Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t den 5 innevarande månad infordrat Högsta Domstolens underdåniga utlärande* .ej mindre öfver ett uppgjord t förslag till Proposition från Kongl. Maj:t till' Riksens Ständer, angående Wermlands skiljande från Götha Hof-Rätts och hänförande under Svea HofRätts jurisdiction , samt stadgande af ett mindre antal Ledamöter i Hof-Rätt för att vara Domför, i afseende hvarpå ändring i g § af 25 Cap och 1 § af 23 Cap. Rättegångs-Hålken , blifvit föreslagne , än ock öfver Götha idof Rätts uti skrifvelse den 14 sistlidne Februari gjorda hemställan om ändring i nu gällande föreskrift angående Domfört antal Ledamöter i Hof-Rätt, äfvensom att jDen 5 Maj. 143 att Hof-Rutten mitte fördelas på fyra Divisioner, ethalia förstärkning af tvärtne nya Ledamöter och undra löner, sa väl för dem, som fjerde divisionens betjening, anslagne ; så hade dessa ämnen i flogsta Domstolen förevarit, hvarvid Högsta D omstolens fleste Ledamöter, uppå de i förslaget till Kongl. Majit i Propositionen anförda skäl, till aila delar instämt i hvad detsamma innehåller, och beträffande de i öfrigt af Götha HofRätt väckta frågor, ansett något yttrande deröfver Högsta Domstolen icke tillhöra ; Från hvilket af Högsta Domstolens fleste Ledamöter afgifna yttrande Justitia; Rådet Iserhjelrn dock varit i så måtto skiljaktig , som han för sin del i underdånighet, på särskildt upptagna grunder, tillstyrkt, att Lagens stadgande is^Cap. 1 § Rättegångs-Balken, om Domfört antal Ledamöter i Hof-Rätt, må blifva oförändradt. Kongl.
Lock, i mohn af ärliga Sessionerne, icke beswärlig, befattning, ej kan betraktas såsom Lön eller Arfwo de - Den i Augusti. 2r8s de för Tjenstemäns trägna och answariga tjenstgöring hwarje arbetsdag aret om; icke eller wara bestämdt ait ensamt smara emot Innehaswarens alla behof: alt widare, någon staga if.än te öfrige Stunden icke war wäckt om tillökning ä bcrö'de Honorarium, ehuru jemwäl deras Fullm-glige uti Bonde-Ståndets framställning moro, nillrooligcn, >nnebegripne: att ytterligare, med afseende a de: willtor, hwarinunder Hcderwärda Bonde Stander lämnades delagtighet uti Banco-styrelsen, samt Möckelö dä, blott genom de öfrige StändenS omsorg wundne förmäga, det wore bade mindre pasiande och obilligt, att Bonde-Sländets Fullm rgtige i afseende pä deras, med de öfrige StantcnS Fullmägtige gemensamma befattning, erhöllo ett större we» dermäle af erkänsla ifrän Werket, än de öfrige Ständen för sine Fullmägtige astunkade: och siuteligen, att wid en tidepunct, dä, af olyckelige anledningar, och i synnerhet till förekommande af Rikets synbara förlust, Banken är alagdalt tilis widare inskränka uppfyllandet af desi förnämsta förbindelse, all möjelig besparing af icke vumgängelige utgifter, wore nödig. Desia ffäl har Banco-Utffottet, uti desi nu äterförwiste utlätanden ej underlåtit att anföra; och af deras beskaffenhet, trost sig äga giltig anledning, att ej inga uti cn, alltid obehaglig, undersökning, hwad under ständigt wistande i Hufwudstaden för dagen erfordrades; hwilket underlätande.
