Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stirs beslut vid förra Riksdagen anvisades årligen en summa af 100,000 rdr, att påbörja arbetena på hufvudstadens södra sida, och nu har K. Mit för denna statsregleringsperiod äskat 300,000 rdr för befästningsarbetenas fortsättande. Utskit afstyrker bifall tili detta K. Det anför såsom hufvudsakliga skäl för sitt afslag, att befästningarne ej skulle blifva tillräckligt utförda, för att motstå ett anfall, och att de skulle behöfva mera utvidgas, samt att kostnaderna i följd deraf skulle höjas öfver hvad som vid förra Riksdagen var bestämdt. Det faller 110 I')en 13 April. af sig sjelft., att ingen fästning är så bygd, att ej linder årens lopp förbättringar derå behöfva göras, men att några ytterligare permanenta verk, utöfver de i planen uptagne, icke för det afsedda ändamålet böra ifrågakomma, synes vara tillräckligt klart, ej allenast af Beta st ning-Korn i t éens fastställda oell oförändrade förslag, utan äfven deraf att alla andra erforderliga anläggningar äro passagera, d. v. s. de tillhöra fältbefästningen och utföras endast under pågående krig — hvarpå ett exempel tydligast framstår i Sebastopol, hvilket väl var befästadt, men hvarest, sedan belägringen redan börjat, verken betydligt utvecklades. Vidare säges, att tankarne vore så delade, ej alleuast om nyttan af sjelfva befästningen, utan fastmer om sättet för dess anordnande, att häruti skulle ligga ett giltigt skäl till arbetets inställande. Att tankarne äro delade bevisar väl egentligen ingenting annat i (letia fall, än i andra; och för att finna det rätta, torde mari göra klokast uti att fästa sig vid hvad de mest sakkunnige bland män af facket yttrat. Slutligen öfvergår Utskit till det påstående, att för denna sak fattas konstitutionel ansvarighet. Deremot ber jag att få fusta synnerlig vigt vid hvad af li. St:r vid sednaste Riksdagen begärdes och som jag nyss varit i tillfälle att citera. R.
Har icke vexeln på utsatt dag eller in< 111 nästföljande söknedag blifvit betald, så tillåter den genast promt execution. Detta är allt hvad sorn kan behöfvas. Örn gäldenären håller sig undan, så tjenar det honom till intet; ty detta executionstvång äger i alla fall ruin, sä snart förenämnda stadgande qvarstår. Jag skulle derföre tio' det vara öfverflödigt att bibehålla detta 9.:a mom. af i5 §:n och instämmer med Hr Ribbing uti hans förslag, anseende det likväl inycket likgiltigt, om man låter det stå såsom en 1Ö § eller såsom 2 mom. af den i5:de. Hr von Hohenhausen: Förbindelser genom skuld sedel eller genom vexel utgöra i allmänhet tvänne särskildta slag, i följd af hvilka skuldfordringar olika kunna utsökas. Jag tror icke, att vexelrätten kan användas, när den icke har blifvit uttryckligen bestämd, utan då kan icke f01 findeisen jemföras med något annat än en sedel, som är ställd på betalning vid anfordran. Alltså måste jag vidblifva hvad jag förut haft äran föreslå. Hr Rosenblad: Jag får ändå fasta uppmärksamhet derpå, alt i det redan fattade beslutet står icke—”för skuldsedel af den mest executiva beskaffenhet,” utan der står — ”för skulder af den mest executiva beskaffenhet,” och det lärer aldrig kunna bestridas, all vexel är en skuld. Frih. Cederström: Hr Rosenblad söker föigäfves att få en skuld till vexel och under stadgandena om vexelrätten inbegripen, då den icke är benämnd såsom vexel, ingen domare eller executor kan för en annan skuld tillämpa vexelstadga!!. Jag begär propos. på Hr von Hohenhameus förslag. Hr Ribbing: Jag kan ingalunda instämma i liivon Hohenhausen* och Frih. Cederströms förslag. Jag anser det alldeles öfverflödigt och tror, att om man skall så i minut gå lill väga med alla föreskrifter, så blir det slutligen ingenting att föreskrifva i bolagsi eglorna.
