Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta betänk, är föranledt af en från BondeSt. inkommen motion, hvarigenom det bar blifvit upplyst och utredt att författningen af 1830 är olika tolkad, så alt somliga domstolar ansett de landtmän, som huggit ekar utan skalning, dertill hafva varit berättigade, likasom att af annan deras egendom draga hvad fördel de bäst finna, samt att andra domstolar åter ansett de personer, som löst sina ekar, lik - 42 Den 5 April. val' vara skyldige att desamma afskala, innan de fällas. Det är verkligen en sådan anomali emellan dessa förfaringssätt, alt Utsk. ansett sig böra tillstyrka förevar, förslag; ty naturligen bär författningen afsell all de personer, som löst sina ekar, skulle deröfver fritt få disponera oell således äfven skala dem, om de ville. Hvad åter vidkommer de ekar, sorn icke äro inlösta, så qvarstår visserligen att dessa kunna få skalas; men författningarna ålägga ej hemmansägare att göra det, utan vilja de det ej, må ägarne af garfverier sig deraf begagna, och då skall derom vid hvarje tillfälle kungörelse särskildt utfärdas. Slutligen har härmed afsetls en liten utsträckning, utöfver hvad 1830 års författning förutsätter, i afseende å de ekar som äro efter behörig anmälan utstämplade för hemmansägarnes eget behof, (eller s. k. vrakekar), derigenom alt äfven dessa ekar skulle få huggas utan att afbarkas. Stadgandet har varit utan nytta, ty dessa ekar äro naturligtvis sämre och deras dåliga hark liar intet värde; så all deras afskalande endast varit till hinder för afbrukliingen. För öfrigt äro dessa författningar sä fallna i glömska, att de endast gifva anledn. till en mängd trakasserier oell andra obehag af skogsbetjeuingen mot allmogen; hvarföre jag vördsamt anhåller alt R. o. Ad. täcktes bifalla delta betänk. Hr von Rosen: Jag hade icke trott, att här skulle afliandlas sättet att taga barken af ek, utan blott lagen huruvida det skulle ske eller icke.
Ständer wid sednaste Riksdag widtagne Finance-plan, i grund hwaraf ä ena sidan Banken sig ätagit fulla utbetalningen af de dä päräknade 11,416,945 R:dr 4O st. 9 rst till Krigs utgifternes afbördande, samt ä andra sidan Riksgälds Contoiret fält ' det äliggande att till Ränte' och Capitals. af. betalningar ä Kriqsskulden, ärligen af Bewillningen utbetala förcnämde 720000 R^dr. Om denna urwäg till inbringande af den till Riksgälds.Contorets ersättning crforderlige summa icke skulle anses blifwa tillräcklig, anser Stats Utskottet dertill widare kunna komma i förslag det öfwerskott i Stats Werkets inkomster, som, genom det en del Inkomst Titlar, säsom förnämligast TullPost. Chartä Sigillatä och Nummer-Lotteri medlen, torde öfwcrstiga Stats, anslagen, kan blifwa att tillgä, sedan deri. frän afgätt hwad andre Inkomst Titlar möjli, gen understiga Anslags-summorne; bwarförutan är att förmoda det, genom en klok hushållning wid Stats Merkel, samma öfwerskott än ytterligare kunde ökaS. Detta öfwerssott, som icke kan blifwa kändt för detta är, förr än emot slutet af nästinstundande är, skulle wäl, i annät fall, dä komma att anwändas säsom en till - Den 22 Ang. L2Z gäng att dermed minska Statsbristen för näst. päföljande äret, 1812; men sedan, genom den af Riksens Högloft. Ständer fastställde Stats. Reglering, Stats-Werkets wanliga ärliga be. hof fullkomligen blifwlt föresedde, g-enom an. släende af tillräckligt tillgängar, dels af Stats. Werkets egne intrader och dels, för bwad deruti brister, genom en dertill disponerad summa af ärliga Bewillningen, sä finner Stais.
KammarRådet J. G. Branting, efter lång och mödosam förberedelse, för ungefär 3 0 år sedan företog sig att utgifva ett sammandrag af sådana författningar — hvilket sammandrag denne lika nitiske som blygsamme embetsman sjelf erkände vara i flera afseenden ofullständigt —, afsåg detsamma dock icke mindre än följande, hvar för sig vigtiga och vidt omfattande ämnen, nemi.: »Sveriges Itikes styrelse, försvar, hushållning, polis, bergsoch bruksrörelse, handel, slöjder och handlverkerier», jemte ärenden som angå: Personers och egendomars, inrättningars eller lägenheters rättigheter och skyldigheter m. m., af vetenskaplig, ecklesiastik, militärisk, kameral, ekonomisk och commerciel egenskap.» H. I 22 338 Den 22 November. Om ej denna innehållsdigra förteckning anses talande, torde dock icke blott för den, som haft till åliggande, att såsom tjenstemän handlägga allmänna ärenden, utan äfven — och kanske ännu mer — för den, som i egenskap af representant funnit sig upmanad att taga någon verksammare del i sådana ärendens behandling — erfarenheten nogsamt hafva ådagalagt behofvet af en lämpligare och beqvämare samt enkom för de administrativa och ekonomiska ärendena afsedd hjelpreda, än den, som står att erhålla genom de öfver Svensk Författningssamling uprättade allmänna sakregister, hvilka, af skäl som icke här torde behöfva närmare utvecklas, lika litet kunna vara för nu ifrågavande ändamål tillfyllestgörande, som de utesluta behofvet af särskilda, tid efter annan utkommande samlingar af författningar och stadgar, hvilka ändra eller förklara den allmänna Lagen. Yid sådant förhållande och enär, äfven om ofvanberörde af KammarEådet Branting utgifna Författningssammandrag, vid den tidpunkt då det uprättades, må anses hafva varit till alla delar ändamålsenligt, det likväl synes böra komma i betraktande, att sedan dess förflutit en tidrymd af mer än 30 år, hvarunder många och genomgripande förändringar inträffat i snart sagdt alla Statsförvaltningens grenar, hoppas jag härigenom hafva ådagalagt, att giltig anledn. ej saknas för den motion jag vågar framställa: Att E. St:r måtte hos K.
Willi.: Såsom ledamot af Exped.Utsk. anser jag mig böra tillkännagifva, att jag varit bland dem, som ifrigast stridt för denna redactionsförändring, I likhet med hvad jag förut inom Huset lillkännagifvit, är jag af den åsigt, att Exped.Utsk. icke är någon copieringseller renskrifnings-machin, utan att vi äga rättighet att följa vårt omdöme om hvad som icke är lämpligt Den 9 Januari f. m. f hvad motiverna angar, ehuru vi i beslutet måste intaga de ordalag, sorn af de andra Utsk:n äro begagnade. Ehuru en adel Grefve på andra sidan mot denna min åsigt nedlagt sin reservation till prot., kan jag icke annat än vidblifva hvad jag förut yttrat. De ändringar, som ägt rum, iiro fullkomligen öfverensstämmande roed den återremiss, som från R. o. Ad. skett. Vi hafva icke borttagit annat än det som innehåller indirecta förebråelser mot konungamakten, och som således i allmänhet Varit olämpligt, eller sådant som skulle leda till vidlyftighet samt varit öfverflödigt. De af Frih. Hamilton omnämnda 3 sidorna innehöllo blott hvad 2 Stånd uttryckt under en förcgtde riksdag, och då icke 3 Ständ derom varit ense, så innefattades icke deruti något R. Sits beslut. Deremot har hvad BorgareSt., hvilket möjligtvis kunde anses såsom part i frågan, anfört, blifvit i skrifvelse!) intaget. Jag får således yrka, att Exped.Utskrs förslag måtte antagas i det skick det nu förefinnes. Gr. af Ugglas, Ludv.: Jag skall börja med alt upptaga några af de anmärkn:r, som Frih. Hamilton gjort emot förslaget. Den första rör historiken. Exped.Utsk. har ansett sig kunna utesluta de ställen af historiken, som endast innefatta ett slags beskrifning öfver reciten, utan att innebära något R. St:s beslut.
Och hade motionären, hvilkens framställning blifvit af flere ledamöter af Ridderskapet och Adeln förordad, i afseende å beloppet af det statsanslag, 140,000 R:dr årligen, som vid sistlidne riksdag ansetts vara behöfligt för att försätta dessa pensionstagare i samma ställning, som de, hvilka från och med år 1858 erhållit af Bih. till R. St. Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Rand. 10 Haft. 8 18 Stats-Utshottets Utlåtande N:o 153. sked, antagit denna summa, på sätt en i motionen meddelad beräkning utvisade, kunna minskas med 60,000 It:dr; hvadan för det af motionären afsedda ändamål, eller att pensionsförhöjning måtte få tillgodonjutas jemväl al de arméens pensionärer, som tagit afsked före år 1858 och från 18:de ålders-årel Ijent Staten i 30 år, erfordrades ett anslag af endast 80,000 R:dr, hvilket motionären hemställt att Rikets Ständer måtte bevilja; dels ock af Herr Stjernsvärd, G. M., som uti sin motion, N:o 126, under åberopande af den vid sistlidna riksdag af Herr G. Montgomery i förevarande ämne gjorda framställning, yrkat att pensionerna för alla från arméen under olika tidpunkter med pension afskedade måtte bestämmas inom hvarje grad till enahanda belopp, som tillkomma dem, hvilka nu erhålla afsked med pension; samt bj inom Bonde-Ståndet, hvarest uti motionen 458, Riksdagsfullmägtigen Anders Andreasson från Elfsborgs län, hvilken ansett obilligt och med Statens värdighet icke öfverensstämmande, att lägre pensioner tilldelades de Kronofogdar, som före den 16
Hr von Hartmansdorff!, förslag innehåller i lista punkten, att den förpligtelse, som Stånden nu äga, att öfver ett af Const.Utsk. väckt förslag, vid dess föredragning, yttra sina åsigter i form af ge - Den 5 April e. m. 129 gemensamma tankar, skulle försvinna. Jag trer deremot med många andra, att den bör bibehållas; ty då man känner att så mycket säges och talas öfverflödigt inom Slånden, vet jag icke hvarföre man ytterligare skulle gifva anledning till en mängd vidlyftiga skrifvelse!-, hvilka blott försena och inveckla riksdagsärendenas behandling. Hela den discussion, som föregår en återremiss, tjenar till föga eller intet; sällan ser man Ulsktn dermed taga någon allvarsam befattning. Men finnes der någon anmärkn., som är af en synnerlig vigt, så ser jag icke hvarför icke densamma, redan vid första föredragningen af ett mål, skulle kunna särskildt underställas Ståndets pröfning, huruvida den bör af Ståndet gillas eller icke. Ty om dä den framställda tankan af Ståndet förklaras såsom varande af vigt, så bar Ulsk. vid sin följande behandling af ärendet uti detta yttrande alltid en ledning för sina åtgöranden, hvaremot en sådan tanka, om Ståndet sig deröfver ej yttrat, betyder detsamma som intet. Jag tror således, att denna Ståndens skyldighet alt yttra sig i form af gemensamma tankar, leder lill stor enkelhet i ärendenas behandling; och långt ifrån alt vilja borttaga den för Stånden vid behandlingen af grundlagsfrågor, skulle jag vilja tillägga den vid behandlingen af äfven alla andra ärenden. Hr von Hartmansdorff säger vidare, alt då 2 Stånd stanna emot 2, skall frågan förfalla. Jag vill icke upprepa hvad föreg:de talare i detta afseende anfört, utan inskränker mig derföre till den förklaring, att jag skulle kunna instämma såväl i det förslag, som af Gr.
Visserligen kan genom en class-fördelning denna svårighet något afhjelpas, och göromålens fluetuation i aflöningsväg till en del jernnäs genom extra-medel; men då, efter uppgjord ungefärlig calcul, ersättningen för hela Rikets tullpersonal, vid sportlarues upphörande, skulle fordra ett anslag af 100,000 rtdr b:co, kommer all derutöfver sträckt extrautgift, ehuru oundgänglig, om berörde löner blifva fastställda, att möjligen ytterligare minska Statens af tullnppbörden påräknade inkomster. Vid sidan af dessa betänkligheter, dem jag hvarken bort eller velat undgå att här antyda, framstår dock för mig, att frågans slutliga afgörande är beroende af JK. M:s höna pröfning, och att beslutet således kommer att innefatta ali den lindring och lättnad för trafikanterne, som är möjlig och förenlig med det allmännas bästa, hvadan jag finner mig desto hell re böra tillstyrka bifall lill Utskis betänk. åsyftande en, efter min tanke, äfven i moraliskt hänsede önskvärd förändring af lulltjenstemännens aflöningssätt, som jag i allo biträder Utskts slutmening att sportelafgifterna, om de icke kunna afskaffas, så vidt sig göra låter många på en gång få erläggas der hufvudsaklig klarering sker, samt onödiga uppehåll och omvägar sålunda undvikas. Hr Prytz, Lars Adolph:
Lika högt som någon annan värderar jag denna sjelfskrifvenhet, och tror den utgöra ett starkt stöd för Konungamakten, men då jag uti vår representation finnér så många fel, hvilka böra afhjelpas, och hvarom tänkesätten äro mindre delade, så följer deraf, alt, om man vill hjelpa dessa fel, mäste man efterskänka något af sina anspråk. Jag vill här äfven besvara en talares yttrande, att Utsk. icke löst denna nationens lifsfråga. Denna frågans lösning kan, såvidt jag förstår, icke annorledes åstadkommas än genom det af Utsk. föreslagna sätt, och i alla fall tror jag icke, att Utsk. haft sig sådant ålagrlt. Samme talare har sagt, alt Utsk. bort bidraga lill det fredsslut emellan de mot hvarandra stridande åsigterne inom samhället. Mig åtminstone synes Utsk:s förslag verkligen vara ett sådant bidrag, men visserligen icke det fredsslut nämnde talare och flere med honom -pnskat. Att kunna tillvägabringa ett fredsslut, som alla billigar, är omöjligt. Samme talare har äfven fordrat den lösning af frågan, att Utsk. bordt framlägga ett förslag bygdt på principen af allmänna val. Jag vet likväl intet mera odieust, än om Utsk. ingått i någon ytterligare öfverläggning om sådane satser. Utsk. bar också ansett sig böra skrifva hvarken krior eller någon bok, hvilket otvifvelaktig! tillhör älskare af den politiska litteraturen och således bör detta öfverlåtas åt dem. De fleste här gjorde anmärkntr röra 12 §. Ehuru jag älskar sjelfskrifvenhelen har jag, på sätt jag redan nämnt, efterskänkt densamma. Men Mine Hrr! Hvem tillhör egentligen denna sjelfskrifvenhet? Jo hufvudmännen för hvarje ätt. Det kan väl icke nekas. Attemännen äga icke någon sådan och deras sjelfskrifvenhet beror derpå, huruvida hufvudmännen begagna sin. Den här i 12 § föreslagna valrätt inom R. o. Ad. är icke något nytt, utan en sådan valrätt finnes inom Preussen.
Fem tusen R:dr. för ett bönehus med begrafningsplats vid Turtola by; och 3:o Fyra tusen R:dr, för inköpande af boställe åt en kapellpredikant inom ofvan nämnde socken; varande härvid fri stadt del förbehåll, att dessa Irenne anslags-summor, hvilka, i öfverensstämmelse med Kongl. Majlis föreskrift, skola af Riksgälds-kontoret utbetalas, endast må reqvireras i den mån de behöfva användas, samt att de besparingar, som å anslaget för del ena eller andra föremålet tilläfventyrs uppkomma, icke må för annat behof disponeras. % *36. Likaledes hafva Rikets Ständer, med afseende å behofvet af en förbättrad religionsvård inom Tyngsjö tiil Malungs pastorat i Stora Kopparbergs län hörande kapellag, dels å sistnämnde hufvud-titel uppfört ett anslag af 600 R:dr, och dels till utbetalning från Riksgälds-kontoret i den ordning, som af Kongl. Maj;t varder föreskrifven, anvisat en summa af Fyra tusen fem hundra R:dr lör inköp af boställe åt en kapellpredikant inom detta kapellag. § 157. Utöfver de vid sednaste riksdag anvisade medel till uppförande af nya byggnader för läroverken i Wexiö och Wisby, hafva Rikets nu församlade Ständer anslagit följande summor, att jemväl, i mån af behof och i öfverensstämmelse med derom af Kongl. Maj:!, meddelade föreskrifter, från Riksgälds-kontoret utbetalas, dock med föibehåll, att några kostnader lör dessa byggnaders underhållande icke komma alt drabba statsverket, nemligen: l:o för fullbordande af lärohusbvggnaden i Wexiö, Tretio lusen R:dr; och 2:o för fullbordande af enahanda byggnad i Wisby, Femton tusen R:dr. § 138.
Såsom frihandelns vänner vanligen göra har man här äfven åberopat exempel från Norra Amerika och England, men hvad dessa länder beträffar är det allmänt bekant, att deras hamnar äro året om tillgängliga, samt att oafbruten införsel der följaktligen kan ega rum, hvilket åter icke är händelsen i Sverige såsom jag förut anmärkt. En talare har sagt, att man icke på förhand kan beräkna den storlek af saltup - 150 Den lfi Februari lagen, hvilken erfordras för att betrygga landet mot brist. Om man åtminstone ville återställa de gamla saltuplagen, under hvilkas tillvaro ingen brist inträffade, så tror jag, att man hade till en början gjort nog. Här har äfven i sednaste tider handt, att brist yppats t. o. m. på den inom Riket vanligen mer än tilllräckliga varan säd. Styrelsen har dä utsändt Kronans fartyg för att hemta varan. När detta skett med säd, så kan det äfven ske med salt; hvilket hörer till oumbärliga förnödenheler; men hvarför skall KrO' nan blottställas för sådan kostnad när köpmännen hafva ifrågavar:de skyldighet. Då Kronan, ehuru både sädoch spanmålshandlare finnas i Riket, måste underkasta sig kostnaderna för varans införsel, så bevisar det ju oriktigheten af mina motståndares påståenden, att den fria täflan icke gör tillfyllest. Då jag nu ånyo anhåller att R. o. Ad. mätte bifalla Utskis Betänk.: hoppas jag, att Ståndet icke måtte afslå det derföre, alt jag talat för saken. Frih. Cederström, Rudolf: Jag erkänner villigt mig hafva varit ganska tvekande i denna fråga, just derföre, att saltet är en nödvändighetsvara, men jag kommer likväl att tillstyrka det Högh Ståndet, att icke bifalla Utsk:s förslag; mina skäl härtill äro hufvudsakligen 2:ne. Det ena, att ett vacklande i lagstiftningen icke kan vara önskvärdt. Det kan icke gifvas någon bestämd ledning för spekulationen eller något synnerligt förtroende till lagstiftningen, då man ser att den så ofta vid ena Riksdagen ryckes framåt, men vid den andra åter tillbaka.
Af denna framställning synes, att , hvad angår Tulloch Postmedlen, bokföringen af 4» å 5o InsättningsAttester, blefve enda tillökningen i dåiksgäldsContoirets göromål, i händelse behållningarne af dessa medel komme att dit lefvereras. I afseende på Husbehofsbränvinsmedlen, så synes mig klart, att när i afseende på uppbörden af Allmänna Bevillningen m. m. U t s k o t t e t s står i relationer roed LandsContoiren och LandlRänterierne, det icke skulle förorsaka RiksgäldsContoiret någon märkbar förökning i besvär, om penningeremisserne frän LandtRänteriern"e blefvo något drygare än nu, och om lili Räkenskaperne tillkomme en ny UppbördsTitel , i stället för Lönoch Retalnings-afgiften, hvilken sistnämnde UppbördsTitel nu mera försvunnit. Slutligen, rörande ChartaeSigillatae-medlen, får jag erinra alt R. St:r år 1809, jemte afskaffande af den så kallade extra Stämplingen, stadgade såsom en till controll ledande anstalt, att papperet till ChartaSigillata, skulle, efter hvad förberördt är, förses med hvit Stämpel uti RiksgäldsContoiret. Huruvida denna åtgärd från RiksgäldsContoirets sida, i sjelfva verket innebär någon säker och ofelbar controll emot svek och underslef vid sjelfva ChartaeSigillatas-tillverkningen, måste alltid blifva tvifvel underkastadt, enär i händelse någon brottslig sammansättning vore att förmoda emellan Tjenstemännen uti ChartaeSigillatseContoiret, om afstämplingen endast der verkställdes, en sådan sammansättning emellan dem och den Tjensteman i RiksgäldsContoiret, som besörjer hvitstämplingen, förmodligen icke vore förekommen derigenom 'att hvitoch svartstämplingen verkslällcs inom serskilda på ganska kort afstånd afskiljda localer.
Utskottet har afstyrkt Rikets Ständer, att fästa något afseende på Kongl. Maj:ts Remiss af Assessoren Wahlströms ansökning, att blifva uppförd till något underhåll på IndragningsStaten; men Utskottet synes dervid hafva utgått från en oriktig 2oS Den 29 Maji. åsigt af frågan, nemligen den, huruvida "Wahlström, såsom afskedad Kronofogde, vore berättigad till pension. Hade lian haft en sådan rättighet, så hade Kongl. Majit kunnat bevilja honom pensionen, utan remiss derom till Rikets Ständer. Nu åter är fråga, om icke sådane ömande omständigheter förekomma, att Wahlström, ehuru icke till pension berättigad, må på IndragningsStaten erhålla något understöd. Jag tror dessa omständigheter vara sådane, att de förtjena afseende, och jag anhåller, att Utskottet måtte taga deni i noga öfvervägande. På dessa grunder yrkar jag återremiss af Utlåtandet. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: I anledning af Grefve Brahes Motion, om en tillökning af 5,000 R:dr i den af Rikets Ständer år iSi5 anslagne summa af 10,000 R:dr årligen, såsom fond till Expectancearfvoden för lönlöse Officerare, bar Utskottet sig yttrat, att då, genom inträffande afgång eller skeende inflyttning å ordinarie Stat af Officerare, som nu innehafva Expectancearfvoden, tillfälle bör kunna beredas, att, utan Statens ytterligare betungande, efter hand förse de lönlöse Officerarne med Expectåncearfvoden, som dertill finnas berättigade, har Utskottet icke kunnat till Rikets Ställ - Pen 29 Maji. 209 Ständers bifall understödja Grefve Brahes förberörde hemställan.
Besvär»- och Ekonomi-Utskottets Betänkande Ali 56. 5 flottans bemanning för närvarande finnes genom båtsmansroteringen att tillgå; hvarförutan, om en ständig värfvad båtsmanstrupp funnes å flottans förämsta station, häraf blefve en följd att det tillfälle till öfning, som nu genom kotnmenderingarne beredes rotehällsmännen skulle, 0111 än ej upphöra, dock till mehn för flottans tjenstbarhet, betydligt minskas, får Utskottet, som pä dessa skäl anser det väckta förslaget icke vara ändamålsenligt, hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Bxp.-Utak. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väclct motion om ändring i Kongl, Brefvet den 25 Augusti 1800, i fråga om fördelningen särskilde rusthållsdelegare emellan af ansvaret för rustningshä stens vård och skötsel. Uti ett af Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottet, remitterad! Memorial har Riksdags-fullmägtigen Anders Wilhelm. Uhr från Örebro län, med hvilken Erik Olsson, J. Lekberg, C. G. Sköldberg och Olof Larsson frän samma län sig förenat, fästat uppmärksamhet pä det för rusthållarne stadgade förbud att ej mera än en gång om äret flytta nummerhästen frän den ena delegaren i rusthållet till den andra. Väl kunde det tyckas att dä en af rusthållarne skulle i första hand ansvara för rustningens fullgörande under året, denne borde vara ej allenast berättigad, utan äfven skyldig att hos sig hafva hästen till utfodring och skötsel hela äret om och pä många rusthåll vore äfven detta förfarande fördelaktigast, men i flera fall medförde det många och stora olägenheter, särdeles då den i tur varande ansvaringen råkade vara en mindre delegare i rusthållet och kanske den minst lämplige hästskötaren.
Jag ber, ifall någon inom detta hus skulle hysa samma mening, att få nämna, alt då skjntsfrågorna äro af en omfattande beskaffenhet och derföre torde komma att föranleda mycken tidsutdrägt, har Utsk:t trott sig böra till en början härigenom medverka till afhjelpande af ett i särskilde fall öfverklagadt missförhållande. Post-diligenserna gjordes i början något lättare; men då de understundom gingo sönder på landsvägarnc, har post-styrelsen ansett sig föranlåten Den 28 Januari. 249 att antaga vagnar af starkare, men också tyngre struktur. Ilr von Möller liar sagt, att det vore olämpligt, att post-styrelsen skulle bestämma detta. Nå väl, har icke Utsk:t velat göra en ändring härutinnan, derigenom att styrelsen hlott skulle blifva, genom sin delegerade, en af de tre, som skulle afgöra frågor om tyngden. Det är icke lätt att reglementera i detta ämne. och derföre har Utsk:t också trott det vara lämpligast att öfverlemna den saken åt K. M. Jag vågar således anhålla om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Alströmer, Oscar: Det är en samvetspligt för mig att vitsorda, att, i vissa orter, det sätt, hvarpå diligenserna fortskaffas, är en stor tunga, och jag tror således att en framställning till K. M. i ämnet skall medföra mycken nytta. Min afsigt är dock icke att vilja förorda det sätt, på hvilket Utsk:t kommit till lösning af frågan. Jag tror att Utsk:ts förslag skulle kunna leda till mycket missnöje de olika skjuts-skyldige emellan. Dessutom är det åtskilliga andra omständigheter, som jag anser göra det oundgängligt att någon rättelse i nuv:de förhållanden vidtages, och jag förenar mig derföre med dem, som yrka återremiss. Så vidt jag kunnat erlära från den trakt jag tillhör, är man der öfverens om att betingslegan af 25 öre är alltför liten. Om under den korta lid, jag vistats utom Halland, några ytterligare entreprenader der kommit till stånd, känner jag ej. Men förut funnos blott tvenne sådana pä den långa sträckan från Göteborg till ändan af Halland.