Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L A S S E . Sans doute, monsieur, jag känna monsieur Ninus , mon camerade, ett mon ami; och den enda que jag erk änna pour mon egal dans ma profession. N I C L . Han är inte hemma. L A S S E . Je le sais, mon ami , j ag veta det; jag komma just från honom att få två douzaines burk opiat, som j ag föra med mej på min resa. N I C L . Aha, d'ä en annan sak; min gufar är väl inte h emma, men d'ä ändå som h an vore hemma. N I C L . D'ä det samma som min gufar vore här; ty jag är en annan min gufar, jag ; h an h ar lämnat mej burk arna som herrn ska ha. L A S S E . för sig. Hur sk a jag få honom h ärifrån? högt. Je me rapelle une chos e; monsieu r Ninus bad mej be herr komma ef ter di t der han är. N I C L . Hv ar är han då? L A S S E . Attendez ... d'ä gata ... voyons gata ... s tenkolsgata ... ou surkålsgata ... aidez-moi donc un petit peu h os fru .. hos f ru. Kors, d'ä besynnerligt, h an sa mej inte ett ord om det ... men lika godt; förmodel igen är det för att göra mej känd af hans kunder. L A S S E . Probablement. N I C L . Jag sk a strax gå dit; men först måste jag lämna h errn sina opiats-bu rkar, jag g år efter dem i laborato riumet. 24 L A S S E . Ah , vous avez raison, mi tt opi at, jag glömma det. N iclas går. 4. SCEN. JULIE. Mamsell , skynda, tag detta brefvet, och känn i den förklädda u tländska tand-doctorn er trogna Lasse, herr Stål arms er tillbedj ares betjent. J U L . på en gång g lad, häftig och förundrad.
Deremot har postuppbörden för utrikesoch transito-brefvexlingen minskats med 6,791 R:dr 20 öre, hvilken inkomst-skillnad härflutit af det här ofvan omförmäldta förhållande, att större delen af Norges utrikes brefvexling befordrats direkte öfver Danmark. Vid jemförelse emellan räkenskaperna öfver Post-verkets hela bruttouppbörd för åren 1857, 1858 och 1859 visar sig, att då densamma utgjort: år 1857 1,609,961: 46. » 1858 1,491,065: 34. och » 1859 1,535,966: 96, uppbörden för revisionsåret väl öfverskjuta den för det nästförutgångna med 44,901 R:dr 62 öre, men att den deremot understigit 1857 års uppbörd med 73,994 R:dr 50 öre, hvilket förhållande likväl icke ensamt föranledts af större intrader under sistberörda år utaf utrikesoch transito-brefvexlingen samt passagerare-afgifter och räntemedel, utan jemväl uppkommit deraf, att under året postkassan erhållit en större extra inkomst af 14,202 R:dr för försålda postångfartyget »Svenska Lejonet». Aflöningar och andra omkostnader, till hvilkas bestridande år 1858 erfordrades 1,635,038: 68. men år 1859 endast 1,520,473: 64. hafva således sistnämnda år minskats med R:dr 114,565: 4.
Ad. icke böra godkänna en åtgärd, som skulle leda till den följd, att motionen ej finge någon behandling, och jag auhåller altså om åtcrremiss af beläuk, Gr. von Fersen, Hans: I anledn. af den siste värde talarens yttrande torde äfven jag få meddela några upplysningar. Han har sagt, att han noga granskat, huru Utsk. behandlat frågan, och han har tillika haft den godheten att tillägga mig att hafva lyckats i genomdrifvandet af min ide' inom Utsk. Jag får då upplysa, att jag i Utsk;s afdelning icke yttrade ett ord om min enskilda mening, hvart målet rätteligen bort remitteras; men vid uppläsning af motionen och de yttranden, som åtföljde densamma, (ingo afdelningens öfriga ledamöter kännedom om min mening, och då beslöts, att frågan genast skulle företagas, för att återskickas. För hvad som sedermera tilldrog sig, då frågan förekom i Utsk:s plenum, är jag väl icke pligtig att svara; men jag bör dock tillkännagifva, att ingen begärde handlingarnas uppläsning, hvilket säkerligen i sådant fall icke blifvit vägradt. Gr. Cronhjelm har vidare velat hänvisa till föregående riksdagars praxis, och det förundrar mig, att den värde talaren härvid kunnat åberopa mera än en föregående riksdag; ty Utsk, har upplyst, huru en kort efter grundlagens stiftande väckt fråga om tolagen då behandlades, och deraf är klart, att Utsk, icke heller efter praxis haft orätt i sin åsigt, helst den frågan, sorn vid sista riksdagen förevar, ej hade samma omfattning sorn den nu väckta motionen, och således icke kan med densamma jemnföras. Gr. Cronhjelm har afven sagt, att tolagen är enahanda afgift som tullbevillniiigen, och den hänför sig visserligen till tullen, såsom utgående med vissa proc. deraf, men icke är det derföre samma afgift; ty t, ex., bär i Stockholm utgå fattigförsöriningsafgifterna med vissa proc. af be vi II ningen Den io Maj f. m. 365 efter 2 Art., men icke kunna dessa nfgifter derföre hänföras till bevillningsinål.