En sådan upfattning står ej heller rätt viii tillsammans med den åsigt, sorn uttalades och gjorde sig gällande vid sista Riksdagen, nemi. att man borde gifva våra näringar något andrum och lemna dem tillfälle att på naturlig väg återtaga hvad de förlorade 1857, oeh hvilket mål äfven varit afsedt att vinnas genom Utsk:ts tillstyrkande i 4:de punkten af nu förevarande Bet:de, att de af den s. k. statslåuefonden ännu obetalda t) millionerna skulle öfverflyttas på jernviigslånet, hvarigenom med deras inbetalning vunnes ett upskof af 2 å 3 år. Att nu försöka ur den allmänna rörelsen framtvinga ett betydligare penningebelopp skulle sål. vara att motverka hvad man med de öfriga operationerna åsyftar. Jag är visserligen öfvertygad att, om man derpå lade hufvudsaklig vigt, det skulle låta sig göra att på inhemska obligationer under 3 år uplåna det af K. M:t föreslagna belopp, eller 3 millioner Rdr, då en million om året, fördelad på de 12 månaderna, icke gjorde någon särdeles summa, hvars dragande ur rörelsen kunde medföra våldsammare verkningar; men det är påtagligt att, om det inom landet nu befintliga rörelsekapitalet icke är för bebofvet tillräckligt — hvilket åter bevisas af den höga räntan —, och således ytterligare tillgångar behöfvas, samt man då indrager, vare sig ock den lilla summan af 3 millioner, så måste deri allmänna rörelsen söka ersättning för dessa medel, och naturl. genom de enskilde affärsmännens kredit i utlandet. Resultatet af en sådan operation biefve då endast en ränteförlust, alldenstund Staten, på grund af sin större kredit i utlandet, alltid får sina lån på billigare vilkor än de enskilde, hvilka, huru solida de äno må vara, aldrig kunna lemna så säkra garantier. Återstår nu att tillse, huruvida verkligen fördelarne af ett inhemskt fondfystems införande aro så stora. Den eftergift, som K. M:t i siu nåd. propos. gjort för den allmänna opinionen, eger utan tvifvel sin stora betydelse, och har säkerligen blifvit af allmänheten upskattad till sitt fulla värde; men R.
Ni föder er och göder er, er och er odugliga afkomma, ni bli som feta flugor, medan jag med hvarje dag blir allt magrare, jag och mina barn. Gjorde jag rätt, så... Ångbåten tutar, han ligger visst för tjocka vid Konäset, sade Peltonen, skall jag göra hästen i ordning, i fall patron vill fara landvägen öfver broarna? Han vet inte hur fort han vill bli af med mig! Nej! Hör nu, Peltonen, stå inte här längre, gå till sitt arbete, jag far om jag vill och när jag vill. Och med ångbåten, hör han, inte med hästen. Den plöjer han med. Adjö. Peltonen böjde på hufvudet och gick några steg. Ännu en sak, ljöd patronens röst efter honom hugg bort strandträden derborta, veden här uppe är snart slut, låt alarna omkring uthusen stå, men alla björkarna ska ned, förstår han, på vägen åt stranden, der behöfs ingen park. Så, begriper han inte, efter han står så der och glor? Peltonen spärrade upp ögonen och spände dem i patronen. Det var en sådan förvåning och ett sådant förakt i den nu öppna och fulla blicken, att patronen för ett ögonblick måste slå ned sin. Jag vill ha ned parken också på den sidan, sade jag. De der urgamla träden ta all must ifrån jorden, och ängen ofvanför får ingenting. Du vet att jag inte tål skog och mörker! Du tycker väl om skog du, kan jag tro, skogen derborta, der det ekar så vackert då man skjuter... Vill du lyda, eller hur? Skall strandparken fällas, herr patron? frågade Peltonen, alla mastträden? Alla björkarna ned? De stora tvåfamnsbjörkarne, som folket från stan far hit för att se på. Allt ihop? Jag tror, han muckar emot, fähund? Kan jag inte få hugga några famnar från skogen inåt ön, der fins det fällträd och vindfällen, visst en tio famnar eller mer bakom hästhagen! Är det inte bättre der? Skogen der är såld till byggmästarn för länge sen, och han har mätt upp hvar enda sticka. Du hugger ner strandparken. Jag vill inte ha mörker, jag tycker om ljus. Och det kostar att släpa ved.
