Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Abbé Voglers pension. N:o 19, i anlednirg af Kongl. Majits Nådiga Remiss uppå KyrkoRådets i Calmar gjorde Underdåniga ansökning, om medels anslående Bihang till R, <S> Prot> y;de Sami 4 \ ga Proc. Utdr. d. i Mars 1823. för Reparation af Kyrkobyggnaden derstädes, blefvo samma Utlåtanden af BondeStändet godkände. den 1 Mardi 1823:. Från Hågv. PresteStändet. S. D. Sedan Ståndet, uppå gjord anhållan, befriat ContractsProsten Anjou ifrån dess befattning såsom ledamot uti Expeditions* Utskottet, så har Pro ten m. ni. Doct. Rönbeck i behörig ordning blifvit utsedd, att ef* ter ContractsProsten Anjou vara Ledamot i nämnde Utskott, till hvilken befattning Han genom Protocoils-Utdrag skulle legitimeras. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stads. Utskottets nedannämnde Utlåtanden nemi. N:o 13, i anledning af KgIMajrts nådiga Proposition, angående Handlanden A. R. Lorents ansökning om Skatteköp af några Lägenheter under Elfsborgs Kungsladugård } N:o 15, angående Allmogens i åtskilige Härader af Malmöhus Län dagsverksskyldighet till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. N:o 16, i anledning af Kgl. Majtts nådiga Proposition angående de så kallade Schlegelska Köpegodsen i Halland j Prat. Utdr. d. i Mars 18&5. Si N:o ig, uppå Kg!.
Ganska mångå skulle säkerligen begagna denna utväg fiic att göra ett Capital fruktbart som nu är dödt och denna ökade Capital-tillgång skulle otvifvelaktigt gifva ett ökadt förlag för handel och narin .gar. Härigenom uppkomme äfven ett medel hvar» igenom Coursen skulle Italias jemn, ty om Cour» sen stege, skulle det insatta silfret utvexlas och' förrän all denna tillgång blifvit uttömd, förr kunde någon väsendtlig rubbning i närvararande Cours-' förhållanden icke ega rum. Man har emot denna anstalt framstält åtskillige farhågor, och tyckts alldeles förglömma att Banquen derigenom icke i sjelfva verket får annan function än densamma skulle utöfva, om en fullkomlig realisation vöre verkstäld, nemligen att emottaga silfver och derföre utgifva sedlar samt åter utvexla silfver emot sedlar. Någon möjlighet att vexelvingleri derigenom skulle ökas kan jag icke inse, tvärtom skulle alla speculationer derpå blifva ännu äfventyrligare ä« de förut varit, då ingen kunde veta, hvilka silfvermassor voro disponibla och kunde bidraga till Coursens återförande till hvad stadgadt blifvit» I synnerhet tyckes man fästa sig dervid, att en norm vore gifven, hvarefter fordrings-egare skulle fordra af sine gäldenärer att skuldförbindelserna skulle ställas i Speciemynt. Om äfven så skulle hända, hvad ondt vore väl deruti? De gäldskyl» dige fingo då samma intresse som Penninge - ega» 876 Banco Utskottets Betänkanden. ren nemligen alt myntvärdet då blefve beståndan. de och då ingen hade intresse uti en förändring i unde man vara ganska säker att den ej skulle inträffa. Deremot torde det icke kunna besti idas att denna anstalt medför flere fördelar. l:o Gifves derigenom en verkelig betydelse å Beslutet om BancoSedlens värde i silfver. 2:0 Blifver en ökad sedelstock, bestående af reelt mynt, satt i omlopp. 5:0 Uppkommer möjligheten för utländske Capitalister, att med säkerhet för myntets värde Utlåna penningar.
M. befaller; men jag skulle tro, att någon olägenhet kunde uppstå deraf, att delta villkor icke blefve intaget i beslut, emedan en assessor, i händelse ett sådant villkor icke vore föreskrifvet, då han fått fullmakt pä en bestämd tjenst, möjligen skulle kunna göra den invändningen, alt han icke vore pligtig att åtaga sig en dylik befattning ä ett annat ställe än det, hvarå fullmakten lydde, och således skulle R. St. möjligen kunna ännu en gång få ett förslag lill lönens uppförande pä indragningsstat. Jag skulle derföre tro, att om äfven icke någon slags skada skulle uppkomma, i händelse villkoret uteblefve, sä skulle det likväl vara försigtigast alt göra detta villkor vid anslagets beviljande. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Den afsigt, som Frih. Raab här uttalat, är, såsom jag förmodar, den hvilken de fleste af R. o. Ad:s ledamöter hysa, nemi. att anslaget må blifva beviljadt på sådant sätt, att, om en förändrad organisation af styrelseverken inträffar, medlen icke må vara förspillda. Men månne man skulle behöfva eller böra bestämdt utsätta ett sådant villkor, eller föreskrifva Konungen de ordalag, som i en blifvande fullmakt böra begagnas. Jag är lika med Frih. Palmstjerna öfvertygad, att om delta af K. M. äskade anslag varder bifallet, så lärer Konungens rådgifvare nog hafva den omlankan att tillse det lönerna icke medgifvas, utan på sådana villkor, att de blifva användbara äfven i händelse en reorganisation af hofrätterna skulle inträffa. Om K. M. skulle förordna annorlunda, så vore ju i och med detsamma ändamålet förfelad!. Man bör icke kunna antaga att sådant händer. Bör nu R. o. Ad., under tvifvelsmål Den 7 December f. m. 181 härom, föreskrifva ett villkor, föreskrifva huru ordalagen böra ställas uti en K. fullmakt? På detta rum har ofta fråga uppstått, om R. St. borde få fästa bestämda villkor vid anslag som göras.
Icke ett ord nämndes derom under öfverläggningarne inom Utsk., och om Utsk. verkligen dea tiden hade någon bestämd öfvertygelse i den delen, så bör man snarare kunna antaga, att Utsk., som lill alla delar godkände mitt i Lagberedningen framställda förslag, äfven godkände min derstädes yttrade mening, att man lika litet nu som 1818 behöfde något serskilt stadgande i fråga om lagens tillämpning utan kunde öfverlemna afgörande! deraf åt lagslupningen. Detta var åtminstone rein tanke då, och jag förmodar, att det också var Utsk:s. Emellertid blef Ständernas förslag icke af Konungen anlaget, af skäl som vid början af denna riksdag blifvit Ständerna meddelade, men Konungen fann, att åtskilliga delar af hvad delta Ständernas förslag innehöll utgjorde en bestämd förbättring af den nu gällande inteckningslagen, och deribland äfven den nu ifrågavar. förändringen af 18:de och li):de §§:ne. Konungen befallde derföre, alt en propos. derom skulle till denna riksdag aflåtas, och det var först vid upgörandet af densamma, som någon allvarsam fråga upstod huruvida man verkligen kunde, utan äfventyr öfverlemna ät lagskipningen att bestämma i hvad mån den nya lagen skulle ega tillämpning på gamla inteckningar, eller om något serskildt derom borde stadgas. I öfverensstämmelse med Högsta Domstolens tillstyrkande stadnade man härvid i det resultat, alt ämnet vore alltför ömtåligt för att helt och hållet öfverlemnas åto de olika åsigter, som kunde göra sig gällande hos domstolarne. A ena sidan skulle man äfventyra att lagen kunde fä en generel tillämpning på både äldre och nyare inteckningar redan ifrån kungörandet och inan vederbörcde inteckningshafvare hade haft rådrum att reglera sig efter den nya lagen.