Om således, enligt - Dm i April. 49 ligt Utskottets Förslag, deri för 2‘.dra dier 3:dje gängen straffade tjufveri stämplades med est outplånligt märke, som betoge honom hoppet att undgå dödsstraff, nästa gång han beträddes med tjufnad j så skulle helt visst desi till Galgen sålunda utstämplade armen alidrig utsträckas efter vår Egendom, utan att vara försedd med Mord-Vapen, för att tillika af* hända oss vårt lif, så ofta Tjuf ven ansåge ett mord på ringaste sätt kunna bidraga till be* tryggande af hans egen säkerhet. Då Spöstraffet ej ännu kan afskaffas, ellef denna Lagförändring hu ens komma i frågas Vägar jag likväl hoppas, att Nät önert åtminstone ej skjunkit sä djupt tillbaka i barbari* att straff, sorn redan äro omänskligu* Skola behöfva att ytterligare skärpas. Herr Stråle t Nils Vilhelmi i anledning at de flete armärkningar, hvilka emot Lag Utskottets Betänkande blifvit framställde, torde det tillåtas mig att närmare utveckla de skäl» hvilka förmått mig att instämma i Utskotteti mening. Hvarefter Herr Stråle uppläste följande* Det här länge utgjort en tvistig fråga i Lagstiftningen 4 huruvida Staten äger rättighet att emot egne Medborgare använda dödsstraff eller icke. Man har härvid bufvudsakeligén anfort att då den enskilt» människan icke af* Ridd. och Ad. ProU V B. i AJd. 7, g. >0 Den i April. Skaparen erhållit rättighet öfver sitt eget lif, kunde hon ej heller, vid inträdet i Samhället, till Staten öfverlemna en sådan magt, och slutsatsen blefve då, att den styrande Magren ej äger rättighet att såsom skräckmedel använda ett Straff, som beröfvar en brottslig medlem af Samhället lifvet. Derjemte har man åberopat erfarenhetens vittnesbörd, att grofva straff ej ovillkorligen afskräcka från brott: Att då de ofta hos åskådaren endast verka ett nedtystande af mänsklighetskänslan och förhärdar sinnet, stärkas derigenom hos den vanartige anlagen och så till sågandes förmågan att utöfva brottsliga gerningar.
Vi hafva inom hufvudstaden Svenska Slöjdföreningens Tecknings-skola, hvilken, tack vare det stora fosterländska målet, den anda, under hvilken skolan fortgått, lärarnes rastlösa nit, deras utmärkta skicklighet för undervisningen och ädla förnöjsamhet med de alltför ringa arfvoden, som föreskrifvits af föreningens små tillgångar, redan har ådragit sig R. Stms upmärksamhet, och fått R. Stms understöd, som ökades vid sednaste Riksdagen. I denna skola har intill detta års slut varit intagna 1560 elever. Af detta antal voro, sedan vid den lid anteckningen om födelseorter intagits i matrikeln: Elever, ingångna i yrkena, och födde i Stockholm 220. » i andra städer i Riket 137, » på landet .. 85. » i utlandet 17. Elever, D en 31 D ecember e. m. 417 Elever, som ej ingått i yrkena, födde i Stockholm 248. » i andra städer i Riket 15. » på landet 18. Yrkenas antal af dessa har varit 81. Af tio skolans utmärklaste elever voro sex födde i Stockholm och fyra i landsorten. Dessa siffror bevisa att Svenska Slöjdföreningens skola tjenar hela Riket, och ej ensamt hufvudstaden.