Vidkommande åter de fall, då, i anledning af Utskottets hemställanden, om underdånig framställning till Kongl. Majit, angående vidtagandet af åtskilliga förändringar eller indragningar af vissa Auctoriteter eller Corpser , 2 Stånd bifallit, men erne afslagit Utskottets förslag; så enär anslagen emedlertid blifvit lill fulla beloppet uppförde, inverka väl Utskottets förslag icke directe på nu uppgjorde Statsreglerings anslags-summor; men då Utskottets framställningar afsett, ej mindre beredande af framtida minskning uti de ifrågakomne anslagen, än ock att, genom de tillstyrkte indragningarne, bereda tillgång till andra nödige och nytlige utgifter inom samma Hufvud-' titlar och hvartill Utskottet, med afseende å dylik tillgång, ansett serskilda anslag icke böra beviljas, lärer dock icke kunna bestridas, att de ifrågakomne, af etne Stånd gillade, åtgärderne hafva det närmaste sammanhang med Stats-regleringen och de anvisade anslagens användande, hvarföre oek Utskottet trott dessa frågor rättast vara att hänföra till sådane, hvarom, då 2:11a Stånd stannat emot 2, votering i Förstärkt Stats-Ulskolt borde företagas. Efter att sålunda hafva redogjort för de åsigter, som af Utskottet varit följda, i afseende å förutnämnde 2.'ne principfrågor, och hvilka åsigter Ut - Slats-Utskoltets Ullulande, N;o 345. 3 sköttel icke anser sig kunna frånträda, får Utskottet meddela serskildt yttrande, angående hvarje af de olika punkter, hvilka, af här förut omförmälde skäl, icke blifvit föremål för votering vid Förstärkta Stats-Utskottets sam manlräde. 4-'de punkten, rörande Utskottets gjorda, af a:ne Stånd bifallne , men af 2:ne ogillade tillstyrkan, att samtlige Slotten måtte ställas under inseende af en enda, redan befintlig Embetsmyndighet, har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men godkänd af Borgareoch Bonde-Stånden.
Ir Banco skall afsällas, återstår att få afgjordt, huruledes nämnde arfvodes-belopp bör utgå; och som Borgareoch Bonde-Ståndens beslut innefatta bifall till Utskottets senare hemställan, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln att i delta beslut instämma; men Banco-UIskottets Memorial, N.o 112. 25 skulle denna inbjudning icke antagas, torde votering uti Förstärkt BancoUtskott böra anställas öfver följande voterings-proposition: Den, som bifaller Utskottets uti Utlåtandet N:o 78 gjorda hemställan, så lydande: Banco-fullmägtige berättigas på Räkningen: ’’Obestämda Supplementarstaten” disponera ett arfvode af högst 300 R:dr Banco årligen, att användas såsom ersättning till den person uti Banken, som, uppå Banco-Secreterarens hemställan, blifver af Banco-fullmägtige förordnad att vid räkenskaps-göromålen inom Banco-fullmägtiges Expedition Secreteraren biträda; voterar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, så kommer, i enlighet med Utskottets Belänkanden N:ris 36 och 44, alt vid Banco-fullmägtiges Expedition anställas ett räkenskaps-biträde, med åliggande att granska och med hvarandra jemföra alla till Fullmägtige inkomne uppgifter, rörande räkenskaps-förbållanden, samt, i händelse något dervid befinnes att anmärka, sådant för Fullmägtige tillkännagifva; alt upprätta de sammandrag, som kunna vara anbefalda; samt att tillhandagå ej mindre Fullmägtige än Banco-Secreteraren med alla erforderliga utredningar och uppgifter i räkenskaps-väg; skolande till nämnde räkenskaps-biträde, uti Bankens Aflönings-stat på Supplementar-staten, under titel: ”Serskildta löner, anslag och arfvoden för personer, sorn icke tillhöra någondera af ofvanupptagne tjenstegraderuppföras ett arfvode af 300 R:dr Banco. Stockholm den 26 October 1840.
Jag tror i öfrigt, raine herrar! alt den ömsesidigt raedgifna obetydliga kostnadens sparpenning skall länge blifva ännu obetydligare; ty då, efter sjelfva Utskts förslag, manskapet icke bör och i allt fall icke kan, förrän efter uttjcnl capitulation , afskedas, skall för 100 rekryter, sora detta år, liksom vanligen de föregrde, tillkomma eller recapitulera, 6 år erfordras, hvarunder deras förmåner måste dera förunnas, liksom, intill skeende successiv afgång, åt de öfrige circa 5oo man, hvarförutan summan, när den i en framtid komme atf i circulationen brista, icke heller torde blifva utan inverkan på det län, derifrån-, med undantag af 3o man från Dahlslandsoch Nerikes-gränserna, alla nuvar. jägare äro hemtade och emellan vapenöfningarna lör — med beräkning af sin jägaresold — nedsalta dränglöner gagna sina arbetsbehöfvande husbönder, hvaremot desse samme efter reductionen torde med hustrur och barn nödgas betlande kringstryka i provinsen. Ju mera jag analyserar ställningar och förhållanden, ju mera öfvertygas jag, att om man, i stället för snörp-systemet, ville påtänka att med det utomordentliga anslaget af några hundrade r:dr bereda detta regtte någon öfverensstämmelse med bevärts-manskapets samlingsoch marscherings-sätt till och från mötena, samt lika underhåll derunder, emot indraga, af de s. k. inqvarterts-penningarna, 2 r:dr 24 sk. perman, hvilket jag föreslagit; så skulle de ofullkomligheter försvinna, som ännu måhända vidlåda regttet, oaktadt befälets bemödanden.
Uppl. och godk, lies Ridd. och Ad. den 8 Maj 1818, Öfriga Puks-Stånilen den 9 Maj — Riksens Ståndens underdåniga Skrifvelse angående vilkoreti för IVadstena Kloster-Kyrkasupplåtande ät IVadstena Stadsoch dermed förenade St. Pehrs Lands-för samlingar. Sedan, pä Wadstena Stadsoch St. Pehrs dermed förenade Landsförsaml ingars underdåniga Underdånigt Skrifvelser. 215 ansökning, Kongl. Maj:t genom Nådig Resolution den 18 Februari förlidet år bifallit, att Wadstena så kallade Kloster-Kyrka skulle till dem öfverstås, dock i det skick den befinnes samt utan något anslag af Kongl. Majlts och Kronans medel till dess inredning och framtida underhåll , men Församlingarne sedermera uti en af .Landshöfdingen och Dom-Kapitlet i Jonköping insänd och med förord beledsagad ytterligare ansökning i underdånighet anhållit, icke allenast att Stambok och KollektÖfver hela Riket måtte dem beviljas till insamlande ‘af understöd lör Kyrkans iståndsättande med inredning ochTornbyggnad, utan ock att /för sådant ändamål Nådig Proposition kunde göras Riksens Ständer om utbetalning lill Församlingarne af( den summa omkring 5000 R:dr Banko, som vid dejf‘å Kyrkan företagne reparationen öfverblifva på de genom försäljning af hennes fordna Koppartak till Stats-Verket influtna medel, hvaremot Församlingarne ville åtaga sig och efterkommande Kloster-Kyrkans framgena sorgfälliga vårdande och underhållande; så har Kongl. Maj:t under den 10 nästlidne December beviljat Församlingarne > för Kyrkans emottagande med vilkor att ansvara för alla reparationer och dess iständsättning, den begärde Kollekt och Stambok, samt beträffande återstoden af de för Koppartaket influtna medel öfveriemnat f*ågan till Riksens Ständers Stats-Utskotts åtgärd.
Kommitteen ansåge, på ofvan upptagna skäl, att denna bränvinsbränning, om också mindre ändamålsenlig, än den, som drifves i fabriksväg, dock kunde bär i landet uthärda täflan med fabrikerne, samt att om ifrågavarande bränvinsbränning finge fortgå vid sidan af fabrikerne, med en väl beräknad beskattning, bränvinsbränningen ofelbart skulle, allt efter lokala förhållanden, småningom i den ena fruktbarare, mera uppodlade, mindre skogrika trakten sammandraga sig i större verk, och deremot i den andra, mindre uppodlade och odlingsbara, skogbevuxna, der längre afstånd skilja hemman och odlade fält, förblifva fördelad i mindre brännerier. I andra orter, Bih. till R. St. Proposition, N:o 26. eler en lätt afsättning kan påräknas för de råa produkterna och inga särdeles gynnande omständigheter uppehålla bränvinsbränningen, komme den måhända att alldeles upphöra. Kommitteen, som således ansett ifrågavarande mellanklass af brännerier icke böra undertryckas, tillstyrkte i underdånighet, att äfven hädanefter rättigheten dertill måtte grundas på innehafvande af jord uti en lämplig progression af värdet å densamma. Det vore ej rättvist, att den, sorn eger eller innehafver jord för ett värde af 1000 r:dr, skulle dela lika med den, som innehar jord för ett värde af 20,000 r:dr och derutöfver; och kornmitteen ansåge det också hafva varit under synbar afsigt att rättvist fördela Lränvinsbränningsrättigheten på jordbruket, som tariffen i 3 § af 1845 års förordning blifvit uppgjord. Denna tariff, oförändrad sedan år 1812, hade emedlertid visat sig ingenting mindre än rättvis, ty med den tillåtelse, som nu är lemnad åt hvarje bränvinsbrännare, alt öka pannans afverkningsförmåga genom förändring af dess form, samt tillsats af nuiskvärmare, rektifikator, ångapparat m. m., visade sig, alt, för närvarande, jord af ett ringa värde kunde vara tillräcklig, för att derpå anlägga en bränvinsfabrik af flera hundra kannors daglig tillverkning.
Jag har ofta tänkt mig, hur tomt det skulle kännas att lefva hela sitt lif utan annat mål än sig själf, utan att hafva någon att dela med, vare sig sorg eller glädje, och jag har uppriktigt bedt himlen bevara mig från ett så- dant öde. — Men säg mig, » tillade hon skalkaktigt och lutade sig tillbaka i soffan, » hvarför ni med edra åsikter och eder ställning ej redan skyndat att förankra er lefnads julle i den äktenskapliga hamnen, som ni påstår vara den tryggaste och bästa. » É§H£? Aktuarien, en herre om 30 år, af ett sympatiskt utseende, strök småleende sin ena mustasch. » Det gifves så många synpunkter, min frö- ken, » sade han. » Den ena tycker så och den andra så. En är nöjd blott han får ett föremål att fästa sig vid. En annan söker anlag, egenskaper och fullkomlighet — med ett ord, ett ideal. » » Och ni har ej funnit ert ideal, förstås? » » Det är ej allom gifvet att finna lyckan, fastän hon kanske ibland är en så nära, att man kunde gripa henne i de guldglänsande lockarne. Det fordras tillfälligheter, för att man skall få lära känna hvarandra på det rätta sättet; man måste visa sig för hvarandra utan någon påtagen tillgjordbet eller hycklande maskeradmin, och det är ju i vårt stora sällskapslif rent af omöjligt de olika könen emellan. Blott under den förutsättningen att man på förhand riktigt lär känna hvarandra, kan man tänka sig in i framtiden, utan att göra sig illusioner. » » Ni menar att äktenskapet i de flesta fall är ett lotteri? » » Ja — ett lotteri, där man sätter allt på ett kort och låter slumpen afgöra. Det är ju så de flesta af våra dussinäktenskap komma till stånd. Jag vill nu inte tala om de äktenskap, som arrangeras af tanter och mostrar, då de båda offren » fösas » tillsammans, eller sådana, då den ene äktenskapskandidaten af » konvenansskäl » tvingas att gifta sig med en, då han i själfva verket tycker om en annan. Tänk er nu, att två unga personer af samma ålder och samhällsställning råka hvarandra t. ex. på en bjudning eller en bal.
