Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del kan jag icke finna att frågan genom den föregående voteringen är i något afseende afgjord. R. o. Ad. har visserligen förklarat, att R. o.;Ad. icke vill såsom sin gemensamma tanke uttrycka, alt valen skola få ske äfven utom vn Idi stride t; men detta innefattar icke annat, än att R. o. Ad. icke bestämdt sin öfvertygelse i detta fall, emedan många ledamöter, som godkände Frih. Hamiltons mening, likväl ulgiogo från den synpunkt, vid hvilken åtminstone jag fästade mig, att R. o. Ad. icke borde genom detaljbestämmelser binda Const.Utsk. vid sammanjemkning af besluten i dessa frågor. Delta är så mycket mindre skäl nu, då vi veta, att icke blott RorgareSt. utan äfven PresteSt., med gillande i allt hufvudsakligt af de grundsatser, som R. o. Ad. vid sin första votering öfver Frih. Sprengtportens förslag här godkänt, öfverlemnat åt Const.- TJtsk. att, rörde detaljerna, inkomma till Stånden med särskildta förslag, hvaröfver Stånden sedan få tillfälle att öfverlägga och bestämma; men om någonting skall vara uttryckt i den propos., hvaröfver voterades sisth Onsdag, så kan det åtminstone icke innefatta mera, än att R. o. Ad., — enligt proposms ordalydelse •— förklarat det icke vara sin gemensamma tanke, att de representanter, som skulle höra lill den s. k. yngre kammaren, d. v. s. den som ut - J)cnSiOctobcr c, m. ses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom vnldistrictet. Det nu förevarande förslaget af Hr von Hartmansdorff innefattar deremot ej blott att de riksdagsmän, som höra till den yngre kammaren, skola väljas districtvis, utan äfven att de riksdagsmän, som höra till den äldre, skola på detta sätt utses.
Slats-Kontorels framställda förslag rörande förenämnde utgifters uppförande å hufvudtitlarne; och, under förutsättning att Utskottets yttrade åsigt om ändamålsenligheten af ifrågavarande förändring varder utaf Rikets Ständer godkänd, får Utskottet nu hemställa, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse, på de skäl Revisorerna anfört i afseende å olämpligheten af de hittills vanliga anvisningarna på öfveräkotten å statsverkets inkomster, och jemte tillkännagifvande, att Rikets Ständer vid Riksstatens uppgörande skola tillse, att de flesta sådane utgifter, sorn de sednare åren blifvit på nyssnämnde sätt bestridde, må kunna å hufvudtitlarne beräknas och upptagas, i underdånighet anhålla, att, om Kongl.. Majit icke destomindre skulle framdeles finna nödigt att tillfälligtvis anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda och dertill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunna bestridas med de för dylika tillfälliga, behof egentligen afsedda besparingarna å Riksstatens bufvudtitlar, hädanefter må under förskottstitel anordnas samt vid påföljande riksmöte hos Rikets Ständer anmälas, då, efter föregången pröfning, Rikets Ständer blefve i tillfälle att i anledning af de gjorda anvisningarna besluta. § 0. (Rev.-ber. pag. 37. Förkl. pag. 245.)
Följer man nu Utskottens anvisning till Betänkandet ]\T:o 22, och betraktar de anslag, Utskotten funnit nödige framför olycklige medborgares hjelpande, så finner man, att till FursvarsVerket i allmänhet äro anvisade 2,820,000 R:dr; till GarnizonsSjukhuset och Casernbyggnader i hufvudstaden 15 2,000 R:dr; lili Götha Canal 745,334 R:dr; lill Södertelje Canal 00,000 R:dr; och till Ström - v Den i Februari i e. m. rensningar 25o,ooo R:dr. Häraf inhämtas, att Götha Canal, som redan kostat och medtagit öfver 6 millioner, samt pompösa byggnader i bufvudstaden, förr skola erhålla bidrag, än fattiga husvilla skola erhålla ett obetydligt understöd. Jag frågar då, med hvad välvilja våra Committenter skola emottaga oss efter en riksdag af ett och ett halft år, ämnad att bereda lättnad i bördor, och örn någon riksdag i mannaminne lemnat ett uslare resultat? Det är i sanning hög tid att kasta en blick på framtiden. Jag tror, alt man måste neka allt understöd åt de ifrågavarande brandskadade städerne, och ej bevilja dem ett enda runstycke, heldre än att ingå på obligationssystemet, då hjelpen ej kan fås på annat vis, och då Götha Canal, Lejonbacken, med flere andra dylika föremål uppslukat alla tillgångar. Jag yrkar afslag ä Utlåtandet, utan afseende på hvad andra RiksStånd beslutit. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag skall ej borttaga Riddrs och Adelns tid med att vederlägga de anmärkningar, som Herr Rosenqvist funnit sig föranlåten att göra emot ett Utlåtande, som hos honom upväckt en så förfärlig rysning. Utom det att det är bifallit af de 3 öfrige RiksStånden, hafva alla 4> och deribland Ridd. och Adeln, justerat och godkänt skrifvelsen till Kongl. Majit,. Discussionen torde således kunna upphöra, emedan det är likgiltigt hvad beslut Ridd. och Adeln fattar.
Men, om också skulle få antagas, att vällefnad i ett eller annat fall skulle ega rum, så må må man icke inbilla sig, att en vana, som man gör sig på a skall öfverväga den man gör sig på 5o veckor af året; den senare blir i alla fall rådande; på desse anförde skäl, kan jag icke inse, att den nytta man tror sig göra soldaten genom detta provianteringssätt är af det minsta värde, utan blott inbillad. Hvad åter beträffar Rustoall Rotehållare, så är för dem denna postation med contant 3-dubbeIt tryckande emot att utgöra den in natura; orsaken dertill är; 1:0 att provianten icke kostar mer än hälften emot det contanta bidraget, ty vanligtvis har för en portion betalts emellan 10 ä 12 sk., som för de vanliga möten af i/j dagar gör 3 å 3 R:dr 2\ sk. utom skjuts; uti delta portionspris är inberäknad proviantörernas vackra profit på Rustoch Rotehållares bekostnad, sorn säkert kommer att öfverstiga skjutsen; och 2:0 att jandet i anseende till sitt geografiska läge, långt ifrån hafvet, med en steril iordmon under ett hårdt climat ofia är hemsökt af missväxter.
Samt med detta belopp få utgå från och med början af innevarande år, det - Stals-btskotlets Utlåtande, N.o 274- 5 vid full nj äg t i ge yttrat: att bokhållare-ljenslerna vid Riksgälds kontoret, i anseende till härmed förenade göromåls under, sednare lider betydligt ökade mängd, voro mera trägna och besvärliga, än mctsvarande tjenster i statens veik, för hvilka lönerna, utom tillökningen för derunder beräknad spanmål, uppginge till 800 r:dr; att, vid uppgörandet af den för Riksgälds-kontoret nu gällande aflönings-slat, den grundsats blifvit af Rikets Ständer fastställd, att Jönerne för motsvarande tjenster vid Banken och Riksgälds-kontoret borde utgöra samma belopp; att den uti denna stat för bokhåliarne bestämda aflöning icke svarade mot de göromål, hvilka numera ålåge samme tjenstemän; samt att, derest innehafvarne af bokhållare-tjensterne vid Riksgälds-kontoret, oaktadt desse befattningars ansvarsfulla och mödosamma beskaffenhet, försågos med mindre aflöning, än deras vederlikar i Banken och andra allmänna verk, skicklige sökande till berörde tjenster, vid dessas blifvande ledighet, möjligen skulle komma alt saknas. Likaledes hafva fullmägtige, under åberopande af ofvanberörde, vid bestämmandet af löneviikoren för Riksgälds-koniorets vaktbetjening jemväl antagna grundsats, anmält och tillstyrkt en af derstädes anställde kammaroch hus-drängar gjord anhållan om samma löneförbättring, som blifvit tiller känd kammardiängarne vid Banken medelst Rikets Ständers bifall till Bauko-ntskottets i utlåtandet N:o 18 gjorda hemställan, hvarigenom, såsom årligt arfvode från och med innevarande års början, anslagits åt hvar och en af Bankens äldre kammardrängar 20 r:dr och till hvar och en af de yngre 30 r:dr banko.
Från II ö g v. Preste-Ståndet.. S. D, Förediogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial och Utlåtande: N:o 511, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut öfver K50 4§7> i fråga om HufvudTitlarnes fördelning. Voterings-propositionen gillades, N:o 512, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 4^7» aI1gå - 44° Prat. Utdr. d. i5 Maj 18/J r. ende Banco-vinslens utdelning till Rikets samtliga Län. Lades till handlingarne. N:o 5i3, i anledning af väckt motion, alt enahanda grunder för afskrifning eller godlgörande at skulder för uudsättnings-spannemål målle uti Rikets samtlige Län blifva gällande. Bifölls. N:o 514, i anledning af Bruks-idkaren A. TV. Gjsanders enkas och sterbhus-delegares ansökning, om befrielse från ådömd betalnings-skyl dighet, i följd af ingången borgen för aflidne Kronofogden B. Carlssons uppbörd. Återremitterades. N:o 5i5, i anledning af f. d. Kronofogden A. Hellbergs ansökning, om eftergift af Kronans andel i honom ådömde anmärkuings-medel. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets följande den 12 dennes å bordel lagde Memorial till Rikets Ständer, N:o 106, med ytterligare utlåtande, i anledning af de i Riks-Stånden emot Constitutions-Utskottets Memorial ]NT:o 5^ gjorda, och, såsom gemensamma tankar, till Utjkoltet hänvisade anmärkningar. Den föreslagna förändrade redactionen af 43 §. Regelings-formen, antogs såsom hvilande till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 107, i anledning af återremiss å Constitutions-Utskottets Memorial N.-o 63.
Kare son, viinj dig ingalunda ' till att dricka, ty om c h det göl:, sh hafver jag bedit Frans, att Iiaii skall straffa dig fiiller hkimdt ocli gifva din fader ocli mig det tillkiiiina, och för alla de stycken, soni jag skrifver dig till om. Meii akta gistiiit iipp&amp; din lärdom! s&amp; gör *) Hmii cleiiiie Frans vm, hos livilkeii. soneii hoclcle, lim jil-g ej lyak: ~ts fiiliiit. Margareta8 Inror Sils hnde varit, gift i. en. sliikt, soiii cgde. kkerii, och dog 1550. * *) Vnsskn.plig1icf. +) dn din kare fader ocli mig ocli all din släkt ocli vaiiiier eii stor gliidje därmed. Gud allsiniiktig tinne oss den glädjen af dig, a.tt dit iiihtte lHra, att frukta Glid ocli hhlla lians bud ocli dii matte blifva (h d beliaglig; och när di1 sthr upp oin morgonen, s i läs Fader vår och bed (h d bevara dig den dagen f r i n allt ondt och all din släkt och viiniiet. Desslikes skall du också läsa om aftonen, och statt p&amp; dina knän SE Iiinge, och bed Gud bevara dig fran onda tankar oah allt ohöfviskt, bkde sofraiide och vakande, bkde med ord och garning, och r a r icke oliöfvisk, när som dii a r ensam. för dig sjalf, livarken iiicti dina ögon eller liänder. Förr an dn skall tala ett oliöfriskt ord, skall du bita ett stycke af din tunga. X i r k dar uppi, att det van. dig aldrig till statt, när du var 110s mig, livarken att svärja eller tala. illa eller ljuga; därför, käre son, gör det iiii icke, efter det iiii iiii. \ - axer till. större vett.
— Nio 51. i anledning af väckt motion om Digifvande från Banken af 20,002 R:dr jemte ränta, till aflidne Kaptenen R. — N.o 52. i anledning af f. d. Löjtnanten, Friherre C. F. Fleetwoods ansökning om eftergift af öfverränla å diskontlån. — Nio 53. öfver ett af förre Handlanden C. A. Gödeke gjord ackords-anbud. VIII. B. 298, 357. A. 373. — N:o 54. i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet Nio 35, angående afskrifning af f. d. Handlanden M. J. Bergelins skuld till Banko-diskont-verket. VIII. B. 298. A. 357. U. 518. A. 559. — Nio 55. med hemställan om afskrifning af ett odlingslån. VIII. B. 298. A. 357. — N:o 56. i anledning af återremiss å vissa delar af utlåtandet N:o 37 öfver väckta förslag med afseende å föreskriflerne angående Bankens metalliska kassa, m. m. VIII. B. 359, 381. A. 384. U. 623. Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — Nio 57. i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 39. VIII. B. 368, 390. A. 391. — Nio 58. i anledning af Rikets Ständers skiljaktiga beslut öfver Utlåtandet Nio 44. VIII. B. 368, 391. A. 392. — Nio 59. med förslag lill vissa förändrade föreskrifter i 7:de Artikeln af gällande Banko-reglemente. VIII. B. 368, 392. A. 394.
I hvardera af ”Utskotten, för hvarje Division, en Canz”list, hvilken jemte Sekreterarne förordnes ”af Ulskotten sjelfve, med det undantag, ”sorn i 35 §. finnes stadgadt. Skulle i nå”got Utskott en talrikare Betjening oundgängligen tarfvas, anmäle Utskottet sådant ”1 Ståndens plena, hvilka derom förordne.” Jag hemställer till en hvar, om väl häruti Den g Januari i. !73 finnes någon otydlighet, som erfordrar den föreslagna redactionsförändringen? Deremot skulle just en sådan förändring i §:n föranleda till tvetydighet och missbruk i ett annat afseende. Om man nemligen anser, alt §:ns innehall är otydligt i fråga om BondeStåndets rättighet alt tillsätta sine INotarier, så medgifver man derigenom äfven, att dylik otydlighet äger rum i början af §:n, rörande RiddarhusSekreteraren, emedan hvarken der eller annorstädes i Grundlagarne står bestämdt stadgadt, af hvem han skall tillsättas. Väl är i 49 §• RiddarhusOrdningen sagdt, alt Ridderskapet och Adeln äger utnämna sin Sekreterare; men då 12 §. Riksdagsordningen innehåller, att StåndsOrdningarne skola vara öfverensstämmande med Grundlagarne, kan RiddarhusOrdningens berörde stadgande ej anses medföra bindande kraft. Antager man således, att 24 §• Riksdagsordningen är uti ifrågavarande fall tvetydig, så lägger RiddarhusOrdningens åberopade föreskrift ej något hinder i vägen för möjliga försök att äfven beröfva Ridderskapet och Adeln sin urgamla rätt att tillsätta sin Sekreterare. Jag tror väl icke, att någonsin så skall ske, men det kunde ske; och möjligheten af en sådan händelse är det just man bör förekomma. Det förefaller dessutom besynnerligt, att ConstilutionsUtskottet, som förut oftast afspisat enskilde Motionairers förslag med åberopande af 81 §:s i Den g J a n 11 a r i i.
Öfriga i staden tillgängliga lokaler delade med denna olägenheten af för litet utrymme, och vore detta äfven förhållandet med den nu af föreningen förhyrda. På grund häraf har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ät Upsala student-korps’ förening för vapenöfningar, täcktes anslå 12,000 R:dr, att för en gång utgå till anskaffande af exercis-lokal af sådan beskaffenhet, som af ett bifogad! kostnadsförslag kunde inhemtas. Utskottet, som anser några skäl ej (örefinnas, hvarföre åt Upsala studentkorps förening för vapenöfningar skulle medgifvas något anslag utöfver dem, som vid innevarande riksdag redan blifvit af Rikets Ständer beviljade åt skarpskytteförenmgarne i allmänhet, hemställer, att förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ståts-Utskottets Utlåtande S o 139. Med anledning deraf att Rikets Ständers Revisorer, i berättelsen om granskningen al Statsverkets med liera af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under tiren 1839 och 1860, beträffande Veterinärinrättningen i Stockholm, anmält, hurusom Revisorerne, vid ä inrättningen gjordt besök, funnit flera af denna inrättnings byggnader i ett ytterst bristfälligt skick samt att ett skyndsamt afhjelpande af dessa bristfälligheter vöre af behofvet påkalladt; ocii, enär derjemte ur tillförlitlig källa inhemtats, att särskildt den s. k röda byggnaden befunnes i sä förfallet skick, att den knappast utan våda kunde qvarstå och omöjligen fortfarande vore användbar till boningshus, äfvensom att andra lägenheter, och bland dessa anatomioch obduktionsrummen vore allt lör mörka, kalla, trånga och olämpliga för det med dem afsedda ändamål, har Herr J.
Konungens Refnllningshafv andes verksamhet skulle vara bristfällig, såsom bevis hvarpå Utskotlet anfört, all Konungens Befalluingshafvandes i Tjenslehjons-Stadgan och Bvggriinga-Balken föreskrifna skyldigheter i afseende å tjenstehjon och landbo äfvensom samma myndighets rätt och pligt alt vid skiftesförrältningar å kronojord förordna krono-ombud skulle vara alldeles förbigångne, men att deremot Konungens Belällningshafvandes befattning med lotsoch båk-inrältningen i Riket äfvensom med frågor rörande hemtning af väglagningsämnen å skog och utmark vöre angifven alltför vidsträckt; 2:o att den i 10 § Konungens Befallningshafvande letnuade rätt ali i fall, der ansvar ej funnes i lag bestämdt, stadga vilen, vore tvåtydig, olämplig och utsträckt längre än förut varit medgifvet, samt dessutom innefattade elt lagstiftningsbesljr af den 46 Konstitutions-Uskollcts Memorial N:o //. art, att det vore tvifvelaktigt huruvida ens Konungen sjelf ägde att detsamma ensam utöfva 5 och 3:o att 66 oell 67 §§, sorn berättigade dels Landshöfdingen, dels Konungens Befallningshafvande att skilja Landtstals-ljenslemän från deras tjenster på obestämd tid eller för alltid, inneburo en mot den Svenska statsbyggnadens fria, men lagbundna skick stridande maklulvidgning, hvilken icke vari t af behofvet påkallad och ofelbart måste medföra menliga följder. Såsom en besvärande omständighet har Constitulions-Utskottet härförutom anmärkt, att ärendet ej skulle blifvit behandladt i enlighet med 10 § Regerings-Formen, enär de personer, för hvilka Instruktionen skulle komma att gälla, tillåtits att lägga sisla handen vid dess utarbetande, medan åt vederbörande Embetsverks utlåtanden föga uppmärksamhet blifvit egnad.
Man har dock icke försålt alla obligationerna på en gång, utan så småningom för ungefär 10 k 20,000 rdr hvarje gång. Hvad obligationerna för öfrigt beträffar, är derom redan så mycket taladt, och en auktoritet, på hvars yttrande man måste fästa stort afs:de, nemi. Statsrådet Frih. Gripenstedt, har redan förut upträdt i denna fråga och förklarat att obligationer kunna säljas inom landet. Här har vidare yttrats, att Utsk:t ej lemnat föreskrift, huru räntebetalningen skall ske; men det är ju icke fråga om räntan, utan blott om amorteringen, som ej skall inbetalas, förrän arbetet är färdigt. Staten skall endast, ifall bolaget icke erhåller mera än 4 proc. på de pengar, staten lemnar till 5 proc., betala denna skilnad. Staten skulle således under nästa statsregleringsperiod endast utbetala 32,000 rdr, en så obetydlig summa att statens finanser väl icke deraf kunna skadas. Onder de afsedda 44 åren skulle statens bidrag icke upgå till mer än 1,976,000 rdr tillsammanlagdt. Jag hemställer till R. o. Ad., om icke statsverket under en statsreglering beviljat understöd till vida större belopp, än' det nu begärda, för backars och vägars omläggning m. m. Man har påstått att jernvägarnes finanser skulle vara dåliga, och detta kan till en del vara sannt; men jag får nämna, att upgifterna, ang. de förmodade inkomsterna af Upsalabanan stödja sig på det resultat, Geflebanan lemnat, och jag tror, att upgiften ang. sistnämnde bana är fullkomligt tillitsfull. Vidare har här talats om att vid sista riksdagen var strid om huruvida banan borde gå öster eller vester om Sigtunafjärden. Jag beklagar i sanning, att man icke, till undvikande af denna strid, kan lägga banan midt i fjärden. Man har äfven påstått, att dessa vägar ännu icke blifvit tillräckligt undersökta. Jag tror för min del, att icke någon föreslagen jernvägssträckning varit mera undersökt och omtvistad än denna.
En af galererna, den största, hade dock vid passagen mellan tvänne berg nödgats stanna på vägen och kom först senare fram. Under all den tid, som det svåra arbetet varade, utgjorde Näsinge prestgård medelpunkten och kyrkoherde Lombergs bord ett slags table d’hôte, der officerarne och ofta hans maj:t sjelf gjorde sina tarfliga måltider. Vid det utomordentligt högtidliga tillfälle, då galererna intogo de efteråt anländande kanonerna, var icke blott kung Carl närvarande, utan äfven fursten af Holstein jemte en mängd andra höga herrar. Men i det stora ögonblick, då fartygen i full skrud började simma på vattnet under soldaternas höga jubelrop, tystnade hastigt fröjdeskriet. En syn hade slagit deras ögon och förlamat deras tungor: fjorton fiendtliga fartyg nalkades ... Skulle dessa under sjelfva triumfen öfver de besegrade svårigheterna sprida förstörelse öfver hela verket? Kung Carls hjeltesjäl, genast inkastad i handlingens gång, visste dock att undvika det hotande nederlaget – häfden meddelar att segern blef på svenska sidan, i det att fienden nödgades söka skydd under Fredrikshalls kanoner och sänka en del af sina galerer. De åtskilliga små träffningar, som sedan egde rum på Idefjorden, stå, såsom icke sammanhängande med Strömstads krönika, utom ämnet för närvarande teckning. Det var den 11 november som svenska armén gick öfver Svinesund. Fredrikshall belägrades, skansen Gyldenlöwe föll efter en stormning den 27 – och den 30 november randades. Denna dag, denna söndag, skall enligt alla traditionella sägner hafva varit utmärkt för ett det rysligaste yrväder och ett oerhördt regn och mörker. Naturen tycktes sålunda sjelf på allt sätt vilja tillkännage sin sorg öfver den tilldragelse, hvarom ryktet innan aftonens slut skulle såsom ett förskräckelsens och olyckans bådskap börja sprida sig kring landet. Kung Carls själ gick dock säkerligen icke att oberedd inställa sig inför sin skapare. Med enkel fromhet och stor andakt hade han bevistat både förmiddagsoch eftermiddags-gudstjensten, innan det hemlighetsfulla skottet förde till höga himlen den siste kämpen af gamla stammen.
Vid mätning af all bränvinsbränningsredskap, skall redskapet med alla dess tillbehör uppvisas och hvarje af de enligt 35 § mätning underkastade delar med vatten uppmätas till öfversta kant eller läckande brädd, utan något afdrag för atelier tilloppsrör eller andra inrättningar. Den fals å hatten, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår likväl ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverskjuter 1 */* tum. Uppmätning af kar eller andra käril bör, då kärlets form det tillåter, ske med måttstock och uträkning derefter göras af kubikinnehållet. Bil. N:o 5 till Bev. Utsk. Skrifvelse, iV;o 6. 13 Skulle karets eller kärilets form vara af den beskaffenhet, att uträkningen försvåras eller göres osäker, måste uppmätningen ske med vatten, likasom för bräuvinsbränningsredskap är föreskrifvet. Såväl alla uppmätte delar af bränvinsbränningsredskapen, som ock alla uppmätta kar eller käril skola af justeraren stämplas, med utsättande af kannerymd, årtal och initialbokstäfverna af hans namn samt stämplingsbevisets nummer. Stämpling å trädkäril sker medelst inbränning å tjenligaste ställe på yttre sidan. Alla mäskekar skola, utom föreskrifne stämpling, förses med ordningsnummer, såsom § 26 föreskrifver. Dä redskap för 3:dje klassen är inrättad att drifvas med ånga, skall sådant i beviset anmärkas. §• (S 40-) Kallas justeraren till sådan förrättning af enskild man, åtnjute han af denne skjutsersättning och dagtraktamente, såsom gällande resereglemente bestämmer för landtmätare samt enahanda arfvode för förrättningen, som då mätning och stämpling ske i hans hemvist. Kallas han samtidigt af flere, boende i samma stad, by eller grannskap, tillkomme honom endast skjuts och traktamente såsom för en resa, jemte nyssnämnde arfvode för förrättningen.