Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åsyftades någon gång sådant, i afsigt att träffa brottsliga rådslag, vore den återhållande kraften i detta lagbud säkerligen ingen, så vida man ej ville skärpa straffet för underlåtenhet till en grad, som åter för vanliga fall vore alltför obillig. 11 KAR Om fridsbrott. Endast ett par mindre förändringar äro i detta kap. af Rikets Ständer vidtagna. I 9 § talas, bland annat, om våldsgerning vid sockenstämma. Då emellertid genom de nya kommunalförfattningarna sockenstämmor äro aftysta, hafva, med uteslutande af nämnde ord, i stället införts orden kommunaleller kyrkostämma. Bland de i 15 § omförmälda fridsbrott har äfven upptagits det fall, att friden på det i denna § angifna sätt störes vid auktion. De oordningar, som ej sällan ega rum vid dessa af en större menniskomassa ofta besökta offentliga sammankomster, synas i förening med den likhet, auktioner ega med de i § redan omförmälda marknader, utgöra ett tillfyllestgörande motiv för tillägget härutinnan. 12 KAP. Om förfalskningsbrott. I 2 § af detta kap. är straffbestämmelsen af Rikets Ständer jemkad till likhet med gällande lag; och hafva straflnedsättningar i öfrigt vidtagits i 3, 5 och 7 §§, hvarjemte en särskild straffnedsättningsgrund införts i 12 §:s sista moment. Den förändrade redaktion, Rikets Ständer gifvit åt 9 §, öfverensstämmer med den af Högste Domstolen föreslagna och har funnits nödig, på det att denna § ej måtte behöfva åberopas i den 21:sta. Ett åberopande derstädes af 9 §, sådan denna är uppställd i E. K. Maj:ts förslag, medför den oegentlighet, att enär jemväl 3 § är åberopad i den 9:de, men icke särskildt i den 21:sta, förlust af medborgerligp förtroende skulle ådömas den, som förfalskat ett af Norsk myndighet utgifvet frejdbetyg, fastän sådan påföljd icke vore stadgad för förfalskning af dylikt betyg, utgifvet af Svensk myndighet. Genom redaktions-förändringen i 9 § blir deremot dess införande i den 21:ta öfverflödigt.
Jn fidem Protocolli, O. J, Lagerheim. Dm ar Fcbruurii. Fredagen’ den 21 Februarii* Plenum klockan 10 förmiddagen» Herr Grefven och Landt Marskalken yt^ trade, att då Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om StatsVerkets tillstånd och behof till Statsutskottet ankommit den 5i sistlidne Junuarii, och motionstidens början, enligt a7;de och 56:de §. §. Riksdags-Ordningen och 36:te §. Riddarhus-Ordningen borde från sistnämnde dag beräknas, men trettionde dagen derefter inföll å Söndagen den 2 Martii, hemställde Herr Grefven och LandMarskalken, om icke, i likhet med hvad Allmänna Lagen, rörande beräkning af fatalietid stadgar, nästa söknedag efter den 2 Mars, eller Måndagen den 3 i samma månad, kunde anses såsom den sista dagen, å hvilken under innevarande Riksdag, motioner fingo inom Ridderskapet och Adeln väckas. Bifölls. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den i4 dens nes aflåtne, och den 18 derpå följde förmiddagen på bordet lagde Nådiga skrifvelse till Rik»sens Ständer, om valet af ett Hemligt Utskott j och anmodade Herr Grefven och Landt-Marskolken) x anledning häraf, Herrar Electorer, att i morgon sammanträda, för att utvälja tren - Den 18 Februarii. ne Ledamöter af Ridderskapet ocb| Adeln i Hemliga Utskottet* Grefve Gyllenborg, Johan Henninge hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: (Se Bilagan N:o x.) Lades på bordet. Grefve Hård, Carl Guftaf, hade inlemnat följande, som upplåstes: (Se Bilagan N:o 2.) Förenämnde x3 motioner lades på bordet. Anmåltes och emottogs Hans Excellence Hof-Canzleren Herr Grefve af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts höga vägnar, aflemnade trenne Kongl.
