Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Obetald Ränta „ 5,?33: »2. ro.^,^ ^ , Förskott mot framdeles redovisning 3o. - ö _______ 36o,251: 4. 7. Transport 360,251: 4. 7. 55o Stats-Utskottets Transport 36o,a5i: 4- 7* När härifrån afdragas Fondens lill år 1827 utbalancerade Skulder: Obetalde Pensioner . Som, vid 1826 års början, Tillgångarne, efter afdrag af Skulderne, bestego sig till endast 3i8,2i 1: 4°. ro. såliar följaktligen Fonden, år 1826, blifvit tillökad med icke mindre än R:dr 41 ?334* Fidkenskaperne hafva befunnits redige och ordentlige; äfvensom, i afseende på sjelfva förvaltningen, ingen anledning till erinran förekommit. Ul>kottet har inventerat och genomsett PcnsionsInrältningens Låne-IIandlingar, hvilka befunnits i behörig ordning. Betänkande, anglde betalningen för smärre, försl i Ine Creditsedlars slutliga granskning och annullering i RiksgäldsContoiret. (R:gs-A.) Uti Skrifvelse till StatsUtskottet af den 2 sisth Juli, hafva Ilrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret öfverlernnat Commissariernes derstädes ansökan, att Ilrr Full mäk - Betänka» Jen, N:o 312. 551 mäktige mätte hos Utskottet anmäla och med sitt förord beledsaga Commissariernes, uppå anförde skäl, gjorda anhållan, att, för smärre Creditsedlars granskning och annullering, dem måtte förunnas ett lika arfvode, som bestås Commissai ierne i R.
Då jag anmälte mig att få ordet, var det derföre, att j3g fann nrig vara så strängt uppmanad af Herr Grefve Mörner att ytterligare förklara, hvad jag menade med mina difinitioner och di - Den 9 Januarii. slinctioner emellan alt tolka, förklara och tillämpa en lag, att jag omöjligen kunde anse mig äga lof alt liga stilla. Men jag tror mig likväl ej behöfva upprepa, hvad som mitt skriftliga anförande derom innehåller. Jag vill blott nämna, att när jag vill utreda för mitt förnuft, huru jag bör förstå en Lag, är det mig angeläget att bestämt definiera hvarje ord, för att ej förvexla begreppen. Jag tror deremot, att man på motsidan ej är synnnerligt nogräknad att definiera orden i Grundlagarne. Att Herr Grefve Mörner påkallat detta mitt svar i form af trotts må vara i sin ordning; deremot anser jag mig böra gå supplicando tillväga, för att förmå honom taga kännedom af hvad jag skriftligen anfört i detta ämne. — Då en annan värd Ledamot, Herr von Hartmansdorff, började yttra sig, insåg jag straxt, det vi ej kunde undgå att snart inkomma på det historiska fältet, ehuru jag skulle tro, att det varit intressantare och bättre, om han i stället velat uppställa en skillnad mellan det rätta och orätta i saken. Jag har yttrat en gång förut, att der ej lag finnes, der må det vara nyttigt att åberopa historiska facta, men när lag är gifven, leder det ofta blott till förvillelse, att för mycket undersöka och anföra det historiska. Som sagdt är, när detta kom ifrån Herr von Hartmansdorff, var det mig icke oväntadt; men med verklig förundran hörde jag Herr 232 Den 9 Januarii. Stråle begagna samma historiska bevisningssätt. Jag hade trott, att Iian, i följd af sitt Embete, skulle göra mer afseende på promulgerad Lag, än på sedvanor. — Den förstnämnde värde Talaren Herr von Hartmansdorff lxar oek sagt, att det vore likgiltigt, att ConstitutionsUtskottet ej motiverat sitt förslag.
Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekonomi-Utskottens Memorial, N\o 6. 7 Sedan Bevillnings-Utskollet, sorn vid afgifvande af sitt Betänkande N:o 12, angående Tull-bevillningen, tagit sagde motion till dess öfriga delar uti öfvervägande, dervid tillika förklarat, att öfver densamma, i hvad den rörer sättet och vilkoren för controll-stämpling af utländskt guldoch silfver-arbele, yttrande skulle af Bevillnings-Utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifvas, gå Utskotten nu att sådant fullgöra; och enär inländsk mästare icke lärer kunna tillförbindas att anbringa någon sin ansvars-stämpel å en vara, som han icke sjelf tillverkat, sami då skäligen icke kan fordras, att den, som infört arbetadt guld eller silfver, skall, lika med den inhemska tillverkaren deraf, hafva varit i tillfälle att om delsammas halt göra sig förvissad, innan det af honom, för att i berörde afseende undersökas och controll-stämplas, å Controll-Contoret företes, i följd hvaraf icke eller kan vara med räLt och billighet öfverenstämmande, att låta den förre drabbas af enahanda påföljd, nemligen arbetels sönderslående, som den sednare, utan denna rätteligen synes Utskotten böra inskränkas till arbetets återutförande, anse Utskotten sig böra hemställa, att Herr Gustafssons ifrågavarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 29 November 1844* Reservation häremot anmältes af Herrar K. A. Almgren och J. W. Boström. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 12 Dcc., kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af Pehr Mattssons fran fVester-norrlands
N:o 88, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos., angtde förre Departementschefernas vid General-tullstyrelsen Presidenten af Billberghs och Canceliirådet Valerii befriande från ädömdt eSättningsansvar i målet, rör-.de den efter afl. Uppbörds-tullförvallaren Finer yppade balance, dels särskilde motioner, i fråga om beviljandet af enahanda eftergift för förre Kamererare!!, Kammarrättsrådet Winroth och förre Conlrolieuren Middendorff. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Hindrad att i förmiddagens plenum tillstädesvara, och dä jag icke visste att frågan om pension för Generaldirecteuren Livijns enka skulle ifrågakomma, och i anledn. af denna fråga, men isynnerhet med anledn. af en af mig väckt motion, som af R. St. blifvit bifallen, ang:de ett årligt understöd åt Hr Thulstrup, anhåller jag att för några ögonblick få upptaga R. o. Ad:s lid med en motion, hvars väckande så mycket mindre lärer kunna förvägras, som slatsregleringen ännu icke är fulländad. Den 21 December e. m. 637 Härefter uppläste Hr Liljenstolpe följande: Förhindrad alt i förmiddagens plenum tillstädesvara, och då jag dessutom icke förmodade att frågan om pensionen lill Generaldirecteuren m. m. Livijns enka då skulle förekomma; så ock i sammanhang med denna, såsom 9 hufvudtiteln och indragningsstaten tillhörande pensionsfråga, men hufvudsakligast med anledning utaf en af mig förut väckt motion, nemi. den af R. H. St. benäget bifallna motionen om ett årligt understöd åt f. d. Consulatsccreleraren Hr Ludvig Thulstrup, anhåller jag vördsammast, att få några ögonblick taga H.
Vid jemnförelse emellan handlingarne i detta mål och de nu inkomna, förefunnos icke mindre än tre olika lydande exemplar af KämnersRättens ifrågavarande Utslag, af hvilka de två ibland förstnämnde handlingar befintliga, endast R. St. Just. Ombudstn. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1&40. i3 omförmälte Anders Larsson och hans bestraffning, utan att utmärka, det någon annan, varit, jemte honom, tilltalad, men det tredje, eller sist inkomna, i sammanhang, upptog Anders Larsson, Olof Larsson och Friman, såsom på en gång anklagade, hörde och dömde; I anseende hvartill och enär Kongl. HofRätten redan pröfvat Kämners-Rättens åtgärder, beträffande Anders Larsson, hafva varit olagliga och derför äfven sakfällt bemälde Rätts Ordförande och Ledamöter, samt annan eller särskild ansvarighet för den af Friman undergångna olaga bestraffning, så vidt den kunde KämnersRätten tillräknas, icke skäligen ägde rum, än i fråga om ersättnings gäldande för hans långvarigare häkte, jag anmodade AdvokatFiskalsEmbetet att ej mindre i sistnämnde afseende, än äfven till närmare utredning af anmärkta förhållandet med de flera i samma mål ifrån Kämners-Rätten utfärdade, olika lydande expeditioner, emot vederbörande anställa åtal, hvilket likväl, sedan KämnersRättens Ordförande, som i omförmälda delar ensam skulle vara ansvarig, genom döden afgått, Kongl. Hof-Rätten, medelst dess Utslag den 20 Juli 183S, förklarat ej kunna till någon påföljd föranleda.
