Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande denna del af Skogs-stvrelsens förslag hafva flere af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande yttrat skiljaktiga meningar, i det flere ansett böställshafvarne böra nöja sig med mindre än hälften eller endast husbehofvet, och andra att liela afkastningen icke vöre mera än skälig ersättning för deras på skogens skötsel använda kostnad och möda. Kammar-kollegium åter har anmärkt, att enär ingen boställshavare hittills haft rätt att begagna skogen annat än till husbehof, med undantag för några få, som, enligt 23 § Skogs-ordningen, fått tillstånd till kolning, skulle, genom att tillägga böställshafvarne rätt att med Kronan dela skogsafkastningen. Sammans. Stats-. Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utsh. Betänkande N:o 50. 31 löneregleringarne rubbas till fonn ån för de embetsoch tjenstemän, hvilkas boställen vore försedda med öfverflödig skog. utan att motsvarande skyldigheter dem ålades. Någon särskild godtgörelse till boställshafvaren för vården af skogen ansåg Kammar-kollegium ej erfordras, enär denna skulle hufvudsakligen af skogstjenstemännen besörjas. Kammar-kollegium har derföre föreslagit, att, der indelning af skogen till ordnad hushållning skett, borde vid den årliga utsyning, som af öfverjägaren verkställdes, först afsättas hvad som erfordrades för boställets husbehof, och återstoden försäljas för Kronans räkning, samt inkomsten deraf, efter afdrag af hvad till bestridande af kostnaderna för förvaltningen åtginge, i behörig ordning levereras och redovisas, eller ock att, i likhet med hvad Kongl.' Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms och Nyköpings län föreslagit, från boställen med betydligare skog den del. som för innehafvaren ej erfordrades, borde särskildt afrösas och såsom kronopark förvaltas.
Vårt stångjern är ojemnt smidt, har icke den hållfasthet, som det utländska, och kan icke heller i allmänhet användas med samma tillförlitlighet, som det valsade. Bruksegarne söka alltså på oriktig väg uphjelpa sin handtering; ty med befrielse från en skatt af 3| sk. eller 4 sk. eller till och med 5 sk. på A&SMet, kan afsättningen omöjligen befrämjas. Dessa sk:r verka alltså nog litet på bruksegarnes sida, men destomera på Statens, emedan de äfven medföra det skadliga exemplet att man kan komma ifrån grundskatten. Dessa för näringsidkaren obetydliga sk:r utgöra för Staten en sammanräknad inkomst af 44,000 R:dr. Borttagandet af denna skatt gillas naturligtvis af andra, som äro med grundskatter besvärade. Såsom jag redan sagt, hafva för stångjernet handelsförhällanderne förbättrats. Då frågar jag om vid sådant förhållande skäligt är att för alltid bevilja en nedsättning i grundskatten? Stångjernet har, likasom tackjernet, varit underkastadt verldshandelns föränderlighet. Alltså bör, ifråga om stångjernet, nedsättning i grundskatten beviljas endast tills Vidare. Om nu R. St:r medgifva den föreslagna skattelindringen, hvem skall ersätta Kronan den förlust, som härigenom upkommer? Hon kan icke lida någon minskning i sina inkomster. Ersättningen drabbar alltså förnämligast jordbrukaren, enär städerna äro alltför fattige, för att kunna lemna någon väsendtlig godtgörelse. Embetsmännen äro redan så högt beskattade, att någon vidare tillökning i deras bidrag icke med skäl kan ifrågakomma. Man är villig att lätta bergsliandteringen, men man drager icke i betänkande att kasta den för Staten erforderliga ersättningen på jordbruket, hvilket redan är ganska drygt beskattadt. Här har talats om grundsatser för beskattningen. Jag tror likväl, att man icke kan följa någon annan än den, att låta de medborgare, som förmå att hära skatt och böra göra det, på grund af den vinst de af sitt arbete er 25 * 388 Den 22 Mars e. m. hålla, få i mån deraf deltaga i utskylderna.
