Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad först beträffar den ifrågaställa befrielsen från bevillning för poliskon-, staplar m..fl,;;, så, ehuru otvifvelaktig! är, att ifrågavarande personer äro betungade med en tjenstgöring, vida mödosammare och ansvarsfullare, än både värfvade och indelda gemenskapens af arméen, utan att derföre åtnjuta i motsvarig mån bättre aflöning, anser Utskottet likväl dessa omständigheter icke böra föranleda till frånträdande af de allmänna grunderna för beskattning å löner och arfvoden, sorn öfverstiga 200 r:dr; hvarföre-Utskottet hemställer, att den ifrågasatta befrielsen för poliskonstaplarna i Stockholm och likartade betjente i andra städer från bevillning efter l:sta och 2:dra art. ej. må beviljas. Vidkommande derefter frågan om befrielse från afgift för dels förmyndarearfvoden och dels officerares häst-, och fourage-medel; så och då, det öfverensstämmer med de för bevillningens utgörande i allmänhet stadgade grunder, att för all inkomst, utan afseende.på de olika befattningar eller; ändamål, hvarför den.åtnjutes,. afgift till stateu bör erläggas, finner Utskottet sig sakna skäl att understödja nu ifrågavarande yrkanden.. Bevillnings-Utskoltels Utlåtande, fl:o 15. 19 Och sorn, hvad angår den yrkade befrielsen från bevillning för inqvarteringspcnningar lill arméens befäl i allmänhet, den väsendtliga skillnad företer sig emellan beskaffenheten af dessa inqvarteringspenningar och den ersättning, sorn utgår till indelda armcens befäl för bristande karaktershus å deras boställen, att de förra utgöra ett verkligt löneanslag, då deremot den sednare endast motsvarar den förmån, hvarför boställshafvaren, såsom sådan, redan blifvit beskattad, finner Utskottet sig icke kunna i vidsträcktare mån, än som redan skett, för inqvarteringspenningar tillstyrka befrielse från bevillning. Hvad åter angår frågan om presterskapets befrielse från bevillning för den k.
I detta afseende får Utskottet anföra att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Proposition innehåller och af kostnadsförslaget öfver ifrågaställde reparationsarbeten närmare inhemtas, en del af nämnde arbeten icke afse kyrkans monumentala delar, utan endast församlingarnes uteslutande gagn och beqvämlighet, och då det synes Utskottet, likasom Kongl. Maj:t, billigt och rättvist, alt den för sistberörde arbeten beräknade kostnaden, uppgående till omkring 15,000 R:dr, bestrides af de båda församlingar, till hvilkas begagnande kyrkan är upplåten, kan Utskottet icke lemna sitt förord till den af enskild motionär inom Preste-Ståndet gjorda och af åtskillige Ledamöter inom samma Stånd understödda framställning, åsyftande att hela det belopp, som förutnämnda kostnadsförslag upptager, skulle af Statens medel anslås. Deremot anser Utskottet, i stöd af hvad ofvan är anfördt och i öfrigt förekommit, sig böra tillstyrka: att det af Kongl. Maj:t för ifrågavarande reparations-arbeten å Westerås domkyrka äskade belopp, 28,000 R:dr R:mt, måtte af Rikets Ständer till utgående från Riksgälds-kontoret anvisas, för att Domkyrko-kommissionen tillhandahållas, med vilkor likväl, att det sålunda beviljade understödet bör återgäldas i den mån domkyrkans inkomster dertill framdeles lemna tillgång.