Paul Hedsröm från Wester-Norrlands län har anfört, att då det vore af högsta vigt, att vid ett laga skifte tillräckligt, om än ej alltför stort, område af ägorna intages såsom inrösningsjord, men ingen bättre än delägarne sjelfve kunde känna skifteslagets beskaffenhet och behof i detta hänseende, syntes det motionären, som borde förrättningsmännens befattning med urskiljandet af inoeh afrösningsjorden inskränkas till att i ämnet tillhandagå delägarne med råd och upplysningar, samt att blott i det fall, alt jordägarne icke kunde komma till enighet sins emellan, genom beslut skilja dem emellan; hvadan och enär, genom berörde urskiljande [öre skiftets fullbordan, man blefve förhindrad att tillgodogöra sig den erfarenhet, som uti ifrågavarande hänseende under skiftets fortgång vunnes, samt kostnaden för den ändring i alrösningsjordens fördelning, som möjligen kunde blifva en följd af förändringen af gränslinien mellan inoch afrösningsjord, på de flesta ställen icke skulle uppgå på långt när till samma belopp, som orsakas af Agodelnings-rätts sammanträde för afgörande af tvist i denna fråga, motionären hemställt, att förrättningsmännens beslut derom icke bör få öfverklagas, förrän i sammanhang med skiftet i allmänhet; till följd hvaraf dels 6 Kap. 2 §, dels ock 18 Kap. 9 och 13 §§ skulle förandras i omförmälda syfte. Det kunde väl vid ett flyktigt påseende synas mera likgiltigt, om urskiljandet af hvad såsom inrösningseller afrösningsjord skall beräknas, öfverlemnas åt delägarnes egen beslutande rätt. Men nu gällande stadgande, att detta skall afgöras af förrättningsmännen ”efter rådplägning med delägarne”, måste dock vid ämnets närmare betraktande medföra större fördelar. Derigenom nödsakas nem ligen skiftesmannen och gode männen att med den största noggrannhet undersöka all skifteslagets mark, hvarigenom de blifva förtrogna med beskaffenheten af föremålet för deras förrättning, i stället att, om delägarne sjelfve finge utvisa, hvilka områden borde såsom inrösningsjord beräknas, förrättningsmännen skulle lätteligen förledas att egna återstoden ringa uppmärksamhet.
Skulle denna föreskrift åter qvarstå, så klefve följden, att alla de mest förderfvade måste i Statskyrkan qvarstanna, de må nu bekänna huru absurda läror sorn helst. Vi kunna icke landsförvisa dem, ty öfriga Europeiska samhällen vilja icke taga emot dem, och Svenska representationen har jemväl uttalat sin förkastelsedom öfver detta straff. Detta till svar på do spetsfundiga tolkningarne af Grundlagen. Denna Grundlag säger, att en hvar skall vara skyddad till sin religion. Månne då den, som förnekar den Svenska trosbekännelsen och alla andra trosläror, jemväl skall skyddas till sin religion. Det kan icke förnekas honom. Hr Cederschiöld, R., har sagt, att jag skall hafva yttrat något, som vore i strid med hvad jag anförde vid de gemensamma öfverläggningarne. Ehuru jag är öfvertygad, att R. o. Ad. vid min ringa person icke fäster något afs:de eller vid en motsägelse emellan mina yttranden, anhåller jag likväl få nämna, alt talarens citat är fullkomligt oriktigt. Mitt yttrande togs icke till prot., men det finnes likväl intaget i de allmänna tidningarne, till hvilka jag alltså hänvisar. Ibland annat yttrade jag, att jag icke vågade tillstyrka bifall till K. M:s Propos., emedan jag ansåg sådant icke vara öfverensstämmande med allmänna opinionen, roen jag har sedermera funnit mitt misstag. Då emellertid representationen återremitterade Betänk, i syfte, att landsförvisningsstraffet skulle borttagas, så måste Utsk. ställa sig sådant till efterrättelse. Ar detta ett fel, så har Utsk. flerfaidiga gånger gjort sig dertill skyldigt, och säkert är, att jag, som ledamot af Utsk., kommer att så göra. Jag sade på f. m., att så länge landsförvisningsstraffet icke var utdömdt af domaremakten och representationen, så länge kunde I) en 3 Febr n a ri e. m. 191 detta straff bibehållas, men sedan representationen utdömt det, var dess bibehållande omöjligt ech derigenom hade frågan kommit i en förändrad ställning, och ur sådan synpunkt bar.Utsk. ock afgifvit sitt Betänk.