O. n8i Kirlicin, /väol^ti lillie,^ Labusms M«- cliauieus. n8Z. -— Xrelis, Fullmägtig Herr Llsllismmsr, ^0, dan, Msjor, R. S. 0. 1187. — ^X, Knie, (irpiraine. 1189. — Llix, Fullmägtig Friherre R.slrbioäerz Isnsm Kreärie. 5) 1226. — 6i?i^euli«rtr, polian 'rlisoäar, OswersteL-ierikeagM, R-S. O. c) 1241. —^aimllrgnrr, Fullmägtig Herr QMsnliask» Larl» Ofwcrste, R. S. O. 1242. — Llirenllrom, diilr kreäric, Ofiverste. 124;. — vr I» LlrsnZs, (jöran, Ryttmästare. LlecloV elter Herr korsman samt Ledamot uti R»aco-Utsk. efter Herr Lrsunerkfelm. -) Led. lik, Bewillmngs-Utff. ester Herr KeuterkchLA H Led. uti Niddarhus-Utff. Herr Os Lelclre, Ifzze E:or§, Hof-Junkare. a) Zs2Z7. — k<lin§, ?l6olpli !?reän,'c, ^liljor, R. S. O. 1272. — ^ö!«rle!k, Fullmägtig Grefwe körner, -äx-I, L-piisine, Lavaiiler hos H. K. H. Hertigen of Södermanland. !28o. — krölicli, 6grl Oustgf.
Ändamålet att få frågan remitterad vinnes likväl, om Friherre Wrangel behagade framställa sina anmärkningar i form af ny motion, då den kunde remitteras, och saken komma i ordentligt skick. Hvad beträffar frågans remitterande endast till Ekonomiutskottet, får jag förklara, att Bevillningsutskottets Ledamöter blifva glade, om de slippa att befatta sig med uppgörandet af definitioner, hvilka dock årligen blifva underkastade förändringar och missbruk. Friherre Wrangel: Uppmanad att såsom ny motion framställa de begrepp, hvilka efter min tanka böra fästas vid de ifrågavarande särskiite slag af Bränvinsbrännings-redskap, som i Sverige användas, anser jag mig icke annorlunda kunna uppfylla detta uppdrag, än att meddela en öfversigt af alla både existerande och möjliga Apparater, som af hittills kända hufvuddelar kunna sammansättas; dessa hufvuddeJar äro till antalet fem, nemligen: Panna> För panna Mäskvärmare j Rectificator och Kylare. Af dem kunna fyra särskilta classer af sammansättningen äga rum, nemligen af två, af tre, af fyra och af fem sådana hufvuddelar. Första Classen: Af två hufvuddelar, nemligen Panna och Kylare. Ett sådant Apparat är vår vanliga Bond-redskap. Den Den 9 Norember e. m. ^9 liar alla lyten af sin enfald, att öda spannmål, bränsle och arbetskraft, att gifva sur drank och förderfva kreaturen, och att egna sig till ett husgeråd i hvar koja, hvarigenom den bringar massan af nationen på både ekonomiskt, fysiskt och moraliskt obestånd; hvilka olägenheter ökas i män som pannerymden är mindre, och gäller i synnerhet om de så kallade lyftpannorna. Andra Classen’. Af tre hufvuddelar, hvilka kunna vara antingen Panna, Mäsk•, värmare och Kylare, och då utgöra en vanlig Iierregårdsredskap, eller bestå af Panna, Rectificator och Kylare, såsom den allmännaste redskapen i Frankrike, eller ändteligen af Panna, Förpanna och Kylarej en förbindning begagnad i Österrike. Tredje Classen:
Silverstolpe utbad sig härvid få erindra, att detta exempel, etter bans tanke, icke bär kunde gälla, enär alla andra Utskott handlade i anledning af från Plena remitterade Motioner eller af Propositioner från Kongl. Majit, med hvilka det vore Riksens Ständers ovägerliga rätt att taga befattning, då deremot en befattning med Constitutionsfrågor, af en Riksdagsman väckta, icke tillkomme Riksens Ständer i något annat fall, än om Constitutions-Utskottet deröfver inkouime med ett bestämdt förslag; att lika så säkert det vore, att Riksens Ständer ensamme ägde rätt att fatta definitiva beslut till antagande eller ogillande af Grundlagsförändringar eller förklaringar,! lika säkert vore det ock, att Constitutions-Utskottet ägde rätt att förekomma upptagandet bos Riksens Ständer af Riksdagsmäns Grundlagsmotioner; att Constitutions-Utskottet således i afseende på ett sådant förekommande (ej vidare) handlade med Riksens Ständers magt; att, då detta för - Bilaga G till Exped. N:o 10. 