger, genom det myckna goda, han de sednare åren åstadkommit, förvärfvat sig anspråk på ett mildare bedömande.
Den utgår såsom bestämd eller fast för hus från och roed 1 till 183 och med 5 öppningar, men för hus med 6 eller flera såsom föränderlig. Här tages hänseende till följande omständigheter: om öppningen är inkörsport eller fönster, om fönsterna äro belägna i botten-, första eller andra våningen, samt om huset är beläget i en kommun med större eller mindre antal invånare Stadens eller kommunens befolkning Taxa för hus med Taxa för hus med 6 öppningar. eller liera 1 2 3 4 5 Inkörsoch magasinsportar. Dörrar och fönster i parterre, entresol & 2:dra vå- ningen. Likaledes embetsrum, kanslier, kaserner, lärosalar, hospitaler etc.; men icke embetsmäns bostäder. Den efter tariffen belöpande skatten jemkas alltefter kommunens skattskyldighet, så att summan af individernas skatte belopp blir lika med det hela kommunen åsätta. Fönsteroch dörrskatten belöper sig till 20,700,000 francs. Yrkeseller rörelseskatt (contribution des patentes) fördelas icke, såsom de tre ofvannämnda, i förut fastställda summor på de särskilda departementerna o. s. v., utan påföres omedelbart för hvarje yrkeseller rörelseidkande person i kommunen, af dertill utsedde beskattningsmän. Skatten utgöres dels enligt en fast, efter rörelseortens beskaffenhet och omfång graderad taxa, dels af en föränderlig afgift, hvilken, lämpad efter yrkeslokalernas hyresvärde, utgår med lägre eller högre procent i förhållande till rörelsens eller yrkets beskaffenhet och rörelseortens folkrikhet. Yrkesidkare indelas med hänseende till beskattningen i fyra hufvudklasser: Lo) Vanlige köpmän och handtverkare äro alla underkastade den fasta afgiften, som, alltefter yrkets betydenhet, indelas i 8 klasser, af hvilka hvarje, efter rörelseortens folklikhet, sönderfaller i 8 afdelningar, så att bland dessa 6iafdelningar den fasta skatten kan variera från 2 till 300 francs. Kr. Fr. Fr. Fr. Fr. Fr. Fr. De två nedersta klasserna i orter med under 20,000 invånare öro fritagna från den föränderliga skatten.
De s. k. löpande expeditions-göromålen, som tillhöra kamererarne i låne-afdelningen hafva betydligen förminskats i följd deraf, att Banken numera icke mot utfärdande obligationer upptager lån af allmänheten, och nya göromål, medtagande någon större tid för kamererarne, hafva sedermera icke tillkommit. Den förenkling och förminskning i göromålen, som inom låne-afdelningen måste uppstå derigenom, att belåningen af guld ocb silfver skall upphöra, bör göra det möjligt att så ordna göromålen för kamererarne, att den ene må blifva oförhindrad att, de första måna derna af hvarje år, mera uteslutande egna sin tid och uppmärksamhet åt upprättandet af Bankens bokslut med hvad dertill hörer; och Utskottet kan, vid sådant förhållande icke understödja den af Under-styrelsen gjorda framställning, särdeles som de bokhållare inom afdelningen, hvilka det skulle åligga att föra låne - 38 Banho-Ulskollelt Belänkande, JVs 61. afdelningen allmänna lanesamt inkomstoch utgiftsbok, torde kunna biträda kamererarne i de dem tillkommande bestyr. Beträffande personalens reglerande, så vill det väl synas, som skulle, särdeles efter upphörandet af lån-rörelsen mot pant af guld och silfver, de göromål, som belöpa på låno-afdelningens bokhållare, kunna besörjas af tre personer och det oaktadt för endera af dessa bokhållare lemna tid öfrig att understundom biträda kamererarne; men enär én del af nämnde låne-rörelse kommer att under mera än två år fortgå, har Utskottet ansett frågan om förminskning af bokhållarnes antal böra anstå intill nästa Riksdag; samt får föreslå att personalen nu bestämmes, som följer: Kommissarier, deraf en chef 2. Kontorsskrifvare 3. Härigenom skulle komma att indragas icke allenast den personal, som särskildt i och för guld och silfverbelåningen är afsedd, bestående af Kommissarie 1. Bokhållare 4. samt Kontorsskrifvare 2. utan äfven oberoende deraf två bokhållare.
Man måste här isynnerhet iakttaga det inflytande, som handeln och rederierna måste äga i en handelsstat, sådan som Holland. Detta motstånd fann sitt stöd i det stora rederihuset Hoboken, som med sig förenat fyra femtedelar af Rotterdams rederi, rederierna i Groeningen m. 11., och hvilka alla förklarade sig ruinerade i fall den nya sjöfartsförordningen skulle gå igenom. Men den som mönster i all finansförvaltning erkände Holländske Finansministern van Bosse visade äfven nu att han hade de egenskaper, som en så hög embetsman måste ega, framförallt — kar aktersfasthet. Han ryggade ej för motståndet. Efter 10 långa se'ancer, jag säger tio långa séancer i General-Staternas församling, segrade denna utmärkta statsman, och Holland följde Englands handelspolitik i det förevarande fallet. Här vågar jag dock ånyo erinra Eder, Mine Hrr! alt de enda medtäflare i navigationen, sora Holland, lika med England, i dessa debatter erkände, voro Sverge och Norge. Hvad dervid den stora sjöfarten beträffar, så hoppades de kunna möta denna täflan genom nedsättning af kostnaderna för skeppsvirke och andra skeppsförnödenheter, men hvad den s. k. mindre navigationen vidkommer, så erkände de, att i denna, både Sverge och Norge alltid måste ega företräde, ifall dessa länder förstå ali draga tillräcklig fördel af dessa gynnsamma förhållanden. Af den nu under öfverläggning varande Kongl. propos:n synes, alt Konungen betraktat frågan ifrån en högre ståndpunkt; man ser att Regeringen icke fästat sig vid ett eller annat uirderordnadt interesse, utan haft hela den Svenska sjöfartens framtid till ögonmärke. Jag är Konungen tacksam för delta bevis af omtanka för denna, för hela Sverge så vigtiga näringsgren, och att Konungen icke tvekat att låta Sverge ansluta sig till det i verldsnavigationen herrskande sjöfartssystemet. Han följer den hädangångne store monarkens föredöme i detta fallet, ty äfven Han slöt sig år 1826 till det då herrskande systemet, — och således kan väl åtgärden icke af mina värda motståndare klandras?
Om 1851 års riksdag här - lagd med 600 fi:drs skatt, är 300 kaonor om dagen. Den andra, beskattad till 1,080 R:dr, afverkar 3oo kannor per dygn. Bertlin.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o t. 19 ifrån kommet' att göra ett undantag, torde mängden af landels invånare derför hålla den en tacksam räkning. Det är af detta skäl, och äfven för att ej försvåra kontrollerna, som jag anser, att de i § 1 bestämda terminer, under hvilka bränvinsbränning är tillåten, bordt bibehållas oförändrade, eller 3 terminer å 2 månader hvardera, och får följaktligen i denna del reservera mig mot Utskottens förslag. Det skall nära nog blifva en omöjlighet för Kronohetjeningen att hinna iakttaga föreskriften i 26 §, om G terminer för försegling bestämmas, och utvägen för Konungens Befallningshafvande, att dertill förordna andra välkända personer, möter ganska stora olägenheter vid verkställigheten, så väl i anseende till uppgifters erhållande om fullgjord försegling, som i osäkerheten för redskapens egare, att förseglingen blifvit rå verkställd, alt ansvar och förluster derigenom forekommas. Ej heller inser jag, att någon fördel för hränvinstillverkaren häraf vinnes; ty den, som bränner bränvin, nöjer sig troligen icke endast med en månads bränning, hvarmed ringa vinst, om tillverkningen afser försäljning, uppkommer, och ej heller något egentligt understöd för ladugården, då kändt är, att kreatur, som äro vana vid den, efter min åsigt, skadliga dranken, sedermera ogerna förtära torrt foder. Sker åter bränvinsbränning på en månad, blott för att förskaffa tillverkaren, dess barn och tjenstefolk bränvin till husbehof, så kan säkerligen varan inköpas annorstädes med större håde pekuniär och moralisk fördel, än egen tillverkning, så bedrifven, bereder”.
