Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans ironi beler deras naiva och omätliga sjelfbelåtenhet, men deltager jemväl sjelf godmodigt i deras glädje. Hans elegi varkunnar sig öfver dem för de bedrägliga förutsättningar, på hvilka denna glädje hvilar, och hvarom äfvenledes hos dem understundom uppstiger en mörk halftanke. Så sker, att från en lyra, skenbart egnad nästan endast åt en vexlande gamman af grofva sinnenjutningar och rasvilda tokroligheter, ofta framklingar en öm klagan öfver menniskolifvets allmänna lott, – såsom i bottnen varande öfverallt sig lik, eller på sina lägsta grader densamma som på sina högsta. Det Fredmanska kroglifvet är deraf – en burlesk symbol. Säga vi alltså, att endast i ett så beskaffadt tidehvarf kunde Bellman vara till, d. v. s. fritt och fullt blifva, hvad han blef: så är likväl dermed ingalunda meningen att neka, eller förringa, den personliga sjelfständigheten af Bellmans snille. Att i visst afseende vara en viss tidsandas fullkomligaste representant, är icke detsamma, som att af denna tidsanda vara oinskränkt tilldanad och ledd; man vore då blott dess passivaste verktyg, och tillhörde den stora massan af varelser, som bestämmes af tiden ungefär liksom spånen följa med strömmen. Vi ha föröfrigt sett, att några af hans yppersta dikter voro författade redan före den af Gustaf verkställda styrelse-förändringen. Midt i den politiska flygsands-öcknen hade hans sångmö lyckats utspana egna oaser, der hon i ro kunde lyssna till sina ingifvelsers glada mandolinklang. Men öppet i dagen ligger, huru mycket en full utveckling af den rigtning, som i dessa dikter hade vågat sig fram, skulle gynnas af tidslynnets omstämning till en nästan allmän motsvarighet. Så långt den kan, gäller samma anmärkning äfven om några med Bellman samtida skalder, som, i kraft af oneklig frändskap, befinna sig inom hans närmaste omkrets. Jag sade, ”så långt den kan”: ty de äro icke, liksom han, snillen af högsta ordningen. Detta utgör den allmänna skillnaden emellan dem och honom.
I gengäld togo sig många af de unga damerna i salongen charmant ut under strålfloderna. Och de unga herrarne blefvo vridna! Detta vare dem obetaget. En annan sak är det, att så mänga herrar bland denna teaters publik ej hinna urladda sig under mellanakterna, då äfven dryckjom stör pratets gång, utan fortsätta med sina förtroenden, sedan den nya akten börjat. En ung stockholmare sade oss, att alla dem han hört göra sig saker till detta varit &gt;små-ländingar, hvilka flyga i luften om de ej få tala till (en afiägsen) punkt », men men alla äro småländingar inför vår Herre, står det i ordspråket / och det står inte ens undantag för stockholmare, hvilket är hårdt men rätt. Icke ens frk. Petterssons härligaste kostymer eller kupletter ha ibland förmått stäcka de pratans prat. Qvinnan tige i församlingen och mannen i — teatersalongen !Eskilander Thomassoft Justitieombudsman — Justitieråd. Några blad or en märklig meritlista Ull landets högsta domareembete. Af en i. d. domare. Då förf. till efterföljande lilla framställning på sin tid genom pressen erfor dåvarande Justitieombudsmannen, numera Ju-stitierådet Eskilander Thomassons åtgöranden i den s. k. Qvan-tenaka saken, rönte han i likhet med största delen af den tänkande allmänheten en liflig känsla af förtrytelse. Men hos förf., som genom ett temligen långvarigt och mångsidigt studium af embetsm&amp;n och deras handlingar bildat sig den uppfattningen, att mån af en åtgärd sådan som herr Thomassons ifrågavarande ofta nog kan draga befogade misstankar rörande verksamheten i det hela, stannade det icke dervid. Förf. menade, att den, som i detta fall på ett efter hans lifliga öfvertygelse så missriktadt sätt uppfattat sitt höga embetes förpligtelser, sannolikt icke häller i embetets utöfning i öfrigt vore tadelfri. Härutaf föranleddes en forskning uti de offentliga handlingar, hvilka innehålla berättelsen om samma embetsutöfning — en forskning, som gaf ett resultat vida utöfver och vida beklagligare än hvad förf. väntat.
