Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser ganska viktigt, all, såsom här yttrats, man icke säger osanning genom fullmakter pä titlar; men om ingen annan får en (itel, än den, som är honom värd, så innebär titeln intet annat än en förklaring, att innehafvaren vore värdig den sysslan, men alt Regeringen, emedan någon sådan icke vore ledig, gifvit honom titeln emedlertid, litt sådant förhållande anser jag icke innebära någon osanning, och del verkar icke menligt på samhället, såsom de osanningar, hvilka förtyda grundlagen och förklara, alt Konungens rådgifvare äro Hans medregeuler, ehuru grundlagen säger tvertom o. s. v. Man har sagt, alt tre Ständ betrakta oss, och att vi derföre böra instämma i samma beslut, som de fattat. Just derföre alt tre Ständ betrakta oss, och att äfven andra länkande menniskor här i landet tillse huru vi förhålla oss; så böre vi göra det på ett sätt, som anslår sakkunnige män. Hvem vet och bör bättre vela hvad som i detta fall är lämpligt, än just vi, som dagligen dragas med de svårigheter, hvilka vidlåda Statens tjenst, och som således väl känna hvad som göres behof? Må man säga, att vi domina i vår egen sak. Vi skola dock komma ihåg, alt ofrälse embetsoch tjenstemän arn uti åtskilliga corpser vida talrikare än vi, och att vi böra bevaka äfven deras förhållanden. Man har sagt, att efter som Konungens rådgifvare icke yttrat sig för förslaget, så mätte det vara Hans mening, att förslaget skall bifallas. Jag beklagar, all man vid denna riksdag, oftare än någonsin tillförene, får höra dens namn framdragas, hvilken aldrig borde i en lagstiftande församling åberopas. Konungens rådgifvare kunna vi åberopa, men ingen högre. Då Konungens rådgifvare infinna sig här, så komma de likväl hit, icke såsom sådana, utan i egenskap af adelsmän. Om Konungens rådgifvare såsom sådane hade stämma här, eller i något annat Stånd, så skulle äfven de rådgifvare, som äro af ofrälse Ständ äga samma tillträde, men det hafva de icke.
I händelse af återremiss anhåller jag, att denna anmärkning äfven måtte få åtfölja till Utsktm Lagoch Oecon.Utsktns betänk. N:o 21 återremitterades. H. Ex. H.r Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum tomine att fortsättas i eftermiddag kl. 6. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-och Oecon.Utsk:ns d. i5 dennes på bordet lagda betänkm: N:o 22. öfver väckt motion om ändring i K. förordn. om skogarna i Riket d. 1 Aug. i8o5; JN:o 23. i anledn. af väckt motion om förklaring, ang:de beståndet af de å sockenallmänningarna befintliga intägter. J Till pröfning företogs Lagoch Oecon.Utskms d. i5 dennes på bordet lagda betänk. ]V:o 24 i anledn. af väckta motioner om lindring för allmogen i den s. k. byggnadshjelpens utgörande. Hr Hjärne, Harald: Sammansatta Utsk:n hafva afstyrkt motionen på den grund, att detta mål, efter Utskms omdöme, innefattar en rättsfråga, som, i händelse den i behörig ordning väckes, hör bedömas efter redan i ämnet meddelade stadganden, och som så mycket mindre bör föranleda till någon R. St:s åtgärd, som någon lag numera i ämnet ej kan stiftas, utan att träda endera partens sak för nära. Detta skäl har jag icke kunnat gilla. Jag har tvärtom trott det vara nödvändigt för äganderättens helgd att hos K, M. begära förklaring ofver de författningar, som röra ämnet. Jag anhåller, alt den reservation, jag bifogat betänk., må blifva uppläst, Hr Hjärnes reservation upplästes, Hr Hjärne fortfor derefter: Få grund al de skäl, jag i reservationen upptagit, an-, håller jag om återremiss af betänk., för hvilken begäran jag inhemtat ytterligare skäl, sedan jag i Utsk:n deltog i ärendets behandling.