709 modeligen icke kunde bestridas, följde ock, att Constitutions-Utskottet inom sig ägde till rättesnören de allmänna föreskrifterna rörande verkan af förhållandet sjelfva RiksStåndens röster emellan; att således paria vota i afseende, på alla förslag af Riksdagsmän, som Constitutions-Utskottet ej ännu samtyckt att Riksens Ständers Plenorum pröfning underställa, måste, likasom Riks-Stånden emellan, anses göra förslaget förfallet; att antingen de frågor, som i afseende på sådane förslag inom Utskottet uppkomme, vore definitiva eller preliminaira, åstadkomme sådant ingen skilnad i Constitutions-Utskottets rättighet eller pligt, enär Grundlagarne bestämdt uttryckte, att det vore med förslag Utskottet skulle till Plena inkomma, enär Utskottet ägde den rättigheten att ej gilla och således ej inkomma med en Riksdagsmans förslag, och enär de nu ifrågavarande förslag ej kunde anses gillade genom en votering vare sig öfver saken eller öfver en preliminairefråga, då utslaget ej blifvit annat än paria vota.
Men låtom oss, såsom en närmare utredning och motivering af nödiga förändringar härutinnan, inhemta ett par officiella profomdöinen härom, hvilka äro mig nu tillgängliga och hvartill mänga andra motstycken torde finnas, af prestmän, som bestrida religionsvärd för ifrågavarande olycklingar och hvilkas omdömen derföre förtjena vederbörligt afseende: Utdrag ur Berättelsen om religionsvården vid 40:de och 44:te Kronoarbet-s-kompaniema å Waxholm för äret 4861 Till IIDomkapitlet i Upsala! Det har bevisat sig under sistförflutna år en den lifligaste önskan hos mången allvarligare sinnad kronoarbetskarl, att, då han en längre tid både på frihetens åtnjutande och i arbete inom inrättningen förhållit sig redligt och väl, det skulle vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att det uteslöts ur hans prestbetyg anteckning om den bestraffning, hvarföre han i ett tiotal är lidit i allmänna opinionen och hvarigenom honom varit omöjligt, att på en fast fot inom 118 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 62. samhällslifvets frie medborgare kunna bibehålla sig i sfriifvan att med arbete sig ärligen och redligt försörja. Då sålunda karlar funnits, som anförtrott sig undertecknad och frågat, om icke en evangelisk predikant funne det vara kristligt, att, då de i tio år varit ostraffade, icke varit för något, olagligt, oordentligt, oredligt och sedeslöst uppförande antastade, utan städse bevisat ett utmärkt redbart och godt väsende, deras försonade och af dem djupt ångrade brott blefve ur prestbetyget utplånade, så har undertecknad icke kunnat annat svara, än att detta vore med ett evangeliskt-kristligt samhälles ordning öfverensstämmande, emedan icke blott pä den enskilde, utan äliven pä samhället kan tillämpas frälsarens ord: fördömer icke, sä varder J icke fördömde: förlåter, sä varder
En sådan afgift kan någon gång falla på producenten, men oftast faller den på consumenten, eller delas den på dem båda; allt efter tillgången på varan. Jag kan, på grund af hvad jag nu haft äran anföra, ej annat än tillstyrka afslag å Utsk:s betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag hemställer till Utsk. sjelf, huruvida icke, om äfven den princip är riktig hvarefter Utsk. handlat, ett undantag bör göras för de varor, som hufvudsakligen nu äro i fråga? Principen nemi. att så mycket som möjligt underlätta rörelsen är riktig; men månne denna princip likväl icke hufvudsakligen afser sådane varor, vid hvilkas försäljning Sverige måste concurrera med andra nationer? Det är klart, att de varor, som