Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. ^bid justering af den §. i Riksdaas-Bestutet, som handlar om Riksens Ständers JustirieOmbudsman, Fullmagtlge och Revisorer m. m. ansås Prest» Slandet ester ordet Riksgälds, Lon roi - -624 Den i2 Augusti. rokret bora tillsättas: samt Allmänna Maga, rins-Direccionens Ut supra. Lx krotocollo, p k/. ^Im^uist. Utdrag af prstscollet, hället hos ^ögwörd. Prest-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 12 Aug. iKra.- S D. ^§fter uppläsande af Bewillnings-Utffottets Förstag till jemkning i Riks, Ståndens skiljaktiga meningar angående Bewillningen, fann Prest-Ståndet, i afseende, pä i8:de Punkten, skäligt, stänga sin deruti anförde mening, i sä »Mto, att det biträder Hederwärda Bonde -Stärruets kanka, att Bewillnings-Ofwsrffkttek endast mä lända till befrielse' för Gemenskapen af Jndelte Regementerne och Bäts»nanshället, och allt öfrigt ingä i Banken till Amortisiements - Fond för RiksgäldS - Sedlarne; äfwensom Prest, Ständet biföll Hederwärda BondeStändetS uti rz Momentet'vttrade önskan om tiden -för Anglingars Mantalsffrifwande. För öfrigt instämde Prest, Ständet uti Höqloflige Ridderffapet och Lldelns genom nu inkommit Protocolls » Utdrag meddelte Beslut, i anseende till z:dje Mom. att Pensionärer mä beskattas lika med Embetsoch Tjenstemän; sä att det af Högloflioe Ridderffapet och Adeln t detta Moment äskade tillägg mä äga rum.
I båda dessa fall har afsändaren vid inlemnandet af sin skrift bestyrkt sin indentitet och låtit collationera depeschen samt derom underrättat emottagaren; men som ingen lag stadgar hvad värde en sådan telegrafdepesch eger, hafva, till stor skada både för samhället och den enskilte, de gifna updragen ej blifvit utförda. På grund häraf vågar jag väcka följande motion: Att lagUtsk. måtte till R■ St inkomma med förslag till en lag, sorn stadgar: alt då lelegrafdepescher, enl. 19 och 23 af nu gällande Telegraf Reglemente, äro försedde med erforderliga kontroller, skola de i vissa fall vara gällande, som om de vore skrifteligen afgifne. De åberopade §§ lyda som föijer: § 19. Afsändare af depesch är förbunden att, om telegraf-tjensteman så fordrar, styrka sin indentitet medelst företeende af: antingen pass, betyg från Polis eller annan offentlig Embetsmyndighet, eller ock skriftligt eller muntligt intyg från känd person. Fordrar afsändare att, från afgångsstationen, erhålla inty'g om känd eller behörigen styrkt indentitet, varder sådant i depeschen tecknadt med: »afsändarens indentitet bestyrkt», och jemte densamma aftelegraferadt. Dock ikläder sig Telegrafverket icke något ansvar i berörda afseende. 328 Den 22 November. § 23. Till rättelse af möjliga misstag vid telegraferingen eger derföre afsändare att begära coltationering, d. v. s. återtelegrafering af depesch från emottagningsstationen. Till vinnande af sådan kontroll tecknas under depeschen: »collationeras». Äfven mottagare af depesch kan fordra collationering. Chiffrerad statsdepesch skall alltid collationeras. Många exempel hafva gifvits på rymmares fasttagande genom telegraf, så väl i vårt land, som i andra länder; men huruvida de varit fullt lagenliga, är icke bekant; emellertid har man hört, att i Amerika bröllop blifvit firade, der bruden varit i den ena stationen och brudgummen i den andra, samt vigseln skett per telegraf.
M e d en tesked sättes klickar på en smord plåt. Gräddas i ganska varm ugn. Marängbollar. 3 ägghvitor, 1 matsked ättika, 4 2 5 gr. socker röras tillsammans åt en led - J timme. Skuren Allmännyttig1. Bästa sättet att rengöra skridskor, när de läggas undan efter vinterkampanjen är att först gnida dem med smergelpapper (köpes i järnbodar) och sedan taga litet trippel på en yllelapp och gnida efter med; skridskorna bli som nya. Emma. Hvarjehanda. För att befria hvita gipsfigurer från flugsmuts eller för att, om de äro bruna och nedrökta, ånyo göra dem som nya, gnider man först af dem med glaspapper. När detta skett, ger man dem en öfverstrykning af kremshvitt, som rifves fint och tillsättes med ej för starkt stärkelse vatten, hvarefter det med pensel strykes på figuren. På detta sätt blir den som ny. — O m man efter denna behandling af figuren ger den ännu en öfverstrykning af hvit tvål och hvitt vax § dekagram löst i 1 kilogram kokande vatten, blir den ännu vackrare och mera glänsande. / v. P. Handarbeten. ParapJyväska. DENNA BÅDE TREFLIG OCH PRAKTISK, I KLÄDSKÅP SNEDDAR ELLER 85 CMS CM BREDT HAR SIN PLATS TAMBURER. ETT STYCKE LÄNGD LEDIGA PLATSER. VÄSKA, S O M ÄR MAN En AFOCH KLIPPER C M LÅNGT. MELLANRUM STYGN, DETTA BEHANDLAS VIDARE FÖRSES M E D TRE RÄNDER MONTERAS UPPTILL Magsjukdomar med god bildning kan mot konversation och undervisning i sitt modersmål erhålla ett godt hem under sommaren. Vidare meddelar Kamrer Er. Anderson, Örebro.
Man må säga hvad man vill om konvenlikelplakatet, och jag vill icke yttra mig om behofvet af dess uphörande, något, som dessutom icke hör hit, men under 1J[ års tid har jag öfverlagt med mig sjelf, om hvad som i det hänseendet vore nyttigast, utan alt jag ännu kunnat besluta mig för det ena eller andra. Måhända skulle, i den händelse ett uphäfvande äger rum, följden blifva den, att staten och kyrkan söndrades. Vår tid har lillegnat sig en falsk bildning. Ilär upsla bildningscirclar, nya arbetareföreningar, och hvarföre? Jo! af tidens behof säger man, och jag tror det. Men deras urartande från ett religiöst och chrislligt till ett irrelegiöst lif, måste härledas derifrån, att dessa arbetareföreningar, dessa bildningscirklar allt för ringa hållas inom religionens grunder. Slutligen har Hr Bråkenhjelm yttrat sig om nödvändigheten af den borgerliga lagens medverkan lill kyrkotuktens hållande i helgd, och jag gillar till alla delar denne hans åsigt samt har, första gången jag yttrade mig, äfven gifvit mina tankar i delta fall mera fullständigt tillkänna. Om nu R. St. öfverenskomma om en underd. skrifvelse till K. M. i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, är jag öfvertygad, att den uplysta Regeringen skall inse vigten af delta ämne, och derföre finner jag hvarken en återremiss eller förkortning af Utsk:s förslag behöflige, utan förnyar min anhållan om propos. på bifall. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Såsom icke varande Stockholmsbo är jag icke heller i tillfälle att bedöma, huruvida en förbättrad själavård i hufvudstaden kan vara af behofvet påkallad. Då emedlertid såväl Utsk. som flere ledamöter af detta Stånd med mer eller mindre bjerta färgor framhållit nödvändigheten i detta afseende, vill jag gerna tro, att genomgripande åtgärder erfordras för att bringa hufvudstaden till ett någorlunda drägligt tillstånd, och att följaktligen en underd. skrifvelse från R. St. bör till K. M. afgå.
Alltid är det mig en glädje att se dig i mitt hus, men illa behagar mig Ejnarfjordingarnes våldsamhet och den ödeläggelse, de tillärna mitt hus.» »Blott jag och Tordis skola gå in och rannsaka», sade Torkel. Därpå gingo de in i huset; men länge dröjde de ej därinne, ty husen voro ej stora, och när de ryckte upp dörren till hvardagsstugan, var denna så full af rök, att de intet kunde se. Sedan gingo de ut och genomletade gården. »Jag kunde icke rätt se, hur det stod till därinne i stugan», sade Tordis, »för rökens skull, som var där. Nu skola vi gå dit igen och taga bort luckorna, så att röken kan komma ut och vi kunna se oss omkring en smula.» Tordis och hennes son gingo hän till stugan och togo bort luckorna. När röken drifvit bort, sågo de Grimas stol stå midt på golfvet, och bilden af Tor med hammaren syntes på ryggstödet; men Tormod Kolbrunarskald sågo de alls icke till. »Det finnes ännu hedendom kvar hos Grima», sade Tordis, när de åter utkommit; »ty jag såg guden Tors bild på hennes stol.» »Ja, sällan kommer jag till kyrkan», svarade hon, »för att där höra lärda mäns predikningar, ty jag hafver lång väg dit och icke just mycket folk här hemma, som kan se till huset. Men ofta när jag ser Tors bild, som jag kan både bryta itu och bränna, så snart jag det vill, rinner det mig i sinnet, huru mycket större han är, som hafver skapat jord och himmel och alla ting, synliga och osynliga, och som gifver lif åt allt och ingen mäktar öfvervinna.» »Kan vara, att slikt rinner dig i sinnet», återtog Tordis, »men vore icke din vän, höfdingen Torkel, här med så många män i sitt följe, så skulle jag nog ha kunnat krama sanningen ur dig, ty jag är viss om, att du vet, hvar Tormod gömmer sig.»
