Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
^De ä-^ercker, trmt/ccr titt/röra Dömsta Damstaters /rarcktä//^-rr-?A, s/cata t-ereckas ae/r att k/c/sta Damstater /äreckraAas, pa sätt träram i attmänra taaen /arackras, etter särs/cktckt stacknäs. ^ Kon^I. Napt körblikvör Diköts 8tänclör msä all kronbl. O/tter/aat. 4 LottA/. IVadrM 78'o/-osdro» IVm 66 '/2- t// /'-o/o/cottot ö/ve-' '/((stttro-Do^a-tomo-rtttts 8l-'o«do-', /rättes M/ö»' //«»s Md/.tt /<onom/6>r r Kats-Ää^e^ ä KooL/ro^ms Kott cke-r ZO 0/tto7or 1944. U ärvar anäs: I^rillerre vo-r //ottttr-r, llrilierre Hs^/-o-r, Urilierre ^o-ctt-r/ottc, M/ve^s^xe, I^ritierre Ilo/tto-rF-xttrot. II01L8 l8xee1l6N8 Herr Iriliorron oell d u 8 ti e - 8 t a t8 -iVli n i 8 tern Anmälte i underdänigliet (let al Han8 IlxeellenZ, nppä XonAlNa,id8 Hädiga kelallning, uppförda lördag till ?ropo8ition till llileets Klander, angående ändringar l 17:de, 22:a oell 24:de ldegering8lorm6n.
Ständer lemna åt detta förslag all den uppmärksamhet, jag tror det förtjena, och åt bränvins-beskattningen det afseende denna vigtiga sak, oagtadt egennyttans skrik och mångarlade inkast deremot, icke lärer kunna undgå att lästa, om eljest tvänne generationers intellectuclla och materiella väl är värdt ett allmänt behjertande. Om Premier för export af bränvin, och högre eller högsta möjliga afgifter på Näringsställen, Krogar och Distillatorer derjemte blefvo faststälde, så mycket bättre, emedan dessa afgifter tillika med förhöjda Lränvinspriser otvifvelagtigt skulle åstadkomma både minskad tillverkning och minskad consumtion, de enda billiga molkrafter, en i öfrigt gagnelig oell rättvis näringsfrihet tillåter att begagna lill hämmande 9° Den i 5 J a n n a r i i. af det oberäkneliga moraliska och fysiska onda den nuvarande syndafloden af bränvin, med en peslhk härjning, rundt omkring oss bereder. Jag anhåller slutligen, att detta vördsamma anförande må förvisas till samma Utskott, till hvilka min motion i ämnet blifvit remitterad, Remitterades till Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet!, Herr Adlerbrant, Thure, hade inlem-? nät ett så lydande Memorial; Det tillkommer icke mig, att vedetv lägga Herr Bråkenhjelm^ anmärkningar mot Communicationssättet af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss; men jag skulle tro, att detta sätt icke är så alldeles origtigt, när man öfverväga!’ frågans beskaffenhet, hvilken den värde Motionären icke synes känna. Jag får derföre till Herr Bråkenhjelms upplys-, ning i sjelfva saken meddela, att hvarken jag, eller CanzliRådet af Wetterstedt, förut begärt de under Ädelforss lydande Hemman som ersättning för våra godkända kraf, utan att Rikets Ständer sjelfve på samma Hemman gifvit oss anvisning vid 1818 års Riksdag, samt att delta beslut synes vara vid 1823 års Riksmöte ytterligare confirmerat.
Personers resekostnader, bränvinsredskaps — 167 försegling, m. Q., samt alt sådana summor i behörig ordning blefve till afskrifning anmälda; dels att ändamålsenliga åtgärder vidtoges, hvarigenom de kostnader, som i Länen förskjutas till ersättning af Stalsanslagen och förvaltande Verk, såsom salpeterfondsoch afvittrings-medel samt utfly ttningshjelp, durchmarsch-kostnader m. fl. till 3:dje Hufvudtiteln hörande utgifter, o. s. v., måtte, så vidt möjligt är, under samma år, som förskolterna ägt. rum , blifva i Stats-Verkets Räkenskaper upptagna. 3:o Enligt Kongl. Brefven den 28 Mars och den 12 December 1829 samt den 29 April 1800, har Löjtnanten vid Konungens f. d. Eget Värfvade Regemente C. G. Sjöcrona, som på Skaraborgs Kongl. Regemente placerades, blifvit tillagd, af 3:dje Hufvudtitelns besparingar, 3oo Rdr, med 20 T:r spanmål derunder, till dess han motsvarande eller högre lön å stat kunde erhålla. Detta belopp har ock, enligt Skaraborgs Läns Landsböcker, blifvit under revisionsåren till honom utbetaldt; men sora Regements-räkningarne för Skaraborgs Regemente utvisa, att Sjöcrona redan för dessa år kommit i åtnjutande af 2: lia Kapitenslönen på stat, 5oo Rdr B:co årligen, finna Revisorerne sig böra detta förhållande anmäi ka. Jemväl beflnnes, atl Fändrikarne F>. Gjörloff och E. Löwenhjelm, hvilka, vid berörde Regementes upplösning, placeiades på Kongl. Norra Skånska Infanteri-Regementet, år 1838 i Nåder befordrats till Löjtnanter och år 1839 å Regementets stat t i 11 träd t loner, den förre af 266
Inkomster maga ifrån och med nästa års början bland det-] samtnas öfrige tillgångar uti Riks-Siaten och Räkenskaperne uppföras och beräknas, samt derifrån till det bestämda ändamålet disponeras: äfvensom att, i följd häraf, Eder Kongl. h:laj:t må i Nåder täckas meddela bekräftelse å det Beslut, att Rakenskaperne och Förvaltningen öfver så väl dessa som öfrige till ,Hospitals-Inrättningarne hörande medel öfverses och granskas af Riksens Ständer eller deras Revisorer vid samma tillfälle, sorn Stats-Verket på det hela undergår Revision Riksens Ständer framhärda 8Cc. Underdåniga Skrifvelser. 439 N:r 190. Uppl. och godfc. hos Samtl. Riks-Slåndon d. 11 Juni 181$. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående de till Saltpetter-tillverkningens upphj el pande anslagna Medel. Uli sin den 20 sistlidne November afgifne .Berättelse hafva Riksens Siänders till StatsBankooch Riksgälds-Verkets öfverseende år 1817 valde Revisorer upplyst, ats utaf den Fond , sorn. under benämning af Sahpetter-medel är samlad genom Stats-Anslag och Saltpetter-jLnsnings-MeJ del, en Summa utöfver 300,000 R:dr vore till beräknande såsom Statens tillgång, mea deribland 155,000 R:dr insatte på Afskrifnings-Räkning i Götha-Kanal-Diskont, en del åter utlånad , dels emot Intekning och dels utan förskrifven ränta och återbetalnings-skyldighet, en del lemnäd såsom biträde till den under Kongl. KominerseCollegium stående Manufaktur-Fond samt en del uti Kongl. Ränte-Kammaren innestående, hvilken förvaltning Revtsorerne ansett icke öfverensstämmande med Författningarne.
Jill utrebanbe af ben på Stiföbagarne ofta åtcrfommanbe frågan om jorbenS frigöranbe från grunbffatter genom beraS fapitalifcring elter grmfbjiatt™ annat fått, tiar enligt ©tänbernaS begäran blifvit tiltfatt en fomité, fonttia8iulöfanbeännu är meb betta ntaftpåligganbe uppbrag fpfjelfatt. fPå förflag af kammarkollegium bär mebbelatS föreffrifter om ut* ^(aer6e^™rmibgab frihet t affeeube foa öfmerlåtetfe af åborätt å fronopemntan, pmari» ft“f genom btanb annat, t lifpet meb pmab feban längre tib tiUbafa marit fcono^m» man. gältanbe för fronoruftpåtl, btifmit ftabgabt, att mib öfmerlåtelfe af åborätt å fronopemntan förre åboenS anförmanbter till od; meb fpffonbarn mål fortfaranbe fiola cga företäbeörätt till hemmanets beftttning, men numera enbaft emot crtägganbe af ben i öfmerlåtelfeafpanblingen bctingabe löfe* ffilltng. Sftöranbe be laga puS, forn böra af boftältSpafmare ocp frono^emmanö^^W^ od) åboer bpggaö od; unberpållaS, par ben föränbring i förut gältanbe tag
Majit låtit anbefalla General-tullstyrelsen att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag till de förändringar eller förtydliganden i omförmälda taxa, hvilka Styrelsen, med hemtad erfarenhet under tillämpningen deraf, kunde anse berörda författning, utan att rubbas i de hufvudgrunder, hvarpå den är byggd, i vissa delar erfordra; och har Kongl. Majit, med öfverlemnande af ett, i följd häraf, utaf Styrelsen den 10 Sept. sisth år afgifvet underdånigt förslag, för öfrigt endast fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, alt, i händelse afgiften för tillverkning af bränvin inom landet, i enlighet med Kongl. Majits nådiga Proposition den 27 sisth Oktober blefve förhöjd från 60 till 75 öre för hvarje tillverkad kanna, en häremot svarande tillökning jemväl af införselstullen för utländskt Bränvin och sprit syntes böra ega rum. Under den diskussion, som hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 23 sisth November föregick remissen af denna nådiga Skrifvelse, hafva, beträffande den deri uttryckta grundsats, att nu gällande tullbestämmelser borde utan väsendtliga förändringar bibehållas, motsatta åsigter blifvit af en del ledamöter uttalade, dervid hufvudsakligen Friherre Sprengtporten, J. Wi, yttrat sig emot vidhållandet i allmänhet, af nuvarande fria handelsoch tullsystem, samt isynnerhet ansett spanmål äfvensom andra landtmanna-produkter och lifsförnödenheter böra med införselstull beläggas, hvaremot han förmenat, att, såsom en motvigt mot den vidt utsträckta importfriheten, ifall denna skulle komma att fortfara, äfven borde medgifvas fri export för alla han delsprodukter, särdeles för tackjern, malm och trävaror. — 1 motsats härtill hafva deremot andre talare inom Ståndet yttrat sig i öfverensstämmelse med de af Kongl. Majit uttryckta åsigter.
Jag ber att till den värde talaren få hemställa, huru han, som är så örn om dennn aflingeförmögenhets bevarande, kan förbise att en sådan far mäste lemna denna slarf hela sin ärfda jord. För min del är jag lika öm om den ärfda jorden, som om aflingeförmögenheten, och kan således icke annat än se en förbättring i detta förslag. En värd talare bar såsom skäl anfort åtskilligt, hvilket skulle bevisa att detta förslag kunde vara bättre. Jag får då säga, alt jag, för min del, aldrig sett något förslag framstäldt, än hvilket det icke vore möjligt att framställa något bättre, i fall man vill theoretisera, och skulle man afslå alla förslager, hvilka vore af beskaffenhet att något bättre kunde uptänkas, skulle man derigenom vinna all möjlig sannolikhet alt qvarstå i evighet på samma punkt. Kan det visas att det föreslagna är väsendtligen bättre än det nuvande, så anhåller jag för min del att Ståndet måtte detsamma bifalla. Nekas kan väl icke, att den nuvar:de testamentsrätten efter stadslag är oefterrättelig. Då ett hus är ärfdt, eger det i sjelfva verket ej derföre ett så betydligt värde och inflytande på slägten som jord å landet. Nu finnes dock i nuvande lag skillnad i afseende på testamentsrätten efter stadsrätt såväl för ärfda hus, som då bröstarfvingar finnas eller icke, äfvensom för olika stånd. Jag skulle derföre tro att det här framställda förslaget måste anses vara en förbättring, jern föl dt med det ihopkrånglade och inkonseqventa stadgandet efter nu gällande lag. Efter våra äldre lagar ansåg man det vara af aldra högsta vigt, att den ärfda jorden kunde inom slägten försäljas, och för detta ändamål utfärdade man mångahanda lagar, enl. hvilka egendomen alldeles icke fick försäljas utom slägten, .förr än hela slägten förklarat sig icke vilja densamma inlösa. Afven förbjöds alt borttestamentera sådan jord, hufvudsakligen till följd af dårande förhållanden, alt kyrkorna genom testamenten tillegnade sig så mycken jord.
Bifölls. 34 punkten, i sammanhang hvarmed föredrogs Höglofliga Ridderskapet och Adelns den 24 dennes meddelade inbjudning tili Med-Stånden alt instämma i Ridderskapet och Adelns beslut, att Rikets Ständer malle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj-.t. täckes låta uppgöra och till Rikets näst samman trädande Ständer öfverlemna iörslag till undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen, med hufvudsakligt afseende, fästad t på bildandet af lärarinnor. Denna inbjudning antogs. 35 punkten. Beslöts, att åt Rektor i Linde må för honom frångångna djekne-penningar eller socknegångs-medel beviljas ersättning med det af Kollegierna uppgifna fullständiga beloppet 195 R.dr 53 sk. 2 r:st. Banko årligen, hvilket bör å stat uppföras, samt att detta ersättnings-belopp, för åren 1854—1857, må anvisas att från Riks gälds-kontoret utgå. 56 punkten. Bifölls. 37 punkten. Med godkännande af här anmäld åtgärd, lade Ståndet denna punkt till handlingarne. 38 och 39 punkterna. De, sid. 62, gjorda hemställanden biföllos, med de förändringar, att lönerna bestämdes: för Sundhets-kollegii Sekreterare till 2,000 R:dr, och för bemälda Kollegii Ombudsman likaledes till 2,000 R:dr, allt Riksmynt; äfvensom tabellen N:o 7 blef i öfrigt godkänd, endast med de rättelser, som de af Ståndet särskildt fattade besluten föranleda. 41 punkten.
Utan att tillåta mig att taga åt mig något af det fördelaktiga omdöme, den siste värde talaren behagat fälla om en pä motsatta sidan varande persons hufvud, och äfven med äfventyr att öppet visa, att mitt hufvud ej är så godt, måste jag bekänna, att då jag betraktar utgifterna såsom utgående från statscassan, och denna förutsättning lärer icke kunna bestridas, kan jag icke begripa annat (men mitt hufvud är måhända fasligt dåligt), än att en utgift, som kostar mer, är ingen besparing, utan armera stor för staten, än den andra utgiften, som kostat mindre. Det andra fallet, som den värde talaren här omnämnt, har med detta efter mitt omdöme ingen gemenskap. Om utrikes varande Svenska ministrar förut i alla tider varit tvungna att fästa vid deras embeten utgifter, eller postporto alltid tillhört ministercassan, är jag långt ifrån att säga, att det är rätt, att lägga den på postcassan; ty derigenom skulle en fördel gifvas den ena cassan på den andra cassans bekostnad; men jag kan icke anse, att frågan om extraposter står i samma kategori med frågan om postporto, och jag förblifver således vid den anhållan, att proposition må göras till afslag på denna del af betänk. Frih. von Schulzenheim: Då jag första gången tog mig friheten att begära ordet i detta visserligen icke särdeles vigtiga ämne, föranläts jag dertill ingalunda af summans betydlighet, ulan hufvudsakligen af en förutsättning, riktad mot Cabinettet, som finnes i Utsk:s betänk. Då discussionen sedermera fått en större omfattning, tror jag mig böra Upptaga åtskilligt, hvari jag icke blifvit förekommen af den siste värde talaren. Gr. Cronhjelm har såsom missbruk qvalificerat extraposters afsändande. Detta har han tvenne gånger yttrat, och det är detta' uttryck, som jag anser mig bora besvara. Cabinettets rätt att skicka extraposter grundar sig på gamla bestämda författningar. Att följa dera, att begagna dem, att använda dem måste icke kunna kallas för missbruk.
För dylika utlåtanden eger han ej att uppbära någon lösen, och den lösen, som tillfaller honom för kopior af kartor, är ganska ringa. Som Hrr:ne erinra sig, väcktes vid sista riksdagen af en högst aktad ledamot på detta rum en motion, att ställa förste Landtmätaren som en tredje Departements-chef under Konungens Befh:de, och gifva honom en betydlig löneförhöjning. Jag bekänner, att jag icke tillstyrkte denna förändring, emedan den vållade en betydlig tillökning i Statsverkets utgifter; men den löneförhöjning för förste Landtmätarne, sorn nu är föreslagen, är i sanning så liten, att jag icke kan föreställa mig, att R. o. Ad. drager i betänkande att bevilja den; serdeles som Konungens Beflnde och Kongl. Laridtmäteri-kontoret måste vara mycket noga att till dessa tjenster endast befordra ytterst redbara och dertill synnerligen qvalificerade personer. Till dem öfverlemnas nemligen granskningen och vården af de för de enskildas eganderätt så vigtiga kartor och handlingar; och när någon förrättning för Kronans räkning ifrågakommer, så förordnas vanligen förste Landtmätaren att densamma ombesörja, och enligt Landtmäteritaxan eger han i arfvode härför erhålla endast hälften emot livad han vid enskildta uppdrag eger bekomma. För min del anser jag det begärda anslaget vara af billigheten högeligen påkalladt; och jag förenar mig derför uti det yrkande, att R. o. Ad., med afslag å Utskrts hemställan, måtte bifalla hvad Iv. M:t uti sin Nåd. Propos. äskat. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Uti den afdelning af Stats-Utsk:t, som förberedande handlagt denna del af statsregleringen, sökte jag göra den mening gällande, att den af K. M:t föreslagna aflöningsförhöjning för förste Landtmätarne borde i en eller annan form beviljas. Visserligen saknar den anmärkning icke befogenhet, att beloppet, såsom ersättning endast för skrifoch ritmaterialier och å vissa ställen för kontorsuppassning, är högre än för vissa behof kan erfordras.
Dels rensning dels igenfyll ning af Claraeoch Fateburs-Sjöarnej m. m. 9:0 Sednare Alternativet i frågan om bidrag af Allmänna Medel till öfversättande af Isländska Handskrifter. 10:0 Majoren Florus Tolls Accords-er-; sättning. 11:0 Bestämmande af Hennes Maj:t Drottningens Underhålls-Summa i händelse af Enkes tillstånd. Af den 21 April: Om bifall till följande Utskotts Betänkanden , nemligen: Stats-TJtskottcts: Om Stats-Verkets tillstånd och behof utu der r.sta och 7:de Hufvud-Titlaroe. Lagsamt Oeconomice-lJtskottens: 1:0 Angående sammandragande af Författa Ridd. och Ad, Prof. V, £• a Afd, 43» 4-h - 338 Den 25 April Dingärne rörande Jordägares rättigheter Och skyldigheter, m m. 2:0 Upphäfvande af 3:dje Artikeln i Kongl. Stadgan om Jagt och Djurfång den 13 A* pril 1808. Lag'Utskottets i Öm ändringar i nu gällande Stadgandeö ingående Förmyndares tillförordnande. Statsoch Banco-Utskottensi Om ett särskildt Förskott för Götha Canal Otcönomia.' Utskottets: Om afskaffande af Guld Och Silfver å Militaire och Civile Uniformer; Angående åtéremiss af; 1:0 Stars Utskötrets B?tänkanden om StatsRegleringar under g:de Hufvud-Titeln; samt 2:0 Oeconomi» Utskottets Utlåtande rö* rande Medei till öfverflcdets hämmande. Bran Välloflige Borgare-Ständet: Af den 4 April: Innefattande afslag å Lag” Utskottets Betänkande, angående skärpning 3 straffet för Tjufvar. Dm 2,5 April. Af den 8 April: Angående bifall med vislig tillägg till £xpeditions-Utskottets Memorial om lefvereringen och redovisningen utaf de Exemplar af Bihänget till Riks-Ståndens Protofcoll, hvilka icke till försäljning i Boklådorne äflemnaS.
I sammanhang med en underdånig framställning om vidtagande förändringar uti båtsmansroteringens utgörande å landet, anhöllo Rikets Ständer vid l84o och 184* årens Riksdag, uti underdånig skrifvelse af den i3 Februari sistnämnde år, att, då Rikets Ständer trodde sig ega grundade skäl till den förmodan, att båtsmansbeklädnaden skulle, på ett för både roten celi båtsmannen fördelaktigare sätt, kunna ordnas, så att den närmare öfverensstämde med det allmännas fordringar, Kongl. Maj:t måtte i nåder anbefalla en undersökning, för att utröna, huruvida icke, utan rotarnes ytterligare betungande, en ändamålsenligare beklädnad för båtsmännen skulle kun - Horig/. Majits Hudigo Proposition IS:o 7 na införas, samt sedermera låta ett härpå grundadt förslag Rikets nästsammanträdande Ständer i Nåder förelägga.
Inseende det orättvisa härutinnan samt det olämpliga och principvidriga uti att på förhand bestämma ett större eller mindre belopp af Bankens för utlåning disponibla tillgångar såsom låneanslag för något visst yrke, hafva inflytelserika och insigtsfull män för längesedan med hög röst fordrat återgång från ett system, som ej mindre för Banken sjelf medför olägenhet än ock för de näringar, som skolat med särskilda lörmåner hugnas, hvilka derigenom blifvit vanda att betrakta lånerätten i Banken såsom en nära nog oeftergiflig rättighet, den der förmenas ej kunna eftergifvas, utan att sådant menligt »skulle inverka på den näringsgren, som hittills från Banken hem tat en del af sitt understöd». Olägenheten för Banken att, såsom nu är händelsen, hafva större delen af sitt kapital fästadt uti en lånerörelse, som ej tillåter Banken att, i händelse af behof, skyndsamt indraga sina vid anfordran betalbara förbindelser är så uppenbar, att på bevisen derför ej många ord behöfva spillas. Riktigheten af den grundsats, som fordrar att alla Banken tillhörande, till sär - 24 Banku-Utskoltets Memorial N:o 10. skilda ändamål nu afsöndrade fonder, böra till en gemensam fond återgå, har också af föregående Ständer erkänts, då de beslutat att dels hell och hållet indraga, dels successive minska åtski'liga af dessa fonder, bland andra just ifrågavarande kreditiv till manufakturdiskonten, utan alt, veterligen, några menliga följder för fabriksindustrien deraf uppkommit, Lika visst torde ock kunna antagas att, äfven om hela det nu utgående understödet indroges, nämnda industri, utan men eller synnerlig olägenhet, skulle bestå äfven delta prof. Del lånetillfiille som hittills stått industriidkaren öppet i manufakturdiskonten skulle han, måhända i rikligare mån, återfå i Riksbanken och detta med mindre omgång och besvär, än han nu är underkastad samt utan alt behöfva, såsom nu är föreski ifvet, taga sin tillflykt till edgång för att komma i åtnjutande af ett i förhållande till hans rörelsekapital ringa låneunderstöd
Propositionen skulle då erhålla följande lydelse: Medico-Chirurgiska Institutet må erhålla en sådan organisatio^ att pålitlige och til/vande practiske Läkare för alla grenar af medicinalverket, till Statens tjenst vid samma Institut kunna danasj helt olika med hvad i Betänkandet N:o 3oi linnes uttryckt.” Häruti instämde Herr Hector Agrell samt Prostarne Stenhammar och Berlin. Af Herr Helsingius: ”Emot de motiv, sorn blifvit af Häglof]. StatsUtskottet framställde för nu afgifne Betänkande, samt de, sorn serskildt blifvit vid åtskilliga punkter i samma syfte upprepade, har jag äran anmäla min reservation på den grund, att jag förstår Grundlagen så, att alla sådane frågor, der Rikets Ständers beslut icke behöfva gå i verkställighet, om Kongl. Majit icke dertill lemnar Sitt bifall, äro att anse sorn förfallna då två Stånd stannat mot två.” TRYCKT HOS J. A. WALLDEN, 184 0. Stats-Utskottets Utlåtande, IF:o 346, 1 N:o 346. Ani;, till Exp. Utsi;, d. 7 Oct., kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Ri hets Ständer, angående beräkningen af tractamenten för Städernes Magistratspersoner och Borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning. (U. A.) I anledning af Rikets Stånders underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit af den t
Af hr Mannerskantz, C. A.: “Jag reserverar mig emot Utskottets beslut att för Riksens Ständer föreslå att Allmänna Diskont-fonden fortfarande må bibehållas 62 Banko-Utskottets Betänkande, A’:o 24. vid ett belopp af Åtta millioner riksdaler banko, och anser att Eu million af denna fond borde öfverflyttas till fonden för Kassa-kreditiv, hvarigenom man skulle öfvergå ifrån en sämre till en bättre lånerörelse, till stor fördel för både landet och Banken* Af hr doktor Sandberg-. “Om Ständerna bifalla Utskottets förslag angående inrättning af Lånc-kontor i Wisby med 200,000 r:drs fond, så är det väl riktigt att fonden för Diskontverket i Stockholm minskas med samma belopp eller nedsältes till 5,100,000 r:dr, emedan Gottland tillhör samma diskontverks lånedistrikt. Men alt ytterligare minska diskontfonden för det öfriga landet, såsom nu föreslaget är, medelst öfverflyttning till Malmö och Götheborgs Låne-kontor, hvilka tillika hafva privata penniuge-associationer i sitt närmaste granskap, synes mig ingalunda vara billigt, enär ansökningar om lån ingå till Stockholms Banko-diskontverk från rikets samtlige provinser, med undantag af de inskränkta distrikter, som äro förlagdo under förenämnde låne-kontor. En sådan förändring uti den hittills antagna normala fördelningen af fondeina, synes så mycket mindre vara af nöden, som Bankostyrelsen eger, i händelse tillgångarne sådant medgifva, verkställa öfverflyttning till de kontor, som tillfälligtvis behöfva någon tillökning. Fördenskull anser jag den fördelning af fonden för utlåning på namn oeh reverser, som skedde förliden riksdag, böra bibehållas utan annan förändring än den inrättandet af ett Låne-kontor i Wisby kan föranleda.* I denna reservation hafva hrr S. J. Schönmeyer, F. A. Rinman, K. A Ahngren och P. I. Lagergren samt riksdags-fullmäktigen Lars Olsson från stora Kopparbergs län sig förenat. Vid 47:de punkten: Af hr L.