Haus Kongl. Majrt Wär nu Regerande Allernädigste Konung och Herre OXRD XIII efter Deh dödliga fränfälle (hivarmct den högste Guden nädeligen länge fördröse) i Regeringen östver Stvea Rike saint detsamma underliggande länder efterträda, till Sweriges Konung krönas och hyllas samt Riket stima; alltsä hafwe Wi för Hans Kongl. Höghet Prins Oiinisi'!^ Xuvni8 af Schleswig-Hollstein-Sonderburg-Augustenburg ägta manliga Bröstarswingar Härnie8 welat upprätta och fastställa denna ordning för Suceesfionen till Stveriges Krona och Regering, pä sätt och »ned wilkor här nedanföre uttryckligen stadgas. 1 H. Warder det ägtenskap. Hans Kongl. Höghet Kronprins 0MI81NLN Xvdvs? med Hans Kongl. Majrts höga »vetskap och samtycke ingär, och hwarwid Riksens Ständer uttryckligen sig förbehälla att Gemäl ej mä tagas af Swensk Ätt, med manliga Bröstarswingar »välsignadt, dä skall efterträda Hans 320 Expediiioner lill Riks-Ständen. Kongl. Höghet i Regeringen Hans Kong!. Höghets förstfödde So», och efter honom dem:? sednares manliga efterkommande, i den ordning de Hanö Kongl. Höghet Kron-Prins 6wRi8i'i^n ^.civri8?r, såsom A^ens huswndman, i rätt nedstigande led närmast äro. Gar den förstfödde Sonens linia pä inansidan ut, tillfälle dä Regeringen Hans Kongl. Höghets andre Son i.ordningen, med Succesfionsratt för hans manliga efterkommande i samma ordning, som för den förstfödde stadgad ar, nemligen allt efter forn de i rätt nedstigande led Ättens huswudman närmast äro. Utgår äfwcn den andre Sonens linia pä manstdan, gange Successivnsrätten till den tredje och sä widare till de öfrige Hans Kongl. Höghets
Menniskan är försänkt i ett haf af skönhet, och hon måste blunda, om hon ej vill se den, emottaga och öfverväldigas af dess intryck. Tror du då, att skönheten är något förgängligt, att spegeln, som själen håller mot naturen, kan någonsin släppas och krossas som en vanlig spegel? Nej, spegeln är själen sjelf, skönhetsdriften är oförgänglig och förstördes än allt hvad konsten hitintills frambragt, skall ur förstörelsen ett nytt och högre framgå. Då Theodoros slutade sitt samtal med Hermione, var skymningen inne. Emedan det var ovisst vid hvilken tid Krysanteus skulle återvända från staden, kunde han icke afvakta dennes ankomst; han önskade Hermione en god natt och begaf sig på väg till Piræeos, otålig att få höra utgången af arkontvalet. Underrättelsen om folkförsamlingens beslut hade redan hunnit sprida sig i hamnstaden. – Medborgare, sade Theodoros till den förste bekante, han mötte på gatan. – Du har förmodligen bevistat folkförsamlingen? – Ja. – Hvem är den nye arkonten? – Krysanteus är återvald, svarade mannen harmset. – Ah, det var en utgång, som jag knappt förmodat. – Ej heller jag. – På hvem röstade du, min vän? – På Krysanteus. – Och likväl tillhör du hans motparti, såvida jag icke misstager mig. – Du misstager dig. Jag räknar mig till hans anhängare, ehuru jag har mycket att anmärka emot hans person. Han uppför sig såsom tyrann och envåldsherrskare öfver det fria folket i Athen. Han betungar oss med pålagor, som varit oerhörda intill denna tid. Vi medborgare skola underhålla alla sjuka och fattiga i staden. Vi skola underhålla skolor ej blott för våra egna barn, utan ock för våra slafvars. Har man någonsin hört något sådant? Det är en himmelsskriande orättvisa, Theodoros, och jag undrar, att vi icke, hellre än att tåla sådant, flyttat ut i någon ödemark. – Och i trots af dessa klagomål öfver Krysanteus gaf du honom i dag din röst, säger du. – Ja, han erhöll nästan alla de närvarandes röster; men icke vill jag säga, att valet för den skull är lagligt. – Hvad menar du?
Malmö stad icke egde någon giltig rätt till större eller mindre del af bastionen, något hinder likväl icke mötte för dess inlösen af staden till ett så nyttigt ändamål, som uppförandet af byggnad för stadens läroverk, allenast denna inlösen skedde på sådana vilkor, att en emot värdet svarande årlig inkomst för all framtid tillförsäkrades Ingeniör-korpsens enskilda Pensionskassa, som genom Kongl. Brefvet den 18 Mars 1862 fått sig anslagen hö-afkastningen af dylika jordlotter vid rikets fästningar. För egen del har Krigs-kollegium i underdånighet anmält, att utaf de upplysningar, som erhållits utaf ett i Riks-arkivet befintligt underdånigt projekt till kontrakt om raserande af Malmö fästning, otvifvelaktigt syntes, det Kronan aldrig öfverlemnat bastionen Nyköping till Malmö stad eller till entreprenörerne för raseringsarbetets utförande, enär uti samma projekt-kontrakt stadgades: »af jordvaliarne uti »bastionerna Norrköping och Nyköping lemnäs så mycken jord, som erfordras till »citadell-glacisens sammanbindande uppå de tvänne ställen, som genom stadens vallars »nedrifvande blifvit öppnade;» hvaraf det visade sig, att Kronan, men icke entreprenörerna, skulle lemna ifrågavarande för sammanbindningen erforderliga jord, samt att nyssnämnda bastioner således icke blifvit till Malmö stad eller entreprenörerna afträdda. Detta antagande styrktes ytterligare deraf, att staden ej förr än nu anhängiggjort några anspråk på bastionen Nyköping, oaktadt anledningar tillförene icke saknats, då staden kunnat göra sina rättigheter gällande, samt att staden nyligen, vid väckt fråga om utbyte af slottsplatsen, i underdånighet anhöll att få tillbyta sig just samma bastion; och ansåg Kollegium, på grund häraf samt utaf hvad Chefen för Ingeniör-korpsen ytterligare andragit, upplyst vara, att bastionen Nyköping vore Kronan ensam tillhörig.
