Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Liljencrantz har vidare sagt, att de stegrade arbetspriserna, som måste blifva en följd af denna jernväg, skulle mer än förtaga den nytta som denna bana skulle medföra. Om en sådan åsigt är icke mycket att säga. Jag vädjar till hvar och en som har egendom i den trakten, och jag tror icke att någon skall kunna jäfva, att icke denna bana skulle bära sig. Slutligen har Gr. Posse fästat sig vid att ett afslag till denna punkt skulle vara säkraste sättet att afgöra striden emellan norra Den 10 Juni f. m. 119 och södra banan, och Grin har dervid talat mycket om norra, södra, östra och vestra Sverige. Jag har emellertid icke kunnat fatta Hr Grins mening med detta; ty med norra och södra banorna har man i dagligt tal icke menat annat än hvad Utsk. derom föreslagit, och der kallas norra banan den som från Stockholm utgår till Sala. Yid sådant förhållande förstår jag icke kraften af Gr. Posses yttrande; ty här är icke fråga om Komitéens bana, utan om den, som blifvit föreslagen af StatsUtsk. På grund af hvad jag nu tagit mig friheten anföra, får jag tillstyrka bifall till ifrågavide punkt. Gr. Cronstedt, Fredr. Johan: På de skäl jag vid de gemensamma sammanträdena anförde, yrkar jag afslag å denna punkt. Dessa skäl voro, att då de af R. St:r vid förra Riksdagen såsom nödige ansedde undersökningar såväl i topografiskt som statistiskt och ekonomiskt afseende ännu icke äro verkställde, så sakna Ständerne, efter min öfvertygelse, ännu den fullständiga sakkännedom som erfordras för att rätt kunna bedöma, hvilketdera almed landets sannskyldiga nytta mest förenligt, antingen banans dragande norr eller söder om Mälaren, en omständighet, som, efter hvad här blifvit sagdt, utöfvar en icke obetydlig verkan på denna punkt. Jag inskränker mig således att föreslå, det R. o. Ad. måtte afslå Utskis förevide förslag, och jag tror att man nyttigare kan använda det begärda anslaget genom fortsättande af arbetena på södra banan, samt att det är skäl att upskjuta afgörandet af frågorna om de andra banorna till dess R.
Då detta kan ske utan minsta orättvisa, enär hvarje inteckning behåller det rum, den en gång fått, och innehafvaren af en senare inteckning således ej förlorar det ringaste af hvad honom rätteligen tillkommer, derigenom att en äldre inteckning, för hvilken han alltid skolat vika, öfvergår med oförändrad tidsordning i annans hand, sedan den varit af gäldenären inlöst, har Utskottet, som finner ifrågavarande bruk medföra väsendtliga fördelar, ansett det - Lag-Utskottets Betänkande, IV. o Sj. 15 samma böra, till förekommande af tvister, utaf lagen sanktioneras; och då Utskottet i 35 § förklarat, att, om någon innehar inteckning på högre belopp än han verkligen eger att fordra, han må begagna inteckningen efter dess fulla lydelse, så långt det är nödigt för utbekommande af hans fordran, har Utskottet äfven haft till ändamål att gifva säkerhet åt ett förhållande, sorn ofta inträffar och för allmänna krediten är af vigt. Det händer nemligen nästan dagligen att intecknade skuldebref lemnäs såsom pant för fordringar, som ej uppgå till inteckningsbeloppet, och innehafvarne af intecknings-dokumentetii* anses alltid berättigade att begagna desamma, så vidt det erfordras för fordringarnes godtgörande. Andra fall inträffa jemväl då tillämpning af denna § är nödig och rättvis. Orri t. ex. någon samma dag låter inteckna i sin egendom två skuldebref, hvartdera å 5,000 r:dr banko, och sedermera försöker få upplåna penuingar på samma handlingar; så kan hända att en person lern» nar fulla beloppet å ena skuldsedeln, men att på den andra ej kan erhållas mer än 3,000 rrdr, emedan långifvaren ej anser egendomen värd hela iutecknade beloppet» Nu säljes ock egendomen för 6,000 rsdr; och ehuru inteckningshafvarne hafva olika fordringar, hafva de likväl hvar för sig lika stor panträtt i egendomen. Derefter måste deras rättigheter mätas, och deraf följer att, då köpeskillingen skall delas lika, den mindre fordriugsegaren får full betalning» men ej den andra.
