Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där exponerades både enklare och elegantare handarbeten såsom broderier på siden och linne, konstväfnader, arbeten i flossa och gobelinsöm, glödritningar på trä och skinn m. m. samt en del växtmotivmönster, komponerade af artisten Lundström. Särskild uppmärksamhet tilldrogo sig en effektfull af delningsskärm af hvitt siden med silkesbroderier efter vallmomotiv af herr L. samt en soffa, kuddar och en afdelningsskärm i empirestil. Bland öfriga utställningsföremål må nämnas akademiens för de fria konsterna pneses-stol med Gi-staf III:s namnchiffer och vapen och en dekorativ portiére med blågrön botten och gula tulpaner i applikation Utställningen var lifligt besökt. Blommor i vintersnö. I år liksom under föregående vintersäsong kunna friska blommor från Rivieran erhållas försända i askar från änkefru Laura Lindholm i Genua. * Kungl. teatern gaf i lördags sin andra symfoniIconsert under anförande af hr W. Stenhammar och efter ett särdeles intressant program. Inledningsnumret utgjordes af Mendelssohn-Bartholdys målande stämningsbild » Hebriderna », som med sitt breda återgifvande gjorde ett för den unge dirigentens tolkningsförmåga mycket förmånligt intryck. Brahms märkliga och kontrapunktiskt rika, ehuru något tunga variationer öfver ett tema af Haydn visade sig vara en intressant bekantskap att göra, liksom ännu mera Wagners briljanta Faust-uvertyr. Dessa båda kompositioner voro så godt som nyheter för publiken. Billigaste bifallet rönte Sjögrens genialiska och stämningsmättade » Heliga tre konungars ökenvandring » med hr Stenhammars väl gjorda instrumentering. Som hufvudoch slutnummer upptog programmet Beethovens fjärde symfoni, b dur, hvilken erhöll ett alltigenom förträffligt utförande och ej förfelade att framkalla den lifligaste stämning. Publiken, bland hvilken märktes kronprinsen, prins Eugen och hertiginnan af Dalarne, visade ock med lifligt bifall sin erkänsla. — » Trubaduren *, denna nästan mer än någon annan utslitna och banala opera, har återupptagits — hvarför är ej godt att veta.
Äfvenså tillkommer det Konungens Befallningshafvande att å landet sparsamt och efter noga ompröfvande, sedan vederbörande pastor och socknemän, samt, der så anses nödigt, äfven Härads-Rält blifvit hörde, meddela tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer tillstånd, under ofvannämnde villkor, till enahanda försäljning af bränvin, på obestämd tid, men icke utöfver ett år, å ett eller annat ställe, vid segelled samt vid sommaroch vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas; äfvensom der behof vet för forslande det synnerligen fordrar, vid allmänna lands-och farvägar; och ege Konungens Befallningshafvande derjemte att, vid förutvarande innehafvares afgång, eller då näringsrättigheten af desse förverkas, eller på derom af pastor och socknemän gjord anmälan, efter omständigheterna, omflytta eller indraga öfverflödiga värdshus, spisqvarter och andra näringsställen. Pastor å landet vare pligtig att hvarje år, vid valborgmässo sockneslämma, inhemta soeknemännsns yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller annat näringsställe, med ofvannämnde minuteringsrättighet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande. Om, vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufaclurier, värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnde villkor der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter pastors och socknemännens hörande, derom förordnar. Bet'.-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 77 Genom de i denna Förordning gifne stadganden om bräll vins-försäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm enligt contract tillkommer. § 40.
Och skall Utskottet åt momentet litt. a) af 26:te punkten gifva den uppställning, som blifver en följd af det beslut, Rikets Ständer, genom den nu föreslagna omröstningen, komma att fatta. Slutligen och med anledning af Preste-Ståndets förklarande att vid slutet af 15:de punktens i:sta moment eller den föreskrift, som skall motsvara 125 § i nuvarande Banko-reglemente, borde tillägas dessa ord: »t « en tretiondetvåendels dito,v får Utskottet meddela följande upplysning. Med bifall till Rikets sednast församlade Ständers derom gjorda underdåniga framställning, har Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref af den 4 Maj 1852, förordnat att, jemte bibehållandet, afdet redan präglade kopparmyntet å fyra skillingar banko, ett silfverinynt af enahanda valör eller jhidete R:dr Specie må utmyntas al lika halt och remedium i finhet, som jemlikt Kongl. Förordningen angående mynt-foten af den 9 Maj 1835 finnas i allmänhet bestämda och med remedium i vigt af Tii_:delar öfver eller under pr U. viktualie-vigt samt att tillsvidare, och intilldess annorlunda kunde varda i Nåder löreskrifvet, utmyntning af ifrågavarande Silfvermynt icke linge ega rum till större belopp, än som motsvarade en summa af 40,000 Ridr Banko; hvarefter Kongl. Majit, uppå Bankofullmäktiges, uti underdåniga skrifvelser af den 5 Augusti 1852 och den 23 Juni 1853 gjorda hemställanden, genom Nådiga Bref af den 28 November 1852 samt den 19 Augusti 1853 anbefallt ytterligare utmyntning af oinförmälde myntsort till sammanräknadt belopp af 60,000 R:drBanko; hvaremot Banko-fullmäktiges, hos Kongl. Majit, den 1 Juni innevarande år, gjorda förnyade underdåniga anhållan om utmyntning af daniels R:dr Silfver Specie stycken icke föranledt nådigt svar.
Dä detta mål förevar i Beredningen, tillstyrktes att Lundberg finge förblifva vid Arrendet, men Kongl. Maj:t fann de af Regementet anförde skäl böra värka till ändring i 433 Den 27 Maji. Collegiernas beslut. Allt detta skedde, innan tiden val’ inne för Boställets tillträdande; och Lundbergs rätt kunde aldrig vara lagstånden förr, än den blifvit pröfvad i Högsta Instantien, dit den i vederbörlig ordning, och inom laga tid blifvit dragen. Att Lundberg skulle vara berättigad till någon ersättning af Staten, lärer väl aldrig vara möjligt; hvad som träffade honom är alldeles detsamma, som då någon i Rättegång af två sammanstämmande Domstolars beslut erhåller verkställighet, men förlorar saken i den tredje, och måste ge tillbaka hvad han emottagit. Efter min tanka är Konungens Nådiga beslut på Författningarne grundadt; men åter, hvad specielt beträffar Herr Bergströms åtgärd vid detta mål, så bör hans delaktighet deruti pröfvas efter hans anförande till Allmänna Beredningens Protocoll, hvilket äfven måste anses för hans tanka i StatsRådet, enär ej till StatsRådets Protocoll finnes antecknadt, att lian frånträdt hvad han i Beredningen yttrat: ty, vid all föredragning inför Konungen, af mål som blifvit handlagde i Allmänna Beredningen, uppläser den Föredragande Beredningens protocoll, och anför inför Konungen sin i Beredningen yttrade tanka: Konungen besluter då, antingen alt bifalla eller ändra Beredningens (det vill säga inbegripet Föredragandens) inför Konungen i StatsRådet sålunda anförde tillstyrkande. Beredningens Protocoll bilägges derföre också StatsRådets, och utgör derigenom, så vidt det angår den Föredragandes tanka, Den 27 Maji. 439 en del af det sednare; hvaremot StatsRådsProtocollet icke upptager annat angående Beredningsmålen, än de af Kongl. Maj:t beslutne ändringar.
Såsom R. o. Ad. torde erinra sig, äger handelsoch sjöfartsfonden ganska olika föremål. En del deraf afser utrikes handelsförhållanden, som äro gemensamma för Sverige och Norrige, och i hvilket hänseende Norrige lemnar bidrag, som likväl icke motsvarar hvad billigheten fordrar. Det andra angår sådana för Svenska handeln vigtiga företag, hvilka omförmälas uti R. St:s år 1835 till K. M. aflåtna skrifvelse, hvilken gifvit anledn. till de dispositioner, som skett till ombyggnad af Stockholms sluss, till Götha canal-bolag med flera föremål, som icke äga gemenskap med unionella förhållanden; hvaraf således är klart, att fonden bör delas i afseende på dess olika föremål. Härvid anser jag mig böra fästa uppmärksamhet på det ganska olämpliga sätt, hvarpå StatsUtsk. tillvägagått, och som möjligen skulle kunna med den grannlagenhet i unionella förhållanden, som alltid iakttagits af Brödrafolket på andra sidan fjellen, leda lill klander, nemi. att upptaga Norriges bidrag till convoj-cassan bland Svenska statsverkets inkomster. Men i afseende på sak, ägde Sverige ett lika skäl till klander af en dylik åtgärd, då derigenom Norriges kunde betraktas såsom en aversionssumma, hvilket vore högst ofördelaktigt för Sverige; ty för det närvar, utgår från Norrige, såsom bidrag till skydd för de förenade Rikenas handelsfrihet, en summa af 35,000 Norrska 172 Den 7 November e. m. specier. Från Svenska statscassan flyter deremot till samma källa vida större belopp, som, på sätt jag anfört, dels användas till föremål, som äro gemensamma för begge Rikena och afse handelns skydd och befrämjande, och dels disponeras till föremål, som ensamt angå Sveriges handelsförhållanden. Nu har Utsk. föreslagit att uppföra på Sveriges Rikes stat samtliga de utgifter, som Ulsk. ansett böra äga rum för begge Rikenas utrikes handels skydd, men deremot upptagit på Sveriges stat under titel af afgifter till handelns och sjöfartens skyddande, inberäknadt Konungariket Norriges bidrag till samma ändamål, en summa i rundt tal af 326,000 r:dr.
Adis svar, då Hr von Hartmansdorff anmält sig och begärt en annan propos. än den Hr Landtm, nyss förut hade framställ, och torde R. o. Ad. erinra sig, att rlenna begäran af inånga utaf R. o. Adis ledamöter blifvit understödd, hvarefter discussionen vidare hade uppkommit och föranhdt till den propos., som sedi runia blifvit framställd och som varit, huruvida R. o. Ad. ansågc remiss af Hr Munck af Roseuscliölds motion böla äga Den ~j Juni. O1 rum, hvilken propos. blifvit rim! nej besvarad. Sedermera hade, såsom R. o. Ad. förmärkt, diseussionen vidare fortgått och många talare yttrat sig. Alt nu förklara burn oell på hvad sätt Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar å den propus. Hr Landtm, forén så lång stund sedan bade framställt, torde R. o. Ad. finna vara så olämpligt, att det icke kunde sättas i fråga, enär saken då varit i ett annat skick, än den nu var, sedan R. o. Ad. förklarat, att remiss af motionen icke Lomme att äga rum. 'Hr Hjerta: Vid Hr Frih. o. Landtmjs sista yttrande lager jag mig friheten anmärka, att i min tanke motionen icke genom R. o. Adis beslut alt vägra remiss bar kommit i något förändrudt skick. Jag kan således icke finna, att några sådana förändrade omständigheter bär inträffat, hvilka skulle göra det för Hr Frih. o. Landtm, olämpligt att förklara luiru lian uppfattat R. o. Ad:s svar på den första propos:n, hvilken var framställd i enlighet med hvad som af åtskilliga talare bär blifvit yrkadt. Tvertom skulle jag tro en sådan förklaring vara ganska lämplig, och får äfven nu yrka densamma, hvilket icke på något sätt förhindrar de öfriga talarne att, deras rätt likmätigt, få propos. gjord örn motionens ogillande. Hr Lagerhjelm: Emellan de (vänne perioder, som här äro i fråga, hafva inträffat flera omständigheter, hvilka verka till ett förändradt resultat.
Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Uistoktets den 27 Ianuarii pä bordet lagde Betänkande, angående en allmän och vinstränkt nederlags och uplagsfrihet för alla Rikeks Sjö- och Stapelstäder, i likhet med hivad Staden Götheborg förut i Näder förunt blifwik: och stulle de öfrige Refpective Skänden genom Utdrag af Protocoller härom wänligen underrättasPtUt laxra. S. D. Föredrogs a nyo och bifalls till alta delar Bewillnings samt Allmänna Befwärsoch Oeconvmie-Ulstottens den 21 Februari pä bordet lagde Betänkande, angående Post-JnrätkNingen i Rikell Hwarom de öfrige Refpective Ständen genom Utdrag af Protocoller manligen stulle nnberrättas. ^lt supra. S. D. Föredrogs ett fran Stats Utstotker ingifwit memorial, innehållande swar pä de anmärkningar som wid bemälte Uistotts Betänkande angående indragning af Presterskapets wederlags Spännemäl af den 22 ftstledne Ockober, i Borgareoch Bonde-Ständen blifwit: gjorde och dä hwad Stats» Utstkotter härwid anfördt, kill alla delar instämde med det beslut Högloft. Midderstapet och Adeln förnt öfwer detck amne fattat wille äfwen Högloft. Ridderskap^ och Adeln till detta utlåtande lemna sikt bifall; Hwarjemte Högloft. Ridderstaper och Adeln bestöt att hos Hans Kongl. Maj:t en underdänig anhällan stulle göras, det mätte en fullständig undersökning anställas till utrönande af beskaffenheten sä Den 27 Februari!» 1375 sä wäl af Wcderlags som behaglig lids FörlaningsSpannemäl, pä det Riksens Ständer mätte i en framtid komma i tillfälle, alt derom erhä^la en tillräcklig och nödig kännedom.
16o5, Carl Flach. L. S. LS. 2626. Olivecrona. 1652- G. ff. Kunckel. F:m. Ludv. D. Heijkensköld. L, S, L. S. 1655. A.F. Tornerhjelm. 165g, EricTh.Svedenstjerna L. S. L. S. 2678- Pehr Estenberg. 1682- S, G. Ehrenstam, L. S. L, S. 1709. C. Sandelhjelm. 1712. Thure v. Nachrey. L. S. G S. 1726. G. A. Marcks von Wurtemberg, L. S. J760, Carl Reutercrona. 1778. Carl Jac. Meek. L. S. h. S. 1781. jio Den 9 Augusti. <■ 5781. Gustaf v, Rehansen. 1 78G, Joli. Blomster,ltf L. S. L. S. 1788. Psilanderhjelm. 1789. A. G. Ridderhjerta, F:m. H. J. Berghman. B. S. L. S. 1794. B. A. v. Hofsten, 1798. N. B nincrona. L, S. L. S. 1802. II, D. HasenkampJ. iSj6. B. W. Fock. L. S. L. S. 3 S 54- J. Gasp. v. Böhnen. 1856- Edouard de Frese, b. S. L. S. 1867. Fhrcnpool. F:m. Fred, G. v. Schantz. F;m. G. A. Silverstolpe, L. S. L. S. 1895. von Kemna. 1907. U. Em. Mannerhjerta: F:m. A. Fr. Drufva, L. S. L. S. 3915. /. H, Pechlin.
I samma mom. innefattas äfven förslaget om pastoralexamens bortfallande för en hvar, som aflagt theologikofilosofisk examen. Utslet deremot önskar pastoralexamens ovilkorliga bibehållande, såsom afseende att uppmuntra och tillhålla presterskapet att icke stadna vid det en gång Den 2 Maj. 59 förvärfva de kunskapsförrådet, utan under studier, ställda i sammanhang med den presterliga tjenstgöringen, öka detsamma. Dessutom har pastoralexamen, enligt Utsk:ts förmenande, numera erhållit en form, hvarigenom den snarare kan betraktas såsom ett förtroligt samtal, än såsom ett, serdeles för äldre män, motbjudande förhör. Om ohållbarheten af dessa skäl behöfver jag ej mycket orda. Hvilken uppmuntran till allvarliga studier vid mognare ålder hemtas af medvetandet om ett förestående förhör, vet en hvar, som sjelf studerat. Motvilja kan det väcka, men svårligen lust. Vill man framkalla lust till grundligare studier hos vårt presterskap, måste man använda ett helt annat medel, nemligen höjande af den presterliga universitetsbildningen, hvarigenom både håg och förmåga till fortsatt vetenskapligt arbete vida säkrare vinnes, än genom framtida examenstvång. Hvad åter vidkommer Utsk:ts förklaring af pastoralexamen såsom utgörande snarare ett förtroligt samtal, än något egentligt förhör, så — om detta ock vöre verkliga förhållandet — skulle jag i sådant fall blott anse det så mycket olämpligare att behålla den såsom bestå mningsgrund vid beräkningen af prestens lärdomsmeriter; och härmed kommer jag då öfver till motionens tredje mom. I detta föreslår motionären, i sammanhang med sitt förslag om pastoralexamens partiella upphörande, att hos K. M:t i underd:het anhålla, det vid ansökning till pastorat lärdomsmeriterna hos den sökande, som aflagt theologiko-filosofisk examen, måtte beräknas efter hans vid universitetet aflagda examina på samma sätt, som nu sker efter pastoralexamen, och med bedömande dervid af de i de förra erhållna vitsord för lärdom såsom eqvivalenta med dem, som gifvas i den sednare.
Till löneförbättring för Gymnastik-lärare vid de på real-linien fullständiga läroverken 1,000: — Till .Gymnastik-lärares aflöning vid de lägre läroverken : Nuvarande anslaget 9,000: — Förhöjning deri Jå- ■ • 7,000: — i^ppo_ Arfvodes-förhöjning åt lärare i musik och sång äfvensom i i teckning vid läroverket i Nyköping 200: — Arfvoden åt öfnings-lärare i sistnämnda två ämnen vid Halmstads läroverk 1,000: — Arfvode för en lärare i musik och sång vid läroverket i Luleå 400: — Nuvarande anslaget för lärare i musik och sång äfvensom i i teckning vid de lägre elementar-läroverken bibehålies med Till vikarie-arfvoden och oförutsedda behof I stället för det bidrag, som af staden Carlshamn nu lemnäs till aflöning åt lärarne vid dervarande elementar-läroverk, anvisas nu ett anslag af | Till ersättning åt lärare vid högre läroverket i Westerås, i stället för de löne-inkomster desse nu uppbära utaf dervarande Domkyrkas medel j j Till lönefyllnad åt nuvarande innehafvaren af Weskinde och Bro församlingars pastorat, Theologie Lektorn vid Wisby elementar-läroverk, O. W. Lemke : De lärare, som under längre tid än fem år före verkställigheten af den vid 1856—1858 årens riksdag beslutade reglering af elementar-läroverken varit anställde såsom vikarier, må berättigas att från och med år 1861, såsom grund för Transport j R:dr.
Kreditiv-fonden till sparbankerna skall minskas. På fonden för lån med omsättnings-rätt, der redan 600,000 R:dr äro borttagna, skall ännu vidare indragning ske. Och sedan bör fastighets-belåningen, som man jemnt framhåller såsom alldeles icke bankrnessig, släppa till af sina fonder till filial-bankerna uti landsorts-städerna. För min del hyser jag en helt annan åsigt. När den stora afiarsverlden har ganska betydliga låneoch kreditiv-fonder att tillgå, så är detta tillbörligt uti en riks-bank. Men lika rättvist och tillbörligt är det att en bank, som är till för landets skull, också erbjuder tillräckliga utvägar för idkare af mindre jordbruk och industri, att också på billiga vilkor erhålla det låneunderstöd, som för deras förkofran hehöfves. Och detta är så mycket mera af nöden hos oss, der i synnerhet jordbruks-industrien är fördelad på flere händer, än i månget annat land och innehafvarne af de små jordlotterne tillika äro sjelfständige egare. Det är fördenskull min öfvertygelse att Riks-bankens fonder för de nuvarande lånegrenar ingalunda böra minskas, utan snarare ökas. Och af sådan anledning anser jag både Rankens och landets verkliga fördelar häst befrämjas om hela den sista treåriga vinsten finge disponeras till understöd lör de många filial-banker, som komma att bildas och i allmänhet att befrämja landets produktion; men med lemnad rättighet åt Fullmäktige att, om penningetillgången åter i någon högre grad skulle öfverstiga behofvet, använda någon större eller mindre del af dessa medel till Bankens konsolidering ungefärligen på något af de sätt dem jag förut tagit mig friheten att antyda. Ty det torde väl vara endast under öfverflödig tillgång på penningar, som sådant låter sig göra. När penningebrist inträder lärer det väl icke blifva möjligt utan näringarnes förlamande och landets skada. Men vid behandlingen af denna fråga synes det som om den hälft af Banko-Utskottet, från hvilken detta utlåtande utgått, icke blott sett på Riks-bankens åliggande, utan ock, kanske företrädesvis, på Stats-Utskottets förbindelse att utse tillgångar till de många allmänna utgifter, som nu äro i fråga.
Brukspatronen reste sig m e d nästan ungdomlig vigör ur stolen o c h sträckte på samma gång s o m, brukspatronessan bägge händerna m o t den unga flickan. » Nå, där är h o n ju, det kära barnet, » ljöd det nästan som ur en mun. » Nå, lilla tant o c h farbror, är jag bra så här för den stora entrén i världslifvet, » ljöd det klingande o c h friskt, i det h o n graciöst vände sig ett par hvarf omkring. Och h o n var också förtjusande, där h o n stod i den rika belysningen, smärt o c h smidig, m e d det välformade, mörklockiga hufvudet mjukt tillbakakastadt, m e d ögonen glänsande af skälmaktig glädje o c h ett otvunget leende kring den välformade munnen. Den lätta, eleganta baldräkten af rosa surah m e d öfverklädning af hvit tyll m e d rosettgarnityr gjorde sitt till att höja behaget h o s den välformade gestalten. En doftande tearos i håret utgjorde för öfrigt Elias hela prydnad. » Ja, visst är du bra, m i n lilla flicka, » log brukspatronessan, » du får lof att låta baron Guldkrona dansa första valsen m e d dig. » » Hvarför just han, hellre än någon annan, lilla tant. » » Det har du rätt i, m i n lilla Ella, dansa du. dansa m e d h v e m du vill, dansa för dansens skull; det gör man v i d dina år, » ropade brukspatronen muntert. » Det ämnar jag också, kära tant o c h farbror, och hvarken första eller någon annan dans lofvar jag bort på förhand. » Ella gjorde en paus o c h log något egendomligt, i det att en skälmaktig blick spelade under de sänkta ögonlocken öfver till de gamla. » A h, det var sant, » ropade h o n plötsligt; » före balens början har jag en förfärlig förbrytelse att bekänna för tant o c h farbror. » » H v a d då, kära b a r n? » Brukspatronens sågo häpna o c h nyfikna ut.
BorgareStdndets beslut i så måtto ifrån H. Ridd. oell Ad.s samt Högv. PrestcStändcts att Vällofl. BorgareStandet anvisat de medel, som utöfver Anslaget kunna erfordras, på Öfverskotten d StatsVerkets inkomstersamt de andre1 Stånden förklarat ersättningen böra af RiksgdldsContoiret utbetalas. Med hänvisning till R. Sttrs redan fattade beslut, i anledning af Utskottets Utlåtande J\:o i5/}, ”alt der - Betänkande n, N:o 3o4» 5i5 est några utbetajningar framdeles vid denna Riksdag of R. St:r beslutas, hvilka icke å Stat blifva uppförde, desamma må hänvisas att af RiksgäldsContoiret bestridas.” hemställer Utskottet till V. BorgareStändetj örn icke, enär Ståndets beslut i öfrigt roed R. o. A.s samt PrästeStändels öfverensstämmer, Ståndet vill äfven i redaetionen deraf med dessa Riksstånd instämma. Det af Utskottet, i 23 Puncten, för Hallands Bc'värings-Bataillons-Befiil tillstyrkta nya Anslag af 2460 R:dr har af H. PrästeStändet samt V. Borgare St ände t blifvit bifallet, roen af H. R. o. A. samt H. BondeStandet afslaget, under förklarande, att vid 1823 års Stats-reglering i denna omständighet Lomme att förblifva. 2 Stånd hafva således stannat emot 2 , till följd hvaraf Utskottet föreslår, att omröstning af Förstärkta Stats-Utskottet anställes efter följande i2tte Voteringsproposition: Den, som bifaller en tillökning i StatsAnslaget för Hallands Bevärings-Bataillons-Befäl med 24G0 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner
R:dr samma mynt till den sednare, har Utskottet, för beredande af tillgång till sådana tillfälliga understöd, som Banko-fullmäktige ega att från denna räkning tilldela åt i behof stadda personer, skolat, i öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige hemställt, tillstyrka, att den för bestridande af utgifter från den s. k. dispositions-räkningen afsedda summa, 2,500 R:dr B:ko, må förhöjas till 4,000 R:dr R:mt. Och torde, i följd häraf, 189 § af gällande Banko-Reglemente, hvars 2 mom. komme att bibehållas oförändradt, i det utfärdande undfå följande lydelse: 3:o. Mom. 1. Af Fullmäktiges s. k. dispositions-räkning, till hvilken en summa af 4,000 R:dr vid hvarje års slut, på sätt hittills skett, från Bankens förvaltnings-kostnads-räkning öfverföres, skola tills vidare utgå: l:o följande af Rikets Ständer fastställda årliga anslag, under de vid hvartdera fästade vilkor, nemligen: a) Till Bokhållaren vid Banko-diskont-verket G. A. Oudars enka, Annette Rundqvist 300: — b) Till Vaktmästaren vid Banko-diskont-verket Forss boms enka, Sara Gustafva Hagberg 112: 50. Transport R:mt R:dr 412: 50. Banko-UtslcoUets Memorial JY.-o SS. Transport R:dr R:mt 412: 50. c) Till Kanslisten vid Banko-diskont-verket, Assesso ren Th. Claessons enka, Vendela Margaretha Malmberg 225: — d) Till Kamereraren vid Låne-kontoret i Malmö S. G. de Mares enka, II. 500: — e) Till Bokhållaren vid Låne-kontoret i Götheborg, J. P. Anderssons enka, Charlotta Tronell 300: — f) Till Registratorn vid Låne-kontoret i Malmö, II.