le meclel oell utvägar, soin kor liekrämjanclet ak änclsmälet kunnes nöcli^a, lcvilkas -105,3^ likväl skulle minskss, i clen mon clen päräknacle lo,läninAs-sr^nmSlen, ^enom timsmle lecliAÖeter oell skeencle inclrSAninAsr, Llelve stt till^ä. Llmecllerticl Lorcle sll clen körläninAs-spsnmäl, som kuncle Llikva inctrsxen, uppköras pä (lie, eei-staten ä clen clävarancle ^:cle HukvuLtiteln, inom linien, till nästköljsncle kikscla^, kör stt cls pä stst upptSAss. clen lXLZtcä. N/Z /i. öö Leot. / öamZ. ? ^//cZ. //.te Z/ct/cet. 1 2 /kärnkrAcr /'no/)o<»/ro/r ^v. o 2c?. 6i^g Li 0p08itivn, Ko»ZI.
Utskottets uti berörde begge utlåtanden gjorda hemställan, alt det af Kongl. Maj:t, för nybyggnad af Krigs-Ångfartyg och ångkraftens användande på Flottan tillhörande fartyg, äskade anslag, 3oo,ooo R:dr att under 3 år med en tredjedel hvartdera året utgå, icke måtte af Rikets Ständer beviljas, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit bifallen; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet beviljat det ifrågavarande anslaget, att utgå under loppet af 3 år med en tredjedel om året. För votering i Förstärkt Stats-Utskott föreslås i följd häråt nedan stående proposition: Den, sorn vill, att det af Kongl. Majit för nybyggnad af Krigs-ång fartyg och ångkraftens användande på Flottan tillhörande fartyg äskade an slag, 000,000 R:dr, icke må beviljas, voterar. Ja; Den, det ej vill, voterar, Nej, Vinner Nej, beviljas nämnde anslag att utgå under loppet af tre år ■med en tredjedel om året. Sjette Hufvud-Titeln: Uti 7:de punkten mom. litt. b) af det förra utlåtandet, hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer, jemte bibehållande af det vid sistlidne Riksdag för fem lägre Landtbruk-skolor beviljade anslag af 5,000 R:dr årligen, måtte för ytterligare fem sådana skolor inom orter der behof af dem är för handen, bevilja en summa af 5,000 R:dr, hvaraf 1,000 R:dr till en Landtbruks-skola på Gottland; hvarjemte Utskottet föreslagit, att vilkoren för dessa anslags utgående måtte bestämmas lika med hvad vid sistlidne Riksdag föreskrefs, med undantag af det för Gottland afsedde belopp, som borde få utgå utan annat vilkor, än att Länets invånare till Rih. till Rik. St. Prot. 18 4-5- 4 Sami. t Af A. 34 Haft. 2 IO Stats-Utskottets Memorial, N.-o i33. skolan anskaffa en sådan egendom, som af Kongl. Maj:l pröfvas tjenlig för ändamålet.
Att, som uti den af Oss, under den 6 Junii 1809 antagne, och af Konung och Ständer faststälde Regerings-Form, Tryckfriheten blifvit Svenska Folket tillerkänd, förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 §: att med Tryckfrihet hör förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga Magten i förväg lagde, af Tryckfrihets-Lagen ej föreskrifne, hinder, utgifva Skrifter; att Bilaga A till Mern. 269 sedermera inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll och att icke, i annat fall, kunna derföre straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning; alltså och med hänsigt till de sålunda föreskrifne ändamål, håfve Wi härmed velat förklara hvar och en fritt och öppet att, med iakttagande af de föreskrifter mot Tryckfrihetens missbruk, hvilka här nedanföre, i öfverensstämmelse med Rikets Allmänna Lag, skola uttryckligen stadgas, i afseende på Statens invärtes lugn och utvärtes säkerhet, samt det Högsta Väsendets, Öfverketens, den enskilde Medborgarens och Sedernas dermed förknippade helgd, sina tankar uttrycka och meddela i alla ämnen, i hvad skrifart som hälst, och ehvad föremålet skulle vara, detta Rike enskildt, eller främmande Länder, ett närvarande tidehvarf eller de förflutne, lefvande personer eller aflidne. Till följd häraf, och jemte det Wi härmed förpligte alla dem, på hvilka en laglig pröfning af förbrytelser i allmänt tryck ankomma kan, att vara den oskyldiges lagliga värn och beskydd, håfve Wi, till Tryckfrihetens försäkrande på ett sätt, förenligt med ett Borgerligt samhälles och hvarje Medborgares rättmätiga fordringar, velat stadga och förordna följande: § b l:o Alla förut gällande Lagar, Stadganden och föreskrifter, i afseeende på Tryckfriheten eller Bokhandeln, vare härmed upphäfne, och, såsom en följd häraf, äfven alla hittills gifna särskildta Förbud emot utgifvandet af vissa Böcker, Skrifter och Handlingar; skolandes dessa ej kunna åtalas annorlunda, än denna Tryckfrihets-Lag bjuder.
Detta sednare har fortfarande antagits af de 2’ne Stånden, äfvensom af Borgare-Ståndet, så att det blifvit Rikets Ständers beslut. Vid sådant förhållande, kan jag ej finna annat, än att förevarande skrifvelse-förslag står i full harmoni med Rikets Ständers nämnda beslut och följaktligen bör godkännas, hvarå jag anhåller om propositions framställande af Herr Talmannen. Nio 3, Herr Gråå: Första gången, då frågan om skatteförsäljning af Trysunda krono-fiske förevar, fattades af Borgare-Ståndet ej annat beslut, än att Stats-Utskottets Utlåtande skulle till Utskottet återremitteras. Då ärendet sednare gången förekom i detta Stånd afgjordes detsamma sålunda, att bifall lemnades till Stats-Utskottets hemställan i Betänkandet N:o 195. Enär uti motiveringen till denna hemställan anfördes, att vid den medgifna skatteförsäljningen skulle följas enahanda grunder, som förut i dylika fall blifvit tillämpade, anser jag denna mening äfven böra uti den underdåniga skrifvelsen upptagas helst, mig veterligen, någon bestämd lag icke finnes, som i afseende på köpeskillingens bestämmande kan tillämpas.1 Jag instämmer derföre i yrkandet om återremiss uti den af Herr Berger antydda syftning. # Nio 4, Herr Björck: Äfven jag instämmer uti Herr Bergers yrkande om återremiss af förevarande skrifvelse-försjag. Det visar sig nemligen af Stats-Utskottets i frågan afgifna sednare Lfclåtande, N.o 195, att den deruti innefattade hemställan med motiverandet deraf föranledts af återremissen från detta Stånd å Betänkandet Nio 94 och att således detta Betänkande icke varit fullständigt, utan att tvertom den utredning ’ fattats, sorn motiverna till sednare Utlåtandet innehålla, nemligen derom, huru ifrågavarande skatteförsäljning skulle verkställas.
För att kunna antagas till tjensteman vid Riksgälds-kontoret, fordras, så vida sökanden icke förut eger befordringsrätt vid detta Verk, att hafva vid ettdera af Rikets Universiteler undergått sådan examen, som berättigar till inträde i Konungens Kansli eller i allmänna rättegångseller räkenskaps-verken ; dock böra de tjenstemän, som anställas vid Fullmägtiges eller Kommissariatets Kansli expeditioner, hafva aflagt den akademiska examen, som fordras för att få tjenstgöra antingen i Konungens Kansli eller i rättegångs-verken; äfvensom den, hvilken befordras till ombudsmans-sysslari, ovilkorligen bör hafva fullgjort hvad förfaltningarne föreskrifva, i afseende på dem, som i domarevärf må begagnas. § 283. Vid lediga tjensters tillsättande utnämnes blond kompetente sökande den, som Fullmägtige, med afseende å Verkets fördel samt vigten och ansvarigheten af de särskilda befattningarne, finna till den lediga tjensten mest skicklig och passande Angående behandlingen af frågor rårande tjenstefårsummelser m. m. § 284. Om någon, Kommissariatet underlydande, ordinarie tjensteman, vid mindre förseelser i tjensten, ej låtit sig rätta af vederbörande förmäns tillsägelser och varningar, elier blifvit beträdd med vårdslöshet eller försummelser i sin tjenstgöring, eller ock i allmänna lefvernel ådagalagt ett mindre värdigt uppförande, bör han inför Kommissariatet erhålla lämplig föreställning och åtvarning till framtida bättring. Inträffar åter enahanda förhållande i afseende på någon af Verkets öfrige embetsoch tjenstemän, skall denne, efter derom gjord anmälan, forek allas inför Fullmägtige samt tillrättavisas och varnas.
Maj:t underdånigst insänd t 2:rie särskilda förteckningar, innehållande redogörelse för ifrågavarande anmärknings-ärendens behandling och omfattande, den ena, de frågor, i följd hvaraf anmärkningsmedel till Kommissariatets kassa influtit, och den andra sådana ärenden, hvilka icke föranledt de anmärkta medlens inleverering till Statsverket, utvisande nämnde förteckningar, att utaf de anmärkte medlen endast 45 R:dr 38 sk 9 r:st. Banko blifvit till Kommissariatets kassa levererade och derefter lill Riksgälds-kontoret aflemnade; hvarjemte kommissariatet under dånigst tillkännagifva, att i afseende ä de öfriga medlen någon vidare åtgärd från dess sida icke påkallades; och har Kongl. Maj:t genom nådigt beslut den 4 Juni innevarande år förordnat om nämnde Kommissariats upplösning samt låtit öfverlemna berörde förteckningar till Kongl. Kammar-rätten för den vidare åtgärd, som af de i förteckningarne uppgifna förhållanden kunde föranledas: — hvilket Utskottet får lill Rikets Ständers kännedom omförmäla. Kongl landtbruks-akademien. S ™ 1B57 års Rev.-bftr. pag. <77. 185B » » » 5 60.) f anledning deraf att Kongl. Landtbruks akademiens räkenskaper dittills icke undergått revision i Kongl, Kammar-rätten hade 1855 års Ståls-revisorer uppå anförda skäl hemställt, att årliga redogörelsen för bemälda akademis inkom - 50 Stats-Uiskottets Utlåtande M 13■ ster och Utgifter måtte, i likhet med hvad som egde rum i afseende å andra allmänna verks och inrättningars räkenskaper, till granskning i Kongl. Kammarrätten aflemnas. Efter det Kongl Landtbruks-akademien i anledning af denna hemställan afgifvit underdånigt utlåtande, anhöllo Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857, det Kongl.
I öfrigt vill jag blott tillägga, att om en person är försedd med pass, kan icke den församling vara okänd, hvarifrån han är, och om tvist derom uppslår, kan den således icke blifva långvarig. Med en oförpassad person kan man visserligen få mera besvär, men äfven då går det för sig att laga reda på den församling, till hvilken han hör, och under den tiden får den församling, der han anträffades, föda honom. Hr Printzensköld: Till hvad Frih. Cederström nu anfört, anhåller jag att älven lägga några ord. Hr von Hartmansdorff synes icke hafva öfvervägt följderna af det förslag, som här blifvit frnmstäldt, då han yrkat detsammas antagande; men i motsats till hvad han yttrat och den fördel han anser böra uppkomma genom detta stadgandes antagande, skulle jag för min del tro, alt följden måste blifva den, alt man snarare föranleder och befrämjar kringstrykan21 II. 68 538 Den i5 M a r s. f m. de oell betllande, icke blott inom främmande socknar, utan äfven inom främmande län. Ty det måste vara klart för en hvar, att om en socken befrias från skyldigheten att underhålla en derstädes vistande främling, sorn är i behof af fattigvård, och man vet att K. M. och Kronan kan blifva nödsakad att försörja denne person, så fäster socknen icke någon synnerlig uppmärksamhet på honom, utan låter honom kringstryka, och sedan han på detta vis uppehållit sig i flera socknar, skall det blifva ganska svårt om icke omöjligt att få reda på den församling, hvarifrån han först kommit. Allt sådant sker å församlingens sida, under visshet derom, alt under den lid, som åtgår lill sakens utredning och pröfning, skall K. M. och Kronan bekosta underhållet af den ifrågakomne personen, och man kan vara öfvertygad derom, att dessa rättegångar, der ingen af parterna har fördel af att få slut på rättegången, skola uttänjas till en lång följd af år, innan de blifva afgjorda.
