Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
" Har jag inte ofta sett hur ni har diskuterat med mina brilder, och ni ha sett s&amp; intresserade och lifvade ut allesammans - d@ ar lif, det, har .jag tllnkt! Ack, den som vore med, den som n ~ n s i b 6ck tala om nagontiog, som gjorde en ond eller glad eller upplifvad! SA kommer ni öfver till oss flickor, tar p&amp; er en aniisn min och frAgar om det var mycket folk p&amp; den sista basaren. Försthr ni inte att det &amp; r detsamma som att se andra frossa, nar man sjalf Skulle ni tycka om att bli af med era vanner och era svater? lifliga samtal vid cigarren, och eudast lefva p&amp; ~alongskallprat ?~ " Jag? - Jag beböfver viil inte saga hvad det ar som i &amp; r har fört mig till balsalongerna. Eljest s&amp;. " Trifves ni inte i denna varld, der man hvarkeni Iiandlar eller tllnker eller kanner. Nej, det tror jag og! Ni ar van att lefva intensivt. Hvarför .skulle jag trifvas d&amp;? Det &amp; r ett misstag om ni tror att jag &amp; r svag, att jag vill baras genom vilrlden. Jag ilr stark och ungdomskraftig jag ocksa, likaval som ni, och jag sill inte pA &amp; got satt vara passiv. Jag vill vara med niidt uppe i lifvet. Och blir det aldrig. s&amp; som jag har tankt. eller drömt .. sa har jag nu 18rt mig att man lefver nar man arbetar. Halllre vill jag aldrig smaka hvsd mlnniskor kalla lycka, an standi$ och jamt ligga för ankar i en liten usel dam och se de stors seglarne stryka förbi utät hafvet. - Ni ber mig anförtro mig Pt er farkost, och ni har aldrig talat om för mig, hvarl ni tanker styra eller huv. ni tanker styqa. "
— Provisoriska atlöningsstater, att tillämpas under åren 1858, 1859 och 1860, blefvo utfärdade för de Landtförsvars-departemertet underlydande embetsverk och corpscr, hvilka erhållit ökade anslag. 75:o af den 3 Februari 1858, angående upplåtelse åt Calmar Domkyrka och Stad af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter (206). 1858 den 17 Februari föredragen och underdånigt utlåtande infordradt från Krigs-kollegium. 1858 den 29 Juni ånyo anmäld; hvarvid beslöts att, med undantag af Calmar Slott med dertill hörande val! och graf, Grimskär samt den till begrafningsplats föreslagna del af skansjorden äfvensom af den redan förut disponerade ravelin, hvarpå läns-cellfängelset är uppfördt, Kronans eganderätt till alla öfriga Calmar f. d. fästning tillhörande vallar, jordar och lägenheter för everdliga tider afstås till Calmar Domkyrka emot en årlig ersättning till Krigskollegii Fortfikations-afdelning al 1,650 Kdr Riksmynt; hvilket belopp, derest det till och med ;1r 1860 af Rikets Ständer för ändamålet beviljade anslag skulle upphöra, Domkyrkan då förpligtas att af sina inkomster årligen erlägga. Af den så kallade skansjorden skulle till Calmar Stadssamt Slottsoch Landsförsamlingar, för anläggning af ny begrafnings-plats, kostnadsfritt upplåtas sex tunland 25 yjj kappland. Ärendet för öfrigt öfverlemnadt till Civiloch Ecklesiastik-departementens underdåniga föredragning.
Jag ser 2:ne ledamöter här när var. nemi. Hrr von Hartmansdorff och von Hohenhausen som kunna intyga att då den af Frih. Raab väckla fråga om förändringar af bränvinsförfattningen här förevar till öfverläggning, så gick jag min väg. Jag gjorde det emedan dessa förändringar icke öfverensstämde med mina principer. På denna grund anhåller jag att betänk, mätte för tredje gången bordläggas, om det är tillåtet. Jag har icke någon nytta deraf. Jag kan vara död snart nog, kanske innan nästa riksdag. Med Guds hjelp behöfver jag ingenting och det är icke någon enskild fördel utan blott fäderneslandets bästa jag eftersträfvar. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. att såsom Hr von Troil föreslagit StatsUtsk:s mern. N:o 239 skulle uppföras främst å föredragningslistan för morgondagens plenum. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Främst på föredragn:slislan för denna afton står Bevilln.Utsk:s förslag till voter:s-propos. i fråga om tullbevillningen. Som delta mern. är af särdeles vidlyftig beskaffenhet, och Ståndets fleste ledamöter troligen ännu icke hunnit detsamma genomgå, hemställer jag oni icke med dess föredragning kunde få anstå till morgondagens plenum. Ilr Hammarhjelm: Delta Bevilln.Utsk:s mern. har jag något begrepp om. Jag känner förhållandet inom landet och således kan det hända att jag vid några punkter begär votering. Jag har visserligen varit bränvinsbränuare, men den stora detal - 76 Den 14 Juli. jen deraf liar jag alltid afskytt. Till följd deraf blef jag så ledsen vid de af Frih. Raab, förra gången frågan förevar, gjorde anföranden i ämnet att jag gick min väg. Emedlertid skulle jag dock önska att vi finge företaga målet i morgon dä jag visst skall vara bär, på det jag må kunna deltaga i öfverläggningen derom. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, med pröfningen af Bevilln:sUtsk:s mern.
Borgare-ståndet åter har, i öfverensstämmelse med sina beslut, angående tullfrihet för ohäcklad hampa och nedsättning al införselstullen å ohäckJadt lin, helt och hållet uteslutit hampväfnad från tullrestitution och för segelduk af lin nedsatt restilutionen till 14 sk. samt för packväf af samma ämne till 11 sk. stycket oin 50 alnars längd; hvarjemte Borgare-ståndet i öfrigt gillat Utskottets förslag. Då Rikets Ständer, för ohäcklad hampa, nedsatt införselstullen till hälften af dess nuvarande belopp, eller 24 sk. skeppundet, samt å ohäck ladt lin bibehållit gällande införselstull 1 rd:r 8 sk. lispundet, följer deraf, att nu gällande tullrestitution för hampväfnader bör nedsättas till hälften och för linväfnader förblifva oförändrade; och föreslår Utskottet, som saknar skäl frånträda hvad 15 § i öfrigt innehåller, att tullrestitutionen må bestämmas: för 1 st. segelduk af hampa till minst 50 alnars längd . 4 sk. 1 st. segelduk af lin till samma längd 32 sk. 1 st. packväf af hampa dito dito 3 sk. 1 st. dito af lin dito dito 24 sk. och att 15 § af Utskottets förslag, vid betänkandet N:o 13, i öfrigt må godkännas. Den af Utskottet föreslagna 16 §, som blifvit af Bonde-ståndet ovilkorligen, men af Borgare-ståndet, endast för det fall att utförsel af malm lomme att tillåtas, godkänd, har Ridderskapet och Adeln återremitterat, såsom helt och hållet beroende af det beslut Rikets Ständer kunde fatta i afseende å utförseln af malm, rå och osmält, ej specificerad. Och som Rikels
Disconträtten, så borde det som Vöre dispönfiw rädt öfver nyssberörde 80O»oo° R-'d> inom ig månader återbetalas. Detta har jag sagt, och sä förhåller det sig till pricka. Men hvafkeri har jag' någonsin yttrat, eller vore det ens tänkbart, att BancoUtskottet kunnat förmena Riksens Ständers afgörande rätt vid hufvudfrågans företagande, om och tili hvad belopp dsö 132 Den y Augusti' tillfälligt förökade Discenträtten skulle få begagnas. Derom är nu ventilationen. De orsaker åter, hvarför jag, utan att pä mindsta sätt vackla i förr yttrade tänkesätt, nu instämmer med Höglofl. BancoUtskottet i tillstyrkande att Götha CanafBolag för sin egen och GötheborgsDiscont, sedan den sednares octroy upphört, må till och med är 1820 få begagna 1,300,000 R:drs Disconträtt i Banken, äro: 1:0 Att alla anledningar, som förut hos mig verkade en motsatt mening, nu mera upphört } och 2:o Att i sakens närvarande skick, Creditivets uppökande tili 1,300,000 R:dr är en absolut nödvändighet, så framt man icke vill pä en gäng stadga och afslå en oförändrad Discontrörelse. I förra afseendet beder jag få anmärka det mitt förslag, att återköpa Götha CanalBolags octroy, genom Riksens Ständers fattade beslut helt och hållet förfallit. Det mitt hopp, atj: Bolaget, Discontrörelse kunde nedsättas till ett belopp som motsvarade gamla Creditivet af 800,000 R:d., äfven är tillintetgjordt genom det, af många sammanstämmande omständigheter härledda, beslut att Discontrörelsen till 1820 skall utan mindskning fortfara j att all farhåga för Discontrörelsens ökande, genom Den <) Augusti. >33 meddelandet af ett större Creditif, förfaller, då ett visst maximum för Utlåningen är fixeradt. Alla dessa premisser äro, utan mitt förvållande, emot min plan, förändrade.
