Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp. Utsk. den i5 Maj 1841. kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Utskottens, under N:o 190, afgifne för slag till samman jemkning af Riks-St ändens slciljagtige beslut, rörande allmänna stadganden och anslag till Folkundervisningens befremjande. Af detta förslag äro i:sta §:ns alla moment, 5:te §:ns i:sta moment, 5:de §. samt 14 §:ns 2:dra moment återremitterade från Preste-oell BondeStånden, efter deremot gjorde anmärkningar, men Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva antingen antagit de af Utskotten framställde förslagen eller godkänt de föreslagne propositionerne för votering i Förstärkta Utskott. Inom Preste-Ståndet är anmärkt emot usta §:ns aldra moment, alt uti det af Utskotten föreslagne stadgandet: ”1 hvarje pastorat hör finnas minst en fast Skola, under inseende af Skol-styr elsen,” vore ordet pastorat alldeles afvjkande ifrån Preste-Slåndets beslut, och stadgandet skulle i denna form lägga hinder emot och försvåra Presterskapets bemödande att vid Socknestämma få Skolväsendet ändamålsenligt organiseradt» Endast inom vissa tätare bebyggda delar af några få Stift skall den fasta Skolan, i den betydelse, Utskotten antagit, kunna blifva gagnelig, men inom de fleste Stift, der Pastoraten bestå af flere församlingar med långa afstånd och med en gles befolkning, spridd på en vidsträckt yta, skola dylika fasta Skolor möta oöfvervinnerliga svårigheter. En enda fast Skola skall på långt när icke blifva tillräcklig. Undervisningen måste ordnas efter helt andra grunder. Det vigtigaste vore, att inom hvarje socken må finnas antagen en behörigen pröfvad och godkänd Lärare. Preste-Ståndets beslut skall innefatta detta, jemte antydan af den fasta Skolans företräde, der locala förhållanden icke förhindra. Skyldigheten för hvarje socken att antaga och aflöna skicklig Lärare, bör vara ovilkorlig.
Hvad den förra frågan angår, får jag äran anföra, att, enligt förra författningar, var Boställshafvaren skyldig bestå kost åt Landtmätaren och liandtlangning vid förrättningen, samt lösen för Charta oell Beskrifning, då lian dem begärde; Kronan betalte skjutsoch vagnslega; alla andre ersättningar till utflyttning, odling, hägnad, m.m., som Boställshafvaren fick vidkännas, 6 H. 2 5 38G Den 19 December e. m. skulle af Boställshafvaren utgöras och fördelas på 20 år på det sätt, att för hvarje af de påföljande besittningsåren TVdel af ersättningen försvann. För PrestBoställen fick deremot Landtmätare i alla delar såsom för enskildte förrättningar; men Arfvodet och Resekostnaden godtgjordes af Kyrkans eller Församlingens medel. Yid den nya Landtmäteri-taxans sammanfattande, ansåg man det vara obilligt, att Landtmätare, som icke hade lön och af hvilka de fleste i all sin tid icke erhålla någon sådan förr, än de vid 65 eller 70 års ålder få Pension, skulle göra Boställsmätningar och andre Kronans förrättningar för intet; likaså fann man det icke vara skäl ålägga de i hvarje
Denna framställning har hos Lag Utskottet förevarit; och enär, för bibehållande af Bergsfogdes befattning med utmätning och värdering af Bergsmans fasta egendom, talar det hufvudsakliga skälet, att Bergsfogden bättre än Kronofogden måste anses förstå att sådan egendom uppskatta; samt, hvad lösören angår, utmätning deraf genom Bergsfogde förrättas endast till verkställande af Bergs-domstols beslut, men fråga nu är å bane, om upphörande af Bergslings-Rätters samt Grufve-Rätters och BergsKatters domsrätt i alla de bruksoch bergs-handteringen rörande tviste - 6 Lag-Vt skott et s Betänkande, N:o 46- brottoch utsöknings-mål, hvilka, genom Kongl. Förordningen den 17 April 1828» blifvit öfverflyttade ifrån Bergs-Collegium till Svea HofRätt, och dessa ärendens öfverlemnande åt vederbörande allmänna UnderDomstolar, hvarigenom också i allmänhet upphör Bergsfogdens befattning med lösegendoms utmätande, tror Utskottet motionen icke höra till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 29 April 1834- . Ankom till Exp. Utsk. den 2 Maji kl. 4 e. m. Betänkande, öfver väckta motioner, angående rättighet för Länsmän, Nämndemän och Fjerdingsmän, eller den person fordrings-egaren eljest har förtroende till, att verkställa utmätningar.
Preste-Ståudet af slog momenten a), b), c), d), e), f), h) (rätteligen g), l) och m) uti det förslag till underdånig skrifvelse, som blifvit framstäldt å sidorna 38, 39 och 40; biföll mom. g) (rätteligen h) angående föreskrift derom, att ingen bör till ordinarie lärare antagas, som icke under minst ett läseår tjenstgjort vid högre elementarläroverk m. m.; uppskjöt pröfningen af momenten i) och k) att företagas, det förra i sammanhang med Stats-Utskottets införväntade Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 8:de Hufvudtitel, det sednare i förening med samma Utskotts inkommande Utlåtande angående regleringen äf utgifterna under Riks-statens 9:de Hufvudtitel; afslog jemväl 2:dra och 3;dje punkterna i förberörda skrifvelseförslag, samt biföll hvad Utskottet i öfriga punkter af detta Betänkande hemställt och yttrat, med undantag af yttrandet, sidan 33, i anledning af Herr Sommelii förslag angående förhöjning af nu bestämda terminsafgifter vid elementarläroverken, deröfver Ståndet beslöt uppskjuta besluts fattande, intilldess StatsUtskottets förväntade Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riksstatens 8:de Hufvudtitel till behandling förekommer. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S.S. D.D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 118, i anledning af väckta motioner rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen; och blef samma Betänkande med iakttagande deraf att de förvexlade litt. g och h, sid. 39, mot hvarandra utbytas, af Ståndet godkändt, utom i nedannämnda delar, hvarutinnan beslöts på sätt som följer: Yttrandet, sid. 11, rörande grekiska språket.
R:dr utgjordes af understöd åt medellöse, skicklige industriidkare, hvilka bereddes tillfälle att besöka expositionen, har Kongl. Maj:t af Rikets Ständer begärt deras medgifvande att de nödiga kostnaderna för nu ifrågavarande exposition må på förskottstitel anordnas, för att sedermera blifva i behörig ordning till godtgörande anmälda. I sammanhang härmed bör Utskottet meddola hvad Rikets Ständors förlidna år församlade Revisorer efter granskning af redovisningen för Sveriges deltagande uti 1862 års allmänna industrioch konstexposition i London yttrat, för såvidt, det berörer förevarande fråga. Sedan Revisorerue till en början lomnat uppgift å de särskilda kostnaderna, som för berörda ändamål från statsverket utgått, hvilka sammanlagdt uppgå till det af Kongl. Maj:t uppgifna belopp, hafva Revisorerno för jemförelses skull meddelat, att kostnaderna för Sveriges deltagande i föregående tvänne allmänna industrioch konstexpositioner, nemligen i London år 1851 och i Paris år 1855, utgjort för den förra 9,744 R:dr och för den sednare 69,909 R:dr 35 öre.
Det hela må en god stund koka tillsammans, under det man rör om med en spade, till dess potatisen mosar sig. Elsa. God klimp till buljong. \ liter mjölk up kokas med 1 matsked socker, 2 skedar smör samt 8 ä 10 skalade och hackade sötmandlar. Afredes med mjölk och mjöl till en lagom gröt. Sedan detta kokat upp och pannan blifvit aflyft, iuvispas 1 eller, ännu bättre, 2 ägg. Derefter uppslås klimpen och ställes att kallna. TJppstjelpes sedan och garneras med kokta och i fina strimlor skurna morötter. I den form eller karott, i hvilken man vill uppslå klimpen, bör man på förhand vispa ägget, emedan formen då icke behöfver smörjas på annat sätt. Elsa. Sillmjölkspudding. | liter stötta skorpor i en liter mjölk bör stå en stund och svälla. 4 vattnade sillmjölkar pressas genom durkslag. 2 skedar smör, socker och muskotblomma efter smak. Sist iuvispas 5 ägg. Massan lägges i smord form och gräddas 2 timmar. Sås som till kabiljopudding. Elsa. Fyldt kålhufvud. På ett stort, hårdt hvitkålshufvud afskäras alla yttre gröna blad, stocken skares ur med så mycket af de inre bladen, att det blir ett stort tomrum derefter; stocken afskäres, så att den med de vidsitfande bladen endast bildar ett lock. En panna eller kastrull, som är jemt så stor som kålhufvudet, smörjes väl med smör, kålhufvudet nedlägges deri, det tomma rummet fylles med köttfärs, stocklocket pålägges, buljong slås derpå, lock på- I p v i i Kl I U U IN till billigaste pris och på bästa sätt utför alla möjliga uppdrag t.lltjenst för Iduns ärade läsarinnor. mot dessa okunniga menniskors brutala dygd; ett par ord och ett öfverlägset leende skulle binda den bondsluge fiskarens tunga; en blick och en enda rörelse af den fint bildade mannens hand vore nog för att anvisa fiskarhustrun hennes rätta plats.
Militie-Boställs-Kassan 500: Tillsammans R:dr 2,437: — 8. hvaremot återstående kostnaden, 5,000 R:dr, blifvit genom Öfver-Intendents-Embetel bestridd af anslaget för underhållandet af Kronans hus och byggnader i hufvudstaden; varande, enligt Revisorernes åsigt, denna utgift främmande för Kassornas ändamål, och hade bordt af sistnämnda anslag allena utgå. Såsom skäl till denna fördelning af kostnaden allmänna byggnaclsanslaget och Krigs-Kollegium underlydande Kassor emellan, upplyses af Kongl. Brefvet den 11 Januari 1842, att ”enär ett betydligt antal rum inom Krigs-Kollegii hus äro hyresfritt upplåtna i och för förvaltningen af åtskilliga Kassor, hvilka kunna anses mer eller mindre främmande för Kollegium, såsom ett Statens Verk betraktad t, samt då, vid tillförene verkställda reparationer å Kollegii hus, dessa Kassor i kostnaden derför deltagit, Kongl. Maj:t, med hänsigt derjemte till otillräckligheten af de anslag för vidmakthållandet af Kronans inom hufvudstaden ägande talrika byggnader, som för det närvarande äro — 350 — ställda till Öfver-Intendents-Embetets förvaltning,” funnit godt i nåder förordna, att en del af nu ifrågakomma kostnad borde af Gamla Mötespassevolans-, Krigsmanshusoch Militie-Boställs-Kassorna betalas; och då det ålegat Krigs-Kollegium att ställa sig till underdånig efterrättelse hvad Kongl. Majrt sålunda i nåder förordnat, lärer någon ytterligare förklaring i denna omständighet icke anses erforderlig.
Efter det konstitutionella Statsskickets införande i Danmark år 1848, omfattades Kongl, theatern i Köpenhamn med särdeles intresse af den dä för första gången sammanträdande representationen, som voterade åt densamma en årlig subvention af 50,000 Rksbdlr, eller något öfver 66,666 R:dr 32 sk. Svenskt b:ko. Representationens upfattning och theaterns inflytande på folkkarakteren och dagens händelser visade sig genast under de Irenne derpå följande, för Danmarks regering och folk så ärorika, åren, under hvilka theatern hvarje afton för den skådelystna allmänheten framställde bilder ur Danmarks bragderika häfder och derigenom upmanade till hjeltemod och upoffringar för fosterlandet! Af ett tryckt och äfven här i Stockholms bokhandel tillgängligt arbete utaf en af Tysklands ulmurktaste theater-administralörer, Hr von Kusiner, nu sednast Generalintendent för Kongl, theatern i Berlin, uplyses alt ingen af de mindre Hofeller Nationaltheatrarne i Tyskland upbär ett årligt understöd, understigande 100.000 R:drSv. b:ko, eller ett dubbelt belopp af hvad Kongl, theatern i Sveriges hufvudstad upbär. Theatern i Munchen upbär ett ari. understöd af 157,000 Floriuer. Theatern i Dresden » » 70,000 Thlr Pr. Cour. Theatern i Hannower » » 83,000 Thlr Pr. Cour. Theatern i Stultgardt » » 125,000 Floriner. Theatern i Carlsruhe » » 100,000 Floriner. Theatern i Darmstadt » » 100,000 Floriner. Theatern i Cassel » » 60,000 Thlr Pr. Cour. Hoftheatrarne i Wien och Berlin ega hvardera ett årligt bidrag af mellan 250 och 300,000 R:dr Sv. b:ko.
En erfaren jordbrukare från Halland, med hvilken jag vid riksdagens början sammanträffade, uppgaf för mig, huru besynnerligt det än kan Den 23 April e. m. 469 lita, att den jord, som i Halland anses vara den bästa, icke står i så högt pris som sämre jord; i stället för att gödsla till råg och taga en råggröda, har man nemligen funnit det vara fördelaktigare att gödsla till potatis och taga tvenne års sådan gröda. Hvarje provins’ klimat är lämpadt för produktion af en viss slags sädessort; så t. ex, producerar Bohuslän den hästa hafran. Skulle man nu genom tullsatser vilja tvinga Bohusläns innevånare att odla hvete, så att de finge missväxt, skulle man, för att begagna ett Skånskt uttryck, bära sig komplett »tosigt» åt. Icke kan tulltaxan förmå oss att förändra det cirkulationsbruk vi infört, hvilket afser att genom rationelt jordbruk frambringa så mycket, vi möjligtvis kunna på vår jordtorfva. En värd tatare yttrade nyss, att den Franska handelstraktaten förorsakat en förminskning af 2 millioner uti tullinkomsterna. Detta är ett obevisadt påstående; erfarenheten säger annorlunda, och personer, hvilkas uppgifter i detta ämne man måste anse fullt tillförlitliga, hafva ådagalagt, att tullinkomsterna under förra året uppgingo till samma belopp som under de föregående. Således kan det icke från tullinkomsternas sida vara skäl att belägga spanntål med tull. Frågan är af föregående talare så utredd, att jag icke längre vill upptaga R. o. Ad;ns tid, men jag kan dock icke underlåta att med några ord vända mig mot en värd talare, som behagade till granskning upptaga det anförande af Frih. Gripenstedt, som H. Exc. Frih. De Geer uppläst. Jag tror mig kunna säga, att jag icke visat mig vilja hylla ministérens åsigter, men jag får dock förklara, att det förefallit mig som om den värde talaren baserat sin skarpt logiska bevisning på den principen, att de frånvarande alltid hafva orätt. Jag skulle önska, att jag finge se den värde talarens och Frih.
Desse Anmärkningar har Utskottet noga granskat, hvarvid det icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att, i händelse de samma blifvit (ratnstälde genast vid det omförmälte Förslag af Kongl» Maj:t till Riksens Höglofl. Ständers pröfning lernnades, och således åtföljt den deraf till Utskottet skedde Remiss, Utskottet icke allenast blifvit i tillfälle att vid afgifvandet utaf förrberörde Betänkande, öfver dem meddela yttrande, utan och för sig funnit en ledning till öfvervägande af de särskilte nu förekomne omständigheter, hvilka, under den mera inskränkta tid för Utskottet varit öppen till skärskådande af Lag-I'örslaget, möjligen kunnat undfalla att hos Utskottet komma i betraktande; hvarvid Utskottet dock anser sig icke böra obemält lämna, att i afseende på många af de i Lag-Förslaget innefattade Stadganden, vid hvilka Anmärkningar nu blifvit väckte, hafva jämväl vid detsamma® förehafvande hos Utskottet enahanda frågor uppstått, dem Utskottet likväl, sedan de vid nogare skärskådande af dess Ledamöter enhälligt ansetts 5*4 Bag-Utskottets
Krage och ärmuppslag äro af samma slags sammet, prydd med perlgarnityr. Toaletter från de senaste balerna. kronprinsessan bar vid balen å k. slottet den 21 dennes en utsökt smakfull toalett af matt rosafärgad sammetsbrokad, garnerad med buketter af rosor och diamanter, samt draperi af silkestyll, broderadt med guldoch e silfverpaljetter. I hår bar h. k. h. en aigret af rosafärgade plymer o diadem af briljanter o&lt; safirer samt kring hals en praktfull collier af d lika stenar med stora hä gande kläppar af briljanter. Vidare t| Fig. 7. (Se mönsterbilagan!) 3 MODETIDNING bar kronprinsessan portugisiska Isabellaordens band, äfvensom smärre ordnar samt konung Oscar II:s porträtt i briljanter. Å Amaranterordens bal sistlidne måndag bar grefvinnan Stefanie von Plåten en ytterst smakfull och dyrbar drägt af rosa och hvit silkesplysch med iförda sidenvåder af samma färg, öfver lif och kjortel en blomsterguirland af sidenblommor i samma färg, samt öfver axeln amaranterbandet, fasthållet af en diamantagraff. I håret skära blommor. Vid inträdet bar hon en hvit sidenbrokadkappa med rika guldbroderier. För öfrigt märktes flere smakfulla toaletter, bl. a. en af hvit tyll öfver siden i samma färg, med små lefvande rosenknoppar, och lif af rosaplysch. En toalett i ljusblått, med lifvet silfverbroderadt och skära rosetter jemte blommor tog sig ock synnerligen bra ut; likaså en annan af citrongult skir med guldpaljetter samt en af purpursammet med dyrbara, e ä | j hvita spetsar. Våra barn. Fel hos moderna barnkläder. E n enFig. 8. gelsk tidning påpekar några af de mest påfallande onaturligheterna i barnens klädedrägt och särskildt de alldeles onödiga olikheterna i små gossars och små flickors kläder.
Sparre beträffar, att det i England måste finnas någon slags giftomannarätt, ty annars behölde ju icke folk lära till smeden i Gretna Green för att låta viga sig, så får jag först och främst anmärka att detta icke numera brukas, och vidare, när folk fara dit, I Den 13 Maj e. m. 369 ilit, så var det dels derför att qvinnan var under 21 år och dels derför att i England lika litet som i Sverige är det tillåtet att gifta sig utan någon slags publikation, men i Skottland, der Gretna Green är beläget, är detta lofligt, och derför brukade Engelsmän att fara dit och gifta sig, men de gjorde det icke derför att de, såvida qvinnan fyllt 21 år, fruktade en giftomans opposition emot deras förening. Denna fråga är af sådan beskaffenhet, att den kommer att väckas oupphörligen, ända till dess att den går igenom, och jag tror att den för hvarje riksdag vinner mera terrain, så att, om den icke nu antages, så kommer den ändå säkert att antagas en annan gång. Samma skäl som vid denna riksdag förmått Gr. Sparre att gifva sitt bifall till qvinnans myndighet, torde kanske förmå honom att vid en annan riksdag gifva sitt bifall till giftomannarättens afskaffande. Jag har icke varit okunnig om att del knappast finnes någon fråga så lämplig som denna att anslå på en känsla, hvilken säkert aldrig saknar genklang hos R. o. Ad., nemi. känslan för den svagares rätt; men jag har icke velat försöka att vädja till denna känsla, emedan jag anser att det icke är med känslan, utan med förståndet, som man måste stifta lag. Jag vill blott anhålla om en sak, och det är, att hvar och en af Eder, Mina Hrr! måtte fästa tanken och minnet på en moder, en syster, en maka eller en dotter, innan han går att med sin röst afgöra en sak, som så nära rör den Svenska qvinnans rätt, och sorn i'sig innebär hans omdöme om huruvida hon eger eller saknar de egenskaper, som erfordras för att kunna sjelfständigt, och ändå rigtigt, besluta i den för hennes hjerta och hennes framtida lycka vigtigaste af alla frågor. Många ledamöter hördes nu ropa pä propos.
Hvad böra då ej de möderne Vikingarna kunna göra med kanonjollen, så mycket heldre, som vi hafva 2 förkortningsvägar, hvilka urvikingarne ej kände, nemligen den Holsteinska och Lanquedoquiska canalen; men lika så litet rigtigt det är, att då funnos 70 kanonskepp, lika orätt är det, att Vikingarne valde en farkost passande för sin local; den förefunno de iden simpla ekstocken eller fiskjollen. Vikingarne voro nedrökte om vintern i sina Pörten, och slogos med skogens vargar om sin föda, men, kännande något bättre, begagnade de vildens manér, att med våld skaffa sig hvad de cj på industriel väg ville söka; detta väckte deras håg, de förlängde sin fiskbåt, gjorde den bredare och djupare, lade ett däck på den, ett eller flere segel; 92 Den 2 Mars f. m. ocli lannie l):irja någon proviant; med ett ord, deras fartyg voro den tidens Linieskepp, bemannade med den tidens bästa sjömän; ocli på det sättet sattes de i stånd att begå sådane bragder eller illbragder, som omtalas i dessa sagor, hvilka utgöra vår alsta historia. Det vore ej lyckligt för oss, att gå åter till det tillståndet. Skulle jag likna det vid något, så vore det vid Norra Barbariets kuster, ännu innan Europa hade lärt sig att skicka dit GeneralConsuler och betala tributer.
— Af denna jemförelse följer således, att det sannolikt skulle leda till en besparing i anläggningskostnaden af 836,039 R:dr, om banan, i stället för att dragas öfver Örsundsbro direkte till Sala, toge rigtningen till trakten af Sevalla, 62 och att, på sätt redan är anfördt, vägen emellan Stockholm och Gefle-Dalabanan väl komme att med högst | mil förlängas, men att deremot de vesterut belägna orterna finge mer än 3 mil kortare väg till hufvudstaden, så att afståndet från Westerås till Stockholm blefve , omkring 11 mil i stället för 14 GIcke desto mindre blefve linien Stockholm-Örsundsbro-Sevalla-Sala kortare än linien Stockholm-Upsala-Sala, och då anläggningskostnaden för denna är antagen till 9,222,106 R:dr, men för den förra, efter hvad visadt är, icke torde kunna beräknas högre än till 7,848,390 R;dr, så visar sig en besparing till förmån för linien Stockholm-Örsundsbro-Sevalla-Sala af 1,373,716 R:dr, — en summa, som på 224,196 R:dr när är tillräcklig för anläggning af grenbanan från Örsundsbro till Upsala; och då till nämde belopp 1,373,716 R:dr äfven lägges den besparing, sorn uppstår af banans anläggning öfver Sevalla med utgrening till Sala och Westerås, jemförd med väganläggningen öfver Örsundsbro till Sala och derifrån till Westerås, eller 836,039 R;dr; så lemua dessa besparingar af tillsamman 2,209,755 R:dr full tillgång och tillochmed öfverskott för byggande af grenbanan från. Örsundsbro till Upsala., antagen att kosta 1,597,911 R:dr.
Hela bron och Kastellholmen voro uppfylda af åskådare, hvilka, med Stockholmares sega ihärdighet i dylika fall, fröso om näsorna, tryckte sig ihop och sträckte sig fram för att tack vare gasskenet få betrakta de eleganta damer och herrar, som under orkesterns toner gledo fram och tillbaka öfver den blanka, blågrå isen. »Nej, mamma – se då på den der damen i den ljusa drägten, som åker tillsammans med löjtnant Lejonhjerta vid artilleriet. Titta då, hvad hon är stilig!» »Tyst, flicka, dom kan höra dig. Det är fröken Funcke.» Damen i den ljusa toiletten hörde det emellertid icke. Hon gled fram öfver isen – lätt, säkert, med båda händerna i sin kavaljers, liksom då man gör »skäl» i första turen i fransäsen. Löjtnanten var en lång, ståtlig karl, som den åtsittande sportkostymen och pelsmössan klädde förträffligt. Håret derunder var brunt och lockigt och ögonen klarblå med vexlande, liffull blick. Musiken, friska luften, den lifliga rörelsen – hela det ovanliga i sjelfva festen hade satt Berta i ett lysande, öfverdådigt lynne. Hon stödde sig tyngre mot sin kavaljers arm, och med en af sina korta, vältaliga blickar sade hon: »Man dansar fransäs derborta – ska’ vi vara med?» »Nej». Han slöt hennes händer fastare i sina och började åka med långa, hastiga steg. Hon såg på honom – halft road, halft nyfiken. Det var så kort detta »nej», och det var hon allt utom van vid. Han såg på henne igen – småleende – så säker. »Är ni ond på mig?» »Nej, men jag är förvånad». »Kan ni då verkligen begära, fröken, att jag skall gå och ställa upp mig derborta i den der långa, tråkiga raden tillsammans med de andra, när jag kan få vara här alldeles ensam med er?» »Nåja» hon klippte af det litet kort. »Men öm jag nu vill? »Men det vill ni icke». »Håller ni», hon smålog, »verkligen så mycket på en tête à tête?» De voro nu längst borta i andra hörnet af banan. »Ska’ vi icke hvila oss en smula?