Genom detta stånds deltagande i allmänna angelägenheter framträder privat-rätten i helt annan rustning än förr. Personligheten har blifvit en makt. Om fordom, vid det Christliga statsskickets ursprungliga sättning, krigare och prester voro de egentliga framträdande parterne och ”personligheten” till följd deraf hölls tillbaka såsom ett accessorium; sä har den nu tagit steget fullt ut såsom ett principale, och hotar derutöfver att ställa Staten under individen. Industrien, lifvad af den ökade afsättning, som upptäckten af nya länder och en vidsträcktare handel emellan de gamla alstrar, och understödd af vetenskaperna, har öppnat källor till en ny rikedom, som kan erhållas utan arf, utan länders sköfling, utan alt taga fromheten i anspråk och ulan förtryck. Vetenskaperna hafva ej eller slumrat, och tredje ståndet har tagit dessa mäktiga häftyg i sina händer, och penningen hotar att sträcka sitt välde till alla menskliga förhållanden. Den absoluta Styrelsen känner tillvaron af dessa nykomna makter; huru mycket mera högljudda skola de ej uppträda i den constilutionella monarkien eller i den federativa statsformen? Att både personligheten och förmögenheten äga anspråk, som mäste taga ut sin rätt, om än Statens former skulle lemna dem åt sig sjelfva, visa oss liäfderna; men det är först i sednare tider, som frågan, huruvida dessa makter skola herrska öfver eller subordinera under Staten, bar fått en praktisk betydelse. Det är dock endast personlighetens rätt, som för den fråga, hvilken 1111 sysselsätter oss, är af vigt; ty uti detta förslag synes förmögenhetens anspråk vara nog litet afsedde. Men nu beror det först och främst på en närmare bestämmelse af hvad man menar med denna personlighet, huruvida den uttömmer hela innehållet af det begrepp, man gör sig om Stat. Ger man deråt en blott juridisk betydelse, så framkallas lätt den satsen: att ”hvarje till myndiga ur kommen, oför vit elig medborgare mäste äga valrätt”, och allmänna valen bli deraf en följd.
Ja, blandadt med några Nej, eller tv er tom, och de forn öfverröflade åro, ej begära votering, läte de, om dem fä godt fy nes, sin får fälta mening i Protocollet anteckna; kunnandes få— dant dem ej i något fall förvägras. Begåres af en eller flere votering, och lian eller de ej vilja derifrån afflå, då. fall voteringsproposition , jemte tydlig contra-proposition, genafl författas, jufleras och anslås, famt voteringen flraxt för sig gå. Det kan ju då aldrig blifva votering om annat, än den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, nemligen på återremiss. De som vilja bifalla Betänkandet kunna ju nu återremittera det; de få sedermera tillfälle att bifalla det, när det återkommer. Grefve Spens : Det har undfallit den siste Talaren, att här redan är en Ledamot, som begärt bifall till contra-proposition. Jag tror ej, att någon Ledamot äger rätt att säga, att de som vilja bifalla Betänkandet, äga denna rättighet oppen genom återremiss, ty man får ej bedomina andras meningar. Det är ju möjligt, att flere vilja bifalla Betänkandet, och då är det ingen annan resource , än att man får vo - t X>trt 97 Augutli «» tn. te ra, om bifall eller återremiss skall blifva Japroposition. Herr Hjerta: Jag ber alt få fästa den siste Talarens uppmärksamhet deruppå, att han vill sätta dem , som önska afslag , uti samma ställning; de skulle nemligen nödgas antingen återremittera eller bifalla Betänkandet. Förhållandet blifver således detsamma. Nu har discussionen visat, att de fleste önska återremiss. Jag har yrkat afslag. Proposition på återremiss har blifvit gjord , jag har då begärt votering; afslag måtte då skola blifva contra-proposition, och jag kan icke finna, huru något annat kan komma i fråga. Jag har ock merendels sett', att den som begärt votering, fått sin mening till contra-proposition. Jag anhåller således , att contra-propositionen måtte blifva på afslag.