Dessutom böra för oförsedde hänDessutom böra, för oförsedda delser tvänne särskilta^ tillräckliga händelser, tvänne särskilta tillräcksummor afsättas och anslas} den ena, liga summor anslås och till utbetalatt vara tillgänglig då Konungen, till ning å Riksens Ständers Riksgälds-ConRikets försvar eller andra högst vigtoir anvisas, den ena, att vara tilltiga och angelägna ändamål, sedan gänglig, då Konungen, till Rikets hela^ Stats-Rådets tankar deröfver blifförsvar eller andra högst vigtiga och vit inhemtade, finner den vara onndangelägna ändamål, sedan hela Statsvikligen nödig} den andra, att ur Rådets tankar deröfver blifvit inhein\iksens e krig, af Konungen lyftas, sedan nödig} den andra, att, viel infallanHan Stats-Rådet in Pleno hört och de krig af Konungen lyftas, sedan Riksens Ständer sammankallat. RikHan Stats-Rådet in Pleno hört och sens v tändeis förseglade anordning Riksens Ständer sammankallat. Rikc sistnämnde summa må ej förr brysens Ständers förseglade anordning å Contitutions-Utskottets Memorial N.o i. 5 tas eller summan af Banco-Fullmägtisistnämnda summa må ej förr brytas', ge utbetalas, än sedan Riksdags-kaleller summan af Fullmägtige i Rikslelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor gålds-Contoiret utbetalas, än sedan vederbörligen kungjord. Riksdags-kallelsen blifvit i Hufvud stadens Kyrkor vederbörligen kungjord. Se Bih. 3 Sami, Meni.
På grund af hvad nu ytterligare blifvit änföidt, och med hufvudsaklig! afseende derå, att beskattningen grundar sig på produktens belopp, som genom upmätning utrönes, får äfven jag fortfarande yrka bifall till denna §. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, började framställa de yttrade meningarne, anmälde och yttrade sig Hr Gyllenram: Sedan jag blifvit upmärksamgjord å inne hållet af 14 § afstår jag från mitt förut framställda yrkande. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att i sådant fall endast vore fråga om bifall till Utsk:s förslag eller till Gr. Mörners yrkande om återremiss, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. behagade bifalla Otsk:s förslag. Härvid ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt hail funnit Ja öfvervägande. § 14. R. o. Ad. biföll denna §. § 15. Frih. Raab: 2:dra mom. af denna § har följande lydelse: ”Ifall tillverkningen skall utöfvas af den, som icke på grund af Oen 27 April e. m. 559 jord är dertill berättigad, böra vid anmälningsskriflen fogas sådant tillståndsbref, som i 12 § omförmäles.” R. o. Ad. torde finna, att detta stadgande måste förändras till följd af det beslut, R. o. Ad. vid behandlingen af 3 § fattat derom, att den, som icke har jord, är oberättigad att i mindre bränneri tillverka bränvin. Jag anhåller på grund häraf om denna §:s återremitterande. Häruti instämde Hr von Troil. Gr. Lagerbjelke: Frih. Raabs anmärkn. är ganska riklig, men jag hemställer, huruvida icke den afsedda rättelsen skulle kunna vinnas derigenom ali hela mom. uteslutes, om propos. hvarå jag vördsamt anhåller. Frih. Raab: Jag frånträder min begäran om ålerremiss och förenar mig i den propos. Gr.
Valföðr kallas Odin såsom herskare öfver de fallna hjeltarne; se sid. 30. Enhärjar (fn. Einherjar) kallas de hjeltar, som äro hos Odin i Valhall. Härligt är deras lif. Hvarje morgon härkläda de sig, gå ut på gården och kämpa, och den ene fäller den andre. Det är deras lek. När det lider åt dagvardstid, stå de åter upp, rida hem till Valhall och sätta sig till drycks. Deras mat är fläsket af galten Särimne (fn. Sæhrimnir), som hvarje dag kokas af kocken Andrimne (fn. Andhrimnir) i kitteln Eldrimne (fn. Eldhrimnir) och om aftonen är åter hel. Deras dryck är mjöd, som i outtömlig myckenhet flyter ur spenarne på geten Heidrun (fn. Heiðrun). Einheri, pl. -ar, den utmärkte krigaren, af ein, en, och herja, kriga, härja. Sæhrimnir, Andhrimnir, Eldhrimnir af hrimnir, den som åstadkommer hrim, rimfrost, den finaste öfvergången från flytande till fast form, samt sær, sjö, vatten, önd, ande, luft, eldr, eld. Heiðrun, den klara strömmen, af heidr, klar. Enhärjarnes mat frambragtes af vatten, luft och eld. Grundämnet är (likasom i Ambrosia) vattnet, som kokas vid elden, som näres af luften. Drycken, som flyter ur Heidruns spenar, är den klara ström, som utrinner från himmelens högsta trakter, den rena eterfloden (jfr Petersen, sid. 189). Valkyrior (fn. Valkyrjur) kallas de unga och sköna mör, Odins tjenarinnor, hvilka han såsom krigets gud utsänder i stridens tummel att leda dess gång och ledsaga de fallna hjeltarne till Valhall. Här uppvakta de Odin och enhärjarne vid dryckeslaget, samt hafva vård om bordsbonaden, dryckeskaren och dylikt.
särdeles sedan priserna å en mängd artiklar i betydlig mån stigit, och dessutom Institutets samlingar i hvad som rörde allmän byggnadskonst samt vägoch vattenbyggnadskonst vore ytterst obetydliga och i behof af temligen stor tillökning för den händelse att undervisning i dessa kunskapsgrenar komme att vid Institutet meddelas; samt slutligen att, enär Institutet hittills icke egt något anslag till sin mekaniska verkstad, men utgifterna för densamma under de sednare åren stigit till omkring 1,333 Ridr 16 sk. Biko, hvilka måst af Institutets öfriga tillgångar bestridas, Styrelsen funnit sig böra föreslå, att ett särskildt anslag af 1,666 Bidr 32 sk. Biko till mekaniska verkstaden måtte varda å Institutets stat uppfördt. Bih. till 11 St. Maj:ts Nåd. Prop. JYi 1, om Statsverket 1850.
Prot. 1840- 8 Sami. 27 Haft. 4 26 Jlllm. Besv.- oell Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o tog. lande, som Utskottet tror, att denna sak hör tagas i betraktande, och ‘til Ifälle till export beredas, men äfven då med en nödig försigtighet, så att beståndet at denna Sveriges mest vigtiga och mest naturliga fabrication ej må rubbas. Intill dess, och på ofvan anförde skäl, tror Utskottet sin pligt vara att afstyrka upphäfvandet af förbudet att utföra tackjern, samt att, i enlighet dermed, tillstyrka, att de i ämnet afgifne motionerne måga för närvarande förfalla. 8:0 Om fri utförsel af stångjern och smide , utan, eller ock emot en ringa, tull-afgift, Då Utskottet inhemlat, att Kongl. Maj:t, genom kungörelse af den 4 nästlidne April, med fästadt afseende å närvarande för Svenska Jernexporlen mindre gynnsamma utsigler, 1 Nåder funnit godt att för innevarandeår ifrån 3a sk. till 16 sk. per Skepp., eller med hälften nedsätta den i nu gällande tulltaxa fastställda utförsel-tullen, samt exporteurerne sålunda redan kommit i åtnjutande af en ganska betydlig nedsättning i denna afgift, anser Utskottet, så vidt fråga är om den ekonomiska delen af ämnet, som är oberoende af Bevillnings-Utskottets tillgörande, sig böra vördsamt föreslå, att motionärernes framställningar i detta ämne ej må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4:o Om Hyttelagens vilkorliga upphörande.
Men, i anledn. af den hemställan, som den siste värde talaren gjort till mig, tager jag mig den friheten fästa hans uppmärksamhet derpå, att, ifall vi skulle komma till votering, som jag icke skall yrka, derest ingen anser sig böra protestera mot principen; så skulle naturligtvis alla de, som vilja hafva allmänna val, nitälska för det sätt, hvarpå, genom den framställda propostn, man börjat afgöra frågan, derföre att de veta, att alla de, som vilja antaga Utsk:s förslag, men som skulle hellre vilja bibehålla bänkmännen än antaga allmänna val, de måste votera ja i första votertn, men kunna icke deltaga i andra votertn, då bänkmännen äro alskaffade, hvilka de ville bibehålla framför allmänna val. Detta förefaller mig så enkelt, att jag icke kan förstå, huru man kan neka, att deras rätt, hvilka önska antaga Utskts förslag, blefveafskuren genom det behandlingssätt, som mina motståndare försvara, hvilket deremot icke blefve händelsen, om man finge votera öfver Utsk:s förslag, sådant det i första punkten blifvit framstäldt. — Jag tillägger, att såvida ingen annan propos. kan göras än den Hr Frih. o. Landtm, framställt och ingen annan begär votering deröfver, skall jag afstå derifrån. Frih. Cederström, Jacob: Jag framställde genast begäran om votering, då Hr Frih. o. Landtm, framställde sin propos., och anser jag frågan ej kunna afgöras annorlunda an genom votering, dervid jag anhåller, alt contra - Den ii April f. m. propostn lielt enfelt måtte blifva den: vinner nej, bibehålles bänkm.valet. H. Ex. Hr Gr. De la Gardie, Jacob: Ehuru hufvudsakligen förekommen i detta yttrande utaf Frih. Cederström och Gr. Horn, får jag dock tillkännagifva min enskilda lanke i detta ämne.
SÄRSKILD IFDELNIUG för beställningar från landsorten, om utföras omsorgsfullt UTAN profning då tt välsittande lif insändes jämte längdmått å kjolens bak-, sidoch framvåd, och då 5r ändamålet särskildt konstruerade mekaiska byster inköpts, kan hvarje figur paikna ett välsittande arbete. Finaste reommendationer öfver hela landet. Förfrägingar besvaras omgående. Telegrafadress IKNS, Stockholm. (S. T. A. 58410) FRÅN MEDDELAD Siden-Damast Inf. gen. Med. af konungen, att han lofvade, att aldrig gifva sitt samtycke därtill, att d e skulle få hvarannan; lät så skrifva o c h förbjuda, att ingen präst öfver hela riket skulle fördrista sig att viga d e m. D o c k k o m han änkedrottningen, s o m var hans syster (d. v. s. KatarinaStenbock, Gustaf Vasas tredje gemål), hertig Karl, fröknarna (nämligen de kungliga prinsessorna, Gustaf Vasas döttrar) sina svågrar o c h systrar till att skrifva m o r m o r till o c h b a d o m vänskap, o c h att m o r m o r ville gifva sitt s a m t y c k e därtill. H o n kunde d o c k intet bringa det öfver sitt samvete, helst e m e d a n ärkebiskopen, den gamle herr Lars (d. v. s. Laurentius Petri) aldrig ville bevilja det, den h o n ofta tillförne i den saken hade frågat o m råd. Såsom o c k var hennes hjärta så fullt af harm för d e n stora spott o c h sorg, han hade tillfogat henne, att h o n inte kunde unna h o n o m sitt barn.
Lili en lill Utskottet ingifven ansökning, har förre Handlanden C. A. Gödecke anhållit om eftergift af förfallna och upplöpande öfverräntan å det lån, stort 4000 r:dr banko, b varför han, emot borgen af Friherre G. J. Fleetwood, till Banko-diskontverket häftar, äfvensom att honom mätte tillåtas liqvidera lånets kapitalåterstod medelst successiva afbetalniugar af högst Banko-Vtskottets Vllåtande, N:o 53. 3 66 r:dr 32 sk. banko årligen, varande till stöd för berörde ansökning anföldt, att lånet icke blifvit af sökanden, utan af bans broder, numera aflidne vice Consul J. Gödecke, upptaget till primitivt belopp af 5000 r:dr banko, mot borgen af Friherrarne Carl Johan och Georg Fleetwood; men att sökanden, i anseende till ej mindre Friherre G. Fleetwoods, än äfven luifvudgäldenärens frånvaro på utrikes resor, och, för att rädda sin broder från det obestånd, som hela lånets indrifvaude ovilkorligen skulle hafva för honom medfört, nödgats alt, först i egenskap af löftesman och sedermera såsom låntagare, med borgen af Friherre C. J. Fleetwood, öfvertaga å lånet, efter första omsättningen, återstående 4000 r:dr; att, sedan sökanden, som till sin meranäinnde broder anförtrott större delen af sin ärfda förmögenhet, efter det denne år 1834 i fattigdom aflidit, föranlåtits att, för bevarandet af sin personliga frihet, göra cession, sökanden numera icke ägde annat försörjningsmedel, än det knappa arfvode han, såsom förvaltare af Rostocks brunn i Elfsborgs Län, åtnjöte, samt slutligen, att, derest det nu gjorda erbjudandet icke antoges, utan strängare åtgärder från Diskontverkets sida mot sökanden beslutades, för honom ej återstode annan utväg, än att, genom ny cessionsansökning, söka desamma afböja.
Hela kongl. huset är der församladt, och det skulle ansenligt öka högtidens glädje och glans, om Ers Kongl. Höghet täcktes göra sina höga anförvandter det nöjet. – «Har konungen frågat efter mig? – «Ja, och jag har fått befallning att framföra bjudningen, om Ers Kongl. Höghet skulle återkomma innan festens slut. – «Det är bra«, yttrade hertigen och återtog den liggande ställningen på soffan. – «Befaller Ers Kongl. Höghet sin kammartjenare och uniform eller broderad drägt? – «Nej. – «Ärnar Ers Kongl. Höghet således icke bevista festen? – «Nej, nej, nej!« Wrangel stod några ögonblick stum och fixerade prinsen. Denne reste sig ännu en gång upp i soffan och yttrade: «jag är trött af resan: det är mitt svar, och nu farväl, kära Wrangel.« Med detta bådskap återvände kavaljeren till Ulriksdahl. Genast efter prinsens ankomst till Djurgården hade kammartjenaren skickat bud till slottet i Stockholm efter lifkocken; ty hertig Fredrik tyckte om ett godt bord och fina viner. När tiden var inne till aftonmåltiden och anrättningen (sådan den i denna brådska kunde åstadkommas) framsatt i den lilla matsalen, anmälte kammartjenaren detta. Hertigen nickade, till tecken att han hört; men fortfor ännu en stund att ligga, utsträckt, på soffan. När han ändtligen slog sig ned vid bordet, åt han endast några bitar af en kall fågelpastej och drack ett par glas bourgogne. Derefter kastade han servietten på bordet, satte, i andra rummet, en mössa på hufvudet och ilade ensam ut i parken. Hans vandring var utan annat mål, än att mörda tiden. Också styrde han kosan i flera riktningar. Omsider befann han sig midt ibland sjöfolket vid Hasselbacken, som der hade sina lekar och förlustelser Sittande under den stora eken, som står i trädgården, söng Bellman just då sista versen af Fredmans 16:de Epistel, och knäppte dervid på sin luta: «Hurra kamrater! allt andas i fröjd: — Djuphet och höjd, Göken uti toppen och löjan vid strand, — Myran i sand: Likaså vi.
Utsk:n hafva likväl ej kunnat underlåta att fästa sig vid vissa omständigheter, som förefallit särdeles anmärkningsvärda och som otvifvelaktig! torde fordra en icke obetydlig rättelse. Så har t. ex. vid beräkningen af de tillgångar, som för den nya organisationen skulle blifva tillgänglige, inkomsten af befälets samtliga boställen vid indelta arméen upptagits till 570,441 r:dr, som utgör 50 procent eller 190,147 r:dr mera än det belopp, hvartill samma inkomst nu är uppskattad. Om äfven en sådan högre inkomst af ett eller annat boställe erhållits de sednare åren, dä spanmålspriserne varit högt uppdrifne, så är det deremot visst icke fallet med det stora flertalet, och boställen gifvas till och med, hvilka icke i arrende afkasta det belopp, hvartill inkomsten deraf blifvit uppskattad. Utan att derför vilja bestrida, att boställenas afkastning pä det hela kan lemna något öfverskott utöfver den summa, hvartill den blifvit uppskattad, äro Utsk:n likväl fullt öfvertygade, att densamma ingalunda kan beräknas till det af motionären antagna belopp af 190,147 r:dr.” Utskotten hafva funnit ”vissa omständigheter serdeles anmärkningsvärda och fordra en icke obetydlig rättelse.” Jag påstår detsamma om Utsk:ns betänkande. Ulsk:n hafva anmärkt, att afkastningen af indelta arméens boställen blifvit för högt upptagen derigenom, alt den blifvit beräknad till 50 procent utöfver uppskattningsvärdet, allt under förutsättning att utarrendering för krouans räkning på minst 30 år af hvarje boställe skulle äga rum.
Hvarefter, uppå af Hans Excellence gjord proposition, Betänkandet af Ridderskapet och Adeln bifölls. Herr Lefrens ofvanberörde motion lädes på bordet. Föredrogos å nyo och hi föllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den i dennes e. m. på bordet lagde Betänkanden: Från Lagutskottet: Af den 5 sisllidne Februarii: N:o 4i. Öfver väckta motioner om ändring af i och, 3 §§. i i4 Cap. MissgerningsBalken. N:o 4s> I anledning af väckta frågor, i5o Den 9 April e. m. rörande tillägg i eller förtydligande af 1686 årsKyrkoLag, samt flere i anledning deraf utfärdade Kongl. Författningar. Från BancoUtskottet: Af den 27 sistlidne Mars: N:o 28. Öfver några föreslagne åtgärder till förekommande af missbruk med enskildes assigneringsrättighet på Banken. Företogs till pröfning BankoUtskottets den 27 sistlidne Mars under N:o 29 aflåtne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående några förändringar och närmare bestämmande af grunderna och vilkoren för assignering på Banken. Friherre Anckar swärd* Carl Henrik: Då rättigheten att assignera på Banken är allmänheten medgifven, för att lätta rörelsen i Landet, tror jag !ej det föreslagne Lagstadgande vara lämpligt. Presidenten Poppius har så fullständigt utredt ämnet, att det skulle vara öfverflödigt att derom någonting vidare yttra. Jag får således blott hänvisa till hans reservation. Det torde vara för hårdt straff, om 3:ne Assignationer, som på en dag öfverkorsades, och hvilka kunde utgöra det ringa beloppet af 60 B:dr B:co, om säger jag en så liten förseelse, mera härflytande af försummelse hos en Commissionair, hvilken man, såsom bo - Den 9 April e. m. i5i ende i Landsorten, nödgas anlita, skulle medföra förlusten af en credit, hvilken för hvar menniska är så dyrbar.