Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre, och på det att kyrkan malte, såsom man plär säga, komma alt stå midt i byn, har troligen Konungens länsman såsom mera opartisk fått denna befallning alt antaga åboer, för att dervid tillse så väl kyrkans som åboens rätt. Det synes äfven af det utaf Doctor Stenhammar bifogade utdrag af K. Commissionens protocoll af d. 3 Juni 1670, alt ehuruväl Malmö recess af år 1662 betryggade vederbörande vid åtnjutande af deras privilegier, så kunde likväl icke frälseman, som fält Kronans andel af något kyrkohemman i förläning, förmenas att tillsätta åbo å detsamma. Således har man häruti ännu ett bevis derföre, att kyrkan icke ulöfvade denna rätt att tillsätta åboer. Reservanten har vidare antagit, att dominium öfver ifrågavar. hemman bör anses åtfölja all den rätt, som han förmenar kyrkorne till desamma ägde, nemi. rättigheten att deraf uppbära landgille och slädsmål samt utöfva slädselrälten. Detta dominium grundar han ytterligare på Danska Konungen Fredrik II:s bref af år 1569, hvaruti föreskrift meddelas om upprättande af den s. k. Lunds Landabok, ett register öfver kyrkornes egendom; och han resonerar dertill på följande sätt: att då uti detta register de flesta Halländska kyrkohemman finnas upptagna utan anteckning om dominium, så tillhör dominium kyrkorna, efter Landaboken afser deras egendom. Men Landaboken skulle efter detta Konungabref omfatta allt hvad kyrkan ägde, icke blott i jord, utan äfven i landgille, som af andra hemman kunde utgå. Således om kyrkan äfven endast ägde uppbära landgillet af ett hemman, borde dock det sednare i Landaboken antecknas. Nu är det likväl att märka, alt vid de flesta af de ifrågavarande hemmanen lärer i denna bok, (efter hvad jag hört berättas, sjelf liar jag icke sett den) den anteckning finnas: "af det och det hemmanet, landgille.” Dervid behöfde således icke någon äganderätt antecknas, emedan det var tillräckligt tydligt, att kyrkan af det hemmanet endast ägde landgillet.
Och StatS - Ucffottet anser sä myckel större anledning nu wara, att befordra det till »verkställighet, hwad Bellevue och Frescali angar; som de äro en Kronans tillhörighet, dä deremot Haga, såsom s. d. Konungens enilda egendom blifwit ansedd. Skars-Utskottet hemställer derföre, akt Bellevue och Frescati mäste genast för Kongl. MafttS och Kronans räkning pä öpcn Auction till ben nrastbjudande pä zo är utarrenderas, pä sätt Stats - Beredningen föreslagit, samt de blifwande Arrende-Suinnwrne till Siats-Werket inga. Hivad angar den wid Bellevue warande ärstjenande Trädgårds - Drängen, sä bör han äknjuka ett ärs Lön 54 Rdt och genast upsägas; hwaremoc de öfrige ulgiskerne uphöra och förswinna med detta är. Kronprinsens Sos-Stat. 1829 ärS Stak uptager . 5,342 io 8 Denne Stat uphör med detta ar för följande, nämligen r Balletmästaren ^L5tL§Il, som sätt ett ärligt arfwode af ZZz: 16: emot del att Han skulle underwi - Riks-Statens Utgifter. SpannemZlenS bcioiw beräknav a z6 K. Tunnan. Tunna. K:p> Zoo 422 729 -8§ SxannemZlen» d,lopo beräknad a , Ror 16 k. Tunnan. Ti!! Kongl. Marus hoga Disposition för Hofhållning m. m Hans Kongl. Höghet Tbronföl,aren Hennes Kongl. Maj:! Lnke-Drottningen Hennes Kongl. Höghet Prinsestan Loxkia, ^Ibortina Kongl. Hof. Stallers Urrodring Kongl. Slottets Policc, Rnmrnens eldning och Lyshållning Till Med och Kohl för Kongl. Höfwen . Drottningholms och Swarksjö Slott Gripsholms d:o ... Ulriksdals d:o ... Kongl. Maj-ts Lif-Dcabante-Lorps
Hvad åter Grefve von Fersens förslag angår, så vill jag gerna instämma deruti, ehuru det ökar strängheten mot Tulltjenstemännen, om genom ett sådant tillägg bifall snarare kan vinnas åt den ifrågavarande punkten; ty enda grunden för mitt förslag, är den obillighet jag ansett ligga deruti, att pålägga en tjensteman ansvar för det han icke anträffat något begånget brott, der han haft skyldighet att efterspana det. En sådan princip måste förlama lagens kraft, och skulle, om den utsträcktes till Lagstiftningen i allmänhet, omintetgöra all ordning. Jag har ock för min mening funnit stöd i Herr Berg von Lindes reservation, som är bifogad Utskottens första Betänkande, men med hvars uppläsning jag nu icke vill besvära; det torde dock förtjena afseende, alt denna reservation är författad af en erfaren Domare, som, oansedt han icke lågt hand vid de practiska förhållanden, som här förekomma, betraktat saken rättsenligt, och från den synpunkten Yrkat ansvarsfrihet för beslagaren, ehvad förbrutet gods anträffas eller icke, så snart förrättningen lagligen tillgått. Herr Cederschjöld: Då Ridderskapet och Adeln, genom bifall till en af de föregående punkterne, medgifvit rättighet för bcslogsmakare att intränga i enskildas boningsrum, bör något correctiv stadgas mot Den 22 Januurii e. m. i(J5 godtycket, att icke rättigheten föranleder till missbruk; och jag skulle derföre tro något stort äfventyr böra stadgas för den händelse, att beslagaren begagnar sin rättighet i oträngdt mål. Om således jag drager i betänkande att tillstyrka bibehållande af det gamla äfventyret alldeles oförändradt, lian jag åtminstone ej underlåta att tillstyrka ett, som hindrar att dessa visitalioner i oträngdt mål blifva alldagliga. I 44 §• nu varande Författning stadgas:
Och alla öfriga orsaker till långsamhet, så vidt de förefinnas i Ofverrätterna, äro icke mindre oundvikliga följder af de der rådande arbetsordningar. De äro väl kontrollbara, men icke derföre mindre ohjelpliga, så länge dessa arbetsordningar fortfara. De bestå uti onödigt arbete, som slösas på föredragning och expedition, och detta arbete, som upptager sin andel af sessionerna, förknappar föredragningstiden, och minskar sålunda behofvet af Referenternas beredningsarbete. Till nämnde onödiga arbete hörer i Ofverrätterna först och främst den vidlyftiga läsnin gen af handlingar. Det kan någon gång hända, att alla handlingarne i en sak behöfva läsas; men i allmänhet är det väl tillräckligt, att skriftvexlingen och de öfverklagade besluten läsas. De besked, som i öfrigt kunna tarfvas, bör föredraganden vara i tillfälle att lemna, och hvarje ledamot äger dessutom sin obestridda rätt att taga handlingarna till enskild granskning. Men jemte allt detta kan det icke vara af nöden, att sessionstiden upptages med fullständigt genomläsande af allt, hvad i dessa finnes; och det sker till destomindre gagn, som denna läsning sällan följes af någon allvarlig uppmärksamhet, hvilken af så många anledningar störes. Det andra tidsförspillande arbetet hos Ofverrätterna är expeditionernes justerande. Man vågar härutinnan, säger man, icke lita på referenterna allena; expeditionen måste i sittande rätt uppläsas och, i fall af behof, cirkulera mellan ledamöterna. Uttryckets noggrannhet, menar man, kan aldrig för mycket nagelfaras, då ett felaktigt talesätt eller ett, som lätt missförstås, kan leda till så mycken oreda. Men denna rädsla drifves dock utan tvifvel för långt, när den på flera fördelar en ansvarighet, som bör åligga den föredragande ledamoten ensam. Ty det är väl han, som bör hafva närmaste, tillsyn öfver expeditionens uppsättande, alltid i afseende på rubriken och, så ofta lian icke är skiljaktig, äfven i afseende på beslutet. I fall af skiljaktighet måste väl hvarje ledamot uppsätta sin mening, och att efter flertalet sedan inrätta beslutet, kan icke blifva synnerligen brydsam!.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; och befunnos dertill utsedde i 5 H. 32 498 Den 29 Mars. Stats-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten M 1960 A. ITr Monlgommerie, Hobert Nils Germund, beviljade irenne veckors ledighet frän och med den 29 Mars; M 279. Frih. Wrangel af Sausis, Fullm. Frih Gederström, Rudolf. Bevillnings-Utskottet: efter JW 1304. Hr Kuylenstjerna, Carl Johan; — 266. Frih. Stierncrona, Da lid Erik, att inträda under den ordinarie ledamoten J\s 10 Hr Soop, Fullm. Hr Gyllenram, Henrik, beviljade Irenne veckors ledighet från och med den 26 dennes: JW 1743. Hr von Wachenfelt, Fullm. Gr. Lagerberg, Sven. Banko-Utskottet: efter JVs 351. Frih. Rehausen, Fullm. Frih. Manderström, Carl Adolf; — 374. Frih. Sköldebrand, Fullm. Frih. Manderström, Carl Adolf. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: efter JV2 1885. Hr Arnell, Gustaf Fredrik och Jté 1929 Hr von Björnmark, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolf; — 161. Frih. von Höpken, Nils Albrecht, och — 814. Hr Gyllenhaal, Lars Herman. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Constitutions-Ulskottet. efter JV2 243. Frih. von Roxendorff, Fullm. Frih. De Geer, Louis: — 2024. Hr Stjernstam, Fullm. Gr. von Rosen, Carl Pontus. Frih. Åkerhjelm, Carl:
Memorial, i anledning af återremisserna af Utlåtandet 25, i fråga om jörändrad grund för ulmyntningen af Svenska silfvermyntet Enligt protokolls-utdrag af den 28 Februari, 4 Mars och 4 April detta år, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet återremitterat ofvanberörda Utlåtande, i anledning af hvilket Borgareoch Bonde-Stånden beslutat, alt Rikets Ständer skola hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i nåder läcktes låta genom vederbörande verkställa undersökning till utrönande deraf, huruvida en förändring af myntfoten i den angifna syftningen må finnas verkställbar, äfvensom, för den händelse Kongl. Majit skulle anse densamma ändamålsenlig, icke allenast låta underhandling med grannstaterna inledas för tillvägabringandet af öfverensstämmelse emellan Sveriges och dessa staters myntfot, utan ock nådigt förslag i ämnet till Rikets Ständer afgifva. Som Utskottet, vid nu företagen förnyad handläggning af detta ärende, inhemtat, att Rikets Ständer, i följd af tre Riks-Slånds bifall till Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottels i Utlåtandet JV2 109 gjorda framställning, redan förenat sig derom, att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit, efter genom sakkunnige män verkställd undersökning och utredning, ville vidtaga de åtgärder, som kunna leda lill antagande i de tre skandinaviska rikena af ett gemensamt system för måll, mål, vigt och mynt, samt den sålunda beslutade underdåniga skrifvelsen i sig innefattar hvad som åsyftats att vinna genom det af Utskottet i först omförmälda Utlåtande JiS 25 afgifna förslag; så anser Utskottet, vid detta förhållande, berörda förslag ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Juni 1863 Bih. till R. St. Aok. till Eip.-Utsk. den 29 Juni 1803, kl. 1 c. m. Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet J\($ 32.
En talare har yrkat, att lönerne för HofRmes tjenstemän matté bestämmas i enlighet med reservanten Hr Gråås förslag, hvilket uplager åtskilliga högre belopp, än i den Kongl. Proposm; delta förslag uptager likväl derjemte det vilkor, att hvarje cxpeditionshafvande skall tillgodonjuta hela expeditionslösen och jemväl lösen för Hof-R:ns domar, — ett vilkor, som, enligt min åsigt, R. St. icke kunna binda vid beviljandet af ifrågavar:de anslag, emedan, såsom jag nyss haft äran nämna, sportelregleringen ensamt tillkommer K. M. att afgöra. Hr Carleson: I anledn. af H,-Ex. HrAir. Sparres yttrande, tillåter jag mig hemställa till R, Äd., huruvida det är för R. St, möjligt att, när de icke känna de göromål som skola tiitköiftHisr de särskilde tjenstemännen eller sättet hvarpå K. M. ernar dem ernet'-. lan fördela de till ett ganska betydligt belopp upgående sporllerna bedöma det mer eller mindre lämpliga i de nu föreslagna lönerna för HofRmes tjenstemän. Hr Printzensköld: Då det är jag som framställt anmärkn. emot kanslisttjensternes indragning, så anser jag det också vara min pligt att med några ord bemöta det svar som jag härå af H. Ex. Gr. Sparre fått emottaga. Jag erkänner visserligen riktigheten af H. Ex:s erinran, att det kan vara mindre riktigt eller lämpligt att vid kanslisltjep&ter fästa unga, förhoppningsfulla män; men jag skulle derjemte öfiska, att H. Ex. ville upgifva något annat sätt, hvarpå dessax finga män kunna fästas vid Statens tjenst. Mig veterligen -'finnas icke inom den civila tjenstemannacorpsen, såsom vid flottan, några expektanslöner alt erbjuda; och så länge något slags under stöd icke kan gifvas de unge männen i början af deras bana, torde det för både dem och Staten vara bäst, om kanslisitiensterna bibehållas.
