Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu dessutom den allmänt gångbara räntefoten här i Sverige vanligen är högre, än den Riksgälds-kontoret för sina obligationer måste erlägga, hade man följaktligen kunnat påräkna, att amorteringsfonden skolat genom förräntning tillväxa i hastigare progression, än amorteringsplanen afser och följaktligen blifva tillräcklig att redan före slutet af den för lånets fullständiga liqviderande bestämda tid fullborda amorteringen. Revisorerne anse sig icke böra med tystnad förbigå den omständigheten, att redan den 26 November fråga inom Fullmäktige väcktes om utsändande af ombud för att på utrikes ort söka negociera lånet. Det är alltför väl kändt, att, i fråga om statslån och deras upptagande, såsom regel gäller, att den lånebehöfvande måste söka kapitalisten, men icke denne lånesökanden, och äfven om. vid upptagande af 1860 års jernvägslån, omständigheterna från denna regel medgåfvo ett undantag, så bevisar ett sådant förhållande icke ens, att det lån, som då gjordes, icke skulle hafva kunnat, med annat förfaringssätt, lyckas ännu bättre. Enligt Revisorernes tanka hade Fullmäktige således, när de sågo hvilka svårigheter upplåningen rönte, bordt begagna sig af den, enligt 171 § i JRiksgälds-kontorets reglemente, dem medgifna rättigheten att till de länder, der utsigt under förhanden varande förhållanden fanns att åstadkomma lån, utsända ett ombud, taget inom eller utom Fullmäktiges krets; och det synes, som skulle vid den tid, hvarom fråga är, ett sådant ombud ej hafva varit ovälkommet hos flera bland Europas största bankirfirmor. Ett sådant steg hade i allt fall, efter all sannolikhet, ledt derhän, att de med hvarandra täflande lånespekulanterne funnit sig föranlåtne, att nedpruta sina vilkor peli göra det möjligt att långt tidigare, än som nu skett, och med större fördel bringa — 75 — låneaffärer) till stånd. I stället sköttes underhandiingarne under hela den tid af 6 månader, som ligger mellan den dag, då Fullmäktige erhöllo del af Rikets Ständers beslut i lånefrågan och den, dä lånekontraktet i Paris underskrefs, nära nog uteslutande med en person, som icke ens företett behörig fullmakt.
Månad på bordet lagde Memorial, i anledning af väckta frågor om Post-frihet för Städernas Magistiater vid afsändande af Krono Uppbörds-medel, samt andra Städerna angående offenteliga Ärender. Ut Supra. S. D. Sedan Högloft, Ridderskapet och Adeln denna dag bifallit Expeditions Utskottets den 19 December afgifne och den 23 dennes på bordet lagde Memorial, angående en förbättrad Redacticn af Bihanget tnl Riks Ståndens Protocoll , beslöt Ridderskapet och Adeln att den föreskrift borde samtelige Riksens Ständers Utskott meddelas, att i samma stund och ej senare, som deras Betänkanden ingå till Riks» Stånden, jämväl meddela Expeditions-Utskottet samma Betänkanden, till Tryckningens beRidd. och Ad. Prot. I. B. 71» 72* 5<5a Den 27 December. sörjande och i en nnmmerföljd för hvarje Utskott ifrån Riksdagens början. Ut supra. S. D. Remitterades: •Till Stats - Utskotten Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer , angående den af framlidne LandsHöfdingen von Echstedt Enka, J. M. Löwenhjelm , för Sterb-Huset sökte befrielse frän en ersättning till Kronan. Till Statssamt Allmänna Besvärs och OeconomiaIJtskotten: 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående angelägenheten af särskilte anstalter till förekommande af stegring i priset på det grofva Brödet. 2:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Båtsmans-Roterings införande i Färentuna Härad af Stockkolms Län. [Till Allmänna Besvärs och Oeconomia-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Båtsjnans-Roteringen i Hallands Län.
Det är mycket angeläget för medborgare i allmänhet, att bancolagen, såsom en civil lagstiftningt hvilken icke kan rubbas genom de instruetioner, som R. St. kunna utfärda för sina Fullmägtige och hvilka icke böra angå annat än arbetsordningen inom verket, blir i ett sammanhang uppfattad, på det allmänheten städse må vara i tillfälle att känna sina rättigheter såsom delägare i Banken i mån af en hvars ägande mynt eller förbindelser till Banken. Jag anhåller derföre om återremiss å detta betänkande. Frih. Ehrenborgh, Casper Wilh.: Ehuru jag var cn bland dem, som ifrigast yrkade, att BancoUtsk. skulle inkomma med positivt betänk., huruvida Banken kunde öppnas till utvexling af silfver d. 1 nästk. Juli, och jag således ej skulle tveka ett ögonblick att nu understödja detta betänk., om jag vore säker, att allt det kunde inom nämn6 H. 4* 3V Den 7 Maj. de tiri verkställas, sorn före vexlingen måste hafva slett, nödgas jag do'Ck nu förena mig med dem, som begärt betänkts återremitterande. Här hafva nemi. uppstått frågor om förändring af myntenheten, om förändring af den.na fayntenhets namn samt huruvida mindre sedelmyntet skall aflysas efter viss tid eller icke. Allt detta verkar på vexlingen, så snart bancoluckan blifver öppnad. Jag hoppas, att ingen eller åtminstone få röster inom detta hus skola höjas för att bestrida, att luckan må öppnas, så snart möjligen ske kan; men lika med Frih. Gederström fruktar jag, att beslut må vidtagas, som möjligen icke kunna sättas i verkställighet. Jag kan dock icke dela Frihts öfvertygelse, att bancolagen bör vara gjord, förrän utvexling sker, och jag kan så mycket mindre dela denna mening, som Konung och Ständer vid sista riksdag ej ansett nödigt, att någon annan lag än den af d. i Mars i83o skulle finnas, innan luckan öppnades. Jag tror således, alt bancoluckan, under helgd af denna lag, kan öppnas, men icke förr, än beslut blifvit fattadt om de myntsorter, som skola utvexlas.
Enligt detta förhållande faller alltså i medeltal för hela riket på hvart 1000-tal innevånare å qvadratmilen en väglängd af 1*30 mil. o A följande sida stående tabell Litt. T upptager för hvarje län längden i mil af allmänna vägar, så väl på Tab. Litt. t. hvarje qvadratmil fastland, som på hvarje 1000-tal innevånare å qvadratmilen. Af denna tabell inhemtas bland annat, att Kronobergs län har tätaste nätet af vägar — 5*30 mil å qvadratmilen af areal — och i medeltal *) Uti det den 31 Augusti 1859 af särskilde koraiterade afgifne betänkande angående skjutsningsbevärets ordnande är ”längden af indelade vägar för skjutsmil” uppgifven till 2,962^. Anledningen till de olika uppgifterna kan jag ej förklara. Sammandrag a[ K. M. Bcf:des und. berält. för åren 1856—1860. 8 58 Landsvägarnes förhållande till areal och innevånareantal. största våglängden — 2'59 mil — på innevånareantalet, att vägnätet, i allmänhet glest i de 6 norra länen, är glesast i Norrbottens, — 0'og mil å qvadratmilen af areal, — hvarefter följer Jemtlands län, med 0*28, att, till följd af den stora befolkningstätheten i Malmöhus län, af det derstädes täta vägnätet — 5'io mil på qvadratmilen af areal — dock minimum af väglängd inom samtlige länen — 0'7i mil — faller på hvarje innevånare, samt att ett motsatt förhållande, nemligen både glest vägnät och ringa befolkningstäthet, gifver t. ex. åt Westerbottens och Jemtlands län den betydliga väglängden af 1*99 å 1'83 mil på hvar person.
Det upplästa 2:dra Momentet af 34 §• lyder sålunda: "Vilja Rikets Ständer hellre, än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Ekonomiutskottet, eller till något af de öfriga förut tillsatta Utskott, vare samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande, i enlighet med. erhållen Remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslutande-rätt, bör afgöras.” Således är det bestämdt uttryckt, att här är fråga om sådane mål, som ej till visst Utskott höra. De Talare, hvilka här yttrat sig, hafva bestämdt sagt, att detta är ett ekonomi-mål; således är 2:dra Momentet ej tillämpligt i delta fall. Dermed förfaller ock hela den bevisning Herr Rosenblad sökt åstadkomma. Herr von Hartmansdorff: Till hvad Herr Ribbing anfört får jag lägga, att då jag förra gången gjorde anmärkningen, svarade mig en Ledamot, att målet visserligen icke vore till BevillningsUtskottet remitte - Den 4 Januarii e, rn. s7 rädt, men att Utskottet ägde opåmint att uppgöra Bevillningsgrunderna och med dem till Rikets Ständer inkomma. Herr Rosenblads påstående, alt jag ej kunnat anföra grundlagsord emot hans mening, kommer förmodligen deraf, att han icke var tillstädes vid öfverlägeningens början, då jag uppläste 71 §. Regeringsformen. Herr Tham: Jag anhåller att få rätta ett misstag, som är begånget af den siste Talaren, då jag påminner, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till Tulltaxa, blef remilterad till BevillningsUtskottet, och att den lägger en fri handel till grund för hela systemet. BevillningsUtskottet har sålunda haft rätt att behandla frågan. Herr Ribbing har anmärkt, att 71 §. endast antyder allmänna Bevillningen.
Då saltpetern icke finnes på Svenska handelsvågen, tror jag, att det bl efve svårt att bestämma det pris, hvartill saltpetern kunde införskrifvas, emedan dervid bör tagas i beräkning den tull, som derför kunde komma i fråga, hvilket betydligt skulle inverka på priset, äfvensom kostnaderna för att införa sattpetern till Riket. Slutligen skulle jag anse, att R. St. alldeles icke behöfva hos K. M. i underd. anhålla, att krutpriset skall bestämmas till hvad det kostar Kronan, emedan jag tror det vara R. St:s fullkomliga rättighet att sjelfva på krutet sätta hvad pris de behaga, och att de således ej behöfva öfverlemna till K. M. att öka eller nedsatta priset. Derföre anhåller jag om den förändring i redaclionen af Utskts hemställan, att den må innehålla, icke att R. St. hos K. M. i underd. anhålla, utan i underd. anmäla, att försäljningspriset å krut skall bestämmas till det belopp, som det kostar Kronan. Jag anhåller således om återremiss af betänk., samt att dessa anmärkningar dervid må få åtfölja. StatsUtsk:s Utlåt. Wto g3 blef af R. o. Ad. återremitterad t. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då nu Conslit. Utskts memorial N:ris 6 och 7, det förra rör:de StatsUtsk :s anleda, till anmärkning vid afskrifningen af convojmedel, använda emot deras bestämmelse till ombyggnad af Svenska consulatshuset i Tanger, och det sednare, ronde •StatsUtskts anmärkningsanledn. i fråga om lönereglering för Lifgardes-regtternaj förekommc i ordningen till föredragning, Den 5 Juni c. m. ansåg H. Ex. sig, till följd af den utaf Gr.
Sedan jag nu tror mig hafva framställt ganska gill tiga skäl till denna frågas behandling, från en motsatt åsigt med den, sorn hittills gjort sig gällande inom StatsUtsk., och hvartill skälen sjelfmant visa sig uti den mindre bekantskap, man i allmänhet äger 0111 dels hufvuddetaljer, dels hufvudsakliga förbättringar, som ägt rum i organisationen af Wermlands Fältjägare-reg:te ; anhåller jag, att det jag anfört måtte få åtfölja åtri remissen till StatsUtsk. af dess betänk, rör.-de 3:dje* liufvudtiteln , äfvensom att de vanliga anslagen för Wermlands jägare, med tillägg af den obetydligheten 3o t:r spanmål under lönerna, K. M. uti sin nåd. propos. begärt, på grund af livad här i frågan blifvit anfördt, måtte fortfarande ujiptagas i statsreglenn , utan något villkor, att indragn. af reg:tet må äga rum, hvarvid bredvid de talande skälen en kraftig anledn. äfven bör hemtas derutaf, att icke allenast icke en enda motionär inom IkiksSttn yrkat en sådan indragn., utan tvertom enbland de ledamöter, som inom det Hederv."BondeSt. ifrat för de radikalaste indragnilaf värf6 H.“ 53 4 is D c 11 g M a j f. lil. vade armeen, uti sin motion derom yrkat bibehållande af Wermlands jägare. Hr Mannerskantz, Carl Axe], anförde skriftligen: Det må ursägtas mig, 0111 också jag går att yttra en och annan tanke i detta så vigtiga ämne; ty det är först efter lång öfverläggning och moget betänkande, som jag beslutat mig dertill; sedan medvetandet om min iinga förmåga af mitt lifliga intresse för saken ändtligen hade hunnit blifva besegradt, kunde jag ej vid detta tillfälle förblifva blott slum och iikgilltig åhörare.
När Konungen lemnar Rikssalen, beledsagas Han af Ridderskapet och Adeln, hvarefter de öfriga Stånden i ofvan föreskrifna ordning afträda. Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§ omröra, Regenten eller Regeringen, läte genom en Härold ordning afträda. 41 Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Canzleren och Justitie-Ombudsmannen kunna ej säte och stamma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda Ordningar stadga, Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige Ledamöter, äfvensom Justitie-Canzleren och Justitie-Ombudsmannen kunna ej säte och stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds särskilda ordningar stadga, Förslag lill ändringar i Grundlagarna. 17 stadga, dertill berättigade äro; dock för StatsRådcts Ledamöter de särskilda fäll undantagna, då dem, enligt Regerings-F'ormen, uppdraget är, att med Konungslig makt och rätt styra. I Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon af förenämnda personer deltaga. Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och embetsåtgärder kan förekomma; börande för öfrigt och i allmänhet iakttagas, att i mål, som personligen röra en Ledamot af något Uiks-Stånd, må han väl i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej besluten, öfvervara. stadga, dertill berättigade äro; dock för StatsRåds-Lcdamot det fall undantaget, då honom enligt Reg erings-For men uppdraget är att vara medlem af Regering. I Utskott eller val — öfvervara. § 61. Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, äge Riksens Ständer, att i deras särskilda Plena, genom allmän omröstning, välja, till en Nämnd, Sexton Personer för hvarje stånd, med uppdrag att, vid förefallande skiljaktigheter emellan Riks-Stånden, bestämma valet.
Banko-Utskottets Betänkande N:o 35, 53 Jemlikt 1 § i den för Utskottet gällande instruktion, bör Utskottet, i sammanhang med regleringen af Bankens låueoch kreditiv-rörelse, meddela yttrande och lörslag om användande af den sedan 1860 års början upplupna Bankovinst, utgörande denna vinst: Summa, kapital-öfverskott, på det bela, vid 1862 års slut R:dr 29,628,066: 10_ Detta kapital-öfverskott är användt i låneoch kreditiv-rörelse, men inom maximum för den sedelutgifning, som saknar motsvarighet i metallisk valuta, eller Tretio millioner R:dr, ligger ett belopp af 5,659,662: 95, eller den tillgängliga delen af reservfonden, samt till denna fond ej öfverförda medel, omkring 90,000 R:dr, som kunna disponeras utan att maximum för sedelutgifning öfverskrides. Sedan Banken berättigades att, genom Diskont-verken, emottaga medel å uppoch afskrifnings-räkning, är Banken i behof af större reservfond, än förut var händelsen. Å omförmälda räkning iunestå vid samtliga Diskont-verken nu en sammanräknad summa af R:dr 1,830,665: 79, hvaraf största delen tillhör några få räknings hafvare, hvilka, mera än andra beroende af penningeställningens förändringar, kunna samtidigt uttaga tillgodohafvande behållningar, och som uppoch afskrifnings-medlen användas till utlåning, förefinnes då ej annan utväg för att ersätta sådana uttag, än att anvisa å reservfondeu. Afven en annan omständighet gör det nödvändigt att hålla en stark reservfond. För de kreditiv, Diskont-verken bevilja, är särskild fond icke afsatt; hvadan, om dessa kreditiv, vid något tillfälle, hårdt anlitas, reservfondens tillgångar måste tagas i anspråk för förstärkning af Diskont-verkens kassor intilldess, genom förminskning af låne-rörelsen, förhållandet kan återställas.
Alla dessa, tillika med de inom Utskottet väckte förslag , bland hvilka det sista, Flerr Lagman -Ståhl es , aflemnades den 8:de April, hafva med all noggrannhet och opartiskhet blifvit pröfvade, och ehuru Utskottet återkommit hufvudsakligen lill de sedan 1812 gällande Bevillnings-grunderne, så har det åtminstone icke skedt af förut fattad opinion, utan till följe af öfverläggningar, dem föremålets vigt och olika tankar nödvändigt gjort vidlyftige, BevillningsUtskottet har icke trott sig böra föreslå något undantag från »1* Den |2 Mm/i f ml den framställda allmänna Grund-principen att alla Cassör och Fonder böra direkte contribuera; men sedan anmärkningar häremot blifvit gjorde inom de Respeetive RiksStånden, tror jag att BevillningsUtskottet skall med nöje omfatta tillfället, att från Bevillning undantaga Församlingarnes Fattig-försörjningar och SparBankerne, Eljest tror jag för min del, att ingen särdeles våda. af det allmänna stadgandet skulle uppkomma för desse Cassör, enär troligen gåldenärerne, antingen af egne böjelse eller dertill uppmanade, skulle ersätta Revillningen på samma sätt sorn jag ock tror att förhållandet torde blifva mången gång emellan enskilte, derest Fordrings-ägaren skall omedelbart heskattas, «#*■ », En Bevillning för consnmtion och öfverflöd, synes mig visserligen i princip© icke vara billig, ty sedan man erlagt skatt för all sin productiva förmögenhet, tyckes man äga rättighet att använda sin inkomst huru man behagar, då det ej sker till andras förfång: men Bevillningsutskottet har funnit, dels att denna Bevillnings artikel uppgår till omkring i5o,ooo R:dr, som eljest från annat håll torde böra ersättas, dels att 'den större delen af Allmänheten tyckes for dra denna afgifts bibehållande.
Tryckfrihets-Förordningen. § 2. Af slogs; 16:o Förslag till ändrad redaction, i afseende på yttranden om Kojnunngen, Drottningen och Thronföljaren. Tryckfrihet s-Förordn ingen. § 3. Af slogs; l7:o Förslag om den s. k. Indragningsmaklens upphäf vande. Tryckf rihets -Förordningen. §4. Prot.“Utdrag, den 4 September 1844' 143 18:o Förslag till närmare bestämmelser, i afseende på rättegången i tryckfrihetsmål. Tryckfrikets-Förordningen. § 5. Af slogs; 19:o Förslag till ändrad redaction, i afseende på Stads-Domstolarnes benämning. Tryckfrihets-Förordningen. § 5. Bifölls ; 20:o Föreslaget tillägg om villkor för åtal, enligt Tryckfrihets-Förordningens 3 § 4 inom. Tryckfrihets-Förordningen. § 5. Af slogs; 21:o Förslag tili närmare bestämmelser, i afseende på skrifter, som anmälas kunna föranleda missnöje bos främmande makter. Tryckfrih e' s-Förordningen. § 5. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottcts memorial, N Gillbcrgs hos Väliofl. Borgare-Ståndet vackla motion om restitution af egande-rälts-bevillning för Upsala stads löningsjord: Ståndet fann, på grund af 90 § i Regerings-Formen, att ifrågavarande motion icke kan komma under Rikets Ständers eller deras Utskotts Öfverläggningar och pröfning. S. D. Föredrogs och upplästes inkommet protocoll, hållet den 31 dennes hos den Nämnd, som egt döma, huruvida Högste Domstolens samt - 144 Prof.-Utdrag, den 4 Sep!ernber 1844' lige Ledamöter gjort sig forljente att i deras vigliga kall bibehållas; oell hade, efter föregången omröstning, Nämnden stadnat i det beslut, alt berna lde Ledamöter böra vid deras embeten bibehållas. Lules till hand Ungarn e. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.
Jag anhåller således, att denna motion måtte tagas i öfvervägande; ty vill man vinna ändamålet, måste man använda medlen. Inom Sverige finnas inga capitaler härtill. Gr. Cronhjelm: Hr Lagerhjelm, som önskat vederlägga, hvad jag nyss anfört, men af angelägna göromål såg sig hindrad att här qvarstadna öfver Hr v. Qvantens uppläsning af hela den vidlyftiga boken, har uppdragit mig att anföra sina skäl mot mig, med rätt för mig att söka vederlägga honom. Hr Lagerhjelm har trott, att i allmänhet dessa crediliv ej skulle vara farliga. Jag vill då svara på denna första punkt, att de icke till sin princip äro riktiga och att sådana verk, hvilkas credit ej behöfver dessa creditiv på Banken, kunna sjelfva skaffa sig dem. Hr Lagerhjelm har trott, att en hastig öfvergång skulle vara skadlig. Jag får härpå svara, alt indragningen naturligtvis ej bör ske fortare, an förbindelserna förfalla, och för det andra yrkar 6 H. 3i Den 6 Maj f. m. jag mycken varsamhet, på Jet att ingen rubbning i förhållandena må äga ruin. Hr Lagerhjelm har för det tredje trott, att då bancovinsten, enligt Bankens octroj, är afsedd ad publicos usus, skulle det dermed vara förenligt alt använda den till sådana ändamål som dessa. Jag tror, att vi i detta fall äga rättighet alt frångå detta första stadgande för Banken, och att vi först vid en kommande riksdag böra besluta öfver bancovinsten. Hr Lagerhjelm har dessutom upplyst, att de icke begagnas ryckvis, ulan äro i jemn circulation. Jag tror dock, att om våren betydliga summor finnas oultagna för Jernconl., hvilka sedan hastigt uttagas.
Oftroj för nija (gfter utfärbanbe af benna tungörelfe par ottroj beloitjatö för föt* be (Snftiiba janbe noa febetutgifmanbe lanter, nemi. för ©unböaaltö ©nffitba bänt, SBcutier. ©nffitba Snbuftrilaufen t iftorrföping jamt SBenerölorgö, ©faraborgö, ttptaubö, @efteborg§, ©priftianftabö, PJtatmö, SBefterbottenå ocp (Spriftine* pamnö cnffitba lanter, Ijnrilfa atta nteb unbantag af be 2 fiftnåmnba rebait öppnat fin rörclfe. görtdngb of^Derjemte bär förfång! oftroj btifioit mebgifmen fötjanbe atbre briita troj för älbre o _ btjtifa banfer.banfer nemi ©tocfpotmé, -Jiorrföpingö, ©fåne!, Örebro, Söabftena, -pal* lanbö ocp kopparbergs. -jpeta antatet oftrojerabe enffitba lanter meb febelutgifningörätt utgör för närioaranbe 22. ®e ettjfiiba fe* Sitt betta flagö lanter fortfaranbe åtnjutit ett pögt förtroenbe po§ belutgtftoaitbe banfernag rö-attmånpeten åbagatäggaö beraf, att, enligt titt kongt. SDcajtt intomna upp* relfe. gifter, be at bern pa upp* o<p afffrifningö* etter bcpofitionö*räfntng för* trobba mebel utgjort: toib flutet af år 1862 „ „ , 1863 ... „ 21,644,000.
Med anledning häraf är af Fullmäktige, uti afgifven förklaring, anfördt, att, som Reglementet innefattade det stadgande, att upphandlingarne borde rättas efter behofvet, så att Bruket ej må belastas med öfverflödigt förråd af det ena eller andra slaget, förekomme större upphandlingar hufvudsakligen endast af Lin, Lump och Blånor, hvilka rudimaterier skola vara af en för ändamålet särskild beskaffenhet, och sålunda, efter Fullmäktiges förmenande, svårligen kunde utan förlust för Bruket upphandlas i den ordning, Reglementet för större upphandlingar i allmänhet bjuder, samt att erfarenheten ock understundom gifvit vid handen, att rudimaterier erhåiias både af bättre egenskap och pris, då uppköpet sker under hand, än då sådant verkställes förmedelst infordrade 16 Banko-Utikotlets Berdllelte. anbud; men alt Fullmäktige icke skulle underlåta att, vid ifrågakommande större upphandlingar för Tumba Bruks behof, uti protokollet redogöra för orsakerna till det dervid begagnade sätt. Då någon anmärkning i berörde hänseende icke vidare förekommit, samt Fullmäktige under de sednare åren, enligt hvad Utskottet af de hos Fullmäktige hållna protokoll inhemtat, vid större upphandlingar för Brukets behof, icke allenast infordrat anbud, utan äfven, der uppköp skett under hand, i protokollet upptagit skälen derför; anser Utskottet ofvanberörae anmärkning icke böra till någon åtgärd föranleda. §. 31, (1853 års Rev.-Ber. §. 88.) rationelaf neRevisorernc hafva, angående reparationen af nedra Verkhuset och dra Verkhuset, detsammas förseende med nytt måchineri, anmält, alt åtskilliga förändringar och tillägg vidtagits uti det af Banko-Utskottet vid sednaste Riksdag för iståndsättande af nämnde Verkhus godkända kostnadsoch arbets-förslag.