Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill äfven upplysa att det är samma boktryckare, som under sisth Riksdag tryckte StatsUtsk:s betänkanden, och ehuru dessa uppgingo till en numerär af 44°) finnes bland denna stora samling icke mer än en enda tabell, som öfverskridit första arket. Jag föreställer mig, att Exped.Utsk., med begagnande af denna uppgift, skall finna anledning att 6o Den 8 Mars f. m. betydligen nedsalta det pris för tryckningen, som blifvit uppgifvet i dess betänkande. Min mening är derföre den, att den förtjenstfulla person i Exped.Utsk., som på entreprenad åtagit sig tryckningens ombesörjande, skulle erhålla särskild godtgörelse för registret och särskild för öfriga besväret. Jag har ej velat uppgifva namnet på boktryckaren, på det Exped.Utsk. må nödgas göra efterfrågningar hos flera boktryckare och dervid måhända finna någon, som vill åtaga sig tryckningen för ytterligare nedsatt pris. Jag anhåller, att förenämnde uppgift, så fort sorn möjligt, må blifva till Exped.Utsk. öfverlemnad. IJr Rosenblad, Bernh.: Utan att för öfrigt ingå i denna fråga, vill jag blott, såsom en reconnnendation, till Gr. Cronhjelms anförande tillägga, att StatsUtsk:s vid sista Riksdagen tryckta betänkanden utmärkte sig för både bättre papper och bättre stilar, än alla öfriga Utskotts betänkanden. Gr. Snoilsky, Nils: I anledning af livad Gr. Cronhjelm anfört, anser jag mig böra upplysa, att Exped.Utsk, redan fattat sitt beslut, rörande tryekningen af hillänget till RiksSt:s protocoll, i anledning af den från R. o. Ad. skedda återremiss, samt att betänkande^ härom till R. o. Ad. inkommer i dag eller i morgon; och anhåller jag derföre, att Gr. Cronhjelms anförande må få hvila på bordet. Gr. Cronhjelm:
I sådant hänseende torde jag i underdånighet få nämna dels, att den mildring i kriminal-lagstiftningen, som år 1841 infördes, genom spöstraffets borttagande i de flesta fall, för hvilka det tillförene ådömdes, icke torde, här mera än annorstädes, undgått att i början af dess tillämpning föranleda en på brottens antal möjligen influerande minskning i straffets afskräckande verkan, synnerligast som det i härvarande länshäkte, hvarest celler eller enskilda fängelserum saknas, är förenadt med stor svårighet att kontrollera en tillbörligt sträng verkställighet af det nu allmännast förekommande vattenoch brödstraffet, hvars åsyftade verkan på brottslingen också ansenligen minskas deraf, att det undergås i samma rum af ofta ända till 20 å 30 delinqventer, som hjelpa hvarandra att fördrifva tiden med samspråk och öfningar af sådan natur, att derigenom verkas motsatsen af ånger och bättring, dels att de svåra missväxter, som åren 1843 och 1846 hemsökte flere trakter af detta län, likasom af hela riket, och framkallade en sällsynt dyrhet på spannmål och andra lifsmedel, naturligtvis måste föranleda ett ökadt antal af förbrytelser emot äganderätten, och dels slutligen, att den sålunda ökade mängden af ololliga tillgrepp synes hafva fört med sig en allmän benägenhet att mindre än förr skona tjufvar och snattare, samt att strängare efterhålla försvarslöse personer. Att den af missväxterna alstrade dyrheten af födoämnen i betydlig mån bidrog till fångpersonalens ökning, är så mycket mera påtagligt, som denna personal erfarit en ansenlig förminskning sedan, efter år 1847, sädesoch potates-prisen åter nedgått till deras vanliga höjd, och arbetsförtjenst blifvit lättare att erhålla. Dom-Kapitlen i Calmar och Linköping hafva i denna fråga meddelat följande yttrande, nemligen Dom-Kapitlet i Kalmar: »Hvad sedligheten angår, torde under nuvarande, för densamma ingalunda gyn»samma, ställningar och förhållanden, ännu icke'vara tid att tala om något dess till»tagande.