Verkställes annat lill bränneri hörande arbete emellan kl. 8 på morgonen och kl. 5 om aftonen å söneller helge-dag, eller öfverträdes förbud, som * 24 § 9’fvet är; bote éräMMMstillverkare eller destillering sidkar e från och med 3 r:dr 16 sk. till och med 53 r:dr 16 sk. Vid de förbrytelser, nu sagda äro, vare så väl JränmVwtillverkaren eller de stilleringsidkaren, som de arbetare, hvilka honom biträdt, underkastade ansvar för sabbatsbrott, enligt allmän lag. 21 § 78 (70). Har justerare oriktigt stämplat redskap eller i stämplingsbetyg sådan oriktigt beskrifvit, och är det fall icke för handen, som i v33 § omförmäles; böle från och med 13 r:dr 16 sk. till och med 153 r:dr 16 sk. och miste tillika befattningen, eller varde från ulöfningen deraf under viss tid skild. § 79 (71). Den tillverkare af redskap, som missleder justerare med falsk uppgift om redskapens beskaffenhet, böle från och med 33 r:dr 16 sk. till och med 333 r:dr 16 sk. § 80 (72). För underlätet iakttagande af hvad i 27, 52, 34, 35 eller 56 § eller uti 58 § 2 eller 3 moni. /öreskrifves, vare ansvaret böter från och med 13 r:dr 16 sk. till och med 133 r:dr 16 sk., och af hvad i 104 § sägs från och med 3 r:dr 16 sk. till och med 35 r:dr 16 sk. Har någon under tid, hvarför han anmält sig till Iränvins tillverkning i Större bränneri, verkställt deslillering, men underlåtit att godtgöra kontrollörs arfvode, såsom 52 § föreskrifver; bote från och med 3 B:dr 16 sk. till och med 33 R:dr 16 sk.
Brefvet den 29 April 1812 fastställda grunder för indragning lill Kronan af behaglig tids förläningsspanmål, bland annat fästat uppmärksamhet derå, att, i händelse den ännu icke indragna förlänings-spanmålen komme att bibehållas vid alla de pastorat, som ej lemna Kyrkoherden högre årlig inkomst, än j5o tunnor spanmåi, det med all säkerhet kunde antagas, icke allenast att den inkomst, Staten hade att påräkna genom framdeles skeende indragning af den behaglig tids förlänings-spanmål, presterskapet ännu ålnjöle, ginge alldeles förlorad, utan äfven, enär både rättvisa och billighet vid eli sådant förhållande påkallade, alt lika beskaffad, efter år 1812 till Kronan indragen, spanmåi vid de pastoral, der behållna inkomsten öfversligit värdet af io(* tunnor, men icke uppgått till fulla i5o tunnor, skulle återställas, en icke ringa del af samma redan indragne spanmåi komme att Statsverket frångå, hvarigenom, till fyllande af de behof, dertill denna spanmåi redan blifvit använd och påräknad, nya Stals-anslag icke allenast blefve nödvändiga, utan äfven det ändamål, som med Kongl. Majrts år 1812 fattade Nådiga beslut åsyftades, skulle i det närmaste omintetgöras; och har, på grund af dessa skäl och då det skulle innebära en orättvisa alt, sedan förläningsspanmål blifvit indragen vid de pastorat med 100 tunnors inkomst, sorn efter år 18(2 blifvit lediga, hädanefter låta dylik spanmåi qvarstå vid pastorat med högre inkomst, ulan alt i första rummet godigöra hvad, som vid de förstnämnde pasioraten redan blifvit borttaget, det blifvit inom bemälde Biks-Stånd yrkadt, att, derest det icke vore med Statens behof Slals-Utskoltets Utlåtande, N:0 2gS.