Häri funno de talrika meningsfränder bland folk från andra klasser: hela den flock af konservativa, för hvilka den moderna utvecklingen synes som en utveckling nedåt i stället för uppåt, hvilka tro tidens ondska bero på en alltför allmän halfbildning som foder anspråk utan motsvarandeduglighet, missnöje med bestående förhållanden der det i själfva verket endast år oförmåga att anpassa sig efter dem som bår sknlden. De båda lägren funno hvarandra, omfamnade hvarandra och så «kapades » nya landtmannapartiet », hvilket för öfrigt upptog i sina led eller fick råkaa som frivilliga buadsförvandter alla dem, son hade ett eHer annat särskildt intresse, för hvars iallföljd kråfdes att hafva bönderna med, och som ieke ledo af allt för stor respekt för grundsatser. Försvarsvänner, som gärna ville gifva de » förb bönderna » ett vederlag på tredje mans bekostnad, om man kunde till lön få större anslag till srné och flotta; konungamaktens betjänte, som ville begagna tillfiUet att minska riksdagens maktsfår eller illudera dess förut stundom obehagliga kontroll; klerikaler, som med glädje i den okunnige bondehögen återfunno sitt eget hat mot andlig frihet; landtpatrooer, som förut af böndernas klasshat hållits utanför de allmänna vårf, för hvilkas ernående fordras » folkets » röster men som nu hade något att hoppas genom att göra sig mera bondske in bönderna sjilfva: i det hela, en brokig skara folk, bvars enhetstanke med ett ord kan sammanfattas i hat mot den modema utvecklingen. Till mycket stor del &amp; r det i vårt politiska lif nya element: reaktionen lockar naturenligt fram wr sina gömslen den talrika hop, som i odling blifvit efter men inder fraraåtgåendets tider bär sitt hat tyst för sig. Tullfrågan har vid detta riksdagens sjunkande spelat en ödesdiger roll. Det är en fråga, som för bönderna kunde drif-vas upp till en verkligen stor fråga: för ekonomiska ting, där B&amp;got är att förtjäna eller förlora, har nämligen denna samhällsklass alltid haft god blick.
Kronofogdarnes aflöning efter stat är visst icke för högt tilltagen, men öfverstiger dock med 500 R:dr Häradsskrifvarnes, och ännu väsendtligare framstår skilnaden då man beräknar Kronofogdens extra förtjenster, dem Häradsskrifvaren alldeles saknar, samt de högst olika afbränningarne för resor, tjenstebiträde, skrifmaterialier m. m. I anseende till underbyggnad i kunskaper erfordras sådan ingalunda i mindre mått för häradsskrifvareän kron ofogde-tjenstcrna, och ju längre man intränger i saken, desto svårare blifver den framställda frågans lösning, intilldess densamma af statsmakterna på ett tillfredsställande sätt utredes, antingen med häradsskrifvaretjensternas förklarande såsom umbärliga, eller innehafvarnes försättande i någorlunda lika vilkor, åtminstone på papperet, med deras tjenstekamrater. Då grundprincipen för all pensionering på indragningsstat är bibehållandet af lönen, hvilken princip jemväl följes utom för landtstaternes tjenstemän, — hittills utan målsman lemnade, — samt de under tjenstetiden, efter hvad som förut blifvit angifvet, vanlottade och förbisedde Häradsskrifvarne, hvilkas helsa och krafter ovilkorligen mäste undergräfvas eller rättare sagdt ruineras af ansträngande arbeten, oftast under ekonomiska bekymmer, skola, efter händelseoch undantagsvis uppnådde 65 lefnadsår, afgå med en pensionering af 1,500 R:dr, under det deras förenämnde kamrater, ofta i goda ekonomiska omständigheter, hugnas med 2,000 R:dr, ;— så måste det orätta i den nu varande skilnaden emellan Kronofogdars och Häradsskrifvares löner och pensioner för hvar och en, som nitälskar för rättvisa och billighet, ligga i öppen dag.
Men Staten är icke beläten med denna succesift ingäende Bcwillning, emedan behofwen mäste fyllas genast, eller fortare än denna kan ingä. Det decerteras derföre: at den Jordägare, som finner sig i ständ, och är hugad at pä en gäng afbörda sig denna tio ärs stätten, äger rättighet at göra det med afdrag af Fem procents-Ränta för hela förskottet hwilken Ränta dä blifwer. Den 21 Augusti. Den som pä detta sätt stolle afbörda sig hela afgiften, gjorde det säledes med en Summa af Rd. 108: 36 si. i ställe för Rd. 6o pä io är. Men samma rättighet, at för lika Capital tilköpa sig en sädan Stats-Fond, skulle wara för Allmänheten öppen, likwäl sedan Jordägaren fäkt begagna en options-rätt t l denna lösen, til hwilken han är framför nägon an, nan berättigad. Hela Summan, som ester detta Förslag inflpter, förutsatt at den löses, bäve af Jordägare och andre, gär til Rd. 7,o99,7LO. I alla sädana läne - operationer, hwilka hwila pä friheten at antaga de ärbudna wilkoren och den upgifna säkerheten, mäste sannolikheten at lpckas bedömmas efter grunder tågna ur sjelfum planens egna beskaffenhet. Dä det är gifwet, at rörelse-Capitalet inom cn gansta kort tid är tredubbladt, sä är ock gifwet, at Den 21 Augusti 2007 at en stor dcl af denna säledes tilökade numeraire, den arbets - och waru-mängden icke kan anwända, mäste söka employ, och at derföre den kistlagda penningen erbjuder sig der den först finner förtjenst med antaglig säkerhet. Denna sednare finnes i Läntagarens förmäga och wilja at upfylla wiktorén, och om bäda söker Längifwaren uplysning innan han ingar i entreprisen.
Hos Fullmäktige anmälde Bankens Fiskals-Embete, uti Memorial af dén 6 December nasti, år, att vid den närmare granskning af göromålen inom Sedelkontoret, som, till följd af det korrt förut verkställda Chefsombytet för nämnda Kontor, ägt rum, följande omständigheter, bland annat, yppats, nemligen: att, under tiden från och med 1844, den uti Redovisningsordningen för Kontoret intagna föreskrift derom, att kollationering emellan afprickningen i Credits-Nummer-böcker samt Debets-böckerna skall verkställas dagligen för nästföregående dagens bokföring, icke blifvit iakttagen, samt att ehuru Redovisnipgs-ordningen för Sedelkontoret tillika stadgade, att ”efter hvarje års förlopp upprättas extrakter utur CreditsNummer-böckerna öfver utelöpande sedlar å 16-f R:dr och derutöfver, ” sådant extrakt likväl icke blifvit upprättadt för någoldera af de då sistförflutna fyra åren. 1 anledning häraf, hafva Fullmäktige ej mindre inhemtat vederbörandes förklaring öfver hvad sålunda anmärkt blifvit, än äfven förordnal, att de felande extrakterna utur Credits-Nummer-böckerna öfver utelöpande sedlar å 16f R:dr och derutöfver för åren 1844, 1845, 1846 och 1847 ofördröjligen skola upprättas; hvarefter Fiskals-Embetet med slutligt Memorial inkommit, hvilket Fullmäktige ännu icke till pröfning förehaft. Som emellertid det i flera afseenden är af serdeles vigt, att extrakt öfver utelöpande sedlar å de högre valörerna varda, efter hvarje års utgång, upprättade, hafva Revisorne icke kunnat'undgå anmäla, att ofvanomförmäldla, såsom felande anmärkta, extrakt-arbete ännu
Schreiberska kuren; N:o 140, i anledning af väckt motion, angående försäljning, till skatte af en del kronan tillhörige och till statsverket indragne hemman och lägenheter; N:o 141, i anledning af väckt motion, angående föreskrifters meddelande i afseende på rättigheten till bosättning å och begagnande af åtskilliga kronoholmar i Götheborgs och Bohus län; Prot.-utdrag den 3 Maj 1848. 