Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förmånen i Sverige att icke behöfva vända sig till assurance-compagnierne utan direct få aflemna sina bref pä posten, bl ifver ju qvarstående, äfven efter antagande af detta beslut. Den ena olägenheten är således, först och främst, den lilla afgiften, hvilken icke förtjenar, efter mitt sätt alt se, alf göra afseende på. Den andra skulle vara att besväret för den, som bodde aflägset från postkontoret och ville sända penningar i bref till högre belopp än 100 r:dr, hvartill fordras, för full säkerhet skull, alt göra rekommendationen öppen, skulle blifva alltför stort; men då å andra sidan vådan för postverket är sä betydlig, och detta blefve föremål för allmänna uppmärksamheten, månne det icke är skäl att vänta intilldess denna förlust skulle hafva i hög grad drabbat Postverket och då sedan, efteråt vidtaga mycket strängare åtgärder. I våra på skälmstycken speculaliva tider är det verkligen underligt, alt icke missbruk med rekommendalionerne blifvit begångna, hvilket likväl utan svårighet kunna göras. Det är icke skäl uti att på detta sätt befordra denna sorts spekulationsanda, utan det synes vara tid att förebygga att spekulationsandan kastar sig åt detta håll, och jag kan af detta skäl, icke annat än gilla, hvad Utsk. i detta afseende föreslagit. Hvad nu åter beträffar ordalagen bär, så vill jag icke bestrida, att det möjligen kunde vara bättre, man tror likväl att R. o. Ad. mycket väl kan antaga ett betänk., sådant som delta nu är. Hr Aminoff: En föregående talare bar yttrat, om BevillmsUtsk. har godt om tid, så skulle lian icke motsätta sig en äterremiss, om sådant yrkades. R. o. Ad. känner nogsamt, att ju närmare det lider till riksdagens slut, desto mer får BevillmsUtsk. att göra, emedan detta Utsk. skall, icke allenast uppgöra voter:s-propos:r, i afseende på tullfrågor m. m., utan äfven beräkningen öfver saluaccissen, postmedlen, stämplade pappersafgiften, husbeliofsbränvinsmedlen, samt tidningsstämpeloch kortstämpelafgifterna.
Den 29 Mars f. m. 163 H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf jemväl alt Hr Rääf, Leonh. Fredr., som varit utsedd lili Elektor, funnit sig föranlåten, att för någon tid afresa från hufvudstaden och derföre afsagt sig sin Elektorsbefattning, men anhållit att likväl blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter H. Ex. anmodade Hrr Bänkman, att sammanträda till val af en Elektor i stället för Hr Rääf. Gr. Lagerbjelke, Gustaf upläste följande motion Riksd.-Ordnm §. 2 innehåller: ”R. St. skola, i kraft af Ri”kets antagna R. F., hvart tredje år sammankomma. Uti hvarje ”Riksdagsbeslut bestämrae R. St. dagen, då de, lill följd häraf, ”åter sammanträda, samt intage deruti uttrycklig riksdagskallelse, ”med nödiga föreskrifter i afseende på riksdagsmannavalen.” Af sådan anledn. får jag vördsamt härmedelst föreslå, det R. St. målte bestämma d. 15:de Nov. 1853 till den dag, då nästa lagtima riksdag skall sammankomma; och torde i händelse denna framställning varder bifallen, Exp.Dtsk. anmodas, att till R. St. inkomma med förslag till de föreskrifter i ämnet, som uti blifvande Riksdagsbeslutet böra inflyta. Efter upläsningen häraf anhöll Gr. Lagerbjelke, att denna motion måtte remitteras till Exp.Ulsk. samt kommuniceras, de öfrige RiksStm, hvarjemte det dertill erforderliga antal exemplar aflemnades. Frih. Cederström, Rud. begärde att denna motion måtte hvila på bordet. Frih. Cederström, Rud. upläste sedermera en sålydande motion. Då den lid af en månad, hvarmed K. M. uppå R. St:s underd. äskande behagat förlänga innev. riksdag, inom få dagar tilländalöper, torde R. St. böra vara betänkte uppå utsättande af tid för Ständernes nästa sammanträde.
Herr Grefwe» och Landt - Marsta l ken sör»vade sin proposition, med den förändring Grefwe körner föreslagit, hwilket bifölls. Föredrogs a nyo oH biföllS Stats - Uiffottels den 29 Mars pä bordet lagda Memorial, i anledning af Kongl. Majus till Stats-Utstortct aflätne Nädiga proposition angäende Ränte-betalningen, ä de Patriokiffe Länen. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 29 Mars pä bordet lagda Memorial, innehällande Utskottets förslag, sä wäl till en Instruction för Fnllmagtige iRiksgä ds - Contoiret, som till berörde Contoirs öfriga Lrganisalion och Lönings-Stat. Herr Lveäoriskssrns, Drlc II,ornäs hade inlämnat ett anförande till Protocollet, hwilket upläsies sä lydande: Uti Stats-UrssottetS Project, till Reglemente för Herrar Fullmägtige är stadgadt, att, med någre modificationer i lägsta graderne, de Embetsmän och Be» tjentc ivid Riksgälds-Werket, hwilka wid en förcstäende Reglering af Staten, anses umbärlige, böra flyttaS pä Expeckance Stats, med bibehällande af den Lönen hivar före iMQ ärs Riksdag innehade. Hemliga Utskottet wid nämnde Riksdag, i den fulla öfwertygelse, att Realisationen snart skulle pägä, och i sammanhang dermed en stor del af Werkets Betjente blifwa öswerflödige, beflöt werkeligen, att med Eppecrance-Lönerne stulle pä ofwannämde satt förhällas. Men dä mänga »förs
Slutligen må här ock åberopas Kongl. Resolutionen den 16 Augusti 1780 samt Kongl. Resolutionen å allmogens besvär af år 1800, som innehålla, att ”den i forfattningarne lemnade befrielse från alla skatter af nyodlingar icke kan minska ett Stånds, genom privilegier befästade, rättigheter, i följd hvaraf också prest-tionde bör af sådana odlingar utgå.” Hvad åter angår de så kallade nybyggen, hvarmed forstås de i norra orterne å Kronans öfverloppsmarker, eller i Rikets öfriga delar å allmänningar och kronoparker upptagne odlingar, äro sådane, under de af Kongl. Maj:t beviljade frihetsår, lagligen befriade från tiondes utgörande äfven till presterskapet, genom Kongl. Brefvet den 21 Mars 1781, Kongl. Kuugörelserne den 24 Juli 1783 och 15 Augusti 1789, samt Kongl. KamroarCollegii Circulär-Bref den 2 Maj 1810; hvarjemte denna frihet från tiondes utgörande till presterskapet, i hvad den angår sistberörde lägenheter , blifvit af detsamma vid 1810 års Riksdagj genom formlig concession, medgifven och bekräftad, på sätt ej mindre Riksdagsbeslutet, än Kongl. Brefvet Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.o icg. '9 flen 6 April s. å. utvisa, i det att åt nyby^en och nyodlingar af förut icke barande oländig mark lemnades vissa ars frihet, lika med den Kongl. Majit och Kronan, i afseende å kronotionde, nyodlare diltiils förunnat; hvarvid likväl, såsom villkor för denna tiondefrihels tillgodonjutande, lärer böra förutsättas, att befrielse från omförmälde skatt till Kongl. Majit och Kronan förut är i laga ordning sökt och vunnen.
Emot dem var icke bönderna, genom nämnde Kongl. Bref beviljad sådan åborätt, som de skulle fått, i händelse den åt Öfversten Toll öfverlåtna inlösningsrätt blifvit begagnad. Det stod Kronan fritt att, för denna händelse, efter godtfinnande bestämma de vilkor, hvarunder Kronans rätt ölverläts på annan man. Det hade deremot varit alldeles rättsvidrigt, om Kronan sträckt dessa inskränkande vilkor äfven till minskning i deras rätt, som redan voro hemmanens ägare — eller panthafvare, så framt benämningen af förpantning icke var i det nådiga Brefvet origtigt brukad. Med denna benämning åsyftades också säkerligen icke att göra intrång i Tripps arfvingars rätt; men samma benämning vittnar om tillvarelsen af en så beskaffad föreställning hos Kronans då varande rådgifvare; och denna föreställning, ehuru icke utsagd i någon emot rättsägarna utfärdad handling, synes icke hafva underlåtit att utöfva sin verkan på deras rätt, när tvist derom efteråt uppstod.
Kanske var han blott solcentralalljagets, äller något därutöfver stående relativt centralalljags närmast stående relativa centralalljag, närmare äller fjärmare det absoluta centralalljaget, hvars innersta boning vore den absoluta centralstjärnan? Kanske var han, trots allt hvad i Nya testamentet skrifvits om honom och äljest spekulativt om honom tänkts, ursprungligen en som det öfriga jordiska människosläktets människor, möjligen genom reinkarnationer, men möjligen också endast under en enda lefnad, uppkommen och sig utvecklande människa — han har kanske genom studier i hebreernas heliga skrifter fått den uppfattningen, att han själf vore den profeterade Messias, judarnes och successive alla jordiska folks frälsare från förfallet och äfter den kroppsliga döden deras andliga öfverhufvud, försökt och lyckats uppfylla allt, som enligt profetiorna och de konsekvenser han själf kunde draga ur dessa, borde kräfvas af Messias under hans lif och däräfter, om man tänker sig honom och alla människor såsom varande till äfven äfter döden, att han värkligen blifvit äller kanske snarare alltmer utvecklar sig att blifva deras andliga öfverhufvud och ledare? Hvilken af dessa möjligheter är den sannolikaste och såsom sanning på yttre och inre bevis mäst grundade? För egen del har jag ingen bestämd mening och kan nästan icke alls säga, att jag vet hvad Jesus Kristus är eller var. Andra torde anse sig hafva en bestämd öfvertygelse härom, men jag känner mig tills vidare tvifvelsam om hvari denna öfvertygelse består och hvilka säkra grunder de hafva för den öfvertygelse de säga sig hafva. Jag vill emällertid för tillfället lämna detta åsido och äfven lämna åsido, om solen i vårt och andra solsystem är det världsklot inom de respektive solsystemen, som är för mänskliga och öfvermänskliga varelser till vistelseort lämpligast, äller det är något annat mer tempereradt världsklot inom respektive solsystem.
Sverige helt enkelt såsom en citron, elen man bevarade, för att då och då, till egna ändamåls vinnande, kunna pressa. I motsats härtill, och om politiken eller Englands sätt att tillvägagå , gjorde ett krig nödvändigt med detta laud, så fingo vi uppsöka hjelpen hos den der ”någon annan ” hvilken nu ej kunde vara någon annan än Ryssland. Möjligen kan man väl supponera, att Ryssland vore benäget att mot hyra låna oss skepp, men måhända blefve likväl hyran alltför dyrköpt. — Man bör härvid icke heller förbise, att enda villkoret för en Stat att kunna åt sig bereda förmånliga förbund med andra Stater, är, att till ett sådant förbund kunna bidraga med en effectiv styrka. J. O. H. tyckes väl icke hafva tagit i beräkning några andra casus, än dem jag nu uppgifvit, men för fullständighetens skull vill jag äfven upptaga ännu en tredje. Om Sverige kommer i delo med Danmark, behöfva vi naturligtvis hyra skepp för våra sammansparda penningar. I förbigående torde jag, såsom skäl för sannolikheten af denna förutsättning, få erinra, att en af SlatsUtsk:s egna ledamöter genom en motion, hvaruti hau ifrågasatt en oriktig tillämpning Den i 3 Maj f. m. af traclaterna om tullafgifterna vid passagen genom Öresund, föreslagit, att man borde i underd. anhålla hos K. M. , att begagna sådana medel, ’’som äfven i nödfall, för några ögonblick måhända, kunde vara menliga för en oafbruten grannsämja. ” — JVå väl, mine herrar! Sverige behöfver vid ett sådant tillfälle skepp, ty icke kunna vi lemna vår betydliga kustfart och än betydligare utländska handel till pris åt en sjöniaktägande granne. Vi vända oss då med våra sammansparda penningar till England och begära att få hyra ”en "dubbelt större och bättre flotta” än vår egen, men Engelsmannen torde i detta fall ej mera finnas så benägen att hjelpa oförståndet. Han handlar dessutom helst sjelf, och ser ej ogerna att andras handel stäckes. Man drager då en djup suck och ser med tårade ögon samt utsträckt penningepung åt öster och ber om hjelp. Men nu har likväl J. O.
Soldaten för de erhållne hvardagskläderna skulle arbeta åt Roten, emot en billig erkänsla; samt. genom Kongl. Resolutionen 1720, §§. 12 & 17, att legans stegring utöfver 40 m;kr S:mt vore belagd med plikt, och att den, som fördristade sig Ljuda eller emottaga det ringaste utöfver hvad det upprättade Conlractet innehöll, skulle underkastas svårt strafF, hvaröfver Landshöfdingen borde hålla händ, enligt 8 §. al 1734 års Landshöfdinge-Instruction; men då Rotehållarne å sin sida obrottsligen hållit detta contract, utom det alt de, tvingade af makten, betalt mera, än hvad deri bestämmes, skall det deremot fortvarande Vara brutet Bihang till RSt. Besv. och F.kon.-Utskoltcts Utlåtande AT;ö 3. å Styrelsens sida, då Roteliållarne, utöfver hvad contractet innehåller, blifvit ålagde: 1:0 alt anskaffa Rotekista och ansvara för knektens mundering, Kongl. Förordningen den i5 November i^53, §. 7; 2:0 att bestå medicamentspenningar till möten och mönstringar, Resolutionen å Krigs-Befälets Besvär 1731, §. 9, och Kongl. Brefvet den ^December 1774; 3:o att skjutsa Trossen, Resolution å Krigs-Befälets Besvär 1734, §. 63, Kongl. Brefvet den 23 Mars 1786; e$:o att bestå Fältskärs-arfvode, när karl antages, Resolution å Krigs-Befälets Besvär 173§. 63; 5:o alt bygga och underhålla Trossboden, Kongl. Brefvet den 23 Februari 1770; 6:0 att erlägga Passevolance, Kongl. Kungörelsen den 1 December 1812 och den —• — i83o; 7:0 alt underkasta sig utskrifning, Riksdags-Beslutet af den 1 December 1812; 8:0 att beslå hälften [ af munderingen, Kongl.
Under sådana förhållanden, hvilka af bifogade räk-enskapsutdrag bestyrktes, har Consistorium Academicum destomera i underdånighet anhållit om Nådig framställning lill Rikets Ständer, att Academiens återstående skuld till Riksgälds-Contoret, utgörande vid i833 års slut 43,oooR:dr, mätte få afskrifvas, som det äfven, i händelse af Rikets Ständers bifall dertill, blefve Academien omöjligt att, ulan serskildt understöd, kunna fullborda Bibliotheks-byggnadens återstående inredning. Uti underdånig skrifvelse af den 14 sisth December har Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, såsom Universitetets Canceller, understödt Consistorii underdåniga anhållan; och som Kongl. Maj:t funnit den vara af bebofvet högeligen påkallad, så vill Kongl. Maj:t härigenom i Nåder föreslå Rikets Ständer att, af fortfarande omvårdnad för Upsala Academie, låta hennes ifrågavarande skuld, 43,000 Riksdaler Banco, afskrifva. De till målet hörande handlingar och beräkningar skola vederbörligt Utskott serskildt tillställas; och Kongl. Maj;t förblifver Rikets Ständer med. all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Gifven som ofvankil Z JOHAN. Au,g. v. Hartmansdorff. Kongl. Majus Nådiga Tdrapositon N:o 6. i3 Transsumt af Protocollet, hållet inför Kongl. Maj:t i Stats-Rudet vid Ecclesiast i k-Expedit ionens underdåniga föredragning på Stockholms Slott den 18 Januarii i83j. Närvarande: H ans Excellence Herr Juslitite Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af fVetter stedty. Stats-Råden r Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke,■ Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielmj.
Cederström har såsom ursägt derföre, att han framkommit med sådana förslag, som redan finnas till verkställighet befordrade, åberopat, att han icke kände de ordningsstadgar, som finnas antagna. För min del tror jag, att hvar och en, som vill framkomma med ett nytt förslag, bör underrätta sig om de stadgar, som redan finnas, på det att icke några öfverflödiga förslag må göras. Jag medger visserligen, att föreskriften derom att correctionister, äfvensom andia fångar, ejma samtala med hvarandra, kan, likasom alla andra föreskrifter, öfverträdas, och jag tror R. o. Ad. skall finna, att en öfverträdelse af det ifrågavar. förbudet är en af de svåraste att förekomma; men då Frih. Cederström var på stället och sjelf hörde, att öfverträdelsen skedde, hade det varit lätt för honom att för befälet sådant tillkännagifva, da bestraffning icke skulle uteblifvit. Deremot anser jag det icke vara i sin ordning att besvära R. St. med sådana klagomål öfver begångna öfverträdelse!- nf de för fängelserna meddelta ordningsstadgar. Då jag förut nämnt, att Fångstyrelsen redan år i835 till K. M. in^ gått med und. förslag om fångarnas ställande under krigslagarna; får jag tillägga, att delta förslag, efter min åsigt, utgör föremål för båda Statsmakternas åtgärd, och jag förmodar således, att orsaken, hvarföre något stadgande eller svar derå ännu icke följt, är den, att K. M. ämnar till R. St. inkomma med nåd. propos. i ämnet. Då jag, för öfrigt, i alla delar instämmer i det yttrande, en värd ledamot II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm afgifvit, anser jag mig likväl icke böra underlåta, alt fästa Hr Grefvcns och det H. Ståndets uppmärksamhet derpå, alt det af honom uppgifna stränga straff för fångspillan, om jag icke misstager mig, blifvit lindrad t, och således spö numera icke ovillkorligen utgör straffet derföre.
Jag tycker att vi fått plikta hårdt nog för det ifrågav:de förbiseendet, då, på sätt Utsk:t jemväl erinrat, Sveriges Ständer derigenom gått i mistning om sin beslutanderätt i alla frågor af sistnämnde beskaffenhet. Beträffande deremot formen för Konungens beslut ang:de förändringar af unionella stadganden uti Noriges Grundlov, så kan denna icke rimligen vara 248 Den 17 Mars e. m. någon annan än att det unionskontrakt, sorn afslutades af Norska Storthinget och Sveriges Konung, äfven för att förändras erfordrar samtycke af samma kontrahenter, det vili säga Norska Storthinget och Sveriges Konung, n.b. icke såsom enskild person, titan såsom väl ensamt beslutande, men efter inhemtande af råd och uplysningar i sitt Svenska Statsråd. Och denna form, M. Hrr, finnes uttryckligen föreskrifven så väl i Noriges,egen Grundlov, 38 §, som i RiksAktens 5 §, der det med tydliga ord står att läsa, att ärenden, som angå begge rikena, skola föredragas och afgöras i Svenskt och Norskt eller Norskt och Svenskt Statsråd. Den der luckan, som mina motståndare i detta hänseende velat finna i RiksAkten, existerar således icke; ty på samma grund, som Svenska Statsråd skulle, med stöd af 112 § Noriges Grundlov, kunna uteslutas från rättigheten att deltaga i pröfningen om förändringar af de unionella stadganden, som finnas i Grundloven, skulle de kunna uteslutas från rättigheten att deltaga i pröfningen af t. ex. alla sådana förändringar i Noriges lagar och författningar, som enligt 75 § i Noriges Grundlov af Storthinget beslutas, emedan ej heller i sistnämnde g uttryckligen nämnes, att Sverige har rätt att genom sin Regering deri inblanda sig. Sådant har likväl hitintills aldrig blifvit ifrågasatt; mellanrikslagen t. ex. diskuterades i sammansatt Svenskt och Norskt Statsråd och erfordrade för sin giltighet ej mindre Unionskonungens än Svenska Ständernas och Norska Storthingets beslut.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMor/kalken gjord proposition fann Ridder-kapet och Adeln för godt att den af Utskottet å all* Pen 18 Augusti e, m. andra slag oarbctade ben föreslagne Tull godkänna. ”Bilder, förfärdigade af Svenske Konstnärer; lokommande Tull procent jo.” Friherre Ceder Bröm i Det är i sanning ej något uppmuntrande praemium för Svenska Konstnärer, ait deras arbeten beläggas med 10 procents tull. Jag skulle förmoda, att sådane borde få tullfrit inSöras. Herr Tham: Vid öfverläggningeo härom uti Utskottet var det mycken fråga, att sådane arbeten skulls få tullfritt införas, men man befarade missbruk , att främmande möjligen skulle uader lånade namn inpractiscra sine pro* ducter. Nu skulle jag sä mycket heldre önska, ait denna tull måtte bibehållas, som Kg 1- Maj:t kan minska den, om han vill till en fjärdedels procent. Annars ksn det missbruk inträffa, att man inpractiserar främmande konst alster, under namn af Svenska. Herr Riben: Jag tillstyrker vördsamt, att alla konstarbeten vare sig af Svenska eller Utländska Konstnärer, måtte få införas tullfritt. Konsten har blott ett Fädernesland, det är hela verlden, och jag vet icke, hvarföre Sverige skall utesluta sig ifrån att tillhöra snillets stora rike Dåliga producter tror jag icke ändå skola öfversvämma oss, ty de köpss icke. Friherre Ceder/irom t Med fabriksvaror | g>fn ig .Augusti e, ni. allmänhet kan det inträffa, stt de under orätt ramn skulle kunna oss påföras, men verkliga konstnärer låna icke sina namn, för att tå andras arbeten Ii it förde, minst om de äro af o~ duglig beskaffenhet. Det synes mig således icke vara att befara, det Bilder under Svenske Konstnärers namn blifva oss påförde, vi äga få Konstnärer af detta slag: och de vi äga äro till sine arbeten så kände, att Controllen ej kan blifva svår. Jag yrkar derföre tullfrihet för denna artikel. Herr Hjerta:
upp litet portvin på egen hand. (Bläddrar i boken.) Jag tycker verkligen Karolina kunde värma KAROLINA (bärande en bricka med ett glas och en rykande kanna). Här ä' det nu. Varmt och godt. KERSTIN. Det ska naturligtvis vara ett rödvinsglas. KAROLINA. Ja, men kära Karolina, ett sånt litet glas! som glas! Asch, det måtte väl göra detsamma. Glas DAHLMAN. KERSTIN. Seså...! (Vill taga glaset.) ur det där glaset! Nej, vänta litet, pappa, det smakar ingenting ­ 116 ­ DAHLMAN. Får jag det nu bara! Strax! (Tar glaset och springer åt fonden.) KERSTIN. DAHLMAN (skrikande). Tag ut det! Jag vill inte se det. Men, pappa...! Jaså, det ska kallna, innan jag får en droppa! KERSTIN. DAHLMAN (stampar i golfvet). KAROLINA. KERSTIN. Tag ut det, säger jag! När man enkom gjort upp eld för'et! Och haft besvär... ä ett pjåsk, som kan göra en menniska sjuk, om man inte ä det förut Tag ut det, säger jag! KERSTIN. Ja, nog har ni gjort er besvär, alltid! Det DAHLMAN. Gå, Karolina lilla! KAROLINA. stackare... (Går.) Han vet då inte, hvad han vill! Narra en KERSTIN (efter en paus). här, då var det inte något pjåsk, då inte? DAHLMAN. Du talar om pjåsk, pappa. Men när tant var Nej, det var just det, det inte var. ­ 117 ­ KERSTIN. med sina kuddar och pallar och dynor och mattor och halsdukar och piller och hafresoppor! Men när jag... (Vänder sig bort.) DAHLMAN. Jaså, det var inte något pjåsk, när hon kom någonting. Kom med! Jag vet inte, att hon kom med KERSTIN. DAHLMAN. Vet du inte det...! något fjesk och besvär för sig. När man kom in, så satt man här lugnt och trefligt.
Sötfaga tili Dfraerbvag från ©ammanDwgen öfwer §apering6>Säng> s> «-! —t <X> <fv Remman. 1 „ ■fh »: cr> cr ra <Sb ö g rs g sr 1 3 ra Remman odj fiägen^eter m. m., font innef;afwaö imber egant>e*rätt 1 30 150,000 ©ito, font tnnefyafmaé imber Q3oftäl(&rätt . 2 5 30,000 j?ungégårbat od) $rono*£ägenf>eter m. m — 4 26,000 Remman od) SägenF>eter, font DtPponeraé af 5lcabe* mie*0taterna . ► 3 5å 20,000 ©ilo, forn biépoiteraé af allmänna SSolag . — 3 15,000 ©tto, font biéponeraé af fromma @tiftclfer . — 21 2 12,000 0umma — 50 253,000 sD^ebelmärbe * — 1 5,060 1 1 1 (23) 23i&. titt SR. ©t. ^rot. 1834 & 1835. 10:be ©flint. 1 2tfb. 2 fflanbft. tBeroianingésgörorbningen. 7 (©.) Derna ^:o 1, 2 ccf) 3, uti \§ögt>ert för år 18 grälfe Cägenöeter. SSergroerf. Sttamifacturier, ga&rifer o# Sftts rättningar. Cxwarnar o# ©ågat-. —'> 1 S" g »: rzf V* S" <y ca ♦ B g »-t % Enligt OngDeu od; 0ammanöt:ög<£fter l:(l« 2lt’U » » 2:Dva Dito