Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då landets naturliga beskaffenhet i hög grad gynnar denna sednare näringsgren, kunde man med fullt skäl göra sig förhoppning derom, att den på ett högst glädjande sätt skulle uppblomstra, om en jernvägsanläggning komme till stånd, hvilken icke blott kunde bereda orten tillfälle att lättare och förmånligare, än lörr, afyttra de ofvannämnda produkterna inom riket utan äfven för dessa öppna den utländska marknaden. Beträffande skogstillgången, så vore densamma i det inre af landet ganska rik, men kunde för närvarande icke fullt tillgodogöras i följd af den svåra och med stora kostnader förenade transporten. Det oaktadt exporterades trävaror i stor mängd synnerligast från Calmar, dit virket forslas ända från trakter belägna på 8 å 10 mils afstånd från kusten. Största rikedomen på skogseffekter förekommc inom Uppvidinge härad eller i trakterna nordvest om Madesjö, hvarföre man med säkerhet kunde beräkna att, om jernvägen, såsom föreslaget är, komme att genomlöpa denna socken, en ansenlig trafik i skogseffekter skulle komma densamma till godo, helst redan nu, trots forslingens svårigheter, stora förråder af trävaror från angränsande bygder samla sig till meranämnda socken, för att på denna väg afgå till Calmar. Bergsbruket vore väl icke utveckladt i någon större skala, emedan tillgång saknades på andra malmer, än sådana, som hemtas från kringliggande sjöar och träsk; dock funnes i Kronobergs län, och särskildt i de nejder der jernvägen skulle framgå, flera mer och mindre betydande bruksegendomar. Tida större vore deremot fabriksverksamheten, och inom orten funnes storartade fabriksanläggningar, belägna invid eller på obetydligt afstånd från den föreslagna bansträckningen. Att varuomsättningen under förhanden varande brist på transportmedel icke vore så beskaffad, som man på grund af ortens tillgångar kunde vänta, vore helt naturligt. Dock rådde redan nu i detta afseende en liflighet, som syntes berättiga till goda förhoppningar för framtiden, derest kommunikationsväsendet blefve på ett fullt tidsenligt sätt ordnadt. En utsträckning af Statens jernvägsnät åt det sydöstra hållet syntes sålunda, äfven oberoende af de enskilda ortsintressena, endast ur synpukten af hela statskroppens välbefinnande och utveckling till en större lifskraft, vara högst vigtig och välbehöflig.
Domstol der brott emot denna Lag åtalas, och der, genom förhör med Parterna , åklagarens afgifvande slutpåstående och den åtalades infordrade förklaring , ransakningen fullbordas bör. 2:0 Derefter äge Parterne välja hvar sina fyra och Domstolen fem, tillsammans tretton, i Staden eller Orten derintill, nära boende för Medborglig dygd väl kände personer, af hvilka, sedan de efter Lag blifvit af Domstolen oj.äfvige - På Höglofl. Riddersk. och Ad Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. 1248 Den 14 Juli. tje förvarade, en ibland de af vederparten och en ibland de af Domstolen nämnde personer, bor af hvardera Parten utan anförda skäl uteslutas. 3:0 Sedan Nämndens antal sålunda -blifvit nedsatt till nio Ledamöter, skola de af Domstolen , sä snart sig göra låter, till utsättande dag sammankallas , då de inför Domstolen skola aflägga en så lydande Ed. Allsvåldige Gud! Du skådar mitt hjerta, för ditt allseende öga är intet uppsåt fördoldt. Vare din godhet och förbarmande Nåd mig Evigt tillsluten, om jag doljer min öfvertygelse i detta mål. Jag N. 'N. svar derföre vid Gud och Hans heliga Evangelium , att efter mitt bästa förstånd och samvete Utlåtande i denna sak afgifva och att det , som under öfverläggningen yttras, skall af mig i obrottslig tystnad hällas. 