Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad Kongl. Majits Nådiga Proposition i detta ämne innehåller; men då Utskottet deraf inliemtat, att 0- förutsedde omständigheter vållat, att tillgångarne sisth, år icke medgifvit, utbetalandet af de till ifrågavarande företag anslagne medel och åter att detta års tillgångar måstanvändas till fullföljandet af redan påbörjade anläggningar, hemtar Utskottet deraf anledning förmoda, dels att anticipatiönsvis verkställda dispositioner i allmänhet medföra olägenheter vid pröfningcn af följande års behof, och dels att arbetet vid Säffle, sorn arne år efter hvarannan ansetts kunna, vid jemförelse med andra anmälda behof, uppskjutas, icke är af den storaangelägenhet, att ett undantag ifrån den i allmänhet gällande ordningen, att anslagen böra för året disponeras, derföre bör göras; Utskottet kan således icke tillstyrka., bifall till hvad Kongl. Majrts högstberörde Proposition i berörde hänseende innehåller. Och torde, i händelse Rikets Ständer gilla denna, åsigt, underdånig skrifvelse höra till Kongl. Maj:t aflåtas. Stockholm den 12 Aug. £;834« S T O C K II; O LM, nos Ludv. Westerberg, i834. * Stats-Utskottcts Utlåtande N.o 2o3. I N:o 203. Ankom till Exp.-Utsk. den ia Augusti. Utlåtandej i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof i hvad densamma afser ett Extra Statsanslag af Tre millioner R:dr till För svar sVerkets iståndsättande, allmänna arbeten m. m. Högstberörde Proposition är i detta hänseende af följande lydelse: ”1 sammanhang med Stats-Regleringen vid sista Riksdag, hegärde Kongl. Maj:t af Rikets Ständer ett utomordentligt anslag till Försvarsanstalternas iståndsättande af 3,5g 1,000 R:dr.
Krigs-kollegii fordringar hos aflidne f. d. Tygvaktaren Zelling, 178 Rdr 39 sk. 3 rst., Tygkapitenen Klingsporr, 1,466 Rdr 13 sk. 9 rst., aflidne Kapitenen Benzelstiernas och Tygskrifvaren Hoborgs sterbhus, 1,459 Rdr 1 rst., Snickaremästaren Wallin, 66 Rdr 4 sk. 1 rst., Läderhandlanden Wigelius, 182 Rdr 44 sk. 9 rst., f. d. Underlöjtnanten Barck, 84 Rdr 16 sk. och afvikne Skepparen Heim, 4 Rdr 42 sk. 8 rst., äro till oförändrade belopp i räkenskaperna balanserade och bero dels på utredning, dels på indrifning. De år 1831 förskjutna reseoch traktaments-kostnader till ledamöter i en krigsrätt för behandling af ett mellan Kapitenen Gyllenram och Fältkamreraren Nygren anhängigt, mål, utgörande 434 Rdr 3 sk. 10 rst., hafva, likasom Kollegii fordran i aflidne Regements-qvartermästaren v. Essens konkursmassa, 132 Rdr 44 sk. 8 rst., blifvit, efter vederbörlig pröfning, i 1850 års räkenskap afskrifna. Fordringarne hos Fabrikören Fougts enka, 3,910 Rdr 26 sk. 4 rst., samt hos Expeditionssekreteraren Loo, 336 Rdr 32 sk. 4 rst., balanseras fortfarande i räken skaperna på grund af Kongl, brefvet den 5 Mars 1846.
(Se i §, 5 mom. 2 p.) 3:o Den ett nytt Boktryckeri inrättar, åligge att sist Trettio dagar, innan någon skrift derifrån utgifves, så väl hos Magistraten i Staden, sorn hos den Konungens Befallningshafvande, under hvars embets-myndigbet Staden hörer, skriftligen anmäla att och hvarest lian Boktryckeriet anlagt. Uraktlåter det någon, böle Etthundrade B:dr, Utgifves (rån ett, på ofvanberörde sätt ej vederbörligen aumäldt, Tryckeri någon brottslig skrift, vare dell olaglige Boktryckaren underkastad enahanda ansvar med Författa» ren, och håfve dessutom sitt Boktryckeri till åklagaren förverkat, Sedan anläggningen af ett Boktryckeri gifvits Konungens Befallningshafvande tillkänna, underrätte han derom, genast eljer med först afgående post, ljuf-Candern, (Se i §, 5 morn, 3 p.) /po Å hvarje skrift varde Boktryckarens namn, tryckniugsorten och årtalet utsätta. Bil. till Cons tit.- Utsh;s Memorial, N:o 51, 5 • Underlåter Boktryckare sådant, bote första gången Tre Hundrade Riksdaler, och andra gången dubbelt; kommer han tredje gången åter, vare sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter någon å tryckt skrift falskt Boktryckarenamn eller orätt tryckningsort, skall han derutöfver anses efter 8 Gap. 3 §. Missgerjiings-Balken. Hvad bär om namns, orts och årtals utsättande-förordnas, gäde dock ej för Notiflcationer och Sorgbref, Formulaircr, Belingnings-Sedlar, med mera af dylik, beskaffenhet, (Se i §, io morn.) 5:o Af allt hvad sorn tryckes, vare Boktryckaren pligtig att från uplagan aftaga oell utan betalning aflemna så mångå exem* plar, alt JJof-Canzlern, Rikets Universiteter, Kongl. Bibliotheket, Riks-Archi vet och Vetenskaps-Academien erhålla ett hvardera.
Herr Baron och Ordföranden hemstälte till Utstotret, om det wore detsamma tillständigt att lemna sivar pä en fräga, svin icke blifrvit wäckt genom Remisi frän Riks-Ständen. För sin del fann Herr Baron och Ordföranden Riksens Ständer icke, einot 77. Z. i Regerings Formen, kunna utsträcka sin befattning »ned Kongs Gär. darne längre än till förarrenderandet af desam. ma; och som detta utgjorde ämnet för den till Utstottet remitterade Konungens Proposition, sä wille Herr Baron nu göra Proposition pä det af Afdelningen afgifne Project till Betän. tande. Herr Bruks. Patron Bjur förmente, att dä Riksens Ständer en gäng tagit det beslut att 28 Den 2g September. att Kongs Gärdarne borde försäljas, äg^e Ut. stöttet all anledning att i grund deraf tillstyrka, det detta beslut mätte gä i werkställighet. Herr Borgmästaren Wictorin fann icke eller nägot hinder för Utskottet, att yttra sin tanka om nyttan och nödrvändigheten, af Kongs» Gärdarnes försäljande. Herr Doctor Drysen erinrade sig gansta wäl, att dä frägan om Kongs. Gärdarne wid sista Riksdag förewar, och L.ne Ständ stadnat emot L.ne, förstärktes Stats-Utskottet, pä sätt 69. §. i Regerings. Formen förestrifwer, och Nämden afgjordc med Riksens Ständers rätt, att Kongs-Gärdarne stulle till Skatte försäljas; detta blek säiedes Riksens Ständers beslut; men werkan deraf kunde Herr Doctorn icke finna hakwa bordt bliswa annan än den som merkell» gen inträffat, nemligen att Riksens Ständer i Riksdags Beslutet öfwerlemnade saken till Kongl. Maj.ts pröfning, i följd af hivilken Kongl. Maj.t nu tillkännagifmit Riksens Ständer, att Kongl. Mast icke kan lemna sitt bifall till Krono.Godsens abaliencrande. Herr Bruks Patron Bjur ansäg hwad Herr Doctor
Til äfwentyrs skulle den erindran kunna göras mig, at en Officer i krig njuter en tilökt Lone inkomst genom sitt Tractamente, och kunde således derigenom anses äga mera tilgäng til Bewillnings summan; men jag wadjar endast til erfarenhetens Domstol, huruwida Militairens Tractamenten i fält ofta äro tilräcklige för egne hehofwen, särdeles i de lägre graderne, ännu mindre til särskildt utstakade Bewillningar. Widare fär jag den äran til Höglofl Ridderffapets och Adelns rättwisa bedömande ödmjukast hemställa, obilligheten af det förfarande, som öfwergätt wäre fängne ogifte Officerare, alde förlorat hälften afförflutne ärets Löner, genym de sammas äterbetalande til Kronan. Om de Igenom tyngden af sin, säkert tisan eget förwällande, iräkade fangenffap och dermed förenade händelser, fatt förut nog känna de oskiljaktigt med krigsmanna-ödet ätföljande swäriqheter, sä lärer förlusten af deras halfva Lön de njutit, ännu mera behöflig pä en okänd och främmande ort, billigt kunna anses som en räga pä deras widnqheter, wäcka deras pä sä mycket skäl grundade änger öfwer det yrcke de omfatsat, och lemna föga upmuntran för andre, at söka denna äfwentprliga bana. Jag Den 26 Julik. 4§7 Jag wägar derföre ödmjukast föresiä, at de utbetalte halfwa Löner mätte dem äterstallas och de i fall olykligttvis af en längre fångenskap för denna afgift för alltid befrias. Akterst wägar jag ödmjukast anhälla, at Högloft. Ridderffapet och Adeln täckes göra nägot afseende pä defte mina anförande. De blifiva i alla fall en tacksam gard at den Corps, hwaraf jag sjelf i sä mänga är haft den äran wara medlem. — De blifwa et offer ät sanningen — min egen öfwertygelse och rättwisan, framburna med den fullkomligaste högagtning för detta uplpsta och wördnadswärda Riksständ.
Äfven har Frilnn sagt, att då rören icke fä ledas i upåtgående rigtning, skulle detta förhindra distillationen. Härvid är att märka, att intet hindrar, att haltröret göres något högt och sedan ledes i horisontel rigtning, helst de nu vanligen gå vertikalt nedåt. Reklifikatious-apparat får visserligen icke anbringas, men då redskapens egare icke åsyftar att tillverka, utan distillera bränvin, ser jag icke hvad som hindrar honom att för delta ändamål begagna mäskvärmaren. Hvem kan hindra honom att låta rören 31 0 Den 15 Juli f. in. glida ofvanpå mäskvänuaren, och i sådaut fall har lian sin apparat. Jag anhåller oin bifall lill Hr Braunerhjelms förslag. Frih. Raab: Frågan huruvida raan här i landet vill minska bränvinets skadlighet, genom befrämjande af distillering, eller ej, anser jag sannerligen af den vigt, alt jag måste yttra ännu några ord derom, men skall söka att fatta mig så kort som möjligt. 1 afseende pä redskapen må jag anmärka, att då man i föreskrifterna för tillverkningen i mindre brännerier iakttagit alla försigtighetsmått för att förekomma, det icke bränvinstillverkare skola kunna göra afrinningen stark, men meningen med distitleringen just är att åstadkomma den möjligast starka produkt, följer deraf att Hr Braunerhjelms förslag om redskapens beskaffenhet innehåller raka motsatsen af hvad man bort föreskrifva, ty den redskap, sorn enl. hans förslag skulle för distillering fä användas, är just sådan, som den icke borde för ifrägavande ändamål vara. Hr Braunerhjelm har sagt, att vi icke skulle kunna exportera bränvin, emedan Sverige icke vore ett sä sädesproducerande land, att vi skulle kunna undersälja våra grannländer. Jag beder honom och de Hrr, hvilka hysa en sådan åsigt, erinra sig förhållandet de sista åren, och sednast det innevarande, att ■vi nemi. verkligen exportera spanmål. Månne någon export kan ega rum, utan att man undersåker det land, till hvilket varan sändes? Något annat vitnesbörd behöfves icke.
Derefter förekommer slutligen applicationcn eller fördelningen af de bewiljade behofwen, dä 71 ^:ns föreskrift tvid alla tillfällen bör tjena lill efterrättelse. Under enahanda synpunkt kan 80 § i Regerings-Formen berragtas. Bör indelning och rotering äga ruin eller ej, är onekligen ett allmänt mäl, till hwars afgörande fordras endast trenne Ständs pluralitet och Konungens sanktion. Bör den förändras eller ökas, är ett Befkattningsmäl, som mäste handteras efter Regerings-Formens 69 8- Huru detta stall werkställas, är en Bewillningsfräga, hwars behandlingssätt 71 Z förestriswer. Jemte underställande af det föregäende till Riksens Högloft. Ständers ompröfwandc, fär Con - 660 Expeditioner till Riks-StLnden. stitutions-Utskottet tillika wördsamlkgen föreslå, att till mera tydlighets tvinnande kunde uti 75 K af Niksdags-Ordningen införas näst efter 72 § "samt 73 och 80 88/ ' htvad detze twänne M röra Beskattningsoch Bewillningsfrägor, hwilka efter nyhnämnde 69 och 71 88 handtcras böra." Stockholm den 27 April 1810. Pä Constitutions-Utstottets wägnar: 61a68 lfiominA. Oarl von Ro8«Q8t6in. ch. (1. Oalln. /t. Isson U^olrert. O»»'/ Oso^rr. Med förslag till ätstilliga ändringar i Tryckfrihets-Förordningen. Wördsamt Memorial. Till Constitutions-Utfkottet har Herr N. W. Stråle uti ingifwet Memorial framställt ätstillige anmärkningar tvid flere stadganden uti den af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer sednast antagne Tryckfrihets-Förordning. Hwad Herr Sträte i dessa anmärkningar föreslagit har Constitutions-Utfkottet tagit i öfwerwägande och deribland funnit följande böra Riksens Högloft.
Det var en höstafton, med ett så våldsamt strömmande regn och sådana vilda orkanbyar, ett sådant uppror i naturen, att man tyckte sig förflyttad till en af den gamla engelska författarinnan Anna Redcliffs välkända romanstormar, då vanligtvis en olycklig resande, eller den resandes tjenare, med dofva slag – »bultade på porten af ett gammalt slott». Nu erbjudes här tyvärr icke ett sådant intressant sceneri, men de stora jerndörrarne till Humlegårdsporten göra emellertid sitt bästa, eller snarare sitt värsta, för att åstadkomma ett pinsamt slammer, medan de redan i september aflöfvade grenarna piska hvarandra så häftigt att rasslet deraf, förenadt med vindspelet, hvilket tycktes komma från alla väderstrecken, verkligen lät hemskt. Här och der gungade i vådlig fart en stackars lykta i den kolsvarta allén, och för hvarje bugning, de stora träden nödgades göra, måste hon med sin flämtande, osäkra låga följa med; och med huru ringa lif än denna låga brann, var det hennes ådömda pligt att icke slockna fullkomligt. Hon borde åtminstone hjelpa till att lysa de från det sista spektaklet på Humlegårdsteatern återvändande menniskorna. Ett något stadigare sken syntes från Rotundan. Detta sken liknade en liten fyrbåk, medan alléerna liknade kanaler, på hvilka man lika gerna kunde försöka ro som gå. Blott en enda af de fruktmånglerskor, hvilka brukade ha sin plats vid muren, hade haft det modet att stanna på sin post. Hon visste sig ega sin enskilda publik bland teaterpubliken, och borde, då hon var ensam på fältet, lugnt kunna räkna på att så der temligen göra affärer i stort. Men under afvaktan på affärstimman, hade den stackars madamen en otrolig möda, att hålla äpplen, päron, plommon och s. k. »sockergrisar» inom butikens gränser, och det i trots af att de voro påbredda med den fyrdubbla ullsjalen och ytterligare betäckta af en utspänd paraply, öfver hvilken madamen sjelf oftast lutade sin kraftfulla gestalt, på det paraplyen icke skulle få smak på att imitera luftballongerna och resa af till obekanta trakter.
Mot insändande af nedannämnda belopp till Expeditionen af Idun, Stockholm, erhålles inom Sverige Idun 1892 (komplett) 2: Idun 1893 (n-r felas) 2: Idun 1894 (komplett) 2: Idun 1895 (julnumret oberäknadt) 2: Idun 1896 (d:o d:o) 2 Idun 1897 (d:o d:o) 3; 0: Idun 1898 (med jaln.) 3 1: — Iduns julnummer 1894 1: 50 Barngarderoben 1898 (12 n:r) Kamraten 1894 (n:r 19 felas) Kamraten 1895 (n:r 7 felas) Kamraten 1896 (komplett) 2: — Kamraten 1897 (n:r 18 felas) 2: — Kamraten 1898 2: — Turisten (19 n:r) 1: — Vid rekvisitioen, som skall åtföljas af likvid, torde noga uppgifvas, hvilken af ofvannämnda årgångar som önskas. EXP. AF IDUN. Öfverläkare: D:r J ohan Bergqvis De sjukdomar, som visat sig mest lämpliga för behandling enligt här använda metoder äro: neurasteni och ner vositet, bleksot, blod fattigdom, influensasviter, muskelo. ledgångsreumatism, gikt,ägghviteoch socker-sjuka, astma, skroffler, hjärtoch njursjukdomar, katarrer i strupe, mage, tarmaro.s.v.,härdningskurer. Billigt. Friestedts x Foderbenmjöl Begär prospekt. (Guldmedalj) Säljes genom Hrr Apotekare och Handlande. A. W. FRIESTEDT, STOCKHOL Obs.
Frölichs yttrande, anhåller jag få erinra, alt redan förut under denna riksdag bar en fråga, hvarom jag nu ej minnes annat än hon varit af LagUtsk. behandlad och af Konungen anlagen, likväl sedermera undergått cn förändring, som Ständerne under denna samma riksdag vidtagit. I morgondagens plenum skall jag framdraga detta prejudicat; jag har ej nu alla betänk, här till hands. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får förklara, det jag röstat emot den nya arfslagen; men jag kan derföre icke deltaga i det klanderbegär, sorn här synes vilja göra sig gällande öfver en lagfråga, som redan är sanctionerad. Beträffande skillnaden mellan de af Frih. Tersmeden och Gr. Sparre väckta molionerne och den som Hr von Hartmansdorff framställt, så synes den vara uppenbar: de begge förstnämnde åsyfta verkningarne af lagen, när, till hvad tid eller på hvilka personer den skall tillämpas, men den sednare på upphäfvande af hvad sorn är beslutadt. Jag trodde verkligen, då Hr von Hartmansdorff först bragte sin motion å hane, att det endast var ett skämt; men då han synes dermed hafva allvar, kan jag ej an - Den 21 Maj. 627 nät än instämma i den öfvertygelse, som Ilr Gr. o. Landtm, uttalat, att nämnde motion åsyftar ett rakt upphäfvande af ett förut fatladt beslut. Gr. Sparre: I anleda, af Frih. Cederslröms yttrande, rÖr:de skillnaden mellan min och Frill. Tersmedens motioner, får jag äran förklara, att den värde ledamoten misstagit sig. Frill. Tersmedens motion går ut på alt utverka den förklaring af lagen, att den antagna förändringen af giftorätten icke skall verka på de äktenskap, som nu äro ingångna, och det ehuru giftorätten är för begge könen lika ; min motion deremot afser den förklaring, att förändringen af arfslagen icke skall verka pä de barn, som äro födda af redan ingångna äktenskap, ehuru arfsrällen för öfrigt skall vara lika för begge könen. Jlin motion är således ingenting annat än en lagförklaring, lika väl som Frill.
Jag kan icke finna någon annan orsak hvarför man skulle hålla fast vid denna g'-del än möjligen den, att Utsk. föreslagit jj; men om man skall ändra den siffra, som Utsk. föreslagit, hvartill jag skulle tro icke obetydliga skäl förefinnas i anledn. af de förändrade förhållanden som förutsättas för hela delta anslag, så skulle jag tro, att det vore skäl att nedgå så långt som till bestämmande af lånebeloppet lill ocl1 alt återstoden må kunna såsom kreditiv begagnas. De uti morn. f. gifna vilkoren för kredilivers begagnande, innefatta sådane bestämmelser i afseende på ingifvande af assignationer och vexlar, att någon öfverassignering icke kan ega rum. Hr Gripenstedt: På grund af hvad jag nyss yttrat, torde vara klart, att jag icke har någonting emot, att den summan, som måste tagas i form af lån, stannar med ^:del. Jag nämnde också den summan såsom den, hvilken jag helst hade önskat, då jag nemi. yttrade, alt jag hade sett heldst, att de af Utsk. föreslagna summorna kunnat omkastas, men efter hvad jag ansåg mig kunna af disenssionen upfatta, trodde jag icke, att R. o. Ad. skulle vilja gå så långt. Derföre föreslog jag hälften, men har nu ingenting 318 Den 19 Juni. emot Frih. Palmsljernas förslag, alt | skulle vara det maximum, som behöfde uttagas i form af lån, och alt återstoden finge begagnas i form af kreditiv. Hr von Hartmansdorff: När jag nu hör flere ledamöter yttra sig för en högre krediliv-rätt, så anhåller jag att få instämma med dem. Jag hade förut icke hört någon yrka mer än hälften; men kan man för kreditivrörelsen, få ända lill |:delar, så anser jag det fördelaktigare, och förenar mig i anhållan derom. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag tager mig friheten hemställa, om icke de serskilda meningarne kunna förenas derigenom, alt man säger, att förslräckningen skall utgå lill minst -jUlel i form af län, och återstoden såsom kreditiv.
Skulle discussionen ännu vara öppen, så anhåller jag få förklara, alt jag anser Hr von Hartmansdorff hafva så tydligt, så öfverlygande bevisat, alt, i fråga 0111 grundsatsen, två Stånd stannat emot två och att denna fråga således har förfallit, alt intet tvifvel derom vidare kan äga ruin. Annat är frågan 0111 detaljerna, och i det afseende! äro vi ännu oförhindrade att yttra oss. Hr F rili. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. beha gade gilla förra delen af Ulsk:ns yttrande ronde 2 §:n, eller till och med orden ”hafva förfallit.” Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad., det Ståndet ansåg den af Utsk:n föreslagna 1 §:n böra i för fattningen inlagas sådan Utsk:n den föreslagit. 1 §:n. I sammanhang härmed föredrogs en från PresteSt. genom prot.uldr. af den 3 dennes gjord inbjudning till in - 12 Den 17 Mars f. ui stämmande i Ståndets beslut att brännvinsbränningstiden måtte inskränkas till 3:ne månader om året , nemi. Mars och April om våren, samt November 0111 hösten. Frill. Gederström: Har hafva vi åter ett exem pel på, huru man kan resonera sig till alt få frågor att förfalla. Frågan bär är likväl den, att två RiksStåud, BorgareSt. samt R. o. Ad., hafva beslutat att brännvinsbränningen ej skall vara inskränkt till viss tid. Detta är två Stånds sammanstämmande beslut. Två andra Stånd åter hafva beslutat, att brännvinsbränningen skall vara inskränkt, men hafva skiljt sig i afseende på tiden för inskränkningen emelian sex och tre månader. På grund deraf har man likväl förklarat, att frågan om oinskränkt bränningstid har förfallit, emedan man håller sig till orden inskränkning i tid, och orden ej inskränkning i tid, men glömmer bort, att de, som beslutat inskränkning i tiden, hafva skiljt sig och således ej aro i beslutet ense.
Derjemte hafva Committerade ansett det vara af vigt för handhafvande af de serskildte samhällenas mera allmänna angelägenheter, som redan besörjes af utsedda menighets Ombud, att enhet införes genom en gemensam förvaltning, på det behof och tillgångar måga i sammanhang kunna beräknas och den enstämmighet i alla åtgärder iagttagas, som är ett nödvändigt villkor för fördelagtiga resultat af det hela, äfvensom Committerade beräknat, att nya företag af vidsträckare omfattning, sorn fordra samfällig ansträngning och hvilka mångenstädes kunna till stor båtnad till vä O Ö O ö » 'gabringas, samt vid flere tillfällen äro af det nödvändigaste behof påkallade, skulle lättare och säkrare kunna åstadkommas, der förberedandet oeb utförandet ankomme på personer med serskildt uttaladt förtroende af de samhällen, som ega om företagen besluta och med den noggrannaste kännedom så väl af de förhållanden, hvarpå beräkningen af fördelen borde byggas, som af de tillgångar, som kunde tagas i anspråk. Lagsamt ./Ulm. Bes v.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, lY'.o 4.
