Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häradsrätternas förändring till permanenta domstolar bör nemligen icke utgöra något väsendtligt hinder för brottmålslagskipningens utöfvande i nu föreskrifven ordning. Enligt Justitie-statsministerns sistberörda memorial skulle för tillämpning af Lagkomitéens och Beredningens grundsatser, för så vidt dessa på den tiden sammanstäm - Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. 19 de, vara nödigt, att riket indelades i 134 domsagor, hvarvid dock togs i beräkning att åtskilliga mindre städer skulle finna med sin fördel förenligt att lägga sig under närmaste landsrätts domvärjo. För närvarande utgör domsagornas antal 104, hvadan enligt nämnda organisationsplan ytterligare 30 nya domsagor skulle ur de äldre utbrytas. Då häradena och tingslagen för närvarande äro till antalet 319, skulle behofvet af tingshusbyggnader betydligt inskränkas, och det antogs, att, om de häraderna tillhöriga hus med jord, som nu äro till tingshus upplåtna, afstodes till Staten, så kunde häraderna för framtiden befrias från skyldigheten att hålla tingshus. Beträffande Häradshöfdingarnes förseende med boställen, så ansågs, att genom utbyte och försäljning af dem bland nuvarande häradshöfdingeboställen, som icke vore fullt välbelägna, kunde nya boställen och på samma gång tingshus anskaffas på de ställén, der de voro erforderliga. Nuvarande 56 häradshöfdingeboställen hade vid särskildt företagen värdering blifvit uppskattade tillhopa till 654,858 R dr R:mt. För utförandet af ofvanberörda organisationsplan blefvo förberedande åtgärder omedelbart derefter vidtagna, och genom Kongl. Brefvet den 23 Mars 1847 anbefalldes Hofrätterna att tillsvidare, när häradshöldinge-embete kungjordes ledigt, i kungörelsen tillkännagifva, att blifvande ansökningar antogos afse tillsättning i den yppade ledigheten utan inskränkning till visst område; till följd hvaraf Kongl. Majit sedermera, i sammanhang med häradshöfdinge-embetens tillsättande, fastställt en i viss mån förändrad indelning af domsagorna, ulan att dessa likväl förökats till det från början afsedda antal.
Dör Prins Odkar som konung och Prins Fredrik blir konung efter honom, förblifva kronorna hos hans manliga afkomlingar. Dör Prins Fredrik och Prins Oskar blir konung efter bonom, förblifva kronorna hos hans manliga afkomlingar. Äro såväl Prins Fredrik och hans manliga ätt som Prins Oskar ooh hans manliga ätt utdöda, då äro Prins Nicolaus August och hans manliga afkomlingar närmast arfsberättigade, ifall Prins Fredrik och hans manliga afkomlingar hafva öfverlefvat Prins Oskar och hans manliga afkomlingar; har deremot Prins Oskar och hans manliga afkomlingar öfverlefvat Prins Fredrik och hans manliga afkomlingar, då äro Prins Waldemar och hans manliga afkomlingar närmast arfsberättigade. I förstnämda fall ärfver Prins Waldemar efter Prins August och hans manliga afkomlingar, i sistnämda fall ärfva Prins August och hans manliga afkomlingar efter Prins Waldemar och hans manliga afkomlingar. Äro slutligen såväl Prins Augusts som Prins Waldemars manliga afkomlingar utdöda, då äro konung Georg I och hans manliga afkomlingar arfsberättigade till Nordens tre kronor. Jag sänder detta i mer än ett afseende bristfälliga förslag sådant det samtalsvis mellan Monrad och mig har gestaltat sig; måhända kunde det tjena som utgångspunkt för en underhandling.Från 0. Rosenberg till E. v. Qvanten. Köpenhamn den 14 maj 1864. Du må tro, att jag har förargat mig öfver den bestialitet, som begåtts såväl af den danske brefakrifvaren som af vederbörande norrman genom att rycka fram med innehållet af brefveU * Hvem som gjort det, känner jag icke och har ej lyckats uppspana det. Hvad mig beträffar, vet jag mig vara fri för all delaktighet deri, undantagandes för såvidt jag med din tillåtelse, under din härvaro, meddelade Ploug, Bille och Hammerich det väsendtliga af saken, men de hafva väl knappast sqvallrat; åtminstone vet jag, att Hammerich har blifvit utfrågad, och för-blifvit förtegen. Snarare kunde B. Christensens oförsigtighet hafva varit med i spelet.
Nu gäller frågan att lägga den ena statsmakten, representationen, till största delen i händer på den minst bildade delen af nationen — lill största delen säger jag, och det blefve tvifvelsutan fallet, då bildningen, förmögenheten och de större samhällsintressena skulle fä den minsta delen af valrätten. Gingc detta förslag igenom, så befarar jag all anledn. lill ånger ej länge skulle uteblifva. Det är sagdt af en föreg, talare, att förslaget är frukten af 18 månaders trägna mödor och arbeten. — Det må vara! men förslaget ansågs af mängden redan vid dess födelse såsom ett förloradt foster af partistriderna. Sådana strider kunna ej alstra lyckliga resullater; emedan partierna förslösa, under den ömsesidiga kampen oin öfverväldet, dyrbara krafter, som borde förenas för det enda gemensamma sköna målet, fäderneslandets bästa. Många voro visst icke de sympathier, som det hvilande förslaget, ännu för ett år sedan, räknade i landsorterna. Bland de bildade, bland de sansade af alla medborgareelasser, bland dem, som verkligen gjort sig möda att taga kännedom om förslaget, äro sympathierne ej eller många i detta nu. Men det gifves en mängd personer, hvilka ej så noga gjort, eller kunnat göra sig reda för förslagets innehåll, ej betänkt dess möjliga följder, hvilka, med en för långt uppdrifven ovilja mot den närvar, representationen, brinna af otålighet efter en förändrad, och blindt tro, att hvarje förändring utgör en förbättring. Desse hafva på sednaste tider ropat, och ropat högt på förslagets antagande; men hvarföre?
Skrifvelse af den 23 Julii 1815, angående i allmänhet förhöjde löner för Rikets penningelöntagande Arr.betsoch Tjenstemän, rrieddeldie beslut, att löne tillökning ej finge åtnjutas af den, som vid sin tjenst innehade större eller mindre andel af lö» nen indeld, eller ock dervid njöt fördelar af Boställen, Bohemman eller jord m, in., ansett sig icke kunna bevilja den af Krono Betjeningen i Bohus-Län sökte löne-til[ökning; likväl och då erkandt är, att Krono-Betjeningen i vissa orter af Riket innehar löne-inkomster, som icke svara emot denna Tjenstemanna-corps’s trägna sysselsättning, eller lemna densamma en skälig utkomst, fa Riksens Ständer, af sådan anledning, hos E. K. M. i underdånighet anhålla , att ett generelt Förslag till K rono - Betjeningens och Lands-Stats-Tjenstemännens jemnare samt, i förhållande till tjensiernes beskaffenhet, mera af. passad aflöning, måtte, efter föregången undersökning orri löne-vilkoren i allmänhet , varda upprättadt, samt vid nästa Riksdag förelagdi Riksens Ständer, som då torde blifva i tillfälle, att det öfverklagade lidandet afhjelpa. Riksens Ständer framhärda etc» Underdåniga Skrif velter. 415 N:o 163. Uppl. o. godk. hos Riehl. o. Ad. d. 22 Aug. 1823, Preste-.Ståndet. d. 25 — Borgare-Ståndet. d. 25 .— Bonde-Ståndet, d. 27 Kiksens Ständers underdåniga Skrif reise, i anledning af Kongl. Maj is Nådiga t Proposition , om upplåtelse af den under Gripsholms Kungs-Ladugård lydande Lägenheten, Tegelhagen kallad. S. A. K.
Fem procent årligen inbetalas, dervid Tre procent ränta beräknas för återstående kapitalbeloppet, samt å det andra, år 1845, med Sju tusen femhundra Riksdaler utbetalda lånet, Åtta procent årligen under Fjorton och ett halft års tid erläggas, hvarigenom detta lån, efter sagde tids förlopp, kommer att så tili kapital, som Två procent årlig ränta, anses betaldt. §■ S4. Stals-Utskollels Memorial M 265. 25 §■ 84. Det, för hamnanläggningen vid, Ahus, staden Christianstad, under riksdagen åren 1840 och 1841 beviljade samt år 1848 från Riksgälds-kontoret ulbetalda låneunderstöd af Tretiotusen R:dr skall återbetalas med Fern procent årligen å ursprungliga lånesumman, hvarvid Tre procent ränta beräknas för det vid hvarje liqvid återstående kapital-beloppet samt det öfriga kommer att utgöra afbetalning å detta belopp. Återbetalningen af det nämnde stad vid 1853 och 1834 års riksdag beviljade samt under år 1853 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å likaledes Tretiotusen Riksdaler, för återstående hamnarbeten vid Ahus samt Hernesta kanals fullbordande, äfvensom för muddringsarbeten och kajbyggnad vid samma stad, verkställes medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å detta låns ursprungliga belopp, hvarvid såsom ränta beräknas Fyra för hundra utaf det obetalda kapital-beloppet och öfverskottet utgör afbetalning derå. I fall denna inbetalning icke sker å bestämd tid, bör dessutom erläggas Fem procent årlig ränta för det förfallna beloppet intilldess inbetalningen deraf varder verkställd. §• 55.
Jag skulle vilja måla honom i päls och pälsmössa. Jag ser det för mig. Hon gjorde med penseln ett utkast i luften. Men det är väl omöjligt att få honom att sitta för mig? Du vill väl inte fråga? — Nej, gör det själf. Jag tror inte, att han har något emot det. Han gör sig gärna ledig. Men hör du, Wanda, om du får Konrad att sitta och porträttet blir likt, vore det roligt att få ge det till fru Säfve. Hvad säger du om det? Hon har varit så särdeles vänlig mot mig, och hon gjorde sig mycket besvär med vår våning. — Inte sätter hon värde på ett porträtt i olja, hon föredrar bestämdt en förstorad fotografi. Men vill du, så har jag ingenting emot det. Han skulle tycka om det, och det enda jag frågar efter är att få honom till modell. Så tråkigt, nu ringer det! — Det var eget — det är Säfve. Nu kan du höra, hur det låter. Säfve kom in och började ursäkta sitt besök. — Jag vill bara tala ett ord om von Altens affärer. Och så kommer jag och stör midt i en sittning! Jag skall genast gå. — Ser du, han påstår, att ett aktiekapital på — —. Resten hörde Wanda ej, hon hade gått ut i matsalen och lät därifrån lyfta in ett bord, på hvilket frukosten var serverad. — Nu sätter jag bara hit ett kuvert till. Så där ja. — Visst ska’ det vara blommor — tack, krukan är inte tung — annars smakar det inte! Sätt er nu och spisa frukost med oss, herr Säfve. Det är söndag, ni har alls ingenting att försumma. — Min hustru väntar. — Ja, naturligtvis får ni det mycket finare hemma, det är kanske inte värdt att öfvertala er. Jaså, ni vill — det var hyggligt! Nu skall jag själf vara kock, ser ni. Ni är ängslig, ni har inte något förtroende. Hon satte sig framför den lilla grillapparaten, hon medfört från Paris, ordnade de glödande kolen, lade på halstret och vände de små aptitliga lamkotletterna med en min, som om hon lekte kalas. Så serverade hon dem, skar för den kalla kycklingen och slog i rödvinet. — Jaså, ni ser er om efter en bättre stol, där har ni en. — En sådan bekväm herre ni är.
Forshaga, sluss-anläggning derstädes 354, I*11* C. 4^5, litt. G. Forsviksmo, angående underhållet af vägen deremellan och Rödesund . 384, 420* Fourage för Hof-stallet, redovisning derför 66, 244* Fouragering för värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar .. 44» 202* — åt tågande trupper 283. Fredsverkets underhållande med Barbaresk-Staterne 33^, 4'ö. Fries, Enka, angående beräkningen af dess pension 220. Frigell, dess pensionerande 63, 21g. Frimurare-Barnhuset .. 5y. Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, decharge för dem . 15-2. dito deras berättelse, angående Riksgälds-Contoiret 38. Fyroch Båk-väsendet, förhöjning i dess anslag, angående .. 53, 2o3. inrättningar, om lån dertill 4.9- Fp rings-väsendet, extra anslag. 354, A, 4^5, litt. A, Fångpredikanters aflöning, angående . , 5g, 216, Fångars skjuts och underhåll ibid. Fält-Artilleriet, nya, extra anslag till 354, l*11* A. 4^5, litt. A, Fält-J ägare -Regemente, Wermlands .. 44, 202, Färentuna, angående Kronoparkers upplåtande till Häradet gr, 224. Fördelning, ny, af Riks-Statens Hufvud-Titlar 428, 4^7. Föreläsning i Grundlagarne vid Rikets Universiteter . 62, 218. Förklaring af Rikets Ständers beslut, angående Profes sors-löner vid Universiteten . 412. 2 19 11 i8 förordnade embetsoch tjenstemäns löneförmoner, angående ... 144- Förskott på anslaget till Carlsborg och befästningarne i Stockholms Skärgård ...
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 46. önskvärheten deraf, att alla prebendepastorat kunde såsom sådana upphöra, blifvit af två Stånd gillad och, på sätt diskussions-protokollen hos de begge öfriga Stånden visa, äfven af flera ledamöter inom dessa sednare understödd, finner Utskottet, med vidhållande deraf, sig ega anledning hemställa, att Riks-Stånden ville förena sig i en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Kongl. Majit täcktes taga i öfvervägande, om icke prebendepastoraten kunde, i den mån innehafvarne afgå, indragas, samt att Kongl. Majit i sådant fall ville till nästkommande riksdag aflåta nådig Proposition i ämnet, jemte förslag till ersättning åt vederbörande för de löneinkomster, som för närvarande från dessa pastorat utgå. Stockholm den 12 Februari 1866.
Att läroämnen, hvilka borde på uppgifvet sätt, lärarne emellan fördelas, skulle blifva desamme, som vid rikets apologistskolor i allmänhet, endast med tillägg af engelska språket samt grunderna för bokföring och linearteckning; att läroordningen skulle pröfvas och stadfästas af Ephorus för stiftets läroverk, och apologisterne, hvilka, enligt testators önskan, borde tillsättas i samma ordning och med samma befordringsrätt, som lärarne vid dessa läroverk, skulle bestrida undervisningen äfven vid stadens borgarskola, hvilken hittills saknat fond för egna lärares aflöning; 64 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Att likväl, enär lifräntor ännu belastade fonden, för det närvarande blott en ordinarie apologist kunde tillsättas, hvarjemte direktionen emellertid skulle eg’a att, till biträde vid undervisningen, föreslå en duplikant, med enkel tjenstårsberäkning, samt att ifrågavarande läroklass för öfrigt komme att underkastas författningarne för apologistskolorna i allmänhet. Detta förslag öfverlemnades sistnämnde dag till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, som. efter det vederbörandes underdåniga utlåtande i ämnet blifvit infordradt och afgifvit, meddelade följande nådiga Resolution: ”Efter öfvervägande af hvad sålunda i underdånighet anfördt blifvit, hafva Wi velat i nåder tillåta, att de apologister, hvilka, i anledning af 17:de punkten i Handlanden Dahls testamente, varda anställde vid skolan i Christianstad, må under samma vilkor, som gälla för lärarne vid rikets elementar-läroverk i allmänhet, åtnjuta befordringsrätt lika med dem. Men rörande de närmare föreskrifterna, angående den ifrågaställda apologistklassen, vilja Wi uppskjuta Wårt nådiga beslut, intill dess frågan om organisationen af läroverket i Christianstad till nådigt åtgörande förekommer.” Med räntan af den s. k. Dahlska apologistfonden atlönades, sedan apologistskolan med 1840 års början kommit i gång, tvänne apologister, sorn åtnjöto i lön hvardera 600 R:dr Riksmynt.
Hermelin blifvit påförd lösen för icke mindre än öfver 100 Skåf Stångjern för endast 3:ne nye af honom tillskapade Bruks-anläggningar. Då förenämnde Ordinarie Utskylder i alla tider uttagits der egendomen är belägen, och sådant äfven 1810 och följande år ägt rum medelst desammas uttagning i Norrbotten, bör så mycket mindre anmärkningsvärd! förefalla , att endast sjelfva Bevillningssumman för desse åren uppgått till mindre belopp, ehuru den föreskrifne lindringen för Westerbottens Province icke tillgodonjutits af Frih. Hermelin. Betänkanden, AT:s 349, 35o. 157 — Oell att Bevillnings-summorne för åren 1811 och 1812 för hvardera året, utgjort mindre än för år 1810, skall hufvudsakligen härröra deraf, att under loppet af sistnämnde år blef Selets Bruksegendom eller en betydlig andel af de Norrbottniske Egendomarne försåld, och Bevillningsbeloppet för densamma borde således icke vidare Säljaren påföras. Att, på sätt uti det återremitterade Betänkandet pag. 118 omnämnes, Curatorerne i frami. Frih. Hermelins Concours anmält det de resterande Krono-Utskylderne för åren 1810, i8ri och 1812 blifvit liquiderade, kati, efter mitt omdöme, icke deraf dragas någon giltig anledning af ett förhållande, stridande emot det ofvan upptagne och bestyrkte. — Varandes benämningen af resterande Krono-Utskylder — eller också endast Restantier, en ganska vanlig benämning u alle obetaldte Krono-Utskylder, ehvad den. skattskyldige betalt något eller intet af sin KronoGcntributfon. När vidare härtill kommer att å Friherrarne Hermelins sida erbjudits qvittning å hvad de kunna, efter deras ansökning, utbekomma för räntebeloppet å 1809 års Krono-Utskylder under den tid de haft anstånd med deras betalning, — så synes allt skäl för bifall till Motionen vara för handen. Utlåtande i anledning af väckt Motion om åtskillige af de uti (io §.
»Ja, men man hade väntat sig en hel hop politiska reflexioner och allusioner, etc. etc.» svarade småleende den äldste sonen, en qvick och skarpt blickande yngling. »Ja, »man hade väntat sig»!» genmälte skrattande presidenten, »man hade väntat sig»! det är just rätta ordet, och emedan man nu fann en simpel roman, utan all den politik man väntat, och som högeligen och ljudeligen hade klandrats om den der funnits – ty qvinnan är och förblifver en misslyckad politikus eller en misslyckad qvinna – när, säger jag, man nu icke fann all den royalism eller rabulism som man bespetsat sig på att få kriticera så tager man sin hämd på titeln, och säger, med ett enkelt och oomkullkasteligt maktspråk: »den duger icke!» Och hade hon bara börjat politicera (ty vi hafva ju kommit öfverens att det måtte vara en hon, fast hon, helt konseqvent, behåller sin en gång antagna signatur af Författaren), så hade man alldeles glömt titeln för att blott hacka på boken, ty – som sagdt är – qvinnans hjerta kan gerna få klappa varmt och lifligt för fosterland och frihet, hon kan till och med gerna i tysthet få arbeta för båda delarne, så vidt hon förmår, – och det kan vara mycket nog understundom; – men att stiga upp på taken och derifrån utbasunera sin mening, sina åsigter, och derifrån vilja göra sin »politiska trosbekännelse» i hopp att få den gällande, det gör hon icke så länge hon är klok och sansad, ty hon vet då att hon skulle göra sig löjlig, utan att dock något kunna uträtta, hvarken godt eller ondt. Nej... låt mans titeln vara, och låtom oss hellre nagelfara med inkromet, och se huru det passar till titeln eller ej.» »Åh ja, men nog kunde hon väl valt en annan ändå!» vidhöll presidentskan, som var mycket säker på sin sak, att titeln var oduglig.
Alla konstitutionella Regeringar afgifva sina förslag äfven vid förutsedd möjlighet att de skola kunna förfalla; men äro -de byggda på goda grunder, så återkomma de dermed och afvakta bättre lider. Jag säger fördenskull, att jag icke finner ett enda skäl vara anfördt till försvar för detta förslag. Hr Cederschiöld har ådagalaggt de brister, som deruti förefinnas, och jag erinrade äfven om en omständighet, nemi. uteslutandet af blott det lilla ordet »alla», som ensamt gör detta förslag oantagligt. Då det är fråga om att yttra sig öfver en tryckfrihetslag, vill jag icke göra mig skyldig till öfverträdelse af lagen mot eftertryck, genom att återuptaga en anekdot, som af en värd ledamot blifvit åberopad, och hvilken jag eljest allt för gerna skulle kunna vända mot författareskapet till den nu ifrågavar:de grundlagsförändringen. 638 Den 13 December f. m. Hr Cederschiöld, Rob. Theofron: Att fråga nu är om att borttaga tryckfrihetsförordn:n från grundlagen lärer Hr Gripenstedt icke kunna bestrida, enär detta ju är tydligen framstäldt i förslaget. Jag har icke sagt, att det nya förslaget bestämdt innehåller, att tryckfrihet icke skall finnas, och jag har icke heller yttrat, att någon fara i det afseendet skulle för det närvarande vara för banden; men jag påstår, att det icke finnes något enda ord i det nya förslaget, som garanterar, att tryckfriheten fortfarande skulle komma att äga bestånd. I 86 § förekommer endast en definition på hvad som med tryckfrihet bör förstås; och häraf kan man, såsom jag redan nämnt, visserligen draga den slutsats, att tryckfrihet ock bör finnas. Emellan en sådan slutsats och en med tydliga ord uttryckt visshet, är dock en väsendtlig skillnad. Men äfven om man antager, att ifrågavarule g bör så tolkas, att den verkligen skulle innebära ett stadgande derom, att tryckfrihet skall finnas, så innehåller den dock derjemte en sådan rättighet till inskränkning deruti, att tryckfriheten derigenom skulle kunna tillintetgöras.
Jag får härigenom inlemna några af mig författade tankar om den vigtiga frågan, rörande Förstärknings-Manskapets uppsättande, för hvilken Allmänheten i de fleste orter hyser den förskräckligaste af sky; och hvad den frågan vidkommer, så blef den vid förra Riksdagen yppad igenom Oeconomieoch Besvärs-Utskottets Betänkande, men, om jag icke misstager mig, så enär Kongl. Maj:ts Nådiga fråga blifvit framställd, ' huruvida Riket kunde försvaras, så blef det till Oeconomieoch Besvärs-Utskottet remitteradt, dock likväl gjordes i Bonde-Ståndet det förbehåll, att målet icke skulle handhafvas såsom ett Oeconomiskt mål, utan Ståndets rätt, enligt 73 § Regerings-Formen, bibehållas; men, oaktadt detta, så hade berörde Utskott likväl uppgjort ett sådant Betänkande, som, efter min tanka, störer vår inom Riket urgamla frihet. Bonde-Ståndets Pluralitet såg väl de vådeliga följder, som i framtiden genom detta Betänkande kunna medföra, och, efter flera stridbara öfverläggningar, blef ett sådant beslut, igenorn en stor Pluralitets omröstning, som upphäfde allt hvad Förstärknings-Manskapets utfordrande vidkommer. De öfrige Med-Ständer, som biföllt omnämnde Betänkande med hvarjehanda tillägg, bänsköt målet till Kongl. Maj:t och öfverlemnade till Honom den rätt att Sjelf göra med detta som Han bäst och nyttigast tinner; men, ehuruväl Bonde-Ståndet alltid hyser den underdåniga vördnad för sin Konung, kunde de likväl icke förmås att öfverlemna till Konungens afgörande, alldenstund deras rätt i Grundlagarne tyckes vara så kraftigt bevarad; men likväl blef detta mål i Riksdags-Beslutet infördt, och tyckes deruti synas, likasom alla Ständerne öfverlemnat sine förklaringsbifall inför Konungen. Men, så sannt mig veterligt är, känner jag aldrig, att Bonde-Ståndets Pluralitet öfver - 46 Riksdagen 1810. lemnat till Konungen en sådan rättighet.
Klart är, att om alla kunde och alla ville hvar fjortonde dag och i värsta fall räcker till taga sina jungfrur efter » Moster E:s » princip, kl. elfva, samt för andra uppoffringar af mindre finge K. rätt. Men därför är ej den ringaste fara, nervretande art, hvilket väl inalles torde motsvara och jag vill nedslå K.s argument med ett enda hälften af det, som K:s jungfru har att göra, uppexempel. Om alla sparade och satte in sina bär den beklagansvärda varelsen ett apanage, som pengar och ingen lånade, skulle någon bankrörelse med julpengar etc. uppgår till en dryg åttondel af ej kunna förekomma och icke heller någon insättK:s hela årslön. ning. Men K. vill väl därför ej afråda folk från Nygift. att spara och sätta in? Hans sätt att draga saken in absurdum kan sålunda icke förringa värdet af » Moster E:s » råd, hvilket jag därför också anser fullkomligt orubbadt af K ' s invändningar. Samma benägenhet för öfverdrift visar K, när V i uppmana ännu en gång våra läsarinnor han i slutet af sin artikel vänder sig till mig. Om att genomläsa och noga uppmärksamma tillhans afsikt i det föregående varit att rifva ned kännagifvandet under denna rubrik i förra » Moster E ' s » välmenta råd, så synes den därefter vara att gifva mig och » den sköna synderskans numret. E n hvar kan erhålla en rikhaltig upplysta barn » i allmänhet en moralisk snärt. och väl utstyrd modeoch mönstertidning från Jag har sagt, att jungfruns dåliga lynne visade 1 april till årets slut för det billiga priset af sig, när någon hygglig ung man hos oss drack en blott två (2) kronor. Prenu ?neration bör ske toddy och åt en smörgås. Troligen har K. sett denna toddy i sin aftonbelraktelses puritanska ofördröjligen å närmaste postanstalt, emedan ljus, och han ställer till en formlig » storm i ett upplagan är begränsad, och vid prenumeration toddyglas ». Han ser däri » kalas, nattvak, ' drabör å postanstalten hänvisas till Generalpostmatiskan ', varietén och andra spektakel » samt » svaga nerver » för jungfrun.