Kapitalet är nemi. ingalunda obetydligt, emedan detsamma, med afdrag af Enkan Sandelius i lifstiden gjorda dispositioner, upgår till omkring 4000 r:dr efter bouppteckningsvärde, hvadan rälta beloppet sannolikt utgör 5000 rrdr, hvarå ränta, efter 5 proc., gör 250 r:dr. Att nu efterskänka en så betydlig årlig inkomst, som är något mera än hälften af hvad staden be . talar i bevillning efter 2 Art., synes mig icke riktigt, likasom jag icke heller tror några giltiga skäl derför hafva blifvit framlagda. I den uplästa reservationen har blifvit sagdt, att Norrtelje stad utan dess förvållande blifvit öfverhopad med en allt för stor faltigpersonal. Jag beklagar visserligen det samhälle, som drabbats af ett sådant missöde, men jag anser det dock icke sä beklagansvärdt, att Staten derföre bör eftergifva sin rätt till berörde dana-arf, i synnerhet som icke blifvit styrkt, alt staden af hela beloppet är i behof. Skulle man upfylla alla billighetens fordringar, så skulle man jemföra och efterse tillståndet inom alla andra samhällen, som ega fattigvård; och om de befinnas mera nödställda, än staden Norrtelje, böra de i främsta rummet understödjas. Icke kan det rimligen anses såsom ett skäl för staden Norrteljes anspråk på oftanämnda medel, att Enkan Sandelin varit inom staden bosatt och der aflidit, ty om samma Enka hade vistats inom hvilket annat samhälle som helst, hade detsamma sannolikt icke underlåtit att framställa enahanda anspråk. Ar staden Norrtelje verkligen så i behof af understöd, som Den 22 Februari. 89 en värd talare här har nämnt, sä att staden skulle gå sin uplösnirig lill mötes, derest dessa medel beröfvades densamma, synes mig staden för att undvika ett så sorgligt öde heldre böra frånträda sina stadsprivilegier och förläggas under landsrätt.
Att han understundom hos sig ser dem såsom välkomne gäster, synes dervid vara ganska tillbörligt och ländande till det vänskapliga umgänge, som å båda sidor är önskligt, nyttigt och godt. Mig synes då det vara billigt, att genom den föreslagna förhöjda aflöningen han hålles någorlunda skadelös för sina utgifter jemväl i detta afseende. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, då endast 2:ne punkter varit föremål för de gjorde anmärkn:ne, ansåge sig försl böra i afseende på dessa punkter framställa särskilda propos:r, och fördenskull nu finge hemställa, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. föreslagit i afseende på arfvodet samt hyresoch rese-ersättningen för sekreteraren hos BondeSt. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställt, om R. o. Ad. ansåge de vid Utskrs förslag rör:de arfvodet samt hyresoch rese-ersättningen för nyssnämnde sekreterare gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss af betänk, i denna del, samt denna propos. blifvit besvarad med starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarade Ilr Landtm., att han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den 2:dra af de punkter, hvaremot anmärkn:r blifvit gjorde, rörde den tid hvarunder arfvodet, efter riksdagens slut, bör utgå för RiksSl:ns sekreterare och de notarier, som deltaga i uppsättningen af Ståndens prot.; hvarjemte Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i denna del hemställt. Härvid ropades ja och nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Uppå sedermera framställd propos., biföll R. o. Ad. hvad StatsUtsk. för öfrigt i förevar, mern. föreslagit. Hr Prytz, Lars Adolf:
Men snart kom åter en ny vår, och med den nya blommor, och ny glädje. Huru tillfredsställd emottog jag ej det beröm min lilla spegel lemnade mig, emedan den tydligt sade hvilken fägnad min ovanliga utbildning och fägring skulle förorsaka den efterlängtade R. Jag hade verkeligen icke anat falskt; mina liljor och tulpaner stodo just i full blom, då han tidigt en morgonstund, åtföljd af sin Far, insteg i den renglänsande lilla salen; med öppnade armar, och full utspruckne rosor på kinderna flög jag i ett språng emot honom. Men nu var icke längre tid att bida inne; arm i arm flögo vi nu genom trädgårdens gångar, ty hvarje planta, hvarje välkänd plats, skulle ju beses, och efter den evighetslånga frånvaron igenkännas.