Ergo, när en motion blifvit remitterad och ett utlåt, deröfver inkommit, måste det vara Ståndens rättighet att i sin helhet antingen antaga eller förkasta utlåt.; och då här är fråga om att uttrycka en opinion , angående en af omständigheterna påkallad åtgärd, i afseende på en temporär, icke för framtiden gällande författning, tror jag, att det är nyttigt, att denna opinionsyttring sker så fort och så fullständigt som möjligt. Gr. Frölich: Frih. Cederström har sagt, att man omöjligen skulle kunna undgå att bifalla Utsk:s förevar. 54 Den 3 September. utlåt., emedan ett förkastande af detsamma skulle innebära bifall till motionen, hvilket återigen Hr Frih. sagt, attingen yrkat. Jag medgifver, att ett afsjag å utlåt, verkligen innefattar bifall till motionen. JVlen då skall man också tillse, hvad motionen är, om den är ett lagstiftningsförslag. Det är den icke; den är icke annat än en ide' att gå till K. M. med en opinionsyttring. Nu hemställer jag, om det vore lämpligt att godkänna ett Utsk:s utlåt., som förkastat denna ide', och sedan ingå med en sådan adress, som här åsyftas. För min del får jag åtminstone förklara, att ingen grundlag kan ålägga mig en sådan inconseqvens. Jag tror, att det är öfverensstämmande med grundlagen att förkasta Utsk:s utlåt., som icke är annat än ett förklarande, att Utsk. sjelf icke haft någon opinion i ämnet. Ett sådant utlåt, måste man förkasta, emedan det är förkastligt; och dermed punkt. Sedan man gjort det, uppstår fråga, hvad man vidare har att göra; och då är blott frågan, om R. o. Ad. anser den olyckliga ställning, hvaruti man blifvit försatt genom polisförfattningarna, om hvilka, ehuru jag icke vill bestrida K.
Näs 35 och 56. — 45 — Memorial ets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. åtskilliga ändringar i Riksdags ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt. 49. i anledning af liiksStåndens beslut, rö- rande det i Konst.- Utsk:s Mern. M 38 framställda förslag till ändring i Riksdagsordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representationsrätt. 9 Juli 1860 18 Juli 1860 med afslag å inbjudningen, framställdes redaktion af den gemensamma tanken. 21 Juli 1860 med afslag å inbjudningen, [framställdes redaktion. 20 Juli 1860 till handl. 18 Juli 1860 till handl. Jemför Mern. N:is 38, 55, 72 och 73. 5». med voterings-proposition i fråga om det i Konstit-Utskrs Mern. M 32 framställda förslag till ändring i 14 § 3 mom. R. 0 9 Juli 1860 18 Juli 1860 godkändes vot. prop. 18 Juli 1860 vot. prop. godkändes. 20 Juli 1860 vot. prop. godkändes. 18 Juli 1860 vot. prop. godkändes. Jemför Meni. T. F. F., om aflemnande af exemplar af tryckta arbeten. 12 Juli 1860 28 Juli 1860 antogs att hvila. 28 Juli 1860 återremitterades med gemensam tanke. 1 Aug. 1860 återremitterad med gemensam tanke. 1 Aug. 1860 antogs att hvila. Se vidare Mern. Genom omröstning i Förstärkt Konst. Utsk. den 23 Oktober 1860 blef förslaget antaget att hvila. 52. med förslag till ändring i 46 och 22 §§ R.
Växel-Coursen beror således af förhållandet med vår utländska Handel; ty om den skulle få den lyckliga rigtning, att vår Export fullt svarade emot vår Import, skulle väl deraf otvifvelagtigt följa Coursens fall, oagtadt omloppet inom vårt Land af samma Penninge-Numeraire | Sedlar, hvilkas vanvärde nu tillskrifves Courgens stegring, Om Växel-Handlaren behagar, att för En R:dr Hamb. Banco begära, som nu sker, tio sk., då vår R:dr är fixerad till 48 sk., skall han ju , om samma R:dr sättes till 96 sk., begära för Hamburger R:dr 2ao sk. Månne Myntvärdet d ermed är uppehållit eller bjelpt, Skola vi då alltid i våra Inrikes Financielia åtgärder rätta oss efter Växel-operationer, så beklagar jag Fäderneslandet; ty då beror hvarje Medborgares och det allmännas väl på några få Köpmans-Contoirs godtfinnande, pcb den sorn ej är initierad uti alla Cours-intrigens Operationer, skall alldrig vara säker om att äga uågot. Den i5 April. Vårt reela Mynt är till dess inre halt en gång stadgat och i förhållande till de flesta Utländska godt. Det är slagit i ändamål att circulera inom Landet, och det har derföre till utförsel blifvit förbudit. Våra Mynt-representanter eller Banco-Sedlar äro utgifne för att fullt svara emot det reela. Det vore ett brott emot allmänna Säkerheten, att tillägga dem en sämre beskaffenhet, derföre att någre enskilte individuer så behagat anse dem, eller derföre att en onaturlig handel gifvit Köpmannen anledning att höja Växel-Coursen, och skylla på dåligt Mynt. Men om vårt land haft iika så stort öfverflöd af Silfver-Penningar, som det haft på Sedlar och för Silfvermyntets utförande utur Landet inträffat någon physisk omöjlighet, skulle, vid ett lika Handelsförhållande, visat sig en lika hög Cours, oagtadt allt Silfver-öfverflöd, men då hade man gripit till någon annan ursägt än dåligt Mynt.