Ehuru den lydelse 8 § i 1861 års bevillningsstadga egde, innebar, att den eftergift af eller lindring i bevillning, som för der bestämda inkomstbelopp af kapital eller arbete fanns medgifven, skulle tillämpas utan afseende derpå, att den skattskyldige kunde tillika innehafva fastighet, ansågs likväl, i anledning af väckta motioner, vid den påföljande riksdagen sådan förändring häri vara af rättvisa och billighet påkallad, att de inkomster skattskyldig, hvilken egde fastighet, eller del i särskildt beskattadt bolag, eller drefve rörelse annorstädes än å mantalsskrifningsorten, deraf åtnjöte, jemväl borde härvid tagas i betraktande. Den lydelse § derigenom erh"'l och enligt nu gällande bevillningsförordning eger, hafva Rikets Ständer väl ansett vara såsom allmän föreskrift tillfredsställande, och derföre bibehållit densamma oförändrad; men dä emellertid äfven efter dess antagande det förfaringssätt, hvartill det äldre stadgandet berättigade, lärer fortfarande hafva flerestädes iakttagits, och då derjemte behöfligt må vara, att närmare ledning lemnäs för uppskattning i sådana förekommande fall af fastigheters behållna afkastning, hafva Rikets Ständer vid slutet af Instruktionen för taxeringsförrättningarne infört ett nytt moment, innefattande, jemte erinran huru 8 § rätteligen bör tillämpas, föreskrift angående ordningen dervid för beräknandet af fästighetsinkomst. Bih. till R. St. Skrifvelse, JVs 95. Efter denna redogörelse för de af Rikets Ständer sålunda vidtagna förändringar i Bevillningsstadgan och den dertill hörande Instruktionen för taxeringsförrättningarne, få Rikets Ständer härmed till E. K. Maj:t i underdånighet öfverlemna transsumt, i ofvan omförmälda delar, af nämnda författning, under anhållan att E. K. Maj:t täcktes låta densamma till allmän efterrättelse kungöra. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Juni 1866. ; Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1866.
Konungen ej eger rätt att upplösa riksdagen, det andra att statsregleringen ej skulle medhinnas på fyra månader. Hvad nu det första skälet beträffar, så, om vi betrakta saken från dess praktiska sida, skola vi finna, att det icke är så farligt dermed. Annu har aldrig någon riksdag efter införandet af vårt nya statsskick blifvit upplöst; och om man tänker sig att representationen skulle stå i strid med den andra statsmakten, och densamma upplöste riksdagen, hvad skulle följden deraf blifva? Jol R. o. Ad. återkom alldeles likadan sorn förut. I Presteoch Bonde-St:n skulle upplösningen icke verka någon förändring, men möjligtvis på Borgare-St. Vidkommande statsregleringen, hafva flere af föreg:de StatsUtsk:s ledamöter upplyst, att densamma skulle kunna medhinnas på 4 månader. Den erfarenhet, jag sjelf har från de riksdagar, då jag varit ledamot af Stats-Utsk:t, gifver mig äfven anledning att förmoda, det statsregleringen icke lägger något hinder i vägen för riksdagens afslutande på fyra månader. Antagandet af detta förslag skulle slutligen medföra stora fördelar för Adeln. Den skulle under dessa fyra månader lättare kunna närvara vid riksdagarne och der deltaga i beslut öfver landets angelägenheter; hvarjemte Ståndet skulle blifva i tillfälle att taga i anspråk många utmärkta och framstående personligheter, hvilka, äfven med bästa vilja, ej under hela tiden nu kunna närvara vid riksdagarne. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., utan anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Ropen på propos. förnyades. Hr Skogman, Garl Johan A If red: Till sin princip godkänner jag detta förslag, men måste, med ani. af de praktiska svårigheterna vid dess tillämpning, yttra några betänkligheter mot detsamma. Hvad beträffar Hr Bildts uppgifter om statsreglerin - 390 Den 6 December e. m. gen vid föreg:de riksdagar, alltsedan 1847, måste jag påstå, att dessa gjort på mig ett motsatt intryck än jag hade önskat. Jag vill förbigå alla de af honom uppräknade riksdagarne ända till den sista, och endast uppehålla mig vid statsregleringens gång vid densamma.
I alla fall kunde icke räntan å dessa obligationer föranleda till någon förlust för Riksg.cont., ty den utgifning af sedlar, som i Banken skulle uppstå, mäste ju ske i låneväg i st. f. privatbankernes lånerörelse, och derigenom uppkommer en ny räntevinst för Banken, som jemte öfriga bancovinsten återgår till Riksg.cont. Jag medgifver att hela uppställningen är mycket konstlad, men det är en följd af den möjliga händelsen, att privatbankerne skulle kunna komma att upphöra, och Banken i sådant fall alt supplera dem, hvilken händelse lätteligen kan inträffa, i följd af den lag, som nu är i fråga. Jag hade trott, såsom jag förut yttrat, att det hade varit lämpligast alt uppskjuta discussionen om della morn. intilldess frågan om privatbankernes supplerande först blifvit afgjord, men har nu ansett mig höra lemna upplysning om den tanke, som i Utsk. gjort sig gällande. Gr. Gyldenstolpe: Frih. Cederström har yttrat, alt utgifvande af dessa obligationer skulle vara stridande emot 72 § Reg.F. Jag kan icke inse, huru möjligen ulgifvande af obligationer ifrån Riksg.cont. lill Banken hädanefter kan vara mera stridande emot 72 § Reg.F., än ingifvande af de obligationer, hvilka redan äro i Bankens ägo, och hvilkas ingifvande blifvit stadfästade af K. M. genom banklagen af den 1 Mars 1830. Jag förmodar icke, att man kan vilja påslå, alt K. M. eller R. St. då hegingo något grnndlaasbrott. Frih. Cederström har derjemte förmodat, att försäljningen af dessa obligationer icke skulle kunna verkställas utan en förlust af 30 proc., i händelse de skulle lä försäljas med förlust för Banken. Det vore besynnerligt om det verk, i hvilket Frilen sjelf förer ordet, skulle vara så förfallet, att det hade så dålig credit, att de obligationer, hvilka det hädanefter kunde komma alt utgifva, icke skulle anses hafva större värde, än att, när man ville realisera dem, man skulle förlora 30 proc.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förevarande hemställan, dels åter•remiss deraf och dels afslag derå samt bibehållande af nu gällande stadgande i ämnet; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej jemte ett eller annat ja, och slutligen propos. om afslag derå samt bibehållande af hvad uti ifrågavarande hänseende för närvarande finnes stadgadt, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering begärts samt B. .o. Ad., på Hr Gr:ns o. Landtmilis framställning, till kontra-propos. vid voteringen antagit bifall till Utskits hemställan, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som afslår Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. JBesv.- o. Ekon.-Utskits i Betänkit Nio 1 gjorda hemställan, att den minsta bränvinstillverkning på dygn måtte bestämmas till 200 leir, samt bibehåller det nu gällande stadgandet om ett minimibelopp af 300 k:r, röstar Ja; Den det ej vill. röstar Nej; Vinner nej, bifaller K. o. Ad. Utskits ifrågavarande hemställan.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 35, Nej — 9. 4:de §:ns text. Gr. De la Gardie: I följd af E. o. Adins nyss fattade beslut torde den nu föredragna §:n böra så ändras, att siffran 200 utbytes mot 300. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., godkändes texten med ändring af beloppet 200 kannor till 300 kannor.
