Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s beslut, men indirect är det likväl så, och då jag nu, såsom förr, ser alt inga skäl och inga motiver gälla, utan blott afses alt vinna ett mål , så finner jag äfven att man icke är så noga om att begå en inconseqvens för alt få rifva sönder ett af R. o. Ad. fattadt beslut. Jag anhåller om proposition. Hr Ribbing, Arvid: Jag uppträder endast för att helt kort besvara en fråga, som Hr Lefrjen behagat ställa till mig, huruvida stiftandet af lex in casu vore en lagstiftning. Hr Lefren liar sjelf genom ordet lex, såvida lex betyder lag, besvarat denna fråga, och hvad som deruti skulle brista, tager jag mig friheten uttala, då jag härmed får erinia , att hvad som Konung och Ständer öfverenskomma om, det blir i vårt land lag. Att nu stifta en sådan lag in casu, det är det oriktiga och är hvad R. o. Ad. icke velat; men anstifta en lag såsom den bör stiftas ante casum eller förrän lagen skall tillämpas, är hvad R. o. Ad. i min tanke ganska riktigt har beslutat, och den skilnad som finnes emellan R. o. Ad:s och Bonde,St:s beslut, uttryckte jag mig ganska bestämdt ligga just i tiden då denna lagstiftning sker. Jag för min del har ansett, alt den bör ske på en lid, då det ej kan blifva lex in casu utan lex ante casum, och det är derföre jag anhåller alt R. o. Ad. måtte vidblifva sitt riktiga Den i Mars. 37 beslut, öfvertygad att det Stund, som endast i denna omstiindighet skiljt sig från R. o. Ad., skall, led t af sitt sunda vett från ett möjligt misstag, på öfvertygelsens väg, lämpa sig efter sundare lagstiftningsgrundsalser. Gr. Anckarsvärd: Borgare.St. beslöt dess nu un der öfverläggning varande inbjudning, innan R. o. Ad. ännu bade fattat dess beslut öfver lagen för privatbanker i sin helhet.
»Du skall låta mig göra hvad jag kan för dig, ty jag älskar dig,» sade Giannita och gled ned på knä och lade armarna om henne. »Har du ingenting annat att säga?» frågade signorinan. »Det önskar jag, att jag hade,» sade Giannita, »men jag är ju bara en fattig stackare.» Det var underbart att se hur dragen nu mjuknade i den unga signorinans ansikte, hur hyn förklarades och hur ögonen började stråla. Nu visade det sig, att hon var en stor skönhet. »Giannita,» sade hon lågt och knappt hörbart, »tror du att det är ett under? Tror du, att Gud kan låta det ske under för min skull?» »Ja, ja,» hviskade Giannita tillbaka. »Jag bad Kristusbilden, att han skulle hjälpa mig, och han sänder mig dig. Tror du, att det var Kristusbarnet, som sände dig, Giannita?» »Ja det var det, det var det.» »Gud har då icke öfvergifvit mig, Giannita?» »Nej, Gud har ej öfvergifvit dig.» Gudsystern satt och grät en stund. Det var helt stilla i rummet. »Då du kom Giannita, tyckte jag, att det ej återstod mig annat än att döda mig,» sade hon därpå. »Jag visste ej hvart jag skulle taga vägen, och Gud hatade mig.» »Men säg mig nu hvad jag kan göra för dig, gudsyster?» sade Giannita. Till svar drog den andra henne upp till sig och kysste henne. »Men det är ju nog, att du är sänd af det lilla Kristusbarnet,» sade hon. »Det är ju nog, att jag vet, att Gud icke har öfvergifvit mig.» Diamante. Micaela Palmeri var på resa till Diamante i sällskap med Giannita. De hade satt sig i postvagnen vid tretiden på morgonen, och de hade åkt på den sköna vägen, som går fram på den nedersta Etnasluttningen, omkretsande berget. Men det hade varit helt mörkt. De hade ej sett något af den omgifvande trakten. Den unga signorinan beklagade sig ingalunda öfver detta. Hon satt med sänkta ögon och fördjupade sig i sin sorg.
Summa extra anslag 8,200: — G) Undervisningsanstalter för bergsbruket: Sedan Kongl. Maj:t till Rikets sednast församlade Ständer framställt förslag om Fahlu Bergsskolas flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet, men Rikets Ständer på anförda skäl funnit sig förhindrade att den då i ämnet gjorda framställningen bifalla, har förnyad utredning af frågan blifvit i nåder anbefalld; men då slutligt yttrande deruti icke hunnit från Kommers Kollegium inkomma, innan förslag till reglering af 6:te hufvudtiteln blifvit uppgjordt, vill Kongl. Maj;t, med tillkännagifvande af sin nådiga afsigt att framdeles till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, hos Rikets Ständer äska, att till de för ändamålet nödiga byggnadsföretag under är 1867 måtte afsättas det härför beräknade belopp 60,000: H) Befrämjande i allmänhet af bergsbruket: I enlighet med hvad under inkomsttiteln vordinarie räntan» blifvit förmäldt angående den under förevarande anslag uppförda indelning 10 Rdr 50 öre, utgörande s. k. limstenspenningar för åtskilliga hyttor i Filipstads bergslag af Wermlands län, hemställer Kongl. Maj:t, att denna ränta må från utgiftsstaten uteslutas. Transport Runt R.dr 282,254: Kongl. Majit Nåd. Prof. N:o 1, om Statsverket 1865. Transport Rimt Ridr 7 :o Diverse anslag: I öfverensstämmelse med derom från Kongl. Maj:ts och Rikets Statskontor gjord underdånig framställning, föreslår Kongl. Majit, att det vid sistförflutna riksdag, såsom ersättning till Sala bergslag för förlust genom vissa räntors förvandling beviljade anslag 4,165 kubikfot 5 kannor spanmål, hälften råg och hälften 'korn, att efter årligt medelmarkegångspris utgå, måtte från penningekolumnen i riksstaten, hvarest detsamma såsom förslagsanslag nu är upptaget med 2,400 Rdr, uteslutas och deremot i likhet med andra likartade anslag uppföras i kolumnen för oindelt spannemål.
Jag delar häruti Högloflige Utskottets Öfvertygelse, synnerligast af det skäl, att den åklagade GeneralOrdren röjer icke otydligt den goda afsigt, att bereda för den Indelta Soldaten en försvarlig Beklädnad. Då jag lika så litet, som någon annan, kan försvara den häruti valda utväg, och aldraminst det oberopande afFörfattningarne, som uti samma GeneralOrdres förekommer; anser jag likväl ConstitutionsUtskottet haft goda skäl, att icke å Riksens Ständers vägnar använda 382 Den 12 Martii. en stränghet, som jag tror endast vid högst magtpåliggande tillfällen böra begagnas. Hvad i öfrigt angår Betänkandet, så saknas deruti Högloft. Utskottets bestämda förklaring, huruvida 107 §. af RegeringsFormen är tillämplig på Konungens Föredragande i CommandoMål. Då ConstitutionsUtskottet tillkommer, att, i händelse af skiljaktig tanka om meningen af någon Grundlagens föreskrift, deröfver sig yttra och afgöra huru det bör förstås, en rättighet, som icke RiksStånden, utan allena ConstitutionsUtskottet äger; men Högloflige Utskottet deremot, genom framställning af förhållandet, gifvit anledning för RiksStånden, att sjelfve afgöra, om 107 §. RegeringsFormen nu är tillämplig eller icke; så har Högloflige Ridderskapet och Adeln visserligen all anledning att Utskottets Betänkande återremittera, och hvartill jag också påstår Ridderskapet och Adeln äga en obestridlig rättighet; men sedan Ridderskapet och Adeln redan inhämtat alla de upplysningar, som till sakens afgörande kunna vara af nöden, särdeles af hvad några ConstitutionsUtskottets Ledamöter anfort, och hvaraf Friherre Åkerhjelm dessutom hos mig föranledt till öfvervägande af huru svårt det är, om icke ofta omöjligt, att förena fleras motsatta meningar till ett enda, oklanderligt Resultat; så tror jag icke heller, att en Återremiss skulle uti ConstitutionsUtskottets
Då Utskottet anser, att hvad som utaf resekostnadsanslaget under ett år icke blifvit begagnadt, bör under nästpåföljande år få användas till betäckande af då möjligen uppkommande brist i detta anslag; så har Utskottet föreslagit ett sådant tillägg i stadgandet angående detsamma, som den nya § innehåller; och har Utskottet dessutom i samma § intagit Rikets Ständers, genom bifallandet af Utskottets Utlåtande N:o 106, meddelade beslut, angående tryckningskostnaderna för ofvannämnde berättelser. 133 §, angående aflöningcn för Sekreteraren hos Bonde-ståndets Ransli-direk tiou, eger samma lydelse, sorn hittills gällande reglementes lil §. 134 §, angående återstoden af den, vid sednaste statsreglering, å Riksgälds kontoret anvisade årliga summa till statsbehofveus fyllande, svarar emot och ar hufvudsakligen lika lydande med meranämnde reglementes 112 §. 135 §, angående den vid innevarande riksdag bestämda statsfyllnadssumma, grundar sig på Utskottets, af Rikets Ständer bifallna, Memorial N:o 333 och innefattar för öfrigt enahanda stadganden, som 113 § af Riksgälds-kontorets nuvarande reglemente. 136 §, angående ersättningen af bristerna i Statsverkets påräknade inkomster har samma lydelse, som den nu gällande 114 §. 137 §, angående bristerna i de å riksstaten uppförda förslagsanslag, öfverens stämmcr med 115 § af 1848 års reglemente och grundar sig för öfrigt på de vid denna riksdags statsreglering vidtagna beslut. 138 §, angående ersättning till indelningshafvarne för den så kallade forsellönen, grundar sig på Rikets Ständers beslut, genom bifallandet af punkten B. i Utskottets Utlåtande N:o 167.
Hvad angar Utskottets förslag om upphörande af fullmagtsoch papperslösen, har Herr Commerce Rådet Egge anfört, att han ansåge en sådan reglering, som den ifrågavarande , icke kunna vidtagas i afseende på Städernas tjenstemän _, bland hvilka åtskilliga ega af expeditions-lösen sin betydligaste inkomst , och hvilka, såsom icke lönade af Staten, utan af Städerna sjelfve , antingen skulle sakna ersättning för minskade inkomster, eller, till tunga för Städerne, af dessa erhålla ersättning för hvad de, genom frångången expeditions-lösen, uti sina inkomster förlora, och att sålunda, derest ett sådant stadgande , som det nu föreslagna , skulle vidtagas, undantag måste göras för ofvannämnde tjenstemän , så framt de icke komma att af Staten aflönas. Emot pluralitetens beslut om rättighet för Landshöfdingar och Chefer hvilka , enligt Utskottets förslag , skulle , i afseende på ämbets-utöfningen inom vederbörande verk, med Landshöfdingarne komma i samma förhållande, att nemligen vid missnöje, kunna om underlydande tjenstemäns suspension från jnnchafvande befattningar, hos Kongl, 25 3 Majit göra underdånig anmälan, reserverade sig Herr Borgmästaren Hagander , sorn ansåg förslaget, dels stridande mot 36 §. i Regeringsformen , dels ock i flera andra afseenden alldeles olämpeligt. Beträffande förslaget, att Collegii-Presidenter, Landsböfdingar, Consistorier med flera myndigheter skulle, vid öfriga ämbersberättelsar, meddela uppgift ?t de tjenstemän , som under tiden blifvit inför Domstol tilltalade, sakfällde eller frikände för ämbetsförseeiser; så teserverade sig deremot Herr Assessoren Dankwardt, Herr Prosten Doctor Fornander och Herr Borgmästaren Hagander, hvilka ansågo ofvan föreslagne uppgifters meddelande hvarken nödigt , lämpligt eller vid aila tillfällen till ändamålet ledande. Ex Protocollo P, N. Poignant. Vördsamt Me jnor i ali Särskildta Utskottet vid sistförflutne
Jag för min del skulle tro, alt, långt ifrån att detta s. k. öfverhus borde sammansättas af olika beståndsdelar, långt ifrån att det borde hafva sitt ursprung frän olika valcollegier, Utsk:s förslag i detta täll är det riktigaste. Jag skall försöka att bjuda bevis för min sats. Jag har märkt, under den tid jag lefvat och haft tillfälle att lägga märke till hvad under en ganska stormig tid för sig gått inom de Europeiska statsförhållandena Den 13 Mars f. ra. 241 i detta fall, att de s. k. öfverhusen, den del af representationerne, sora egentligen skulle vara den återhållande, vanligen visat sig sakna denna egenskap, då den blifvit pröfvad. Del vanliga sättet af en nedre kammare att gå till väga har varit ungefärligen följande: Vi, säga dess ledamöter om sig sjelfvc, vi äro nationens representanter, vi äro valde af folkets naturlige valmän, vår vilja är ett uttryck af folkets vilja, vår vilja skall derföre vördas, för den skall man böja sig förr eller sednare; men J! säga de till den öfra delen af representationen, hvad åren J? Tillkomne genom födsel eller val, på ett eller annat sätt, ur helt andra ståndsclasser, ur helt andra förhållanden än vi, J rikedomens män, capitalernes män, vetenskapsmän, J alle stå’n sam usurpatorer; hvad J sägen, det är för alt skydda den plats, på hvilken J eder befmncn, för att skydda de rättigheter J representeren; vi äro folkets, men J ären det icke. Och detta thema, lyckligt och väl uppfalladl af den makt, som börjar på ali kalla sig en statsmakt, pressen, är ett härligt thema för agitation; och hvad är agitation? jo, en minoritets bemödande ali hos den stora massan, sora icke något begriper, förvärfva sig en pluralitet, med hvilken man prunkar, sägande: så vill nationen, d. v. s. jag, som skrifvit tidningsartikeln.
R:dr 13 öre redan blifvit använda; inom kort komme ytterligare att deraf utgå kostnaden för tredje delen af Konung Gustaf I:s registratur, omkring 1,100 R:dr, och vid detta års början förestode utbetalning af omkring 1,000 R:dr för den då färdigblifvande Irsta delen af realkatalogen, hvars sednare afdelning, likaledes medförande en utgift af omkring 1,000 R:dr, väntades färdigtryckt inom innevarande års utgång, vid hvilken tidpunkt alltså å anslaget icke kunde beräknas högre behållning än omkring 2,652 R:dr, under det emellertid till utgifning från trycket oafbrutet förbereddes fortsättningen af Konuug Gustaf Ls registratur, hvilket, tillvexande med hvarje år, ännu komme att taga ett betydligt antal delar i anspråk, äfvensom derjemte åtskilliga för Svenska kyrkoförfattningens historia vigtiga handlingar från sextonde och förra hälften af sjuttonde seklet. Den behållning, som beräknats vid innevarande års slut förefinnas å det för ifrågakomna arbete anvisade anslagsbeloppet, motsvarar således fullt hvad som hittills årligen för ändamålet åtgått; och då i följd häraf beviljande af nytt anslag för år 1867 icke synes vara af behof påkalladt, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning må endast i den mån bifallas, att Rikets Ständer medgifva, att återstoden af det för omförmälda arbete tillförene beviljade belopp fortfarande må derför användas. 139:o.
Såsom man vet, halde tjenstgörande ledamöternes antal varit 7, och Just.Statsministern varit den 8:de. Han har varit närvar, merendels en gång i veckan, då de gröfie brottmålen förekommit, och dessemellan har lian äfven någongång deltagit i göromålen, men vanligen har -de närvar, ledamöternes antal varit 7. Sålunda har, då olika meningar uppstått, pluraliteteten utgjorts af minst 4 mot 3- Då tvänne ledamöter varit borta för att öfvervara föredragningen i Statsrådet, hafva de återstående endast varit 5; men man har då sökt ali icke företaga sådana mål, som varit af särdeles vigt, samt deremot endast handlagt de mer kuranta göromålen. Af 4 ledamöter har sällan något mål blifvit afgjordt, utom sådana, som, snart sagdt, afgöra sig sjelfva, såsom då fatalierne varit föilorade, eller klagan blifvit återkallad, hvarom lagen varit så bestämd, att olika tankar ej kunnat uppstå. Således har jag icke trott, att anledn. finnes, hvarföre nu ändring borde ske. Deremot har jag ofta tyckt mig finna, att antalet 6 af i beslutet deltagande ledamöter icke varit lämpligt, hvilket inträffat, då någon varit jäfvig eller af sjukdom för dagen hindrad att tillslädeskomma. Om då olika meningar uppstått, och 3 stannat mot 3, så att den äldste ledamoten ägt afgöra frågan, har saken alltid synts mig af särdeles kinkig beskaffenhet. Om den äldste förenat sig med 3 andra, har saken varit klar; men ofta nog har' den äldste ledamoten D c n 26 M a r s f. ra. vurit böjd att förena sig med de 2, hvilka varit af särskild tanke. Parten som ser, att 3 stannat mot 3, och att blott den omständigheten, alt den, som dömt honom emot, varit äldre än de andra, bestämt utgången, tycker, att lian icke lått rätt, utan att domen berott af en hazard.
Herrarne torde dervid taga i betraktande, att om, som man sagt, betänk, är antaget af ett D e ii 17 April e. m. 117 Stånd, lärer det blifva omöjligt, med stöd af grundlag, att framställa ett afslag som contra-propos. Jag tror således, att, vid närmare besinnande hos de värda talare, som yttrat sig emot betänk., del kommer att visa sig vara en nödvändighet för dem, både sorn juridisk pligt efter grundlagen oell som moralisk pligt inför deras samveten, att genom deras högre bildning, deras kunskaper samt lättheten att kriticera, jemte sitt ogillande framlägga de åsigter, som de anse utgöra sin gemensamma tanke, till ledning för framställandet af en contra-propos. emot detta förslag, hvilket, om det är antaget af ett Stånd, måste ligga till grond för ja-propos:n. Gr. Spens har på ett förtjenstfull t sätt ådagalagt, huru ett så beskatfadt betänk, som delta borde behandlas; han har visat möjligheten af att §:vis kullkasta betänk, och sätta annat i stället och sålunda förändra §§ma till ett önskligt resultat. Jag har visserligen hört en talare tillkännagifva och sedan fått samma underrättelse ifrån andra håll, att BorgareSt. skulle hafva afslagit detta betänk. Jag beklagar att så är, under önskan att R. o. Ad. icke ville följa exemplet, emedan jag tror alt det icke skulle vara öfverensstämmande med lagstiftarekallets värdighet alt så förfara. Det är fidagalagdt alt det medtager ovillkorligen mera tid och påkallar en djupare tankegång, att förfara så, som Gr. Spens förfarit i afseende på förslaget: men det oaktadt tror jag dock alt det sättet måste följas, ty jag tror ej att en lagstiftning försvarar sig med att så hastigt afspisa ett betänk, af denna art med ett belt enkelt afslag derå.
13 betala ränta på ränta å dylika små besparingar, kunna väl de gifna föreskrifterna lika litet hädanefter som hitintills tillämpas. Om, under sådana förhållanden, beslut nu fattades att af Rudbeckska Gåfvofonden skola, i mon som nuvararande pensionärer afgå och tillgångarne det medgifva, för all framtid 2:ne Stifts-pensioner utgå till så qvalificerade Stifts-fröknar som Gåfvobrefvet innehåller; så anser Contoiret inga hinder vidare möta för att jemväl i sammanhang dermed bestämma bokföringssättet i full öfverensstämmelse med det af Contoiret här ofvan vördsamt afgifna förslag. Stockholm af Riddarhus-Contoiret den 17 April 1857. J. L. Bogeman. STOCKHOLM, Typografiska Föreningens Boktryckeri, 1857. Hiddarhus-Utskottets U tlåtan d e N :o 15. 1 \:« 15. Utlåtande angående reparation af grundmur ar ne under Iliddarliusbyggnadcn. Hörsamt Memorial. Sedan till följd af Högloft. Ridd. oell Adelns beslut den 11 sistl. Februari Riddarhus-Direktionen låtit föranstalta en fullständig undersökning af grunden under vestra delen af Riddarluisbyggnadens södra facade från liufvudtnappan ned åt qtiaien samt besigtning å skadorna derefter blifvit anställd af sakkunnige män, Kaptenen Th. Morén, Byggmäst C. 'Hallström, Lieut nanten J. A. Berg och Kgl. Arkitekten J. Abom har Riddarhus-Direktionen, jemte hosgående memorial Litt. A. af den .29 i förra månaden, insändt ej mindre instrumentet öfver den sålunda verkställda besigtningen Litt. B. än äfven af Byggmästaren Evald Thavenius upprättade approxomativa kostnadsförslag Litt. D. E., beräknande för omläggning och förstärkning af yttre grundmurarna under Riddarhuset en kostnad af 50,923 R:dr, 16 sk. samt för reparation af de inre grundmurarne 37,409 R:dr 10 sk. eller tillsammans den högst betydliga summan 88,332 R:dr 32 sk. allt Banco.
(Sfter tenna SCrtifet mä 23eroidning icte påfSraS £anblanbe, ©feppS» rebare, ägare af ©feppdmarf o<b gabrifer met flere, unter nebangäenbe belopp, nemligen: 3 ©todbolm cd) (Botbfbcrg: ©ro§bönblate, SDldflare, ©feppéclarerare ocl; Slpotf)efare 9?:br 50: — Stnbre #anblanbe 20: — ågare af ©feppSroarf, gabrifer 0# Sftanufacturier 15: — ©feppdrebare, ffir ^tuarje ägante läg - 8. 3 Järga (Hagens ©t46er: £anblanbe, Mfare, ©feppSclarerare od) Stpotbefare 20: — ågare af ©feppéroarf, gabrifer 0$ SDlanufacturier 15’ — ©feppSrebare jc. ' 7* 3 2(n6ra (Hagens ©taber:' öanblanbe, SDläflare, ©feppdclarerare oäj Stpotbefare 16: 32. Slgare af ©feppsroarf, gabrifer ocb attanufacturier 13: 16. ©feppörebare jc. — 6* 3 (Ttebje Clagens 0t4ber: £anblanbe, 2Käflare, ©feppSclarerare ocb 5(potbefare 15* — fejare af ©feppSmarf, gabrifer ocb 50?anufacturier 12: — ©ftppérebare jc. — 6- 3 Sie-rbe (Hagens Bt46er: £anblanbe, Mlate, ©feppSclarerare od) SCpct&efare 13
och följaktligen Häradsrätten, för hvars åtgärd vid handläggningen af konkursmålet imellan Prosten Broander och hans borgenärer Häradshöfd. Kökeritz, såsom Ordförande i Häradsrätten vid de tillfällen, då målet der förevarit, vore ansvarig, origtigt förfarit så väl deruti, att vid vintertinget 1846, oaktadt icke samtlige närvarande borgenärerne eller gäldenären biträdt den utaf ena Sysslomannen framställde begäran om uppskof för afgifvande af anmärkningar emot de bevakade fordringarna, och utan att, så vidt protokollet utmärkte, Häradsrätten ens gjort någon framställning derom, huruvida icke omförmälte anmärkningar kunnat afgifvas vid samma ting, det der, i likhet med hvad de föregående åren ägt rum, först efter fulla tre månaders förlopp afslutats, Häradsrätten uppskjutit målet till påföljde (påföljande) ting, som ock synnerligast genom det vid sistnämnde ting, då, enligt Konkurslagens föreskrift, dom ovilkorligen skolat gifvas, ytterligare beviljade uppskof med målet, äfvensom Häradsrätten saknat stöd af lag för det vid två särskilda ting, dervid jemväl en gång innan målet ännu var beredt till slutligt afgörande, gjorda förklarande, att dom i målet skulle efter kungörelse i länets tidning meddelas, samt efter det målet sålunda blifvit lemnadt beroende på anmälan af Domhafvanden, Häradshöfdingen Kökeritz under tiden till den 18 Oktober 1848, då målet ännu icke varit afgjordt, sjelf förvaltat domsagan, med undantag af tiderna från den 16 Maj till den 28 Okt. 1847, derunder Häradshöfdingen likväl först den 31
intogs hans plats som landtmarskalk af den främste på Riddarhuset närvarande ledamoten och landtmarskalks-stafven återtogs icke af Hamilton förr än den 9: de jan. Från den tiden befann Hamilton sig, i ekonomiskt hänseende, på en sluttande plan, och hans helsa blef aldrig fullt återställd. Genom sitt i alla hänseenden sparsamma lefnadssätt, sina jemförelsevis betydliga lönetillgångar och ofta beredda tillfälliga inkomster kunde han dock uppehålla krediten och för honom stodo då alla kassor öppna till lån. Han blef flera år derefter arftagare till 1 / 3 af en egendom i Södermanland. På förslag af honom träffades öfverens-kommelse mellan arftagarne, att genom spel, eller som det med ett vackrare namn kallades, lottning, skulle det afgö-ras hvilken af dem egendomen i dess helhet skulle tillfalla. Detta var en af de gånger som Fortuna mötte honom med ett leende, men leendet var falskt och förledande. Han blef ensam egare af egendomen. Till denna hörde betydliga skogar. Som spelare måste grefve Hamilton alltid vara försedd med en stor handkassa och af en ellér annan anledning behöfde denna vid något tillfälle fyllas med ett större belopp, än han försigtigtvis kunde låna, eller måhända var krediten redan då i aftagande. Nog af, han uppgjorde kontrakt om försäljning af en ofantlig massa timmer, som inom viss tid skulle forslas till en bestämd plats. Men han glömde beräkna, om han verkligen kunde uppfylla detta vilkor. Köparen var försigtigare och i kontraktet infördes bestämmelsen om ett högt vite för den händelse vilkoret icke punktligen uppfylldes. Detta inträffade och beredde säljaren en högst betydlig förlust. Grefve Hamilton företog 1872 en af de vanliga resorna till de tyska badorterna, alltid till dem der hazardspel öfvades. Denna gången hade han äfven att utibra för riks-gäldskontoret någon låneeller konverteringsåtgärd, somicke uppgjordes fullt affärsmessigt. I sammanhang dermed uppdöko åter ryktena om hazardspeleh.