Skiftes-stadgan finnes föreskrifvet att, om skifte blifvit, genom laga kraltvunnet utslag, ändradt, skiftesmannen bör, inom fjorton dagar efter af utslaget erhållen del, utsätta ny förrättningsdag, och skiftet, efter hvad i utslaget stadgadt blifvit, ändra och rätta; och dels genom 17 kap. 2 k!- bemälde stadga samt 14 och 45 Landtmäteri-Instruktionen är Landtmätare ålagdt att, inom ett är efter det skiftet blifvit faststäldt, öfverlemna renoverad karta och delningsbeskrifning ät jordegaren, konceptkartan och handlingar till Provins-landtmäterikontoret, och renovation till General-landtmäterikontoret, sä funnes dock ingen föreskrift vare sig om tiden och sättet för återställande till Landtmätarne af konceptkartor och dertill hörande handlingar, sorn af Landtmätarne varit till Egodelningsrätten ingifne eller till Egodelningsrättens Ordförande insände, eller huru Landtmätarne skola fä del af Egodelningsrätts laga kraftvunna eller af Kongl. Maj:ts utslag. Mången Ordförande i i Egodelningsrätt fördröjde ock oskäligt länge återställandet, till Landtmätarne af ingifna konceptkartor och handlingar, hvaraf följden hlefve att Landtmätarne, när skifte skulle rättas, ej dermed kunde snart gä i författning, och, när skifte vore faststäldt, ej inom utsatt tid medhunno sin renovations-skyldighet till jordegaren och till General-landtmäterikontoret. Landtmätare finge ej heller pä annat sätt del af Egodelningsrätts eller Kongl. Maj:ts utslag i skiftesmäl, än genom vederbörande parter: men det läge i den parts intresse, som fått utslaget, att, till skada för öfrige delegare, fördröja utslagets aflemnande till Landtmätaren, likasom det läge i denne sednares intresse att förneka utslagets emottagande, der bevis om detta emottagande ej funnes för handen; hvartill komme att utslagets aflemnande af par - 20 Sammans.
De vid 3:dje punkten af Betänkandet eller förslaget att åt CliartaeSigillataj-Contoiret öfverlemna ombesörjandet af kort-coayolulens försäljning 4 BeviTlriings-Utskoltets XJilätande_, A7:o 57. emot lika provision, som för afyltrande af stämpladt papper, anmärkte omständigheter äro deremot af den vigt, att Utskottet till följd deraf, och synnerligen med afsende å de svårigheter vid räkenskaps-föringen och controllen deröfver, som med det föreslagna försäljningssältet blefve förenade, samt lill besparande af den utgift, Slaten skulle komma att, genom erläggande af försäljnirigs-provision, vidkännas, finner sig föranlåtet alt, med frånträdande af hvad i denna punkt blifvit yttradt, vördsamt tillstyrka: att Riksgälds-Contoiret må ega att om kortconvolutens försäljning i hufvudstaden och, genom Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i de orter, der kortfabriker äro eller blifva inrättade, förordna; samt alt frågan om provision för convolutens försäljning må förfalla. Beträffande anmärkningarne vid det i 4‘de punkten föreslagne slämplings-sältet, så, enär det i förening med samma anmärkuingar framställde förslag till enklare stämplings-ålgärder icke, enligt Utskottets tanka, lemnar den säkra eontroll mot underslef, som genom det af Utskottet uppgifna förslag måste vinnas, anser Utskottet, för sin del, dessa anmärkningar böra utan afseende lemnäs samt 4;de punkten af återremitterade Betänkandet oförändrad bibehållas. Hvaremot och då de för kort-stämplingen föreslagne förändrade åtgärder äro af den beskaffenhet, att längre tidsutdrägt, än de i Betänkandet antagne arne månader, för omslämpling af redan med stämpel försedde kort möjligen kan åtgå, får Utskottet, frånträdande sitt härutinnan framställde förslag, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:Is bepröfvande öfverlemna att bestämma den tid för den blifvande
Frun är mig särdeles obehaglig. En så'n der Fröken THERÈSE. Ja men det lär komma en löjtnant... Fröken AMELIE. dana frihandlare. Tyst, der ha vi bestämdt en diplomat... han ser så distinguerad ut. (De sätta sig på kanapén.) Nå det var bra, för de här artisterna äro så- KAMRATERNA DOKTORN (från trädgården, betraktar dem genom sin pineenez). träffar så mycket landsmäninnor här. Fröknarne äro också artister? Måla kan jag tro? Fröken AMELIE. Jag, har den äran mina damer. Hm! Man Nej vi måla inte! DOKTORN. måla sig. Åh lite ändå! Här i Paris bruka alla damer Eröken THERÈSE. Det behöfva inte vi. DOKTORN. Fröknarne spela då? Fröken AMELE. Spela? DOKTORN. göra alla damer. Ja jag menar inte spela kort! Men spela lite Fröken AMELIE. herre. Ni har visst nyss kommit från landet, min DOKTORN. till någon tjenst? Alldeles nyss, min fröken. Kan jag vara Er Fröken THERÈSE. Förlåt, vi vet inte med hvem vi ha den äran? TREDJE AKTEN DOKTORN. holm. Här i landet törs man tala vid hvarandra utan att begära borgen. Fröknarne komma visst nyligen från Stock Fröken AMELIE. Vi ha inte begärt någon borgen. DOKTORN. tillfredsstäld. Nå, jag är en gammal husläkare och heter Andersson. Kanske jag nu kan få veta fröknarnes namn Karakteren behöfver jag inte. Fröken THERÈSE. Hvad begär Ni då? Att få Er nyfikenhet doktorn. Vi heta fröknarne Hall, om det kan intressera DOKTORN. net förr. Förlåt, förlåter Ni en fråga? En något landtlig fråga? Hall? Hm! Jag har bestämdt hört det nam Fröken AMELIE. Genera Er inte! DOKTORN. Lefver fröknarnes far? Fröken AMELIE. Nej, han är död! KAMRATERNA DOKTORN. bara är att gå på. Jaså! Ja nu har jag gått så långt att det Herr Hall... Fröken THERÈSE. verket i Göteborg.
Det skall uppstå inom fäderneslandet 2 särskilda läkarecorpser — universitetsbildade läkare och läkare utan Den 14 Mart e. m. 151 universitetsbildning, danade vid specialskolan. De skola ömsesidigt bekämpa hvarandra och sträfva att tillvinna sig företrädesrättigheter och fördelar i befordringsväg. En ällan vid läroverken skall likaledes uppstå att locka till sig elever medelst tillförsäkrande af vissa förmoner. Men dragas alla medicinska studier till Stockholm, är klart att den medicinska fakulteten icke kan bestå, åtminstone icke i Upsala, så nära Carolinska Institutet; såsom öfverflödig måste den bort och dermed är redan en början gjord till universitetets sönderstyckande. Det har visserligen varit ratt fägnande att höra en värderad talare i dag erkänna, att universiteterna ega fullt tillräckliga materiella ressurser, för att kunna meddela en god medicinsk undervisning. Från motsatta sidan har man eljest alltid hört upprepas, att vid högskolor i småstäder skulle medicin icke med framgång kunna studeras, och detta skäl har användts både för att bevisa nödvändigheten af universitetets i Upsala flyttning och begge de medicinska fakulteternas förflyttande till hufvudstaden. Frih. von Duben bär anställt en jemförelse mellan medicinska fakulteten i Upsala och Carolinska Institutet, hvilken ej utfaller så fördelaktig för den förra. Då han omtalar Institutets 18 lärostolar — ehuru man med detta ord blott förstår lärareplatser, hvilkas innehafvare äro skyldige att från kathedern hålla offentliga föreläsningar, hvilket ej är förhållandet med Institutets adjunkter — finnér han, att medicinska fakulteten i Upsala blott har 9 lärare, glömmande läraren i psykiatri; och då han jemför droguesamlingarna på båda ställena, säger han att i Upsala träffas kanske 50 exemplar mera än i Stockholm, ehuru han borde veta att i Upsala är den farmakologiska samlingen den rikaste i hela norden. Flere talare hafva i dag yttrat, att täflan väcker och underhåller det vetenskapliga lifvet, framkallar duglighet och uppammar skicklige lärare, och att det derföre är för det allmänna nyttigt, att medicinska fakulteterna och det Carolinska Institutet få mäta sig med hvarandra. Jag är den förste att erkänna vigten af en sådan täflan.
WlajUg 9?åbiga ffabfåffelfe i un. berbamghefofroertemnab, för att tjena till efter råttet fe, i flället får ben förra jnftructionen af ben 10 Simi/ 1812, §. 6. r« ®5m/J uffeenbe på ben, mib 1823årS 9uTSbag, af DtifetS ©'tanber, fot betås Dveöiforer åfmer franco? och OliFSgälbSmerFen, faffffådbe och af Kongl. .mi:t, mebetfr Kungårelfe ben 20 ^anuarit1^24, till. allman efter* rattelfe, utfarbabe jnffruetion, Sk i funnit mif?a forånbringar och tillägg, för pmab kanea ?reoifton ferfFilbt angar, mara af beljofmet påfallabe/ hafre jaFttagnnbc beraf,. ferjTilbt upprättat en fornpab ^nftruetion får f/ fetanbeeé ptebiforer ofroer $3ancomerfet, och benfåmma, uti )Trif> toel.e af ben 13 innemaranbe tnånab.,. till Kongl, Wlnj:t åfmerlemnat,; meb IT tmberbånig anhållan, att benfamma må, tiBtpeberbåranbeS efterrättelfe, ttnrba genom Slåbig fungårelfe utfärbab. §• 7•
Rdr och i minuteringsafgift utgifva Sexton Rdr 32 sk. allt Banko, skulle vid bristande tillgång till nämnde böter undergå nio dagars fängelse vid vatten och bröd, från vederbörande infordrat vidare upplysningar, hvarefter mig tillhan - 43 dakommit: dels en af OrdinarieDomhafvauden i nämnde Härad bestyrkt afskrift af Häradsliättens, under en tillförordnad Domhafvandes ordförandeskap, den 18 December 1855 meddelade Utslag, genom hvilket Härads-llätten, under åberopande af 39 § uti Kongl, förordningen den 18 Januari sistnämnde år, dömt Per Olsson att för första resan bränvinsminu tering å Söknedag böta 10 Rdr Banko samt erlägga minuthandelsafgift, men, så vidt Utslaget utmärkte, icke stadgat, huru Per Olsson, i händelse lian saknade tillgång att böterna utgifva, skulle straffas; —■ dels ett af Kronofogden i orten, å tjenstens vägnar, meddeladt Utdrag af saköres-längden vid Häradets olvanberörde Höste-Ting, uti hvilket Utdrag, deri upptogs, att Per Olsson för omförmälda förseelse blifvit dömd att gälda i böter 10 Rdr och i utminuteringsafgift 16 Rdr 32 sk. Banko, vid sidan af den kolumn, uti hvilken dessa belopp voro utförda, förefanns följande anteckning: »undergår i brist af böter Fjorton dagars fängelse;» •— dels afskrift af ett utaf tillförordnade
Denna fördel skulle helt och hållet försvinna, om parter i första upbrusningen af deras rättegångsifver hade utvägen sig öppen att genast löpa till ortens domare och fordra domstolens medverkan till ett skyndsamt slitande af deras ofta ganska lumpna tvister. Jag anser det vara hvar och en medborgares rättighet att få rättvisa strängt och oväldigt skipad, men jag kan ingalunda medgifva, att det är hans rättighet att när som helst, för den mest obetydliga sak, man kan länka sig, besvära den redan mer än tillräckligt med vigtiga och ansvarsfulla göromål öfverhopade domaremakten. Förhållandet är visserligen sådant i städerne, livats domstolar sammanträda i hvarje vecka, men samma förhållande äger icke och bör icke heller äga rum i landsorten, och man bör snarare försvåra än underlätta möjligheten för enskildta med - 112 Den 12 April. borgare alt låta dera emellan upkommande tvister och misshällig» heter öfvergå till verkliga rättegångar, naturligtvis med förbehåll att sådant slår tillsammans med räjtvisans fordringar. Genom att icke ständigt och jemt hålla rättvisans dörr på vid gafvel, lemnar mani parterna rådrum alt besinna sig och träffa förlikning. Derföre har man äfven i åtskilliga länder s. k. förliknings-domslolar, till hvilka parterna i vissa bestämda fall måste vända sig, innan de äga rättighet att draga deras tvister under laga domstols pröfning. Sådana inrättningar saknas här i landet och vid detta förhållande är det ännu nödvändigare att man tvingar parlerne till ett upskof med tvistens anhängiggörande, lill ett slags stillestånd, hvarunder de hafva tillfälle att å saken närmare sig besinna och nedlägga en tvist, sorn eljest skulle hafva upkommit och möjligen länge fortvara!, ty sedan en tvist blifvit dragen under domstols pröfning, blifver densamma ofta en ambilionssak och öfvergifves icke förr än dom i sista instansen fallit. Frih. af Ugglas har redan visat, huruledes genom förslagets antagande en lätthet skulle beredas parter, de der saknade förmåga att gälda kostnaden för ett urtima ting, att få eli sådant ting utsatt och hållet.
— Hwad stuteligen widkommer den frän CommerceCollcgium gjorde hemställan, huruwida, med indrag» ning af Justitie-Divisionen derstädes, cn del as de der. handlerade mäl skulle öswertagas till Handelsort) Manufactur-Divisionen, och alla de öfrige Justitie-Divisionen tillhörande mäl pä Rikets HofRätter fördelas; sä enär Kongl. Majit täcktes gifwa Commitleen tillkänna, att hwad som i nägot afseende rörde Hof-Nätterne, ej tillhörde denna Committees befattning, men de förslag, som i detta ämne kunde uppgifwas, nödwändigt skulle widröra Hof-Rätternes göromäl 06) ätgärder; sä har Committeen ansett den salunda af Commerce,Collegium framställde sräga icke widare kunna blifwa föremal för Committeens öfwerläggningar. Detta med hwad Committcen i öfrigt uti dess underdänlga Betänkande bäde grundelig och vmständeligen utredt och anfört, rörande detta amne i hela sin widd, har StalS-Utssottet med all möjelig uppmärksamhet granskat, och de derwid förekommande omständigheter i ett noga öfwerwägande r-9- Den 9 Julik. Riksens Ständer hafwa wid 1329 och i8r» arens Riksdag hos Kongl. Mant i underdånighet anhällit, det Kongl. Maj:t i Nädcr matte täckas förordna en Committé af nitiske, kunnige och dristige Män, till utarbetande af en fullständig plan i detta ämne. Denna Riksens Ständers underdåniga önskan har Kongl. Mant genom nu ifrägawarande Committees förordnande i Nädcr uppfyllt; och ehuru, för de af Committeen anförde gällande siäl, någon fullständig plan inom en sa korrt och inskränkt tid icke möjeligen kunnat utarbetas, har dock Committeen haft bade tid och möda osparde, till befordrande af detta stora och wigtida ändamål.
