Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rendeståndet har till Stats-Utskottet remitterat en af Riksdagsfullmäktigen Arwid Arwidsson från Elfsborgs län väckt motion, innefattande den framställning, att Rikets Ständer måtte bevilja ett stats-anslag af 1333 r:dr 16 sk. för ersättandet af den skada och förlust, hvilken Kyrkovärden Gustaf Olsson i Thomasbohl, såsom dåvarande arrendator af förra Löjtnantsbostället Tydje Stom i Tydje socken af Tossbo härad och nämnde län, hdit genom en under sommaren 18-15 inträffad vatten-öfversvämning, dervid större delen af den på boställets inegor växande gröda alldeles förstördes; vid hvilken motion åtskiiiige handlingar blifvit fogade, hvaraf Utskottet inhemtat, att bemälde arrendator, i anseende till dea betryckta ställning, deruti han genom 1845 års felslagna skörd blifvit försatt, hos 14 Stats-Utskottels Utlåtande No 43. Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om något understöd; att sedan Landshöfdingeembete! i länet, uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande, väl vitsordat den uppgifna förlusten och sökandens behof af understöd, inen derjemte yttrat, att hans svåra ekonomiska belägenhet hufvudsakligen måste tillskrifvas ett alltför högt arrende, Kongl. Maj:t funnit något särskildt understöd af allmänna medel icke kunna Gustaf Olsson beviljas; samt alt han numera, emot en viss ersättning, afträdt och på annan person öfverlåtit arrendet af förenämnde boställe. Utskottet anser de förhållanden, som motionären uppgifvit, och genom åberopade handlingar sökt styrka, icke utgöra anledning för Rikets Ständer att bevilja något serskildt anslag till godtgörande af en tillfällig förlust, hvilken innehafvaren af ett sedermera frånträdt boställs-arrende fått vidkännas; hvadan Utskottet hemställer, att den härom gjorde framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm dee 7 Februari 1851.
Af Friherre Tersmeden, Friherre Reuterskjöld, Herr Munck, Herr Professor IVahlberg, Herr Norin, Herr Linström och Herr /Vedberg. Ank. till Exp.-Ulsk. deo i3 Maj, kl. 6 c. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om anslag till folkundervisningens befrämjande. Sedan Utskotten uti sitt, med anledning af väckta förslag till ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842, afgifna betänkande N:o 40, förklarat, att Utskotten, i afseende å den af åtskiilige motionärer jemväl äskade förhöjningen af anslaget till folkundervisningen, skulle afgifva serskildt Utlåtande; så gå Utskotten nu att sådant fullgöra. Yrkanden om en dylik förhöjning af berörde anslag från och med 100,000 R:dr till och med 275,000 R:dr, hafva blifvit inom Hederv. Bonde-Ståndet väckle af Riksdagsfullmägtige Tobias Lind från Götheborgs och Boh us Län, Ola Svensson från Malmöhus Län, Peter Jansson från Skaraborgs Län, Lars Magnus Knutsson och Anders Jansson från Östergöthlands Län, Per Mattsson från Wester-Norriands Län, Nils Peter Petersson och Niklas Nilsson från Calmare Län, Lars Norrby från Gottlands Län, Anders Eriksson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs Län samt Sven Statssamt Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N:o 120, 7 Jansson från Jemtlands Län; innehållande berörde förslag jemväl framställningar om fördelning af det anslag, som kunde komma att af Rikets Ständer för ändamålet beviljas. Till besvarande af nämnde motioner, torde Utskotten endast böra anföra, hurusom ändamålet med med deruti gjorda förslag redan synes vara uppfyldt, derigenom att Rikets Ständer beslutat: att en afgift af 12 sk. för hvarje mantalsskrifven mansperson och 6 sk. för qvinna skall
En af svenske ledamöterne i den utaf Kongl. Majit i Nåder förordnade kommitté, sorn haft sig uppdraget att föreslå åtgärder för ett ändamålsenligare ordnande af Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfartsförhållanden, den 2 Maj näsllidet ar i underdånighet adåten skrifvelse, hvarigenom dels öfverlemnades ett utaf bemälde kommitté-ledamöter, med hänsigt till den svenska tullagstiftningens närmande till den norrska, uppgjordt förslag lill tulltaxa, dels ock framställningar gjordes ej mindre om förändring i afseende å utgörandet af afgiften till handelsoch sjöfartsfonden samt städernas Tolag, Vågoch Stämpelpenningar, än ock rörande åtskilliga andra med handeln och tullväsendet gemenskap egande frågor. I sammanhang härmed anmältes: Vih. till R. St. Prop. M Si. 2:o. Kommers-kollegii underdåniga utlåtande den S sistl. November, i anledning af ofvanbemälde kommitlerades förslag i afseende å utgörandet af afgiften till handelsoch sjöfartsfonden samt städernas Tolag, Yågoch Stämpelpenningar. 3:o. Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens den 4 sistl. September underdånigst afgifna förslag till ändringar eller tillägg uti gällande tulltaxa, i afseende å artiklarne bränvin och sprit, tegel, väfnader och apoteksvaror. 4:o. Kommers-kollegii och General-tullstyrelsens den 6 sistl.