på verldsmarknaden måste lemnäs till bästa möjliga pris, ej tåla några omkostnader inom landet, och att ju mera varan lider deraf, ju mera kommer sjelfva landet att stå tillbaka på denna verldsmarknad. Detsamma gäller inom landet ronde varor, dervid man finner att förbrukningen icke allenast icke är skadlig, utan tvertom nyttig. En förbrukning i allmänhet framkallar industri, och då påslår jag, att, just för den vexelverkans skull, som äger runi emellan producenten och consumenten och som är nyttig för de flesta varor, lättade communicationer verka fördelaktigt. Men vill man icke uppmuntra förbrukningen af en viss dass af varor, som skada del allmänna, hvarför dä lindra omkostnaderne för dem? Man anmärker, att om en lindring göres här, så drabbar det icke consumenten utan köpmannen. Detta är visserligen sant, men jag får dervid invända, att köpmannen hittar vägen till consumenten, så att det ändock är han, som till slut får betala, ja! mera än hvad köpmannen gifvit. Jag bestrider således helt och hållet tilllämpningen af denna sats på sätt Utsk. tillstyrkt. Hela verkan kan icke vara någon annan än den, att om en vara hitföres från Skåne och här står i concurrens med en vara producerad på närmare håll, så blifver det en fördel för producenten i denna sednare del af landet, men deremot en förlust för producenten i Skåne.
Med hänsigt dock till anmärkt olikhet i Contract-exemplarens lydelse och summor, Constitutmis-Utskottets Memorial N:o 29. 19 För Utskottet vördsamligen upplysa att, i Normaleller Concept-Contractet om LinieSkeppet Tapperheten, köpesumman är utsatt till 171,000 R:dr Hamburger Banco, att, jemlikt Stats-Råds-Protocollet den 19 April 1825, köpesumman för Fregatten af Chapman blifvit bestämd till 19,000 Pund Sterling, och att, i Concept-Contractet af d. 1 Junii 1825, 4-’de morn., orden "i och för fartygens utrustande” finnas utsatta. Utskottets Ordinarie Ordförande, Grefve Lagerbjelke, har, i anseende till Slägtskapsjäf, icke deltagit i öfver läggningen och beslutet rörande detta anmärkningsmål. Stockholm den 2 3 Maji 1829, ao Cons t itutions-XJ t skottets Memorial N:o 30. N:o 3o. Ankom till Exped. Utsk. d. 3 Junii 182g. Memorial, med tillstyrkan af underdånig framställning y rör ande Allmänna Beredningens . grundlagsenliga befattning med Regerings Ärendens Bland serskilda till Constitutions-Utskottet inkomna motioner om .Rikets Allmänna Ärendens Berednings reorganisation eller förän-' dring, liar äfven den blifvit väckt, att föremålen och sättet för denna Institutions verksamhet måtte närmare bestämmas, serdeles genom en grundlagsföreskrift, att frågor om allmänna oecono miska författningar borde af Allmänna Beredningen handläggas, förr än de i Stats-Rådet anmälas. Då, jemlikt 10 §. Regerings-Forméitj
Utdrag af protseollet, hållet hos HZgloflige Ridderskapet, och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 12 Maji I8l2. S. D. Höredrögs a nyo och bifölls till alla bear Stats - Utskottets den 5.te ststledne Maji pa bordet lagda Betänkande, angående tryckningen af Bihanget till Riks-Standens Protocoller. Ut fuxr^. klx krotocollo, ^ L. 8i1ver5to1x«. Utdrag af protscollet, hållet hosHZglsfl. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen j örebro den 12 Maji 1812. SD. ^)«föll Högloft. Riddcrstapet och Adeln till alla delar Stars-Utskottets den z:te sistledm Maji pa bordet lagda Betänkande, angående Rän> tan pa det Län, ägaren af Rosenforss Jernbruk^ Majoren Rosenborg, af Wadstena Krigsmans hus innehafwer. bie stixi-g. Lx krotocollo, 0. Lilverktolpe. Utdrag af protscollet, hattet hos ^ägl^sil Ridderskapet och Adeln, wid lirtmia Rik: dagen i Orebro den 12 Maji 1312.
