Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om såsom man påstår, det vore en sanning, all dessa embetsman, af K. M. utnämnde, icke skulle hafva de egenskaper, som erfordras, hvarföre skulle då icke detsamma kunna inträffa i Högsta Domstolen, i Collegier o. s. v. Man borde då icke inrätta något embetsverk. En annan talare har sagt, att Regerings-råtten skulle fa så litet att uträtta, och att dess ledamöter just derigenom skulle förlora i anseende. Betraktar man saken något närmare, så visar sig just motsatsen häraf. De mål, hvilka skola förvisas till Regerings-rälten, äro af vigt för det allmänna men af obetydlighet i jemförelse med de i allmänhet riksvårdande ärendena, hvilka förekomma i Regeringen, men de äro dock icke helt och hållet utan vigt, utan till och med af ganska stor betydelse och af särdeles invecklad beskaffenhet. Äfven torde det kunna intygas af dem, som handlagt dessa ärenden, af hvilken vidlyftig beskaffenhet de äro. Det blifver således icke så ringa arbete Regerings-rälten tillkommer; utan tverlom ganska mycket. Min öfvertygelse är att Regerings-rättens handlingar icke skola inskränkas endast härtill, utan den skall upfylla ett rum i våra institutioner som nu saknas. Det år något som man i andra länder kallar Conseil d’elat. I Frankrike, som genomlefvat sä många revolutioner, har man ändock icke sökt afskaffa denna institution, men deremot finnes icke något dylikt central-verk hos oss, der en ständigt fortgående erfarenhet erhålles, der författningskunskap i egentlig mening forllefver. En sådan institution skulle Regerings-rätten kunna blifva, och vara af stor nytta, då en ny författn. skall utfärdas.
Förklaringen den 14 Maij 1805 och öfriga Lagbud, rörande lagfart å fast egendom, blef detsamma af Preste-Ståndet bifallet. S. D. Vid nu skedd föredragning af Rikets Högloflige Ständers förstärkta Stats-Utskotts Memorial, N:o 266, angående verkställd votering i frågan om bevillnings erläggande för Proste-Tunnor, och N:o 267, i anledning af skiljaktiga beslut inom respective Riks-Stånden, angående stämplade Pappersafgiften, blefvo desamma till Bevillnings-Utskottet öfverlemnade. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos LagUtskottets Betänkanden: N:o 90, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring uti 25 Cap. 1 §. Rättegångs-Balken och 1 sammanhang dermed äfven i 12 Cap. 2 §. 2 mom. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl. Förklaringen, den to September I823; och N:o 91, i anledning af Herr W*. Thoms motion om Bergs-Tings-Rätternes bibehållande i deras nu varande skick. S. t). Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposi Prot, Vtdr. d. 1% samtf. m. d. 2.8 Sept. 1839. gt tion till Rikets Ständer om Lagförklaring, angående rätta grunden för förvandling till fängelse ■vid vatten och bröd af böter, som åilömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad, blef, vid nu skedd förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallet. Från Välloflige Borgare-Ståndet, S.