Men Ullams barn voro väldige män, och välbehändige med bågar och hade många söner och sonasöner, hundrade och femtio. De äro alle af BenJamins barnom. Och hele Israel vardt räknad, och si, de äro uppskrifne i Israels och Juda Konungars bok, och nu bortförde till Babel för sina missgerningars skull; De som tillförene bodde på sina ägor och städer, nämliga Israel, Prester, Leviter och de Nethinim. Men i Jerusalem bodde någre af Juda barn, någre af BenJamins barn, någre af Ephraims och Manasse barn; Nämliga utaf Perez barn, Juda sons, var Athai, Ammihuds son, Omri sons, Imri sons, Bani sons; Men af Siloni, Asaja förste sonen, och hans andre söner. Af Serahs barn, Jeguel och deras bröder, sexhundrad och niotio. Af BenJamins barn, Sallu, Mesullams son, Hodavia sons, Hassenua sons, Och Jibneja, Jerohams son. Och Ela, Ussi son, Michri sons, och Mesullam, Sephatia son, Reguels sons, Jibneja sons; Dertill deras bröder uti deras ätter, niohundrad och sex och femtio. Alle desse männerna voro höfvitsmän för fäderna uti deras fäders hus. Af Presterna, Jedaja, Jojarib, Jachin; Och Asaria, Hilkia son, Mesullams sons, Zadoks sons, Merajoths sons, Ahitobs sons, en Förste i Guds hus; Och Adaja, Jerohams son, Pashurs sons, Malchia sons; och Masai, Adiels son, Jahsera sons, Mesullams sons, Mesillemiths sons, Immers sons; Dertill deras bröder höfvitsmän i deras fäders huse, tusende sjuhundrad och sextio starke män, till att beställa hvad ämbetet tillhörde i Guds hus. Men af Leviterna, af Merari barnom, Semaja, Hasubs son, Asrikams sons, Hasabia sons,
R:dr 32 sk. och nu skulle erhålla ett motsvarande Creditiv på RiksgäldsContoret, så synes äfven mig detta ordet: motsvarande så tydligen visa, att detta sednare Creditiv var af enahanda vilkor och belopp, som det upphörde, för hvilket det utgjorde ett motsvarande surrogat, att icke någon tvekan lemnades öfrig för Fullmägtige, äfven vid andra utbetalandet af Creditivet, att den reqvirerade summan utgifva. Angående Partial-obligationerna, som ännu äro utelöpande för Brabantska och Saxiska lånen, så enär Fullmägtige vändt sig dels till Kongl. Majrt, dels till Kongl. Maj:ts Consuler, i afsigt att återfå de genom inlösning annullerade obligationer el - Den 4 Maji e. rn. 77 ler bevis derå, så äro inga åtgärder i den vägen försummade. Om emellertid Riket9 Ständer skulle vilja härom i underdånighet till Kongl. Maj:t ingå, för att genom diplomatiskt biträde söka slutlig reda i detta förhållande, i fall tullens åtgärder ej blifva tillfyllestgörande, så skulle denna utväg visserligen synas lämplig, enär liqvidationen af utländska skulden icke kan anses fullständig, så länge någon inlöst hufvudobligation ännu saknas i RiksgäldsContoret. För öfrigt har jag i afseende på uppställningen af sjelfva Berättelsen ej något att anmärka; och öfverlemnar naturligtvis helt och hållit till Ridderskapets och Adelns egen upplysta pröfning att bedömma, huruvida Fullmägtige för sin befattning gjort sig förtjente, eller icke, af den tillstyrkte dechargen. Friherre Palmstjerna_, Carl Otto: Friherre Åkerhjelm har så klart ådagalagt förhållandet med Fullmägtiges åtgärder, att det för mig är öfverflödigt någon ting tillägga.