Domsagan eller Länet begått annat brott, hvarföre han ännu ej undergått tilltal, skola upplysningar om brottets verklighet och beskaffenhet, jemte målsegandens yttrande i vanlig ordning infordras, och åligger det Domaren,-sorn senast dömt, att derefter bestämma, huruvida vidare ransakning må företagas, eller om den brottslige bör till det straff, hvartill lian redan blifvit dömd, genast befordras. Ej må ransakning om det yppade brottet företagas, utan så är, att målseganden det fordrar , eller högre ansvar derå skulle följa, än det, hvartill Underdåniga Sttrifvelser. 187 redan dömdt blifvit, eller annan Domstol yrkar den brottsliges inställande, eller ock anledning är, att med-brottslingar finnas, som, genom rånsakningen, kunna upptäckas. Ofver förnekad ransakning tnå ej den brottslige sjelf anföra besvär.” ’’Den, som för olika brott vid flere domstolar undergått ransakning, må slutligen dömas af den Rätt, der han sist lagföres, utan afseende på brottens mer eller mindre grofva beskaffenhet.’’ 7:0 I afseende på den allmänna kyrkoplikten hafva Riksens Ständer ansett Kongl, förklaringen den a5 Martii 1807 böra upphäfvas, i hvad den rörer bestämmande af viss ort för kyrkopliktens undergående, tiden dertill för fästningsfånge och sättet, att behandla en vid slikt tillfälle motsträfvig, och deremot hvad g Cap. Kyrkolagen derom bjuder i stället böra till full kraft och verkan Eter upplifvas; hvarigenom det dels lemnades öppet för själasörjaren, inom hvilkens församling brottslingen vistas, att bereda honom till den allmänna Skriftens undergående, dels skulle undvikas fångars onödiga forslande och qvarhållande i häktet efter utstånden bestraffning; dels ock förekommas, att ingen derutöfver, genom ytterligare kroppsligt lidande, tvingades, att betyga botfärdighet och göra afbön utan mening, eller retas, att, till allmän förargelse i församlingen, yttra motsatsen.
Härmed har jag äfven bevarat hvad samme talare yttrat, ang:de den förmodan att Const.Utsk. skulle fästa mindre afseende å anmärkn. när den afsåg en föredragande, som numera icke finnas inom Statsrådet; jag afsåg icke heller, att han skulle undslippa någon påföljd men jag trodde att det möjligen kunde anses blifva ännu ett skäl för att ej sätta honom under nyssnämnde §§, hvilka, såsom jag redan sagt, man ogerna tillämpar. Den värde talaren har ej heller kunnat finna, att förevar, ämne eger den ringaste gemenskap med det R. o. Ad. på f. m. afgjort, nemi. det som rörde bidragen till Handelsoch Sjöfartsfonden. Hade han fästat mera upmärksamhet å mina yttranden innan han besvarade dem skulle han hafva funnit, alt jag såväl i förra som senare fallet Deni Februari e m. 303 velat gifva Regeringen, om jag så vågar uttrycka mig, ett stöd emot den ständigt från Norige kommande påtryckningen i fråga om Sveriges bidrag lill befordrande af de båda ländernas gemensamma utgifter och att härutinnan ligger sammanhanget emellan de båda frågorna. Just detta har Utsk. velat framhålla och enl. min åsigt dertill icke saknat skäl. Öfriga anmärkn. emot mitt anförande hafva af den siste talaren blifvit vederlagda, hvadan jag icke behöfver uptaga dem lill vidare besvarande. Jag anhåller om bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff: Sedan Gr. Lagerbjelke och sednast Hr Bibit yttrat sig, kan och skall jag blifva ganska kort. Såsom R. o. Ari. redan hört, äro 2:ne omständigheter föremål för öfverläggning, hvilka icke böra sammanblandas, nemi. anmärkn. emot en Konungens rådgifvare för hvad som tijldragit sig, på grund af hans tillstyrkande, och en skrifvelse till K. M. om hvad för framtiden skall iakttagas. Penningarne äro utbetalda och komma visserligen icke åter. Den rådgifvare, på hvars tillstyrkan medlen till det upgifna ändamålet användts, har äfven lemnat sitt ämbete och torde icke heller i rådkammaren åter inträda.
KammarRätten aflåtne, ibland handlingar i bestyrkt afskrift befintliga Nådiga Skrifvelse, hvilken i utdrag lyder, sora följer: ”Hvad åter vidkommer Evers’s Svägerskas S. C. ”Lindstens underd. klagan, så, enär allmänna Lagen, ”uti 10 Cap. 2 5. Ä.-B. tydligen stadgar, att, der”est arf skiftas, innan all veterlig gäld blifvit gulden, ”densamma då till fullo bör betalas; och att den for”drande eger söka alla Arfvingarne, eller hvilken af ”dem han helst vill; men klaganden, likmätigt ett af ”henne Besvären i underdlhet bifogadt Betyg, uti taka ”händer nedsatt hälften af Eder (K. KammarRätten) ”uti det öfverklugade Utslaget ådömde belopp, ehuru, "enligt ett handlingarne bilagdt Transumt af Bouppteckningen efter Evers, hennes, jemte Modrens Lott efter Bouppteckningsvärde vida öfversteg hela det ådömde ”beloppet; fördenskull och då Klaganden, som icke ”kunde anses hafva varit i okunnighet om ifrågavarande pretention, eftersom den uppå årsproglama efter ”Evers, den 3o September i8i5 behörigen blifvit an”mäld, icke varit berättigad något arf lyfta, hvarken ”efter Kamereraren Evers, eller till större belopp efter hennes sedermera aflidne Moder, än hvad som öf-, ”versteg denna sednares lott efter Evers, utan emot ”borgen, K. M:t funnit, att Klaganden bordt nedsätta ”hela den ådömda summan samt att då sådant icke ”blifvit af henne fullgjordt, de underd. Besvären icke ”kunna till
operan har i säsongens elfte timme framfört ett alldeles nytt program och detta af ingalunda vanligt intresse, samt upptagande ej mindre än två nyheter. Dessa voro » Navarresiskan », lyrisk episod i 2 akter af Jules Claretie och Henri Cain, musiken af J. Massenet, samt » Hans och Greta », sagospel i tre taflor af Adelheid Wette, musiken af Engelbert Humperdinck. Ett par mera kontrasterande sceniska musikprodukter kan man näppeligen tänka sig. Medan » Navarresiskan » utgör en verklighetsskildring af renaste naturalism, inför » Hans och Greta » oss på sagolifvets idealistiska område. Den förra operan handlar om en flicka från Navarra, hvilken, för att vinna sin älskade, en sergeant bland regeringstrupperna, mördar carlistchefen, på hvars hufvud ett pris är satt, och på så sätt vinner den summa, som sergeantens fader hånfullt affordrat henne, såvida hon ville äga hans son. Hennes älskare har emellertid fått veta, att hon varit sedd på väg till det fientliga lägret, och då han nu misstänker, alt hon är honom otrogen eller ock en spion, skyndar han efter henne, men träffas då af en fientlig kula. Han återföres döende till lägret, och då Anita, hans käresta, här visar honom den nyss vunna penningsumman, anser han sig hafva bevis nog för sina misstankar samt förbannar henne, i det han dör. Anita själf förlorar förståndet. — Det är sålunda en hemsk episod, som här skildras. Kompositören har ock ganska väl lyckats omsätta textens rysligheter i en målande musik, i hvilken han särskildt framstår som en rutinerad mästare i instrumentationen. Något egentligen melodiöst har man svårt att upptäcka i denna opera, som dock torde hafva rätt goda utsikter att hålla sig uppe genom sina måleriska och verklighetstrogna fältscener. Iscensättningen var förträfflig, men också utförandet. Särskildt gläder det oss att en gång vara i tillfälle att konstatera, det fröken Holmstrand särdeles förtjänstfullt löste sin uppgift. Som Anita har hon otvifvelaktigt en af sina bästa roller. Såväl i vokalt som dramatiskt hänseende förtjänar hon här det största erkännande.
Fondens skuld till Lappska Eccles.- Staten 4°6l 38. — Utgifter.- Aflöning i Stockholm 600. — - Eccles.-Staten i Westerbottens Län 3,65o: 38. 4- i Norrbottens D:o 2,454: 32. - Provision, Remisslage, Arf voden m. m i5i: 29. 8. g 357. 4. Balance till 1827: Contant behålln. i Cassa 180: 7. 6. i LandtRänteri erne 4,454:38. 4- 4^34.45. Summa 86,32o:43. ii. 54 Stats-Utskottets Af d* sålunda upptagne resulta ter finnes , att Lappmarks-Ecclesiastiquefonden vunnit en förkofran, För år i8a5 . Räkenskaperne, hvilka förut undergått K. KamrnarRättens granskning, hafva blifvit förde med ordning och redighet, samt af fullständiga Verificationer beledsagade; äfvensom Utskottet vid dispositionen af fliedlen icke funnit fiågot att erinra. Den 21 IVpv. XJtlätande, i anledning af Hans Janssons fHjtf Elfsborgs Län motion, att Fqrtenkningarnp öfver Kronans Hus och byggnader inåttp till Trycket befordras. Vid föredragning inom H. BondeStåndet af Statsutskottets Retänkande W.'p 3°5 rörande Kropans Hus peh Byggnader, har RiksdagsFullmägtigen Hans Jansop från Elfsborgs Län väckt motion, att de Utsfottet rillhandakomne Förteckningar öfver dessa Byggnader matte till trycket befordras med utsättande af de föremål eller de personer till hvilka byggnaderne äro ppplåtpo, samt tillräckligt antal exemplar qf sådane Förteckningar j Riksstånden utdelas.
) För tillskott till Trollhätte slussverks byggnad, år 1750, utfärdade obligationer, eller de så kallade Trollhätte slussverks lottsedlar; för hvilka tillskott, under de 3:ne första åren, skulle godtgöras 6 procents årligt intresse ocb derefter, eller från den 1 Mars 1753, under 100 år, 12 prox cent ärligen. Häraf bär dock -£:del eller 3 procent innehållits - såsom bevillningsåf gift, 32,833: 16. — 32,833: 16. — * (Dessa obligationers kapital - belopp är fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag. 9. hemgift åt dåvarande Hertigen af Södermanland, sedermera Konung, Carl XIII, anslagna kapital med 5 procents årlig ränta 100,000: 100,000: (Fördt inom linien, enligt dito dito.) Det i Svenskt mynt, år 1815, omsatta be\ lopp af ett på 1790- talet i Haag upptaget lifräntelän, för hvilket räntan utgår efter 84 procent årligen, 1 3,916: 32. - 3,916: 32. — (Dito dito.) ' . Lappmarks Ecklesiastik-verks, vid Kgl. f. d. (Dito dito.) Från Landt - ränterierna samt Ofverståthållare-embetets Kansli till Kongl. Riksgälds - kontoret öfverlemnade depositions-medel. (Upptagna inom linien i räkenskaperna, enligt Fullmäktiges beslut d. 8 Maj förstnämnde år.)