Rättighet att såsom extra ordinarie blifva anstäld med tur och befordringsrätt från inskrifningsdagen, på sätt nedan närmare bestämmes, tillkommer hvar och en, hvilken företer bevis öfver hedrande upförande, samt att han fullgjort hvad som för inträde i expeditionerna erfordras. Af extra ordinarierna inom hvarje expedition anställes af de i furen äldst varande: inom Kansli-expedition 4 såsom Expectanter och i Förvallnings-expeditionen 8. Expectanterna anställas af Expeclilions-chefen medelst konstitutorial ; de kunna äfven af honom från befattningen entledigas, då han, efter byrå-chefernas hörande och deras tankars förande till prof., pröfva, att de brista i godt upförande, eller att de icke med nit, skicklighet och drift fullgöra sina åligganden. Entledigad expectant förlorar sin tur och befordringsrätt. l:a, 2:a, 3:e och 4:e klassernas embetsoch tjenstemän utnämnas af K. M. och kunna icke utan dom och ransakning förlora sina tjenster. Befordran från Expectant till tjensteman af 2:a ordningen sker i tur; befordran från tjensteman af 2:a ordningen till tjensteman af den l:a, samt derefter till Protokolls-sekreterare, Köntors-chef, Registrator och Aktuarie sker hvarannan gång i tur och hvarannan gång utom turi befordran till Byrå-chef, Advokat-fiskal och Krigskassör sker alltid utom tur. Alla underd. befordringsförslag uprättas af Expeditions-chefen, hvarefter de underställas Depart:s-chefens gillande. Vid förslags uprättande, sorn angå befordran utom tur, böra Byrå-cbeferna dessförinnan höras och sina tankar lill proh afgifva. Vid hvarje befordran utom tur, skall förslaget innehålla 3:ne personer, af hvilka K. M. utnämner den honom för godt synes.
8. hvilken dock kommer att ökas med det FörslagsAnslag, som, på sätt vid 1823 års Riksdag egde rum, bör bestämmas till godtgörande af den utgift som Riksmarkegångens möjliga uppstigande öfver 6 R:dr per Tunna, kan förorsaka för den delen af Spanmålen under Lönerne, hvartill saknas tillgång, och hvilket anslag, vid Stats-Utskottets förra Riksdagen bestämdt å 4°,632 T.t 3 i k:p Spanmål å i R:dr Tunnan till R:dr 4o,632: 46.6., 1111 tor, i följd af de i afseende på Aflöningen nu tillstyrkta beslut, uppföras för 4o,G8t T:r 27,6 k:pr Spanmål efter enahanda beräkning, till 40,681 R:dr i penningar. Ratt e Is er: Uti. Nio 235, sid. Vi, inte raden uppifrån, står betungade, läs betungande. — Uti. Nio 23y, sid. 26, l4 raden uppifr. står borgerligtj läs bergcligt. — samma Ull., sid. 3o, 16 raden uppifr. står iVio 236, läs N'.o 235. — Ull. Nio 239, sid. 119, 4i30 raden uppifr. står Corporalsoch, läs Corporals T:r och 3 Bilag.: Förslag till lönereglering för Indeldta Cavalleriet 3:dje raden ncdifr. står: Boslällsviirderingen är för hög, utgår. 23ef eilif an ben, 9f:o ;55. UtlåtanDe, t anleDntng af Äoitgf. 59Jaj:té n& Diga framfidlltting till 3?. 0t:t om beroiljan* Det af fdrpDt anflag till ^ovfroar&merFeté iftdnDfdttanDe. (U. gg Utffottet gffr nu att yttra ftg öfwer Berörbe af tfongl.