Den är endast med ett streck afhulpen, om Fullmägtige äga rättighet att proclamera, det jernlånen för en tid upphöra. Hela speculationsandan i denna del skull då vara slut. Herr Stråle: Jag skulle dela Friherre Cederströms och Herr Hjertås farhågor, om BancoFullmägtige skulle vid växelupphandlingen så oförsigtigt gå till väga, att de på Bernsen tillkännagåfvo det behof, som erfordrades, och derefter ovilkorligen köpte till det pris, som begärdes; ty då skulle cursen ovilkorligen stiga; men vi hafva tillförene i flera år till betalande af utländska skulden genom RiksgäldsContoiret köpt vexlar, titan att cursen stigit, emedan RiksgäldsContoirets Fullmägtige icke anmälde sig, förrän Börstimman var slutad, och man fann, att några vexlar voro öfver, det vill säga att säljare af vexlar funnos, utan att köpare anmälde sig. Om cursen skulle uppjagas, derföre att man viste, det Banken ämnade köpa vexlar, så behöfde endast Den 16 October e. m. 3g3 Banken några postdagar inställa allt uppköp, och j;ig är öfvertygad, att cursen genast skulle falla, så framt icke andra orsaker voro till vexelbrist verkande. 5:te Punkten. sitt Fullmäktige måga berättigas, att före i83i års slut verkställa förvexling till silfver utaf förenämnde under Litt. b. och c. upptagne summor, för åren till och med i834, och till följe deraf Fullmäktige, vid den före anmälandet anställde beräkning öfver Bankens silfverfonds förhållande till sedelstocken, till utrönande, huruvida reela fonden finnes motsvarande af den senare, få af draga förskottsbeloppet af anslagen för de trenne åren i83z, 33 och 3f, de der successivt, eller med -Jför hvarje af desse år ingå, från den verkligen utelöpande sedelstocks-summa vid den tid, då Fullmägtige anmäla, att Banken är färdig till silfverutvexlings öppnande. Friherre Cederström:
Genom det häf ofvan föreslagne Reglemente, hvilket likväl icke borde helt och hållit taga sin början förr än 1825 och intill dess så småningom användas, på det att ingen genom en alltför hastig förändring må blifva lidande, har jag hopp att man kunde försäkra hvarje medborgare om en orubbad näripgsfri* het, och lemna honom medel till att fullkomna den. Det synes mig som man på detta sätt kunde lossa de fjättrar, hvilka hittils hindradt både producenten och con6umenten att njuta af sina rättigheter. Jag skall nu försöka att framställa mitt utkast till ett Reglemente för Tullafgiften och handeln. Reglemente för TullaJgifttn och Utrikes handeln. I §. För a't undanrödja ett missbruk, som ofta hittills ägt rum vid Tullarne, borde man be - 502 Den 17 April f rn. stämma ett visst pris på hvarje slags vara, och efter detta pris erlägga en viss procent i Tullafgift t. ex. 6 procent af värdet; då kunde man ej mera (såsom nu sker) efter godtycke värdera varan, hvilket gör att priset ofta utsättes så lågt, att den fastställda procenten blir en alltför ringa inkomst för Staten. Hvad som utöfver denna procent skulle betalas i Tull borde rätta sig efter varans täflan med producterna inom landet, hvilket läogre fram skall vidare omnämnas. 2 §• Införseln af alla utländska produkter skulle vara tillåtne mot en afgift, proportionerad efter National industriens framsteg. Den ringa afgift som skulle erläggas i tull för de produeter, som ej inom landet kunde tillverkas bör alltid bibehållas, men deremot ökas för dem som blott ofullkomligt eller otillräckligt tillverkas intill dess våra inländska varor kunde jemföras med de utländska. Denna Regel borde 1 synnerhet noga observeras så länge industrien vöre i sin barndom, men modifieras då industrien hade hunnit till den höjd, att våra produeter med fördel kunde exporteras. 3 §. Som vår Sjöfart är en af de Industriegreaar, som lordrar en stor uppmuntran och upp. märksamhet, så borde man bestämma en vida Den 17 Apr il /. m. 303 lägre Tullafgift för de utländska varor, hvilka tillfördes oss af våra egna skepp, än för dem som infördes af utländningen. 4§.
Denna öppning skall vara försedd med tätt slutande lucka, inrättad att med lås tillstängas, och öppningen vara så stor, att kontrollören må kunna genom densamma besigtiga sprithållarens sidor och botten. Yill bränvinstillverkare hafva 2 sprithållare, vare det honom tillåtet; dock skall hvardera innehålla minst den rymd och i öfrigt vara af den beskaffenhet, som ofvan föreskrifven är. Till hvardera skall ledas ett afloppsrör från lyktan och i denna vara anbragt en s. k. stjelpbrvgga, hvarmedelst bränvinet kan insläppas ömsom i hvartdera röret* Den från lyktan utgående ledningsstång, hvarmed stjelpbryggan styres, skall vara så inpassad i det derför inrättade hål, att bränvin ej må kunna genom detsamma utrinna eller uttagas. § *• Konungen skulle påbjuda användande af särskildt instrument för bränvins mätning och profning, och i detta instrument finnes inrättning, som motsvarar lyktan, vare begagnande af särskild lykta ej tillåtet. Om Kontrollörs åligganden. % s. Kontrollör skall vid bränneri, hvarvid han blifvit anställd, sig infinna minst 36 timmar före den anmälda tillverkningstiden. Särskilda Ulskollels Memorial, JYs il. 5 § 6. Genast efter sin ankomst till bränneriet vare kontrollör, der bränvinstillverkare så fordrar, pligtig företaga den i 61 g (gamla 58) af Förordningen angående vilkoren för bränvins tillverkning föreskrifna besigtning, bvarförinnan tillverkningen ej får börjas. Yid besigtning skall det för bränvins uppmätning och profning utsedda vitne när vara; och må derjemte tillverkaren tillkalla vitnen, on> han så nödigt anser. Finnes vid besigtningen bränneri icke vara inrättadt i öfverensstämmelse med Förordningen angående vilkoren för bränvins tillverkning och denna stadga, äge kontrollören föreskrifva nödig rättelse. Kan den ej ske innan tiden för tillverkningen inträder, eller förklarar inför kontrollören tillverkaren sig med föreskriften icke åtnöjas, anmäle kontrollören förhållandet genast hos öfverkontrollören, som äge att i frågan besluta.
Det är icke utan en viss tvekan man upträder emot en motståndare sådan som den jag bär ser emot mig, och det fordras att vara stark i tron, om sanningen af den sats man förfäktar för att ens våga motstånd. Jag är den förste att erkänna, att det förslag, som utgått från den talare, som öpnat diskussionen i delta ämne, är godt och tror alt det skulle komma att verka välgörande. Jag skulle hafva önskat att det 1818 blifvit infördt i inteckningslagen, i st. f. det olyckliga som då inkom, ett ibland de icke serdeles lyckliga foster i lagstiftningsväg, hvaraf vi under några årtionden haft prof. Men det olyckliga fostret finnes Den 15 Juli. 409 der; under skydd af denna lag äro ofta förbindelser ingångna, som mäste gälla. En annan lag kan ej upkomma, som kullkastar den förra i hvad angår dessa aftal. Delta är den första, den aldra vigtigaste princip i all lagstiftning, en princip, som är uttalad i 2:dra art. af den lag, som, ursprungligen skrifven för Frankrike, ännu gäller i en stor del af Europa, Cöde Napoleon: ”Lagen kan endast bestämma för framtiden, den kan aldrig tilläggas lillbaka-verkande kraft.” Om jag ingått ett aftal under skydd af lagen, sä kan denna lag aldrig i afseende på den ingångna förbindelsen ändras. Sådant är villkoret för egande rättens helgd, för säkerheten i alla aftal enskilde emellan. Om det skulle bero af lagstiftningen, att åsidosätta denna grundsats, att förändra villkoren mellan de kontraherande, hvad skulle det då blifva för säkerhet i aftal och hvilken skulle då våga kontrahera med den andra? Således, då del blifvit invändt mot LagUtsk., att Utsk. icke åberopat något annat skäl än detta enda, sä mäste jag svara, att jag finnér detta enda skäl vara fullt tillräckligt. Man har sökt att vederlägga denna åsigt med det yttrande, alt grundsatsen vore sann, i fråga om rättigheter, gifne för en viss tid: jag förstår icke denna distinktion; jag förstår icke grundsatsen annat än i sin helhet, och om man också mäste erkänna det vissa andra grundsatser gifvas, som låla modifikation, har jag dock aldrig hört omtalas alt den ifrågavande satsen tål någon sådan.
Protocoll hållet vid allmän gäldstämma i Rödön den 14:de october 1849. Sedan herr landshöfding J. Dahlström i korthet framstält vigten och värdet af den contubernii byggnad, som nu vore byggd och till det mesta inredd i öfre wåningen af skolhuset i Östersund, der landets mindre bemedlade studerande ungdom kunde, i likhet med hvad förr hvarit vanligt på Frösön, för en ringa afgift och ett mindre kostsamt mat-inslag, få husrum och mat ordentligt lagad. Äfvensom huru orätt och oklokt det vore om någon eller några af provincernas socknar skulle, genom att ej bidraga till denna contubernii byggnad gå miste om rätt och tillträde uti densamma. Så hemställdes nu till församlingarnas ompröfvande huruvida icke äfven de skulle, i liket med nästan alla öfriga socknar vilja med något penninge\tillskott/ bidraga till ifrågavarande inrättnings iståndsättande och sålunda få rätt och del i den samma. Hvartill Rödö församlings socknemän först förklarade sig vara nöjda, att till i frågavarande byggnad, i ett för allt gemensamt med Näskott socken, bidraga med en summa af stor etthundrade (100) riksdaler banco, hvilka af sockenskrifvaren skulle få upptagas under mars, april och maji månader nästkommande år 1850, för att till wederbörande redovisas i början af påföljande junii månad. Ofvanstående summa utgår på samma sätt och enligt samma grunder som skyddsafgiften, så att hvarje skattskrifven mansperson betalar 8 sk. b:co och hvarje skattskrifven qvinsperson 4 sk. b:co. Men om torpare, inhyses och tjenste-hjon treskas att betala denna afgift så betale i stället den jordeller hemmansegare på hvars jord de bo eller i hvars tjenst de äro.
På grund af hvad jag anfört, anhåller jag att motionen måtte remitteras till Riddarh.Utsk. Då nu Hr Gr. o. Landtm, först hemstälde om R. o. Ad. behagade remittera förev:de motion till Riddarh.Utsk. ropades starka Nej jemte ett eller annat Ja; hvarefter R. o. Ad. beslöt att motionen skulle läggas till handlingarne. Slutligen anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Mern., Utlåt, och Betänk:n, nemi. från StalsOtsholtel: N:o 265, med förslag till voter:s-propos. i anledn. af RiksStrns skiljaktiga beslut i fråga om ett anslag för LifBeväringsReg:tet; N:o 266, i anledn. af K. M:s Nåd. framställning om bevilande af anslag för folkundervisningens befrämjande; LagUlskoltet: N:o 69, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändring af de befordringslagar, hvilka gälla för prester; och N:o 70, i anledn. af väckt motion ang:de antagande af förändrade föreskrifter om utöfning af patronats-rätten. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. le. m. In fidem protooolli, Alberl Munck. Tisdagen den 16 Februari 1858. Plenum kl. | 1 e. m. Justerades 3 prot.utdrag för den 13 dennes samt pleni-prot:n för den 2 och f. m. den 3 sisth December. Föredrogs ånyo Sammansatta Statsoch LagUlsk:s den 12 och 13 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 51, i anledn. af väckt Den lfi Februari. 323 motion om stiftande af en lag rörande afskedando af Statens embetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urslåndsatte att deras tjenster bestrida. Hr von Koch, Nils Sam.:
Stråle är en förträfflig räknemästare, och att han som. en dristig ordningsman wid Riksgälds Wcrkets styrelse haft mycken förtjenst, men anser för en obehörig tilltagsenhet, alt han i sikt ingisne Memorial tvaga! yttra sig, wara förwänad, att Stats Utffotter lätir afLongk. Secreterare» Silvan föra sig ifrän rätta sanningen - ZZo Dcn 7 December. gen och föt-hallan-ec, och a« han endast tillskrlfrver Författarens kända qualiteter dea mörka målning af Förwalrningen. D.t är en förnedrande insinuation emot ett Riksens Ständers Stats Utskott, att Desi Ledamöter ej förmält urskilja hwad som sant warit, att de upgifwit ett falskt förhållande, och ej kunnat rätta Secretcrarcns upgifk och skrifart der sä bchösdeS. Ja q skulle genast kunna wederlägga Herr Commerce-RädetS anmärkningar, om de punkten »vis kunde ihogkommas. De hade, som en wärd Le» damot anmärkt, bordt förur anföras »vid de skedde re» misier till Herrar Fullmägtige, innan berättelsen hunnit Riksens Höglofl. Ständer föreläggas. Det ankom, mer nu pä Höglofl Ridderskapel och Adeln, antingen Commerce Rådets Memorial sär någon dag hwila pä bordet, eller till Stats-Utskottet remitteras. Wld Herr Oswerste KKeengrsnars Memorial är alls intet att er, sndra, Stats Utskottet har i de lindrigaste termer sökt för sine Principaler ursägta Herrar Fullmägkiqes företag, art anwända den ifrån Banqnen till RiksgäldSftdlarnes realisation utassignerade fond, till län ät f. d. Konungen till Krigets ytkerligare utförande. Herr Krigs Rådet (Heson anför j sikt dicramen blott för, ordnandet af en Bokhallare sysfla, till hwars besät, tande
Palmstjerna sednast gjorde, bar jag för min del inget skäl att motsätta mig det. Det blir härigenom generelt, och när flere af Utsk:s ledamöter medgifvit felaktigheter uti redaction, sä är det så mycket mera skäl att sådant göra. Det är icke likgilltigt huru en lag är skrifven, men ali nu här ingå i dessa speciella fall anser jag icke vara lämpligt. Frih. Cederström, Jacob: Jag har begärt ordet i an ledn. af Gr. Gyldenstolpes förklarande, att redactionen skulle kunna blifva rättad af Secreteraren inom Utsk., äfven om icke några anmärkn:r göras vid utlåt., då det ifrån Stånden återremitteras. Jag får fästa uppmärksamheten på, att Utsk. icke äger rätt att ändra något det ringaste, som icke sker i jemkningsväg, med anledn. af de gemensamma tankar, som från Stånden till Utsk. medfölja återremissen, utan måste betänk, i annat fall oförändradt hvila lill nästa riksdag, till antagande eller förkastande. Det är så - Dcn 13 Mars e. m. 313 således en nödvändighet alt nu besluta en gemensam tanke om redactionens ändrande ide fall, som Frih. Palmstjerna föreslagit, och der den befinnes verkligen vara felaktig. Jag begär således proposition på bifall dertill. Då nu öfverläggningcn ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om 1$. o. Ad. behagade förklara såsom sin gemensamma tanke, alt rcdaclionen bör ställas mera i öfverensstämmelse och närmare tillses. Ropades ja. Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. beslöt II. o. Ad. att till morgondagens plenum uppskjuta vidare pröfning af Const.Utsk:s mern. N:o 26. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 10 om aftonen. In fidum protocoHi, /Ubert Munck-, Fredagen den 1 4 Mars 1845. Plenum kl. 9 f. m. Fortsattes pröfningen af Coust.Utsk:s mein.
I fråga åter om den grund, hvarefter hägnads-skyldigheten bör mellan angränsande jordegare fördelas, så är klart, att då, med antagande af förutnämnde grundval för egofriden, lagen åt hvarderas egor lemnar skydd mot den andres kreatur äfven utan stängsel, hvilken endast skall utgöras då det af endera sidan påfordras till lättnad i kreaturens vård, kan det större eller mindre ego-området, som ligger på, 32 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o f23. hvardera sidan af rågången, ej blifva någon lämplig måttstock för hägnads-skyldighetens fördelning, och det stöd för den hittills gällande hemmantals-delningen, som man vanligen velat hemta från påståendet om den större jordrymdens förmenta större nytta af stängseln, förlorar under sådana förhållanden all vidare kraft. Snarare skulle antalet af hvardera sidans kreatur kunna anses som en antaglig fördelningsgrund, så vida hägnad vore såsom medel för egofridens upprätthållande af lagen ovilkorligen påbjuden. Men då så icke är, utan stängsels uppförande alltid måste komma att bero af ett derom framstäldt yrkande å den sidan, som anser sig af hägnaden mest i behof, lärer man lätt inse, att någon annan mera naturlig och rättvis grund för hägnads-skyldighetens fördelning, än den till hälften, icke står att utfinna. Den jordegare, som för att slippa på annat sätt taga vård om sina kreatur, under det de äro på Dete utsläppte, vill begagna sitt i lagen medgifna stängsel-vitsord, kan icke skäligen begära, att hans granne skall i kostnaden härför till iner än hälft en deltaga; och om de mindre jordbrukarne, hvilka, i brist på utvägar att kunna valla sina kreatur, väl företrädesvis blifva de, som fortfarande komma att begagna stängsel-vitsordet emot de större jordegarne, härvid få vidkännas en större andel i hägnads-besväret, än de hittills under högst ofullkomliga egofrids-lagar haft, då kunna de i allt fall icke klaga öfver ett oskäligt betungande, enär det egentligen är till deras förmån, som vid den nu ifrågakomna förbättrade lagstiftningen sjelfva stängsel-vitsordet blifvit lemnadt orubbadt.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten först vid formen af ConstitufionsUtskottets Betänkande, och derefter på några förslag, som under discussionen blifvit gjorde af Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln. Betänkandet synes mig. i afseende på formen, icke enligt med GrundLagen. Enligt den, borde det endast hafva innehållit ett enkelt anmälande af den eller den StatsRådefs Ledamot, som i sina rådslag icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller den eller den Fö. redragande, som icke med oväld, nit, skicklighet och drift utöfvat sitt Embete. Alla öfrige anmälanden tror jag vara utan form, och jag öfverlemnar åt hvar och en, som vill uti ett annat förfarande se en utveckling af de constitationella begreppen, fritt att dermed dåra sig. Jag för min del tror, att afvikande från form eller lag aldrig kan blifva nyttigt för samhället. Det har af Grefve von Schwerin och flere blifvit yrkadt, att Betänkandet, gilladt af Riksens Ständer, skulle nedläggas inför Konungens Thron. Om detta gillades, blef det ett beslut, sorn ej öfverensstämmer med Constitutions-stadganden. Ty det vore, att i annan än den föreskrifna ordningen göra anmärkningar emot Konungens Rådgifvare. Det vore då en oformlighet till, hvaremot jag protesterar. Herr Munck af Rosenskjöld har föreslagit och begärt, att Riksens Ständer inför Thronen skulle framställa den anhållan, att den Konungen år 1812 lemnade indragnings-magt öfver Tidningar, blott i högst vigtiga fall måtte begagnas. Äfven denna sak kan ej såsom vehikel affärdas. Om motion der - Den ro Julli e. jm, V9 ©m våckee, bör den enligt GrundLagen remitteras, enligt formerne behandlas och afgöras. Uti denna del har Friherre Anckarsvärd med Herr Rosenskjöld instämt. Friherre Anckarsvärd har tillika tillstyrkt en skrifvelse, sorn skulle innehålla, att 28 §, blifvit misstydd.