Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man behöfver icke gå långt tillbaka, för att inse, huru pass förmånliga de traktater varit, som blifvit afslutade med främmande Makter; huru till exempel stora förluster för Postverket blifvit Riket tillskyndade genom tractaten i Kiel; och jag vågar tro, att tractaterna 1812 och i8i5 på intet vis gagnat Svenska Kronan, som dervid fått sig frånbända betydliga subsidier, domäner och colonier. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på högst 75,000 R:dr Hamb. Banco för MinisterStalen. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Utskottet har visserligen utgått från andra synpunkter, än Grefve Horn. Utskottet har först och främst funnit, att det var efter en noga pröfning af behofvet, som MinisterStatens anslag år 1828 fastställdes till det belopp, hvartill det nu finnes uppfördt. Ingen mo* tion eller Kongl. Proposition har vid denna Riksdag ankommit till Utskottet angående förändring deruti. Utskottet har trott sig finna, att Sverige, lika med andra Makter, icke bör isolera sig ifrån de öfrige Staterna i Europa. Utskottet fann icke eller några omständigheter hafva förändrat sig i politiskt afseende sedan 1823, och ansåg sig derföre icke hafva något skäl, att föreslå förändring i MinisterStaten. Jag smickrar 43 H. a* 20 Den 28 September f. m. mig likväl icke, att genom detta yttrande hafva förändrat Grefve Horns tänkesätt, i synnerhet när vi äro af så olika omdöme angående tractaten i Kiel, den jag aldrig funnit för Sverige ofördelaktig. Hans Excellence Herr Grejven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum, komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Rosenqvist: Utskottets åsigter ådagaläggas temligen tydligt af följande.
Representaiiten för denim riktning,: &amp; llocla, torde viil vara ii&amp;got ensidigt teckiiacl, åtniiiistoue sedd iiiecl svenska öögoiz. Xgghrcl blii:. lyckligeii framgriifdt i i ï sanden, testamentet funnet, och allt slntwr väl. l3oken är iinclerlirdlande, ganska fint och liiinioristiskt skrifven och kommer helt visst att inh: esseya sin publik, 14- 16, ' li: iiigar. af Sara Hzdzïes .., öfvei ' s. af Matliilda Langlet. Rolren iiineliiiller nio berättelser, af Iivilka en del ger oss bilder lir barnavärldeii och andra rir iingdomens lif. Tji Ii&amp;ll.a före, att förf. lyckats bäst, (1 % Iion teclaiat drag lir bitïiieiis lif. Hon visar dar en sgnipati för och ett förstaelide af det föimbisedda och oiitvecklde. Iios de försnniinacle barnen. S&amp; gr t. ex. w G-raiiiiens pojke&gt;&gt; en rörande beriittelse om en stackars försumnincl gosse, soin fragar, om .föräldrar Iialla af sina barii, iifven oiii dessa iiro » viclligt stygga .. En sådan ei ' fareiiliet liar lifvet icke bjudit lionon~. - w %lin första kiirleksliistoria w iir en shdan berättelse, soiii lycldigtvis toide förefalla wenska flickur bra friiniinande. Händelsen tilldrs.ger sig i en amerikansk stad. E n. larare är afgiiclad i en flickskola och blir sl~itligen afskeclad, diirföre att .nian iipptäckt, att. lian skrifvit karleksbref till en af larjniigariia.
IX. B. 493. X. 13, 239, 243. XII. U. 362. A. 405. XIII. E. 204. — om uplåtelse af byggnadstomt deremellan och Operahuset. Se Operahuset. Carl Gustafs stad, om uphörande af arrende-afgiften för Krono-Tullmjölqvaruen i. III. 384. R. 392. VII. B. 514. VII. A. 37. Carl XIV Johan, Linie-skeppet, angående inbjudning att bese detsamma. XI. 286. Carl XIV Johans Bildstod, inbjudning att öfvervara aftäckningen af Högstsalig II. M. Konung. XIV. 251. ( 45 ) Carlberg, om indragning af Krigs-Akademien vid. IV. B. 122, 162. A. 353. — om jotd-afsöndring derifrån för utvidgande af Stockholms nya kyrkogård. Carleson, Edvard Henrik, yttranden. II. 18. III. Se Gyllenskjöld. Carlsborgs fästningsbyggnad, anslag till. Se Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 4, 151, 238, 256 och 276. — angående befrielse för Wadsbo Häradsboer från skyldigheten att underhålla väg till. IV. B. 339. V. A. 39. Carlshamn, om ökadt anslag till Navigations-skolan uti. Se StatsUtskottets Utlåtande N:o 71. Carlskrona, om anslag till inrättande af en Navigations-skola uti. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. — om fortfarande anslag till Skeppsbyggeri-Inslilutet uti. Se StatsUtskottets Utlåtande N:o 71. — om anslag lill lindring i de kostnader, staden till följd af cholerafarsotens härjande fått vidkännas. Se Anslag. Carlstads stadsförsamling, om eftergift af dana-arf efter Näringsidkerska!] Emelia Johanna Hollander. Se Eftergift.
Hjelp penningeförlägenheten med UtlåningsFonden till högst 4 procent, hvaraf äfven en bör organiseras uti Göteborg och en uti Malmö _ den entreprenante och idoge Medborgaren kommer sig före, oah allt kommer uti välstånd, hvarigenom åter förtroende och vänskap komma att råda man emellan. Gör Högloft. Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Respective MedStånden reflexion å detta mitt vördsamma Memorial, så anhåller jag ödmjukligen om dess remitterande till vederbörliga Utskotten, N:0 l5. Herr Lejrén, Johan Pehr: Herr|Ffihy:j:e Fjaac Sparr» har ifPlenum Den 3 Martil. 207 den 26 dennes genom en af Ridderskapet och Adeln med enhälligt bifall mottagen framställning visat angelägenheten att vända de bildade Folkel asser nas håg till de så kallande närande yrken och uppmanat oss dertill på ett sätt, värdigt honom och d,en Nation till hvilken han talat. Min tanke är ej att nu öppna en öfverläggning öfver detta ämne, som i sin ordning framdeles förekommer. Jag har blott velat genom dess nämnande bereda mig Högloflige Ridderskapets och Adelns benägenhet för den motion som med den af Friherre Franc Sparre äger ett nära sammanhang. Med känsla af stolthet återkallas i våra minnen de stora män, som i alla tider frägdat Svenska namnet, och glädas må vi att den gamla roten, ur hvilken allt stort och ädelt uppstammat, ännu frodas i den fosterländska jorden. Men då vi utan national-egenkärlek kunna påstå, att intet land, i förhållande till sin folknummer, kan framte ett större antal stora män inom alla grenar af menskliga forskningens område, än Sverige, måste vi äfven medgifva, att få länder så litet som
» Densamme, ang. ändring i nu gällande författning rörande stämpelpappers afgiften. 6. » Herr Hallenborg, Magnus, ang. Ystads lägre elementarläroverks utvidgning till ett fullständigt högre elementarläroverk. 7. » Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, ang. nedsättning af postportot, m. m. 8. » Friherre Åkerhjelm, Johan Carl, om beviljande af ett låneunderstöd å 743,300 R:dr för en jernvägsanläggning emellan Dalkarlsbergs grufvor i Nora socken och sjön Möckeln. 9. » Herr Treffenberg, Nils Curry Engelbrecht, ang. åtgärders vidtagande för in skränkning af lösdrifveriet och tiggeriet i landet. 10. » Herr Dardel, Fritz Ludvig, om beviljande af ett anslag å 25,000 R:dr för gjutning i brons af Professor Molins grupp »Bältespännarne.» 11. » Herr Weidenhjelm, Ernst August, ang. ändring i 7 § 28 Kap. Byggninga Balken. 12. » Herr von Feilitzen, Johan August Carl, om ändring af 12 § i Jagtstadgan, för så vidt den rörer ejderskytte. 13. » Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, ang. beviljande af 10,000 R:dr årligen till Stora Barnhuset i Stockholm i och för inlösen af 100 barn efter högst 100 R:dr för hvarje. 14. » Herr Du Rietz, Fredrik Gustaf, om förhöjd pension åt Underlöjtnanten i arméen, Lars Samuel von Schantz. Bih. till R. St. Förteckning ä Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Att dessa speculationer sedermera mer eller mindre illa utfördes, är ett bihang till den origtiga principen, och jag vågar säga, den mest oundvikliga följd deraf; ty omöjligen kan en handelsspeculation behandlas med den kännedom och den drift af en allmän administration af denna art för ett vidsträckt Rike, som af en enskild man; och då ingen handel kan bestå utan vinst, är denna kännedom och denna drift, förenad med enskild varsamhet och vård alldeles oumbärliga vilkor; ty att handla så, att förluster af den betydenhet som den ifrågavarande inträffa, kan väl den enskilde speculationen äfven tillåta sig, men då bär han tyngden deraf och går under, utan känning för det allmänna , hvaremot, då handeln sker för det allmännas räkning, äro förhållanderne helt andra. Vi hafva i vårt Fädernesland haft flerfaldig» exempel af denna art. Man har velat för Statens räkning handla med jern, colonialvaror, spannmål m. m. men min öfvertygelse har varit och skall blifva, att i hvad hälst det allmänna vill uppträda som köpman, skall Ben 25 Junii J. m. 923 det alltid lida förluster , utom den att hafva motarbetat dea enskilta speculations-andan. Icke vill jag härmed säga, att det ju ej finnes Länder och må hända aflägsna delar af vårt Rike, der det vore af nöden att äga KronoMagazin; och att det är kanske i dubbelt hänseende nödvändigt att de finnas i ett Land, der Statsintraderne till stor del ingå in natura. Men dess» Migazin böra då inskränkas till hvad sorn' är högst oundgängligt, för att ej sluteligen lägga ett hinder för den allmänna förkofran. I ett Land, kringflutit sorn Sverige, der så många och lätta transportmedel erbjuda sig, måste de orter vara få, der ej den enskilda industrien, eller om man så vill, vinningslystnaden, kan leda sig fram och verkställa dessa åt det allmännas åtgärd hittills lemnade operationer , allenast de icke vidare af det allmänna mofarbetas. Detta mitt yttrande torde i händelse StatsJ Utskottets Betänkande återremitteras, få till Utskottet medfölja.
Det är sannt, att detta ägt runi i de fattiga trakter, som utgöra Elfsborgs, Skaraborgs och Jönköpings län, och der icke någon rikare tillgång finnes på sådana possessionaten som med sina kapital-tillgångar, sina kunskaper och sin grundliga kännedom af kemien och andra hjelpvetenskaper för jordbruket, gått längre, än de fattige indelnings-hafvarne. Men säkert är, att de fleste boställen, som skötas II. H. 30 4r>6 Den 6 December e. m. af sina innehafvare, äro bättre än de bondgårdar, hvaraf de omgifvas. Följaktligen förfaller för mig äfven detta skäl, att afhända Staten och löntagarne boställena. Man har vidare invändt, alt det är obilligt att en Kapiten, som vanligen vid 40 å 50 års ålder tillträder sitt boställe, skall kastas in på en för honom alldeles ny och främmande bana. Det synes verkligen vid första påseendet vara så, och jag skulle vara färdig, att till en del medgifva detta förhållande, derest icke erfarenheten hade visat, att, för att i allmänhet sköta landtbruk, icke erfordras mer än två eller tre egenskaper, nemi. arbetsamhet, ordentlighet, som aldrig sviker och oförtrutenhet att fortsätta hvad man en gång börjat. Dessa egenskaper tillhöra just militärer, emedan de från sitt första inträde i Statens tjenst blifvit vane att anse dem såsom väsendtliga. Deraf följer, att när en gammal militär mottager ett boställe, har han redan de hufvudsakliga egenskaper, som äro af nöden för att kunna sköta detsamma ; det öfriga lär han mycket lätt af sin granne, eller af sin rättare. Men om man också antoge detta skäl för godt, skulle det ändock icke leda till det resultat, hvartill motionären kommit, eller att man borde utarrendera de boställen, som nu finnas. Jag har för min del kommit till en alldeles motsatt slutsats. Jag har nemi. kommit derhän, att jag erkänner, det ett misstag skedde, då man med intrång på indelningsverket, arrenderade ut de boställen, som f. n. äro utarrenderade.
Uti ett alpget och räktwist förhällande till uyHnämde rättigheter, grundade pä st,het och säkerhet, Utstakas i wär allmänna Lag egenskapen af ars, gLfiva vch testamente, med föreskrift derjemte vm plister ock rättigheter. Denna Lag innefattande Swensta Folkers ursprungliga rätt, stt äga sörrvärfwg vch disponera Jord vch Fastigheter, ur - Den 20 Januarit. 91 z gör PalaLium, hwarwid samma Folk siq tryggar, ocb svm blir wsrksam i Staten genom Konungens Hög i mage, att rätt 06) tenning befordra:^ f-äga om mitt och ditt, äger den regel avrid vestund, Lftam cuic^vs kribus; fäjö n en gräns mom hwilka civila Eagstifmngm innesiulcS.l För bibehäliande afräte tiilständ uti en Stat, är der icke mindre orikrrgr och ffnde mt art genom jnsseänkta rättigheter wilja ästadkomma jrmnlikyet j förmögenhet, än det är vräktmärigt att för po» limka cnsigter med lwäng belägga samt kränka, Dlsposirionö och ägande rätten. Med Lagutskottet kan jag icke ever förena mig i d-n kanka, att FrdeiLomm ^r äro ar anse sAlom Lagar eiler Speciela Lagar; detza Stiftelser utgöra willtor, byggde pa rälliahtten att testamentera, hwiiket Lagen tilla er, och kunna icke säsvm Lagar, utan tom testamentariska Wb-ndftngar med för-strdfnr wrllkor rätleligen nämnas och behandlas.
Det står nemi. i det af honom klandrade mera., sedan pjeserne blifvit uptäknade: att en summa af 360 r:dr b:co må till flr Odencrantz från Riddarhus-kassan utbetalas, dels för ali derför anskaffa de ofvanupräknade silfverpjeserna etc. Man kan verkligen tyda detta såsom att de samma pjeser hvilka voro bortstulna skulle äteranskaffas. Frih. Cederströms anmärkn. är således liklig. Jag får derföre vördsamt anhålla alt R. o. Ad. behagade med ogillande af sjelfva ingressen, godkänna betänk. Gr. Sparre, Erik: Jag hade redan anmält mig då Gr. Björnstjernaa begärde ordet och jag har föga alt tillägga. Det kan icke nekas, då man hort detta Riddarh.Utsk:s mern. npläsas, all del språk som LJtsk. användt och dess sätt all polemisera mot en ledamot som deri förekommer, icke är det som i allmänhet vid riksdagarne varit brukligt. Det skulle vara smärtsamt och högst svårt för en ledamot, att våga fälla yttranden, om vederbörande Utsk. skulle kunna tillåta sig alt så mäslra dem, och dessutom göra det med en sådan öfversittareton. Del förvånar mig verkligen ali ett sådant förslag kunnat gå igenom i Utsk.; och jag förmodar att det icke kunnat ske annorlunda än genom öfverseende med något, för all nyttja ett icke för strängt uttryck, okynne hos Utsk:s betjening. Frih. Toll: Jag ansåg verkligen att Utsk. skulle äga rättighet att svara på samma sätt som det tilltalades och då Frih. Cederslröms, med förvridniog af sjelfva meningen, mot Utsk:s förfarande riktade anmärkning, innehöll påstående, att detsamma var slarfvigt, ansåg jag ärendet böra återkomma till Utsk., på det att Utsk. mätte fä tillfälle att visa del Utsk. verkligen icke hade i sitt justerade coucepl samma ordställning som den af Hr Frilen klandrade. Jag bestred pä intet vis ali icke Frih.
Vid sådant förhållande får Utskottet, för frågans afgörande genom omröstning i förstärkt Stals-Utskolt, föreslå följande proposition: »Den, som vill, alt, på sätt Utskottet föreslagit samt Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet beslutat, Rikets Ständer, till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 180,000 R:dr, att under åren 1855, 18o6 och 1857 med )r:del årligen utgå, röstar Ja ; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till nämnda ändamål beviljat ett anslag af 90.000 R:dr, alt under nästkommande tre år från Riksgälds-kontoret utgå med j-:del årligen.» 3:o. Till underhåll af beväringsmanskapets beklädnads-och utrednings-persedlar, hade Utskottet uti sitt utlåtande N:o 151, 3:dje punkten sednare momentet, tillstyrkt ett anslag af 27,333 R:dr 16 sk., alt under hvartdera af nästkommande tre år utgå, hvilket tillstyrkande, som Utskottet i sitt utlåtande N:o 238 vidhållit, blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men afslaget af Rorgareoch RondeStånden. För afgörande af denna skiljaktighet föreslås till votering i förstärkt Stats-Ulskott en så lydande proposition: »Den, som bifaller Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkända förslag, att, till underhåll af beväringsmanskapets beklädnadsoch utredningspersedlar, ett anslag af 27,333 R:dr 16 sk. beviljas för hvarldera af åren 1855, 1856 och 1857, att från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja ; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer anslaget icke alt beviljas.» 4:o.
Wittingh omtalar en händelse, som han hemtat af en Petri Mureni latinska anteckningar för år 1699, angående en flicka, hvilken bodde i grannskapet af Johannis kyrkogård i Stockholm och alltid sent om qvällarne hemtade vatten ur en på kyrkogården varande brunn. Gårdsfolket lofvade att skrämma henne under dessa aftonpromenader, och då hon en gång bakom kyrkogårdsporten blef varse en skepnad, höljd i ett linntyg, ryckte hon oförskräckt linnet till sig, i tanka att det var någon, som lofvat skrämma henne. Vid hemkomsten lemnade hon linnet till sina föräldrar, men kl. 2 om natten hördes ett obehagligt utrop: “Gif mig mitt linne.“ Dagen derpå lades linnet på samma ställe, der flickan tagit det; men det kom genast i osynlig måtto hem tillbaka och samma rop förnyades natten derefter; linnet blef sedan flera gånger återburet, men återkom alltid, tills dess flickan sjelf nattetid gick åstad och upphängde detsamma bakom kyrkogårdsporten. Då hon skulle gå hem sjuknade hon hastigt och afled genast i sina vänners armar. Minnet af Rutger v. Ascheberg fortlefver ännu i nejden af den egendom, det sköna Torreby, som af honom egdes och der han ofta njöt en kort hvila från de många bördor, som hans konungs förtroende och hans egna förtjenster pålagt honom. Den vidskepliga allmogen tror, att han stundom, vid midnattstid, anländer uti en med ett svart vränskande spann förspänd vagn, för att besöka sitt forna älsklingshem. I 1734 års kyrkobok för Kjeflinge socken i Skåne finnes antecknadt om en gengångerska, hvilken, några år efter skilsmessan från verlden, uppenbarade sig för mången medelst oljud och gaf tydliga svar på de frågor, man gjorde henne, samt på detta sätt upptäckte ett mord. In veritam hujus heter det till slut i berättelsen, som är undertecknad: Petrus Stewenius. Om pastor Sv. Göransson
Samma förhållande borde ega rum med vagnsbjelkar och andra dylika jernformer, hvilka till ett pris af 10 till 13 R:dr centnern finna ett ganska vidsträckt användande ej allenast till vagnar utan äfven till mångahanda byggnadskonstruktioner. Stockholm den 21 Februari 1866. G. O. Troilius. Bill. till R. St. \ L å;:U €1». Ank. till Exp.-Utsk. den 17 April 1866, kl. 12 midd. Memorial, med, förslag till voteringspropositioner i anledning af Eiks-Standens skiljaktiga beslut, dels i fraga om anslag till komplettering af bristande materiel ä redan anlagda stambanor, dels om anslag till fortsättande af nordvestra stambanan, dels om anvisande af medel till utvidgning af den beslutade bangården vid Clara sjö. (R. A.) Sedan Stats-Utskottet erhållit del af Riks-Ståndens beslut i anledning af Utskottets Utlåtanden N:o 48, angående anvisande af anslag till komplettering at bristande trafikmateriel å redan anlagda jernvägsstambanor, N:o 54, angående de af Kongl. Maj:t uti nådig Proposition äskade anslag till jernvägsbvggnader samt N:o 59, i fråga om anvisande af medel till utvidgning af deri för jernvägen genom Stockholm beslutade bangård vid Clara sjö och tillökning i de för trafiken derstädes afsedda byggnader, får Utskottet härmed framställa de förslag tiil propositioner för omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, hvartill berörda beslut funnits föranleda. l:o. Uti förstnämnda utlåtande hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Maj:t i sådant afseende äskat, behagade, till komplettering af bristande trafikinateriel å Statens redan anlagda stambanor, anvisa det för detta ändamål nödiga belopp, i jemnadt tal med Två millioner Riksdaler, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utbetalas, mot det att den från och med år 1867 uppkommande behållningen å trafikinkomsterna från Statens jernvägar varder till nämnda kontor levererad.
Vidkommande anslaget till Flottans nybyggnad och underhåll, utgörande 582,997 R:dr 28 sk. contant, hvaraf omkring 30,000 R:dr tills vidare användas till extra och Expeclance-stalens aflöning, hafva Rikets Ständer, i Öfverensstämmelse med deras här ofvan i underdånighet yttrade åsigter, att utgifterne för Linie-floltan hädanefter måtte inskränkas och större omsorg egnas åt Skärgåds-flottans tillökande, ansett nödigt att, för denna sednare flotta, anvisa någon större andel uti det gemensamma anslaget, än för densamma hittills vanligen blifvit disponerad, och hafva derföre, jemte det de bos E. K. M. underdånigst anhålla, att alla de inskränkningar uti kostnaderna för linieflottan, hvilka kunna blifva en följd af hvad bär förut i afseende å linieskeppen blifvit i underdånighet föreslaget, må komma skärgårdsflottan till godo, beslutat, att, till utgifter i och för sistnämnde flotta, må, för Stockholms och Götheborgs stationer, af anslaget till flottans nybyggnad och underhåll afsättas ett minimi-belopp af 185,000 R:dr årligen, hvilket belopp likväl afser alia kostnader för nämnde stationer, som af nybyggnadsoch underhålls-anslaget skola bestridas; äfvensom, i likstämmighet med samma ofvan anförde åsigter, Rikets Sländer godtfunnit bestämma, att det gemensamma Exercis-anslaget af 45,000 R:dr må sålunda fördelas, alt för linieflottan utföras 25,000 R:dr och för Skärgårdsflottan 20,000 R:dr. Sedan Rikets Ständer vid senaste Riksdag beslutat, alt för all jord, som, Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Den andra inventeringen åter. sorn enligt Reglementet sker den 3i December, och hvarje annan inventering, som Befälhafvande Amiralen finner nödigt anbefalla, måste jemväl vitsorda, att den behållning, som Hvalfsliggaren utvisar, i Hufvud-Cassan verkligen förefinnes, hvarföre Casseuren, som aldrig ur Hufvud-Cassan utfår medel oftare, än behofvet för utanordnade utbetalningar sådant fordra, icke kan någon balance fördölja. I afseende på Revisorernes gjorda framställning, att af nikenskaperne omöjligen kan bedömmas, huru vidt den för hvarje år af Eder Kongl. Maj:t fasställde arbetsplan blifvit vederbörligen följd, samt hvad hvarje arbete i detail kostat, hvaraf Revisorerne hämtat anledning framställa behofvet af skyndsamt införande af den förbättrade method i förvaltande "Verkens räkenskaper, hvarom sist församlade Ständer i underdånighet anhöllo, har Befälhafvande Amiralen ylträt att af den generella arbetsberättelse, som, jemlikt 53 §. i Kongl.
Så har det aldrig förr tillgått, och bör icke heller nu sä ske. Hr Silfverstolpe förklarade, att han ville afstå från sin ifrågavar. hemställan. 55 och 56 punk ter ne. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i dessa punkter tillstyrkt och föreslagit. 57 punkten. Hr Silfverstolpe: Då R. o. Ad. återremitterat en föregtde punkt, angide aflöning till kapellpredikanter i Bogens och Lekvattnets kapellförsamlingar, torde äfven denna punkt böra återremitteras, på det alt, i händelse den föreslagna adöningen för berörde predikanter beviljas, den sista strofen i förevar, punkt måtte blifva utesluten. Denna strof har nemi. följande lydelse: ”dels att attoningen för de inom församllngarne anställde prestmän, utan statsverkets betungande, af lörsamlingsboerne bekostas”. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke erinra mig annat, än att det jemväl var fråga om någon allöuing åt kyrkobeljeuin - 450 Den U Maj. gen. Det förekommer mig som hade det varit Frih. Cederström, hvilken gjorde anmärkmr i det afseendet. Han lärer således kunna upplysa, huru härmed sig förhåller. Hr Silfverstolpe: Om jag ej hedrager mig, (innes det i O.de hufvudliteln en punkt angrde aflöning ät kyrkobetjening uti ifrågavar. socknar, roed hvars föredragande R. o. Ad. beslutat skola anstå, intilldess denna hufvudlitel blifvit genomgången. Del är troligen derpå Hr von Hartmansdorff hade afseende, då han nyss yttrade sig. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att af de i nu förevar, utlåt, förekommande punkter, epdasl den 4:de hade sammanhang med ifrågavar. punkt. Frih. Cederström: