Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De som begagna nämnde trummor göra det i sådan tysthet, att knappast deras eget folk får veta derutaf, emedan de veta, att lagen stadgat lifsstraff derför och att de lätt kunna angifvas af andra, som icke begagna trummor. Detta är orsaken, hvarför ingen dristar ordentligt beskrifva de ceremonier som dervid användas. De begagna fogdetrummor till orakel, i det de, genom de figurer, som äro målade på dem, tro sig få veta hvad som händer på fjerran orter, om deras björnoch djurjagter skola väl lyckas, hvaraf vissa sjukdomar orsakats, och huru de kunna botas, på hvad sätt och med hvilka offer de kunna bäst behaga sina gudar o. s. v.; så t. ex. föll en lapp i en mycket svår sjukdom och rådfrågade sig fördenskull med sin trumma. Då under operationen lotten föll på en af hans bästa renar, lät han straxt slagta den, förmenande att sålunda sjelf få behålla lifvet. Det hjelpte dock ej, han dog sjelf straxt derefter. De hafva på sina trummor tecken och märken för allt, och derigenom tro de sig få säkra underrättelser, sedan deras ringknippa, under vissa sånger och slag på trumman med en hammare af renhorn, stannat på ett visst märke eller figur. Detta skulle man kunna anse för ett gyckelspel eller vidskepelse utan effekt och verkan, om icke lappens afsvimning, som genom så många säkra vittnen blifvit bestyrkt, hade något besynnerligt med sig; det säges nämligen, att han under sitt sjungande och slående faller ned såsom död och vid uppvaknandet vet berätta hvad som skett på fjerran orter och annat, som han begärt få veta. Detta händer dock ej andra än dem som hafva namn för att vara trollkarlar; ty andra, som bruka dessa instrumenter, hafva dem blott såsom medel att få veta någonting hemligt. Vid en uppbördsstämma i Luleå Lappmark hände sig i medlet af 1700-talet att en lapp en afton kom till lappfogden och beklagade sig öfver att en granne, som han namngaf, stulit från honom något silfver, men han hade icke något laga bevis.
Räntekammaren. (86). 155:o af den 25 Juli 1863, i anledning af väckt fråga om närmare bestämmelser i afseende på erhållande af skatterätt å krononybygge. (109). 156:o af den 25 Juli 1863, angående Sala silfververks återgång till statens disposition. (99). 163:o af den 7 October 1863, angående gjorda framställningar om grundräntornas kapitali sering. (126). 174:o af den 21 November 1863, angeånde fribrefsrätt för Pastors-embetena i Riket. (171). 181:o af den 25 November 1863, angående förändrade föreskrifter i afseende på skogshus hållningen i Riket. (187). Kongl. Eccles ia slik-d eparte men tet. 191:o af den 28 Januari 1863, angående utarbetande af förslag till Ecclesiastik boställsordning. (17). 194:o af den 18 Februari 1863, angående meddelande af nödiga föreskrifter till förekommande af sjukdomen Fosfornekos. (35). 195:o af den 18 Februari 1863, angående rättelse i gällande föreskrifter beträffande ersättning åt läkarecorpsens medlemmar efter Resereglementet och för inqvartering. (38). (Jemför N:o 54 i uppgiften från Kongl. Landtförsvars-departementet).
Gr. Posse, Arvid; N:o 2,039, Hr v. Troil, Georg Gabriel Emil. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 137 Gr. Skjöldebrand, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl; N:o 8 Gr. Oxenstjerna, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista med val af en Suppleant i LagUtsk. efter N:o 1,378, Hr Lagerbjelke, Carl Oscar; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 253. Frih. De Geer till Löfsta, Fullm. Frih. De Geer till Finspong, Louis Gerhard. IJplästes ett af Frih. Bonde, Carl Jedvard, inlcmnat sålydande Mern.: Af förekommen enskild anledn. nödgas jag afsäga mig det förtroende hvarmed jag hedrats att vara ledamot af BevillmsUlsk., men anhåller vördsamt att blifva bibehållen vid min Riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af e» ledamot i Bevil!n:sUtsk. efter Frih. Bonde. Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allm. Besvo. Ekon.-Utsk:s d. 7 och 11 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 1, i anleda. Den 14 Februari. 401 i anledn. af dels K. M:s Nåd. Propos., ang:de vissa ändringar i nu gällande sladganden om utskrifningssätlet ocl> inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, dels ock en i samma ämne väckt en* skild motion. Gr. Gyldenstolpe, Adoif Fredr. Nils:
Och ju mer inaii har att välja p i, desto rhdvillare st %r man där natiirligtvis. Alla betyg äro vackra. Nyanser förekomma visserligen, men huru afgöra skilnaden mellan alla dessa a och ab och ab+, dessa &gt;godkanda och med beröm god känds och livad de allt heta dessa lärdomstecken, hvilka ej brukades I i friins skoltid och om hvars betydelse hon endast har en dunkel föreställning ... Hon slutar med a t t staiina vid ett af svaren, det som efter noggrann jämförelse med de öfriga befinnes vara det s vackraste^. Måhända är det betyg, jämte skolbetygen, man fast sig vid såsom särdeles förmånligt affattadt i fiiljande ordalag:, Fröken N. N., som .varit lärarinna för våra barn, liar ined nit och skickligliet ledt deras iiiidervisning, samt liar under den tid hon vistats i vårt hem tillvunnit sig allas v8r välvilja o. s. v.,. Onekligen ett mycket välvilligt och vackert vitsord, men i det liela huru intetsägande! E j ett ord om hurn lång tid beniallda lar ' arinna vistats .på platsen, intet om elevernas antal och alder, om hvilka aninen undervisningen omfattat in. in. - Ibland, faster man sig kanske vid en fotografi, som ser » hygglig och veflig u t, eller vid någon annan omständighet, som talar till den platssökandes förmån. J a, i allt för mariga fall ar det, frukta vi, den minstbjadande i frhga om lön, * som vinner priset framför sina mer anspråksfulla niedsökaiide, eller ock den, som .jämte lärarinnans åligganden, förklarar sig villig a t t biträda i det husliga. A r inaii samvetsgrann meddelar man sig ytterligare med den familj, där lgrarinnan .haft anställning. I de allra flesta fall f8r man gyniisaiiiina svar på sina förfrågningar. Hvein skulle ~iia hjarta att ge mindre förmånliga vitsord om den stackars flicka man haft i sitt hus, afven oni inaii varit aldrig så litet nöjd med lieiine? Dessa vackra, intyg från fru X eller herr Z, personer, livilka man vanligen ej känner, ofta.
Mits Nådiga framställning, aflöningrn för de tre slats-råden utan departement lörhöjes med 3,000 R:dr Runt lör dem hvardera. 2:o Jemte lillkännagifvande af behofvet utaf lön å Departementets Expeditions stat för ytterligare en Vaktmästare lill belopp af 500 Ridr, har E. K. Mit begärt, att anslaget för expeditionen, nu utgörande 27,667 Ridr, mätte förhöjas med 17,033 R:dr, motvilkor, alt spanmåls-beräkningen under lönerne, äfvensom ljuspenningarne, Lomme alt försvinna. Expedilions-tJtskollets Förslag till anderd. Skrifvelse .V-o 496. 123 Såsom af det E. K. M:ts Nådiga proposition bilagde protokoll öfver Civil-ärendcn af den 14 Oktober 1856 inbemtas, är den föreslagna aflönings-staten uppgjord efter enahanda grunder, som staterne för Landtoch Sjölörsvars-departementens Kansli-expeditioner; och som vid densammas granskning andra erinringar ej förekommit, än hvad emot nyssnämnde stater blifvit af Rikets Ständer framstäldt, har, i öfverensstämmelse dermed, tillökningen för Expeditionens kanslister och kopister, med nedsättning af den för de förre ifrågasatta aflöning al 2.000 R:dr lill 1,800 R:dr, med den belöpande summan, 3,000 R:dr, allt Riksmynt, blifvit ställd till E. K. M:ts nådiga disposition, för befrämjande af göromåiens gång inom dessa tjenstegrader. Öfriga tillökningar, äfvensom den nya vaktmästare-lönen, hafva Rikets Ständer beviljat, att med de föreslagna beloppen utgå.
Preste-ståndet jemväl ensamt funnit en före skrift beträffande den sökandes troslära nödig, lärer några tillägg i nyssnämnde syftning ej kunna komma ifråga. Men deremot hafva tre Riks-stånd beslutat förändring af 3 mom. 2 §; och som dessa Riks-stånd, eller Ridderskapet och Adeln samt Bor gareoch Bonde-stånden, äro ense derom, att de i detta moment förekommande ord: »med vederbörligt tillstånd», äro olämpliga och följaktligen måste utgå; hvadan Preste-ståndets härutinnan motsatta mening torde böra vika, samt Ridderskapet och Adeln ej eller vunnit annat Riksstånds understöd för sin åsigt, att ordet »oafbrutet» bör i stället för berörde ord införas i omförmälde moment, föranlåtes Utskottet, enär samtlige Riksstånden om innehållet af ifrågaställde lag i återstående delar äro enige, vördsamt hemställa: om icke Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet läcktes med Borgareoch Bonde-stånden sig förena, och alltså besluta utfärdandet af en lag i förevarande ämne af enahanda innehåll med det förslag, som Kongl. Maj.t till Ständerne öfverlemnat, med uteslutande dock ur 3 mom. 2 § af orden »med vederbörligt tillstånd,» så att detta moment kommer att lyda som följer; »varit boende Irenne år i riket». Stockholm den 11 December 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 61. 1 Vo 61. Arik. lill Exp.-Utsk. den 20 Jan. 18S8, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning aj gjorda anmärkningar emot vissa delar af Utskottets Betänkande N:o 46 öfver ej mindre Kongl. Majlis Nådiga Proposition angående utvidgad religions-J'rihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda inom Riks-stånden väckta motioner.
När PresteSt. emellertid afföll från grundsatsen: så var saken förlorad och jag har nu haft den olyckan att alltför snart blifva sannspådd. Då man en gång skjutit vagnen ut, på den sluttande backen, så haiman icke mera förmåga att hålla emot hans rullande utföre. Sedan ränteförvandlarne fått in ett finger så vilja de hafva in hela näfven, såsom erfarenheten redan visat. Jag har hört tvenne talare här yttra, att dagsverksräntan icke borde förvandlas till andra persedlar utan till penningar, hvarföre återremiss yrkats. Här har äfven blifvit omförmäldt, alt tvenne Stånd, nemi. de, som vilja hafva samma förvandling, återremitterat antingen hela Betänk, eller de 2:ne första punkterna, hvilket röjer enahanda syftning som förut inom dessa Stånd gjort sig gällande. Jag, som ogillar afvikelse från grundsatsen, skulle naturligtvis vara benägen att tala för det helas återförvisning, om jag kunde hoppas att äfven småpersedlarnes förvandling till penningar derigenom förfölle. Då skulle nemi. Regeringen å R,. St:rs skrifvelse derom svara: ”eftersom J icke hafooi velat åtnöja Eder med de eftergifter, hvilka redan äro gjorda: så fån J alls ingen förvandling i penningar utan räntorna skola antingen bibehållas eller omsättas i andra lämpligare persedlar”. Då jag likväl befarar mina värde motståndares framgång, om de nu få återremiss, och att de skola vid innevande Riksdag, truga sig till ännu flera, samt med tiden alla persedel-räntors förvandling till penningar: sä anser jag klokare och mera välgörande för samhället, att man genast söker stäfja deras försök och för den skull bifaller Utsk:s Betänk, sådant det är. Derföre talar jag för denna utgång, ehuru jag ogillar grunden. Som man mellan två onda ting måste välja det minsta: så antager jag heldre Utsk:s förslag än mina motståndares öfverdrift åt den motsatta sidan. Sedan jag nu talat om saken i det hela, anhåller jag att serskildt fä yttra mig öfver den punkt, som f. n. är ifråga, nemi. om dagsverksräntan.
Under <13 ni ga Skrifve! serl N:o 265.' Uppl. 0; gotik, hos Ridd. o. Ad. d. 29 Oct. »823. Preste-Ståndet d. 31 «_ — Borgare-Siandet d. 31 .—• — Bonde-Ståndet d. 3 Nov< -— Riksens Stcinders underdåniga Skrifvelse, r'ål rande eli af Fabriques-läkaren f Fresk innehaf vande Lån ur Manuf actur-DiscontFonden. S. A. K. i anledning af väckt fråga, rörande inbetalningen af det Lån, stort 22,?6b Rd. 32 sk. Banco,’ hvilket Fabriques-Idkaren och Riddaren af E. K. M:ts Vasa Orden Lars Fresk, emot inteckning uti dess vid hemmanet Elfvik å Lidingön belägna Klädes-Fabrique, är vordet af ManufacturDiscont-Fonden meddeladt, få Riksens Ständer, som anse, att, sedan eldsvåda nu mera öfvergått nämnde fabrique, den säkerhet, Mann fact ur-Discont-Fonden hittills egt uti inteckningen, sålunda blifvit förminskad, i underdånighet inhålla, det E. K. M:ts och Rikets Commerce-Collegium måtte undfå Nådig befallning, att i afseende på ifrågavarande betydliga LåneSumma iakttaga den särskilda och noggranna uppmärksamhet, sorn omsorgen för Manufactur-, Di scont-Fondens säkerhet kan påkalla. Riksens Ständer framhärdar etc. Silläng till Riki-St. Prat. 1 o:d« Sami, sSöl» 49 77» Vndtrdäniga Skrifve!ser. Uppl. godk. hoä Ridd. o. Ad. d. 29 Ocf, 1823.
Herr Gr efwen ocl) LandtN?arfta!?e>, gjord? Prop.st ion till Bifall ä demm B nco lUstotiei^ hemställan, ywiiken med Ja och Nej befrosrudey. H-kr Ix liiit;sporr, Oerrit, anmärkte, Stk om Ny denna befrielse bcwiljadeS, ffulle lädant ..if.ra anledning an fei ottare beginges. Grefwe k-o Is (rsrklie, förklarade dej han anfäge der beaängna felek lä ofvrlLkligt «ii kill Klft ej more rätilg ott meddelaHan wilie ej göra nägvn olycklig, men en nu bewistad befrielse fku^e leda til! en bcstä' dig stsrwktighek. Han of» styrka derföre bifall lill B »cortttssottetö hemställan Fttherrc bjerta, ^xr,I, och Herx i^lin^spo!^ (-ereli^ c^,formerade sig med Grefwe l)e I-» 6»rrli^ Fr-kerre Oestnrstrtzm, ^cod: Banco Utskottet har tillst» ktsistri» mg, af det staf - tt hos de oiycklmq P«r'v«?r iean för stuid-n -trätta ingen tillgäng stari? s Drtzuwm lärer c ö s mackas, akt när detta hedräani k-gicks fans ännu icke författning tom föreffref, att tailu karne stuve öp-ise innan ivägottestsn aflemuades Denna Författning är ny först efteråt stata d Förut wäodes allenast Bunkofn. e, och Wägrnastaren och Magistraten unvrr? fccknqde Attesten, ulan att känna Bunkarnas innehav , allenast de Hälle den erforderliga wisten Friherre 8esvl vvn flollli-fn: Gummay hwarom häk nu är stagg är mindre betydlig, och zsag will ej serna bidraga att göra r äson olycklig:
Hvad sjelfva saken angår har jag visserligen intet emot, att, såsom Hr Nordenfelt önskat, R. o. Ad. uttrycker sina tankar i ämnet, men någon gemensam tanka kan icke nu komma i fråga. Då erfarenheten visat att stora kapitaler alltid är innestående på deposilions-räkning, synes väl icke några faror vara för handen, att anslå någon mindre del af detta belopp men huru långt man i detta fall bör sträcka sig, derom lärer väl i första hand BankoUsk. böra yttra sig. Jag skall icke gå det i förväg och förnyar derföre min anhållan om återremiss. Hr Nordenfelt: Orsaken hvarför jag begärt Ståndets yttrande öfver mitt förslag har varit deraf beroende, att jag trott lid skulle kunna besparas, om, under diskussionen, Ståndet tillkännagaf alt den uti mitt förslag antagne princip af enskildte aktie-egares förening med Riksbanken, vid bedrifvande af lånerörelsen, ej gillades, hvaremot jag ansåg att förslaget skulle vinna synnerlig styrka inför BankoUtsk., om en gemensam tanke, hvarom så ofta förut varit ordadt, under diskussionen uttalades för principens erkännande, såsom riktig. Då Ståndet ej gillar detta sätt för behandlingen, afstår jag gerna från mitt yrkande och får, uti Utsk. göra min åsigt om möjligt gällande. Den 21 Ju ni. 1(37 Frih. Stjernstedt: Då flere talare som yttrat sig i denna fråga begärt återremiss af betänk, i dess helhet, vill jag icke fortsätta min begäran om afslag på ena delen och återremiss af den andra, utan förenar jag mig med dem som begärt återremiss af bela betänk. Uppå härefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse de emot BankoUtsk:s förevar, betänk, gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. O /-lin Ånyo föredrogs BankoUtsk:s d. 14 och 18 dennes pa bordet lagda utlåt. N:o 44, öfver väckta förslag, angule ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Enl. min åsigt är 4:de moni, alldeles för strängt.
Myn jag går till slutet af nu förevarande Utlåtande: 'Hvad Hufvudstaden sär"skilt beträffar, lärer anläggandet af enskilde Theatrar derstädes icke eller nekas, utan ”inträffandet af sådane hinder, i hvilkas pröfning och bedömande Utskottet ej kan ingå.” Jag hade sannerligen icke väntat mig detta lärer, denna låtsade okunnighet om hvad allmänt är kändt, ja, hvarom jag personligen tält med flera af Utskottets Ledamöter, Jag får således tillkännagifva, att sökt tillstånd till enskilda Theatrars anläggande i Hufvudstaden tvenne gånger blifvit nekadt, och att det just är detta nekande, som föranledt min motion, och hvartill jag tror mig hafva haft de mest gällande skäl. —- De inträffande hinder, i hvilkas pröfning Utskottet icke kan ingå, äro väl så att förstå, alt den person, som söker tillståndet, bör dertill vara qvalificerad? Nå väl, låtom oss tillse, huru förhållandet har varit med de tvenne, hvilka det blifvit nekadt, -— Den ena, sorn begärde tillståndet, var en man, sora sedan 1787 varit engagerad vid Theatern, och en lång tid varit första Acteuren vid den Kongl., der hail ännu är Ledamot i Directionen. Den andra var en Litterateur, hvilken, om jag så får uttrycka mig, fått diplom på snille och smak af vår högsta Areopag i den vägen, som flera gånger vunnit stora priset i Svenska Akademien, så väl i vältalighet som i skaldekonst, samt till och med ett större accessit för e« Den 18 November f. ro. xo5 Svensk Tragedie på vers, som blifvit gifven på Kongl. Theatern, och hvilken för dess rakning öfversatt flera Lyriska piecer. ~ När man vägrar sådane personer anläggandet af enskilda Theatrar i Hufvudstaden, vet jag i sanning icke hvad man menar med sådana hinder, utom hvilka det icke lärer nekas.
Nadigste disposition af Riksens Ständer öfwerlemnadt, pa sätt dess derom afgangne undcrdaniga ffrifwelse innefattar, sadan ytte.äigare winst, matte, efter twenne ars beprökwande, lända till minlkning i de af Riksens Ständer till Statens underhallande, nu atagne dryga Skatter och Bewillningar, pa sätt Riksens Ständer wid denna Riksdag om en sadan minsknings tillämpande pa ena eller andra Artikeln, sig emellan komma att desima; Och derest emot förmo, 2284 Den i Augusti. modan de af Riksens Studer nu stadgade Bewillnings - grunder ej törna till den behöfliga af Riksens Scäfer atagnc Bewillnincs, Summan, torde Riksens Ständer anse en sadan brist icke kunna annorledes och lämpeligare fyllas, än med den tillförwancade winsten at förändrade Tull, asgifter; Äfivensen-, Riksens Ständer i underdånighet torde anhålla, att wid nästkommande Riksdag i och för den granffning af Sjö, Tulls, afgifterne och den widare algar) dermed, som enligt Lo §. af Regeringsformen, dem tillkommer, undsä de!, sa wal af den blifwande rya Taxan och Stadgan, som af det Resultatet öfwer Statens ökade Intrader, som deke Författningar kunnat medföra. Efter denna hufwudsakeliga åtgärd med SjöTullens reglerande och bestämmande ak grunderne för densamma skoende förändring, torde Riksens Ständer z:o. Hos Kongl. Mas:t k underdånighet förklara sig för narwarande icke hafwa någon ändring i hittills stadgade och gällande Sjö - Tulls, afgifter att föreslå; äfwcnsom de Sjö-Tullen ätföljande till nästa Riksdag vförändradt utgående Licentoch Convoy samt Fattigförsörfnings-afgifter pa lika sätt och med samma willkor, Riksens Ständer wid 1809 och r8io arens Riksdag i underdånighet anmält, komma att fortfara.
De oeeonomiska skäl, som Herr Frilierren anför, nemligen: om Arbetscommenderingarne, uro visserligen af vigt; likväl bisaker, heldst ingen torde anse den ståeridfe Hären vara till för Canal-gräfning, ehuru den bör sysselsättas med allmänna arbeten. Sedan jag vördsamt anfort de skäl, som förmå mig att fortgå i min öfvertygelse, att anledningar äro förhand, att hos Kongl. Majit i underdånighet framställa önskan, om den undersökning hvarom min Motion handlar, skall jag söka att till ziffran rättfärdiga min uppgift, Till en början får jag harvid anmärka, att lag ställer Calculen på den styrka , som Beväringen utgjorde 1822, samt att jag endast fäster mig vid Landt-Beväringen: 11,000 man Häradsvis i 14 dagar, 1 oj,000 portioner å 8 sk a5,666: 3a. —< Marsche-kostnad upptages ej, emedan de ej äflönas förr än vid Marsche från Häradets Samlingsplats. 25,666: 32. —• 4aa Stats-Utskottets Transport a5,666 22,000 Man med Regementet i 18 dagar, 396,000 å 8 sk 66,000 Marsche-kostnad fram och å ter a 1 R:d 22,000 Sjukvård för 11,000 Man å 6 sk > • 1,3" 5 Sjukvård för 22,000 a 8 sk. 3,666 Lägerhalm för 11,000 mani 14 dagar, å i Lisprd per Man å 4 skLisp:d 4^8 D:o 22,000 i 18 dagar, å 1 Lisp:d i,833 Tobaks-Skillingen 55o,ooo . 11,458 Marscheoch Rese-kostnad för Befälet upptages icke, emedan de , som exercera ena Classen, ej komma utom Compagnierne, och de, som exercera de öfrige 2 Classerne, ej göra annan Marsche än den vanliga till Regements-mötet.
Det ska så fan häller få bli så! Förlåt jag svär fru Segerstedt, men jag är utledsen vid det här nu redan. FRU SEGERSTEDT. Det är vi alla. BARON. Men ni gör ingenting för att få det bättre. Seså, muntra då upp er en smula! FRU SEGERSTEDT. Jag har gjort hvad jag har kunnat, jag har uppmanat Viktor att resa, jag har ... BARON. (öfverraskad) Har ni det, fru Segerstedt? Värkligen? Det var en oväntad bundsförvandt jag fått. (tager hennes hand) Missförstå mig inte. Jag tror vi båda fattat saken ur rätt synpunkt. FRU SEGERSTEDT. Jag missförstår er inte, baron Fredrik. Vi måste ju få fred engång. Bara han skulle lyda oss ... BARON. Ja vars, hvad han det gör! Han har så godt som lofvat mig att offra sig för det allmänna bästa. Det är nobelt gjort af honom, och farbror borde skämmas. FRU SEGERSTEDT. Det är roligt att ni säger det om Viktor, baron Fredrik. Det gör inte alla. BARON. Men vi måste ta itu med honom snart. Nu är jaktsällskapet redan på väg hemåt. Det räcker inte länge innan det är här ... FRU SEGERSTEDT. Ja, han måste resa litet tidigare, än hvad nödvändigt är för att hinna till bantåget ... BARON. Ja, ja, – det gör han nog. (Fru Segerstedt går ut till höger och Emmy kommer in från verandan i lätt öfverplagg). Nå fru Stjernfelt, – nu ska vi ändtligen få julro på Sätra. Bara alla vore så förnuftiga som vi! EMMY. Ja, vi är mycket förnuftiga. BARON. I synnerhet ni, fru Stjernfelt. Ni kan vara glad att ni gaf mig korgen i morse. EMMY. Gaf jag er korgen? BARON. Vi ska kalla det så. Det är nog det behagligaste för er själf. EMMY. Att ni ännu kan skämta med det, baron Brinck! Jag har inte fått en blund i mina ögon i natt. Men det var bestämt inte er vilja ensamt ...! BARON. Var det inte det?
Propos. icke funnit lämpligt att borttaga denna räntetitel, vare sig att förvandla den i andra varor eller att den skulle få efter en gång för alla bestämdt pris med penningar lösas. Denna åsigt anser jag ganska förklarlig. När man utgår ifrån den grundsatsen att denna hufvudpersedel 188 Den 20 Maj f. m. ej får lösas i penningar, så är också naturligt att dagsverksräntan bör såsom sådan qvarstå. K StatsUtsk. deremot har gått en annan väg. Utsk. har förmodligen insett det olämpliga uti en sådan skatt i allmänhet, en skatt på arbetet, men i st. f. att föreslå dess förvandling i penningar, har Utsk. föreslagit dess förvandling i andra persedlar. Af alla andra nu befintliga skatte-titlar finnes ingen, som så naturligt bör förvandlas i penningar som denna, just på den grund som jag nyss tog mig friheten nämna, att det är en skatt, som hittills utgått i arbete. Hvad beträffar Hr von Troils yttrande derom, att om denna skatt skulle förvandlas i penningar, så skulle fördelen blifva olika för det ena länet emot det andra, enär i det ena länet den summa, som motsvarar dagsverksvärdena, utgör i proc. en större del och i det andra länet en mindre del af räntorna i det hela, så innebär detta yttrande visserligen till en del en sanning; men jag skulle likväl tro att om man närmare granskar dessa siffror, så kommer man (ill det resultat att i del egentligen skattdragande Sverige, d. v. s. hela Sverige, med undantag af Norrland och de conquetterade provinserna, är denna skalte-lilel ganska jemn. Således tror jag ej att ur denna synpunkt någon serdeles betänklighet emot förvandlingen af denna räntepersedel i penningar bör npstå. Del län der dagsverkena utgjort den minsta proc:n af det hela var Hallands. Det är också ett af de län, som icke höra till del gamla Sverige och hvilka län i ftåga om grundräntorna icke kunna hafva något anspråk på lindring, då grundskatterna der icke så hårdt trycka jorden. Jag tager mig nu friheten anhålla om ålerremiss af denna punkt i ändamål att få dagsverksräntan i penningar förvandlad. Det är visserligen sagdt af en talare, att detta icke öfverensstämmer med hvad R.