Och hvad sluteligen rörer förhud emot liks begrafvande uti Kyrkor i allmänhet samt i Kyrkogårdar uti Städerna och der större Byar eller Boningsplatser tillstöta, så har Kongl. Maj:t, genom Nådiga Etef af den 3 och 17 October 1805, förklarat, att begrafningsställens flyttning utom Städer och Byar på landet, der det lämpeligen ske kan, medför flera förrnoner och förtjenade uppmuntran;- men då detta Nådiga förklarande synes icke hafva medfört den verkan, som angelägenheten kräfver, så hemställer Utskottet, orri icke Biksens Högloft. Ständer skulle finna lärnpeligt, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att sådane anstalter måtte i Nåder vidta-; cas, att, så fort tid och omständigheter tillåta, ' begrafningar i Kyrkorna upphöra och Kyrko - 555 Din 2 9 Maj. kogårdar utom Städerna i stället varda anlagda. Hvilket allt Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt underställes. Stockholm den 26 På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestg och Adelns Ledam. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SAMTLIGA RIKS-STÅNDINS PROTOKOLL VID LAGTIMA RIKSDAGEN I STOCKHOLM ÅREN 1865 OCH 1866. •ccecocee» FORSTA SAMLIAGEA. 1^ Afdelningen: Kongl. MaJ:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelser, jemte Utdragen af de inför Kongl. WIaj:t uti Stats-Rådet i ämnet förda Protokoll. ANDRA BANDET. Kongl. Majus Nåd. Kcngl. May.ts Nådiga Proposition till Rikets Stander om anslag till jernvdgsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor; Gifven Stockholms Slott den 1 December 1865 Uti deri till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnade nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, att särskild
Men dä redan förut, nägon, uti särffrldte dertill föranledande fall nödig befunnen modification för deras tillämpning, är Herrar Banco Fullmägtige bäve tilläten och älagd; anser BancoUtskottet densamma, kunna utan wäda för Werket, i den mon än widare utsträckas, att, jämte det, i anseende till de hädanefter, likasom pä de sednare ären, tilläfwentyrs ofta inträf. sande, och Sjö-transporten hämmande kalla wärar, den förut bestämda Utläningstiden färlin Junii mänads flut blifwa förlängd; det pä Herrar Banco Fullmäglige mätte fä ankomma, att under fortfarande, dem redan älagd förbindelse till intagande i Protokollet af alla de skäl, som dertill föranleda, fä wid de tillfällen. Den 8 October. zoz dä af särskildte omständigheter, Sjöfart och utskeppning ärv hindrade, med oafbruten upp. märkmmhet likwäl framföre allt, ä WerketS säkerhet och Realisationens underhällande, wid» taga sädane mätt och steg för de för fallne Länens äterbetalmng som i möjeligaste mätto kunna lindra och underhjelpa Läntagarnes ffylldiga bemödande i detta afseende: samt att för Länen pä Ess eter i Uppstads.wägarne, kunna bewilja enahanda förmon, som för Län pä Effecter hwilka uti Stapelstädernes wägar ligga förwarade, fär äga rum. Med full öfwertygelse att under Bankens närwarande ställning, nägot derutöfwer sträckt understöd icke ifrän detta Riksens StänderWerk kan Jernwerks<rörelsen meddelas; öfwerlännäs det föregäende wördsamt till de.Respective Ständens' upplysta ompröfning och gunst, benägna godtfinnande. Orebro ben 7 October »8 ro. kurlc. L.»r« kl. titaosaäsr.' kulln>rkrix.