Dylika besparingar önsken J alla, Mine Hrr, och sorn säkert kunna vi väl ock antaga, att luseneller hundratusen-talen af utmätningsförsök, hvad godt de möjligen kunna uträtta, icke stärka de kärleken till fäderneslandet, eller tili dem af den allmänna ordningens tjenare, som hafva den sorgliga pligten, att i första hand anses såsom deras uphof och dertill vara vittnen. Men, invändes vidare, af giften är obetydlig äfven för de klasser man nu vill skona. Genom hvad nyss blifvit nämndt, är det dock, förmodar jag, visadt att afgiften, ehuru låg, ej är för alla lätt att betala. Men dertill kommer, att mantalspenningarne utgöra, så att säga, en spik, å hvilken åtskilligt annat fästhänges. Sålunda är, med några undantag, den som betalar mantalspenningar, derjemte nu pligtig att erlägga: a) Skydds-afgiften 12 sk. för man, 6 sk. för qvinna. b) Folkskole-afgiften till lika belopp. c) Afgift till fattigvården, å landet högst 8 sk. för man och 4 skför qvinna, men här i Stockholm nu 24 sk. å hvarje mantalsskrifven person. d) Kurhus-afgift, i öfriga orter högst 5 sk., här i Stockholm högst 16 sk., nu 14 sk. å hvarje mantalsskrifven person. 27* 420 Den 23 Mars f. m. År 1848 förhöjdes för krigsrustningarne skyddsafgiften med jt-del äfven för större delen af nn ifrågavarrde personer. På serskilta oiter äro ytterligare utskylder lagda å dem söm erlägga mantalspenningar. Så t. ex. i den församling, der jag nn bor, 12 sk. lill kyrkokassan, och utgöra nu de personliga utskylderna i samma församling för hvarje man 1 R:dr 46 sk. och för hvarje qvinna 1 R:dr 34 sk. och sålunda för en familj af man, hustru och 2:ne barn, som kommit i mantal, 7 R:dr 16 sk. tuko i endast personella skatter.
Barthelemy dertill kunna lemna tillgång, utgå från Riksg.- cont. och ställas till styrelsens öfver denna ö disposition, emot redovisning, att användas till slafvars å meranämnde ö friköpande, hvarvid likväl qvinnor och barn, samt män, som sjelfve till friköpandet bidraga, böra äga företräde. Ropades ja. Föredrogs och remitterades till Bancooch LagUtskm Frih. Cederslröms, Jacob, d. IS dennes f. m. på bordet lagda motion om beredande af utländsk vexelcredit för Banken samt i sådant afseende nödiga förändringar i nu gällande författningar ang:de vexelrörelsen. Föredrogs och bifölls StatsUtsk-.s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 262, ang:de liqviderandet af kostnaderne för tryckningen af RiksStms protoeoller samt utdelandet af samma protocoller med dertill hörande bihang. Den 22 April. Cfil Föredrogs StalsUlsk:s d. 12 dennes f. m. på bordet lagda mera. N:o 263, ang:de den vid riksdagens slut återstående tryckningen af RiksStms protocoller samt upprättandet af register öfver desamma. Förslå punkten af detta mern., ronde protocollstryckningen bifölls utan discussion, men i fråga om andra punkten, hvaruti Ulsk. hemställt huruvida icke RiksStm finna för godt alt hvart för sig förklara, del några särskilda register öfver deras prolocoll för innevarande riksdag icke behöfva på det allmännas bekostnad upprättas, anmälde och yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.: En hvar af Ståndets ledamöter, som behöft rådfråga de föregående riksdagarnes protocoll, lärer nogsamt hafva rönt, huru svårt, för att icke säga omöjligt det skulle blifva att, under en pågående riksdags skyndade göromål, hinna att få reda på hvad man söker, derest icke register funnes. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. ville afslå denna punkt, så att register mätte blifva oss förbehållet.
Om vid tillkommande Riksdagsmannaval borde få röstas på Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret? och fann Utskottet, enligt 81, 83 och 84 §§ Regerings-Formen, i anseende till den ordning, hvari detta mål till Utskottet inkommit, sig ej kunna denna fråga till pröfning upptaga. Hvarom Utdrag af Protocollet skulle utfärdas. Ut supra. Bilaga till föregående Prot.-Utdrag. Utdrag af Protocollet hållet hos Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Aug. 1810. S. D. Såsom en följd af hvad Ståndet, på föregången öfverläggning, den 31 nästlidne Julii och den 1 i denna Månad beslutit, remitterades till Bilaga till Protocolls-Utdrag till Bondeståndet. 175 ConstitutionsUtskottet frågan: Om, vid tillkommande Riksdagsmannaval, borde få röstas på Riksens Ständers Fullmäktige i Banquen och Riksgälds-Contoiret? - Och skulle Protocollerne, som innehålla Ståndets öfverläggning i detta ämne, utskrifvas att till Utskottet afienmas. Ut supra. Ex Protocollo Gabriel Ödmann. Utdrag af Protocollet hållet hos Bonde-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Örebro den 31 Julii 1810. S. D. Föredrogs det inför Hans Excellence Herr Grefven och .1 ustitue-Stats-Ministern den 26 i denna Månad hällne Protocoll, då de Fullmagter, Ståndets till denna Urtima Riksdag valde Ledamöter företett, granskades; hvarvid af Hans Excellence till upplysningars afgifvande kallade sig instält af Bonde-Ståndets Fullmägtige i Banquen, Talemannen och Riddaren af Kongl.