Man anser i allmänhet penningen, endast såsom ett bytesmedel, såsom en mätare af varors värden; men jag kan omöjligen begripa, hvarföre man icke betraktar den såsom en annan handelsvara, det vill säga, att den skall värderas högre dä brist derpå förefinnes, men deremot falla i värde dä tillgången ökas. Om denna premiss är riktig, sä är det gifvet, att den omöjligen kan handla orätt, som låter penningen gälla hvad den kan, som derföre gör sig betalt med hvad den verkligen är värd, och rättar detta värde eller eonjuncluren. För mig synes klart, alt den sorn bar en fullgod säkerhet att erbjuda, bör erhålla penningar pä billigare villkor, än den som icke kan prestera en sådan säkerhet, och jag kail pä sådan grund ingalunda finna brottsligt, alt capilalisten af den sednare gör sig bättre betalt än af ilen förre. Man bar i dag påstått, alt räntans frigifvande skulle föranleda procenteri. För min del vågar jag hysa cn alldeles motsatt öfvertygelse. Allt ockraude sker i smyg. Frigif räntan, och heinlighetsslöjan, skall höjas öfver alla dessa skamliga trausactioncr. Om också Don 17 Augusti f. m. icke allt procenteri derigenom skulle försvinna, så är det åtminstone större anlcdn. att förmoda, att det värsta af allt procenteri, dessa förskrifningar pä större summor, än man bekommit, skall försvinna, dä den som förskrifvit penningarna icke längre behöfde göra någon hemlighet af den ränta, lian förbehållit sig. Om således den gjorda motionen i moraliskt afseende är, såsom jag tror, af största vigt för fäderneslandet; så är den det icke mindre i statsekonomiskt. Det har redan blifvit tillräckligen utredt, hvilka nyttiga följder den i delta hänseende skulle medföra. Föreslällom oss ett år sådant sorn delta, dä ulan tvifvel näringarnes rörelsccapilal nedgått till ett belopp, vida understigande det belopp, som fordras för deras drifvande. Frigör då räntan, och följden blir, att der, kanske inom kort tid skall på ett eller annat ställe uppspringa till 8 ä 9 proc. Nå väll hvad blefve följden deraf?
A. II. XXXIV. E. 166. — angående ifrågaställde Löne-ersättningar till LandtRäntmästarne i Götheborgs och Bohus Län samt Malmöhus Län, jemte ersättning åt Landträntmästare i allmänhet för förluster genom cassering af Sedlar. XXVII. B. 218. XXVIII. Å. 11. — i anledning af väckt motion om sättet för utgörandet af ArrendeSpannemål för Dom - 493 kyrkohemman. XXVII. B. 218. XXVIII. A. 16. StatsUtskottets Betänkande!!, Memorialer och Utlåtanden i fråga om understöd af Statsmedlen till Götheborgs Stads Fattigvårdsinrättning. XXVII. B. 218. XXVIII. A. 16. LIV. U. 164. A. 258. — i anledning af väckt fråga om Mölndahls qvarnägares befrielse från skyldigheten, att, emot faststäld Tull af en kappe på Tunnan, verkställa målning för Kongl. Majrts och Kronans räkning. XXVII. B. 218. XXVIII. A. 35. XLIII. U. 102. XLVIII. A 213. „ rörande GeneralAssistanceContorets indragning. XXVII. — i anledning af inkomne anmärkningar vid någre af Utskottet afgifne Betänka liden. XXVII. B, 2x9. XXVIII. A. 48. XXXII. E. i5. — i anledning af gjorda motioner om eftergift af Kronans fordringar hos enskilte för bytesbrister. XXVII. B. 210. XXVIII. A. 48. — i fråga om tillåtelse för Capitajnen C. R. af Robsahm, att med 33fprocent få inlösa sin borgensförbindelse för Kronofogden Karströms uppbördsbrist. XXVII. B. 219. XXVIII. A. 49. XXXII. E. 3a3.
Regel ings-Formen, Kungsgårdar och K ungs-ladugårdar skola förvaltas efter de grunder, som af Rikets Ständer föreskrifvas, och i föjd deraf Kungs-ladugården Starby med hvad dertill hörer, bör ifrån midfastan 1S43 till den högstbjudande utarrenderas, samt 2 §. i nu gällande arrende-contract om denna egendom ej allenast ålägger arrendatorn att densamma förbättra, ulan ock stadgar, att för dylika förbättringar icke något lår af Kronan fordras, vid hvilket förhållande Lallerstedt icke skäligen kunde ifrån Kungs-ladugårdens förbättrade skick härleda anspråk på annan eller vidsträcktare besittningsrätt, än han genom afhandlingen med förra arrendatorn sig tillvunnit, hvartill komme, att, ehuru den af Kronofogden öfver egendomens afkastning uppgjorda calcul, emot hvilken ingen väsendtlig anmärkning förekommit, syntes utmärka, att erbjudna årliga arrendet, 600 tunnor spanmål, vore förmonligt, Collegiernn likväl måste anse betänkligt att på densamma grunda bestämdt omdöme, huruvida berörde anbud må vara antagligt i annan ordning, än Författningarne stadga, eller elter auction, funne Collegierne sig icke tillständigt att å ansökningen tillstyrka bifall. StatsUt slottets Utlåtande y N:o 4 g 6. 5 Utskottet har, vid behandling af de till dess Utlåtande under loppet af innevarande Riksdag remitterade flerfalldiga frågor, angående sökt prolongation å arrenden af Kronohemman, städse yttrat den åsigt, .att, då arrendet för en Statens egendom utgjorde så stort belopp, som med arrendatorns bestånd skäligen kunde påfordras, bibehållandet af en arrendator, hvars kända verksamhet och pålitlighet lemnade säker borgen för erläggande af arrendet, äfvensom för uppfyllande af öfrige uti arrende-contraclel bestämde förbindelser vore för Staten af större verklig fördel, än den förhöjning uti arrende-beloppet, som vid anställande auction tilläfventyrs kunde erbjudas, och hvars utgörande möjligen icke vore med arrendatorns utkomst förenligt.
Bref, som innefatta stadgande eller prejudikat i administrativa frågor, förekomme i nästan alla ärenden, sorn angå enskild persons rätt eller förmån, så anser Kollegium, att ovisshet kan uppstå, dels huruvida de förvaltningsärenden, uti hvilka tolkning eller tillämpning af allmän författning kan ifrågakomma, äfven skola genom omröstning afgöras, dels ock om hvem som skulle pröfva en emellan embels-chef och ledamöter i detta afseende uppkommen meningsskiljaktighet. I afseende på Komitéens förslag att afskrifningsfrågor skulle af vederbörande embete afgöras efter omröstning, anmärker Kollegium att delta icke öfverensstämmer med föreskrifterna i 2 och 7 §§, af Kongl. Förordningen den 11 December 1830, angående sådana frågors behandling Bland de ärenden, som skulle tillhöra embets-chefen att allena afgöra, förekomma uppgörandet af underdåniga förslag till besättande af lediga ledamots-, kamererareoch sekreterare-befattningar, samt tillsättning af öfriga tjenster inom embetet, äfvensom beviljandet af transport till och från dylika sysslor. Denna förslagsoch tillsättnings-rätt tillkommer dock i sjelfva verket endast General-intendenten, emedan General-fälttygmästareoch General-ingeniörs-embetena skulle gemensamt ega en Civil-ledamot, ett Kansli och ett Kammar-kontor; i följd hvaraf för förslags uppgörande till sekreterareoch kamererare-tjensterna vid dessa embeten, likasom för öfriga dithörande tjensters återbesättande, embetena måste sammanträda, och (rågans afgörande, enligt Komitéens eget förslag, blifva beroende på omröstning. Samma förhållande kommer äfven att ega rum vid uppgörande af förslag till Civil ledamotsembetes tilleller återbesättande, så framt ej General-fälttygmästaren och Chefen för Ingeniör-korpsen kunna om en person åsämjas, helst det icke synes lämpligt, att en adjungerad Civil ledamot skall föredraga eller deltaga -j ett så beskaffadt ärende.
Vid de årliga mantals-skrifningarne uppgifves så väl stället hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar oller lägenheter, för hvilka bränvins-bränningen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren åsalte kannetal, med utsättande af den klass, 'hvartill pannan, jemlikt justerarens betyg, hänföres, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och vare det en och hvar, till brävins-bränning berättigad, obetaget att anmäla sig till bränvins-bränningens ulöfvande, antingen för »alla de till bränvin s-bränning tillåtna månader af året på en gång, eller för en eller två terminer deraf; skolande, i sednare fallet, bestämdt uppgifvas, hvilken eller hvilka terminer dertill begagnas». Och kommer afgiften för .bränvins-bränningen alt, i förhållande derefter, beräknas. Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa stämplings-attest, icke eller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade lackjernspannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna pannerymden, med åliggande alt för uppgiftens riktighet ansvara; dock hör i dea skallskyldiges debetsedel lor hvarje år af vederbörande införas, så väl beloppet af den pannerymd, hvartill lian sig anmält, sorn ock det fastighels-värde, hvarefter bränvins-bränningen får ega rum, lill upplysning om den pannerymd, som, på grund deraf, får begagnas. Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt 4 af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorna äro inmurade eller lösa, med ilteslulande af bråk i pannerymds-beräkningen. §■ »•