Charta belagt; Och skulle Comraclet, sedan delta blifwit fullgjordt och den Contrahcrade Summan fulleligen betald, honom affordras och Rakenssaxerne biläggas, va det wid Rewisioncn deraf erfaras ma, att Förordnandet härutinnan blifwit iakttagit. Försummas delta af nagsn Kanal: Mattts Betjente, som med ett stikt Contracts Contrasignerande och utgifwande in. m. i och för r-ensten har att staffa, plikte, som i 24 §. sågs. Till Contracter emellan enskilde Personer, bestå Contrahenterne Stämpladt Papper tili halsten hwarje, om ej annorlunda dem emellan aftaldtär. §. r6. Obligationer, deribland äswen ä Län till Officerares Accorder, löpande Sedlar, godkände eller accevrerade Räkningar, godkände eller protesterade Assignationer, de ma innehafwas af enssilde Personer eller Pnblikes Werk, böra, da de för Domare och Execmorer uppwisas, med det undantag, hwarvm stadgas i 7 §. r Mom. as Kongl. Mattts Nådiga Förordning om Astradesoch Förmonssamt Bossiilnadsoch Urarswa-Mal den 28 Junii 1798, förses med Stämpladk Papper i följande proportion, nemligen: De som innehalla till och med ro R:dlr, Twa Skill ingar. Deröswer till och med 25 N.dlr, Tre Stilist gar. Deröswer till och med 50 R:dlr, Fcm Skillingar Dee - Den rs August!. 287Z §. >6. Alla Köpe,' och Bytesbref pä Fast Egendom ä Landet, eller i Städerne samt Skepp och Fartyg, Bruk och Manufaktur-Werk, Smiden och Smides, rättigheter, samt Hammarstatter, Fabriker och andra Inrättningar, med hwad mera, som under ägande rätt föryttras och wid Domstolar uppbjudas eller intecknas, förseS med Stämpladk Papper efter wärdet, neml.:
Hjertås förslag innehåller, att värdet af lasten skall styrkas genom Mäklarebevis elier factura. Det förra har jag ansett ofullständigt, och trott, att manifest eller connoissement först borde företes, och om någon af dessa Handlingar ej finnes, att då facturan får beedigas. Friherre Hjerta: Efter den uppgift, som erhölls uti afdelningen, skola Mäklarebevis vara beedigade. Hvad med manifest förstås, känner jag ej. Om de-t inne - Dé n 35 N« venfiWr V, m? hiller en ytterligare controll, så har jag "ej något deremot. Herr Cederschjöld: Jag hemställer, om icke sjelfva Tuliclarerings documénterne lemna den säkraste ledningen. Herr Grefven och Landt-jMars'k siken gjorde proposition till bifall af ari putxcten i Friherre Hjertås särskilda mening. Hopades Ja och Nej. Hvaiefter Herr Grefven och LandtMarskaiken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla den i Herr Hjertås reservation loreslagne ar puncten så lydande : Värdet af ersättnings-gild last bör styrkas med manifest ellerconno is se men t, eller och med factura, som inför Domstol bör beedigas.. Bifölls. 22:dra Puncten. 22 puncten i Herr Hjertås reservation upplästes afven, Herr Hjerta: Jag fear uteslutit orden Tull-Embetsman eller annaa Den SP5 N ot e m i * r e. m. Autor i tet, och blott satt ordet Tullbevis. Det låter tänka sig ett annat bevis af Kust-betjeningen, hvilket ej bör gälla. Derföre anser jag, att Tullbevis ovilkorligen bör företes, så att ej bevis af Strandridare må anses giltige. Jag anhåller således, att denna punct i Friherre Hjertås förslag måtte blifva ändrad sålunda, att Tullbevis o vil korligen skall företes. Herr Grefven och L a*n d t - Marskalken gjorde proposition till bifall af 22:dra puncten i Friherre Hjertås serskilda mening. Ropades Nej.
Emellertid dog den ProvincialLäkaren på Öland, som vårdat Wahlström under hans omförmälde sjukdom, utan att Wahlström af honom förskaffat sig det för pensions erhållande nödige betyget; och någon annan Läkare kan icke nu intyga Wahlströms sjukdoms-tillstånd för 8 eller 10 år sedan. Vid ett sådant förhållande kan jag ej annat, än förena mig med Herr v. Hartmansdorff i den åsigt, att det är billigt tilldela Wahlström, såsom en skicklig och pålitlig Tjensteman, hvilken för sjukdom nödsakats lemna tjensten, något underhåll på IndragningsStaten. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard j hade inlemnat följande, som upplästes: Jag känner icke de så kallade patrio - Den 29 Maji. 211 tiska åtgärder, hvilka f. d. Herr Landshöfdingen Hans Järta vidtagit, för att göra sig utmärkt och ryktbar ända till den grad, att 1823 års Ständer kunnat anslå honom en pension af 2,000 R:dr B:co, att intill nästa Riksdag få åtnjutas, så framt Herr Landshöfdingen icke under tiden utnämndes till något Embete med motsvarande lön; men att åtgärderne måste hafva varit af en serdeles art, det bör man kunna sluta icke blott af pensionens storlek, utan äfven af det oväntade steg, att Pensions-författningarne ansetts böra, i anseende till Hr Järta, förlora deras gällande kraft. Historien lärer emellertid icke underlåta, att teckna Hr Järtas patriotiska gerningar med deras rätta färgor; och då efterverlden en gång skall afsäga hans dom, torde det visa sig, hvilketdera varit mest utmärkningsvärdt, antingen sjelfva gerningarne, eller den lön de fått. Då likväl en stor man aldrig plägar med sina företag stadna på halfva vägen, och Nationen har rättighet, att af Hr Järtas verksamhet och grundsatser vänta, att han med sina patriotiska åtgärder icke afstadnar, utan 1 en ädel täflan med andra liktänkta hedersman fortsätter dem, så snart tillfälle dertill erbjuder sig, så bör ock Hr Järta vara förvissad, att han då icke skall glömmas; men intill dess sådant inträffar, och det dessutom varder närmare bestämdt, 14* 21?
(Fortsättn.) öfriga tomten begagnades af Stockholms stad för anläggande af en strandgata och en öppen plats vid Riddareholmskyrkans kor; men då sistnämnda ändamål endast på ett ofullkomligt sätt skulle vinnas, så vida icke äfven den till Riks-arkiv ifrågasatta gamla byggnaden blefve bortröjd, samt Kongl. Maj:t nu mera jemväl antagit och för Rikets Ständer framlagt den af Öfversten m. m. N. Ericson uppgjorda plan till vestra och norra jernvägs-stambanornas förening i Stockholm genom en väg, som, bland annat, borde från södra mynningen af Riddareholms-kanalen föras utmed samma kanals vestra sida öfver Geijerska tomten, syntes den dervarande gamla byggnadens användande till Riks-arkiv icke längre böra ifrågasättas. Vid sådant förhållande hade Kongl. Maj:ls Nådiga uppmärksamhet ånyo fästats vid ett redan för några år tillbaka väckt förslag om uppförande af ett nytt hus, uteslutande afpassadt och inredt för de vigtiga behof, som ett Riks-arkiv hade att uppfylla; och då första vilkoret för ett sådant företag, enligt Kongl. Maj:ts tanke, vore att finna en tomt med tillräckligt utrymme och tjenlig belägenhet, der en byggnad, afsedd för en maktpåliggande bestämmelse, må kunna fylla dennas fordringar äfven i det yttre och lemna af konstens hand ett bidrag, värdigt motsvarande den naturskönhet, hvarmed Sveriges hufvudstad blifvit så rikt begåfvad, syntes norra delen af Carl XIlI:s torg vara den plats, som, genom sitt läge och sin omgifning, bäst vore beredd och ordnad för emottagande af ett sådant byggnads-monument.
Utlåtande/ angående ifvagajTallö ^jJenfton för nu mera framfitmc Cn af Svifetö «£)errar, Sufhtie^taté^iniffern m. m. ©refme Fr. Gyllenborg. (U. 31.) ©amtetigc refpectioe 9tifé>s©tånbett hafira tid UtfFoffet remitterat 9Jfaj:té imber ben 8 näffl. 2tuguili tilt 91. ©t:r aflatnc Stab. spropofttion 0111 spenfton för ^»r 3>ufiitie Gyllenborg, i bänbeU fe b«n fomine att lemna SlifefS tjenft innan uppnåbb 65 årS ålber. ©enom Sg. ©reell., öpr ©reftoe Gyllenborgs, bett 18 i berörbe ntånab, inträffabe bob, bär roal frågan om fant* ina ^Jeitfton förfallit; men bå UtjTottet, toib beit bcrförin Sgr ©rcfire Gyllenborg böra lenina^, utan affcenbe på ben tib, font ännu åtex~ fiobe för bans taga berättiganbe att foninia i åtniutanbe af beta Sonen, fåfout ^)cnftoit, bär UtjTottet 1111 trott ftg -J&öra till 91. Sg. ©t:r roörbfamt bemftälla: att, i beit bånbelfe 91. Sg, <2t:r meb UfjToffcf bela lifa XL Utff Dt tets öfroertygelfe, fSbant må, uti ben tfnberb. SFrifrcelfe, forn titt froar å St. Staj.tS $ögdBerörbe dlUb. ^ropofuion fonuner att aflåtaS, af 5>t. Utlåtande i anfefcmng af 9ftaj:té
Hjo beviljat ett anslag af 30,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret utgå, emot vilkor, att innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet varder, efter uppgjord och af Kongl. Maj:t fastställd plan, utan vidare bidrag af Statsverket vederbörligen fullbordadt.) 10:o. Uti femtonde punkten af Utlåtandet JM 165 och Utlåtandet JM 226 har Stats-Utskottet hemställt att väckt motion om ett anslag af 13,200 R:dr till hamnens förbättring vid Westerås, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Denna punkt hafva Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet bifallit, hvaremot Presteoch Borgare-Stånden ogillat densamma och i stället beviljat nyssnämnde anslag, emot de i § härofvan intagne vilkor. För afgörande af denna fråga genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott föreslås följande voterings-proposition: »Den som, lika med Stats-Utskottet, anser att gjord begäran om anslag till förbättring af hamnen vid Westerås icke må till någon Bikets Ständers åtgärd föranleda, » voterar Ja; den, del ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, »hafva Rikets Ständer lill förbättring af hamnen vid Westerås beviljat ett anslag af 13,200 R:dr, alt från Riksgälds-kontoret utgå, med vilkor, att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför att hamnbyggnadsarbetet varder, Ståls-Utskottets Memorial, M 261. 7 efter uppgjord och af Kongl. Maj:t fastställd plan, utan vidare bidrag af Statsverket, vederbörligen fullbordadt.» ll:o. Med anledning af Kongl. Maj:ts derom aflåtne nådiga Proposition hade Utskottet uti första punkten af Utlåtandet JM 165 tillstyrkt att Rikets Ständer måtte bevilja, för ombyggnad af Tranebergs bro på vägen till Drottningholm, en summa af 48,000 att från Riksgälds-kontoret utgå; äfvensom Utskottet föreslagit att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse lill Kongl.
Maj:ts föreskrifter i Kongl. Brefvet den 25 Febr. 1848 blifvit af Kongl. Majrts Befallningshafvande fullgjorda, har Kammar-kollegium i afseende på de lägenheter, som må blifva föremål för skatteköp, underdånigst åberopat innehållet af Kollegii utlåtande den 21 Oktober 1845 med de ändringar, som af sedermera vunna upplysningar äro en följd. I öfverensstämmelse med hvad Kollegium i sistnämnde utlåtande underdånigst yttrat, borde alltså samtliga de lägenheter, som i förteckningen upptagas, de nu utan upplåtelsebref begagnade eller öde varande, i den man detta tillstånd upphör, blifva föremål för skatteförsäljning med endast följande undantag, nemligen: a) de redan skatteförsålda nio lägenheterna Kris 236, Vädersågen, 9, Pollux, 10, Glasbruket, 11, Gamla Slottet, 242, Nylöse fäste, 365, Trekanten, 375, Färgudden. 393. Femkanten och 394. Dammen; 8 Kongl. Maj :ls Kådiga Proposition, A:o 98. b) de tvänne donerade N:ris 127 och 128. under det gemensamma minnet Gamla Reparebanan; c) de nio stattorpen, Niris 373, Skogsledet vid Stubbens, 374, Lerbriickan eller Ekelund, 383, Lilla Oxhagen, 387, Stora Oxhagen, 388, Sandbacken, 392, Löfängen, 396, La belle alliance, 398, Lerbräckan i Oxhagen, och 399.
Det är mer än förundransvärdt, att man framställt fråga om huruvida man kan, rör:de ett förslag Den 7 Maj f. m. 403 lill förändring i grundlagarne, uppställa voter.propos:r med antagande af Utsk:s förslag lill förändring lili det ena alternativet, och uti det andra förklarande all Ulsk:s förslag icke är nödigt, nyttigt eller möjligt alt verkställa. Hvad innefatta dessa ord? Ar det förnuftigt att låta dem ingå uti en voter.propos. rörtde ett grundlagsändringsförslag? Är del öfverensstämmande med 2 mom. af Reg.F:s 56 §, som bestämdt bjuder, att vid första riksdagen må om ett sådant förslag öfverläggas men icke beslutas? Huru kunna då RiksS(:n besluta att förslaget icke är nödigt, nyttigt eller möjligt att verkställa? Detta är tydligen ett afslag och följaktligen äfven ett beslut; men efter grundlagen äga RiksStin icke rättighet alt vid första riksdagen, då ett grundlagsändringsförslag framslälles, derom besluta. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle, alt Const.- Ulskts utlåt. N:o 38 lades till handlingarne med förklarande, att II. o. Ad. vidblefve sitt förut i ämnet fattade beslut. Ropades ja. Lades på bordet nedanniimnde från Utsk:n inkomne betänk., mern. och utlåttn, nemi. från Bevillnings-Ulkotlet: N:o 38, med förslag till bevillningssummans fördelning; Stats-Utskottet; N:o 306, angtde den upprättade riksstaten; N:o 290, i anledn. af dels erhållen ålerremiss dels särskilda RiksStts skiljaktiga beslut, rörrde utlåt.
Siats-Utskottet har, vid xörberörde För* slag om Lön-förbättringen i allmänhet jemte några särskilta Löner, funnit sig, i anseende till den förestående nya organisationen af Styrelse-Verken och Regleringen i det hela, som kommer att innan nästa Riksdag företagas icke kunna ingå uti någon förändring af Speciella Stater, utan der ilya anslag varit nödiga uppgifvit och beräknat erfordeliga medel tili Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition, intilldess omföcmälte Reglering hinner utarbetas och blifva antagen. X likstämmighet härmed, och då StatsRegleringen nu är fullbordad samt en viss stim. ma, af blifvande öfverskotter på Statsverkets inkomster, dervid föreslagen att af Kongl. Maj:t, till nästa Riksdag, disponeras, äfven för sådana behof som det ifrågavarande, får Utskottet tillstyrka, att Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit af nämde tillgång låta anordna de Lönbelopp , som i och för ofvanbemälte tillökning af tvänne Ledamöter uti Kongl. Götha Hof-R;itt erfordras, äfvensom Utskottet hemställer om icke derjemte kunde till Kongl. Maj:t öfverlemnas, att för det af Kongl. Hof-Rätten, då den skulle arbeta på Fvra Divisioner, nödigt ansedde tillökte antal Betjening af En Ordinarie Civil Notarie, En Brottmåls föredragande och En Cantzlist med Löner, låta, så vidt äfven denna tillökning i Nåder pröfvas erforderlig, medel till afloningen utgå på lika sätt, som för Leda - 12Q Den 2 5 Juli. Ledamöterna; och hvilka nya löner synas bö« ra komma vederbörande till godo till enahanda belopp, som deras vederlikar, med den vid. denna Riksdag föreslagne Lönförbättring, fa uppbära; hvilket dock vördsammeligen hemställes Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den 34 Juli 1815. Pä Höglofl. Riddersk. Pä Högvördiga Prest! och Adelns Ledam.
utan ock för Kronan menligt, emedan, om Sjöfiskan, som, enligt hvad de af vederbörande afgifha yttranden jemväl innehölle, vore genom sitt läge i elfven mindre än andra fisken blottstäldt för skada af flottning och derjemte utgjorde en hufvudsaklig del af det hela, kornme att derifrån afsöndras, den återstående delen af arrendefisket skulle blifva af så föga värde, att vid en kommande arrende-auktion antingen något anbud derå icke skulle kunna erhållas, eller ock anbuden blifva så obetydliga, att de icke motsvarade den derför påräkneliga inkomst; och som härvid tillika förekomme, att den proportion, i hvilken laxkaret Sjöfiskan, i anseende till sin beskaffenhet, stöde till det öfriga fisket, borde vid en skeende försäljning af detsamma tagas till grund för bestämmande af köpeskillingen, men en sådan proportion, ehuru förslagsvis antagen till ^:del af hela fisket, dock icke kunde med någon säkerhet beräknas och all grund för dess behöriga uppskattning således saknades, ansåge Kollegium sig ej böra till den i ofvanberörda afseende gjorda ansökningen tillstyrka nådigt bifall. Efter tagen kännedom af Kammar-kollegii nu omförmälda underdåniga utlåtande, hafva sökanderne, uti afgifna påminnelser, jemte fortsatt anhållan om nådigt bifall till deras ofvanbesörda ansökning, erbjudit sig att, för den händelse Kongl. Maj:t, på de i Kollegii utlåtande anförda skäl, skulle anse ofvannämnde fiskekar icke böra från Ljusne kronolaxfiske afsöndras, i dess helhet inlösa sagda fiske. I anledning af detta anbud har Kongl. Maj:t i nåder infordrat förnyadt underdånigt utlåtande af Kammar-kollegium, som, till följd deraf, under den 5 Februari sistlidet Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 29.
Men å andra sidan skulle jag för ingen del vilja tillstyrka uniformité som omöjliggjorde begagnandet af olika läroböcker och derigenom förhindrade pröfningen af deras olika värde; äfvensom den skulle neka lärarne, en både för dem och lärjungarne nyttig och välgörande grad af frihet och rätt att handla efter egen bästa öfvertygelse. Men det hufvudsakliga felet ligger deruti, att vid denna mångfald af läroböcker, som under allt för svaga kontroller vid läroverken införts och införas, äfven sådant förekommit och förekommer, som redan blifvit af en allmännare opinion bland skolmännen sjelfve utdömdt såsom otjenligt, origtigt, stundom till och med skadligt. En otjenlig lärobok kan sålunda i åratal bibehålla sig i allmänt bruk, endast derföre att ingen impuls gifves till dess afskaffande. Stundom kan åter vid en eller högst få skolor läroböcker förekomma, som för det stora flertalet af lärare äro till och med ajldeles obekante. Or - 326 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\?i> 167. sakerna till alla dessa förhållanden kunna vara mångahanda. Ä ena sidan kan vanans magt och en icke ovanlig misstro mot hvarje förändring förorsaka att slägte efter slägte får hålla tillgodo med en och samma otjenliga eller längesedan öfverträffade lärobok, hvartill kommer, a^tt alltför liten uppmärksamhet och understöd gifvas för författare af goda läroböcker. A andra sidan kan man tänka sig dels ombytesoch nyhetslusten hos en lärare så stor, att böckerna, utan tillräcklig begrundning och pröfning, afskaffas, dels sjelfförtroendet till egen förmåga och en ungdomlig benägenhet att pröfva egen författaretalang, nog mägtig, att stundom låta läroböcker införas, dem en allvarligare pröfning ovil korligen skulle förkasta. Orsaken till dessa missförhållanden äro, enligt min tanke, bristen på tillräckliga kontroller och korrektiver, äfvensom bristen på uppmuntran från Statens sida för författande af goda läroböcker. Kongl. Maj:ts stadga för elementar-läroverken af 1859 gör rått uti att ej föreskrifva hvilka läroböcker skola begagnas. Men den gör orätt deri, att den icke lemnar tillräcklig garanti derför, att goda läroböcker väljas.
Men bredvid denna oriktiga princip finnes andra uti del K. förslaget, sora hvarje rättsinnig och ej af fixa idéer eller partisinnets delirium hänförd person måste anse för rikliga, dem nemi., som lemna det allmänna förtroendet ett öppet 74 Den 18 December. fält vid valet af ombud för bevakandet af ett fri 11 folks heligaste rättigheter; som aflysa den onaturliga och icke mer med tidsandan förenliga sjelfskrifvenhet, som till en stor del födseln och ieke egna förljenster förläna detta Ständ; som aflysa det både billighet och rättsgrund saknande förhållande, att en särskild till antalet högst inskränkt, uteslutande af löntagare sammansatt del af befolkningen skall ega [ i hvarje votum som rörer Statens angelägenheter; som lossa de band hvilka under det närvar, representationssättet tungt och menligt inskränkande hvila på det 3:dje och 4:de Ståndets valrätt och valsätt; som gifva hittills saknade politiska rättigheter åt 100,OOO-tals personer, hvilka, oaktadt deras bildning, samhällsställning, moraliska lyftning, fosterlandskärlek, ja till och med förmögenhet utgöra parias i samhället; som slutligen aflysa den Hinduiska kastskillnad som i representations-väg, beklagligen hos oss ännu qvarstår. Det K. förslaget innehåller äfven en förändrad af behofvet påkallad, men under värt närvar, representations-sätt omöjlig arbetsordning, hvarförutan man icke kan emotse en förnuftsenlig behandling af en enda fråga, och hvarigenom alla hälsosamma regeringsåtgärder blifva omöjliga. Dessa äro de direkta fördelar som det K. förslaget innebära. Men det innebär äfven enl. min upfattning en mera indirekt fördel, som i betydlig män bidragit att bestämma wig för dess antagande. Det utgör nemi. eli medlingsförslag emellan 2:ne lill strid rustade partier, och gifvethopp att på lugnets och ordningens väg upnä det af mig önskade målet.