R:dr 20,423:29,11. och på sätt ofvanstående summariska Rakenskapsframställning utvisar, vid 1833 års utgång förminskats till 14,042:43.10. hafva, enligt en Revisorerne tillställd särskild Balanceutredning, seder (5*) - ( 36 ) mera under loppet af år 1834» ytterligare förminskats med 3,293: 18. 8. och äro således på dessa trenue år nedsatta till . 10,749:25. 2. eller till ungefär hälften af det belopp, som de vid 1831 års slut utgjorde. Efter hvad Revisorerne inhemtat, har genom den tillsyn å ChartseSigillatfeFörordningens efterlefnad, i afseende på Chartering underkastade handlingars förseende med stämpladt papper, som af serskildt tillförordnad Chartas-Sigillatae-Ombudsman, i Hufvudstaden utöfvas, ett icke obetydligt belopp, till följd af verkställda undersökningar i Stockholms Stads Arkiver, lill Kronans Cassa redan ingått. Och då anledning icke saknas till den förmodan, att en noggrannare tillsyn äfven i Länen, än som nu i allmänhet lärer äga rum, öfver Chartaä-SigillataeFörordningens behöriga efterlefnad vore behöflig, samt för Statsverket är af vigt, att, i afseende på stämplade pappersafgiften, sorn utgör en betydlig Inkomst-Titel, Kongl. Maj:t och Kronan kommer i åtnjutande af sin tillständiga rätt, anse Revisorerne sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att å detta ämne fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet med begäran om vidtagande af särskild åtgärd till controlls vinnande derå, att, äfven i Landsorterne, inneliggande Chartering underkastade handlingar verkligen äro med behörigt stämpladt papper försedde.
Den som anser det i nu gällande Bevillnings-Förordnings V Art. 4 §■ J7 6 Stats-Utskottets Betänkanden. Mom. stadgade Minimum af den vid Brandförsäkringen faststälde Summa för* värdet af braudskadade hus i städerne böra fortfara, med det förbehåll, alt, i händelse af minskning i den Allmänna Bevillningen, visse procent mätte afses till nedsättning af Taxering å sådane Brandförsäkrade hus i städerne livilke Taxeringsmännen, enligt Ed och samvete, pröfva vara efter inträffade omständigheter af ett mindre värde än brandförsäkringen, och äfven blifva gällande för de uti V Art. 2. §. 2i Mom. omnämnde Åbyggnader på mindre lägenheter och lustställen å landet, voterar Ja, den det ej vill, Ne(; Vinner Nej, så kommer enahanda värderingssätt för Brandförsäkrade hus och egendomar i städerne samt de åbyggnader å landet och hus på mindre lägenheter eller lustplatser, hvilka i V Art. 2. §. 21 Mom. af 1818 års Bevillnings-Förordning omförmälas, som för oförsäkrade hus och egendomar i städerne och på landet, att ega rum. Vid anställd votering öfver desse propositioner på sätt Grundlagarne föreskrifva, hafva de blifvit besvarade med 68 Ja och 5i Nej; Och som Ja alltså vunnit, är följaktligen bifallet det här ofvan Stat s-U tskottets Betänkan den. i Alternativet upptagne Bevillningsutskott tets förslag, som af Högloft. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Préste-Ståndet och Hedervärde Bonde-Ståndet gillats, 2:0
Det kan likväl icke nekas att i de aflägsna skogarne en och annan lönnbränning äger rum, hvilket synes af ett och annat beslag, hvilket så väl Landsfiskalerne och kronobetjeningen, som de särskildt tillförordnade uppsyningsmännen, under sednaste tiden verkställt. Redan länge hade bland de förståndigare af befolkningen en stark röst låtit 29 sig höra om inskränkning i bränvinsbränningen och Länets Hushållningssällskap tvekade icke att i en underdånig skrift frambära Länets invånares nog allmänna önskan i denna del inför tronen. Att den allmänna röst i enahanda syftning, som i rikets alla provinser blifvit uttalad, vunnit nådigt afseende, derom vittnar den af Konung och Ständer vid sista riksdag antagna nya bränvinsbränniogsoch minuteringslagstiftning, hvars välgörande verkningar tacksamt erkännas: af hvarje sann fosterlandsvän. Sålunda tillverkas nu s. k. Bayerskt öl till betydliga qvantiteter på Sandö, samt täflar med det Stockholmska i godhet; och en sådan inrättning är under anläggning i Sollefteå, hvarförutan icke obetydliga qvantiteter öl tillverkas i Hernösand och Sundsvall. På få gästgifvaregårdar finnes bränvin till salu, meni på alla öl och porter samt kaffe, och deraf härleder sig ock att man på dessa ställen högst sällan varsnar fylleri och slagsmål, hvilket i fordna tider icke var så ovanligt. d) Skogarnes beskaffenhet inom Länet är i högsta måtto olika, i det att de i några socknar, särdeles de vid kusten belägna, öro så medtagna, att de knappt fylla inbyggarnes behof af hustimmer och bränsle, i andra åter så rika, att de lemna högst betydliga partier till utskeppning. Att de förstnämnda i en forntid, om ock aflägsen, ägt rika tillgångar på skog, är lika säkert, som att de sednare, om de, såsom nu 30 sker, ålitas mera än som kan anses förenligt med en god hushållning och omtanka för framtiden, en gång i en framtid, om ock likaledes aflägsen, hotas med de förras öde.