Länets allmänna beskaffenhet. Under ofvannämnde tid har Länet till yttre eller inre beskaffenhet icke undergått någon annan förbindning, än den som åstadkommits genom fortsatta nyodlingar. I hänseende lill lagskipningen har Länets förut beslutade delning i 4 domsagor trädt i verkställighet; hvaremot den administrativa så väl som den ecklesiastika indelningen är oförändrad; dock har fråga blifvit väckt och är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende om rättelse i det förhållande som hittills ägt rum, att ett hemman, Sanda på Sturkö, tillhört Augerums socken, ehuru ön för öfrigt utgör särskild socken. § 2. Invånare. Folkmängden, som enligt 1847 års mantalslängd utgjorde å landet 82,916 och i städerne 17,054, eller tillsammans 99,970 personer, är enligt 1850 års mantalslängd: På landet: _ .. Mankön. Qvinkön. Uti städerne: 4 Summa skattskrifna: Mankön 23,615 Qvinkön 27,613 d:o skattfria: Mankön 25,527 Qvinkön 26,306 g| ggg Summa 103,061. Varande bland de skattfria äfven upptagen gemenskapen vid flottan, sotn njuter befrielse från personella utskylder och år 1850 utgjorde på landet 1,449 samt i städerne 960. Välståndet hos allmogen och de egentligen arbetande klasserne befinnes ungefärligen på samma puukt, sorn vid förra berättelsens afgifvande, och hatunder den korta tidrymd af endast 3:ne år, sorn denna berättelse omfattar, icke kunnat undergå någon märkbar förändring, helst inga dertill särskildt bidragande orsaker inträffat. Flertalet bland allmogen är skuldsatt och saknatkraft, likasom i många fall tillräcklig omtanke, att sköta landthushållningen så, att största möjliga afkastning deraf må erhållas.
Lag-Utskottets Utlåtande, IS-o 82. 5 skulle störa egande-rätten och blifva förenad med våda och stora utgifter för Staten. i3:o af Herr Rydin, hvilken dels såsom en brist i Utskottets förslag anmärkt, att detsamma, i fråga om ersättnings bestämmande för jord, som måste aflrädas, icke innehåller någon föreskrift derom, att derå växande gröda jemväl bör tagas i beräkning, hvilket vore så mycket angelägnare, som grödan ofta vore värd mera, än sjelfva jorden, och dels funnit förslagets redaction, såsom alltför vidlyftig, böra förkortas. 14;° af Herr Morsing, som, lika med Herr Grapengiesser, ansett den föreslagna Lagen göra ett stort ingrepp uti egande-rätten, och Betänkandet derföre ogillat, samt uti förslagets redaction dessutom funnit den otydlighet, att, om en person med jord-egarens tillåtelse uppfört byggnader å den jord, som till allmänt ändamål sedan måste afträdas, så, om än dessa byggnaders värde toges i betragtande vid bestämmande af den ersättning, som för jorden borde erläggas, kunde man af förslagets lydelse likväl icke sluta, huruvida hela ersättnings-beloppet borde tillfalla jord-egaren ensam, eller 0111 den person, sorn. egt byggnaderne, af detsamma skulle erhålla någon andel. i5:o af Herr Wijk,. sorn ansett, att den enskilde visserligen bör erhålla full ersättning för hvad han till ett allmänt nyttigt ändamål afstår, men ingalunda tillerkännas rättighet att genom öfverdrifna anspråk kunna hindra sådana allmänt nyttiga företag; hvadan Herr Wijk icke eller funnit annan eller högre ersättning böra bestämmas för sålunda afträdd jord, än den, som motsvarar dess värde, hvilket af gode män borde bestämmas; uti hvilken åsigt Herr Langenberg sig förenat. 16:0 af Herr Helsingius, som biträdt Herr Christiersons mening och dessutom funnit den för afträdandet af jord till allmänt ändamål bestämda tid alldeles för kort, isynnerhet som den, hvilken ämnar sådan anläggning företaga och icke i så god tid förut föranstaltar om den behöfliga jordens uppmätning och värdering, att han, sedan detta föregått, kan för jordens tillträdande afvagta laga fardag, för sådan försumlighet bör hafva att skylla sig sjelf. 1-7:0 af Herr Petre', sorn yttrat, att, om det, å ena sidan, medgåfves, att den ersättning, som bör jord-egaren tillkomma för den jord, han emot sin vilja nödgas afstå,
Hvad han således förnämligast såg på vid träffandet af sitt val var adel börd, den uppfostran för husmoderns kall som gifvits i hemmet samt förinögenliet. Sentimentalt roinantiska klnslor torde varit tamligen frammande för skval den ena s0111 den andra parten. Hvad angår förmögeiilietshänsyneii, ä r dock a t t marka, a t t döttrarna icke iigde någon egentlig arfsratt, utan inåste, om de gifte sig, atnöja sig med hvad fadern eller de andra anförvandterna efter öfverenskommelse med brudgummen funno för godt a t t gifva soni hemgift. Endast om brö- der ej funnos, ärfde dottern, men i detta fall var den narinaste manliga anförvandteii af faderns släkt icke blott berättigad, utan också skyldig a t t gifta sig med henne. Dottern var alltså icke heller i detta fall egentlig arftagerska, utan endast förrnedlerska för förmögenhetens bibehållande inom slakten - ett drag karakteristiskt för den atheniensiska uppfattningen af familjen och kvinnans betydelse för densamma. Ett betecknande exempel på den radande åsikten om äktenskapet finna vi i en skrift af den bekante filosofen och fältherren Xenophon, Iios hvilken funnos förenade bkde suiidt praktiskt förstånd och en ädel och ideel sirinesriktning, och soiii darföre kan anses representera &amp; sikterila Iios den bättre delen af athenarne på liaiis tid. Han liter en atlienare vid namn Ischoinaclios, som han framställer so111 en inöiisterborgare, för Sokrates göra reda för huru lian uppfostrat sin Iiustru, sedan lian, då hon var feintoii år gaminal, emottagit henne af hennes föriildrar, okunnig i allting iitom i att vafra, viiga upp spånaden åt slaf vinnorna och koka mat, enar Iioii U naturligtvis i föraldralieiniilet haillits under den strängaste uppsikt, s&amp; att hon skulle se SH litet soiii r; iöjligt, höra så litet som niöjligt och fraga sh litet som möjligt&gt;.
För enkla pannor under io kannors rymd minskas skatten med 5 procent för hvarje enhet i pannerymden. §• boskulle Kongl. Maj:t, med anledning af stadgandet i 7 §. af denna författning, för en eller flere städer tillåta större pannerymd än go kannor» heskattas sådan bränvins-brännings-redskap efter samma grunder, som här o?van äro stadgade. §. 3o. Vill någon uti flere smärre pannor inom samma verk, ehvad de brukas lill drankning eller klarning, fördela den på det bela belöpande pannerymden, vare sådant oförvägradt, dock utan förändring i den faststälde, efter pannornas sammanräknade rymd, utgående åfgiften; och hvarvid iagltages, att tillökning för mäskvärmare eller rectifications-apparat, eller anbringandet al båda delarne, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas; dock må denna medgifna rättighet ingalunda tydas till förvexling med de i 5:le classen afsedda redskap. §. 3i. Destillerings-pannor af högst sex kannors rymd, kokrummet inbegripet, må utan serskild afgift och beräkning nyttjas, på de vilkor och för den tid, som i:sla §. omförmäler. Apothekare i Riket tillätes att, utan serskild afgift, dock endast i och för pharmaceutiska behof, betjena sig af destillerings-pannor till högst 20 kannors rymd, och, der Apotheks-rörelse gör bruket af flera pannor af nöden, må likväl ej öfver två sådane nyttjas, nemligen en på 20 och en på 12 kannor, ulan allt afdrag för kokrummet. §. 3a. En procent af den summa, som genom bränvins-bevillningen inflyter, skall innehållas och lill Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contor ingå, för Bcvilln. och Ekon.
Fran Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieVtskotten: Af den 20 sistledne Maji t N:o 176. I anledning af väckt motion om anslag af medel till en Myrs aftappning. Om anslag af allmänna medel till fullbordande af en väg anläggning emellan Öfveroch Neder Calix Socknar inom Norrbottens Län. Från Serskildta Utskottet: Af den 26 sistledne Maj: rörande utlemnande i Bokhandeln af de exemplar, som se^' 46 Den 3 Junii e. m, dan utdelning i RiksStånden skett , öfverblif' va af Comtnitterades till reglering af Rikets StyrelseVeik afgiine och genom Serskildta Utskottets föranstaltande tryckte underdåniga Betänkande, med dertill hörande handlingar. Ut Supra» S. D. Vid förnyad fördragning af ExpeditionsUtskottets den 23 sistledne Majallätne samt den 30 i samma månad eltcrmiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande öfver Ridderskapets och Adelns återremiss af Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse N o 43, angående pitestanda till Brukea af åboerne å de hemman, som Bruksidkare till skatte inlöst; tann Ridderskapet och Adeln för godt , att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrige Henne RiksStånden godkändt, för dess del dervid låta bero. Ut Supra. S DFöredrogos å nyo och återremitterades, i anledningaf dervid gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch OecononmUtskottets den 20 sistledne Maj afgifne samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: Rörande väckt fråga om modification i författningarne angående meddelandet af Pass åt utländske män, som hit i riket söka inkomma. * N:o 98. Angående anva dandet af den till Städerne donerade jord. I t Supra. Den 3 Junii e, m, 4 7 S.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 3 Maj 186G. Preste-Ståndet den 2 3 Borgare-Ståndet den 2 6 Bonde-Ståndet den 2 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af 7 0 § i Kongl. Förordningen om ko m mun als turels e ä landet. (Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 80.) S. A. K. Kongl. Förordningen af den 21 Mars 1862, angående komrnunalslyrelse å landet, föreskrifver väl. att exekutor eger beräkna tre procent arfvode vid indrifning af resterande kommunalutskylder, men bestämmer ej, hvem som skall ersätta dessa procent, hvadan kronofogden nu afkortar beloppet vid medlens levererande. Emedan den betalningsskvldige finner det vida beqvämare att i sitt hem aflemna ufskylderna till den, som kommer att utkräfva dem, än att inställa sig vid uppbördsstänunan, helst han såmedelst kan vinna en eller annan månads anstånd med liqvideti, har ofta inträffat, alt många från uppbördsstämman uteblifvit; att kommunen, i saknad af påräknad uppbörd, nödgats upplåna penningar, derå räntan, likasom ifrågavarande uppbördsprovision, sålunda drabbat den ordentlige belalaren ; och att ett ökadt besvär tillskyndats kommunalstämmans ordförande. 1 be - Expeditions-(Jtsfottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, !S:o 59, 9 1 betraktande häraf hafva Rikets Ständer, vid pröfning af hos Rikets Ständer i detta ämne gjorda framställningar, för sin del ansett sista punkten i 70 § af Kongl. Förordningen om kominunalst^reise å landet höra ändras till följande lydelse: “Vid indrifvandet al dessa medel egei kronofogden att såsom uppbördsprovision jemväl uttaga hos den restskvldige tre procent af det resterande beloppet"; Och få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K. Maj:t täcktes gilla en sådan ändring al berörda § och derom utfärda nådig förordning. Rikets Ständer framhärda etc.
En gång kommer mannen in i en Pullmanare och ser sig ängsligt omkring, och som det är ondt om plats är han tvungen att slå sig ned bredvid en kolsvart karl – för resten elegant som tusan. Doktorn gör sig så liten han kan och luktar på eau de cologne. Negersprätten börjar titta på honom och alla andra titta också och ha roligt. Men doktorn bara ser stelt in i stolsryggen framför och vågar inte röra sig, beredd på allt, ser ni. Då – just som man är framme – sticker den svarte ett kort i hans hattkulle och säger: Sir, det gör mig ondt om er, med den här chevelyr’n får ni inte fem cents af folk – jag rekommenderar frisersalongen, har gynnat den själf i tio år ... Doktorn for med nästa båt öfver hafvet och njöt sitt första lugna ögonblick på tre månader, då han satt hemma i en första klassens waggonbur i det ljufva medvetandet, att de han stötte knäskålarna emot – åtminstone tagit studentexamen ... Så kom det en serie öfverlägsna och naivt ytliga artiklar om Amerika i Morgonväkten och bland dem en om: »Hur amerikanska industriidkare begagna sig af tillfället» ... Men se herrarna, det roliga i den här historien är, att negern inte alls var perukmakare utan en välvillig och hjälpsam ostronmillionär, som tog svenska filosofie doktorn för någon slags europeisk trubadur – med eller utan apa. Han afbröts af skallande demonstrativt skratt från ungdomen, men von Muhr var röd som blod och höjde sitt glas med ett bullrande: – Drick, hedersgäster, kärnvänner – skål för gamla Sverige, det bästa land på jorden – Kunde det icke antagas, yttrade nu småleende den ene af de svenska gästerna – att doktor Torson just ägde den justa blicken på de amerikanska förhållandena? I Sverige, ett äldre kulturland, ha vi antagligen större fordringar, djupare syn än ... – Herrn – skrek den oförbätterlige svenskamerikanen – (främlingen såg ned och smålog: hans namn var Alcrantz och hans titel vice häradshöfding) – tror väl inte att svensk intelligens går öfver amerikansk? Jag begriper inte, hur man kan vara så stockblind.
Men jag kan dock ej underlåta att lägga en särskild vigt på den omständigheten, att atla Slatrådets ledamöter voro öfverens om det ifrågavar. tillstyrkandet, emedan mitt misstag, (i fall man nemi. ville antaga att ett sådant vore begånget,) ulan tvifvel skulle inför hvarje billig domare få en lindrigare karakter, och synas mera ursäktligt, då jag blott uttalat en för hela Statsrådet gemensam öfvertygelse, än det skulle varit, om jag framställt och vidhållit en särskild mening, hvars riktighet jag genom de öfrige Statsrådsledamöternas skiljaktiga åsigt haft anledn. att betvifla. Det här ifrågavar. målet förekom till afgörande få månader sedan jag ifrån det vetenskapliga lif, åt hvilket jag dittills egnat hela min verksamhet, blifvit kallad till deltagande i öfverläggningarue rör-.de alla de till statsförvaltningen hörande ärenden. Ej under då, om jag, med billigt misstroende till min egen ofullkomliga embetsmanna-erfarenhet, ansåg för min pligt att, vid de tillfällen, vid hvilka jag befann mig i någon tvekan om det rätta, rådgöra med Statsrådets öfriga, i praktiska embetsmanna-värf mera öfvade ledamöter, hvartill ock ett ganska godt tillfälle erbjöd sig genom de då vanliga s. k. Stats5 H. 20 154 Ilen 5 December. rådsberedningarne, i hvilka en föredragande, efter alf hafva redogjort för hvarje mål och framlagt sin åsigt deraf, kunde inhemta de öfriga Statsrådens tankar, och genom dem antingen finna sin öfvertygelse bekräftad eller ock se den mer eller mindre modifierad och förändrad, innan han inför Konungen afgaf sitt officiella yttrande. Jag underlät icke att begagna mig af denna utväg, alt inhemta de öfriga Statsrådsledamöternas mening, i hänseende till det här ifrågavar. målet.- I synnerhet rådgjorde jag derom med den dåvar. t. f. Just.Statsministern, en man, lika allmänt högaktad för sina insigter, som för sin redlighet, och hvilken, utom det alt han nu förvaltade Rikets högsta juridiska embete, förut i en läng följd af år åtnjutit det förtroende af R.
Directeuren Zantesson: att i anseende till Eärdfari-handlande samt Sjömän af bättre Classen, den föreflagne Läkare »visitationen icke more lämpelig wid andre tillfällen, än dä nägon särskild anledning förekommer, att sädane personer kunna wara med smitta behäftade. 6t0 Af Riksdags-mannen Xnckers DsnlelsSSlt frän ElfsborgLän: att inskränkning i Gärdfari-handeln stulle leda till deras förderf, hwilka nu för denne Handelsförmän erlägga en icke obetydlig afgift till Staten; att Utskottet wisat allt för ringa aktning för en Class af Medborgare, hwllke säsom Frie Swensse Odal-Bönder icke utan ett groft förolämpande ä Utskottets fida, kunde sättas i hop m>d Ziguenarc, Skojare och Hästbytare; att Utskottet följaktcligcn borde förständigas om anständigheten af Dess Expeditions-sätt; att Gärdfari-handlan öe. Den 2 2tprik. de, som Utgöres af Allmogen sjelf, stola inom ett Miss tid ätcrwända, och att Medes det sede-fördcrf, fois, stuns dom ar cn följd af längre wistande i stora Städer, sst Mycket mindre här katt inträffa, som Allmogey naturligt» wis »cke waljcr dessa till sina warots afhttrande; att man deremot orättwist bland Gstrdfarirhattdlande sätter det antal Borgare, som frän Städerne Borsts och Ulridahamn ntwandrar och hela äret uppehället sig i främs mande Orter; hwarjemte Utstottet uppmanas, att upp, gifwa de händelser, da Vetterista fmittot gcnsitt Eärdfarihandlande blifwit utbredde. 7:0 Af Riksdags-mannctt bengt frän sam ma Lätt:
Slutligen torde icke höra lemnäs oanmäldl, att Kongl Majit, til! lindring i rustningsoch roteringsbördan lör rustoch rolchållarne i Jemtland, dels genom Nådigt Bref den 3 December 1842 täckts anvisa eli ärligt anslag af 4,000 R:dr banko att utgå under de 3 år, inom hvilkas förlopp den då lillämnade föländrade roteringen ansågs kunna vara fullbordad, dels ock under den 25 November 1852 förordnat, att en summa af 9,000 R:dr samma mynt borde, för enahanda ändamål, under åren 1848—1851 genom Kongl. Majlis Befallningshafvande i länet vederbörande emellan fördelas. Häraf visar sig val, att tid efter annan åtgärder vidtagits lill beredande af lindring i den roteringsbörda, som af ålder varit Jemtland ålagd, men deraf föijer likväl icke, efter Utskottets tanke, alt rolehållarne i Jemtland, hvarest endast % iriantal eller Sf/a tunnland skatt öro beräknade till hvarje rote, draga ett lindrigare roterings-besvär än öfrige landskaps innevånare och således icke heller att de bolt uteslutas fiån åtnjutande af den förmån, som för rotehållare vid andia indelta regementen och korpser nu blifvit af Kongl. Majit föreslagen. De serskilda omständigheter som förekommit vid uppgörande af iörsl.ag till den derstädes verkställda rotering, synas i sjelfva verket besty t ka, att Jemtlands rotehållare ingalunda ä.o mindre betungade, än andra, och detta förhållande torde vid frågans bedömande val förtjenas att tagas i öfvervägande.
I följd häraf har K. M., genom rayntordningen af d. 25 Juni 18J0 bestämt, alt i r:dr specie skall innehålla T§s U v. v. fint silfver och t§ö $ v. v. koppar. Derjemte har K. M. bestämt en betydlig nedsättning i det uti förra myntordningen medgifna remedium, hvilket nuvarande tids bättre anstalter vid myntverket medgifvit. Genom nya myntordningen är remedium i finheten (korn) bestämdt till y-söö Pa ® myntsilfver. Remedium i vigten (skrot) är deremot bestämd per U för hela specier:drn till y-isai f°r halfva till för fjerdedels och åt tondedels till Tg^ö, samt för tolftedels r:drn till xéia? öfver eller under. När således Fullmägtige uti redactionen af nya sedlarna skulle införa r:drns silfvervärde, hafva de, i stället att citera den gällande myntordningen, i sedlarna utsatt, att i r:dr b:co innehåller U v. v. fint silfver. När man nu betänker, att bancolagen innehåller, att man inför Svea Hofrätt lagligen kan stämma Banken, om den skulle neka att utgifva det silfver, hvartill den förbundit sig, skulle ju Banken vid ett sådant förhållande blifva tvungen att utbetala skillnaden emellan den silfverqvantitet, myntet enligt myntordningen får innehålla, och det belopp, som uti de nya sedlarna blifvit utfästadt, d. v. s. en individu kan rata det mynt, som Konungen låtit pregla i öfverensstämmelse med R. St:s beslut. När dessa sedlar således lyda på högre belopp, än de enligt myntordningen böra, hemställer jag, huruvida det är tänkbart, att dessa sedlar någonsin 3 oo D c n 7 Maj. kunna utsläppas i rörelsen. Något skäl för antagande af i r:dr b:co till myntenhet kan sålunda icke hemtas från den besparing, sorn dessa sedlars bibehållande skulle medföra, enär desamma, ehuru väl de än må vara gjorda, från den första till den sista måste mnculeras.
Herr Bruks-Patron Bjuhr. Herr O. Nilsson och Herr E. M, Leffler. Hvarförutan Riksdagsmannen Anders Sandsten förklarade sig uti eulia llda mening med bein alde Herrar iuståmma; Och skulle delta, efter derom gjörd begäran, genom Utdrag af Prolöcollet hos Rikets Hoglofl; Ständer anmälas. Ut Supra. Ex. Protocollo. J. M. Antom den 17 Ö:t. 1823. £7tlåtande uti det till Utskottets handläggning öfverlämnade i36 Stats-Ut skottets Betänkan dom mål, angående väckte anspråk på ersättning af Svenska Staten för Svenska Medborgares lidne förluster genom upbringningar af Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande. Sadan Kongl. Majrt nti Dess till Rikets Höglofl. Sländers Stats-Ulskott vid Urtima Riksdagen i Örebro år 1812 under den 3:dje Junii afla