4:0 Jemte en kort och noga bestämd skriftelig sammanfattning af målets beskaffenhet och skick, bör Domaren då för Nämnden framställa denna fräga: är skriften brottslig efter det Lagens runi åklagaren åberopat ? Och roa Nämnden , sedan Domstolens Ordförande och Ledamöter afträdt, icke åtskiljas innan mindst tvåtredjedelar, igenom med slutna sedlar anställd omröstning, förenat sig att med Nej eller Ja besvara den af Domaren framställda fråga, huruvida den anklagade är brottslig eller ej? 5:0
Hans Excellens, Herr Justitle-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes-Årendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Björnstjerna och Malmsten. Slutligen uppläste föredragande Departements-chefen, Stats-rådet Almqvist, till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts pä Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af gjord framställning om ytterligare statsbidrag till kanaloch sluss-anläggningarne vid Dejefors eller förändrad plan för fullbordandet af nämnde kommunikationsled. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt; och befallde, att nådig skrifvelse skulle, i öfverensstämmelse dermed. till Rikets Ständer aflåtas. Ex protoeollo Alfred Grandinson. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. hinnjl. Aåtl. 'Proposition A.-o lii 1 JV.-o iå2> Ank. till Kxp.-Utsk. dea 5 4 April ISfiO, kl. 15 uiidd. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående hegrafningsoch Öfrige kostnader med anledning af Hans Majit Rönäng Oscar l:s dödliga frånfälle; Gifven Stockholms Slott den lo April 1800. Enligt numera afslutade och till Kongl. Maj:t inkomna redogörelser för de kostnader, sorn, med anledning af Hans Maj:t Konung Oscar I:s dödliga frånfälle, blifvit, för likbegängelse, beskickningar tilt främmande
Till ytterligare bevis på intägsskatternas obilliga belopp kan jag nu icke underlåta att tillkännagifva för H. R. o. Ad., att en stor del af dessa lägenheter blifvit, enligt hvad jag specielt känner, besynnerligt nog belagda med så hög skatt, alt den årliga behållna afkastningen af dem ofta icke uppgått till ens det belopp, som socknemännen i skatt till Slaten utgjort, hvilket missförhållande isynnerhet framstått tydligt vid nämnda lägenheters utarrenderande. Frih. Gederström, Jacob; Det är med särdeles tillfredsställelse jag funnit, att SlatsUtsfe. i förevar, utlåt, erkänt betydelsen af 90 §:n Rcg.Ftn, hvars uttryckliga före - Den 32 Maj. skrift Utsk. deremot förbisett uti dess utlåt. angrde yjkad skattenedsättning för hemmansåboer på Öland. Hvad angår sjelfva saken, så får jag, i anledn. af den siste välde talarens anmänknrr, fästa uppmärksamheten derå, att den ifrågavar. skatten icke är hvarken mer eller mindre än sådan, sorn i alla tider blifvit åsatt afgärda by, sorn blifvit frånskiljd bolby. Dessutom då skatten blifvit genom lagakraftvunnen dom åsatt intägterna, så kan en sådan dom icke förlora sin kraft derigenom, att, då intägterna tillika med öfriga utmarker delas på hemmansägarne i botbyn, dessa icke kunna öfverenskomma med intägts-innehafvarne om dessas qvarboende, hvilka således vid fardag måste afflytta, emot erhållande af ersättning för å lägenheterna använda kostnader. Jag tillstyrker bifall till utlåtandet. Hr Ribbing, Arvid: För min del kan jag ej, åtminstone på de skäl StatsUtsk. anfört, bifalla utlåt. Utsk. säger nemi., att bifall till den motion, som i detta ämne utgjort föremål för Utsk:s pröfning, skulle innefatta upphäfvande af ett lagakraftvunuet utslag.
Mit uplästa lVlsmorial war wid Riksdagens början amnadt at underkastas Högloflige RlddirskapctS och Adelns uplysia ompröfning; men sedan det af Hanö Lxeellsncs Herr Greswen och randt - Marskalken öswerlemnades til Kongl. Majit, sä korn detsamma i underdånighet at til Konungen aäiesrse-w och salunda fluteiigen ti! Högloflige Ridderskapet och Adeln remmers.-?, biri detta lXkemorial har en mindre söwHuat ex^rssliiM rakat at inflyta, nämligen at, enligt min wördsamma ti'- styrkan, dec Hedcrwärda Bonde. Stander skulle af de Trenne garsn rsrs näs Sranden erbjudas ac deltaga uti Lancjusns bade styrelse och gs, rsntis. Wid närmare efterseende bcfinneS emedlertid wälbemaldta Med-Stand icke mindre hafwa garanrsrar an de Trenne özriga RilS»Slauden, ehuru 22 Z detsamma wrd första början misttrott sig äga nog kundskap at deltaga ml sörwaltningen. Sammanhanget ar följande: Den nyst förut mistlyckade ?i,!mllruc!<ffa K-mguLn bade upffraint mer än et Stand. Knapr hade et halft Leculi förfarenhet fö» reaakt om Amster ck,mer ock) Ickambur^er kiingurnr nytta, och i lmnckon war ännu ingen kanao-inrättning påtänkt» I Swerige we.r iäesn om en Riks-kan^us alldeles ny och Bonde, Ståndets insigtcr word mycket niera inskränkta än nu för tiden. SäledeS war ej underligt, ac Bonde - Ståndet, som orden lyda uti Riddarhus-krorocoller as den 6. ZZ4 , hemsköt ärendet om Kangusn Kongl. Maj:t och den Kongl. Regeringen, sa ock de andrs förnämare
33 lan b lebamöterne t jpröfningSfommittéen ffall minft hälften mara egare af faft egenbom; od) böra fontmittéenö lebantöter få utfeS, att Åommittéen, få mibt förl)ållanbetta ntebgtfma, fomnter att utgöraS af ett efter beffattningenS belopp od) mättgben af be ffattffplbige ffäligen lämpabt antal bets näringötbfare od) belS löntagare, fauit att inom jvommittéen tde fafnaS tillförlitlig fännebont ont länets färfftlba betar famt befjaö efonomtffa tiUftånb ocb bitfmubfafliga näringar. ®en, font tilt lebamot t fPröfningSfommitté btifmit utfebb, men, utan meberbörligeit anmätbt taga förfall, mtb jfommittéenS fammanfomft fig ide infinner, ffall böta Sto IfttfSbaler. töemillningg*@tabga 1864. 35 § 63. Uti berent utfärbab allmän fungörelfe uppgifmer Äottungettg Sefallnittggpaf* mattbe bein, fem tilt lebgmöter i [Pröfninggfommittéeti b lif mit utfebbe, farnt uttber* rattar lätictg in neman are om tib od) [talle för fommittéenö fammanträbe; od) bör ett exemplar af benna futtgörelfe i gob tib pmarjc tebamot af Äommittéen genom oionungettö 33efaHninggpafmanbeg förforg ttflfänbaö. 8 64. (Sebuaft atta bagar före ^röfningöfommittéenö fatnmaitträbanbe, bör [fatt* ffplbig, font finner ftg föranlåten anföra befmär öfmer ben jottom af &aj:eringg
M:ts och Rikets Ständers sammanstämmande heslut är vordet för hela riket bestämdt, att förenkling af grundräntorna skall på olvanomförmälda grunder verkställas, anse Rikets Ständer det icke böra få bero på invånarne i något särskildt län att för deras del upphäfva verkan af nämnde beslut; hvadan Rikets Ständer funnit sig böra i så målto frånträda hvad E. K. M:t i Nåder föreslagit, att Rikets Ständer för sin del beslutat, att den förenkling af grundräntorna, som kan för Upsala län finnas lämplig, må definitivt antagas och således utan länets invånares vidare hörande bringas till verkställighet. Beträffande sedermera de af E. K. M:t till bibehållande föreslagna' hufvud-persedlar, så och då artikeln hö, vid landtbruket utveckling, synnerligen vid en förbättrad ladugårds-skötsel, med tämlig säkerhet kan antagas blifva af allt större vigt för jordbrukaren och i följd deraf jemväl stiga i värde, anse Rikets Ständer för sin del, att hö icke bör såsom hufvud-ränte-persedel för Upsala län bibehållas, samt att denna räntepersedel kan, vid det förhållande, att spanmål och smör gemenligen icke på samma gång stiga och falla i värde, utan i stället vid prisförändringar utgöra en motvigt mot hvarandra, lämpligen förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör. Expeditions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 403. 203 Rikets Ständer hafva alltså för sin del beslutat att l:o. Såsom hufvud-ränte-persedlar inom Upsala län bestämmas spanmål oell smör; 2:o. Nuvarande hufvud-ränte-persedlarne spanmål och smör bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af i allmänhet gifne föreskrifter; hö förvandlas hälften till spanmål och hälften till smör; 3:o. Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie-räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att jemte de till penningar förvandlade hräklalen samt nuvarande skatte-titeln penningar utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Stockholms Itin.
Sl. Brot. 1853 & 1854. 8 Sami. 28 Häft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 115. kathedral-skola hade 840 R:dr B:ko årligen, och åter i Örebro skola endast 400 R:dr B:ko, och att dupplikanter i Upsala åtnjöto 600 R:dr B:ko, under det lärare af till en del samma slag uti Örebro, Nyköping och Götheborg hade högst 300 R:dr B:ko; dels ock uti olika prof och befordringstur, så att t. ex. lärarne i moderna språk samt naturalhistoria, hvilka erhållit full lärare-lön, ehuru den minsta ej underkastades lika prof eller åtnjöto lika befordringstur, som de öfrige lärarne. I allmänhet afhjelptes ej behofvet vid de med lärjungar öfverfylla skolorna endast genom tillförordnande af nya dupplikanter, emedan man icke kunde begära, alt en lärare med half eller fjerdedels lön skulle fullgöra alla de funktioner som en ordinarie lärare.
För resten — och trots hr Odmans Fernando — sluta vi med den önskan, att » Leonora » icke måtte släpas fram ur sin förtjenta graf annat än med någon konstnärinna af första rangen i titelrolen. Detta har icke händt se ' n Tre-belli var här — men » Leonora » har icke förty gifvits flera gånger, hvilket flera tidningar tvekas ha glömt bort. Fröken As debuterade ju för några år sedan i titelrolen. Med samma förbehåll skola vi passa på tillfallet att ödmjukast undanbedja oss öfriga seriösa Donizetti-operor, hvaremot de komiska, som så länge saknat«, äro ogement välkomna, till och med » Linda », trots sitt » graciösa vansinne », men främst » Kärleksdrycken », » Regimentets dotter » och » Don Pasquale ». Af de svallande konsertvågor, som äfven denna vår böljat öfver vår goda hufvudstad, vilja vi i denna revy endast stanna vid fru Wilhelmina Norman-Nernda, som onek-ligen var denna musiksäsongs lejoninna, liksom fru Sophie Menter höstens. Violinen har ju denna vinter sa flitigt trakterats af än den ena än den andra resande celebriteten att det onekligen maste vara en talang af än högre ordning, som skulle kunna fördunkla så lysande minnen som till exempel tvillingstjernan Sauret-Ysaye. För en talang, en blott och bar talang, låt vara af aldrig så framstående slag, hade detta säkerligen alldeles icke lyckats. Nej, hvad som fordrades och hvad som gafs var något som alltför sällan uppenbarar sig i våra konsertsalar, der applåder så ofta smattra åt idel konstmakeri-arbeten och hexmästerier, det var en flägt af den stora, upphöjda, så att säga förandligade konsten, sådan den endast ter sig förmäld med snillrikhetens sällsporda gudaskänk. Ty det är snille, käck och fri ursprunglighet i fru Norman-Nerudas spel, som deraf eger denna onämnbara trollmakt, den man ej beskrifver, men endast känner.
Jag vågar hoppas, att denna utväg måtte vinna något bifall inom de respective Stånden, så vida man gillar den åsigt af ämnets vigt, sorn föran! Bih. till R. St. 8:de Häftet. Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ut sk. ^Utlåtande IV.o 35. ledt Jeana reservation mot ett Betänkande, hvilket, godkändt af RiksStånden, skulle underhålla ett frö till missnöje, som mäste växa i samma förhållande folket lärer att rätt inse frågans betydelse, eller faran af att kränka Lagen om beskattningsrätten’'; af Riksdagsfullmägligen Eric Nilsson från Jemtland: ”.Emot de förenade Utskottens beslut, i anledning af min motion om uteslutande af Jemtlands Rustoch Rotehållare från det nu gällande Passevolaneecontractet, utbeder jag mig äran få afgifva följande anmäi kningar och upplysningar: om tillkomsten af nu gällande Passevolance-contract behöfver jag icke mycket orda; ty det är allmänt kändt; jag viii blott påminna, att det skett emot Rustoch Rotehållares, såsom rätta Contrahenters, frivilliga begifvande. Att det underhållssätt och den vård soldaten erhåller genom Passevolance-inrältningen eger ett afgjordt företräde framför det gamla sältet att medföra matsäck lill mötet, kan jag icke inse, då provianten består af samma persedlar, ehvad soldaten erhåller den af sin Rotehållare eller af Proviantörer; skillnaden beslår endast deruti, att han af den förra emottager på en gång för hela mötet, men af de senare i 2 eller 3 gånger; denna obetydliga skilnad måtte, efter min tanka, verka högst obetydligt på soldatens krigiska bildning. —• Om någon skulle tro, att Jemtländska soldaten är van vid vällefnad och det således är både nödigt och nyttigt, att under möten vänja honom vid ett tarfligare lefnadssätt, så får jag upplysa, att Jemtlands täta missväxtår sätta både den ena och andra i nödvändighet att lefva med all sparsamhet.
Och han hvarken syntes eller var nedslagen, emedan, som han på ett ställe säger, han nu lärt sig väga sina krafter. Vidare yttrar han i sin afslagsskrift: »Jag har en gång undfått lifvets skänk af lifvets Herre, och önskar inför honom kunna ansvara för användandet af hans gåfva. Det skulle jag ej kunna om jag för andra gången emottoge det af ett jordiskt stoft som jag sjelf.» Ädla ord, värdiga att jemföras med stora historiska förebilder! Den 8 november, hans födelsedag, blef verkligen utsatt till domens verkställighet, dock fans icke en tänkande menniska, som trodde på allvaret deraf. Man var tvärtom fullt öfvertygad att konungen aldrig skulle vilja tillåta att en sådan fläck fästes på hans regering. Men å andra sidan, hvad var att göra med en man, som aldrig bröt sitt ord? Sedt från sådant afstånd som nu, då alla tusentalen förnedrande och förbittrande omständigheter och tillägg fallit bort, är det en märkvärdig kasus, den Lindeberg sjelf mången gång förklarade ha varit honom af oberäknelig nytta för kännedomen af sig sjelf. Han ville alldeles icke, såsom nyss häntydts på, hafva den tiden olefvad. Men att återkomma till den märkvärdiga epokens återstående, af hela landet räknade dagar, så föreföllo derunder många besynnerliga saker – den minst besynnerliga var att dörrarne, af ett slags glömska, lemnades utan att reglas. – Men Lindeberg ville ingenting begripa. Icke heller kommo de någon väg med honom, som i enskildt mål hade vackra förespeglingar att visa honom. Nu uppträdde »ex officio», såsom en samtida säger, fångpredikanten för att på öfligt sätt bereda honom till döden, dervid likväl låtande honom förstå att det vore en kristlig pligt att icke spilla det lif, som kunde räddas. Lindeberg lät hvarken tubba eller afskräcka sig, och svarade blott med den honom egna och obevekliga kölden: »att han icke underkastade sig någon annan påföljd än den, som domrarne i lagens namn föreskrifvit. – För beskaffenheten af sitt utslag fingo de ansvara för Gud, inför sina samveten och inför allmänna omdömet.»
Ståndet, att man för sin afsägelse uppgifver något skäl, och icke blott säger: »Jag anhåller att, med bibehållande af min riksdagsmanna-rätt, få afsäga mig min plats i det eller det Utsk;t». Jag tror icke att R. o. Ad. så noga kommer att pröfva hans skäl eller fordra något läkarebevis. Då Hr Adlersparre icke ens uppgifvit, än mindre styrkt, någon giltig anledning till bifall för sin afsägelse, nödgas jag för min del sålunda yrka afslag å mem:t. Frih. Bennet, Carl Steffan: Jag anser att R. o. Ad. bör bifalla Hr Adlersparres anhållan. Enligt mitt sätt att se saken, vet jag icke något, som hindrar honom, att inlemna sin pollett och efter några månaders frånvaro ånyo uttaga den. Hr von Francken : Med anledning af Frih. Bennets yttrande, ber jag att få upplysa om 23:dje §:ns i Riddarh.-Ordn. lydelse: »Den som blifvit vald till ledamot af Utsk. eller till suppleant derstädes, ege rätt att i samma plenum, vallistan blifvit öppnad, eller i det näst följande, denna befattning sig afsäga. Sedermera må afsägelse icke ega rum, utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtm, och pollettens återlem - 172 Den 26 November f. m. nande, hvarmed en på sednare sättet afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätt för den riksdagen upphör.» Om R. o. Ad. afslår Hr Adlersparres begäran, blir således följden, ej att Hr Adlersparre blir förlustig sin riksdagsmannarätt, utan Hr Adlersparre eger att välja på att förlora denna rätt eller att stadna qvar i Utsk:t. Hvad Hr Tornerhjelms yttrande beträffar, så anser jag mig böra nämna, att min mening ej är att precist för hvarje gång någon afsägelse kommer i fråga framkalla diskussion.
Mantalsskrifriingens utöfning i Hufvudstaden skall dessutom vara vida besvärligare, än all annorstädes i Riket , äfven af den orsak, att då Skattskyldige i orterna inställa sig på utlysta ställen och Mantalsskrifvaren alltid kan hafva, och har en Concept-Längd tillskrifven , i enlighet med föregående årets Mantals-Eängd, emedan vida färre ändringar der förefalla, skall Mantalsskrifvaren i Stockholm deremot nödgas besöka hvarje hus och i den mest besvärliga årstiden , utan att för de ständiga flyttningarna kunna begagna ett tillskrifvet exemplar af det föregående årets Mantals-Eängd, och hvarförutan det nu i Nåder faststäldta Formulairet till Mantalsoch Skattskrifningen skall fordra vida mer och så mycket arbete emot förr, att Man» tals-Cornmissarien icke utan biträde skall inom vederbörlig tid kunna aflemna Mantals-Eängden. Vid sådant förhållande hyser Herr Grefven och Ofver-Ståthållaren den underdåniga förhoppning, det Eders Majit nogsamt täckes i Nåder finna, att MantalsCommissarien, med 75 Ridlrs lön* ogörligen kan hafva lifvets bergning vid närvarande högt uppstegrade pris på alla lifsförnödenheter; anhållande Herr Grefven och Ofver-Ståthållaren i anledning deraf underdånigst, det Eders Kongl. Majit i Nåder täckes anslå hvarje Mantals - Commissarie J30 R:dr i årlig lön Den ii Juli. lön samt 50 R:dr till Skrifvarehjelp, tillhopa 180 R:dr, att utgå på sätt som följer, nemligen: Af Stadens medel, hvad hvarje Commissarie nu deraf skall innehafva R:dr 66: 32. samt af Stats-Verket - 8: 16. R:dr 75: __ Provision af Mantalspenningarna, i likhet med Mantalsskrifvarne i Orterna eller 6o:de penningen, sorn efter de för afkortningen vanliga afdrag ungefärligen skall kunna utgöra - 25:
Luleå pöste restante. » (728) S OM BARNFRÖKEN önskar pålitlig barnkär norrländska plats i god familj. Äfven kunnig i matlagning och handarbeten. Svar till » M. H.&gt;, Iduns Exp. (729) BARNFROKEN söker plats i oktober. Är van, ty har förut BARNSKÖTERSKA, haft plats som sådan. Utm. rek. Tacksam frisk, pålitlig och van att sköta små barn för svar till » Villig 1899 », Iduns exp., Sthlm. önskas till den 24 okt. på större egendom i Östergötland. Idun ONSDAGEN KR. 5: - HVARJE IDUNSMODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARR. IDDNS MODETID. UTAN PL. REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN 5: - 3: - 30 AUGUSTI N O R D L I N G. ALLM. Skinnarböl, Gården ningar, äges af konsul 3 0 h ö g a, ljusa täckta långtillhörande innehåller ram o c h är mottaga så- fursteuppvaktning. ligger sakta sänka på af en höjd, hvilkens ängsmarker och sig m o t V i n g e r s j ö n. sluttåkerfält, Uppfartsvä- I den på hufvudbyggnaden s baksida varande loggian, sikt från öfver den drottningen Innanför hvilken m a n har en härlig kringliggande trakten, vanligen verandan intaga ljuden plägar sina måltider. smakfullt af d e n g å e n d e s som utligger salongen, möblerad och belagd m e d mjuka Parken, vidsträckt STOCKHOLM, IDDNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. tagit förutom hufvudbyggnaden flyglar. ledes Skinnarböl, vackra platsen så söder set der för att ett mot ej plägat i år har smärre den norska staden Kongsvinger ligger godh. m. drottningen under en lång följd KOMMISSIONARER OCH EXPEDITION: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, I T R.