Innan allt detta skett, skulle jag anse vådligt att lala det föreslagna stadgandet inflyta i lagen, hvarföre <jag ser mig nödsakad att tillstyrka afslag på samtlige de föreslagna förändringarne. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otta: Afsigten med den K. propos., sorn har hlifvit afgifven uti ifrågavar. ämne, har naturligtvis varit, att vid samma tillfälle, som de s. k. tysta förmånsrätterna föreslogos till upphäfvande, framställa något annat förlag, som skulle lemna den säkerhet för omyndiges egendoms rätta vård, hvilken man förut trott sig finna i nämnde tysta förmånsrätter. Det förslag, sorn i detta afseende blifvit framstäldt af'K. M., var enligt min öfvertygelse tillfyllestgörande och mycket enklare, än de som äro framställde af åtskilliga talare här. Dä likväl delta för de talare, som yttrat sig i detta ämne, äfvensom för Ulsk. icke synts vara tillräckligt tryggande, sä vill jag icke för min del yrka bifall till K. M:s nåd. propos., helst ålskillige af de förslag, som blifvit gjorda, helt och hållet utgå ifrån samma afsigt, nemi. tryggande af de omyndiges rätt, och man måste hafva aktning för deras åsigt, som önska en ännu större trygghet i detta afseende, än som K. M. ansett erforderlig. Då jag således tror, att det förslag, som blifvit gjordt af Hr Nordenanckar i detta ämne, är det som lättast kan tillvägabringa en öfvergång till framtida förmyndarekamrar, hvilka K. M. i dess nåd propos. har förklarat vara dess afsigt, att, när förhållandet blifvit bättre utredt, kunna tillvägabringa; så får jag för min del tillstyrka bifall till det förslag, som Hr Nordenanckar framställt, och dervid hufvudsakligen äfven förena mig uti hvad Hr Gunther nyss förut yttrat, ronde nödvändigheten för R. o. Ad. att i detta afseende taga något beslut, på det att icke dess mening må komma att, i anseende till de öfriga Ståndens beslut, helt och hållet ligga nere.
Den 7 April e. m. fullständigt uppgifvas, befaras undergå årliga förändringar genom Kungörelsernas tilleller aftagande mängd, samt minskning eller tillökning i tryckningskostnaden; men detta bör ej utgöra något hinder för frågans afgörande, enär det ungefärliga beloppet af den för hvarje Lån erforderliga tryckningskostnaden, bör kunna af de vid Riksdagen närvarande Landshöfdingarne uppgifvas, och jemväl mångå andra anslag åro af den beskaffenhet, att de medel som deraf skola utgå, icke kunna med full säkerhet till bestämda summor beräknas. Grefve von Roten, Axel'. Jag conformerar mig fullkomligen med Friherre Cederström. Förhållanderna åro enahanda inom de oss i nåder anförtrodde Lån; men jag tror dock, att ännu mera talande skål för den föreslagna lönförbättringen finnas uti Götheborgs och Bohus Lån, emedan en del af Kronofogdarne och Häradsskrifvarne derstädes, i stället att njuta den indeldta lönen med förvandling efter markegång, uppbära den i penningar efter de vid Indelningsverket, Jordebokspersedlarne åsatte vården, hvarigenom de till exempel för hvarje tunna spannmål erhålla endast 24 sk. Banco. De som på sådant sått bekomma deras indelningsspannmål, åro beklagligen så illa aflönade, måhända har jag ock att i detta afseende göra mig en förebråelse, att flere balancer tid efter annan hos dessa Tjenstemän ägt rum, isynnerhet uti norra delen af Bohus Lån, der fem Kronofogdar efter hvarandra kommit på obestånd, Det år också, jag vågar påstå det, en Den 7 April e. m. 30T oundviklig följd, att de Kronobetjenter vSom äro för knappt lönte, skola antingen preja Allmogen, eller åsamka sig balance vid Kronans uppbörd.
Hård att, i förhållande till hvarderas grad, blifva vid afskedstagande! hugnade med samma anslag utöfver pensionsbeloppet, hvarom Capitainen Tilosius förut af Konungen fått löfte; ty förhållandet är, ehuru jag förglömde att förra gången, jag yttrade mig, derom upplysa, att alla tre dessa officerare ändock få vid afskedstagande! mindre, än de nu hafva, särdeles som de betalt afgifter till pensionscassan endast efter det lägre lönebelopp, som före nya organisationen ägde runi, och således måste fortfara att vara i tjenst. Men hela frågan handlar endast om 5oo v;dr för atla tre tillsammans, och tillgång dertill finnes redan på exspectanceStaten genom icke längesedan inträffad afgång af en person, Major Qvist; och att nu neka detta ringa anslag till tve personer, under åberopande af fjollans behof till underhåll och nybyggnad, synes icke öfverensstämma med rättvisa och billighet. Var fallet med de Mottoni^ anspråk, att de voro grundade på skriftligt löfte, så förundrar det mig, att Konungen, sorn var Befälhafvare för norra Arme'en i Tyskland, då de Mottoni antogs i tjenst, afslagit hans ansökning i Statsrådet, och att han måst vända sig till Ständerna för att få ett beslut nied retroaktiv verkan. Jag önskar icke något sådant retroactivt beslut, utan endast att R. St. skulle säga, att i händelse Konungen finner skäl att bifalla den sökta lönersättningen, hafva de ingenting deremot och anse, alt medlen kunna utgå; redan i motionen har jag inskränkt mig härtill och tror, att all nödig delicatess derigenom är iaklr tagen. Frill. Palmstjerna har för öfrigt begått ett misstag, då lian sagt, att de 3:ne officerarne ej hafva rätt till annan lön, än de hade vid afskedstagadet, ty efter hvad jag redan upplyst hafva de icke tagit afsked och kunna icke göra det; de hafva blott blifvit flyttade ur rullorna med tillsägelse att stå rjvar, men utan rättighet till vidare befordran. Den io Maj. f. m. 375 Gr. Gyldenstolpe, Anton Gnhr.:
Till Hr Gr. o. Landtnäs referat anhåller jag blott alt få göra det tillägg, att för dem, som allmän ordning störa, gäller hvad Kongl. Förordmn d. 6 Febr. 1849 stadgar, äfvensom jag i afseende på ingressen anhåller, att 1762 och 1767 års författn. måtte bibehållas. Hr Ribbing: Jag anhåller att få förena mig med Hr Tersmeden P. R, och dertill lägga, att, då jag tror, att han önskar återremiss, så, om vi nu ån icke få våra yrkanden fullständigt framstälde, få vi vid deras justering tillfälle att tillse det så sker. Då i anledn. af detta Hr Ribbings yttrande Hr Gr. o. Landtm, anmärkte att Hr Tersmeden icke yrkat återremiss, utan ett sådant beslut, som nyss blifvit omförmäldt, yttrade Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Redan i mitt första yt trande hade jag äran yrka återremiss, och vidhåller detsamma äfven nu. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han i sådant fall icke kunde rätt fatta Hr Tersmedens mening, enär den värde talaren yrkat bi fall till de 4 första §§:ne i Utsk:s förslag med vissa förändringar, samt att de öfrige §§:ne måtte afslås, hvilket naturligtvis uteslöte återremiss, som ej kunde leda till någon påföljd, då R. o. Ad. fattat definitiva beslut om de ifrågavande §§:ne. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: Min mening var endast, att yrka återremiss, för att Utsk. måtte komma i tillfälle att omarbeta Den 21 Juni e. m. 397 sitt förslag, pä de grunder jag upgifvit; och om dervid några mindre redaklions-förändringar anses böra ske, är sådant mig likgiltigt. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt Hr Tersmeden följaktligen inskränkte sitt yrkande till endast en anhållan om Betänk:s återremitterande samt framställde vidare, att Gr.