En lag, sorn icke bestämdt uttalar sina fordringar, ingifver ej förtroende och blir ej aktad; och domaren, dess tolk, delar dess öde. Möjligen, ehuru svårligen, kan den domare vara aktad, sorn dömer utan lag, men icke i annat fall, än då lag ej finues. Är han i lagens namn insatt i sitt embete; så är det från denna allena, som han kan hemta sina anspråk. Men för att der finna sitt stöd, måste lian finna bestämda bud, som han kan göra gällande. Alt utföra en lags obestämda befallningar, är en lika beklagansvärd befattning, som alt utföra hvarje annat obestämdt uppdrag. Den, som ger ett sådant uppdrag, begår en trolöshet mot sitt ombud, som emottager det; och den ovilja, denne ådrager sig sjelf, skonar ej eller hans bedrägliga hufvudman. Att stifta en obestämd lag, är således att beröfva domareembetet dess förtroende och dess anseende; och domare, sorn kunde med välbehag emottaga makten att utöfva godtycke i lagens namn, skulle härigenom ådagalägga en verkligen beklagansvärd förblindelse. Det är ett svårt kall att dämma sina likar efter en klar och bestämd lag; men det blir svårare, än rätt och lofligt är, i fall man skall dömma efter en obestämd d. v. s. en trolös lag, emedan detta i sjelfva verket är sämre, än att dömma efter eget erkändt godtycke.” Sedan denna uppläsning försiggått, yttrade Hr von Hartmansdorff: Till Hr Theorells yttrande i delta ämne anhåller jag att få lägga hufvudsaken af hvad Hr La - Dea 28 April. 251 Lagergren anfört. Han säger nemi., alt der man medgifver domarens pröfning ett sä vidsträckt utrymme, som här är föreslaget, der göres icke tillämpningen, pä sätt som lios oss skall ske, i lägsta instansen af en ensam domare, ulan i högre instanser, som äro collegialt sammansatta. Der är godtycket förmedladt och kan följaktligen icke vara sa vidsträckt, sorn del här skulle blifva.
Den Häggska frisen var, såsom sagdt, ett afgjordt framsteg, men det är dock först med det nu vid Saltsjöbaden utförda arbetet, som fru Boberg uppträder som fullt själfständig konstnär. Det var onekligen ett vågstycke, då hon företog ett sådant arbete, men hon öfverskattade icke sina krafter, utan löste lyckligt den svåra uppgiften, och nu kan man af hennes talang vänta sig de vackraste resultat för framtiden. Den dekorativa konsten bör i fru Boberg ha funnit en intelligent och skicklig utöfverska, hvilken går till sitt arbete med full insikt om hvad uppgiften kräfver. Men med en stadig hand vid tömmen Blir deras kraft en vinge på färden, Och ju mera de streta och jaga, Desto snabbare lopp genom världen! S. H. Mosenihal. Första intrycket af bilderna i Saltsjöbadens hotell är, sade jag här ofvan, af oblandad angenäm art, men därtill må läggas, att intresset hos åskådaren växer, j u mer han tager enskildheterna i skärskådande, och då han sedan förenar alla dessa enskildheter till det behagliga hela, som vittnar om en ganska betydande kompositionsförmåga, erfar han en känsla af tillfredsställelse, isynnerhet öfver att det icke blott är en munter lek af färger, utan också ett uttryck för känsligt innehåll, för sund uppfattning och ren smak. Fantasien har fritt spelrum, men inom de gränser, som skönhetsmåttet utstakat. Det är originelt, men icke af den originalitet, som föraktar, hvad konstens sanna uppgift kräfver, och som mera älskar att slå med förvåning än att uppväcka deltagande. Kompositionen är väl ordnad i de olika grupperna, som alla äga ett gemensamt samband i det svallande ungdomsmod, som uttrycker sin glädje öfver att fritt få tumla om på strandbädden, på glittrande våg eller i de skönaste blomsternejder, således i full öfverensstämmelse med livad on så- dan plats som Saltsjöbaden erbjuder.
Skulle flere på en gång blifva kompetente till kaptens befordran, bestämmes turen dem emellan efter deras tur som Generalstabs-elever. All befordran till Major sker utom tur ibland vapnets samtlige kaptener; dock bör hvar 6:le majors-vakans inom hela linieinfanteriet ersättas med en kapten af General-staben och hvar 12 :te med en kapten af artilleriet. Ali utnämning af officerare och deras vederlikar sker af K. M. Från och med underlöjtnant till och med major på Brigad chefens förslag; till högre grader och embeten på förslag af chefen för Landtförsvars-depart :tet. För att kunna befordras till hvilken annan befattning, tjensteller embete som helst, än det som på Stat innehafves, erfordras all (itl eget samtycke. Alla inom de olika officers-graderne varande serskilda befattningar utgöra ingen befordran, utan endast ett förordnande, hvilket af Depart:s-chefen i kommandoväg utfärdas; vid Generals-staben, på chefens för General-staben; vid Infanterioch Kavalleri-brigaderne, på Brigad-chefernes; vid Artilleriet, på General-fälttygmästarens samt vid Ingeniör-brigaden, på Brigad-chefens förslag. För att till Liquidationseller Förråds-officer kunna förordnas, fordras dock alltid eget medgifvande. Rättighet att på derom gjord anhållan erhålla afsked, är hvarje officer och underofficer tillerkändt. Med Den 7 December. 81 Med undantag af Brigad-chefer och Generalspersoner, hvilka alla innehafva förtroende embeten, kan ingen, som erhållit fullmakt, utan laga dom mista sin inneliafvande befattning och dermed förenade förmåner samt rättigheter. Ari. O. Athiinnnn Utredningen neli Trossen. a). Allt hvad som tillhör allmänna utredningen och trossen anskaffas bekostas och ersättes af Kronan, der så ske kan, efter be stämd brukningstid.
Hvem skall då Controlleray att Statsverket får sina behof fyllde i den mån de inträffa? Man bör besinna att nu, då StafsContoiret emottagit Tullmedlen alltefter sutn de 2# Den 17 Öctoler /. nt, influtitj har detta Verk, när de ordinarie rän» forne saknats, varit i tillfälle att, genom begagnande af dessa medel, fylla de dagliga utgifterne, och hålla Statsmachinen i jemn gång. Men om nu RiksgäldsContoiret skall uppbära dessa medel, och StatsContoiret ej förr än sednare får dem, så blifver det ett deficit, och Löntagarna blifva en längre tid i saknad af sina inkomster. Följagtligen är förslaget i detta hänseende skadligt och vådligt. Jag tror det ock vara vådligt att sälta Fullmägtige i ett Rikets Ständers Verk i contact med Statens Uppbördsman. Jag har varit i tillfälle se, att man i RiksgäldsContoiret ej alltid undgår att göra misstag, och tror således att, om man ökar uppbörden, utan att öka personalen, skall det leda till missbruk och bristande controll. Följakteligen tror jag att för redigheten och säkerheten skull blifver det nödvändigt; att att låta förhållandet förblifva sådant, som det hittills varit, enligt Grundlagen. Afven får jag anmärka, i afseende på hvad man sagt om afsigten att fylla RiksgäldsContoirets behof genom de inflytande medlen, att den långsamhet i deras aflemnande, som man anmärkt, torde härflyta deraf, att man sagt, att ej blott öfverskotten af Tullen, utan äfven af de andre inkomsterne, skall till RiksgäldsContoiret aflemnas. StatsContoiret har vid Hufvudbokens slutliga uppgörande, funnit hvad som varit öfverskott, och först då aflemnat det.