Cederström har dragit den mening af mitt yttrande, som skulle jag hafva sagt, att i Åsele Lappmark finnas högst få personer. Något sådant har jag dock ej yttrat, utan blott att der finnas få, som äro underkastade Beväringsskyldighet. Jag ser nu Herr Landshöfdingen af Schmidt vara uppkommen på sin plats härstädes, och hoppas att han läcktes uppgifva ungefärliga antalet å Lappmarkens Beväringsskyldige. Derefter torde det blifva upplyst, om jag alltför mycket misstagit mig. Herr af Schmidtj Georg Lars: Utom hvad jag i Utskottet redan anfört i denna fråga, får jag, i anledning af Friherre Ce~ derströms yttrande, att åkerbruket i Lappmarken befordras på bekostnad af det nedre landet, förklara, att jag tror detta ej hända, äfven om Lappmarkens Innevånare fortfarande njuta befrielse från Beväringsskyldigheten. Lappmarken lockar ej till sig arbetare från andra trakter, men behöfver dem, som redan der finnas. Om de Beväringsskyldige deribland skulle bevista exercicemöten, så skulle 3 å 4 veckor af Den 9 Jantiarii, den för jordbruket i denna nejd angelägnaste tid förspillas dels på mötesplatsen, dels för marchen dit och tillbaka, i en local utan vägar och uppfyld med myror, mossor och kärr, som måste undvikas eller öfvervandras. Den ifrågasatta friheten från Beväringssky Idig heten är blott en rättvisa åt det Land, som, i fall det får förblifva fredadt och bibehållit vid sina urgamla Lappmarks-rättigheter och privilegier, hvilka endast förbinda dem till grundränta för sine Hemman, och Sockentungas erläggande, skall rikligt ersätta den omsorg och frid, som deråt blifvit gifven; men i annan händelse torde åter förfalla till sirt första onytta och ödslighet. Grefve Frölich, David: Jag bar begärt ordet endast för att besvara ett uttryck af Friherre Cederström. Han har, om jag ej origtigt uppfattat hans mening, sagt det vara ett missbruk eller oskick, alt ynglingar, som nalkas Beväringsåldern, inflytta i Lappmarken från andra orter. Jag kan ej finna, att sådant bör få namn af oskick eller missbruk.
Men jag bar orätt att på detta sätt längre demonstrera i en fråga, till hvars rälta bedömmande det fordras att vi inom detta land ägde litet mera grundlig kännedom i en lära, hvarom jag bort mycket lalas, så väl på detta rum, som annorstädes, men som varit för mig och troligen för många andra föga mera känd än till namnet; jag menar statsekonomien. Jag upphör derföre att vidare tala om allmänna grunder. Jag 446 Den 18 Februari c. in. tror, efter hvad jag äfven hört åtskillige andra talare säga, att bättre än att tala om allmänna grundsatser, är att söka, såvidt det är möjligt, att vara grundlig i smått. Jag skall derföre söka upptaga en och annan af de gjorda anmärkntna; men dessförinnan hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke den af Frih. Cederström väckta och här mycket omordade frågan kunde få uppskjutas till ett annat tillfälle längre fram. Den som gjort sig den mödan alt genomläsa Utskms betänk., linner att det ifrågavar. tillägget lämpligare kan passas in på ett annat ställe än i 1 §:n. Nu vill jag i detta hänseende endast nämna, att för den enfalldige kunde det vara väl, om den ifrågavar. bestämmelsen stod icke blott i denna lag, utan äfven, såsom en talare föreslagit, öfver porten till hvarje bank, — och hvarför icke på hvarje knul? Dock synes mig, att erfarenheten af alia de tvister, som i detta hänseende uppstått och blifvit afgjorda, skulle gjort allmogen nogsamt bekant, att dessa sedlar icke äro mynt. Hr Aminoff har sagt, att lian icke skulle vara emot att godkänna den grundsats jag förfäktar, 0111 det visat sig ali allt gått väl. Detta är ett skäl, som är svårt att bemöta; ty då en sak gått åstad, fordras det mycken intuitiv förmåga alt bedomina om den skall allt framgent gå väl eller illa, hvilket icke beror af inrättningens duglighet i sig sjelf. Huruvida det gått val eller illa, derom vill jag icke yttra mig, utan vill jag blott nämna huru det gått till, sedan banker började uppkomma under Kunglig pröfning af bolagsreglorna.
St. ega de mest giltiga skäl att icke upskjuta med att lemna erforderligt lönefyllnadsanslag; äfvensom det skulle vara orättvist, att sedan R. St., oaktadt definitif reglering af Statskont. icke skett, åt tjenstemännen i det embetsverket, hvilket fått minskade göromål hafva lemnat medel till förhöjda löner, •— Krigs-Colbii tjenstemän deremot, hvilka fått tillökade göromål, äro i saknad af jemngoda löneförmåner. Så vidt jag varit i tillfälle inhemta, kan det lönefyllnadsanslag af statsmedel, hvilket Krigs-Colhm ansett erforderligt, nemi. 4,600 R:dr, minskas genom raedeltillgångar inom verket; men skulle detta icke kunna ske, torde R. St. likväl icke böra upskjuta med att anslå behöflige medel, om icke annorlunda, så, och tills vidare, af de besparingar, hvilka å 4:de hufvudtiteln årligen upkomma, till icke ringa del genom Colhii tjenstemäns nitiska medverkan. Fördelarne af hela 4:de Hufvudtitelns öfverflyttning till KrigsColhii förvaltning äro i sanning så stora, att de fullkomligt upväga jemte mycket annat, äfven den föga betydande utgiften, som skulle blifva en följd af beviljandet af ifrågavande lönefyllnadsanslag. Jag anhåller vördsamt om remiss häraf till StatsUtsk. Remitterades till StatsUtsk. Hr Ribbing, Arvid: Chefen för en större embetsmannacorps har lill en annan här uppe afskickat en motion, som råkat att komma först sedan denne sednare redan härifrån afrest, och som jag blifvit anmodad att densamma öfverlemna, men icke kunnat upfylla denna begäran, och dessutom i allo godkänner motionens innehåll, anhåller jag att få såsom min egen upläsa densamma:
Det band, denna föreskrift lägger på Styresmännens förhållande, och den säkerhet, den för Eeverenteurerna måste medföra, anse Riksens Ständer skola, mer än alla anira medel, befordra Saltpeter-näringens tillväxt och förkofran; hvarjemte ett dertill verkande medel äfven borde blifva, att vid strängt ansvar förbju ia Styresmännen enskildt uppköp och leverering för andra af Saltpeter , på det allt beroende af Styresmännen uii detta afseende måtte kunna , så för X.everenteurerna, som Saltpeter sjudarne undvikas, och tillfället lättas för andra speculanler, att, genom anskaffande af Saltpeter, åtaga sig leverenser för de Hemmans-ägare , som sjelfve icke kunna producera denna vara. Riksens Ständer få afven, med kännedom deraf, att Saltpetern genom gjutningen förlorar mera uti vigt, än genom luttringen, i underdånig - Deri 17 JulL dånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla Comiterade öfver Saltpeter-ärenderna, att utstaka en viss rabatt å levexens-beloppet för den Saltpeter, hvilken såsom gjuten blifvit levererad. Slutligen få Riksens Ständer i underdånighet hos Eders Kongl. Majit anmäla en inom Piks-Stånden väckt motion, såsom skulle det vaja synnerligen förmånligt, sä väl för Kronan, sorn för Hemmans ägarne i Gefleborgs Eän, att, till befordrande'af Saltpeter-kokningen vid fäbodarna derstädes, ved dertill finge tagas af Kronans invid dessa fäbodar belägna Recognitions-skogar; och täcktes Eders Kongl. Majit häröfver, sedan alla vederbörande hörde blifvit, meddela det Nådiga utlåtande, Eders Kongl. Majit finner det allmännas rätt och förmon närmast fordra. Riksens Ständer framhärda med djup un* de*«åtlig vördnad, trohet och nit Stoxxnagtigste Allernådigste Konung!
Hofrätten förthy och då Johan Olofsson således kommit att undergå åtta dagars fängelse vid valten och bröd mera, än lagligen vederbordt, pröfvat, med stöd af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma Häradsrättens Ordförande, Vice Häradshöfdingen Åhlund , att för berörde vårdslöshet vid domareembetets utöfning plikta Sexlon R:dr 32 sk. till treskiftes, samt alt dessutom godtgöra Kongl. Majrts och Kronans kostnad för Johan Olofssons utspisning med vatten och bröd under åtta dagar med En R:dr 2 sk. 8 rst banco, enligt derå från Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län infordrad uppgift; varande Johan Olofsson öppet lemnadt att, i afseende på ersättning för det honom tillskyndade lidande, emot Vice Häradshöfdingen Åhlund utföra talan efter befogenhet. Delta utslag, hvari jag för min del ej funnit fog att söka ändring, har ej heller, mig veterligen, blifvit å delosidan öfverklagadt.
Och äfven detta träd var skrofligt och knottrigt här och der, men i fria, mjuka vågor smög sig min ranka fram deröfver och fäste ofta just vid dessa ojemnheter sina trådar och slog ofta just der ut sina vackraste blommor. Och många skott, som först tycktes sväfva i luften några dagar, blefvo sedan just de lätta trådar hvilka fäste sig vid trädet och dess grenar, och smögo sig mellan grenarne mjukt, ja man kunde säga harmoniskt. Men dessa drag af ett den förtrycktas listigt tillkämpade välde, som den andra rankan så ofta framställde, de funnos icke här, utan skön och rik i sin vekhet och fägring blomstrade min ranka i fulla, svällande och doftande blommor. Allt större och präktigare vexte mitt träd, allt mjukare och rikare min ranka; och se de voro min trädgårds skönaste prydnad och mitt ögas glädje. Myggdansen. „Sköna mygga, vågar jag anhålla om nästa galoppad?“ „Jag är uppbjuden“. „Den följande? „Omöjligt! Jag är uppbjuden till alla danser“. „Hvilken olycka! Jag är förtviflad öfver att ej förr ha lyckats få reda på er ibland den talrika myggsvärm, här är församlad i qväll“. „Söta du, såg du hur gudomligt söt han var, när han bugade så der litet gratiöst, då han bjöd upp mig? Ack hvad han är väl vext. Min gud, har du sett en så smärt taille, sådana långa och smala ben. Ack den som med honom finge dansa genom lifvet, genom evigheten, ja genom en hel dag. Hvad jag kan vara förtretad, att jag lofvade dansa med den der klumpiga ladugårdsmyggan“. „Nå söta du, nog tycker jag han kan vara lika god som den der andra. Jag försäkrar han var rätt söt, nyss när jag dansade med honom“. „Mon dieu, ser du inte hur gammalmodigt han för sitt hufvud, så der bär ingen mygga comme il faut numera sitt hufvud; så här skall man hålla det, gadden mot nacken“. „Men, söta du, det är ju bra obeqvämt.
N:o 333 Angående utfärdandet af en serskild^ Författning, i afseende på hvad vid Der. 17 November e. m. Borgenärers kallande af Concurs-Dommsre iagllagas Lör. N:o 33 I anledning af väckt fråga om Sjöoch' fStapel-Städernes rättighet, att uppbära a fg i fler för Fartyg, som besöka köpingar och Landt Hamnar, samt der intaga laster. N:o 335 Angående förklaring af 12 §. i Kongl Förordningen den i3 Julii 1818, örn Intecning i fast Egendom, N:o 336 1 anledning rf väckt fråga om åtgärders vidtagande lill befrämjande af oägla barns vård inom Hufvudstaden. Upplästes och lades på bordet följande ‘från nedannämnde Utskott inkommne Memorial och Utlåtanden: Från Stats och Banco Utskotten: Af den 14 dennes: N:o 5g4* Angående de af Riks-Stånden fattade olika beslut, i anledning af förekommen fråga om lånerätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkrings Verket» Från Den 17 November e. m. ian Frän S t a t s - B a n co s a rn t a 11 m ä u n a Besvärs och O e c o n o m i e - U ts k o 11 e 11: Äf den i5 dennes: N:o 606 Angående förslag lill jemn leli ingar i vissa delar af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Allmänna MagazinsInrälniugen. Från S ta t s-B e vill n i n gs samt A liman 11a Besvärs och Oeconotilie Ut-s skotten: Af den 1 dennes: N:o 5p5 I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldie Betänkande rörande Föringen i Riket Af den 11 dennes: N:o 599 I anledning af vackt fråga om rättighet för Berjeådalens Allmoge, att tullfritt få hämta Salt från Röraas Koppar-Verk 1 Norrige till eget behof. Från S tats-Uts k ot te t: Af den 11 dennes:
Det från imkylaren utgående afloppsrör för det färdiga d esti l i atet måste anbringas så, att det ingår direkte i spritbehållaren; dock är det medgifvet, att på detta rör anbringa ett graderingseller profningsrum (den så kallade lyktan), hvilket emellertid måste vara under kontrollpersonalens lästa förvaring. För det fall, att bränneriets ägare eller brukare icke vill låta lanken, eller det svaga, orena bränvinet nedkomma i spritbehållaren, måste han hafva en lankbehållare, sorn är inrättad på samma sätt, som den här ofvan förmälta spritbehållaren. Norska Kommiss. Betänk, äng. Brunvinshränningen. 55 Rören från imkylaren till behållarne måste anbringas och inrättas på det sätt, som kontrollören kan finna betryggande, för att ägaren eller brukaren ej må kunna sätta sig i besittning af något af det igenom desamma från imkylaren kommande destillatet, innan det blifvit uppsamladt i spriteller lankbehållaren och af kontrollören uppmätt och profvadt. Den i lankbehållaren uppsamlade produkten behandlas såsom bränvin, så vida det ej i kontrollörens närvaro antingen förstöres, blandas i mäskbehållaren med minst tre gånger så mycket mäsk, eller också bringas direkte i afbrännings-apparalen till förnyad afdeslillering. I den händelse alt skatt är lagd å destillerings-apparalens rymdinnehåll, måste apparaten vara så inrättad, att de ifrån pannan kommande ångorna endast genom en rörgång eller öppning kunna inledas uti kylkaret, liksom den deruti varande kylaren måste vara så beskaffad att intet af de uti densamma kondenserade ångorna kan förädlas genom ett särskildt afskiljande af de vattenhaltiga beståndsdelarne uti spritångan, utan måste de samfäldt utledas genom en öppning ur kylaren. 1 § 6.
St., för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje mot Katrineholm, måtte, till utgående under innevarande samt nästkommande 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisa en sammanräknad anslagssumma af 5,679,000 Rdr, Gr. Sparre yrkat afslag, hvaremot Frih. llaab Härvid anmälde sig och yttrade Frih. Raab, Carl Adam: Jag förenar mig med Gr. Sparre. Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att Hr Mannerskantz föreslagit, att för vestra stambanan måtte anvisas 3,000,000 Rdr Rint till sådana förberedande arbeten å sträckningen mellan Stockholm och Katrineholm i Södermanland, som för deras utförande fordra längre tid; vid hvilket förhållande, sedan Frih. Raab afstått från sitt förslag, nu komme i fråga antingen bifall till Utsk:s för - Den 9 Juni e. m. 101 slag, eller afslag derå enligt Gr. Sparres yrkande, eller ock anvisande af 3,000,000 Itdr enligt Hr Mannerskantz’s förslag. De härefter med afseende på förevarande punkts första del framstälda proposme, först till bifall å Utsk:s förslag, sedan till afslag derå, samt slutligen till bifall å Iir Mannerskantz’s förslag, besvarades alla med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna del, samt sedan svaren härvid åter utfallit med Ja och Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Sparre m. fl. begärde votering, hvarefter Frih. Raab, Adam Christian, anhöll att vid voteringen Hr Mannerskanlz’s förslag måtte antagas till kontrapropos. Sedan i anledn. häraf Hr Gr. o. Landtm, hemställt, först om afslag och sedan om Hr Mannerskantz’s förslag af R. o. Ad. antoges till kontrapropos. vid den blifvande voteringen, samt svaren härvid utfallit med blandade