Utskottet tillstyrka: att beloppet af samma assignation 7,900 R:dr Banko, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balanceras, måtte, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga Dom af den 30 November 1842, få afskrifvas. § 41. Som den uti 142 §. af Banko-Reglementet intagna tariff, hvarefter afgifter för depositions-hvalfvets begagnande skola erläggas, är i så måtto oriktig, att afgiften för 4 kubikfot blifver högre än för 5 samt för 8 högre än för 9; föreslå Fullmäktige, att ifrågavarande tariff måtte sålunda förändras: För Depositum af I1/2 kubikfot eller derunder . B:ko R:dr — 16, För depositum derutöfver till och med 4 å Alf2 kubikfot: Första kubikfoten .. hvardera af de öfrige . För depositum derutöfver till och med 8 å 81/2: Första 4 kubikfot. .. hvardera af de öfrige . För depositum derutöfver till hvad storlek som helst: Första 8 kubikfot .. hvardera af de öfrige . § 42. Enär, vid inventeringen af Depositions-hvalfvet, det befunnits, att sedan flere år tillbaka, derstädes förvaras åtskillige deposita, hvilka möjligen blifvit af egarne alldeles förgätne; hafva Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorer (se Berättelsen sid. 34) tillstyrkt Fullmäktige gå i författning der - n n rr n 5? "!•> 1: 16. 8. 40. 6. 16. 4. Ber ål telte af Banko-Fullmäktige. 35 om, att uti allmänna Tidningarne varder införd en uppgift öfver de i Banken varande deposita, hvilka derstädes innestått Tio år och derutöfver, samt att sedermera årligen låta införa dylika uppgifter.
Och då densamma vid sist afgifna underdåniga Berättelse om Länet uppgick endast till 77,273, så finnes att den på sedermera förflutna 5 åren ökats med 4,837 själar, anledningen hvartill, mäste tillskrifva^ flere gemensamt verkande omständigheter, hvaribland hufvudsakligen må nämnas, de förökade möjligheter till bosättning som genom nybygges anläggningar tillkommit, ett allmännare begagnande af vaccinationen, samt fördelarne af ett sundt klimat, hvartill, såsom möjligtvis en följd af dessa sednare, kommer, att under det Cholera-farsoten rasade i Rikets flesta öfriga landskap, detta Läns invånare njutit lyckan att vara derifrån alldeles befriade, då man undantager 3 å 4 personer, hvilka derför blefvo offer. I afseende på Allmogens bildning, torde jag icke misstaga mig, om jag yttrar den förmodan, att densamma står lika högt om icke högre än uti många andra af de sydliga landskaperna i Riket, åtminstone i denman skarpsinnighet och klarhet i förståndet samt en säker omdömes-förmåga, i sig innefatta och alstra den bildning här menas; och torde anledningen härtill få sö - 8 kas i det förhållande, att Allmogen härstädes till så stor del, jemförelsevis med å andra orter, är så kallad sjelfägande, eller sjelf innehar jordpossessionen, hvarigenom åt dess själsförmögenheter gifves en rigtning till sjelfständig själs verksam het, så sällsynt hos tjenande klasser, eller sådana som äro i mera beroende ställning i samhället. I öfrigt är Cliristendoms-kunskapen, skrifocli räkne-konsten allmännare utbredd, hvarjemte Allmogen från längre tider tillbaka gjort sig känd för ägande insigter i lagväsendet, en följd jemväl af det nyssnämnda sjelfägande-tillståndet. Att denna lagkännedom haft något välgörande inflytande på sedligheten, vågar jag dock icke påstå, enär, enligt hvad en olycklig erfarenhet vitsordar, antalet af försvarslösa personer och brottslingar mer och mer tilltager.
Ifrågavarande, i den nya Instruktionens 5 § stadgade afgift, hvilken alltså synes vara behöflig för att tillgång till Förmyndare-Kammarens förvaltnings-utgifter alltid må kunna med säkerhet påräknas, kan, i Utskottets tanke, icke heller anses obillig. Det bör icke förbises att sådane omyndige, hvilkas medel icke ingå i Förmyndare-Kammarens allmänna fond utan särskildt göras fruktbärande, äro, derigenom att lånehandlingarne af vederbörlig myndighet till säkerheten pröfvas samt i Förmyndare-Kammaren förvaras och bokföras, med hvilket allt är förenadt både ansvar och möda, betryggade emot medlens förskingring och derföre böra vidkännas någon motsvarande uppoffring. Desse omyndige njuta äfven framför de öfrige fördelen af en högre ränta på sina penningar. Med full rättvisa kan således icke öfverenstämma att, oansedt öfrige af tillfälliga gynnsamma omständigheter beroende förmåner, tillägga dem äfven den att vara befriade från allt bidrag till Förmyndare-Kammarens förvaltningskostnader och öfverskottsmedel samt låta detta uteslutande drabba de mindre lyckligt lottade. Afven en annan omständighet, som härmed har ett nära sammanhang, bör icke lemnäs utan uppmärksamhet. Enligt Kongl. Förordningarne den 1 Mars 1749 och den 10 December 1756 uppbäres nemligen i alla städer utom Stockholm och Götheborg, »hvilka,» som det heter, »hafva sin särskilda inrättning,» och hvarmed, hvad Stockholm angår, måste förstås Förmyndare-Kammaren, i arfvode för bouppteckning och delning l£ procent af all i boet befintlig egendom, men i Stockholm endast \ procent, hvilken ingår till Förmyndare-Kammaren, som besörjer dessa förrättningar.
Huru det står till med finanserna, derom har jag ansett mig skyldig att vid behandlingen af on af hufvudtitlarne underrätta R. o. Ad., och, efter utgången af gårdagens voterir i först. StatsUtskit, hafva icke några förbättringar i detta hänside kunnat uptäckas, åtminstone ej af någon betydenhet, hvarjemte 9:de hufvudtiteln kommer att medföra större utgifter än som f. n. äro beräknade; och då bristen ej blir fylld genom den skilnad, som upstår genom nedsättningarne i det förstia Utskit, befinner man 30 Den 5 September f. m. sig i samma finansiela ställning, sorn då den förslagsvis uprättade beräkningen togs i betraktande. Man är således au bout des ressources, och derföre bör nu icke komma ifråga att bevilja några medel. Man har vidare fästat sig vid, att då Utslct på f. m. icke kunde bevilja några penningar, det likväl på e. m. hade tillgångar att bevilja understöd åt Boråsbanan. Det förefaller mig likväl något orättvist, att man beskyller StatsUtsk:t att vara ledt af partiska sympatbier för den ena eller andra jernvägen. StatsUtsk:t har ansett att Boråsbanan borde understödjas derföre att statens egen bana skulle vinna derpå. Hvad sjelfva uplåningen inom landet för Boråsbanan vidkommer, så tror jag att man icke bör derom hysa sådane betänkligheter som Hr Akerman här i dag antydt Det bör väl nemi. icke vara omöjligt att erhålla penningar till 4 3/4 proc., i synnerhet då man endast vill uplåna en mindre summa. Och då det onekligen är särdeles fördelaktigt för staten att erhålla den trafik, som en sådan bibana förskaffar, har Ulsk:t ansett att man i detta bäns:de icke borde rygga tillbaka för de finansiela betänkligheterna. Vidare anhåller jag, lika med Hr Åkerman, att få fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet på den våda, PresteSt:ts förslag skulle i tillämpningen medföra för landets kredit.
12g och 74, angående lindring eller understöd för Rustoch Rotehållare inora Jemtland , fann Preste-Ståndet , som bifallit ofvannämnde Betänkanden Ntris 73 och 74 , nu för godt att gillad en dervid, genom ofvannämnde Utlåtande N:o 116 gjorda förändring. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande : N:o 34, i anledning af Herr Hembergs inom Välloflige Borgare-Ståndet afgifna, till Statsoch Banco-Utskotten remitterade Me-i niorial, angående understöd af allmänna medel , till fullbordande af Ystads hamnbyggnad j N:o 35, i anledning af Herr Cronii inom Välloflige Borgare-Ståndet afgifna, till StatsUtskottet remitterade Memorial , angående understöd af allmänna medel till hamnanläggning vid Staden Cimbritshamn } N:o 36 , i anledning af Herr Petterssons inom Välloflige Borgare-Ståndet väckta, till Stats - Utskottet remitterade motion , om understöd af allmänna medel till iståndsättande a i Landskrona hamn ; Bih, till Riks-St. Prat. igl8 iSjo, 9 Sami, g. 3;dje B',det, y.dje Id:t, 130 Prot. Utdrag den 27 Januarii 1830. Nio 37 i i anledning af Herr Westerstrands inom Välloflige Borgare-Ståndet väckta , till Stats - Utskottet remitterade motion, angående understöd af allmänna medel till så väl hamnbyggnad vid Staden Halmstad, som upprensning af Nissa A ; N:o 38 , i anledning af det utaf Riksdags-Fullmägtigen Anders Persson från Östergöthlands