Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle man då på en gång nödgas fordra dessa millioner, så är det troligt, att förslagets antagande, i brist på medel, blir fördröjdt. Det är således efter min öfvertygelse ganska klokt att man, då medel för detta vigliga ändamål linnas, icke gör afseende på att de möjligen till någon del icke binna lämpligen användas inom den utsatta liden. Jag kan således icke annat än på alla de skäl, som bär blifvit anförda, högligen tillstyrka R. o. Ad. att bifalla betänkandet. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Olvifvelakligt är ifrågavar. ämne ett af de vigt igaste, som utgjort föremål för R. Sl:s öfverläggningar. Viglen deraf inses troligen af hvarje representant, ty för ingen lärer det vara okändt, att Rikets fängelser för det närvar, äro i ett högst bristfälligt skick. I fråga likväl om företrädet emellan det ena eller andra slaget af fängelser, i afseende på tiden då de böra vinna förbättring, tror jag att, enligt livad IJtskm framställt, företrädet bör lemnäs åt länshäktena utan all fråga. Hvar och en, sorn känner, att ganska många länshäkten äro af den usla beskaffenhet, att 10 till 20 personer måste i ett och samma rum sammanpackas, att den person, som första gången begått en förbrytelse, der sammanföres med den förhärdade förbrytaren, att på samma sätt tillgår med den, som blott äi för brott misstänkt oell sedermera kan befinnas hafva varit oskyldig, och att likaså den, som endast gjort sig skyldig lill ensaksböter, får aftjena dem i samma rum med dem, hvilka sitta dömde för 3:dje resan stöld ; hvar och en, sorn känner detta, kan icke undgå att finna det våra länshäktens felaktiga beskaffenhet är en af de hufvudsak ligaste orsakerna till brottslighetens ökande i Riket; neli är man öfvertygad derom, mäste man också anse ingen uppoffring för stor för alt förekomma detta onda. Man liar anmärkt emot det stora anslag, som Utsk:n föreslagit, att det vida öfversliger hvad K. M. begärt.
Sak af i6,6bsi R:dr Z2 tz ärligen för H, K, H. 2l t-Fnrsten Hertigen af Godermgnkand; och gtggaende be lill Institutet föy 6«S Den -o IuM. blinda och döfstumma anslagna medek§ upförande pä Ekar. Föredrogs ä nyo State-UtskottetS, den rz sistk. Junit pä bordet lagda, betänkande, angående de qf Kongl. Maj:k äffade Stats anflag under Riksstafens färsta hnfwudtikrel. friherre Legerström. Jacob, anmärkte, att höet altför högt i detta betänkande tvore »prägel lill 16 st banco. Detta pris more kanske icke tillräckligt om det npköptes i Stockholm, men om sä-> som det bär,—»phandlingen—skedde pä sina rätta »ider i landsorterna more det altför mycket. Om Hvfstallangarne utarrenderades, wore del w>stl en allmän winst för lander; men Friherre Legerström önskade, att detta dä mätte ske efter Ständers förut fattade beslut igenom fördelning i mindre lotter. O>« KammanCollcginm antyddes alt för Ställets räkning föranstalta om upköp af hö i landsorterna, skulle det leda till mycken besparing, Friherre 8tjsrnsteär, st,ar8 Willielm, instämde deruti alt priset för hö bllfwit för högt uptaget. Det hade wist fnynitö auctioner hwarwid bestå prisnpstigit till r8 st, men detta har warit en aldeles omanlig följd af den i är inträffade sädesbristen. Pä de siesta auctioner i §r hade dock höet icke kostat mer an 13 H 4 r, och Hofstallet hade upköpr större delen af filt hö för ra st. Friherre kläkrnfon erinrade, att den i betänkandet upgifna summa endast wore upförd pä förslag, all det sedan ankomme pä Embetsman, wid answar, att hushålla med Kronans medel, att Den 20 Junit. 667 att det ej more Kongl.
Erfarenheten visade äfven att Norska Staten nödgats helt och hållet öfvertaga kostnaden för dessa anstalter, för såvidt de urgamla stiftelserna befunnits otillräckliga; varande, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, af motionären föreslaget, att Rikets Ständer måtte anvisa ett reservationsanslag af 15,000 R:dr för uppförande af ett hospital för spetelske med dertill hörande inredning och husgeråd på den plats inom Helsingland, der Kongl. Maj:t kan pröfva lämpligast, samt att under förestående statsregloringsperiod ett årligt anslag al 5,000 R:dr måtte bestämmas för denna stiftelses underhåll; och är jemväl inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Eric Ersson från Gefleborgs län, med hvilken Riksdagsfullmägtige Olof Persson och Per Ericsson från nämnda län sig förenat, uti motion N:o 291, ett förslag i samma syftning framstäldt, dervid motionären likväl yrkat, att reservationsanslaget för hospitalsbyggnadens uppförande och inredning måtte bestämmas till 20,000 R:dr. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru, enligt Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139. (Fortsättning.) 45 Utskottets åsigt, det onekligen är ett kommunens åliggande att besörja den sjukvård hvarom här är fråga och hvarför allmänna medel således icke böra tagas i anspråk, anser likväl Utskottet med afseende å härvid förekommande särskilda omständigheter och förhållanden, beskaffenheten af denna ohyggliga sjukdom samt de många och stora svårigheter, som möta för att åt deraf hemsökta personer lemna behörig vård i deras beklagansvärda belägenhet. Staten icke skäligen böra helt och hållet undandraga sig att komma vederbörande kommuner till hjelp i deras bemödanden att afvärja detta onda; och synes denna åtgärd desto mera lämplig, som ett dylikt understöd från Statens sida möjligen kan i någon mån bidraga till hämmande af en sjukdom, som äfven här i landet lärer vara i tilltagande; och Utskottet hemställer derföre, att Rikets Ständer på det sätt bifalla dessa motioner, att, till Kongl.
Wto 33 i fråga om rättighet för vissa hemmansägare i Jemtland att få till skatte inlösa kronojord, som med s. k. fyllnadsjord blifvit inblandad, m. m.; Wto 4°. rörtde dels upphörande af postföringsskyldigheten, dels lindring i samma onus; Wto 41. i anledn. af väckt motion, angtde lindring i staden Södertelges besvär genom inqvartering af tågande trupper; Wto 42* i anledn. af väckt motion om rättighet för skogsinnehafvare, som ej tillika disponerar betet å marken, att för skogsväxtens befrämjande vexelvis uppfreda och inhägna minst en tiondedel af skogsmarkens hela vidd; Wto 43. angtde indelningsjemnkningen i Blekinge; Beviilriings-Utskottet; Wto 46. i anledn. af från H. R. o. Ad. erhållen återremiss å Utskts betänk. Wto 36, angtde verkställigheten af It, Stts beslut, att sportlerna inom K. Mts Cancelli hädanefter skola utgå till Kronan såsom chartae sigillatae—afgift; Banco-Utskottet: Wto 64- i anledn. af 3tne RiksStts beslut, angtde åtgärders vidtagande till riksdagens snara afslutande; Nto 65. till svar å de inom H. R. 0. Ad. samt Högv, PresteSt. framställda nnmärkntr vid Utskts betänk. WTto 26* angtde fortfarande understöd tul ynglingen Silfverstolpe; Wto Dtn i December. 33 N:o 66. i anledn. af åtskilliga inom RiksStm väckta motioner om beviljande af pension för aflidne KamererarCn J. Wallmos enka och barn; Lagsamt Ållmi Besv.-ö. Öecon. - Utsk:n:
Törnsten i Norrköping inrättad läroanstalt måtte godkännas såsom högre Elementar-läroverk och vissa lärare derstädes erhålla rätt till tjensteårsberäkning. IX B. 4. A. 36. — N:o 114. i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera elever till Universiteten, IX. B. 4. — N:o 115- i anledning af väckt motion om utsträckt fraktningsrätt öfver Kalmar-Sund för personer, boende mellan färje platserna .Röhälla och Fröbygårda på Olands vestra kust. N:o 146. i anledning af väckta motioner angående omarbetning 14 — A — eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna ElementarLäroverk den 14 Augusti 1856 m. m. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkan* den oell Utlåtanden: — N:o 117 i anledning af väckt motion om förklaring af 2 mom. 11 § i Folkskolestadgan, i fråga om folkskole-lärares pensione ring. — N:o 1 (9. i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 99 i fråga om ändring af Handels-ordningen den 22 December 1846 m. ra. IX. B. 68, 105- A. 152. E. 324. •— N:o 120 i anledning af väckt motion om utfädande af kungörelse, innehållande föreskrifter för resandes anteckningar i dagbok. IX. B. 68. A. 105. — N:o 121. i anledning af väckta motioner rörande SeglationsOrdningen den 15 Maj 1843. IX. B. 68. A. 105, 205. 252. — N:o 122. i anledning af väckt motion om upphäfvande af den tvungna tackjerus-blåsningen inom Rikets bergslager, eller beviljande af frihet att från jorden skilja hyttedelarne. — N:o 123. i anledning af väckta motioner, rörande Kungsoch Krono-skjutsen.
Men när man då besinnar huruledes ända hittills, lurendrägeriet varit omöjligt att hindra; när Utskottet i Betänkandet, sjelf medgifyer dess skadliga verkan; oeh när man vidare eftersinnar huru mångfaldigt lättare det är att tullförsnilla, än att lurendräga; ja, när man måste medgifva att tullförsnillning icke kan, med juli fcikerhet förhindras , så öfvertygas man också fullkomligen om Correctivets opålitlighet. Den tid, då, för icke många år sedan Ryskt Bränvin var tillåtet till införsel, emot tull, och alla våra hamnar öfverflödade ej mindre på denna vara, än på utländsk Spannemål, hade, vi minnas det ännu, vissa omständigheter med sig, om hvilka, man må hända, dömde för strängt; men en sanning är, att derefter har man varit mera benägen än förut, att tro på tullförsnillning: och förlåtligt torde det vara, i händelse de Schäferiägare, som för några år sedan, erhöllo 2 R:dr 24 sk. Riksgäldssedlar för marken fin Ull; men sistledit år, måste åtnöjas med mindre än hälften deraf och i år sakna all afsättning, skulle, under det de sett klädesproductionen icke särdeles förminskas, också öfvergå till någon fallenhet åt den tanka, att tullförsnillning på Utländsk fin Ull, innebär ett oemotståndligt sätt, att så lågt nedtvinga priset på den Sven - Bil. lill Ridd. o. Ad, Pr. V. Band. 13 S*n 28 Junii /, nti eka Ullen, att Schäferiägaren icke mera, roed egen båtnad, kan behålla Schäferiet. Visst är åtminstone, att desse omständigheter understödja icke den nya föreställningen att tullförsnillningen och dess verkan skulle hädanefter uteblifva; och vid correctivets lall torde också, i den oförvillade granskareiis öfvertygelse, förslagets fara qvarstå, med rätt, att, till sin stora vigt, väl betänkas.
Rikets Sländer ega ännu den utvägen öppen, att då den föreslagna revisionen från Norriges sida blifvit undanskjuten, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj;t täcktes genom sitt Svenska Stats-Råd låta utarbet ett nytt förslag till föreningsakt emellan Konungarikena Sverige och Norrige, helt och hållet bygdt på Hans Excellens Justitie-Statsministern Herr Friherre De Geers program uti dess underdåniga yttrande till protokollet uti det sammansatta Svensk-Norrska Stats-Rädet den 9 April 1861. Att tidpunkten för en sådan åtgärd icke skulle vara lämplig för ämnets behandling, så kort efter det en .olika uppfattning af föreningsvilkoren hos de båda folken gjort sig gällande, vederlägges på det mest obestridliga sätt genom följande, af Hans Excellens Justitie-Statsministern till åberopade protokollet afgifna, yttrande: »För min del ser jag i denna omständighet blott ett ytterligare skäl och md - 174 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 64. hända det vigtig aste bland dem alla att ofördröjligen gripa verket an, och sålunda komma i tillfälle att undanrödja de missförstånd om hvarandras mening, som emellan folken påtagligen eger runi. Hos Norska folket synes nemligen den tanken hafva vunnit insteg, att Sverige skulle hysa något hemligt syftemål att tillvinna sig ett högre välde inom föreningen, än som kunde stå tillsammans med Norriges sjelfständighet och med de grunder, hvarpå föreningen mellan de båda rikena blifvit ingången. För hvar och en, som hyser kärlek till föreningen, måste det då vara angeläget, att Sverige icke blott gifver i allmänna ordalag en försäkran om motsatsen, misstydning deraf blir omöjlig.» »Ja, om Norrige skulle tillbakavisa hvarje försök till en öfverenskommelse, torde omsorgen om Sveriges ära fordra att af slöja grundlösheten af de mot detsamma rigtade beskyllningar genom framläggandet från dess sida af ett förslag, som ådagalägger, att Sverige icke vill återtaga ett ord af hvad det vidi föreningens ingående underskrifvit och alt äfven i de delar, der intet är lofvadt, Sverige vill se Norriges frihet bevarad såsom sin egen.»
Herr Grefven har, allt med uttrycklig förutsättning af fiction, sorn, jag tillägger det med nöje, ingalunda vore tänkbar i verklighet, frarnstäldt oss båda, honom och mig, såsom motsatta parter. Den värde talaren genomgår alla stadierna af en rättegång, anklagelsen, försvaret, öfverläggliingen , omröstningen, slutligen domen. Härvid torde Herr Grefven tillåta mig att, såsom grund för mina erinringar; antaga, att han egnat sitt vältaliga försvar åt en alldeles för goel sak, som nära försvarar sig sjelf, så att utslaget, hvilken som än skulle fälla det, Nämnd eller Domstol, nödvändigt borde blifva helt annat, än det hvartill Herr Grefven framletat sig;'hvadan den tilltänkta bevisningen om den enås företräde, den andras vådor, icke synes mig tillräckligt öfvertygande. Sedan Herr Grefven'nu’öppnat 3S Den 27 J a n u a r i i f. m. * förutsättningarnas oinräde, vågar äfven jag beträda det; och då uti inbillningsverldens omätliga rymder ett steg mer eller mindre betyder ingenting, tillåter jag mig detta steg än längre in i fictionen. Herr Grefven bade gjort mig till dess motpart; jag lyektar icke der min juridiska bana, utan gör mig sjelf till Hof-Rätt. Jag, Hof-Rätt, frikänner'genast Herr Grefven, och det utan ringaste betänklighet. Till detta frikännande är han berättigad, icke allenast genom skickligheten af sitt försvar, utan genom rättvisan af sin sak och de lösliga grunder, på hvilka åklagelsen blifvit stödd. Denna har, såsom specielt tillämpliga personligheter, antagit allmänna reflexioner, allmänt öfverskådande åsigter. Ett gammalt häfdvunnit ordspråk lyder sålunda: ”den som säger alla, säger ingen;” och delta har sin sanna tillämpning här. Grundsatser, härledningar, slutföljder öfver ämnen af allmänt intresse, öfver föremål som tillhöra allas pröfningsrätt, böra bedömas efter deras omfattande natur, som är att hvarken utpeka eller utesluta, men kunna ingalunda hänföras till någon viss person, vore än dennes kända opinioner i aldrig så rak stridighet med skribentens.
Vidare är i anledning af denna punkt yrkadt, att Mönstringarne måtte hållas vid Regements-Mötena, de år då sådane ega rum, så väl till undvikande af munderingens skadande under den regniga årstiden, som till besparing af underhåll för karlen under höst-mönstringen, och af resekostnader för Cavalleri-Inspectionerne, samt Befälet, hvilket vid Mönstringarne skall vara närvarande. Deremot har blifvit anmärkt att, i sådant fall, Regements - Mötena med några dagar borde förlängas, emedan den nog korrta öfningstiden, i annat fall, än ytterligare förkortades, genom den tid, som till Mönstringen åtgår; att ingen tunga de Rustande förorsakas genom höst-mönstringarne, enär de förrättas vid åder-mötena, till hvilka karlar och hästar i alla fall skola samlas, och att hästarnes beskaffenhet och verkliga tillstånd bäst utrönes i det skick, hvaruti de äro, då de upplagas från gräsbetet, hvarförutan raan äfven derigenom io Besv. och Oticon. Utsk. Utl.cle. N.o 91. velat förekomma hästarnes skadande genom för långvarigt vistande på bete. Utskottet anser det förslag, som bär blifvit framställd t i afseende på tiden för de årliga Mönstringarnes förrättande, vara så fullkomligen vederlagdt af de dervid gjorde anmärkningar, att Utskottet endast vill förklara sin öfvertygelse, att den förr bestämda tiden, såsom för ändamålet mera tjenlig, och icke eller för de Rustande medförande någon serskild tunga, bör bibehållas. Beträffande åter Utskottets yttrande, rörande den äskade rättigheten för de Rustande, att för hvarje Sqvadron begagna en gemensam Fullmägtig, som egde att vid General - Mönstringar, å deras vägnar, till Protocollet anföra protester m. m., har blifvit anmärkt: att
Hon måstelägga i dagen känslor, och hon skall omstörta hans lif, hon skall uppföra den ena scenen efter den andra, hon skall förgifta sig och bli frisk igen för att sedan för hela världen utbasunera sitt själfmord. » Skådespelerskan » skiljer sig vida från en annan varietet, den literära, som mest anträffas i landsorten. Medan » skådespelerskan » själf har skapat sig den typ, hon förverkligar, så kopierar den literära helt slafviskt en skald eller en romanförfattare. Feuilletbeundrarinnan drömmer om rendez-vous ' er i en parkpaviljong i månskenet, Goncourt-beundrarinnan gör förberedelser att mottaga er i en japansk morgonrock o. s. v. Alla den literäras göranden och låtanden, alla hennes kärleksbref kunna liksom illustrationerna i en bok åtföljas af hänvisningen: sid. 25 del 2. Den fåfänga tillhör en varietet, som Bourget kallar » kärlekens snobbar ». H o s henne har endast den utsikten att lyckas, som är mannen för dagen. Den ena inbillar sig vara förälskad i en målare, den andra i en literatör, en tredje i en teatersångare, en fjärde i en politiker o. s. v. Den imiterande, slutligen, är en dam, som tagit till modell en annan dam, vanligen ur hennes egen umgängessfer, men ofta nog ur en högre klass. Denna andra har ett hotell, och den imiterande skall naturligtvis också ha ett hotell; — ett ekipage, och den imiterande skaffar sig ett dylikt; — taflor, och den imiterande köper sig genast taflor. » Fru X. som alltid gör, hvad jag gör! » kallar hon sedan den andra. Om en man vill vinna den imiterandes hjärta, så har han blott att öfvertyga henne for den andra. om, att * han ej är likgiltig * Men nog för denna gång. Har Bourget genom min lilla resumé fallit i onåd, skall jag nästa gång söka ge er en bättre tanke om honom.
Detta Utlåtande vann Bikefs Ständers sariction, och blef således denna Titel ej upptagen. Vid 1812 års Biksdag korn denna nya Titel ej i fråga, och då förordnade Bikets Ständer, det alla besparingar på Statens åtta Hufvud titlar, äfvensom alla besparingar på Allmänna Indragnings-Staten borde på g:de Hufvud titeln öfveiflyttas, och sedan 100,000 B:dr årligen blifvit till uppgifvet behof afsatte, öfverskottet öfverlemnas till Kongl. Majus höga disposition, till förråders anskaffande till förstärknings-manskapet med flera dylika förnödenheter. Enär många högst nödiga behof af utgifter under årets lopp, hvilka ej kunnat förutses <och hvartill inga medel kunnat blifva anslagne, så är af högsta vigt det Kongl Majit dertill ej må sakna tillgång af medel, till hvilka behofs fyllande Bikets Ständer äfven påräknat öfverskotts-medlen, och då härtill kommer det förbättring i militaira aflöningen äfven torde af öfverskottet blifva till någon del påräknad, jemte det dödsfalls och Avartcements-penningar äro den enda besparing som på Aflönings titlarne kunna uppkomma, så anser jag för min del , det denna bland Stats-Verkets ordinarie inkomster nu upptagne nya Titel bör utgå. I öfrigt har Herr Stats-Secreteraren Friherre Wirsén uti sina anmärk-. 522 Den 5 Juli. märkningar sä noga utrett denna article, att jag i denna del mig med honom förenar. Instämmer Utskottet ej med mig i detta anförande, anhåller jag, att mitt Utlåtande i de skiljaktiga punkter måtte till Iiiks-Stånden blifva Beslutet följaktigt.’’ Efter uppläsandet häraf, yttrade Herr Bag« mannen Bandberg: • Med hvad Herr Amiralen Schiitzercrantz anfört „ förenar jag mig till alla delar :
Utskottet finnér alltså desse emot realisations-företaget gjorde allmänna inkast ej vara af den beskaffenhet, att de kunna eller böra föranleda till uppskjutande af det beslut om Bankens öppnande till silfver-utvexling, Rikets sist församlade Ständer fattat, och lill hvars snara uppfyllande Rikets Ständer nu af Hans Majit Konungen erhållit Nådig uppmaning. Bihang till R. St. Hvad åter a:ne Ledamöter inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln anfört, rörande en förändring uti den förut stadgade myntbestämuingsgrunden, finnér LTtskottet stå i den strid så väl emot de högtidliga löften Konungen och Rikets sist församlade Ständer gifvit innehafvarne af Bankens sedlar, som emot Bankens hela credit och derpå grundade framtida bestånd samt de för öfrigt inom Riks-Stånden allmänt yttrade grundsatser, att detsamma icke fordrar någon ytterligare vederläggning från Utskottets sida. I anledning af de olika beräkningar, som blifvit uppgjorde för bedömandet af förhållandet emellan Bankens metalliska fond och utelöpande sedelstock, har Utskottet anselt sig höra i möjligaste måtto utreda de grunder, uppå hvilka desse serskilde beräkningar sig stödja, för att såmedelst ådagalägga, huruledes de olika resultaten uppstått. Rikets Höglofl. Ständers Stalsoch Banco-Ulskolt lät, under sistlidne Rikdag, vid deras den 12 September 1829 afgifne Betänkande N:o 14> ([>• 187) bifoga under Litt. W. (i andra exemplar origtigt inhäftad vid Betänkandet N:o 2, p. 77) en calcul öfver förhållandet emellan reela fonden och sedelstocken, hvilken calcul Utskottet anser sig böra här ord för ord införa, lydande som följer: ”Sedelstocken. Verkligen utevarande äldre och nyare B:co sedlar .
Län, måtte tillerkännas rättigheter såsom Köping; men några hufvudsakliga åtgärder i anledning häraf ännu icke vidtagits; så har numera den öfvertygelse stadgats, att den djupt inrotade böjelsen att idka oloflig handel å landsbygden icke kunde hämmas, hvaraf åter den åsigt gjort sig gällande hos Strömstads Borgerskap, att de hittills stridiga intressen skulle till allas fördel kunna förenas derigenom, att de inom Strömstads Tullkammare-district belägne ofvannämnde Fiske-lägen Fjällbacka med Rådholmen och Grebbestad förklarades för Köpingar, lydande under Strömstad, hvilken förändring, enligt motionärens tanka, med de villkor och under de förhållanden, han i motionen närmare utvecklat, icke skulle medföra någon kostnad för Slaten; och har Herr Hegardt alltså anhållit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställa nyttan och nödvändigheten deraf, att ifrågavarande Fiske-lägen erhålla Köpings-privilegier, eller ock, i händelse ett dylikt förslag ej af Rikets Ständer godkännes, begära, att Kongl. Maj:t täcktes meddela en författning, hvari stadgades en bestämdare grund, med afseende på rättigheten till idkande af handel i stad och å landet, i enlighet med den underdåniga ansökning, Strömstads Stads Äldste, Handlande och Skeppare redan i ämnet till Kongl. Majit aflemnat. - Bih. till R. St. Prot. 184 o. 8 Sami. 1~I Haft. i 2 Allm, Besv. och Ekonomi-Utskottets Betänkande j JV.-o 54. Utskottet har tagit, hvad salunda blifvit framställdt, i behörigt öfvervägande; men som frågan om utfärdande af Köpings-privilegier för] Fjällbacka redan genom underdånig ansökning blifvit föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och motionären icke visat, att