Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Byggnader af detta slag; så finner StatsUtskottet sig icke kunna i nuvarande ställning, styrka till bifall å hvad Herr Falkman, på sätt berördt är, föreslagit och hemställt; men hvad angår Capital-afbetalningarne på ifrågavarande Lån, sä, emedan händelsen med Malmö Discont, efter hvad almänligen yrkas, skall förorsakat en, serdeles för Malmö Stad, menlig stagnation i handel och rörelse, har Utskottet, i betragtande häraf trott sig böra hemställa, om icke ett anstånd på Trenne (3tne) års tid med erläggandet af de Två procent, hvilka årligen skola på Capitalet afbetalas, kunde Staden beviljas, så att första Terminen härtill, hvilken skulle inträffa den 3:dje December innevarande år 1818 framflyttas till samma dag år 18? 1. Beträffande Herr Haaks anförande, i hvad detsamma liar till föremål det Staden Ystad beviljade Lån, så har StatsUtskottet härvid inhemtat, hurusom, i anledning af Fullmägtigens för nämnde Stad vid 1815 års Riksdag hos ^Wallof!. Borgare Ståndet ingifne Memorial med StatsTJtshottets Betänkandert. anhållan, att Staden, der 2 me Esquadroner af na mera Ceder strömska Kongl. HusarRegementet då voro förlagde, måste undfå ett nenninge-understöd af 20 a 30,000 R:d Banco, mot enahanda vilkor, som Rånet till Malmö Stad blifvit beviljat, för att dermed kunna, dels betala de, i och för en redan påbegynd CasernByggnad åsamkade, med Sex procents ränta löpande skulder, dels fullfölja den återstående Byggnaden, Rikets Höglofl. Ständer funnit skäligt bevilja Staden Rån af TjuguFem Tusende Riksdaler Banco samt härtill anordnat de så kallade Westerböttniska Rånmedlen, kvilka, enligt Rikets Höglofl. Ständer förordnande, till ett aldeles lika belopp skulle till Riksgälds Contoiret lefvereras sednast inom 1817 års slut.
Längd böra nu ovilkorligen uppgifvas. Skulle för bristande upplysningar någon vid denna förrättning uppkommen fråga icke genast kunna utredas och afgöras, må densamma till Valdagen uppskjutas; men inga nya frågor om rösträttighet få efter Val-längdens pä Frågodagen fullbordade justering väckas. Aflider röstegare mellan Frågooch Valdag, vare dock Sterbhusets rätt oförkränkt. §• 35- Val-längdens justering verkställes medelst långsam och ljudelig uppläsning af röstegares namn och röstetal, hvarvid Församlingens Ledamöter, sjelfve eller genom ombud, må anmärka de felaktigheter, som förefinnas, eller de föiändringar, som, sedan sista Mantalsskrifning, »illkommit. Alla anmärkningar tagas till Protucollet, men endast de rättelser, hvilka Valförrättaren godkänner, må i bägge exemplaren af Val-längden antecknas. §• 36- Efter verkställd justering varda bägge Vallängds-Exemplaren jemte Frågodags Protocollet, Exp. sedan det jemväl justeradt blifvit, underskiifne af Valförrättaren och några Församlingens väljande Ledamöter, hvarefter dessa handlingar genomdragas och förses med Socknens eller Valförrättaren8 Sigill. Det ena Exemplaret nedlägges derefter uti Kyrkokistan; det andra ege Valförrättaren att hos sig till Valdagen förvara. > 57- Slutligen tillkännagifve Valförrättaren, att Valet kommer på i4:de dagen efter Frågodagen att förrättas, hvarom Kungörelse äfven skall ä nästföljande Söndag, 8 dagar före Valet, i vederbörande Kyrkor uppläsas, samt underrätte derefter Församlingen, att den med Frågodagsförrättningen missnöjde har att sina besvär deröfver efter Valet afgifva', på tid och ort, sorni §. 47 sägs. Anmälas genast på stället sådana besvär, må dock icke valets hållande i behörig ordning deraf hindras. §• 58.
Man kan icke heller för sig dölja, alt en sådan åsigt ej blott är grundad på erfarenheten vid detta läroverk, utan vinner fullt stöd vid betraktandet af de fordringar på undervisning i de tre främmande lefvande språken, som nu gällande nådiga läroverkssladga uppställer för ett högre fullständigt läroverk, och hvilka fordringar, om man sammanräknar läslimmarne med skyldigheten alt hvarje vecka rätta de 5 öfversta klassernas skriftliga öfningar, synes nödvändigt förutsätta läro ämnets fördelning på två lärare. Då nu lärare med den högre bildning, som tarfvas för undervisningen i de högre klasserna, icke lära erhållas, så framt ej Lektorslöneförmåner dem erbjudas, men då tillika, om en lektor i läroämnet anstålles, och adjunktens undervisnings-skyldighet derigenom kan återbringas inom dess naturliga gränser, ingen svårighet lärer blifva att finna sökande till adjunktstjensten, så följer deraf naturligen att, örn en dylik lektorstjensls inrättande vid Hernösands läroverk är af den stora vigt, att, utan bifall dertill, det ofvan antydda skadliga tillståndet korinne att fortfara, den nödiga undervisningen i främmande lefvande språk vid läroverket skulle komma alt för framtiden på ett betänkligt sätt äfventyras. På grund häraf vågar jag vördsamt föreslå: det måtte Pikets Ständer, med bibehållandet af läroverkets ordinarie lärare personal, anslå lön för en lektor i främmande lefvande språk vid Hernösands högre elementar-läroverk, med samma löneförmåner som en lektor i samma läroämnen vid andra högre elementar-läroverk tiilerkännes, med undervisnings-skyldighet uti främmande lefvande språk, på sätt gällande skolstadga föreskrifver. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamligen. Stockholm den 29 November 1862. P. Östman, från Wester-Norrlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af P. Östman från Wester-Norrlands län, att båtsmans-rotehdllare mä befrias frän skyldigheten alt anskaffa och underhålla de s. k. smäpersedlarne.
Ständers Stats-Utstotts yttrande öfwer Herr Friherre 0. T. 8tsesl van llloilstetnz anförande, aygäende hindrande af försnillning utaf Kronans - Den 17 April. nans Egendom, och bestraffning derföre, om sä händer, föredrogS ä nyo och biföllS; Hwarom de Ncspective MedStändcn samt Stats-Utffottet ffulle erhälla 'vördsam och wänlig underrättelse. Er suxra. S. D. Z enlighet med hwad Riksens Högloft. Ständers StatS-Utffott uti Memorial af den 17 dennes anfört, fann Preste - Ständct frägan om Förhöjning i Mantalö-pcnningarne, säsom af Z:nc Ständ afflagcn, komma att förfalla; Hwilket ffulle de Rcspective Med - Staude,t samt Stats-Utffottet wördsamt och »vänligen tillkännagifwas. Et suyra. S. D. I anseende till förckomne. Anmärkningar blef Riksens Högloft. Ständers Bcwillnings - Utffotts Förslag till en förbättrad Chartä Sigillata Förordning till bcmäldte Utskott ätcrförwisadt; Htvaron» de Nespcctive Mcd-Ständen ffulle erhälla »vördsam och wänlig underrättelse. Et su^rs. S. D. Gillade Preste - Stänket till alla delar hwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott uti Memorial af den 17 dennes föreslagit och tillstyrkt, angäendc Kongl. Majus och Kronans sä kallade Publiguc Hus och Byggnader i Stockholm och Landsorterne. Härom ffulle »vördsam och wänlig underrättelse meddelas d^e Respectiyc Med» Ständen och Stats-Utffottet. S. D. Lemnade Preste-Standet desi bifall till Riksens Högloft.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkande I\:o Ilo. 9 Reservation af Herr Friherre Alströmer, C. J. 0., som anförde: “Med kännedom om de egendomliga förhållanden, sorn tiga rum i afseende på färjfarten mellan Öland och Kalmar sami de svårighéler, som skulle mola för vidmakthållande derstädes af behörigen kontrollerade och för de trafikerande alltid tillgängliga kommunikalions-anstalter, derest det af motionären öfverklagade vitesförbud blefve upphäfdt ulan att i sammanhang dermed annan åtgärd vidtoges till betryggande af nuvarande eller i deras ställe inrättade kommunikations-anstalters bestånd, anser jag, som icke kan förbise olämpligheten af den inskränkning uti en del innevånares på Öland frioch rättigheter, som genom berörde vitesförbud förorsakas, Utskottet hafva bordt hemställa, det Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om vidtagande af sådana åtgärder för ifrågavarande kommunikations-anslalters ordnande, att omförmälde vitesförbud må kunna upphäfvas, samt, om sådant icke låter sig göra utan bidrag från Statsverket, Kongl. Maj:t då läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer göra den framställning i ämnet, hvartill omständigheterna kunna föranleda.“ Häri instämde Herr Thomée och Riksdagsmannen Petter Jönsson från Jönköpings län. Bih. till B. St. Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskotlets Betänkande N:o ll6. 1 Auli. till Exp.-Utsk. den 1 Okl. 18S7, kl. 10 f. m. Betänkande, i anledning af ruckla motioner angående omarbetning eller ändring af Kongl. Stadgan för Rikets Allmänna Elementar-läroverk den 14 Augusti 1850 m. m.
I fråga om 25 § af Utskottets förslag till lulltaxe-underrättelser, samt den af Utskottet, i sammanhang dermed, föreslagna underdåniga skrifvelse om tuil-lindringarnes upphörande, har hos Ridderskapet och Adeln förefallit vidlyftig discussion, som föranledt ålerremiss så väl af sjelfva §, som den underdåniga skrifvelsen. Jemte det flera ledamöter yttrat sig för antagande af dessa Utskottets förslag, hafva andra ledamöter deremot framställt åtskilliga anmärkningar, nemligen dels emot antagande af det vilkor för lull-lindringarnes åtnjutande vid införsel, sorn Utskottet föreslagit; dels emot sjelfva tuli-lindringarnes upphörande och dels emot den i sammanhang med förslaget derom tillstyrkta motsvarande nedsättning af tullafgifterna för de artiklar, hvarför tull-lindringar nu hufvudsakligen ega rum. I förstnämnde hänseende, eller frågan om vilkoret för tull-lindringarnes åtnjutande, har blifvit anmärkt: att detla vilkor skulle både direkt och indirekt skada svenska sjöfarten, i förra fallet derigenom att det lade hinder i vägen för svenska fartyg att under längre lid, än 3 år, begagna sig af fördelaktig fraktfart emellan främmande länder, och i sednare fallet äler, genom att sannolikt föranleda upphäfvande af för Sverige fördelaktiga, på full reciprocitet grundade handelsoch sjöfartstraktater med främmande makter. Det i Utskottets betänkande N:o 13, i afseende härå, omförmälde yttrande af herr Bergman, har ock blifvit emot Utskottets förslag åberopadt och vidare ulveckladt, hvarjemte den anmärkning är vorden framställd, att vilkoret af Svenska produkters utförsel till ”transatlantisk hamn” borde rättas till ”utländsk hamn.” Angående frågan om detta vilkor, har Preste-slåndet icke meddelat särskildt yttrande, hvaremot Borgare-ståndet ogillat, men Bonde-ståndet godkänt hvad Utskottet härutinnan föreslagit. Bevillning»-Utskollels Utlåtande, N:o 27. 15
Om ej fordna föreskrifter undergått förändring, så, innan den så kallade Gårdfarihandlanden ansågs berättigad att företaga utvandringen till närmare eller fjärmäre Provincer, var hän pligtig att, 1:0 förse sig med bevis från Häradsskrifvare!!, att han behörigen var skaltskrifven; 2:0 Betyg från Socknens Presterskap, ätt de varor nan till försäljning kringförde, voro egna tillverkningar; 3:o Läkare-attest; hvarefter han, med uppvisande af förbemälta Autoriteters betyg, berättigades ätt, 4!o erhålla Pass af Konungens Befallningshafvande, innefattande åtskillige idoghets-alster, hvilka till försäljning skulle omkringföras; försedd med nämde betyg återstod för det 5:te aft taga 27 Hv Den 4 Jun i i e. m. Tullbevis i de Städer, hvarifrån varorna utfördes, då det var den kringvandrande Handlandens pligt, att uppvisa de åtskillige försäljningsproduktioner, hvilka i Landsliöfdingens Pass voro antecknade. Ohestrideligen lära alla dessa anbefallta iagttagelser föranleda till den förmodan, att vederbörande Embetsoch Tjenstemän ej utan ett större eller mindre arfvode meddela föreskrifne Attester, hvaribland med full säkerhet kan nämnas den behörigen stadgade afgift, som måste erläggas för det Pass, som Konungens Befallningshafvande var förbunden att utgifva, och hvars belopp ej länge sedan lärer vara närmare bestämdt. Jag bestrider ingalunda, att flera af de till Gårdfarihandel berättigade Härader kunna vara i behof af andra utvägar till bergning, än de, hvartill det vanliga åkerbruket gifver förhoppningar; men då jag äger den erfarenhet, att i de nästgränsande Länen, bland hvilka Jönköpings må nämnas, finnas Härader, ingalunda af naturen bättre lottade, än de i Elfsborgs Län; så kan jag ej fatta eller ens inse nödvändigheten deraf, att ett så betydeligt antal kringvandrande Säljare a:ne gånger årligen begära Pass, för att flera månader hvarje gång företaga utvandringar till särskildta Landsorter. —•
1 mom. blifvit af Utskottet i Betänkandet N:o 13, pag. 18, föreslaget, att framför ordet ”städja’' införa orden: ingen köpeskilling utan endast årlig, hafva Preste och Bonde-Stånden godkänt, men Piidderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet afslagit; och som det af Utskottet föreslagne tillägg endast afsett ett förtydligande i redactionen, lärer, då 2 Stånd stannat emot 2, frågan böra förfalla. Utskottets förslag i Betänkandet N:o 13, pag. 18, att i 7 §. 4 mom. 1 punkten efter ordet ”egande-rätt” införa orden: eller besittning på viss tid, hafva 3 Stånd godkänt, men Ridderskapet och Adeln ogillat; och lärer, derest sistnämnde beslut icke af Ridderskapet och Adeln frånträdes, frågan härom böra öfverlemnas till omröstning, enligt en så lydande voteringsproposition : ll:o Den, som godkänner att, på sätt Utskottet föreslagit och 3:ne Riksstånd beslutat, i 7 §. 4 mom. 1 punkten nu gällande Chartse-Sigillatoe - 16 Bevillnings-Ulskoltets Memorial, N:o 3t, Förordning efter ordet ”egande-rätt” orden: eller besittning på viss tid, må inflyta, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer, enligt Ridderskapet och Adelns beslut, 7 §. 4 mom. 1 punkten att oförändrad bibehållas. Det med anledning af Herr Hörnsteins motion af Utskottet i Betänkandet N:o 13, pag. 18 och 19, framställda förslag, att bland de i 7 §. 4 mom. 2 punkten omförmälde handlingar upptaga köpeafhandlingar om lösören, hafva samtlige Riks-Stånden godkänt, Borgareoch Bonde-Stånden, utan någon förändring, Ridderskapet och Adeln med den rättelse i redactionen, att ifrågavarande punkt skulle erhålla följande lydelse:
N:o 35, angående fortsatt indragning å allmänna diskont-fonden, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. det ifrågavarande mom:t». H IV. 29 Den 22 Maj e. m. Sedermera företogs voteringen och. befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit som föijer: Ja — 25. Nej — 14. Den vidare pröfningen af förevarande Betänk, uppskjöts till e. m:s plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Fredagen dea 22 Maj 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.-utdrag för f. m:s plenum. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlåtm: N:o 99, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel; och , N:o 100, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel. Fortsattes behandlingen af Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 35, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditivrörelse, samt om användande af upplupen bankovinst. 29:de—43:dje punkterna. Biföllos. 44:de punkten. Frih. Gripenstedt, Joh. Aug.: Banko-Utsk:t har här föreslagit, att den sedan 1860 års början upplupna Banko-vinsten må få i Banken bibehållas. För min del kan jag icke Den 22 Maj e. m. 151 anse detta hvarken vara nödigt eller nyttigt. Såsom skäl för denna åtgärd liar Banko-Utsk:t yttrat, att derigenom skulle Banken vinna den styrka, att den under alla förhållanden skulle kunna fullgöra sina förbindelser. I sjelfva detta uttryck »att fullgöra sina förbindelser» ligger emellertid någonting sväfvande.
Skrif. X: 197. X, M, Svar I: 368. Härads-Skrifvarc, i Jemtland, Roställsersättning till dem, S. U. Bet. IV: 1482. Skrif. X: 370. _ > Hö Ränte-, från Strömsholms fögderi, lösning deraf, , Remiss II; 494. S. U. Fet. IV: 210. Besl. IX; 128. 129. 139. i4g. och Halm, Ränte-, från Westmanland till Hof-Stallet, stället till lefverering deraf, Remiss TT: 494. S. U. Bet. IV: 214. Skrif, X: 218. I. Jagbackar, inom Södermanland, K, M, Prop. I; 71, Remiss derå II; 441. 444. 446.4.49. S. U. Bet. IV: 3.64. S. U. Ret. IV, 8S0. Skrif. X; 272. Jernbref, eller Moratorium, utfärdande deraf, Remiss II: 51J. a. S. B. o. L. U, Bet. VII: 678. Inqvartering, för tågande Trupper, betalning derför, Remiss II: 427. 443. E. U. Bet. VIII: 79. Skrif, X: 90. för Trupper i Garnizon, Remiss II* 45-4. S, U, Bet. IV: i85. Besl. S. U. Bet. IV; 171. Skrif. X: 111. — S. U. Bet, IV: 1724. Besl. Skrif. X; 448. Jntekning, i Fast Egendom, K. M. Prop. I: 179.2.34: Lag-Kom i tens Motiver till sitt Förslag 24i. Remiss g Memor. II: 497. Skrif. X: 52g.
Der kommer Sara, låt oss gå! — Nej, lemna mig Herrman, jag vill se henne ensam, jag vill säga henne några ord! — På det du skulle få tillfälle att förödmjuka dig sjelf eller henne. Hvarför bry den stackars flickan? Saken är ju klar som dagen: Kom! Bosser ville draga mig med sig, men Sara hade nu hunnit nästan fram till oss. Aldrig hade jag sett henne vackrare: hennes ansigte strålade af ungdom och glädje, man kunde icke misstaga sig på hennes utseende, det var den lyckliga kärlekens glans i hennes ögon och på hennes panna. Hon tycktes hafva ämnat tilltala oss, men då jag endast tyst och stelt bugade mig för henne, gick hon förbi, kastande på mig en skälmaktig och liksom hemlighetsfull blick, hvilken kom tårarne nästan att stiga mig i ögonen af harm och saknad. — Vi kunna i omvänd mening säga som Leporello: ”här har vi intet mera att uträtta” hon är förlofvad, det är tydligt, men på min ära tror jag icke, att hon kommer att ångra sig, stackars barn. Den der Darney är icke någon verklig gentleman, huru rik och förnäm han än möjligen kan blifva — sade Bosser halfhögt och drog mig bort. Dagen derpå reste jag ifrån Gustafsberg för att göra en tur utomlands. Jag tillstår, att mitt hjerta hade fått ett sår, som ännu icke är fullkomligt läkt. Jag har ännu icke upphört att sakna min sköna flydda illusion, och ännu i dag, då jag tänker på den eländige skojaren Darney, så känner jag en ursinnig lust att piska upp honom. — Men han gifte sig väl? — inföll Alf. — Åtminstone icke med Sara; han reste tillbaka till England strax derefter. Innan jag lemnade Sverige, mottog jag ett bref från Bosser, som berättade mig, att Sara rest ifrån badet utan att vara förlofvad, och att Darney, sedan hon var borta, låtit förstå att hennes rykte var alltför mycket skadadt, för att han skulle kunna erbjuda henne sin hand; men på samma gång påstod sig Bosser hafva hört af en fullt trovärdig person, att Darney verkligen friat och fått korgen, en sak som likväl hade ingen rimlighet för sig enligt Bossers egna ord. — Hur som helst, så var Sara förlorad för mig.
Artikeln V Grunderna för pensionsinrättningen; kassans pensioneringsskyldighet. § 48 Pension får endast tilldelas dem som haft ordinarie stat med lön. § 49 Ingen kan bli delaktig i pension förrän han uppnått 49 års ålder och fått avsked. Den som kommit i tjänst vid 18 års ålder får räkna tjänsteår från då. Innan pension skall han ha 32 tjänsteår. § 52 Blir någon så svårt blesserad, att han inte kan sköta sin tjänst får han genast pension med 50 % förhöjning utöver vad som gäller för andra i samma klass. § 53 Blessyren måste ha uppkommit i samband med krigstillfälle. Inom ett halvår skall den skadade uppvisa attest från officerare, som var närvarande när skadan uppstod. Den som är fången skall uppfylla dessa krav 3 månader efter frigivningen. Skulle blessyren först i framtiden visa sig så svår att oförmögenhet till arbete uppstår, skall bevis av då tjänande officerskops och 2 läkares edliga attest uppvisas. § 55 Pension får inte tilldelas någon i högre klass än han haft tjänst. § 57 Den delägare, som innan han blivit pensionsberättigad befordras ur armén till sådan tjänst som inte finns upptagen på kassans pensionsstat förlorar sin pensionsrätt. Ansökan om pension, och pensionsbrevs utfärdande. § 61Vederbörande chef åligger att då de hos Oss anmäla någon till avsked, som kan vara pensionsberättigad, skall med samma post anmäla detta hos direktionen för kassan. Den chef som försummar detta blir ersättningsskyldig för alla förluster den pensionerade åsamkas. § 62 De delägare som inte tillhör någon viss korps skall själva söka pension. Försummar han detta blir det hans förlust. Kassan kan aldrig vidkännas retroaktiv utbetalning. Den som inte söker inom 5 år går pensionen förlustig. Undantag den som sitter i fångenskap. § 63 Den som en gång förverkat sin rätt till delaktighet i kassan, kan aldrig få den igen. § 65 Då pensionären avlider får änkan och barnen ett halvt års pension som begravningshjälp. § 66 Direktören för Arméns pensionskassa äger, sedan den godkänt ansökan utfärda behörigt pensionsbrev. Delägarnas avgifter till kassan. Varje delägare betalar till kassan en årlig avgift på 7 % på pensionssumman. § 68 Den som befordras betalar 10 års avgifter för varje förbigången grad.
Denna uppskattning, som, för att utgå från en och samma grundsats, ansågs böra visa hvad Staten skulle kunna påräkna såsom inkomst af samma boställen, borde afse det arrendebelopp, hvilket af hvarje boställe, i händelse af utarrendering, skäligen bör utgöras, och syntes kunna med tillbörlig noggrannhet samt med minsta tidsutdrägt och kostnad samtidigt i länen genom E. K. Majits Befallningshafvandes försorg verkställas af kronofogdarne med biträde af två nämndemän eller gode män samt för egouppmätning, der sådan vore behöflig, jemväl af en dertill förordnad landtmätare eller annan i sådant göromål kunnig person; allt mot lämplig ersättning. Sedan uppskattningarne på sådant sätt blifvit fullbordade, skulle vederbörande Ohefsembeten lemnäs tillfälle att deröfver sig yttra, hvarefter samtliga handlingarna jemte Länsstyrelsernas utlåtanden i ämnet borde till E. K. Majit insändas. — Inkomsten af de för löningsfondernas räkning utarrenderade boställen kunde deremot, utan dylik uppskattning, bestämmas elter de utgående arrendebeloppen. För vandlingsuträkningar i penningar för spanmål och andra natura persedlar borde besörjas inom hvarje regemente eller korps, efter särskilda föreskrifter. Dessa uträkningar, som borde omfatta alla regementets eller korpsens tillgångar, såväl i boställen som i räntor och spanmål, m. m., skulle Chefsembetena ega att till E. K. Maj:t insända efter uppskatt nings-förrättningarnes slut. Sedan alla dessa handlingar, dels från Länsstyrelserna, dels från Chefsembetena, till E. K. Majit inkommit, skulle efter behörig granskning deraf fullständigt kunna erfaras, såväl tillgångarne inom arméen på det hola, som tillgången inom hvarje regemente och korps. Med afseende härå och då antalet af de här ifrågavarande bostadsboställena utgör 951 samt utgiften således ansågs icke böra öfverstiga 50,000 R:dr, har E. K. Majit till bestridande af kostnaderna för den föreslagna uppskattningen äskat beviljandet af ett extra förslagsanslag å nämnda belopp. Vid 1859—18G0 års Riksdag gjordes af E. K.