Det är i följe deraf, som jag tror, att frågan om Uppbörden i denna första punkt bör öfverlemna* Din ?4 öctober /. m, *75 lill Kongl. Majit emedan Ständerne ej kunna säga att det eller det Verket skall öfvertaga Förvalt-: ringen. Det var egentligen i detta afseende, som jag nu anmälte mig. I öfrigt får jag yttra mig vid de andra punkterne. Herr Munk af Rofenjkjöld: Att dömma af det sätt, hvarpå Herr Hjerta besvarat mitt anförande, skulle man tro, att ämnet ej vore af nå« gon vigt. De grundsattser, Herr Hjerta yftrat, äro af den beskaffenhet att, om de antagas, skola de ej blott begrafva Magszinslnrättningen, utan äfven Jordbrukarens återstående välstånd. Den tankan, att man bör styckevis införa Handelsfriheten, och sålunda hjelpa somliga näringar, må Herr Hjerta behålla för sig. Man bör ej hjelpa den ena, pä den andras bekostnad. Då andre Producenter få Prisen på sine varor höjde och uppehållne, medelst förbud, så har man tvärt^ om vidtagit åtgärder, för att nedsätta Jordbrukarens pris, och ett märkligt bevis är den öfverimport, som gifvit anledning till lankan om öfver-produetion, och hvilken uppgick till minst 400,000 R:dr 1819 och 18 so, Det är detta för stora qvantum, sorn ännu visar sin verkan, och som gör, att det finnes öfverskott, då det annars hade varit brist. Jag har visst ej bestridt, utan känner ganska väl Kongl. Majds rätt att nedsätta Tullen å Spannmål, men just det gör, att enskildte Speculanter ej kunna med säkerhet använda sina capitaler i Spannmålshandel. I öfrigt har jag ej yttrat, att man borde söka hålla pri-i sen vid jemnt belopp, ty det är omöjligt; men hufyudorsaken, hvarföre Magaeins-Tnrättningeq
– Men otack är ju all verldens lön. Åttonde Kapitlet. Hemma. – Slut. Gustaf återvände till hemmet och emottogs med glädje. Carl är äfven lycklig, Agnes har blifvit hans maka. Gustaf och Axeline äro förenade. Så vandrar hela familjen i allsköns ro en afton i parken till Slagsvärds egendom. Gustaf och Carl räcka hvarandra handen till högtidlig försoning. Gubben och gumman Slagsvärd sträcka välsignande händren öfver deras hufvuden och ett slagregn af tårar qväller fram ur deras ögon. Likt tvenne englar stå Agnes och Axeline arm i arm. Det är en herrlig grupp, och Gud skådar med oändlig mildhet ned på dem från sin himmel. Försonade äro Bröderna Slagsvärd. Blåa handen eller Färgarens hämd. Ridderstad.) Le Drou var fransman, och en ung fransman, med hetsigt blod och vilda passioner. Le Drou var en blodröd republikan. Han hatade allt hvad kungligt hette och hade sjelf varit med om att fängsla Ludvig XVI och hans gemål, då de försökte fly från Paris. Le Drou var färgare, och han älskade en ung flicka, Celeste. Men Celeste var kokett, stolt – och till råga på allt – vacker som en dag. Le Drou älskade henne ursinnigt, men hon skrattade åt honom, hon tyckte bättre om den svenske ädlingen, den vackre grefve Axel, som länge slagit krokben för henne. Celeste hade tvenne passioner – för vackra och dyrbara toiletter och för – citronkarameller. Le Drou var fattig. Grefve Axel var rik. Le Drou tog ett jättebeslut för att slå sin rival ur brädet. Han bestälde en citronkaramell, stor som ett kakelugnsrör och en aln lång. På samma gång fick Celeste ett juvelsmycke af grefven. Le Drou hade förlorat. Hans kärlek förbyttes i hat. Hatet till grefven var redan gammalt. Denne hade med sin ridpiska slagit till handen på Le Drou, då denne sistnämnde försökte stanna de kunglige rymmarnes vagn i Vincennes. Le Drou svor att hämnas.
Då det redan under andra året efter skolans öppnande visade sig att den genom förenämnde kontrakt bestämda inlrädes-afgift af 100 R:dr Banko för 9 hvarje elev, sorn der emoltogs, utgjorde ett väsendtligt hinder för obemedlade ynglingar att begagna undervisnings-anstalten och för erhållande af fullt antal sökande till ledigvarande elev-platser, har Hushållnings-Sällskapet träffat öfverenskommelse med Possessionaten Fahlbeck om denna afgifts nedsättande till 20 R:dr Banko, hvilken ändring i första bestämmelserne för skolan ock haft till följd, att alla der lediga elev-platser innan kort blifvit upptagne, och alt vid lärjungarnes afgång vanligen större antal andra sökt inträde än som kunnat emottagas. Den minskning i inkomsterne för skolan, hvilken genom berörde ålgärd uppstod, föranledde Hushållnings-Sällskapet att underdånigst söka ett högre allmänt bidrag till skolinrättningen än det först i nåder beviljade, och har Eders Kongl. Majit nådigst täckts tilldela densamma ett extra anslag af 1,000 R:dr Banko för hvardera af åren 1849 och 1850. Vid de examina, som årligen ägt ruin med skolans elever, hafva de med särdeles få undantag ådagalagt goda framsteg i de ämnen som utgjort föremål för undervisningen derstädes, och de lärlingar, hvilka efter fulländad kurs från skolan utgått, hafva äfven, alla som så åstundat, erhållit förmånliga rättaretjenster. Denna undervisnings-anstalt har dock ej endast varit begagnad af så beskaffade tjenstsökande, utan jemväl af flere allmogens söner, som hade att sedermera tillträda eget jordbruk. Boskapsskötsel. Det allvarliga bemödande, som många possessionater en längre tid ådagalagt, att genom anskaffandet af ädlare afvelsdjur förbättra
Jag önskar derföre att ljuspenningarne för alla Embetsoch Tjenstemän, sorn icke erhållit löneförhöjning, måtte bibehållas, samt att, till vinnande af mera bestämdhet och redighet de måtte uträknas efter ett medium af de fem sista åren för de Embetsoch Tjenstemän hvilkas löner nu förhöjas 44 Stats-Utskottets och tilläggas lönerne, samt att en lika beräkning måtte ske vid de löneförhöjningar, som hädanefter kunna uppkomma. I öfrigt torde det få anmärkas alt Militairen enligt en den i3 Jan. Stat, åtnjuter anslag till ljuspenningar. Uti denna lieservation förenade sig H;r Eckerman. Rättelse. Pag. 59 r. *8. står 33,ooo R:dr — bör rara 3,3oo R:dr. \ Betänkanden, N:o 118. Statistisk Tabell. Svea HofRätts Jurisdiction. Götha HofRätts Jurisdiction. (Bil. till 2 HufV.-Tit.) Utlåtande, i anledning af väckt motion om förhöjning i lönerne för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning. Cjenom ProtocollsUtdrag den 5 sistl.
Då det är af vederbörande auktoriteter styrkt och erkändt, att arrendatorn John Svensson i Mörrum, Blekinge län, genom ifrågavarande arrendes utkräfvande blifvit bragt, ifrån att vara en burgen bonde, till en tiggare, för att till staten fullgöra sin pligt såsom arrendator, och det af Högloft. Stats-utskottet eftergifne ett års arrende icke gifver arrendatorn den fördel, alt han i ringaste mån till sin ställning annorlunda blifver förbättrad, än att hans borgesmän blifva skadeslöse, sedan all John Svenssons egendom blifvit medtagen och John Svenssons, med hustru och barn, välfärd är förlorad och såsom ett statens offer för framtiden, utan att sig emot staten hafva förbrulit vidare, än verkat till ett förmånligt arrende för Mörrums laxfiske. Jag hade derföre trott, att Stats-utskottet bort föreslå Rikets Ständer alt eftergifva arrendet för ett år, utöfver hvad Stats-utskottet tillstyrkt. Desse då uppkomne 2,g5o r:dr blefve, för en gång erhållne, ett medel för denna familj att kunna för framtiden skyddas för det elände, som nödvändigt måste den öfvergå. Jag har med min röst så många gånger bidragit till andra familjers hjelp, som slått i förlägenhet, och jag tror Riks-stånden borde äfven bidraga till denne John Svenssons billiga anspråk på statens barmhertighet, då staten ensamt, dock på ett lagligt sätt, fått satt sig i besittning af all John Svenssons förmögenhet.” Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Mars, kl. 7 e. ra. Utlåtande, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition, angående upplåtande åt Ultuna Landtbr uks-m st itut af kronoparken Lilla Djurgården.
Han verkligen misstyckte, då någon ens kunde sätta sådant i fråga, och oaktadt han i femtiotre år varit bosatt utomlands, skref och talade han det svenska språket obehindradt. Han hade icke heller under sin tjenste-tid försummat att efter erhållen permission ofta göra om ock kortare besök i fäderneslandet, för att med egna ögon se och inhemta affärernas gång, och för att tillika besöka sina derstädes bosatta slägtingar. De begge bröderna Grusenstolpe hyste stor tillgifvenhet för hvarandra och ehuru många meningsskiljaktigheter förefunnos dem emellan, störde dessa aldrig det inbördes broderliga förhållandet. I anseende tillförfattaren C: s stora literära verksamhet kunde dennes hårdt anlitade tid icke medgifva en så flitig brefvexling, hans bror F. G. önskat Det blef derför uppdraget åt den förres dotter att utarbeta de upplysningar, uppsatta i form af pro-memoria, förf. på papperet utkastat, soni kunde vara både af intresse och nytta för den å utrikes ort vistande farbrodern att inhemta, och hvilken korrespondens alltid fördes på svenska språket. För denna handsekreterare, hans brorsdotter, hade Fredrik Crusenstolpe redan från första stunden af deras bekantskap fattat varm tillgifvenhet och när så med året 1865 hans broder förf. och jemväl dennes ädla maka med döden afgått, öfverflyttade han tillika på henne den, han förut hyst för sin djupt saknade broder. Emellan de begge enda, af familjen qvarlefvande anförvandterna uppstod härigenom ett närmande från hans sida i egenskap både af fader, och af vän, sedan G. undanbedt sig alla cirklade, respektuösa, uppstyltade ordställningar, som kunde anses behöfligt iakttaga gent emot en farbroder, med 25 års försprång i lefnadsålder. I hela hans personlighet låg dessutom ingenting af urmodiga onkelmanér, ty han var äfven i dem elegant. Och alla de attributer, hvarmed mången i liknande fall paraderar, med moraler slösande, med vörd-nadsbetygelser nogräknad, förkastade han såsom ett väsendt-ligt hinder för en mera ledig och otvungen brefstil.
Må man betänka hvilka följderne häraf skulle blifva; huru de flesta ämnen kunna under olika synpunkter betraktas; huru uti inånga fall grunderne för omdömet äfven i theorien äro oafgjorde; huru tankan, att vid afgifvandet af ett enkelt råd, ett afgörande steg skulle deruppå följa, torde många gånger hindra eller aflägsna invändningar 60m annars, ehuru do möjligtvis i^ke åstadkommit någon förändring i beslutet likväl tjent att utreda och närmare bestämma begreppen-, må man öfverväga allt detta, tillika med de följder för ärendemas gång, hvilka igenom täta ombyten af Embetstnän skulle uppkomma, och man skall snart finna, att den lära hvars olägenheter jag blott j korthet vidrört, icke är lämplig annat än för dessa sällsynta och vigtiga fall, då Statens välfärd eller lagens helgd vore i fråga, och att den nuance, som 9 §. i RegeringsFormeQ innehåller, också utmärker att sådan varit lagstiftarens afsigt. En annan tydning kan icke heller hafva några förmåner för andra, än dem, sorn med otålighet tro sig vara bortskymde af personer, hvars platser de, måhända med skäl, förmoda sig bättre kunna uppfylla. Bil, till Ridd. o. Ad. Pr. lil Band, Den r? April e. m. Men ifrån benämningen har Friherre Anckarsvärd kommit -till handlingarne och skyllt Minisléren för en i^rårig overkamhet.
Jag anser mig dock till den målning, som här blifvit gjord af nöden sisth sommar i Blekinge, Christianstads och Hallands län, böra tillägga något om det elände, som verkligen förefunnits, synnerligen i södra delen af Elfsborgs län. Jag hemställer, om icke tiden verkligen var inne, när exportförbudet utfärdades, att rädda tusentals menniskor från hungersnöden och deraf följande död, när hafren i Elfsborgs län redan länge hade kostat 22 r:dr 22 Den 5 April. linman och, livad ännu värre var, ingen liafra fanns alt köpa; ilå skaror af liggare gingo frän hy lill by, för alt fä sitt nödtorftiga uppehälle. De begärde del först med saktmodighet, men sedermera började de i stort antal, ända till 30 å 40 i sender, med pockande fordra den hjelp, som de ansågo sig behöfva för att undslippa hungersdöden, och våldförandet af äganderätten var ej långt borta. Jag har sjelf varit vittne till luiru de, som icke kunde låga längre frän hemmet, utan nödgades der qvarblifva, krälade kring stugorna, för att, likasom djuren, sökande grässtrån, sorn uppsticka ur jorden, dermed stilla sill tärande hunger och befria sig från en qvalful! död. Det är en sanning, bevisad genom upplysningar från orten, att oändligt mänga menniskor dogo af svält; och hvad som sedermera, såsom en följd deraf, inträffat, har af en föregtde talare, i hvad Småland beträffar, blifvit anfördt, nemi. att en mängd sjukdomar uppstått, såsom vattusot m. fl., sorn bortryckt hundratals menniskor i denna provins. Det var således en välgerning, alt ifrågavar. Regeringsåtgärd vidtogs, ty tusentals menniskor blefvo derigenom räddade.
Jo, så här låter det på hvardagsspråket: » Ålijo, alltid står jag ut! » » Alltid går det i min tid. » » När jag läste det der, så tänkte jag: Det var icke artigt att skrifva så, » det kan hända ibland, att qvinnan har blick för det som är bra eller icke bra i hushållet eller hemmet. Vore det icke en qvinna som skref, skulle jag bli ordentligt ond. Men i alla fall — när det nu händer ibland, att man ser hur lätt det skulle vara att få det bättre, om man bara kostade på sig en förändring, som säkert i längden betalade sig rätt bra, då händer det — icke ibland, utan rätt ofta — att herrn i huset invänder: Åh, kära du, nog kan vi väl ha det nu, som vi haft det hittills. Vi ha icke råd att göra en så dyr förändring. Så var det för en tid sedan, då jag önskade få en flyttbar kamin. Gubben sa ' nej till en början, men när jag bevisade honom, att det blefve vinst i längden, så gaf han med sig. » Tant Anna hade icke förut blandat sig i samtalet om Guidos bref, men nu fann hon det vara tid att taga sin väninnas parti. » Mina goda vänner, » sade hon, » jag medger att jag tänker ungefär på samma sätt, nämligen att mången god idé kanske utgått från en qvinna, innan den bragtes till verklighet af en man. Jag har läst om Howe, symaskinens uppfinnare, att hans första försök giordes för att kunna biträda hustrun i hennes sträfvan att genom sömnad försörja familjen, under det mannen saknade arbete. Det är ju möjligt att, då mannen beklagade sig öfver sin oförmåga att hjelpa till, hustrun på skämt eller allvar ' sagt: » Du får väl göra dig en maskin att sy med — mannen var ju maskinarbetare - Och monne icke de män, som konstruerat jernspislar, innanfönster m. fl. beqvämligheter i våra hem, möjligen fått sin tanke riktad på saken genom hustruns påpekande af det bristfälliga?
Jag tror att jag sköter mitt hushåll temmeligen bra, men visst har man nu ändå alltid en stund öfrig för sällskapslifvet, bara man inte fjeskar i hvad som ej angår oss. Jag låter inte såsen koka öfver för läsning, och ehuru jag icke delar njuggt åt den fattige, som kommer och begär i mitt kök, så blandar jag mig icke i fattigkommiténs göromål, springer icke i fruntimmersföreningar och dylikt och tror att allt går lika bra ändå“. „Men monne ej allt skulle gå åtminstone lika bra, om, af den tid du använder på nöjen, ena hälften skulle användas i hemmet vid en bok, utan att dertill välja just såskokningstiden, och den besparing dervid skulle kunna göras för toiletten kunde användas i en fruntimmersförening, kanske med mera gagn för den behöfvande än den i köket gifna allmosan. Nå, men Aurora, nu måste du berätta något om dig och dina sträfvanden“. „Ja, hvad kan jag berätta? Mitt hushåll är litet, upptar vanligen knappt ett par timmar af dagen. Min man sitter hela dagen på embetsrummet och jag broderar. Stundom läser jag någon roman en aftonstund, ty att dertill använda Guds klara ljusa dag synes denne mig nästan för god, och någon förståndsläsning kommer naturligtvis ej i fråga för ett fruntimmer. Stundom går jag ut på visiter, men också det är allt litet tomt, ock så broderar jag igen; och ni vet ju att jag har rigtigt vackra kragar. Och dermed har jag sagt hvad jag om min lefnad vet. Jag drömde fordom allehanda, men drömmer ej numera“. „Lycklig du som kan låta bli att drömma“, sade Augusta. „Ack huru ofta, isynnerhet om morgnarna vid min söm, då allt husets folk ännu sofva, likaså om aftnarna när allt är redan tyst, ja om dagen när jag vaggar den minsta och de äldre barnen derföre ej få stoja alltför högt i rummet invid, huru ofta försjunker jag ej i drömmar så sköna, att jag glömmer alla ögonblickets små ledsamheter och känner mig sedan med stärkta sinnen lifvad och rask att vidtaga mina göromål.
1 sådant hänseende ordnades denna angelägenhet sednast genom Kongl. Kungörelsen den 8 Maj 1829, och om än något besvär åtföljde denna importörens skyldighet, att till upplaget afsätta en del af hvarje inkommen saltlast, emot rättigheten att derifrån lösgöra en motsvarande qvantitet, vore det likväl klart, alt kostnaden i detta fall ytterst drabbade konsumenten; men åsigterna i denna, liksom i mången annan handelsgren, började småningom förändras, och när Sveriges importörer och skeppsredare vid Riksdagarne 1834 och 1840 sökte befrielse från denna skyldighet, hvilken de ansågo för sig tryckande, beslöto, vid sistnämnde Riksdag, tre Ständ en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med förord för upphäfvande af dittills gällande upplagsskyldigheter, hvarefter Kongl. Kungörelsen den 7 April 1841 utkom, deruti ali upplagsskyldighet för stapelstäderne, med undantag af de förut uppräknade, borttogs, samt den Rikets alla stapelstäder, utom Stockholm, ålagda importskyldighet bestämdes till omkring 84,000 tunnor, en qvantitet någorlunda motsvarande ^ af importen och behofvel under de sednaste 20 åren. Då erfarenheten numera visat, att handeln, hvilken, enligt sin natur, sysselsätter sig med sådane spekulationer, åt hvilka dagens konjunktur lofvar den största vinst, egnar föga eller blott nödtvungen uppmärksamhet åt saltimporten och att sålunda det onekligen låter tänka sig, att under nuvarande författningar en fullkomlig saltbrist, jemförlig med hungersnöd, kan uppstå, hvartill den nu inträffade oerhörda stegring i saltpriset, men ännu mera de ringa förråderne af denna nödvändighetsvara, hvilka troligen blifvit alldeles otillräckliga om en tidig vinter islagt våra hamnar, gifva grundade farhågor, har motionären ansett det ligga i fäderneslandets intresse att återtaga det medel, som visat sig verksamt såsom håde betryggande från en hotande brist och öfverdrifna priser, i synnerhet som sådant icke äskades utan motsvarande fördel vid varans försäljning samt således icke medförde någon direkt uppoffring; och har motionären derföre föreslagit: att Rikets Ständer underdänigst anhålla hos Kongl.
Öfver följande, uti Stats-Utskottets Memorial M 265 föreslagna, af samtlige Riks-stånden godkände, proposition har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag anställt votering: »Den, som anser, att äskad ersättning åt de Officerare vid Lifbevärings-regementet, hvilka, till följd af den beslutade utsträckningen af allmänna bevärings-manskapets exercistid, måste tjenstgöra under det andra beväringsmötet, icke bör bifallas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar, Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, till beredande af dylik ersättning, anvisa de besparingar, som möjligen kunna uppkomma genom från regementet afgående Officerares löner, eller, om 4 Stats-Utskottets Memorial M 275. sådant icke kan ske, utaf det å Riks-staten uppförda förslags-anslag till bevärings-raanskapets vapenöfningar, för ifrågavarande ändamål använda det belopp, som uppgifvits dertill vara erforderligt, eller 2,215 R:dr 50 öre Riksmynt.» Och som denna votering utfallit med 51 Ja och 67 Nej, sedan en voteringssedel, såsom dubbel, blifvit kasserad, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Nej-propositionen; Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat härmed tillkännagifva. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 20 Febr. 1858, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af verlcsläld omröstning i fråga om löne-förhöjning ål Statens embetsoch tjenstemän m. fl. för år 1857: