Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Omöjligheten, att för alla studeran da personer tillskapa nya tjenster, skall en gång inträffa; ett öfverskott' a£ dem, som fått vetenskaplig bildning, skall sluteligen tvingas att återgå till näringarne, och sammanblandning sålunda ega rum. Detta är vida önskansvärdare, än att de Studerandea antal måtte inskränkas, genom alla fattiges stängande frän vetenskaplig uppfostran, såsom Scholordningen visar sig åsyfta.’’ ”Det är ganska consequent gjordt, att, under det man stanger Lärdoms-Scholorna för de fattige, öppna för dem en mängd så kallade närings-Scholor och andra mindre tillflyktsorter. Desse mindre Scholor hafva sitt stora värde, om de äro väl inrättade, men äro ändock ett dåligt surrogat för tillfället att inhemta all slags, äfven en högre, bildning.’’ Om det skulle inträffa, att en på en gång fattig och oduglig Gosse kom in i en Lärdoms-Schola, vora deri icke mera ondt, än attén sådan rik befanns der; den förre blefve snart öfvergifven och måste lemna ett ställe, dit han ej hörde, den sednare skulle tilas och uttrötta Lärare och kamrater. Det onda hjelper 566 Besv. och Ekon. Utik. Betänhanden. sig således sjelf utan alla förhatliga undantagslagar. ” Vid remissen tilläde Longberg: ”att, då uppmärksamhet tillika fästes pä de betydliga bidrag, hvarmed Läroverken af Bondeståndet eller allmogen understödjas, vore det än mera förvånande, att finna scholordningen byggd på grunder af så illiberal beskaffenhet." Anders Danielsson börjar med en yttrad tvekan om scholordningenslämplighet i allmänhet. Han ogillar ock l Sect. 5 Cap. 4 §• och anser detta stadgande i synnerhet otillbörligt i en tid, då så många, utan eget förvållande, råkat i olyckor, hvilka skola känna sin belägenhet så mycket olycfeligare, som deras barn stängas från bildning, hvars högre värden just behöfvas och bäst visa sig i att bära olyckan.
Upplästes Preste-Standets Protocolls-Utdrag af den 25 sistledne November, innehållande Preste-Ståndets, i afseende på 4-de Art. 4 §• af den blifvande Bevillnings-Förordningen, fattade Beslut, att det uttryckeliga villkor vid Bevillningens åtagande skulle fästas, att, i händelse af anmärkningar öfver debite - Den 30 December /. ml ring af sådane medel, som genom Bevillning utgå, ingen betalnings-skyldighet måtte, efter en tid af fem år, äga rum, samt att, i följd deraf, det borde bos Kongl. Maj:t genom underdånig skrifvelse anhållas, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes till Kammar-Rätten härom låta utfärda Nådig Befallning; Uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med Preste-Ståndet förena; Och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå derom af Herr Grefven och Landt-Marskalken gjord Proposition, äfven för dess del uti Preste-Ståndets nyssnämnde Beslut instämma. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne Constitutions-Utskottets den 18 dennes under N:o 86 aflåtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, rörande förloppet af en i Förstärkta Constitutions-Utskottet anställd omröstning. Herr Grefven och Landt-Marskalleen anmodade icke allenast de Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka behagade deltaga i Ridderskapcts och Adelns underdåniga Uppvaktnings-Deputation till Kongl. Maj:t, och de öfrige Kongl. Huset tillhörande Höga Personer, hvilken Deputation komme efter vanligheten att utgöras af 4$ Ledamöter af Ridder - Den Vi December f. ms 177 Ridderskapet och Adeln, utan ock de Herrar, sora åstundade att deltaga uti Ridderskapets och Adelns af 12 personer bestående AfskedsDeputation till de öfrige Riks-Stånden, att i sådant afseende till anteckning anmäla sig hos Riddarhus-Fiscaien.
Folkskolorna, om tillsättande af underlärare vid och förordnande af särskilda Inspektörer öfver — 4 1 174 » » Ansjag till, Se Stats-Reglering, Åttonde Hufvud-Titeln. Folkskole-Stadgan af den 18 Juni 1842, om ändring och tillägg i — 7 2 21 » » om ändring af 4 § 1 mom. i — 8 — 127 Folkundervisningen, i anledning af motion om — 8 — 67 Svar på återremiss — 8 — 114 Forssells enka, Pension åt, se Statsreglering, 9:de Hufvud-Titeln. Forsslund, J. F., om lönförhöjning för — 6 1 21 Fourage-afgift Jör indelta Kavalleriet, se Stats-Verkets Inkomster, pag. 9. Fredin, N. A., om gratifikation åt honom — 4 1 249 Fridlysnings-Stadga för Allmänna Kanal-, Sluss-, Jernvägsoch Telegraf-inrättningar 76 7 1 47 Främmande gudstjenst, om upphäfvande af förbudet mot bevistande af, Se Religionsfrihet. Riks-Ståndens Beslut. CO te g e-i pj K m te >-i S PH-i P° te co p. p cg te CD 55 P CD * Oq CO £T • C"t~ Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Fyranläggning å Gottska Sandön, se Gottska Sandön. Fyroch Båk-afgifter, ändring i föreskrifterna om erläggandet af Fångars underhäll och forslande, örn städernas befrielse från kostnaden för Fältbrygge-utrednings anskaffande, se Extra Stats-Reglering, 4:de Hufvud-Titeln. Fängelse-Systemet, om ändringar i, se Brottmålslagskipningen. Fänghålstappar, örn anskaffande af, se Extra Stats-Reglering, 4:de Hufvud-Titeln. Fästnings-byggnader, om anslag för, se Carlsborg, Carlskrona, Carlsten, Waxholm. Förbud för Kronans Uppbördsmän och Landtmätare, att inför Rätta föra annans talan, om upphäfvande deraf
Sttr till K. M:t, i underd. öfverlemna, att, i den händelse enahanda skäl, hvarpå K. M:ts Ilögstberörde Nåd. beslut om understöd till Westerbottens LänsHäcktes återuppbyggande blifvit grundade, äfven förekomma i afseende på Statsbidrags meddelande för nybyggnad af LandsFängelset i JemtlandsLän, låta anslå ett hälften af den erforderlige kostnaden, för nämnde Nybyggnads uppförande af Sten eller Träd;, efter hvad i Nåder kan pröfva* lämpligast, motsvarande belopp, att utgå af det å RiksStatens 8:de HufvudTitel uppförde anslag för Byggnader och Reparationer i Landsorterne, och i den mahn samma anslag dertill lem nar tillgång. Hemställande Utskottet tillika, att Staten må öfver' taga enahanda underhållsskyldighet å Byggnaden, efter dess uppförande, som i afseende å de öfrige Norra Länen i nästförutgående Punct blifvit föreslagen. Beträffande sluteligen den gjorde framställningen om StatsAnslag till Löner för Vaktmästaren och en Fångkneckt samt för Fångkläder och Inventarier vid Hernösands LandsFängelse; så och då dylike utgifter vid öfrige Länshäckten i Riket af allmänna Medel bestridas; får Utskottet vördsamt föreslå: dels att Löner för nämnde Betjente, till lika belopp som för deras vederlikar vid andre LänsFängelser blifvit föreslagne, eller 160 R:dr för Vaktmästaren och 106 R:dr 3z 388 Stats-Utskottets sk. för Fångkneckten må på Stat uppföras å Westernorrlands LänsStat under RiksStateos Andra HufvudTitel, samt dels att kostnaden för Sängkläder och nödige Inventarier vid merherörde LänsHäckte får utgå af de till Fångars underhåll på 8:de HufvudTiteln anslagne medel; kommande, i händelse R. II. St:r bifalla hvad Utskottet sålunda föreslagit, ifrågavarande anslag att vid den definitiva Statsregleringens uppgörande upptagas. Utlåtande, angående LandshöfdingeResidenseHuset i Hernösand.
Mörner, om ej R. o. Ad. blir just hvad han ej vill alt Ståndet må vara, Chriagranskande, om man företager sig att nu i plenum göra ändring i ordalydelsen af Utsk:s framställning och om ej det då vore bättre att återremittera betänk, till Lisk. hvilket, på sätt Frih. Cederström uplyst, har god tid alt sjelf göra den erforderliga rättelsen; hvarföre jag med den ädle Frih:n förenar mig i en vördsam anhållan om propos. på återremiss. Frih. Cederström: Gr. Lagerbjelke har visserligen hufvudsakligen uttalat hvad jag ämnade gifva till svar på Gr. Mörners yttrande, men jag önskar få tillägga mitt individuella godkännande af det utaf Frih. Palmstjerna föreslagna beslutet, dock så, att detta förslag till beslut, så önskar jag åtminstone, mätte Ridd:h.Ulsk. delgifvas samt af Utsk. upfattas och återgifvas jemte historiken af ämnet, så att saken nästa gång den förekommer må kunna, i ett tjenligt sammanhang, tagas uti betraktande. Det synes mig att Ridd.h.Ulsk. numera ingalunda saknar materialier för ett utlåt, af tillfredsställande egenskap: — men att man nu, blott för oviljan att inlåta sig i redaktions-betraklelser, hvilket jag tyckte vara Gr. Mörners enda skäl, skulle deraf leda sig derhän, att ej låta Ridd:h.- Utsk. taga den redaktionsändrade befattning med frågan, som man aldrig tvekar att låta Ständernes öfriga Utsk. företaga när man ej med deras uttryckssätt är nöjd; det skulle kunna få utseende af att innefatta en courtoisie — eller hvad man vill kalla det — mot Ridd:h.Utsk., som jag är säker på att detta Utsk. icke begär eller dess Sekreterare har något skäl att förvänta. Jag förnyar min anhållan om återremiss; tilläggande den önskan att Riddih.Utsk. må finna och för oss framställa antagligheten af Frih. Palmstjernas förslag till slutordens redaktion. Frih. Toll, Gustaf:
Under kriget, då landtvärns utslå ilning och vargerings upp - sättning blef anbefalld, förklarade Kongl. Maj:t dem, som dessa onera ut "gjort, böra från ulskrifnings-penningars erläggande befrias; och som all "frihet från utskrifning numera upphört, genom den af Kongl Majit weli "Rikets Ständer vid närvarande riksdag vidlagne förändring i utskriluings"sältet af det fastställda förstärknings-manskapet, samt all oroterad jord "jemväl hädanefter kommer alt roteras; sa har Stals-utskottet häraf ansett "blifva en följd, alt denna afgift hädanefter kommer alt upphöra och såle''des äfven icke vidare böra eller kunna bland statsverkets inkomster uti "Riksstaten upptagas.” "Statsverkets inkomster komma således från och med detta år alt ’*minskas med följande sedan 1810 upphörda och försvunna inkomst-titt lar, "Utskrifmngs-penningar i Skåne och Halland i5,ooo r:dr.’* 2:0 Kongl. Majlis nådiga bref till Kammar-kollegium och Siats-kontoret den 28 Maj 1813. "Wi hafva i nåder låtit Oss föredragas Edert, uti skrifvelse af den 26 Mars Statssamt Allm. Besv. och Ekon.
Dagen lång stryker hon omkring bland bergen på de ensligaste ställen, skrattar och gestikulerar för sig sjelf eller sitter stilla på marken, leker med stenar, som ligga vid vägen, och stirrar emellanåt orörlig ut i fjerran, till dess sömnen kanske öfverväldigar henne och för en stund i sina bojor sluter den fridlöse anden. Så finna henne ofta karabinierer och jägare djupt inne bland bergen på ställen, som menniskofot blott sällan beträder. Med ofelbar punktlighet är hon på platsen, när trumman kallar soldaterna till excersis. Med en lång stör vid sidan eftergör hon soldaternas alla rörelser utan att förändra en min. Blir saken henne för långvarig, så smyger hon sig fram till löjtnanten, tillhviskar honom allehanda kärleksord och lemnar honom först, när soldaterna marschera åter till kasernen. Ingenting kan vara mer hjertgripande än att iakttaga henne vid de narrstreck, hon bedrifver på torget till gatungarnes största jubel, hvilka dervid bilda en tacksam publik. Äfven här marscherar och excerserar hon som den bästa rekryt; än härmar hon borgmästarens gång och talesätt, än vaggar hon sig på tåspetsarne med nedslagna ögon och apar efter stadens fina damer, då de om söndagen, skönt utstyrda, begifva sig till messan. Ingen gifver längre akt på hennes dårskaper, vid hvilka man med tiden vant sig; barn äro, som sagdt, hennes enda åskådare, och sjelf finner hon stort nöje i denna lilla publiks beundran, ja, så mycket, att hon en gång tagit en svartögd pojke på armarna, nästan qväft honom med kyssar och ej släpt honom, förr än den lilles moder ankom och befriade sin skrikande älskling ur den ofrivilliga fångenskapen. Förut kom hon oftare i kyrkan, och det syntes som om den heliga orten med sin stillhet utöfvade ett lugnande inflytande på henne, åtminstone för kort tid; men, ty värr, störde hon genom sitt underliga väsen allt oftare de andäktiga, så att kyrkvaktaren en gång måste med våld aflägsna henne. Sedan dess har hon aldrig beträdt kyrkans tröskel. Ack, och hennes sång! Hvar äro de klara, friska toner, som eljes jublade fram ur hennes fulla bröst?
Propositionen, föreslagit, att de 2 yngre Adjunkterna i Wenersborgs läroverk skulle, i fall de der icke vore behölliga, kunna till annat läroverk inom stiftet förflyttas. 1 det Nådiga förslaget om ett fullständigt läroverks upprättande i Nyköping har Utskottet icke heller funnit sig kunna instämma. Om detta förslag bifölles, skulle Strengnäs stift komma att erhålla 3:ne fullständiga läroverk, och för Nyköpings län ensamt, med en folkmängd af 123,000 innevånare, skulle 2:nc fullständiga elementarläroverk komma att af Stalén underhållas. Då läget af staden Nyköping, hvars folkmängd stiger till 3,900 personer, är sådant, att sannolikt inga lärjungar från annat län skulle komma alt der söka sin undervisning, och inom Nyköpings län en betydlig del af innevånarne hafva kortare väg till Strengnäs, än lill den på 8 J mils afstånd derifrån belägna' staden Nyköping, synas icke tillräckliga anledningar vara för banden att utvidga den derstädes belägna skola till ett fullständigt högre läroverk. ! anseende tili del antal af omkring 150, till hvilket lärjungarne stigit och till den kringliggande ortens behof,ganser sig Utskottet likväl böra för denna skola tillstyrka samma rättigheter och skyldigheter äfvensom lika stort lärare-antal, sorn för läroverket i Wenersborg. Christianstads skola, för närvarande besökt af 173 lärjungar, synes visserligen, i anseende till den folkrika ort, för hvilken denna stad utgör en medelpunkt, böra utvidgas utöfver sin nuvarande omfattning; men då afståndet från Lund icke är större än 7|- mil och då Skåne, om Utskottets förslag godkännes, i alla händelser skulle komma att ega 2:ne fullständiga läroverk, samt ett nytt sådant upprättas inom det närbelägna Blekinge, så har Utskottet icke för närvarande ansett sig kunna tillstyrka bifall lili denna punkt af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Lagerbjelke föreslagit att, till undvikande af onödig vidlyftighet och åstadkommande af reda och sammanhang i diskussionen, först, artikeln spanmål malen och omalen, sedermera ladugårds-produkterne och slutligen artikeln tackjern skulle göras till föremål för särskilda öfverläggningar och beslut; och ansåge H. Exc., at.t något hinder för ett slikt förfaringssätt ej mötte; kommande det alltid att bero af de yrkanden, som under öfverjäggningarne biefvo framställda, huruvida proposm komme att omfatta alla de varuslag, som varit föremål för en och samma öfverläggning, eller om delning af propos:n måste ega rum. Sedan B. o. Ad., uppå härefter gjord propos., gillat det af Gr. Lagerbjelke föreslagne föredragningssättet, anmälde H. Exc. såsom föremål för öfverläggningen Artikeln spanmål, malen och ornalen. Gr. Liljencrants: Jag hade föreställt mig, att när man afvek från ett i alla afseenden prohibitiv! tullsystem, hvilket jag är långt ifrån hvarken att gilla eller förorda, hade man icke bort gå så radikalt till väga i afseende på spanmål och ladugårdsprodukter, som man gjort. Jag anser att man i detta fall bort följa alla andra länders exempel och bibehålla någon tull, en så kallad inregistrerings-tull, som, obetydlig i afseende på inverkan på spanmålspriserna, likväl har den egenskapen att i någon mån motverka de Den 2 Juni e. m. 33 de betydliga prisskilnader, sora här ega rum. Att spanmål i Sverige måste blifva dyrare, än i något annat land, förefaller mig alldeles naturligt, när man besinnar, huru kort arbetstid vi hafva att egna åt jordbruket emot hvad man har i andra länder. Jag lemnar å sido frågan om bördigheten, men det säkra är, att här i landet är arbetstiden för jordbrukaren mycket kortare än i andra sydligare länder. Det blir således, enligt min öfvertygelse, en nödvändighet att pröfva hvad produktionsvärdet på en tunna spanmål i Sverige kan i sjelfva verket vara. Att säga något bestämdt i den saken är naturligtvis omöjligt, emedan det vexlar efter olika orter och olika förhållanden.
Enär Revisorerne funnit att föreskriften i Banco-Reglementets 4 Art. 4 Afd. i5 §. 3 morn., ”att Attest öfver Tackjern, liggande å Stockholms Våg, skall vara underskrifven af Inspectoren vid Vågen, tillika med arne af Drätsel-Commissionen på dess ansvar utsedde Stadens Embetsoch Tjenstemän,” åtminstone är så vida bestämd, att serskildt ansvar åligger Drätsel-Commissionen för valet af de jemte Vågmästaren, en för alla och alla för en, i afseende på pantens bibehållande, ansvarige Stadens Embetsoch Tjensteman, och att således för Tackjerns-belåningen i Stockholm ovillkorligen fordras ett sådant Drätsel-Commissionens ansvar; så hafva Revisorerne, i följd deraf, meddelat Banco-Fullmägtige det yttrande, att Fullmägtige böra, med anförande af de hinder, som, vid tillämpningen af Kongl. Maj:ts uti högstberörde Kungörelse af den i3 sisth Marth gifna från Rikets Ständers föreskrift skiljäktige förordnande, mött för beviljande af Lån från Banken mot pant af Tackjern på Stockholms Våg, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om et.t sådant meddelande af Nådig förklaring öfver samma Kongl. Kungörelse, att den må bringas till enlighet med Rikets Ständers uti Banco-Reglementet, angående Tackjerns-belåningen i Stockholm, meddelade bestämmelser. 7:0 Om fortfarande tills vidare af tillåtelsen, att pä Bankens FastighetsLån göra inbetalningar äfven i ojemna Sum/nor_, ä Skillingar och Runstycken. Banco-Fullmägtige hafva till Revisorernes uppmärksamhet anmält, hurusom Banco-Pieglementet ibland Allmänna Beslämmelserne för Bankens Utlåningar (pag. 93) stadgar: ”det Lån af Banken ej utgifvas annorlunda, än å fullt Riksdalertaloch vidare å samma pag.: ”att i afseende pä
St. böra yttra sina åsigter just i denna fråga, och genom den varsamhet, hvarmed de behandlat henne, möjligen visa den blifvande komitéen väsen för dess åtgöranden. En dylik avis från R. St. är för komitéen ytterst behöflig, emedan den eljest skulle kunna misstaga sig. Behandlingen af sådana ärenden är ganska svår. Jag tror mig nu hafva redovisat inför det II. Ståndet för faran och olägenheterna af de misstag, som år 1810 blifvit begångna, och hvilka jag vid de åtgärder, som framdeles komma att i ämnet vidtagas, velat förekomma, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s välbetänkta förslag. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Då jag hyser den öfvertygelsen, att R. o. Ad. i denna högst vigtiga fråga fäster afseende på de åsigter, som inom BondeSt. göra sig gällande, så ehuru Hr Bråkenhjelm redan tillkännagifvit BondeSt:s tankar, såvidt man får -sluta till dem af de yttranden samma Stånds ledamöter inom Utsk. afgifvit, torde det tillåtas mig att få tillägga, dels att BondeSt:s ledamöter i Utsk. icke allenast å egna, utan äfven å sina medbröders vägnar, ansågo sig berättigade försäkra, att Ståndet skulle, såsom ytterst vådligt och oroväckande, anse afskaffandet af den s. k. Lindblomska katechesen, dels att dessa ledamöter af nämnda Stånd, endast under uttryckligt förbehåll, att uti Utsk:s betänk, skulle intagas, att den Lindblomska katechesen borde fortfarande komma att begagnas, medgåfvo, att fråga om den andra katechesen fick i betänk. inryckas, och dels slutligen, att deras afsigt var, alt någon annan än förenämnde kateches icke skulle vid religionsundervisningen få begagnas. Under sådana förhållanden hemställer jag, om det vore välbetänkt, att antaga just motsatsen af hvad BondeSt. yrkat, eller med andra ord Hr Rosenblads förslag.
Delta qvantum utsattes till en viss summa penningar, proportionerad efter denna stads handel och rörelse, samt krambodarnas antal och den vinst, som luamhandlarne i det ringaste måste hafva, så framt de skola tros kunna vinna deras skäliga och nödtorftiga utkomst. /Q _ — —; oc|, emedan deras skyldighet förblifver att årligen vara afnämare till de för dem utsatta summor af inrikes manufaclur-varor; ty åligger dem, att, på Scätt sorn 5 art. 5 §:n förmår, vid hvarje års slut förskaffa sig halloch rnanufactnr-rnltens bevis, att de för det då lillandalupna året deras pligt i så måtto fullgjort, hvilket bevis de sedan hos magistraten höra förete. Försummar någon detta eller gitter han ett sådant bevis icke förskaffa, dess krambod bör straxt igenslås och n ju te han ej frihet att med någon kramhandel vidare fortfara, förrän hansin skyldighet i detta mål behörigen efterkommer. 5:te punkten handlar om skyldigheten att vara försedd med varor vid efterfrågan, och att, i händelse af brist, anmälan bör göras hos magistraten och Commerce-collegium. Ofvannämnda reglemente är till det hufvudsak ligaste ännu gällande, ehuru detsamma i flera afseenden genom sednare författningar undergått modificationer; men jag har förgäfves sökt att finna något bestämdt stadgande, hvarigenom de ofvan citerade föreskrifterna måga anses vara upphäfna. De Bro icke intagna uti samlingen af ekonomiska författningar, men jag har ingen kännedom huruvida sådant skett i följd af någon särskild föreskrift, eller derföre att stadgandena aldrig i sjelfva verket kunnat bringas till verkställighet. Det sednare synes ganska troligt. Emedlertid finner man så väl häraf, som af skråordningarna och mångfalldiga andra författningar att grundsatsen för ekonomiska Jagstiftningen varit en bestämd förmyndare-vårdnad för näringarna, som derigenom blifvit satta utur stånd att handla fritt och otvunget och sjelfve utse och besörja de medel, sorn lända till deras bestånd och förkofran.
Vid början af denna riksdag väcktes 40 ä 50 motioner, de flesta inom Bonde-Ståndet, men många äfven i de öfriga Stånden, alla skildrande jordbrukets betryckta ställning och behof af låneunderstöd. I dessa motioner framställdes de mest olikartade förslag, såsom ökande af allmänna diskonten, inrättande af särskilda jordbruksbanker med understöd från riksbanken, m. m., m. m. Hufvudsvftet var enahanda, fastän formerna vexlade. Då dessa motioner förekommo till behandling inom Ut g k: t, uttalade jag den åsigt, att bästa sättet att hjelpa jordbruket och tillika använda bankens medel på ett sätt, att banken deraf skulle hafva fördel och dess säkerhet icke komma i någon fara, vore, att uppmuntra uppkomsten af obligationer, som kunde vara lätt omsättliga i den allmänna rörelsen. När fråga var om hypotheksbankens bildande, sökte jag att efter bästa förmåga bidraga till dess åstadkommande, hufvudsakligen derföre, att jag ansåg det vara en utväg att kunna undvika att fortfarande nödgas söka nya lånetillgångar i utlandet och att deremot inom landet kunna erhålla lånetillgångar, som skulle sätta jordbrukaren i stånd att ostörd kunna företaga en mängd förbättringsarbeten, som för sitt fullbordande fordra längre tid och i öfverensstämmelse dermed afpassade lånevilkor. Det har sedermera visat sig, att Hypotheksbankens Styrelses försummelse att utsläppa obligationer af tjenlig beskaffenhet vållat, att hypotheksbanken varit tvungen att fortfarande gå öfver Östersjön för att anskaffa penningar till jordbrukets behof. Man måste då finna, att det är af nöden, att ändra sättet för upplåningen för jordbruket, och att ställa den på kortare tid samt att obligationer böra utgifvas af sådan beskaffenhet, att de kunna tagas inom landet. I sådant syfte afgafs det Betänk., sorn i förmiddagens plenum förevarit till behandling. Om nu hypotheksbanken utgifver obligationer, löpande med gångbar ränta, och om tillgång alltid finnes att inköpa sådana obligationer, när de presenteras till inlösen, kan jag icke tinna annat, än att de skola blifva lätt afsättliga inom landet, och då är det goda målet vunnet.