Herr Hammar [Kjöld, Lorenzo: Enligt den anhållan och det förbehåll jag inför Högloft Ridderskapet och Adeln haft ärån anmäla, torde det nu tiiiåtas mig att anföra de skäl, sorn förmätt mig att vid denna Riksdag förnya det Förslag som Riksens Ständers^ särskildta Utskott vid sista Riksdag, föredrog om upphäfvandet af den så kallade CanzliStyreisen. Efter det fordna CanzliCollegii upplösande, fortsattes, under flere år behandlingen a£ alla Cmzliärender af de särskilldte Verk och Bureauer, mellan hvilka de till Collegiutn förut hörande mål blifvit fördelade, och erfarenheten öfvertygade också alla, hvilken större ordentlighet och skyndsamhet derigenom blifvit vunnen. En sådan öfvertygelse tyckes äfven hafva ledt Rikets Lagstiftare, under uppgörandet af Constitutionen, j hvilken väl de fyra StatsSecreterarnes och i och med detsamma, de under dem lydande Expeditionernes göromål bestämdes, men ingen anledning förekommer, att Lagstiftarne tänkt på någon CanzliStyrelse, ännu mindre, att de ansett den nödig eller nyttig. Af hvad orsak den blifvit stiftad är mig obekant, men påtagligt är det, att man dermed laskat en gammal lapp på en ny klädning; i thy att man härmed velat äter framskaffa en slags skugga af det gamla Den 15 Martti, CanzliCollegiimi, som med de* utan hänseende eller tanke på något sådant, sednare Consrilunelle förshållanden icke rätt ville passa. Det är också i ögonen fallande, huru denna CanzliStyreise omöjligen kunnat fä några bestämda göromål för sig säkert begränsade En granskning af Föreskrifterna i Kongl. M ,j:ts Nådiga Ordning för Dess och Rikets Canzii, of den 20 Octoher 1809, så vidt de röra CanzliStyrelsenj skall ljusligen ådagalägga sannfärdigheten af detta påstående. Kongl.
Derefter har advokatfiskals-embetet, som förmält sig icke kunna för nöjaktig antaga den af Rådstufvurättens ordförande och ledamöter afgifna förklaring, ytterligare, på anförda skäl, lågt de tilltalade till last hvad i afseende å ifrågavarande beslut blifvit anmärkt, samt yrkat, att de derför måtte vidkännas den tillrättavisning, Kongl. Hofrätten, enligt grunderna i 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, pröfvade rättvist bestämma, ocb derjemte förpligtas godtgöra Kongl. Majit och Kronan kostnaden för Johannes Samuelssons och Peter Svenssons underhåll i häktet längre än vara bort, efter vederbörandes uträkning, med sammanlagdt två R:dr 21 sk. 4 rst. banko; hvaremot advokatfiskals-embetet, enär ej mindre Johannes Samuelsson, än Peter Svensson, skriftligen tillkännagifvit, att de ej gjorde anspråk på upprättelse för det dem tillskyndade olagliga lidande, ansåg något utlåtande derom icke erfordras, Sedan Rådstufvurättens ordförande och ledamöter öfver dessa påståenden blifvit hörde och, uti ingifven skrift, med anmälan, att en af de Rådstufvurättens två ledamöter, hvilka deltagit uti ifrågavarande beslut, numera aflidit, endast åberopat hvad af dem förut blifvit anfördt, har Kongl. Hofrätten, medelst utslag den 13 Mars innevarande år, sig utlåtit och funnit Rådstufvurätten hafva fetat deri, att den l:o för begge de sakfällda tillämpat särskildt ansvar för inbrott och i lag förutsatt uppsåt dertill medelst inuehafvande af dyrk, hvilken lagtillämpning varit desto oriktigare, som icke ens för särskilda inbrott, under en lagföring åtalade, särskilda straff lagligen ägt rum, 2:o dessutom för Peter Svensson bestärnt ansvaret för det han innehaft dyrk högre, än som å verkstäldt inbrott belöper, eller lill fängelse vid vatten och bröd i tolf dagar, i stället för nio dagar, som, enligt 5 kap. 4 § Straffbalken, jemförd med Kongl.