Hon slets mellan dessa ytterligheter, tills allt inom henne blef ett kaos, från hvars mörker hvarje handling steg upp icke som en viljeyttring, utan som en instinktlik nervernas reaktion. Mot bakgrunden af detta mörker rörde sig de sköna och hemska fostren af hans inbillning, fängslande henne oemotståndligt med sina glödande ögon. Men det var icke endast af diktarens feberdrömmar, hon bands. Ofta nog hände det, att han med darrande hand tog fram några gulnade blad, som hon måste läsa för honom. Det var outgifna dikter från dessa plågornas år, den lefvande begrafne Lazarus’ suckar och hallucinationer, klädda i diktens skrud. »Se här», sade han och lemnade henne några af de gulnade bladen. »Läs för mig de här dikterna — jag vill höra dem ännu en gång innan jag dör.» Hon tog det öfversta bladet och läste: Hur långsamt kryper den ej fram, den rysansvärda snigeln tiden! Jag ligger stilla på min bädd och önskar, att den var förliden. Ej minsta strimma sol och hopp in i mitt mörka sjukrum tränger. Min enda utsigt är den graf, som lefnadshorisonten stänger. Måhända är jag redan död, och fantasierna, som fara igenom hjernan, nattetid, är tomma spökgestalter bara. Så är det: spöken är det visst från gammalhedniska gudagrifter; de valt en diktares hufvudskål till fält för sina vilda bedrifter. Och allt hvad hemskt och skönt de der vid sin nattliga orgie bedrifva, försöker skaldens döda hand om morgonen mödosamt beskrifva. Han låg ett ögonblick tyst, sedan hon slutat. Det var som om han väntat, att hon skulle säga någonting. Men hon kunde icke tala — och han kunde icke se, att hennes ögon stodo fulla af tårar. »Det är kändt åtminstone», sade han slutligen med ett stänk af bittert vemod. Återigen blef det några minuters paus. Han låg och väntade på, att hon skulle läsa vidare. Och hon fortsatte: Morfin. Jag ser två sköna ynglingagestalter. I mycket likna de hvarann, och dock den ene mera blek och sträng mig synes och mycket mer förnäm, än denne andre. som helt förtroligt sluter mig i famn och ser på mig med stora, milda ögon
3nneljaf* tpate af btuF ellet 3ftanufactur*verE böta till berebningS>€onmtitte uppgifva bet qpantum Sent, font till ^anufactut föräblaS. §. 75. £)e bruf, four enligt bcrgSsQtollegii, på konungens 9utbiga befallning, utfätbabe ^uitgörelfe af ben 17 3ulii 1810, fot längte ellet fortare tib neb* lagt flotte ellet minbte bel af fine 0ni!ben, äto ftån bevillningS*afgiftet föt be fålunba neblagbe 0ittiben beftiabe, unbet ben tib befamma icfe begagnad IBocf forn fötenämnbe ^ungötelfe bjuber, att bruFS*prvifegictabe 0miben icfe få itebläggas ellet injfällaS utan bemälbta Qtollegii betå erhållanbe Stefolutiott, (fall en fåban ovilFotligett föteteS, innan bevillningS*ftiheten mebbelaS. §• 76. åbvab angar SllumbruF, SlnFatfmiben, bcrgSmanSdjamtar, blecF* och ^Måthamrar, OBaléroevf, blecfbtuF, ‘Masugnar, meb anbte teban i 2:bra Sitt. uppräFnabe <3Bcrf, $abriFer, ®ianufactuviet od) meb bein jemförliga 3n* rättningar, 0ågverF, famt ‘iJBalF* 0tamp>