331 N:o 142, i anledning af vackt motion, angående upplåtande af kronoparken Furubacken åt Marums, Vinköls och Härlunda socknar; IS:o 143, i anledning af väckt motion, angående tilldelning åt Björsätters sockens hemmansegare af skog från kronoparken Vestra Kinneskogen ; N:o 144, i anledning af väckt motion, alt å kronans egendomar bosatte husmän och torpare må njuta mera tryggad besittningsrätt till sina torp och jordar; N:o 145, i anledning af väckt motion, att för domaren i Östra härad af Jönköpings län måtte anvisas annat boställshemman; samt N:o 146, i anledning af väckt motion om befrielse för städerna i riket från utgifter för kronouppbörden, byggnad och underhåll af tullhus samt fångvården, och dessa utgifters uppförande på rikets stat. S. D. Föredrogs och afslogs Stats-utskottets den 2 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 139, i anledning af väckt fråga om förändring i afseende å sättet för uttagande från Kongl, räntekammaren af de till vissa verk anvisade stats-anslag. Från Högv. Prf.ste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets utlåtande N:o 42, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 15 öfver väckta motioner om förklaring, huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, angående förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtanden:
Undervisningstiden vid musikkonservatorium, som står under musikaliska akademiens inseende, är indelad i två terminer, vårterminen från den 15 januari till 31 maj, höstterminen från 1 september till 15 december. Sökande till elevplats skall personligen anmäla sig å de tider, som för hvarje termins början meddelas i annons. För att varda till elev antagen fordras: 1) anlag för musik samt så mycken utbildning i det ämne, i hvilket undervisning önskas, att anlaget tydligen framstår; 2) nöjaktig insikt i musiklärans elementer svenska språkets läsande och skrifning samt räkning; 3) ålder af minst tolf, högst tjugu år; dock må den, som önskar undervisning i orgel, sång eller komposition, vinna inträde vid högst tjugufem års ålder; 4) prästbetyg, utvisande god fräjd, läkareintyg om god hälsa samt tillståndsbevis af målsman. Elev erlägger vid inträde i konservatorium inskrifningsafgift med fem kronor samt en terminsafgift af tre kronor. Från terminsafgiften kan dock befrielse vinnas af elev, som kan styrka sin medellöshet och är känd för flit och godt uppförande. Examen anställes efter hvarje termin. Undervisningstiden får icke utsträckas utöfver 3 terminer i hvarje hufvudämne. Ä t fattiga elever, som utmärkt sig, utdelas stipendier och gratifikationer. * Akademiens för de fria konsterna undervisningsverk omfattar skola för målareoch bildhuggarekonst. I den förra upptagas äfven kvinnliga elever, men ej i den senare. Läroåret, som börjar den 1 september, fördelas i två terminer. Ansökning om inträde vid läroverket skall skriftligen affattas och, ställd till läroverksnämnden, vara till direktionen inkommen före den 20 augusti. Vid ansökningen skola vara fogade intyg om fullständiga namn, födelseår, ålder, fräjd och kunskaper samt, därest inträdessökande är omyndig, tillstånd af målsman. Ingen elev antages, som ej nått 15 år.
Och skulle jäg tro, att, i fullföljd af den grundsats, jag här framställt, äfven borde bibehållas och antagas, hvad Afdelningen föreslagit i en, näst efter nyssnämnde 3:ne intagen, men af Utskotten utesluten, 48 §. af detta innehåll: ”Den, som vid bruk och herrgårdar, efter serskildt aftal med egaren, lemnar spisning åt hans husfolk, eller åt resande, eller deras betjening, bote 20 R:dr, om han vid andra tillfällen, än under måltider, eller till andra personer, än ofvannämnde, utminuterar bränvin, Sevillu..-, Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-TJ tskoilens Betänkandej N.O 'j. 25 bränvin. Förbryter lian sig oftare, bote Fyratio R:dr och hafva icke vidare frihet, änskönt han derom med gårdsegaren öfverenskommit att mat och dricka till förtäring på stället afyttra.” Dessutom må det mig tillåtas ati, i afseende på den af Utskotten nu till antagande föreslagne §•> förena mig i den anmärkning, som Herr Halling derom i sin reservation framställt; äfvensom tilläggas må, att, om A ('delningens föislag till de här ofvanomförmälde §§. skulle komma att god kännas, det faller af sig sjelft, att de af Utskotten i öfrige §§. framställde ansvars-stadganden, hvilka stå i strid med Afdelningens, skulle förfalla. 3:o Hvad angår 4{ §> s& anser jig den der upptagne ansvarsbestämmelse af bränvinels förlust alldeles olämplig. 4:o Skulle (hvilket jag, under åberopande af mina förut här ofvan uttalade åsigter, för min del dock ej kan finna eller gilla) en så beskaffad föreskrift erfordras, som Utskotten antagit i 47 §•?
Mörners motion antvdt en önskan, att voteringen i representations-frågan skulle hafva varit öppen, så anhåller jag att få till prot:t anmäla, att jag vid denna votering har röstat nej; jag anhåller dessutom att få inlemna min skriftliga reservation mot R. o. Ad:ns i ofvannämnda fråga fattade beslut. Föredrogs ånyo Riddarh.-Utsk:ts d. 30 sisth December och 3 Januari på bordet lagde Utlåt. N:o 4, i ani. af Hr Fåhraei, Edvard, motion ang:de månadtlig tryckning af förteckning å R. o. Ad:ns ledamöter vid riksdagen. Gr. Mörner: Sedan R. o. Ad. nu behagat besluta, att förteckning öfver R. o. Ad:ns d. 7 December nästlidna år närv:de ledamöter skall tryckas samt, jemte prot:t öfver diskussionen i representations-frågan, utdelas i lika många exemplar som riksdagstrycket, anser jag detta förslag icke vidare erfordra någon åtgärd från R. o. Ad:ns sida. Det har visserligen blifvit föreslaget, att vissa stjernor skulle sättas vid en del namn till utmärkande af hvilka, som äro lltskis-ledamöter, men detta är väl icke af den vigt, att tryckning af en särskild förteckning derföre bör ega rum. Jag anhåller derföre om propos. derå, att detta Betänk, icke må föranleda till någon åtgärd. 56 Den 10 Januari. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till ifrågav:de Utlåt., hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 4 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagcu dcu 10 Januari 1866. Plenum kl. 1 e. m. Anmäldes och inbeledsagades Hr Stats-Rådet m. m. Garl Johan Malmsten, hvilken å K. M:ts höga vägnar ölverlemnade nedannämnde Kongl. Propos:r och Skrifvelse till R. St:r, nemi.: Propositioner: l:o ang:de pension å Allm.
“Ja, jag ser Guds rättfärdiga dom. Det var jag, som för tre år sedan slog ihjäl den karlen, hvars baneman icke fanns, fastän jag är oskyldig i det nyare dråpet.“ Buscagrius, professor i Upsala, en lärd man, anförde under en disputation en författare oriktigt. Hans motståndare anmärkte detta; men Buscagrius svor, att han hade rätt och bad Gud, att han aldrig måtte komma i katedern mer, om ej så vore. Hemkommen uppslog han sin författare och fann sig då citerat orätt, blef förskräckt, sjuknade och kom verkligen aldrig mer i katedern. En bonde, Måns i Sannabäke i Stenbrohults socken, drog sin fader i håret utur stugan; vid tröskeln ropade fadern: “Håll, Masse! drag mig icke längre; längre drog jag ej min far.“ Sonen svarade: “Som jag alltid gjort allting bättre än du, så efter du drog din far till tröskeln, skall jag draga dig utom dörren.“ Tvänne fröknar Friesendorf bodde på Hammarby (Linnés egendom) före honom. De voro hela sin tid så oeniga, att de ej kunde tala med hvarandra. Då den ena dog, fägnade den andra sig och sade, att hon skulle sörja i skarlakan; men inom fyra dagar låg äfven hon på båren. De begrofvos på en dag i samma graf. Hvad som synnerligen fäst granskares uppmärksamhet, är att bland Linnés berättelser alla afse en straffande vedergällning, ingen en belönande, utom följande: En svensk kapten inspärrade i en lada några ryska soldater, som der lågo sofvande, och lät sätta eld på ladan. En rysk kapten sprang ut, lade sig för fötterna på dåvarande kornetten Johan Gyllenborgs häst och bad om annan död, än att brännas lefvande; Gyllenborg frälsade honom. Efter slaget vid Dniepern6 blef Johan Gyllenborg fången, men då han låg sjuk utanför tältet, kom en rysk öfverste och frågade, om bland fångarne fanns någon Johan Gyllenborg. Han tog honom hem, skötte honom tills han blef frisk och gaf honom sedan en ansenlig penningsumma, för det han en gång frälsade honom från branden. Och härmed slutar vårt utdrag ur Linnés berättelser.