Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellan knuffarna upplyste hon oss om att hon varit en fattig, barnlös enka, som lemnat allt — mig föreföll det, som om allt lemnat henne — för att gifta sig med sin nuvarande man, och att hela hennes traktan gick ut på — en skakning kom hela vagnen att ruska — »to make him comfortable», en underrättelse, som bestämdt skulle hafva gjordt honom lika förvånad, som den gjorde oss, om han varit i tillfälle att höra den. Den återstående vägen tränger djupt ned i bergen och tunnel efter tunnel tager vid, men från ljus till mörker, från mörker till ljus ilade tåget fram, tilldess det slutligen stannade vid Giardino—Taormina. Underbara Taormina! Hvarifrån få ord att beskrifva din skönhet, en skönhet, som slår främlingen med tjusning och fängslar hans sinnen med oemotståndlig makt! Hôtel Timeos portier såg så treflig ut der han stod med den glänsande namnbrickan i handen, mössan käckt skjuten på sned öfver de svarta lockarna och de bländhvita tänderna blottade till ett vänligt välkomstleende, att vi läto fånga oss, till synbar harm för det mera aristokratiska Bellevue’s portier, som med nedlåtenhet blickade på Timeos anspråkslösa representant. Vägen upp till Taormina, som fordom utgjorts af blott en brant, otillgänglig ridoch gångväg, är nu en bred, präktig körbana, som, gående i zig-zag, lugnt och beqvämt för de resande uppåt, ständigt uppåt, som om den ämnade sluta först vid himmelens port. Gömdt bland klippor, skyddadt af höga berg, ligger Taormina så högt och otillgängligt, att man tycker det borde hafva varit skonadt för hvarje öfverfall och fara, och dock har knapt någon stad på hela ön så pröfvat krigets och lyckans vexlingar som denna. Anlagd omkring 403 före Kristus af siculerne, tog den nya staden strax derpå parti för karthagerne och döptes, så att säga, i blod. Sedan dess är Taorminas historia blott en fortsatt kedja af blodsutgjutelser, belägringar, nederlag eller ofruktbara segrar.
Majit den då väckta frågan om bildande af en särskild pensionsfond böra förfalla. Vid 1847—1848 årens riksdag väcktes frågan ånyo och denna gång af Rikets Stander, hvilka uti underdånig skrifvelse den 3 Oktober sistnämnda år tillkännagåfvo, att de för sin del bifallit föringens användande till en för hela riket gemensam pensionsinrättning för Svenska sjöfolket samt medgifvit att, så snart inrättningen blefve organiserad, en viss bestämd summa, svarande mot medeltalet af de för tio sednast förflutna år anordnade föringsmedel, jemförda med lästelalet af de fartyg, för hvilkas besättningar föring egt rum, finge anslås till nämnda pensionsinrättning, att utassigneras å tullmedlen antingen till ett för alltid faststäldt belopp eller med jemkning i mån af berörda lästetals tilloch aftagande. Då likväl ej mindre Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium än Sjömanshus-direktionerna, skeppsredarne och Kofferdiskeppare-societeterna i Stockholm, Göteborg, Gefle och Calmar, i ämnet hörde, ansågo föringsmedlen icke böra till en allmän pensions-anstalt för sjöfolk användas, men ett sådant användande af Rikets Ständer gjorts till vilkor för beviljande af omförtnälda anslag, fann Kongl. Majit frågan äfven denna gången böra förfalla. Efter hvad i ämnet sålunda förelupit och sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 22 September 1854, på anförda skäl, anhållit, det Kongl. Majit täcktes låta utreda, huruvida en för hela riket gemensam pensions-anstalt för handelsflottans skeppare, styrmän och öfriga sjöfolk kuude i hufvudsaklig öfverensstämmelse med uppgifna grunder och med användande af antydda tillgångar åstadkommmas, blef, efter Kommers-kollegii hörande, för ändamålet den 5 Juli 1855 i nåder tillsatt en särskild Komité, hvars underdåniga betänkande!! och förslag i ämnet, jemte deröfver af vederbörande afgifna underdåniga yttranden, äfvensom en af sjömanshuset i Calmar till Eders Kongl.
Det heter deri »att för utförande af sådana stamlinier, såvidt icke direkte Statens tillgångar dertill kunna af R. St:r användas, medel må, i den mån det erfordras, efter R. St:rs pröfning och bemyndigande af deras fullmäktige i Riksg:sKont. beredas medelst uplåning mot obligationer löpande med viss stadgad måttlig ränta samt underkastad amortering i en bestämd proportion årligen eller i mån af tillgångar för återinlösning.» Jag ber att härvid få fästa upmärksamheten på, att i den K. Propos., som utgör utgångspunkten för det vidsträckta Jernvägssystem som här är i fråga, finnes uttryckt att K. M. icke ansåg såsom någon omöjlighet, att kostnaderne skulle kunna bestridas af direkta Statens tillgångar. Vidare säges i den K. Propos. af år 1853 »att likväl sådan uplåning af medel icke må Den 9 Juni f. m. må ega rum i otid, cj heller derpå beroende byggnad af Statsbanor företagas, utan såvidt och allt eftersom K. M obh ll, St:r finna Statsinkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af ränta och amortissement af byggnadskapitalet tillsvidare årligen erfordras.» Här visar sig äfven en ganska påtaglig försigtighet att icke gå längre med detta storartade arbetes företagande än hvartill räntorne af de vanliga Stätsinkomsterne med all tillförlitlighet kunna påräknas för de lån, som R. St:r i och för detta ändamål skulle finna sig föranlåtne att uptaga. Vidare heter det »att derest R St:r i följd af den särskilda propos., som från K. M. nu derom aflåtes, vid denna riksdag besluta väsentligen högre beskattning å tillverkning af bränvin, It. St:r matté bemyndiga sina fullmäktige i ltiksg:sKont. att såvidt upbörden af denna skatt under året 1855 eller 1856 visar sig, utöfver beliofvet för derå möjligen i följd af K. M:s förslag skeende anvisningar, lemna ett nettoöfverskott af minst 615,000 Rdr, successive i mån af behof genom uplåning, på sätt ofvan förmält är, anskaffa och till K.
Cn utwidgad kännedom af Läkare - Wcttenffapcn skulle kraftigt bidraga till skickeliga Läkares da» nande och till qwacksalwares och charlataners utrota», de. Den okunnighet i Läkare - Wcttcnskapcn som i allmänhet räder hos alla som ej egcntcligcn ärv de§ idkare, gör mdjcligt och lätt för charlatanen att icke allenast icke bli röjd utan till och med berömd och af» gudad; brist pä tillgäng till förnuftiga Läkares räd, ger anledning till qwacksalvarcs räd, ger anledning till qwacksalwarcS anlitande; den allmänna kännedo. men skall wäcka ambition och täflan att cga grundel,» ga och werkeliga insigtcr säsom enda utwägen till winnande af aktning och förtroende. Derigenom skulle wär nu sä inskränkta Medicinska Literatur ansenligen Utwidgas, och man skulle äfwen i Swerige fä se Me» dicinska Skrifter, sedan pä detta sätt Medicinska Läsare upwäxte. Är Medicinal-wärdén en af Statens wigtigare angelägenheter, och fordrar den förbättring i an» seende till deras hälsa som upoffra krafterna ät Äker» bruket och Slöjderna, sä är de Medborgares hälso» wärd icke mindre angelägen, hwilka upoffra lif och lem» 172 Den 6 September. lemmar för Fosterlandets föiswar. Sä länge Menig» heten ännu häldre söker qwackfalrvare än Läkare, snarare söker räd för sin boskap än för sig och sitt folk. — Sä länge krigaren, tvid krigets fasor, mindre skyr döden än rpser wid tankan om wanffötscl i), torde man e) utan skäl kunna pästä, att Medicinal, wärdén icke upfpller sitt wigtiga och RikSgagneliga ändamäl. Till LandctS och Armecns samt Flottornes förseende med kunniga och skickliga Läkare hörer 1:0 deras bildande, 2:do deras anwändande.
Sjelfva de yttersta, Communismen och ändtligen Individualismens råaste gestalt såsom oinskränkt näfrätt, kunna, – ehuru mycket den godhjertade Rousseau för dem skulle fasat, – åberopa honom såsom sin profet143; och ifrån den åsigt, enligt hvilken menniskan ursprungligt är blott ett finare organiseradt djur144, åtskilja sig temligen föga hans egna beskrifningar på menniskornas första vildelefnad, hvars förlust han icke nog kan beklaga145. Rousseau var blind, och ledde blinda; han föll i gropen, och drog de andra med sig; men både han och de föllo på ett sätt, som förtjenar medlidande blandadt med aktning. Nu åter – hvarmed skola vi ursäkta dem, som i våra dagar fullkomligt bete sig såsom yrvakna sjusofvare från 1789 eller 1793? Hvad begrepp skola vi göra oss om den ”progressivitet”, för hvilken de stundligen beprisa sig? – Men ännu hade Europas nationer icke nog fullständigt erfarit, att det stats-skick, hvarmed desse drömmare vilja lyckliggöra dem, har, utom det lilla lytet att af alla vara det mest hedniska, äfven de större, att af alla vara det oroligaste, det osäkraste, det hårdaste, det dyraste, och tillika det, som skyndsammast förer till despotism. Derföre måste spektaklet ånyo börjas vid ungefär samma ända, och göras om igen – änskönt, för denna resan, blott i ett sig sjelft parodierande sammandrag. Thorild, såsom poet uppfostrad närmast af Ossian och Klopstock, såsom politisk tänkare uppfostrad närmast af Rousseau, var en af dessa kanske afundsvärda män, som, i det längsta, äro på samma gång goda snillen och goda – barn.
Denna långa expeditionstid för alla på en dag remitterade mål syntes mig så mycket mindre kunna förklaras genom ett eller annat måls vidlyftiga beskaffenhet som dels denna orsak ej kunde få uppehålla de enklare remissernas expedierande dels ock målens vidlyftighet, med det sammandragna och kortfattade expeditionssätt, hvilket för dylika remisser vore vedertaget, icke skäligen kunde anses utgöra giltig grund för en till flera veckor utsträckt expeditionstid. Tvärtom tycktes det påpekade förhållandet med remissernas skyndsammare expedierande för vissa dagar äfvensom sättet och formen för remissernas affattande föranleda till den förmodan, att det ej borde vara omöjligt att åstadkomma någon förkortning i allmänhet uti tiden för ifrågavarande ransakningars expedierande, och att derigenom påskynda fortsättningen af målens handläggning, efter det de blifvit från Ofverståthållare-embetet öfverlemnade. Utom den vinst för rättsskipningens verksamhet, som af densammas ökade snabbhet, enligt min tanke, vore att förvänta, borde deraf jemväl härflyta en icke mindre önskvärd minskning först och främst i de sin frihet beröfvade personernas lidande och dernäst i kostnaden för dessas underhåll i häktet. Jag hade derföre begärt Öfverståthållare-embetets utlåtande, huruvida hinder, af beskaffenhet att ej kunna af bemälda Embete undanrödjas, motverkade införandet, från och med början af året 1862, af en ordning, öf - 54 verensstämmande med min åsigt, att, i de aldra flesta fall, en tid af högst åtta dagar vore för ändamålet fullt tillräcklig, och endast undantagsvis — då om orsaken dertill särskild anteckning i fånglistan borde göras — en eller annan dag, räknad från den, då Ofverståthållare-embetet beslutade ransakningens öfverlemnande till domstol, ytterligare kunde erfordras för de i fråga varande remissernas expedierande.
VidUrtitna Riksdag öfverlägge och beslute Rikets Ständer blott om de ärenden, som Konungen sjelf framställer , men hvilka ej må sträcka sig till Grundlagsändringars föreslående eller af görande: kunnandes, vid sådan Riksdag, Rikets Ständer ej, utan proposition från Konungen, befatta sig med aTidra åtgärder, än de i 63, 66 och 67 §§ föreskrifna val• Alla i grundlagen stadgade Utskott böra äfven vid Urtima Riksdag väljas, men skola ej, utan så vidt det för handläggningen af Konungens propositioner blifver nödigt, sättas i verksamhet ConstitutionsUtskotlet förutsätter således, att Urtima Riksdag ej skall kunna behandla andra mål än Konungens propositioner, utom de i 63, 66 och 67 §§ omnämnde val. Dessa val äro till Riksens Ständers Riks - Den 9 Mars f. in. gälilsoch BankoFullmägtige samt JnstitiaeOm buds man; men grundlagen stadgar äfven, att Fullmägtiges förvaltning skall granskas, och decharge deni lemnäs, 0111 vid förvaltningen ingenting är alt anmärka. En annan § af grundlagen stadgar äfven, att Lagutskottet skall granska JusliliasOmbudsmannens åtgärder, och inkomma med Betänkande deröfver. Först sedan dessa granskningar för sig gått skola valen ske. Då ConstitutionsUtskotlet nu likväl föreslagit, att, vid Urtima Riksdag, Utskotten icke få handlägga andra mål än Konungens propositioner, så kan icke granskningen af Banko-och Riksgäldsverken samt af Justitiae-Omhudsmannens åtgärder ske, och likväl skola valen för sig gå. Jag anser icke det vara öfverensstämmande med billighet och rättvisa, att desse omnämnde personer icke skola få decharge, om de densamma förtjena, äfvensom att val skall ske utan att allmänheten fått se, huru de afgångne uppfylt sina platser och om de sålunda förtjent, eller icke förtjent, att qvarblifva.
Deremot hasme andre Utskottets Ledamöter anmärkt att en sä högt updrifwen ranta icke more möjelig att utgöra, än sä wida hemmanen skulle bibehålla deres närwarnnde förmäner och friheter: att i detta fall Veste Krono Skatte hemman skulle komma alt Utgöra en särskild clast hemman i Samhället, och att det more främn, om delta sa aldeles instämde med allmän och enskild förmän. Om Samhällets winst utgöres af hwad hwarje enskild winner, sä blefwe ett utwidgadk deltagande i Statens allmänna beswär, i samma mohn det wore en lindring för öfrige hemmansägare, äswen en winst för det Allmänna, och kanske wore äswen köparens af ett således ifrän Krono,godsen afsöndradt hemmans framtida säkerhet bäst bewarad igenom dest fullkomliga likhet i rättigheter och skyldigheter med öfrige Kronoskatte hemman. loss Den i6 December. De som inom Urskottet warit af denna tanka, haswa derföre ansett ägande rätten af jorden wara den enda, sam borde komma under Auerions anbud, och att dä jorden worc esker wanliga grunder skattlagd, borde köpeskillingen, som bljjwit pä det högsta updrif, wen, tjena att fylla Statens närwarande behof. Man har trott, akt, för möjelighcten att wäl odla jorden, fordras tillgäng kill förlag, och att, igenom en sadan köpeskillings erläggande, Staken skulle winna säkerhet att dest jord ej komme i blotta speculankerö, men i redbare och erfarne jordbrukares händer. Da Utskottet nu sar till Riksens Högleff. Ständer »vördsammeligen öiwcrlämna, att bestämma sa wäl principen, antingen Krono-godsen skola blott pä arrende eller äfwen lill Skattelösen ät enskilde up» lakas, som ock hwilka grunder i det sednare fallet böra söljas, får Utskottet tillika gikwa tillkänna, att wid frägan om Krono godsens försäljning till Skatte, hofwa Utskottets Ledamöter nästa» allmänt warit af den lankan, att wista förbehåll borde äga rum. 1:0
Ärfda - Etcpeditions-Utslot,tet$ Memorial A’:o sr. 5 Ärfda-Balken , hade att iakttaga; så kan, efter min tanka, annan följd häraf icke dragas, än att tvänne Stånd, genom sitt bifall till hela Betänkandet, ansett, det berörde i §., i dess föreslagne förändrade skick, borde i Förmyndareförordnandet till innehållet antecknas; men Borgare-Ståndet deremot funnit, att enahanda stadgande borde lämpas till samma sådan den nu oförändrad qvarstår. Vid detta förhållande synes det mig vara klart, att hvad PresleBorgareoch Bonde-Stånden, i förenämnde hänseenden, angående anteckning i Förinyndareförordnande af i §. 23 Cap. Ärfda-Balken yttrat, icke innefattar något Rikets Ständers Beslut, som kan lämpas till samma nu oförändrade lagrum; hvadan jag trott Expeditions-Utskotlet hafva saknat skäl till sin hemställan, huruvida underdånig skrifvelse i anledning deraf borde expedieras.’* Häruti instämde Riksdags-Fullmägtigen Insulim Bihang till R. St. Prot. 1834 och 183.?. loide Sami, %\dra AtfdL 2 Side Häftet* STOCKHOLM, Kokgl. Ordens-Boktuyckeriet, i835. Expediti 'w-Utskottett Memorial K'.o a&. N:o 28. t Vördsamt Memorial. Expeditions-Utskottet får, lill justering hos Respective Riks-Slånden, liärhos vördsamt å nyo öfverlemna förslag till den §. af Riksdags-BesJutet, som innefattar till näsla Riksdag hvilande Grundlags-frågor, sedan detsamma, i anledning af innom Trenne Riks-Stånd gjorde anmärkningar, undergått den förändring, att <$*.
Directionens försorg i allmänna Tidningame tillkännagifves, Actie-egarne kallas att sig till allmän Bolagsstämma i Stockholm inställa; dervid Actie-egarne, efter tagen kännedom af Directionens och Revisojernes hvar för sig afgifne berättelser, meddela Directionen decharge. BiU.Statss.Allm.Besv.o.Oec.Utsi.Utl.Niosi, 6t 12 $. A första årets Bolagsstämma ega Actieegarne att bestämma arfvode för Directionens Ordförande och Ledamöter, att sjelfve antaga de till Directionens biträde behöfligo Tjenstemän eller förordna om deras antagande genom Directionen ; att bestämma antalet och vilkoren för Inrättningens Tjenstemän i Landsorterne J samt att upprätta och till Kongl. Maj.ts Nådiga pröfning och fastställelse i underdånighet öfverlemna förslag til) Instruction för Directionen, i3 §. Vid sedermera inträffande Ordinarie Bolagsstämmor må , utom hvad ofvanföre om val af Directeurer och Revisorer stadgadt är, alla ämnen , som angå Bolaget och utgöra föremål för denna Inrättning , kunna till öfverläggning förekomma ; dock må ej något beslut, som icke instämmer med denna Kungörelse eller med Kongl. Majits, under denna dag utfärdade, Nådiga Förordning, angående Bolagets skyldigheter och förmoner, eller som vöre ledande till ändring i den för Directionen utfärdade Instruction , kunna i verket sättas , innan Kongl, Majit derr till lemnat sitt Nådiga bifall. 6? Bil.t.Statss.Allm.Besv.o.Otc.lltsk.Uil.N:obol 14 §. Skulle för någon utomordentlig och serdeles vigtig angelägenhet Extra Bolagsstäm-; ma anses nödvändig, ma Directionen ega' att Actie-egarne dertill sammankalla, på rätt och i den ordning n §. för Ordinarie Bolagsstämma föreskrifver. 15 $. Så val vid Ordinarie—sorn Extra — Bolagsstämmor, väljeg Ordföranden af Actiee? Sat“®i 16 §. Val af Directeurer, Revisorer och Sup^ pleanter verkställes med slutna sedlar.
Prot. 18.56 & 1857. 9 Samt. 14 106 Prol.-Utdrag den 4 December i856. lärokurserna vid dessa skolor må vinna den utvidgning, sorn deraf blifver en följd, uti hvilken motion Herrar Tauson och Ödmansson instämt; Herr Hesselgrens, N:o 229, angående förhöjning af arfvoden till niagistratspersoner och borgare vid besigtningar, inventeringar, värderingar, syner och dylika förrättningar lor kronans räkning; Herr Wahlströms, N:o 231, i fråga om förändringar i den genom Kongl. Stadgan för rikets Allmänna Elementar-Läroverk den 14 sistlidne Augusti föreskrifna läseöfning, m. m.; Herr Henschens, N:o 244, angående förändring i Kongl. Förordningen om socknestämmpr den 29 Augusti 1845; Herr Henschens, N:o 247, angående bestämmelser i afseende på bestraffning inom skolorna; Herr Biltsiröms, N:o 250, derom, att alla de författningar och påbud, hvarigenom embetsmyndigheter vid Universiteterna blifvit tillerkände rätt ätt med stadsstyrelsen™ deltaga i handläggning al ekonomioch politi—mål, som röra städernas innevånare, måtte upphäfvas, samt de stadgar och föreskrifter, hvilka för behandling af dylika mål i allmänhet äro gällande, jemväl inom universitets-städerna vinna tillämpning; Herr Nordvalls, N:o 254, angående förändringar och tillägg i 5 och 10 §§ af Socknestämmo-Förordningen den 29 Augusti 1843; Herr Almgrens, N:o 264, angående förunnande af minuthandlande borgares rättigheter åt fruntimmer, som idka nipperhandel, med skyldighet att utgöra med borgarerätt förenade utskylder; och Herr Watlenbergs, N:o 266, angående förändring af 2 § i Kongl. Instruktionen för justerare af mått och vigter den 31 Januari 1855. S. B.
Uti de under innevarande Riksdag, i fråga 0111 vestra stambanans ledning norr eller söder om Mälaren, väckta motioner samt inom Riks-slåndcn förefallna diskussioner, har, utom andra till stöd för denna banas anläggning pä nämnde sjös norra sida anförda skäl och förhållanden, yttrats: att Rikets Ständer genom sina vid de 2:ne sednaste Riksdagarne lättade beslut, angående jernv ägs-kommunikntions beredande mellan Stockholm och Göteborg, måste anses redan hafva bestämt, att denna jernväg, på sätt äfven blifvit af Jernvägs-komiltéen förordadt, skulle ledas norr 0111 Mälaren samt upp - 30 Sluls-Ulsliollets Ulla lande N:o 62. taga dea jernbana, med hvars anläggning mellan Örebro och Köping arbete! fortginge; — att ifrågavarande stambanas ledning söder om Mälaren simie i sirid emot begge statsmakternas förut uttalade åsigler; — att en vida betydligare och för hela landel vigligare rörelse skulle uppslå och utvecklas på en jernbana, som läge norr om denna sjö, än om den anlades pä dess södra sida; — alt i sednare fallet både hufvudstadens och de norra provinsernas anspråk och fördelar komme ali förbises sami, lill transilorörelsens gynnande, trafiken inuti landet åsidosättas; — alt den inre rörelsen, oaktadt nuvarande kommunikations-anslallers otillräcklighet, redan af sig sjelf brutit sin väg genom de på norra sidan af Mälaren belägna bördiga landskaper, hvilka, likasom dervarande släder, hade en liflig handelsgcmenskap med hufvudsladen, hvarföre också den från denna stad till Kongl. Maj:l inlemnade underdåniga petition afsåge en jernvägs anläggning norr om Mälaren: — alt rörelsen och affärsverksamheten inom nämnde landskaper med dertill hörande bergslager under sednare tider så ökats, att hvarken personeller varu-lrafiken inom dessa orter samt mellan dem och hufvudsladen kunde med hittills begagnade fortskaffnings-medel underhållas, då sjö-kommunikationen var afbruten; — att de norra Målare-provinserna, i förhållande lill folkmängden, voro vida högre beskattade, än den pä södra sidan af samma sjö belägna landsort; — att sagde provinser, med afseende ä ej mindre bruksrörelse än sädesproduktion, hade största behof af det ifrågaställa oja kommunikalions-sällel; — ait genom flera föreslagna särskilda bibanor bergslagerna kunde, till beredande af ökad både allmän och enskild vinst, sammanbindas med en dessa provinser genomgående stambana och sålunda sättas i tillfälle alt lill rikets både östra och vestra delar transportera sina ymniga produkter; — att de trakter,
A. C.) ”De i 1837 års Stats-Revisions Berättelse i l:a och 2:a puncterne an”märkta, vid 1835 års slut balancerade poster, hafva i 1837 års Hufvudbok befordrats till afskrifning, med undantag af 1,685 R:dr 15 sk. ”6 r:st., för hvilka redovisning ej ännu hunnit erhållas.” ”Å den till inköp af så kallade Sjöstedtska egendomen för Kongl. ”Lif-Gardets till Häst behof, af Tross-Passevolance-Cassan år 1831 för”skjutna summa, hafva ytterligare under hvardera af Revisions-åren af”betalts i Afdelningarnes Slaler uppförde 1,000 R:dr, så att vid 1837 ars slut återstodo å denna skuld 4,000 R:dr”, får Collegii FortificationsAfdelning underdånigst tillkännagifva, att ofvanomförmälde Balance-post på 1,685 R:dr 15 sk. 6 r:st. är under utredning' af förre Kamererare)! å Fortifications-Departementet, Krigs-Rådet A. F. Kock, som det åligger att inora Juni månads utgång innevarande år, hafva denna utredning fullständigt verkställd. Collegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts miderdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter GUST. PEYRON. C. Meijer. J. F. Seippel. Stockholm den 27 Februari 1840. S. C. Nisser. Krigs-Collegii Fortific. Afdeln. i anledning af Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om granskning af 1836 och 1837 årens räkenskaper. — 68 — Indelningsoell Boställs-Afdeln. und. utlåtande.. StormägtigstAllernådigste Konung!