En af orsakerne till längden af innevarande Riksdag, är utan tvifvel den , att man måhända nog ofta drif. vit saker till jemnkning och Nämnd, derige* nom, mot ,75 §. Riksdags-Ordningen, föran* ledt nya öfverläggningar både i Utskott och Stånd om redan afgjorda mål, samt ytterligare förlorat tiden på val af Nämnder och deras omröstningar. Om än, vid detta tillfälle, meningar och icke tid skulle undergå jemnkning, så synes mig densamma icke af Utskottet, i sakens närvaran* de skick , kunna sättas i fråga, utan att med detsamma förutsätta, det något Riksstånd behandlat saken olagligt, hvilket icke bör antagas. 56 §. Regerings - Formen stadgar, att Utskottens Betänkanden, första gången de i Ståndens Plena företagas, framställas till antagande eller förhastande, utan förändrin* gar eller tillsatser, eller ock återremitteras. När målen från Utskotten andra gången åter* I 308 ' kommit och föredragas, karina de först med förändringar eller tillsatser antagas, och då, men icke förr, kan man yrka sk il jakti.gheternes afgörande genom Nämnd. Nu har Särskildta Utskottets Betänkande icke varit återremitteradt, följakteligen måste Ståndens beslut innebära rent antagande , förkastande eller uppskof. Skulle någotdera innebära förändringar eller tillsatser, så måtte regeln: lagligt stånde och olagligt återgånge , likväl förblifva gällande. Utskottet skiljer emellan afslag och uppskof; men då dst förra i alla fall icke innebär annat än ett förblifvande för ögonblicket vid det redan gällande, eller en frågas uppskjutande till nästa Riksdag, emedan hon då, ehuru förkastad vid den före. gående , kan å nyo väckas , så kommer saken i sjelfva verket på ett ut. I förevarande ämne synes mig formen af uppskof förde Stånds beslut, hvilka ville närmare betänka sig , vara så mycket vigtigare , soto det skulle hafva varit en sjeifmotsägelse , att nu på förhand afslå slutföljderne af de förslag till grundlagsförändringar, hvilka skola hvila till afgörande och måhända antagande vid nästa Riksdag.
Visserligen är det sannt, att 2 * millioner tunnor säd på 3 år införskrefvos: men det var till en del följd af 3 :ne års på hvarandra följande missväxter; och jag vet ej, om jag hort rätt, här hört nu öfveiklagas vår öfverproduetion, så* som värre, än vårt gamla sädes - behöfvande tillstånd Att vilja draga någon fordel, emot 768 Den 14 Julii e. m. 1776 års Realisation, genom uträknandet att Gustaf III derefter upplånade 2 millioner \ silfver, synes mig vara alldeles förfeladt. Hvar och en vet Konung Gustaf III:s penningéhof; och att han utifrån ej behöfde efter 2776 upplåna mera än 2 millioner i silfver, synes mig tala till fördel för -Realisationen. Hvad angår reella fonden i Banken, och den här yttrade frugtan, att den skulle för* svinna, får jag allenast vädja till de nu utgifna BancoTabeller, hvaraf man ser, att den nuvarande emot sedelmassan, är i samma proportion, som den var 1776, samt att den 1800 var mindre, än både nu och då, eller som 3 till 8; men det oaktadt tviflade ingen då på Bankens soliditet, eller befarade att den sista millionen skulle uttagas. Det är ej med Bankens uttömmande, som med vissa andra företag; att första steget är värrst; det är det sista. som här är svårast, och det öfvergår till löjlighet att höra, att ett land, som i ioo:de år visat sig behöfva en myntmassa, svarande emot minst 13 millioner Hamburger Bico, skulle behöfva frukta, att en sedelstock af 24 millioners värde, ungefär g millioner Hamburger Banco, skulle vara så litet behöflig, då den utgör hela myntmassan i landet, att deraf skulle inströmma i Banken öfver hälften till Silfver-uttagning ; ty mera än hälften fordras, att efter 128 sk. Cours uttaga de 5 millionerna Specie. Man Den 14 Ju!il t. ni. 769 Man fruktar mycket de i tunland gående Sedlar.
– «Utan tvifvel; men skulle jag måla någon, så tog jag utan betänkande Celestine. Hon är idealisk.» – »Tycker du inte, att Nanna liknar någon?» frågade Alexis vårdslöst, men med illa dold förlägenhet. Härvid fästade Albert en fin blick på honom. «Joo, – till din lycka eller olycka gör hon visst det,» svarade Albert långsamt. «Jag kan helsa dig.» Alexis qväfde en suck, som ville stiga ur hans bröst, och var tyst en lång stund. Albert respekterade denna tystnad, och afbröt den icke. Ändtligen fortfor Alexis: – «Du har således varit i sällskap med henne?» – «På flera ställen.» – «Jag hoppas att hon är lycklig!» sade Alexis, ej så alldeles uppriktigt. – «Man kan åtminstone inte se annat. Hon lefver med i den briljanta verlden, är med på alla utsöktare baler, och – klagar inte öfver ondt i foten, då man bjuder upp henne», tillade han tröstande. – «Har du nyligen varit i sällskap med henne?» – «Några dagar innan jag reste, på en bal hos expeditionssekreteraren K.» – «Du dansade med henne?» – «Ja, en vals.» – «Sade du, att du skulle resa bort – att du skulle resa hit?» – «Ja, jag gjorde det, och berättade att jag skulle träffa dig här,» – «Nå?» frågade Alexis, med återhållen ande. – «Hennes skoband lärer i detsamma ha gått upp; hon föregaf det åtminstone, sprang in i toiletten, och när hon åter kom ut, var valsen redan slutad. Jag talade ej mera med henne, och har sedan ej heller sett henne.» – «Du är trött af resan, och behöfver sofva,» sade Alexis hastigt, och reste sig upp för att gå; och som läsaren kanske äfven nu känner sig sömnig, så – god natt så länge! ANDRA KAPITLET. Fjorton dagar voro redan förbi, och lektionerna i full gång. Celestine tycktes med hvarje dag få mera lust för målning, och Nanna för musik. Systrarne voro nästan färdiga att vilja byta talanger.
Med antagande häråt lärer det vidare icke kunna bestridas, att det inom Ridderskapet och Adeln nu brukliga sätt, att välja Eiectorer, medelst förut antagne Bänkman, hvilka likasom uttala Ståndets allmänna önskan, måste vara mera ofullkomligt än om Ståndets egne pedlemmar omedelbarligen gåfvo deras tankar tillkänna i afseende på de personer åt hvilka Eiectors befattningen skulle uppdragas, enär hvarje begrepp alltid måste blifva bestämdare .och tydligare framställt af den persorn som sjelf nppfattat det, än om en annan skall välja en tredje petson, för att tolka detsamma. Dessutom innebär stadgandet, att ert ledamot måste inom sin afdelning utse den person han önskar till Bänkman, ett tvång som är oförenligt med Riksdagsmannens fria valrätt inom Ståndet, hälst det icke sällan kan inträffa, att en Ståndsledamot, särdeles om han är ifrån Landsorterne, icke personligen kan känna de män som utgöra hans Bänkkamrater, och således ännu mindre äga tillförlitligt begrepp om deras moraliska värde, hvilket likväl vid ett slikt val endast bör komma i fråga, och hvarigenom samma person sättes i nödvändighet, att antingen afstå från rättigheten att välja, eller ock till äfventyrs gifva sin rest åt en person hvars värde han endast af andras berättelser har sig bekant. Men icke nogmed dessa olägenheter. Bänkmansvalét lemnar jemväl tillfälle för missbruk af en eftertänklig beskaffenhet. Till bevis derpå behöfver man endast Den ii April e. rn. öppna våra Riksdagsannaler under den så kallade frihetstiden; och niaa skali då finna huru valet af Bänkman var bland de första ämnen sorn vid Riksdagens början utgjorde föremålet för partiernes inbördes strid och pröfvade deras krafter: huru vigtigt det ansågs vara att dervid erhålla öfverhanden och huru följden af denna seger alltid blef den, att det öfverlägsna partiet utötvade ett ögonskenligt inflytande på allmänna ärendefnas gäng , hvilket icke annorledes tillvägabragtes än medelst insättandet genom Bänkmännens biträde af sådane män i Utskotten, hvilka villigt följde den impuls, som partisinnet icke underlät gifva dem.
Pär Pärsson i Munkflohögen, Pär Ersson i Jonsgård, Anders Hindriksson i Storhögen och Olof Nathanaëlsson i Hæggesta valdes, att i hvar sin rota tillse och ansvara, att nödigt virke af delägarna framforslades, samt att hvarje rota anskaffade en pålitlig timmerman, jemte en handtlangare, att arbetet under Anders Jonssons ärkända drift och värksamhet skyndsamt och väl \ i nästa wåhr / måtte fortgå. In fidem E. Ng. Sebrelii dotter, såsom ofärdig och oduglig till arbete, ansågs förtjena församlingens sköttsel, och derföre antagen såsom rotehjon, att vårdas en vecka på tunlandet hela socknen igenom. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. 8, ÖLA. Protocoll vid allmän sockenstämma den 6 aug. 1826. § 1 Kyrkooch fattigräkenskaperna upplästes, ärkändes och underskrefvos. Beslöts 5 procents ränta för lån af kyrkans medel. §2 Fattigdelning skulle den 20 företagas. § 3 Herr comminister Edlund blef, med församlingens fulla bifall, ombeden, att i pastors ställe besörja om sockenstämman, i synnerhet såsom ordförande i sockensällskapet, dertill han godvilligt samtyckte. E. Ng. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. 8, ÖLA. Protocoll vid allmän sockenstämma den 10 sept. 1826. §.1. [text saknas] Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. [9], ÖLA. Protocoll vid allmän sockenstämma den 22 oktober 1826. § 1 Till priscourantens uppgörande och markegångstaxans upprättande för innevarande år befullmägtiga Häggenås socknemän den samme, som af Liths socknemän dertill utväljes och befullmägtigas.
Jag skulle derföre anse det lika oklokt som oiättvist, att nu söka motverka husbehofs-bränningen på annat sätt än genom vidtagande af den naturliga utväg, att jordbrukaren, med minskade skatter och utan förlägenhet för bytesmedel eller bri - »6 Sevilla, och Oecon.- TJtsk. Betänkande N.-o 3. ® stande förlag till en förbättrad landthushållning, insåg sin fördel vid frånträdandet af bränvins-bränningen åt den fria tädan emellan dem, som förmonligast för landet kunde bedrifva denna näring.” ”Man borde derföre, med afseende på närvarande missförhållande, lemna dea egentliga husbehofs-bränningen fullkomligt ostörd, måhända alldeles obeskattad, men beskatta den större bran vins-till verkningen såsom en näring, hvilken väl icke borde undertryckas, men icke heller i högsta måtto uppmuntras, förr än landets financiela ställning och deraf beroende oeconomiska tillstånd sådant medgåfve.*’ ”Jag respecterar den mägtiga opinion, som fordrar nationens emanciperande utur bränvins-oket, ehuru jag ej kan godkänna den väg, hvarpå man söker vinna målet. Det torde nu mera vara förgäfves att vilja bestrida brän vinets bruk i Norden såsom en nödvändighetsvara; naturen uttalar deröfver sin ojäfaktiga dom, och filantropen bör ej vilja mer än hämmandet af en öfverflödig bränvins-consumtion inom landet. Productionens storlek må sedan rätta sig. derefter och till exporten af sprit, sorni verldshandel lätteligen kan utgå ifrån Sverige, så väl som från Preussen och Ryssland, hvilka länder i mer än ett afseende torde speculera på undertryckande af Svenska industrien. Den med skäl öfverklagade så vederstyggliga fylleri-lasten torde, lika med allt annat ondt som Försynen tillstädjer, omsider medföra sitt eget correctiv, det enda verksamma, nemi. lankan på nödvändigheten af folkbildningens rigtande till sedlighet och sann religiositet.
Uppå derefter framställd propos., blefvo så väl förslaget lill underd. skrifvelse N:o 38g, sorn förslaget N:o 3g lill § i riksd.beslutet af R. o. Ad. återremitterade. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 3go, till förordnande för de till tryckfrihetens vård utsedde comiterade, i afseende på grundlagarnas och riksdagsbeslutets felfria tryckning. Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s nedannämnda förslag till R. St:s underd. skrifvelse!' till K. M., nemi.: N:o 3gi, angule ersättning till rotehållare vid Norr-och Vesterbottens fältjägarecorpser, för rotefrihetsmedel inom Norroch Vesterbottens Ian; N:o 3g2, i anledn. af K. M:s nåd. framställning om landtläntraästarnes befrielse från skyldigheten att för remisslage erlägga bevillning; N:o 3g3, i anledn. af K. M:s nåd. framställning örn eftergift af personella utskylder för afskedade, till underhåll berättigade soldater och deras vederlikar under expectanceliden ; N:o 3g5, ang:de i fr Aga st ii 11 da extra-statsanslag för undervisningsverket, vettenskaperna och de sköna konsterna; N:o 3g6, ang:de utbetalning af Landtbruksacadetniens hos statsverket innestående byggnadscapitaler. Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 7 dennes på bordet lagda mern. N:o 502, i anledn. af återremiss å det i meni. N:o 607 aflemnade förslag till reglementariska föreskrifter för Riksg.conCs förvaltning, blef mern. N.'o 562 lagdt till handlingarna. Ånyo föredrogos och bi föl lös StatsUtskts den 7 dennes på bordet lagda meni. och 1111A t: 11.
Aflöningen inberäknade Provianteringskostnad, portion å 10 sk. brödet hästar. Furagerings-kostnad för Befälsoch NummerSumma för Aret. Monderingen. Storaoch BeväringsMonderings-fonden. En sjettedel af En sjettedel af Mindre Monderingens första uppsältningskostnad. underhållande. Mindre Monderingens I och Sadel-Mondering. I Remontering, Skoning Summa för Aret. per dag. per år. R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk rst R:dr sk. rst. R:dr sk. rst R:dr. sk. rst R:dr. sk. rst Antal. R:dr. sk. •sl Brigad-Chefer . Artilleriets Allmänna Stabs samt Tygoch Fyrverhs-Staters Aflöning*, Underhålls, Beklädnads, Utrednings och Uemonterings-kostnad för år. Grader oell Befattningar. Aflöning och Underhåll. BeklädnadsUtredningsoch Rcmonterings-kostnad. för hvarje person. CAI 3 B P (f B B £5 B Summa Summarum Artilleriets Allmänna Stab samt Tygoch FyrverksStater. Allöningen Provianteriugskostnad, portion å 10 sk. brödet inberäknadt. Furagerings-kostnad för Befälets hästar. Summa för Året. Stora Monderingen. Monderings-fonden. M CD CT>’ <D C? 05 *-T5 En sjettedel af Mindre Monderingens första uppsättningskostnad. Underhållande. Mindre Monderingens o o C/3 05 a<T> 5 o ft> 5* 09 Remontering, Skoning Summa ‘ för Året. per dag. per är.
SBårt unbcr innemaranbe Stiföbag fattabe beflnt angåenbe antaganbe af ny Strafftag tjafme SBi uti ffrifmetfe ben 3 innemaranbe månab l)o8 $ongl. Sftajit i unberbånighet anmält, bet SBi, för ben ^änbelfe äfongt. SBårt förffag titt ny Strafflag, bmarigettont 13 Äay. 1 § 8ÄifjgerningS StfatebeS [fota ocf i ftittljet jorbfäftaS be titt böbett etter titt ftraffarbete yå tifStib bömbe förbrytare, font i fängetfe bö. Sif), till m. Så Söt anfett feräubriitg i nu gältanbe foreffrifter rbtanbe ffogStjuSfjålfmttgcu i Sftifet luara af Betjofmet påfattab, Bäfwe Söt, i mtberbåntg ffrifioetfe ben 30 fift* libtte StoOemBer, nteb uttatanbe af be åfigter, font i betta ättttte tjos Sfi gjort ftg gältanbe, anljåltit, bet Äoitgl. 9ftaj:t täcfteS, t öfiuerenSftäutmelfe bcrntcb, bets luib* taga be åtgärbcr, font f'å ibongt. 50taj:t Bero o dt funna nteb be tift .tbongt. 9)taj:tö biöpofitiott ftaltba mebel luerfftältaS, bets ocf för StifetS näft famntanträbanbc (Stätt* ber framlägga nåbig fPropofttion t be betar af ämnet, ber SiifetS @tänberS Beflut funna crforbraS. § 72. (Sebalt åvoitgt. 3)laj:t täcfts titt Dfi aftåta förflag tift m; Sagtftabga, t)afiue