(651) L J Korpulenta AKTIEBOLAGET Vackraste rumsprydnader äro dekorationsväxter! Särskildt praktfulla Dracaenor till pris å 1:50, 2: —, 2:50, 3: — kronor pr styck. Hållbara under många år i boningsrum I Nu är rätta tiden för inköp! Omsorgsfull inpackning gratis. SVENSKA PILODLINGSOCH TRÄDGÅRDSRikstel. AKTIEBOLAGET. Norrtelje Allm. tel. 2. personer; unna inom några veckor blifva befriade rån sin fetma. Ett säkert och varaktigt meel. Fullkomligt ofarligt. Ingen dietföränring nödig. Erhålles genom fru Lindström, Coria St., Elimä, Finland. Bref besvaras, å porto bifogas. Högstedt &amp; C:o QREBRO KEX BILLIGA PRISER. Säijes hos herrar Specerl-, DELLKATE3Soch Kaffehandlande. fvas efter Hr Richard Anderssons meiod. kr. för timme. Närmare underrättelse iusikdirektör Levy, Banérg. 7, n. b. (G. 88127) L o k a l: D R O T T N I N G G A T A N 6 7, 1 TR. Fru C a r l i n a L i l l j e k v i s t, NOTARIATAF DELNING ÅTAGER sig under bankens ansvar förvaring och vård af alla slags värdehandlingar, förvaltning af kassors och enskilda personers medel samt utred ning af sterbhus; UPPSÄTTER och granskar testamenten, kontrakt och andra legala handlingar; FÖRMEDLAR köp och försäljning af värdepapper samt lämnar råd och upplysningar vid kapitalplacering. Expeditionstid kl. 10 — 4. Prospekt tillhandahålles Stockholm. Gymnastikens Vänner börjar sina öfningar iisdagen den 3:e okt. kl. 7,30 e. m. i Ateneums Gymnastiksal, Kungsg. Nya anmälningar emottagas vid öfningarna tisdagar och fredagar. (653) BÄSTA NÄRINGSMEDEL FÖR B A R N. Säijes på alla apotek. Partiförsäljning Instruktionsapoteket Nordstjernan.
B tift pä penningar-, äfven uppå dem.j bör icke vara brist, da vi äga omkring Trettio millioner R:dr, hvilka nu i flere år ägt ett stadgadt värde, och för hvilka vi erhållit våra nödvändiga behofver; endast en stockning har uppkommit} penningarne hafva samlats uppå vissa händer, hvarigenom deras circulation är hämmad. Nu uppstår fråga, huru detta kunde athjelpas ? Jag uppmanar erfarnare män an jag, att uppgifva dessa medelj men må mig tillåtas, att emedlertid inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln få äran meddela mina tankar i detta vigtiga ämne. I förbigående får jag blott nämna, att penningebristen vore ännu större om icke genom arbetet vid Götha Canal, betydliga summor kommit i omlopp; men fortsättandet ' af detta nyttiga arbete, är ändock icke ti 11— räckeligt att sprida myntet tili aflägsnare orter i Riket. Åf de medel hvilka Högh Riksens Ständer 7S0 Den 24 Februarii, anslagit till odlingslån, äro ju icke mera är* tvåtredjedelar utlänte; emedan betalningsvilkoren äro så svåra, att många, hvilka med nytta kunnat använda lanta penningar, icke vågat söka desse lån, af fruktan att icke kunna uppfylla de föreskrifne stränga betalnings: vilkoren, hvilka aldeles icke gagna det allmänna, Häfvas dessa vilkor, så biifver säkert den återstående tredjedelen utlånt till flere, hvilka med fördel kunna använda penningar till odlingar på sin jord. Således till lättnad så för jordbruket som rörelsen i allmänhet fö* reslår jag att enskilt man må äga rätt, att place* ra sine disponible eapitaler uti Bankens utlåöingsfonder; således äfven uti BancoDiscon-^ ten, och mot 4 procent, hvartill all laglig ränta borde nedsättas, för att komma i likhet med ■jordafkastning, hvaremot insättarne erhöllo Bankens attest med åtecknad ränta.
Derefter skola, utan förrnonsrätt sig emellan, gäldas: kyrkors, fattigcassors och sockne-magasiners fordringar hos deras föreståndare; Kronans, städers och allmänna af Konungen sLadfästade cassors, penningeverks och inrättningars fordringar hos de tjenstemän, sorn äro satte att deras inkomster uppbära, för hvad af sådan uppbörd bos Lag-Ulskottels Betänkande, N:o 81. 5 dem innestår; så ock enskildes fordringar hos embetsoch tjenstemän för egendom, som desse, i och för embete eller tjenst, emottagit.” ”Genom dessa föreskrifter skulle dessutom vinnas ett nödigt förtydligande af lagbuden, angående inteckningsegares anspråk på fastighets afkastning, samt om beskaffenheten af hvad, som under egenskap af uppbörd må med förmonsrätt utgå ; att sockne-magasiner och alla allmänna af Kongl. Maj:t stadfästade cassör, penningeverk och inrättningar skulle undfå samma fördel, som flere lika beskaffade inrättningar redan åtnjuta, och att enskildte skulle tillkomma förmonsrätt till betalning lika med och icke näst efter Kronan, kyrkor och allmänna inrättningar för egendom, som embetsoch tjenstemän, i och för embete eller tjenst, emottagit, utgöra tillägg och ändringar uti nu gällande 8 § af 17 Cap. Handels-Balken, dem rättvisa och billighet synas påkalla; och då Ridderskapet och Adeln sjelf torde anse den, frälseman tillagda, företrädesrätt för fordran bos dess uppbördsman för sig numera vara mindre nödig, än den måhända förut varit, lära ytterligare skäl icke erfordras för uteslutande af denna, med andras billiga anspråk på lika fördel i lika beskaffade fall, icke förenliga förmonsrätt, helst det obestämda i sjelfva stadgandet gör tillämpningen deraf osäker, och det för långifvare esomoftast torde vara svårt, om icke omöjligt, att med säkerhet få veta, till hvilka personer frälsemän uppbörd anförtrott.” ”1 händelse denna Kongl.
Några allmänna synpunkter af JProfessox ' Robert, an plägar ofta likna Tigrerstedt. människokroppen vid cn ångmaskin, o c h denna liknelse är, i motsats till de flesta andra, i själfva verket m y c k e t träffande i det, som utgör det hufvudsaldiga o c h väsentliga. H u r u en ångmaskin med tillhörande panna och eldstad i sina enskildheter är bygd, är oss här fullkomligt likgiltigt. D e t viktiga är, att all den kraft, som maskinen förmår utveckla, uppkommer genom den i maskinens eldstad försiggå- ende förbränningen. V i d denna förbränning alstras värme, detta värme bringar vattnet i ångpannan till kokning o c h den sålunda bildade vattenångan sätter maskinens rörliga delar i rörelse. H o s människokroppen förhåller det sig alldeles på samma sätt: allt det arbete, kroppen utför, o c h allt det värme, som i honom bildas, har sin källa i en förbränning af brännbara ämnen, som finnas hos honom. Med förbränning förstå vi den kemiska process, som försiggår, då någon brännbar kropp förenas m e d syret; o c h såsom brännbara kroppar beteckna vi alla ämnen, hvilka kunna ingå förening med syret. Hvarhelst en förbränning äger rum, utvecklas v ä r m e; sker förbränningen tillräckligt snabbt, så utvecklas därjämte ljus, men ljusutveckling åtföljer långt ifrån alltid förbränningen. H v a d lif i grund och botten är, veta vi icke. Vetenskapen har ännu icke hunnit så långt, att hon kan gifva en bestämd o c h uttömmande definition på begreppet lif, och bland den massa definitioner, som man försökt gifva, är den, att lif är motsatsen till död, så intetsägande den än är, likvisst när allt k o m m e r omkring ändå den bästa. Men den tydligast bland alla framträdande lifsyttringen är den hos de lefvande varelserna skeende förbränningen. H o s både djur o c h växter försiggår en sådan: upphör förbränningen, så inträder döden eller åtminstone skendöd; lifsförrättningarna hafva upphört eller blifvit inställda. Förbränningen Jiörstör brännmaterialet. Vi tända på ett ljus, det brinner, dess brännbara
Dest Den 24 November. *455 Dest del ej annat än erkänna; Men Stats-Utffot» tet föranläres dock anmäla, ait Stats - WerketS utblottade tillstånd icke lämnar någon utwäg alt af dest medel kunna lämna det i näder förestagne lane» biträde ät detze idoae Medborgare i deras närwaran» de wädeliga belägenhet. Om och hnruwida del äffade understödet ma kunna frän Riksens Ständers Banque meddelas, och Banco - Utskottets utlärande i sädant ändamål infordras, ankommer pä Riksens Högloft. Ständers egit ompröfwande och förordnande. Stockholm den 17 November ibvy - Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Dtänd, Ledamöters magnar. Ledamöters magnar. Llaes kleming. Pä Wallof!. Borgarc-Ständ. Ledamöters magnar Larl kr. Pä HcderwBonde-Ständ. Ledamöters magnar polian kric-son. 1^. kröäeliu?» Uplästes ett sä lydande Memorial frän StatSUkffottel: Wörd - *456