Så erkänna väl alla jordbrukare det gagneliga deri , att husdjur af alla slag finnas af goda racer odh arter; men de föreställa sig ej, alt uppfyllandet af hvad de kunna önska i denna del beror af de insigter, den omtanka och omsorg, de förmå och veta egna åt djurens vård och skötsel ; hvarförutan framgång i denna del ej är att hoppas eller vinna. I Sverige äro de schäferier ännu få, i hvilka antalet af djur uppgår till iooo och deröfver. De flesta af dem, som finnas, äro inskränkta till några hundrade och derunder. Det vore för mycket fordradt af de enskilte , att de skulle, en hvar för sig, vidkännas omkostnaderna för underhållet af sakkunnige personer, på h vilkas biträd^ framgången af deras bemödanden till stor del beror. Den grundsats i statsekonomien har redan länge varit känd och erkänd, att i alla de fall, då den enskilda verksamheten kan lifvas till företag , som inverka på allmänt gagn, det allmänna bör träda emellan och genom det kraftigare understöd , hvarmed det förmår under, lätta enskilda sträfvandet , undanrödja hindren för utvecklingen af det nyttiga och gagneliga. Den eller de, som icke gjort eller göra sig annat begrepp om hushållning, vare sig den enskilda eller allmänna, än att höjden af - 68 klokhet hestår i besparing af utgifter, större eller mindre , måste naturligen falla på den meningen, att all utgift är förkastlig, emedan den är motsatsen af besparing. En annan lära gifves dock , hvilken äfven har sina anhängare. Desse anse en till gagneliga ändamål använd utgift gälla vida mer, än en besparad penning.
Regements-kommissarien vid Skånska hussaroch dragonregementena J. L. Åberg, hvilken, lika med Grundal, förut varit anställd vid f. d. Passevolans-kommissariateu och icke eller egt någon grundad rätt till pensions erhållande, att från Allmänna Indragningsstalen åtnjuta ett emot den innehafda regemenls-kommissarieaflöningen svarande belopp, uti serskild nådig Proposition af den 21 November 1856 begärt, att Rikets Ständer ville medgifva, det f. d. Regements-kommissarien Grundal må berättigas att, med beräkning från månaden näst efter den, uti hvilken han från regements-kommissarie-befatlningen entledigades, under sin återstående lifstid från Allmänna Indragningsstalen uppbära ett belopp af 266 R:dr 32 sk. Banko, eller 400 R:dr R:mt årligen, motsvarande det med nämnde befattning förenade arfvode; och hafva, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda skäl, Rikets Ständer till högslberörde nådiga framställning lemnat bifall. 40:o. I anledning af Landsfiskalens i södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Molanders hos E. K. M:t i underdånighet gjorda ansökning all, då han, hvilken tjenstgjort 19.1 år såsom länsman i Faurås härad af Warbergs fögderi i nämnda län och derefter 26j år såsom landsfiskal dels i Stockholms och dels i förstnämnda län, numera vid 70 års ålder saknade förmåga att med vederbörlig drift sköta sin befattning och således vore nödsakad ali inom kort tid från tjenslen begära afsked, samt Motander under sin tjenstetid, i egenskap af landsfiskal, icke åtnjutit någon derför af Slaten anslagen lön och af de derunder honom beredda tillfälliga inkomster, hvilka åtgått för uppehälle åt honom och hans familj, icke kunnat bespara något till egen och hustruns samt en oförsörjd, vanför dotters framtida bergning, E. K.
Louise Fred. Wertmuller.*’ CL. S.) (L. S.) Enligt 73 — Enligt del i ofvanstående förbindelse åberopade, under den 5 Juli 1781 upprättade, testamenlariska förordnande samt den dertill börande särskilda instruktion af samma dag, skulle 6:te penningen af testators behållna qvarlåtenskap aflemnas till Enkbus-Direktionen och utgöra ett i evärdeliga tider stående kapital, hvars afkastning eller ränta borde, i mån al' dess belopp, till understöd för värnlösa och behöfvande personer utdelas på det sätt, att sedan någre af testators slägtingar samt en gammal betjent al dels sjelfva kapitalet, dels räuteafkastningen erhållit dem tillerkända lifslidspensioner å ett årligt belopp af 311 R:dr 5 sk. 4 rst., borde den derefter återstående räntan delas mellan 10 Borgareoch Fabrikörs-enkor eller afsigkomne Handlande och Fabriksidkare, hvilkas årliga understöd, efter upphörandet af slägtingarnes pensioner, skulle ökas till 33 R:dr 16 sk. för hvardera; hvarförutan, då pensionsfondens inkomster kunde sådant medgifva, flera pensionärer fingo af Enkbus-Direktionen antagas, äfvensom ett sammanräknadt belopp af 40 R:dr årligen användas till julgåfvor åt fattiga, som voro ganda och sjuka. I afseende å kapitalets förräntande, 1cmnades Direktionen oinskränkt rättighet att efter tidernas omskiften förfara på sätt densamma funne bäst och säkrast. För öfrigt förekommer i afseende på inköpandet af det Ridderstolpeska sterbhusdelägarne förut tillhöriga bus, alt handlingarne allt ifrån 1 Vågan s första uppkomst och till köpets afslutande icke upplysa, att någon besigtning på husets och grundens soliditet genom Kongl. Öfver-Intendenls-Embetet, Embetsoch Byggnings-Kollegium eller enskild tilblad Byggmästare, blifvit anbefalld eller verkställd; hvaremot den nu nyligen genom bemälte Embete förrättade vanliga årsbesigtning lärer i dessa afseenden kunna lemna Rikets Ständer fullständig upplysning.
P. 618. — om förhöjning i betalningen för tågande troppars underhåll. Aug. P. 619. — i anledning af Riksens Ständers Deputerades Berättelse om Krigs Redogörelseoch RevisionsVerket. Aug. P. 619. — i anledning af Konungens Proposition om Pensionsanslag för StatsCommissarien Widegrens oförsörjda Döttrar. Aug. P. 991. — i anledning af Konungens Proposition, angående fastställande af årlig underhållssumma och Enkesäte för Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan i händelse Hennes Kongl. Höghet blefve i Enkestånd försatt. Aug. P. 991. — i anledning af väckt fråga angående Expeditionssättet af Kongl. Maj:ts Resolutioner i Besvärsmål. Aug. P. 992. — i anledning af Konungens Proposition rörande tiden för bevakande af mål, 127 som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Majrt i underdånighet fullföljas. Aug. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, om förändrad beräkning af åtskilliga StatsVerkets Ordinarie Intrader. Aug. P. 1010. — angående särskilte ProvincialLäkares tillsättande i åtskilliga Län. Aug. P. 1010.— 1 anledning af Konungens Remiss rörande Lönförhöjning för Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i Götheborgs och Bohus Län. Aug. P. 101 o. — i anledning af Konungens Proposition om upplåtelse af den under Gripsholms Kungsladugård tydande Lägenheten Tegelhagen kallad. Aug. P. 1010. — i anledning af Konungens Remiss å Ola Jönssons underdåniga ansökning om eftergift af skillnaden i arrendesumman för Lotten N:o 3 under Dahlby Kungsgård na. m. Aug. P. ioif. — i anledning af Konungens Nådiga Bref angående granskning af TullVerkels räkenskaper, m. m. Oct. P. 329.
Hogsta är det vackraste ställe man kan tänka sig, i anseende till jordens skötsel, och sådant är äfven förhållandet med Norrby. Jag vill till hvem som helst af R. o. Ad:s ledamöter, som i morgon vill resa ut, hemställa hvar man kan få se någon jord, så väl brukad som vid Hogsta och Norrby. Jag tror det vara en fördel för Staten att hafva ett sådant arbetsbi; och om vi icke hade sådana, vet jag icke huru Staten skulle bestå. Jag får dessutom nämna, att för hemmanen på Lofön betalas i arrende till Kronan 7 1 3 t:r spanmål, och deraf hetalar Karlberg ensam nära g eller 220 t:r. Må man nu äfven beräkna att han har inga jordtorpare, utan blott stattorpare, som alla hafva en gruflig hop barnungar. Då föräldrarne sjukna och dö, underhåller Karlberg barnen, och jag tror lian sålunda underhåller kanske ao barnungar. Mig synes då, att Staten har mycket större förde! att bibehålla en sådan arrendator; än att lysa ut egendomen på auction åt den, sorn kanske icke frågar efter jorden och husen, samt ännu mindre efter barnungarna. Dessutom får Staten ett skönt bränneriverk, ett stort superbt tröskverk och ett hus med 8 rum och kök, hvarföre jag tror, att Statens vinst blir betydlig, och att deremot dess förlust blefve oundviklig, ifall arrendets prolongation vägrades. Det har såsom princip af Frih. Cederström blifvit uttaladt, att Kronans lägenheter skola utarrenderas efter de grunder R. St. bestämma; men icke står det i grundlagen att de skola bortajuetioneras. Der står, att de skola utarrenderas, öjen icke att de skola utauetioneras; och om man D«n aJ Maj. fått en duglig arrendator, tror jag, alt den af Frih. Cederström omnämda principen icke hindrar hans bibehållande. Det har i öfrigt uti ett föregående plenum blifvit sagdt, att ömmande omständigheter måste äfven tillgöra något.
Har man efter den modosamme farden hdtligen kommit hit en sommareftermiddag, dB stannar man, tills aftonens skuggor svepa nejden i morker eller tills det uppstigande tocknet doljer den skona dalen djupt dar nere. Ty nu i hogsommartiden ar luften ofta tocknig, allt ter sig mera drommande, mindre impulsvackande. Elaga dock ej ofver tocknet: nar luften rodnar af liitta dunster och solen bakom dem i vaster ser ut som ett klarrodt Mot, db blir det vackert vader i Neckardalen, siiger dalbon. &amp; q 4 Men skbda ut ofver nejden nu, innan tocknet kinner stiga upp,! Anblicken ar viil densamma som om vlren, lika bedgrande, om an dess kynne blifvit ' ett. annat. PrAn platsen, diir man sitter under ett hogt, lummigt akacietrad, invid ett bord med skimrande rhenvin i hoga remmare, yep. man den stora slatten i viister, nu insrept i detta rodnande tockenholje, genom hvars latta dok Xeckarfloden s w g t glimniar som en ringlande strimma i fjarran, dar Haardtbergen s p a s dunkelvioletta och otydliga. Midt emot ligger Heiligenberg med sine mjuka, runda, alls ej himmelstormande Asar, nu morka af dunkel hogsomniargronska. StrHcker man sig ndgot ut ofver balustraden, har man rakt under sig den skogbevuxnn bergssidan med Heidelbergs skiins rodn slott och n&amp;got langre Bt sidan init dalen det palatslika 8lottshotellet med sina terasser; annu liingre ned har man staden. Och forst nu, sedd i flgelperspektiv, kommer den till sin riitt, dar den, foljande Gaisbergets rundning, i flera kilometers langd stracker sig mellan flod och berg.
St:s rättighet enl. 73 § lieg.F., atl pä det viset gå till väga, att taga en grundskatt från den ene medborgaren och lägga den på den andie, eller pä qvinnorna? Jag begär afslag å punkten. Det passar icke att vilja beskatta qvinnorna och det, för att undvika en titel i Statens räkenskaper. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle denna punkt, ropades ja och nej, hvarpå Hr Landtm, framställde propos. till afslag å densamma, samt sedan svaren härvid utfallit med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Då detta Stånd beslutit, att indelningsverket skall oförändradt bibehållas och följaktligen att reg:lsskrifvarne skola fortfara med deras arbete; atl akademierna få behålla sina anslag och de till dem donerade hemman förblifva under deras egen disposition; samt då, hvad bergsfogdarne beträffar, det visserligen är möjligt, att en förändring med dem lämpligen kan vidtagas, men vederbör:de deröfver ännu ej blifvit hörde, och man sålunda ej fått se hvad de derom yttrat, så anser jag mig böra tillstyrka, att denna punkt afslås. Hr Sandströmer: Jag vill ej bestrida atl punkten afslås, men bör upplysa alt i fråga om bergsfogdetjensternes indragning, veder - 298 Dun II September e. m. bönde blifvit hörde, derom II. St. vid sistliden riksdag gjorde hemställan. Hr Printzensköld: