Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Expeditionens fartyg, ångaren Tegetthoff, om 300 tons, utrustades i Elbe med tillgodoseende af alla moderna hjelpmedel, försågs med proviant o. dyl. för 2-1/2 3 års tid och utgick slutligen från Bremerhaven den 13 Juni 1872. Största delen af manskapet utgjordes af dalmatier från Adriatiska hafvets kust. Såsom ismästare medföljde särskildt kapten E. Carlsen från Tromsö, hvilken gjort sig väl känd derigenom, att han kringseglat både Spetsbergen och Novaja Semlja samt hemfört relikerna från Barents' vinterhydda i Ishamnen. Efter några ytterligare anordningar i Tromsö lemnade expeditionen denna stad den 14 Juli. Den 19 Juli möttes den första isen vid 74° 15´ n. br., den 29 Juli kom man i sigte af Novaja Semlja, och den 12 Augusti sammanträffade Tegetthoff vid Pankratjefföarne med slupen Isbjörn, som med grefve Wiltschek ombord var utgången för att nedlägga en proviantdepot för expeditionens räkning på Novaja Semljas vestkust. Den 21 Augusti togo de båda fartygen afsked af hvarandra, Isbjörn vände åter till Norge, och Tegetthoff ångade norrut på sin storartade upptäcktsfärd. Förr än efter två års förlopp borde man icke hoppas att erhålla några underrättelser från den väl anlagda expeditionen, ty sedan man passerat Novaja Semljas nordspets och framträngt österut till Tajmyrlandet, hade man för afsigt att tillbringa första vintern i närheten af kap Tscheljuskin, Sibiriens nordligaste udde, och den andra någonstädes på de Nysibiriska öarne eller möjligen på Wrangels land. Men expeditionen fick en helt annan utgång, än man med skäl hade väntat sig. Redan några timmar efter de båda fartygens skilsmässa hade en frisk nordostlig vind skjutit så mycket is samman kring Tegetthoff, att rundtomkring icke var en enda smula vatten att se. Detta inträffade vid 76° 22´ n. br. och 62° 3´ ostl. längd från Greenwich, på ungefär sex mils afstånd från kusten.
Bland de mäst tryckande onera för jordbruket, som fordrar alla sorters arbetskrafter, anses väglagning och skjutsning. Att döma af vägarnes usla beskaffenhet skulle man kunna tro att väghållningen å flere orter försummades. Förhållandet är likväl annorlunda. Milliontals lass grus utföras årligen på vägarne, men då underlagret består af leia, hvilken af nägia timmars regn upplöses och så kallade qvicksänken uppkomma, nedsjunker gruset, efter hvilket, då vägen upptorkar, minsta spår ej finnes. I sednare lider, och genom årligt påförande af sten, har raan ändtligen hunnit så långt, att resande alla årstider kunna framkomma, utan att med kreatur och lass fastna; men af detta lagningssätt blir lik väl vägen ständigt ojemn och obeqväm att färdas. Inseende dessa svårigheter så väl för resande, som väghållningsskyldige, har jag varit betänkt på en framställning till de sistnämnde, rörande förbättring af den svåra vägsträckan emellan staden Lund och Hurfva gästgifvaregård, till hvilken framställning jag hämtade anledning af flikets Ständers, vid sista Riksdag, medgifne anslag af en summa till fond och biträde för väg-anläggningar. Styrelsen öfver allmänna väg och vattenbyggnader hade låtit, genom vederbörande Distrikt-chef, undersöka vägens beskaffenhet, och funnit att den icke annorlunda än genom makadamisering kunde upphjelpas och hvartill kostnaden ansetts uppgå till 88,678 R:dr 34 sk. Banko. Vid derefter hällne sammanträden hafva Lunds stads innevånare bestämt, samt Torna och Frosta häraders väghållningsskyldige mer och mindre enhälligt beslutat verkställigheten af vägförbältringen, mot villkor att -|-delar af förslagssumman erhöllos af allmänna medel. Sedan kartor och handlingar i delta ärende genom Styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader blifvit insände till Eders Kongl. Maj:t, har Styrelsen erhållit
Han har visst icke tid att göra visiter hos damer. Det är naturligtvis blott för att tala om arméen, som han har kommit till din man — emellanåt behöfver han ju ändå en munfull frisk luft! Jag går in i ditt kabinett så länge, min vän — du tillåter nog? Jag är så förfärligt trött och befinner mig icke riktigt väl. Edmée gick med ett småleende och en smekning till väninnan. Madame Junot blef sittande i salongen. Hon ville då åtminstone «vänta ut honom.» Hon behöfde icke vänta länge; strax derpå kom han in tillsammans med Junot. I det han trädde in, såg han sig ifrigt, liksom sökande, om i rummet. Junot, som märkte hans rörelse, frågade, medan gästen helsade på värdinnan: — Hvar har du gjort af Mademoiselle de La Feuillade, min vän? General Bonaparte önskade att tala med henne. — Så skall jag strax kalla på henne. Hon bad nyss om lof att gå in i mitt kabinett och hvila sig en smula. Hon är icke riktigt rask sedan balen, den söta Edmée. Hon gick mot kabinettsdörren, Bonaparte sprang upp. — Nej, nej, Madame — stör henne då inte! Låt mig gå in — jag har blott ett par ord att säga henne. Ni tillåter väl? Raskt, utan att höra på vidare invändningar, gick han in i kabinettet och drog — liksom af tanklöshet — dörren igen efter sig. Junot och hans hustru sågo på hvarandra. — Du skall inte taga det så noga med Bonaparte, sade Junot lågt, litet förlägen. Nu har han lust att tala med Mademoiselle de La Feuillade — Herregud! Och i fält ha vi andra manér än dem ni lär i din mors salong. Du skall förresten icke säga något om detta, Laurette — tillade han litet efter — han skulle icke tycka om det. — Gud vet, hvad han ämnar säga henne! undrade Madame Junot litet ironiskt. — Ja, Gud vet! svarade Junot oskyldigt, med ögonen mot taket.
Riksdagarne för sistberörda ändamål anvisat enahanda belopp; så, och enär någon utbetalning af ofvan omförmälda anslag ännu icke egt rum, i följd deraf, att det vilkor, som derför blifvit föreskrifvet, eller att samlingarne dessförinnan borde vara ordnade och förtecknade, ännu icke blifvit af Sandberg uppfyldt, samt nödigt vore att för samlingarnes ökande och vård anslag fortfarande medgåfves, har hos Rikets Ständer blifvit vid innevarande Riksdag föreslaget, att Rikets Ständer måtte, jemte ofvanberörda, redan beviljade anslag fortfarande anvisa åt Kamereraren Sandberg ett belopp af 500 R:dr årligen för samlingarnes vårdande och fortsatta förökande, att, efter deras aflemnande, qvartalsvis till honom utbetalas under nästa statsreglerings-period. Enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, har Kamereraren Sandberg numera fullgjort de i afseende på ifrågavarande samlingars inköpande för Statens räkning bestämda vilkor; och då det vid sådant förhållande är af vigt att, för ökandet och vården af ExpeditionsUtakoitets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, Jks 90. 9 dessa samlingar, medel fortfarande anvisas, hafva Rikets Ständer till E. K. Maj:ts nådiga disposition för år 1867 ä Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 500 R:dr, att, på sätt och under vilkor, som E. K. Maj:t kan finna för godt föreskrifva, tilldelas Kamereraren Sandberg för vidare fortsättning och vårdande af merberörda samlingar. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juni 1866. Uppläst oeh godkandt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1868. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreskrifter rörande ersättningar i händelse af olycksfall vid jernvägstrafiken. (Stats-Utskottets utlåtande N:o 108.) S. A. K.
Då målet dessutom är af en särdeles anmärkningsvärd beskaffenhet, så skulle jag tro, att det minst nu vore skäl att göra undantag frän hvad som tydligen åsyftats med hela revisionsverkets tillkomst, hvarföre jag tillstyrker bifall till punkten, 4 II. ' 65 514 Den 27 November e. m. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider ingalunda Hrr Revisorers behörighet att omförmäla eli förhållande af den be* skaifenhet, som det ifrågavar.; men jag tror, lika med Hr Printzenskjöld, att det ieke ar skäl att Ständerne ingå till Konungen med den anhållan, som nu blifvit ifrågasatt. Det är allom kändt, alt genom de öfverhopade göromål, sorn drabbat Fångvårdsstyrelsen och hennes underlydande, hafva hennes räkenskapers afslutande blifvit särdeles mycket fördröjdt. Hvad särskildt angår den omnämnde person, Wallberg, så har Kammarrätten med honom vidtagit d en strängaste åtgärden, den nemi. att då lian ej genom vitén kunde förmås alt afgifva sin räkenskap, inmanades han i häkte, för att der fullgöra sitt bokslut. Derunder dog han, om jag rätt minnes, hvadan med honom intet vidare är att uträtta. R. o. Ad. kan emedlertid vara fullt, öfvertygadt derom, att vederbör, i Kammarrätten icke lära underlåta, alt mot dem, som skolat coutrollera Wallberg och mot andra vederbör, göra Kronans rätt fullt ut gällande, ulan alla särskilda påminnelser till Konungen. — Jag hemställer således, att denna punkt måtte afslås. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Då målet är under domstols handläggning, anser jag allt ingripande deruti för närvar, obehörigt, och påyrkar äfven alslag å ifrågavar. §. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar hr ett nytt verk, och borde sålunda icke redan vara behäftadt med ålderdoms-skröpligheter; men skulle sådaue det oaktadt börjat att der inrita sig, så skulle jag också tro, alt det vore hög tid att söka förekomma deras vidare kringgripande.
Siljeström blifvit af direktionen lör nya elementarskolan andraget, ansett sig böra tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts ifrågavarande framställning, dock med det af bemälda direktion föreslagna vilkor, så att, derest Siljeström erhåller någon annan befattning i allmän tjenst, pensionen då bör minskas med ett belopp, motsvarande den lön, han vid sådan befattning kan åtnjuta. 51:o. För Adjunkten vid högre elementarläroverket i Calmar Filosofie Magistern Gustaf Wolmar Sylvander har Kongl. Majit föreslagit att en pension af 1,500 R:dr årligen måtto å Allmänna Indragningsstatcn uppföras, att utgå från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked. Enligt hvad de till ärendet hörande handlingar utvisa, grundar sig denna Kongl. Majits nådiga framställning på en af Sylvander hos Kongl. Majit derom gjord underdånig ansökning; och inhemtas af handlingarno vidare, att Sylvander, som är född 1816 och den 29 Mars 1847 blifvit till Collega Scholm antagen, till följd af i hög grad försvagad hörsclförmåga redan under läseåren 1856 och 1857 varit permitterad från största delen af sina tjensteåligganden och allt ifrån 1858 till all slags tjenstgöring vid skolan oförmögen, ehuru han genom annan berömvärd verksamhet sökt vara det allmänna till gagn ; att, enligt företedt läkarebetyg, den Sylvander påkomna hörselsjukdom anses obotlig; samt att Sylvander för närvarande uppbär adjunktslön i tredje lönegraden oller 2,000 Ilidr. Med afseende härå och då en lärarebefattnings bestridande genom ofta ombytte vikarier otvifvclakfigt måste menligt inverka på undervisningens behöriga gång, tillstyrkor Utskottet, att den föreslagna pensionen måtte Sylvander beviljas. 52:o.
Fän, Gustaf Gustafs, son, biträdt, men den deruti föreslagne förändring deremot är vorden af någre bland Ståndets Ledamöter bestridd, såsom för de orter, hvarifrån de till Riksdags-Fullinägtige äro utsedde, icke nödig, har, enligt ankommit Protocolls-Utdrag för den 3o:de nästlidne December, blifvit till Lag-Utskottet remitteradt; Och emedan vid förehafvandet häraf, Utskottet funnit, att . locala förhållanden ostridigt skola föranleda dertill att, vid värkställande af Syner å, Militise-Boställeh, Domhafvanderne ofta kunna för dessa Förrättningars snara afslutande fordra jmera biträde af Nämndemän än de tvänne, hvilka, enligt stadgandet uti Kongl. Majus ofvanomförmäldte Nådiga Bref bestämmes såsom det antal dervid bör uppbådas, anser Utskottet sig böra föreslå att berörde stadgande må sålunda förändras, att Domhafvanden alltid till hämnde Syner äger, att, på sätt Boställs-Ordningen af år 1752 föreskrifver, kalla half nämnd, men att om Domhafvanden antingen känner eller har tillfälle erfara, att synen utan biträde af sådant antal Nämnd kan oafbrutit fortsättas och fulländas, honom är tillåtit, att med ett mindre antal af till och med tvänne Nämndemän , förrättningen företaga och afsluta. Till Riksens Högloflige Ständers bepröfVande blifver detta vördsamt hemstäldt. Stockholm den 8 Januarii 1fl8. Lag-Utskottets Betänkanden. 53 N:r 13. Lag-Utskottets Utlåtande, angående förhöjning af de i 12 Cap. 2 §. RättegångsBalken stadgade böter för Part eller Vittne som if rån inställelse vid UnderDomstol förfallolöst uteblifver.
Så är likväl här förhållandet, då å ena sidan den lärare, som före den 185g—1858 års beslutade reglering af läroverken varit vid desamma anställd, endast får tillgodoräkna sig de år öfver fem, under hvilka han tjenstgjort, och å andra sidan en lärare, som under nuvarande statsregleringsperiod vid skolan vinner anställning, får, om han aflagt filosofiekandidatexamen, vid uppflyttning till högre lönegrad, räkna sig till godo de år öfver tre, under hvilka han varit anställd. Missförhållandet blir vid denna jemförelse så mycket större, då man tager i betraktande att, då den extra läraren eller dupplikanten under öfvergångsperioden, eller åren 1849—1858, fick åtnöja sig med en årlig aflöning af 300 R:dr till 360 R:dr, så har under tiden derefter aflöningen för dylik befattning utgjort 750 R:dr och under sednaste åren 1,000 R:dr. Då således de elementarlärare, hvilka såsom extra lärare och dupplikanter eller vikarier varit vid läroverken före dessas omförmälda reglering anställde, icke blott genom deras derunder åtnjutna lägre aflöning utan äfven den längre tid, som, enligt omförmälda stadgande, afräknas vid deras uppflyttning i högre lönegrad, varit och fortfarande äro försatta i ett sämre läge än dylika lärare, som inträdt under nuvarande statsregleringsperiod och då fordringarne på lärareverksamheten äro i beggedera fallen alldeles enahanda, får jag till afhjelpande af detta i ögonen fallande och för mången äldre skollärare högst behjertansvärda missförhållande vördsamt föreslå: att de före år 1864 tjenstgörande lärare vid elementarläroverken måtte vid uppflyttning till högre lönegrad billigtvis förunnas samma förmåner, som beviljats dem, hvilka efter nämnda tid vunnit anställning. Stockholm den 15 November 1865. Nils Jansson, från Östergötlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 211. 405 Af Peter Larsson från Gotlands län, om upphäfvande af gällande föreskrifter för upptagande af kollekt vid bröllop och barndop.
I stället att tillverkningen skulle motarbetas, hade den sålunda blifvit uppmuntrad, möjligen till öfverproduktion med deraf följande tryckning af priset till och med under tillverkningskostnaden; och till alla den icke längesedan förflutna tidens olägenheter af öfverflödig tillgång och omåttlig förbrukning hade nu slutit sig de enskiltes olyckor på en spekulation, sorn lagstiltningen genom konstlade medel framkallat; hvaraf antagligen icke heller uteblifvit , ett allmännare missnöje med sjelfva lagstiftningen, hvilken skulle hafva ansetts vara skulden till olyckorna och hufva förfelat sitt ändamål. I afseende ä förbuds-skyddel måste dessutom anmärkas, att man härmed ailtid åsyftat uppmuntran .af sådane näringar, hvilkas utveckling och blomstring vore för landet gagneliga; och man har dervid icke aktat de uppoffringar, sorn förbrukaren för sådant ändamål måst underkasta sig. Att bibehålla detta nu i alla andra fall förkastade skydd endast till förmån för den handtering, som eljest och med rätta betraktas såsom minst uppmuntransvärd, skuile, enligt min tanke, vara föga följdriktigt och icke af något giltigt skäl rätlfärdigadt. Genom en tullsats, som fullt motsvarade den å inhemska tillverkningen, till varans fördyrande, lagda skatt Kongl. Majus Säd. Vrop. M Si. oell sorn derutöfver stegrade (nisel A utländska lii t införda spritdrycker till det belopp, hvilket med den inhemska tillverkuings-lagsliftningen kan påräknas — hvarvid, jemte tillverkningsskatten, äfven förlagsoch ränte-utgiftcr för den tid inhemska tillverkningen må vara inställd, tillika med en skälig vinst å rörelsen naturligen måste i beräkningen ingå — endast genom en sådan tullsats, men alldeles icke genom införselsförbud, anser jag det mål, som med bran vi nslagsti l'tningen är afsedt, i förening med stadga i den inhemska handteringen, säkert och rättvist kunna uppnås.
Stånd bifallna förslag, att Kokoch Bergsalt fortfarande skall draga en iulörselstull af 10 öre per kubikfot, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, Kokoch Bergsalt att blifva vid införsel tullfritt. Denna omröstning har utfallit med 76 Ja och 43 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. / 2: le omröstningen i Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att utan förändring bibehålla bestämmelserna i nu gällande inlörselstarif för artikeln Silke, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, att för tvinnadt, ofärgadt. Silke bestämmas en införselstull af 50 öre per skålpund, och tarifen i afseende pä artikeln Silke att. i följd deraf, erhålla följande uppställning: licvillrunys-Ll skallets Memorial N:<> 31 Sille: o färgad t: rått Flitt. tvinnadt 1 skalp. — 50 öre. färgad t 1 » I: 50 v Som oiiiröstniiigen utfallit med 80 Ja och 30 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstänmielse nied Ja-propositionens innehåll. i5u/e omröstningen: Den, som vill att, i enlighet med livad Utskottet föreslagit och tre Stånd Smör. beslutat, Smör skall vara vid införsel tullfritt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, antages, enligt Bonde-Ståndets beslut, för Smör en införselstull af 3 öre per skålpund. Omröstningen har, sedan en voterings-sedel blifvit kasserad, utfallit med 68 Ja och 50 Nej; till följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Japropositionen. i 4:de omröstningen:
Hvad hjelpte de 4 0 åren, då hennes hjerta ännu klappade lika fordrande som vid 2 0, hennes blod forsade, och hennes själ längtade efter ett väsen, som hon kunde gifva alla sina tankar. Längtan grep henne med vemodig styrka, hon tryckte armarne hårdt om det lilla mjuka djuret i sin famn. Hvarför var det ej ett barn? Hennes barn, en gnista af hennes själ. Hon skulle icke; fråga efter, hvar hon fått det ifrån. Verlden skulle gerna få smäda och peka Bleuette. Markisinnan de Guell. fingret åt henne, blott hon hade en varelse att älska, att slösa hela sin ömhet på. Hon spratt upp ur sin drömlika dvala vid ljudet af en ringning på tamburklockan och en röst, som framstälde några frågor, hvilka af flickan hviskande besvarades. En röst, som hon icke hört på många år, men i hvilken hon kände hvarje tonfall, hvarje skiftning. » Helsa din matmor, att jag kommer tillbaka », hörde hon honom säga, och så blef det tyst, Hon sprang ur bädden och klädde sig skyndsamt. Framför spegeln ordnade hon sitt ännu rika hår. Tiden hade farit skonsamt med henne. Hennes panna var slät och jemn, ögonen klara, kinden frisk och barmen fyllig. Skulle allt detta mattas och vissna utan kärlek — utan lif? I denna stund ryste hon för den tanken mer än någonsin. Hon gick ut i den lilla salen. Der stod på kaffebordet bland de anspråkslösa ängsblommorna, som Karin plockat, en praktfull doftande bukett med ungdomsvännens namn gömdt mellan blommorna. Han skulle komma till baka. Och han kom. — Det sved i hennes hjerta, då hon tryckte hans hand, en förfrusen åldrings, som lidit skeppsbrott på lifvets haf och nu kom till henne för att söka hamn. Hans lif hade varit stormigt, hans äktenskap olyckligt, hans barn hade gjort honom sorg. Det var, hvad hon fick veta. » Har du ännu något öfrigt för mig, Hilma, » frågade han vemodigt, medan blicken skymdes af en dimma, » men jag förtjenar det icke, jag har så litet att bjuda dig i gengäld? » Hon räckte honom tigande handen.
Upphandling af det be* Svarar mot 2:1 %, stämda qvantum Ved, Ljus, Och Skrifmaterialier,som för Riddarhuset årligen erfordras, sker efter anmälan hos Directionen af Kamereraren, när tillgången det raedgif■ver och det för mÖjeligast§ b,åsta pris kan erhållas. Dtri 19 Julii c. nu 20 §, Öfver de medel som utSvarar mot 22 §, lånss, förer Kamereraren en särskild Bok, hvilken under särskild Nummer innehåller en korrt antekning af hvarje Låntagares namn och adress, pantens beskaffenhet, Fonden till hvilken lånet hörer, tiden då räntan skall erläggas, samt dagen hvarförinnan In-, tekningen bör förnyas. 21 §• Öfver de Riddarhuset tillSvarar mot 23 §i hörige persedlar bör af Kamereraren upprättas och ha# honom förvaras ett ordente* ligt Inventarium, hvaruti alla de förändringar med Directionens vettskap införas, *om sedermera tillkommit. Hidda r hus Fifcalén* 22 §• RiddarhusFiscalen åligger, Svarar mot 24, f» att vara närvarande vid anteckningarna, så väl vid Riksdagens början, som un^ der loppet deraf, och der - 4x0 Den 19 Julii e. m. vid anmäla de hinder, sorn enligt till RiddarhusDirectionen inkomne underrättelser, kunna betaga särskildte personer af Ridderskapet och Adeln deras Säte och Stämma, på det ej Poletter må utdelas till andre än sådane, som enligt RiddarhusOrdningen dertill äro berättigade. 23 §• I alla frågor som härmed Svarar mot 25 §. gemenskap äga, är RiddarhuaFiacalen Actor och bör han derföre vid RiddarhusUtskottets sammanträden vara närvarande. Honom åligger derjemte tillse, att den fastställde ordningen inom Riddarhuset varder iagttagen, äfvensom att öflige Ceremonier följas, samt anteckna och uppropa Deputationer, som från Ridderskapet och Adeln skola afgå. § «4. Förbryter sig någon emot Svarar mot 36 §.
Jag anser fortfarande att Filialbankerna i Örebro, Wisby, Carlshamn och Borås, hvilka alla uppfyllt de för försträckningars erhållande föreskrifna vilkor, i stöd af Kongl. Kungörelsen af den 4 Maj 1858, hvilken uttryckligen och ovilkorligen stadgar »att Filialbanker, som fullgöra föreskrifna vilkor, undfå försträckning till »belopp, motsvarande den del af teckningssumman, hvarför säkerhet blifvit ställd, »dock icke öfver 750,000 R:dr», böra tilldelas återstående försträckningar, af de medel, som redan ingått, eller under innevarande år ingå, från äldre Filialbanker, hvars oktrojer redan tilländagått eller under året tilländagå, och hvilka Filialbanker, på grund af vid sednaste riksdag fattade beslut, numera icke, såsom försträckning, kunna få mer än hälften af teckningssumman, hvarigenom en tredjedel af de försträckningar, som sådana haft, ingått eller ingår till Banken.» I denna reservation hafva instämt Herrar Eric Dan. Grape och F. Rooth. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Banko-Utskottets Utlåtande M 24. i N:o 24. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Febr. 1863, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning a/ eli utaf Häradshöfdingen Th. Berger och Grosshandels-holaget Sv. Renström & Komp. gjordt ackordsanbud. Häradshöfdingen Th.
Bifölls. $. 44. Till Utskott återlemna något från ett eller flera Riksstånd remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utskottet att sist inom åtta dagar afgifva sitt utlåtande, med deruti anförde skäl, till famtliga RiksStanden3 hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra. Denna nya Redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. §. 57, De allmänna beslut som ett Stånd fattar, äfvensom hvad ett särskildt Stånd i egenskap af Riks Stånd beslutit och annats rått röra kan, meddela6 de öfrige Stånden genom Utdrag af Den 22 April t. m, Protocollet. Vill Ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskildta tanka hos de öfriga Stånden anmäla, stånde det honom fritt, genom särskildt Memorial eller dictainen till Protocollet, hvilket rnå Ståndets beslut åtfölja. Lag samma vare, då någon remiss går från Riksstånd till Utskott, eller Utlåtande från Utskott till RiksStånd; kunnandes dock ej i något fall utlåtande eller beslut, genom enskilt Ledamots eller minoritetens protest, eller reservation uppehållas. Uti fadana anmärkningsfrågor, forn, enligt 2g:de §:n, kunna af Ut/kott väckas, md Ledamots fär/kilta tanka åtfölja rernijfen till ConfitutionsUtJkottet, utan att i Stånden uppläfas. Af Protocoils-Utdragen & c. Och blef denna nya Redaction, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Rörande förejkriften om en voterings-fedels afläggande. Denne Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman våljes af Riksens Ständer genom tolf af hvarje Stånd särskilt för tillfället nämnde Electorer, hvilka till detta vals förrättande sammanträda samma dag, då de af Slånden blifvit utsedde, och skiljas ej åt, förr ån valet fullåndadt år.