Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Från Fahlcrantz &amp; Compäs välkända förlag fortsättes utgifvandet af de förut anmälda förtjenstfulla häftesverken Universalbiblioteket och Svenska parnassen, och har det förra nu framskridit till 14:de och det senare till 8:de häftet. På samma förlag är en godtköpsupplaga af den i vida kretsar uppburne norske författaren L. Dillings samlade skizzer under utgifmng. Det synnerligen billiga priset af 50 öre pr 96-sidigt häfte bör vara egnadt att gifva de populära och underhållande berättelserna en talrik läsekrets. Af det gedigna planschverket Museum, hvilket, som bekant, omfattar afbildningar efter berömda tajlor från skilda tider och mästare, ha nu 7 häften utkommit. Detta arbete har trots sin prisbillighet verkligt konstnärligt värde och bör ej saknas i något hem, der öfverhufvud estetiska intressen funnit någon plats. Teater och musik. Kungl. operan uppförde sistl. söndag Bizets populära opera » Carmen ». Hr Ödmann hade här återtagit Don Josés roll och firade i den samma en sannskyldig triumf ej blott som alltid hvad det vokala beträffar, utan snart sagdt lika mycket genom det dramatiska lif, han förstod förläna åt rollen. I detta senare afseende måste hr Ö. anses hafva gjort betydliga framsteg. Fru Edlings Carmen är sedan länge alltför välkänd att behöfva närmare omnämnas. Operan gick för öfrigt i sin helhet förträffligt och utöfvar fortfarande säker dragningskraft. I afton gifves åter » Oberon » '. Det utförande, som för närvarande kommer denna opera till del, torde få räknas till det allra bästa. Också återhöres den ständigt lika gerna af den tacksamma publiken. Vasa-teetern gifver i morgon lördag sin första föreställning för säsongen. » Till Paris! » heter löseu nu för tiden, och kan man ej komma till verldsstaden, så kan man åtminstone komma till Vasateatern och der få se en skymt af Paris och upplefva en mängd intressanta äfventyr i Seinestaden. Rundmålningen — den första i Stockholm — har öppnats och säkerligen komma stockholmarne att inför den samma känna sig lika stolta och förtjusta som de känt sig besvikna i det likaledes nyligen öppnade Panoptikon.
Den grund, hvarpå tillåtelsen lör delegare alt i ofvannämnda fall sjelf berga sin å åker växande gröda stödjer sig, torde emedlertid, efter Utskottens uppfattning, i fråga om äng, vara lika litet tillämplig, sorn hvad angår annan mark, såsom skog, betesmark, torfmosse o. d., hvarå något utsäde icke blifvit gjordt eller annan kostnad nedlagd, deraf frukten under det pågående året kan påräknas; och en utsträckning af berörde tillåtelse skulle således leda till ett ingrepp i den enskildes eganderält, hvilket på antagna rätts-principer icke kunde försvaras. Af denna anledning och i betraktande deraf, att det är delegarne obetaget alt, angående liden för lotternas tilltriide, träffa vänlig öfverenskommelse, hvilket också i de fleste fall lärer ega rum, få Utskotten tillstyrka, ali Nils Nilssons motion i denna del icke må bifallas. 1 i Kap. 1 § af samme motionär: att, med ändring af denna §, den föreskrift måtte meddelas, att, då protokoll ej genast vid sammanträde kan författas, detsamma först vid nästa sammanträdes början bör justeras, så framt landtmätaren icke finner att omständigheterna annat kräfva. Stadgandet i nämnda §, att förrättnings-protokoll bör inom åtta dagar efter hvarje hållet sammanträde uppläsas, och med landtmätarens, Gode Männens samt närvarande delegares påskrifter förses, har uppenbarligen tillkommit med afseende å dessa personers säkerhet, enär, hvad under ett sammanträde förefaller, lätteligen efter en längre tids förlopp hos någon af de närvarande kan falla i glömska. I allmänhet lärer emedlertid vid hvarje förrättnings-tillfälle protokollet genast författas och justeras; och högst sällan torde något sammanträde blifvit hållet endast för protokolls-justering, likasom några olägenheter af stadgandet, så vidt Utskotten erfarit, icke gifvit sig tillkänna.
Det har i alla tider besannats, att ju mera eftergifter man gör, desto högre anspråk får den, för hvilken eftergifterna gjorts. Detta hafva vi sett alltsedan år 1810, då eftergifterna började. R. o. Ad. har också med mycket skäl efterskänkt åtskilliga af sina rättigheter. Nu qvarstår endast rätten att representera vid riksdagarne, och då kommer man och frågar: »När Hrr:ne icke hafva andra rättigheter, än denna, med hvad rätt sitta då Hrr:ne såsom sjel(skrifna ledamöter i ett Stånd? Ligger det då icke klart att äfven denna rättighet måste uphöra? Ty det ena är en ovilkorlig följd af det andra». Så har jag tänkt mig saken; men jag hör nu, att vid 1860 års riksdag är opinionen annorlunda, än vid riksdagarne 1848 och 1850. Jag får naturligtvis buga mig för den majoritet, som vid en blifvande votering kommer att ådagalägga denna hängifvenhet för reformer, äfven om man dermed icke gör andra medborgare •någon tjenst. Jag kommer troligen icke att lefva, då man såsom skäl för ytterligare eftergifter skall åberopa det beslut, som nu kommer att fattas. Den sista rättigheten skall då äfven gå sin kos, den att kunna inträda på detta rum för att deltaga i öfveriäggningar och beslut om fäderneslandets angelägenheter. Gr. Sparre har talat om den ifrågav:de eftergiften, som om Deli 11 Juli f. m den verkligen skulle röra en företrädesrätt. Den gör det också, ehuru den icke är af något reelt värde; men för R. o. Ad. anser jag den vara en sak, som bör bibehållas, just för de kontrollers skull, som äro nödvändiga för att hindra obehöriga personer att inträda pä Riddarhuset såsom representanter. Man liar visserligen sagt, att dessa kontroller ändå kunna åstadkommas. Den är icke särdeles bevandrad i våra annaler, ang:de efterlefvande af författmr, som icke redan har sig bekant, med hvilken noggrannhet det iakttages. Detta har också Hr Carleson i sin reservation antydt, och det kan äfven, på sätt han anmärkt, hända ganska lätt, att obehöriga här vinna inträde.
Kakelugnsmakare . 4* Tunnbindare 5. Körsnär 1. Vagnmakare . 2. Tenngjutare . X. Kopparslagare 4- Sockerbagare . 2. Murmästare . 2. Segelmakare , 1. Målare 3. Smeder 3. Urmakare — x4§ Dessutom finnes inom Staden: Coopvardie Skeppare 3i, Källarmästare och Traktörer 8. Timmermän .6. Musikinstrumentmakare 3. Båtkarlar .. 5. -Hyrkuskar .3.^ öe särskildta industri-inrättningar som i Staden finnas anlagda, äro: Ett SockerbrukConcordia kalladt, som äges af flera intressenter och "edrifves nied fern arbetare. Afstämplingen förlidet år uppgick lill 37,491 Stalp. Topp-socker, 2000 Stalp. Candi-socker och 3o,ooo Skalp bria Sirap alltsammans i värde ansedt till 17,487 R:dr i3 sk. 4 r:st Banco tim r ,Tf'T°bt;Falriker' hriltali“ egna a, betare od. bllhjdp af iegdt folk s,studel 5r tillverlat och afatsmpla. ,4.8,0 Skäl,. Cardus-fobak 1 värde upptagen till ro,3o4 R:dr 4 ,k. Banco, hvaraf en ^aS Sll 7’700 8-894 SU'I>- oob de öfriga Tvenne Apothek af hvilka det ena redan äldre tider varit här elableradt, meli det andra forst år i83i blifvit oniao,i, i ,n nåd är ,83a kommit i verksamhet 6 °Cl‘ Februar, m». Étt Boktryckeri och en BoklådaJ Samt Ett Skeppsvarf., hvarå nybyggnader och reparationer af större och mindre Fartyg, numera hnfvndsakligast för andra orter, förrättas. Bohne. Stadens Styrelse består af Ivaline Borgmästare, en Justitie. samt en Plandelsoch Politie Borgmästare, Sex Rådmän, En Kämner Pre ses En Stads-Fiskal och Nio Politie-Betjenter.
Ridderstapet och Adeln p> öfwat nödigt, att öfwer Gtats-Werkets inkomster och utgifter en Hufwud-bok med dubbla partier mätte hällas, till hwars uprattande ät Kongl. Mast skulle i underdånighet öfwerlemnas, att anbefalla nödige mätt och steg; hwarjcmte Ständet beflöt framförandet af den underdämga önstan, det tacktes Kongl. Maj: k i Räder för hwarje är ä Nantepersedlarne fastställa sädane pris, som kunde anses wara « enligt förhällaflde med de allmänt gängbara. 2:0 Likaledes godkändes Utskottets förklaringar öfwer de i andra puncten innefattade ig Moment, dock med Set tillagg ivid 5:te Momentet, att hos Kongl. Maj:t ffulle r un - 563 Den 16 April. i underdånighet anhällas, det mätte Kongl. Majit k Näder förständiga wcderbörande, om en förbättrad och mera noggran controll, i afseende pä Upbörden och LefwereranLct af Alun -tiondcn , halst Ständct hade sig bekant den. betydligare tillwerkningen, serdeles i Westergöthland, af denne artikel, som ej heller under de senare ären saknat afsättning. ^ z:o Bifölls hwad Utffottct i z:dje puncten föreslagit, rörande Hufwud-titlar, och anslags Summor, likwäl med instämmande i den af Högloft.
M. äskade anslag af 3000 R:dr, att för 3 år, med 1000 R:dr hvartdera året, till Direktin för Svenska Nykterhets-Sällskapet utbetalas för bestridande af utgifter till nykterhetens befrämjande, samt, efter denna proposis besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Gr. Lagerbjelke: Emot sjelfva anslaget har jag ingenting egentligen att anmärka, men der slår ett vilkor, som jag för min del fruktar skulle lätteligen kunna inleda i svårigheter. Der slår nemi. att anslaget ställes till K. M:s Nåd. disposition efter vederbör-. des hörande. Nu vet K. M. icke hvilken denne vederbör:de kan vara. Skulle det vara Erkebiskoprn, skulle det vara Ministern i Paris eller hvilken vederbör:de? Mig synes för ifrågavar:de fall vara tillräckligt det stadgande, som finnes i 10:de §:n Reg.Fm, att ”innan ärender hos Konungen i Siats-Rådet föredragas, skola de, genom nödiga uplysningars iohemtande från vederböride Embetsverk, af den föredragande beredas.” Jag får derföre vördsamt föreslå, att R. o. Ad. täcktes bifalla denna punkt med uteslutande af de orden ”efter vederbör:des börande.” Den 19 Augusti e. m. 67 Hr Adelborg, Anders Otto: Jag tror icke alt någon oreda kan upstå äfven om icke ett sådant försigtighetsmått, som man bär äskar, blifver iakttaget. Med ordet ”vederbönde” kan här naturligtvis icke menas några andra än Svenska Mjnislern i Paris och Pastorn i Svenska församlingen derstädes, hvilka äro de enda sorn kunna gifva alla de uplysningar, som blifva behöfliga. Jag anhåller att det må få stå såsom det står och all Betänk, må bifallas. Hr Printzensköld:
Dä vi veta af hvilken vigt för Svenskar och Norrmän den Svenska kyrkan i London varit, måste vi väl äfven inse, huru maktpåliggande uprätthållande af en luthersk kyrka i Paris måste vara för lärans bekännare. I allmänhet anse främmande länders innebyggare Sverige såsom den lutherska kyrkans hufvndort. I så aflägsna delar af Europa, som t. ex. i Wallachiel, har Sverige eller dess regering ända till de sista tiderna ansetts som den lutherska bekännelsens beskyddare. Under den tid jag var Siats-Sekret, för de kyrkliga ärenderna, hitkom från Bucharest en luthersk prest, vid namn Sarai, för att här begära understöd åt dervar:de lutherska kyrka, och då varande Konungen beviljade för sådant ändamål kollekter. Den ifrågavar:de församlingen hade sedan Carl XH:s vistande i Turkiska länder slått under Svenskt beskydd. Om hon ännu finnes, eller under närvande krigshändelser blifvit uplöst, är mig obekant. Emedlertid kan jag icke annat än önska, all Svenska folket, för att motsvara sitt anseende af lutherska lärans beskyddare, icke må undandraga sig det ringa understöd, som nu är i fråga. Jag hemställer derföre, om del icke vore skäl bevilja ett anslag sålunda, alt det öfverlemnades till Konungen, för att begagnas på sätt Han, efter uplysningars inhemtande från vederbönde i Paris, kan finna syftesenligt. På grund af dessa skål, anhåller jag om återremiss af denna punkt, så att, när svar från StatsUtsk. återkommer, Ståndet må kunna med mera sakkännedom fatta sitt beslut. Möjligen är motionären då återkommen till fäderneslandet just från Frankrike, ben 1 Juli. der, enl. hvad jag nyligen af tidningarne sell, han i religiöst ändamål besöki Strassburg. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag vill icke motsätta mig cd äterremiss, om R. o. Ad. anser, att man genom en sådan kan främja religionens uprälthållande hos de i Frankrike varande landsmän; men jag anhåller, att få försvara det sätt, hvarpå Utsk. behandlat ifrågavar:de motion. H. Ex.
Stad för ber inquarterade g Esqua droner af Mörnerska ^utzar-Rcgemenret ^ti Nådig Skriswelse till Stats, Utstöttes af ken 2; sistledne Junii, har Kongl. Maur i Noder behagat kill Utskottet öfwerlemna Riksdags-Fuvmägtigens för Malmö Stad, Herr Commerce - Rådet och Riddaren af Kongl. Wasa Orden C. M. Nord, lindhs undcrdaniga Ansökning, deruti Herr Commerce, Rådet, under anförande af det dryga och Mal, mö Stads förmåga öfwerstigande beswär wid In, quamringcns utgörande för de der föelagde Troup, per, samt med åberopande af Riksens Höglostige Ständers wid iFvy 06) 1810 arens Riksväg i Stockholm framställda underdåniga önskan om lättnad i Jnquarterings-beswäret för de Städer der ständige Garnizoner äro förlagde, underdanigst anhållit, att Caflerner och Stall för de i Malmö in, quarterade Stab och Esquadroner af Mörnerska Husar-Regementet matte anskaffas, men hwilket Staden dock erbudit sig att sjelf werkställa, derest Staden härtill erhöll ett förskott af 40, a 50,000 R:dlr Banco mor Fyra procents ränta och Twa procents afbetalning. Jcmwäl har Wälloflige BorgareStåndet till Stats-Utikottet remitterat Herr Commerce-Rädet Nordlindhs i samma ämne den 20 sistl. Junii ingifne Memorial. För att närmare ådagalägga, ej mindre behofwet än billigheten af ifragawarande Förffott, har Herr Commerce, Rådet sa wäl uti desi underdåniga Ansökning, som uti vfwanberörde till Wälloflige Borgare Ståndet ingifne Memorial an, dragit, hurusom Jnqvamringen redan länge wari^ i758 Den r?
Beträffande beväringen, vill jag anmärka, att under den tid Gr. Gyldenstolpe var Chef för Landtförsvarsdepartementet, gjordes försök till institutionens tidsenliga utveckling. En K. Propos. afläts om ökande af tiden för beväringens exercis. Hetta var ett mål, för hvilket man äfven förut sträfvat, ehuru R. St:r då satt sig deremot. Man vågade icke begära i den K. Proposm att öfningarne skulle få fortgå under två år, utan påyrkade endast förlängd öfning under ett år. R. St:r beviljade emellertid att beväringen skulle exerceras under tvenne år. Vidare har förut varit stadgadt, att vid beväringens uppbåd alltid skulle först tagas den yngste beväringsklassen. Då beslöts den förändring, att K. M:t skulle kunna uppbåda hvilken klass han ville och dervid icke på en gång behöfva sträcka uppbådet öfver hela landet. — Detta var två stora förbättringar och dertill kom ytterligare att genom serskildt anslag utväg bereddes att med ändamålsenlig beklädnad förse beväringen. Jag tror, att det varit lyckligt, om man velat i den Ggtningen fortsätta och fullkomna institutionen. Huruvida så skett, känna Hrr:ne lika väl sorn jag. Då jag förra gången hade ordet, inskränkte jag mig till att endast uttala såsom min enskilda åsigt, att ifrågavtde anslag icke borde beviljas, men dels på uppmaning af åtskilliga ledamöter och dels för att visa, att jag i detta afseende icke står ensam, vill jag nu hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos, på afslag. Gr. Lagerberg: Jag hoppas, att Ståndet icke finner un derligt, om jag upplyser Frih. Klinckowström, att jag meddelat upplysningar i ämnet på grund af min representationsrätt och icke till följd af min embetsställning. Om jag här talat, som militärisk embetsman, skulle jag ej underlåtit att i föregående plenum mot Frilen göra stora påminnelser. Skulle deremot någon tycka det varit underligt af mig yrka förändring i den K.
Yid detta besvärsmål förekommer det märkliga och ovanliga förhållandet, att klaganden, Komminister Ignell, blifvit af Linköpings Domkapitel, öfver hvars åtgärder vid upprättandet af förslaget till ofvannämnda pastorat han besvärat sig, beskylld för irrlärighet, samt att till följd af denna hans irrlärighet hans kompetens blifvit, om icke bestämdt förnekad, åtminstone ifrågasatt. Mig förekommer härvid först anmärkningsvärdt, att regeringen kunnat tillåta ett Konsistorium att frambära inför thronen en så grav beskyllning mot en sökande prestman, utan att hvarken detta Konsistorium, ej heller det Konsistorium, hvarunder han såsom tjenstgörande Komminister sorterar, blifvit ålagdt att ingå i någon laglig undersökning om denna svåra beskyllnings grund och befogenhet. Redan denna uraktlåtenhet synes mig med skäl böra läggas regeringen och framför allt den föredragande Ecklesiastik-ministern Doktor Anjou såsom en anmärknings-anledning till last, emedan den är ett förbiseende af den vård om kyrkan, som tillkommer Kongl. Maj:t, såsom Högste Biskop, och till hvilken vård äfven obestridligen måste höra, att hvarje församling må blifva försedd med Lärare, mot hvilkas lära och vandel ingen tillvitelse med fog må kunna göras. Men Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 17 Men ville man nu äfven låta donna anmärkning falla, helst Regeringens förfarande i denna del mer kunde betraktas såsom stödjande sig på prejudikat — emedan samme prestman på grund af den irrlärighet, den man uti hans utgifno skrifter velat finna, redan år 1843 blcf af Stockholms stads Konsistorium utesluten ifrån förslag, utan att, vid af Ignell häröfver anförde besvär, Regeringen då såg sig föranlåten att anbefalla någon laga undersökning af beskyllningen, utan endast uppkäfde såsom olaglig och obefogad den konsistoriel åtgärden — så förekommer som ny anledning till anmärkning den förnärmelse mot klagandens rätt, som vid afdömandet af detta besvärsmål har egt rum.
Den 23 Maji, 153 röngar, som dem vållat, om orsakerna till des^ sa Författningars utgifvande och anmärkningar deröfver, sa kunna väl dessa ämnen icke ina nehälla hemligheter, som mindre böra komma till Ståndens, an ConstitutionsUfskottets kännedom, hvilken det äfven är betagen i vissa vigtigare föremål, som icke få uppenbaras. Hvilken Auctoritet som hellst är förbunden att gifva bestämda svar i sådana ämnen 60m hos dem få andragas, och deruti upptaga de omständigheter, som af den sökande kunna uppgifvas Högloflige ConstitutionsUiskottet vill ensamt vara frikalladt ifrån en sådan skyldighet, och efter eget godtycke dömma öfver hvad som bör komma under granskning. Här är ej fråga om någon af Riksens .Stans der utöfvande Domaremagt ; men Nationen äger rätt att genom sina Representanter ut, trycka Opinionens tänkesätt om deEmbetsmäns åtgärder och skicklighet, som fått sig uppdragit det höga förtroende, att gå sin Konung i underdånighet tillhanda med sina råd, samt deltaga i beslut i ämnen , som röra Fäderneslandets bästa och hvarje Enskilts deraf beroende väl. Allt annat förhållande skulle vara ett ingrepp i Konungamagtens helgd och Ständernas fri och rättigheter. Ehuru jag lefver i den glada förhoppning, att de Riksens Ständer, som det tillkommer att afgöra ifrågavarande ämne, nogsamt lära inse olämplig, heten af den nu föreslagna nya Redaction, och i följe deraf den afslåj kan jag dock icke 154 Den 23 Maji, annat än för min del i förhand protestera emot dess antagande, såsom efter min tanka stridande mot den afsigt med dessa åsyftas, Märkligt är, att
Då man nu är i full gång att införa äfven i vårt land den preussiska korporals-stockens regemente gentemot arbetarne och derjemte den alls-mäktiga statens ingripande såsom socialistisk man vet knapt om man skall säga fog6lskrämma eller lockbete, är en dylik skildring från industriens hufvudland, från det på samlade erfarenheter och sundt omdöme liksom på respekt för enskild frihet rikaste mo~der o a samhället, en verkligeti behaglig oas i brutalitetens och de dimmiga frasernas ödemark. Måhända bidrager dock härtill att skildringen är synnerligen optimistisk. Sveriges Rikes lag jemte Förordningar och stadganden, som utkommit till slutet af år 1888, utgifven af W. Uppström. 3: dje uppl. Då denna lagedition för några år sedan utgafs i sin första upplaga, väckte den stort uppseende dels på grund af sin ofantliga prisbillighet — 3 kronor för häftadt exemplar — dels på grund af den delvis nya princip som följts vid dess redigering. Utgifvaren hade uteslutit de i 1734 års lag förekommande numera icke tillämpliga stadgandena, hvilka annars belamrat alla våra lageditioner: ett synnerligen svårt och grannlaga värf, som det icke torde vara möjligt att till allas tillfredsställelse utföra. Det är nämligen i många fall alldeles icke någon lätt eak afgOra, hvad som ännu kan anses gällande eller icke. Mot den utsofring som verkstälts kan emellertid, så vidt anmälaren vid en synnerligen noggrann granskning af nu föreliggande upplaga funnit, icke någon enda anmärkning med obestridligt fog göras. Åberopandet af och hänvisningen till den mängd författningar, som ej kunna i de vanliga lageditionerna införas, är gjordt med synnerlig omsorg och i så stor utsträckning, att det förefaller nästan oförklarligt, att i den beqväma lilla boken blifvit plats till allt. Ett i hög grad ökadt värde erhåller denna lagedition genom de särdeles talrika prejudikat, i synnerhet af nyare datum, som anföras eller hvartill hänvisas. Priset är, som nämdt, oerhörd t billigt, 3 kr. för häftadt, 4 kr.
Som för en hvirfvelvind altarne ramla - Folken i skälfvande undran sig samla. Kännen I Satan, som fjättrarne lossar, Satan, förnuftet, som hämnar och krossar! Hell dig, o Satan, hell! Ljusning du bringat! Presternas Jehova du har betvingat! Med denna hemska åkallan slutar sängen. Och hvem har skalden velat förhärliga, med denna sång? Han svarar sjelf härpå: Jag har skrifvit min hymn till de två guddomligheterna (Naturen och Förnuftet) i min själ, i din själ och i alla goda och ädla själar: till de två guddomligheter, som den ödsliga och råa asketismen afskyr under namn af kött och verld, som teokratien bannlyser under namn af Satan. Dessa stanser äro för Dagens Krönika öfversatta af hr Kdv. Fredin. » Satan är för asketikern skönheten, kärleken, välbefinnandet, lyckan. En stackars nunna önskar sig en endi vieqvist; på den qvisten sitter Satan. En munk finner behag i en fogel, som sjunger i hans ensliga cell; i den sången dväljes Satan. Det är denna vilda asketism, som förnekat naturen, familjen, staten, konsten, vetenskapen, menniskoslägtet; som till förmån för det kommande lifvet undertryckt det närvarande; som af kärlek till själen gisslat och marterat kroppen. Satan är tanken, som flyger, Satan är vetenskapen, som experimenterar, Satan är hjertat, som brinner, Satan är pannan, på hvilken står skrifvet: Jag böjer mig ej. Allt detta är sataniskt. » Vi finna Satan i det gamla testamentet. Han är den förste rebellen mot Jehovas despotism i skapelsens öken. Hvad sade då denne ädelmodige frestare åt mannens följes-lagarinna? Han visade henne i den tillslutna och enformiga lustgården det hemlighetsfulla träd, som bar kunskapens och lifvets äpple; och han sade: äten af detta, och I skolen vara såsom gudar! — Och hvad annat sade i sjelfva verket till oss Pytagoras, Anaxagoras, Sokrates, Plato, Aristoteles?