Om nja hus, lämpade efter Veterinairlurältningens behof, åt densamma öfverlemnades, skulle jag förena mig deruti, att intet anslag behöfdes; men då husen, som nu äro gamla och förfallna, icke kunna begagnas utan föregången reparation och ny inredning, samt VeterinairInrättningen sjelf dertill saknar medel, blifver det för nämnde Inrättning, om den får emottaga oanvändbara hus utan anslag, detsamma, som om den fått intet. Rikets Ständers välvilja för denna gagnande Inrättning förminskas derigenom, och det nyttiga ändamålet förfelas. Grefve Horn: Jag hemställer, om ej discussionen redan är afslutad, då votering är begärd; och som jag förmodar, att Herr Rosenqvist ej afstår derifrån, vet jag ej, af hvad anledning discussionen skall fortfara, utan anhåller, att votering måtte för sig gå. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställde följande Voterings-proposition: Den, som bifaller, att Tomterne, hörande till Ladugårdslands f. d. KronoBränneri, med samtelige derpå betintelige Byggnader, må upplåtas åt Velerinairlnrättningen, att försäljas eller begagnas på sätt Kongl. Maj:t för ändamålet lämpligast finner, dock under vilkor, att Magazinet och Torkhuset icke föryttras, utan förbehållas 2o4 Den n December e. m. Kongl. Majit oell Kronan, att, efter 3:ne månaders förut skedd laga uppsägning, få emot enahanda hyra, som Veterinairlnrättnitigen af andre personer derföre erhållit, begagnas, enär omständigheterna kunna så påfordra; samt att till de upplåtne Byggnadernes inredning en Summa af 5ooo R:dr B:co, en gång för alla, må af Rikets Ständer beviljas, och få af RiksgäldsGontoiret till vederbörande utbetalas, i händelse större eller mindre del af denna Summa skulle oundgängeligen erfordras, voterar Ja Den det ej vill, voterar Nej ; Vinner Nej; anses Ridderskapet och Adeln väl bifalla, att Tomterne, hörande till Ladugårdslands f. d.
Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes-Arendena, Grefve Manderström, Statg-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Ehnemark, Lagerstråle. Malmsten, Thyselius. Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern anmälde i underdånighet: Fångvårds-Styrelsens underdåniga skrifvelse den 14 nästlidne Mars, deruti är vordet förmäldt att. sedan åtta lifstidsfångar, hvilka den 1 Februari 1861 rymt från straif-fängelset i Landskrona samt den 6 i samma månad blifvit på en gång dit återförde, vid deras ankomst till fängelset, af starka drycker öfverlastade, uppfört sig våldsamt och kastat stenar på bevakningen: och. enligt hvad protokollet öfver hållen undersökning vid Krigs-Rätt rörande tilldragelsen utvisade, vid berörda tillfälle inträffat, att Befälhafvare]! för Artillerivakten, Sergeanten \id Vendes Artilleri-Regemente Nils Otto Jonasson dels blifvit träffad på högra benet nära fotknölen af en kastad sten och dels vid det han skolat begifva sig ut genom dörren å planket emellan inre och yttre borggårdarne, fastnat med högra foten emellan planket och dörren under det tångarne våldsamt fört till den sednare, hvarigenom foten blifvit så svårt klämd, att Jonas - Bil. 1 till Kdngl. Maj:ts nåd. 13 son derefter icke kunnat stödja på densamma; så och enär. enligt läkares intyg. den Jonasson sålunda tillfogade skada haft till följd, att lian blifvit oförmögen till vidare krigstjenst, samt att han ej är fullt arbetsför eller duglig till något sådant kroppsligt arbete eller ansträngning, som mer eller mindre kunde taga den skadade lemmen i anspråk, har Sergeanten Jonasson, sorn derföre måst söka afsked från sin Sergeantsbeställning och efter erhållet afsked, enligt tillkännagifvande från Direktionen öfver Arméens Pensionskassa, från nämnda kassa undfår i årlig pension endast 180 R:dr R:mt, hvilket belopp vöre otillräckligt för hans försörjning med hustru och två harn.
R:dr, för återuppbyggande af den i November 1856 nedbrunna delen af denna stad; å hvilket år 1857 utbekomna lån, efter 1861 års slut, dels 6 och dels 7 procent skola årligen inbetalas, dervid räntan beräknas efter 4 procent för lån till byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne, samt efter 4% procent för lån till trähus » staden Malmö, å 75,000 R:dr, för uppförande af stalloch kasernbyggnader åt den derstädes förlagda garnison; hvilket lån utbetaldes redan åren 1813—1815 och var genom verkställda liqvider år 1835 minskadt till 32,000 R:dr, deraf 2 procent, jemte 4 procents ränta å den återstående lånesumman, skola årligen inbetalas, » dåvarande Bruksegaren G. B. Fitinghoff, å 45,000 R:dr, för återuppförande af de genom vattenflöde år 1844 förstörda verkstäderna och Öfriga byggnaderna vid Konradsfors bruk i Wermland, emot årlig inbetalning af 6 procent å den ursprungliga lånesumman, hvarvid beräknas 3 procents ränta å kapitalåterstoden; utbetaldt år 1845, » staden Gustavias af 1852 års der inträffade eldsvåda hemsökte invånare, å 4,529 R:dr; hvilket räntefria lån skall återbetalas genom erläggande hvarje år af ^del utaf dess ursprungliga belopp, Till staden Kristianstad, å 20,000 R:dr, efter 1847 års eldsvåda; hvarå 7 procent, med beräkning af 4 procents ränta, skola vid slutet af hvarje år inbetalas.
Sedan efter skedd utredning befunnits, att medelpriset å denna vara, som beräknats i värde från 80 öre till 1 rdr 33 öre pr skålpund, uppgår till omkring 1 rdr pr skålpund, har afgiften blifvit föreslagen till 10 procent deraf, eller 10 öre; hvarjemnte de båda rubrikafdelningarna blifvit till en sådan sammanförda, helst det till den senare af dem hörande artikelslaget endast undantagsvis utgör föremål för införsel. Kort. Då värdet å Spelkort, utan stämpling, i medeltal utgör 72 rdr pr gross, har den nuvarande tullen derå, 18 rdr, blifvit nedsatt till 8 rdr pr gross. KransSedan artikeln Kransögon icke mera under denna benämning lärer förekomma °gon i handeln, har densamma ur taxan afförts. Krmoiiner. Krinoliner af fjedrar, omspunna med tråd eller garn, eller omväfda med och sammanhållna af band, tullbehändlas för närvarande såsom Kläder dels »af band», dels af det tyg, hvaraf persedeln består. Med afseende på varans beskaffenhet och sammansättning och i öfverensstämmelse med hvad i jemnförliga fall blifvit föreslaget, har den ansetts böra draga en afgift af 20 procent utöfver den för Karkasser och Karkassband bestämda tull, eller 60 öre pr skålpund, hvilket afgiftsbelopp, till lättnad för tullbehandlingen, här utförts. Kuta. Krita är i 1863 års taxa åsatt en tull, hvit, malen, af 20 öre pr centner, röd och svart af 2 öre pr skålpund samt Pastellkrita, oinfattad, af 10 öre pr skålpund. Då malen krita, alla slag, utgör ett behöfligt beredningsämne för vissa näringar, samt omalen och oinfattad sådan lemnat en jemnförelsevis ringa tullinkomst, hafva samtliga dessa sorter föreslagits till tullfrihet.
Utskottets tillstyrkande i denna fråga afgifna reservation, alt ljuspenningarne borde uträknas efter ett medium af de sista 5 åren för de Embetsoch Tjenstemän, hvilkas löner blifvit förhöjde, och tilläggas lönerne, samt att en lika beräkning borde ske vid de löneförhöjningar, som hädanefter kunde uppkomma, instämt, hos Högv. PresteStändct, Biskoparne af TV ingard; Faxe, Tegnér, Professor'erne Geijer och Morén, ContractsProstarne Pettersson, Nordin och Agrell, Prostarne Kellström, Grevillius, Hvasser och Elfström, sam t Kyrkoherden Ahlqvist, och hos V. BorgareStändet, Hrr Eckerman, Aspelin, Leffler, Montan, Lundgren, Landegren, Lindqvist och Cron, hvilken sistnämnde äfven ansett de medel, som nu under namn af ljuspenningar utgå, Lunua i rund summa anordnas 5a Stats^Utskottets till hvarje Verks Ordförande, för att deraf sedermera till arfvodcn göra utdelningar. Då Utskottet, i följd af ofvanberörde anmärkningar , ansett sig böra frångå dess förut gjorda tillstyrkanden om ljuspenningarnes indragning; lår Utskottet nu vördsamt föreslå: att denna serskildta inkomst för Embetsman i allmänhet samt för Ordinarie och Extraordinarie Tjenstemän må varda bibehållen; men då det torde finnas mindre lämpligt, att bevillning för denna inkomst erlägges, hvilket skulle blifva följden, om ljusmcdien under lönerne blefvo inbegripne, tillstyrker Utskottet: att i afseende på deras utdelande ett lika förhållande, som hittills ägt ruin, må fortfara. Börandes i följd häraf hela den af K.