Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nen s i lange inannen hade ett eller ett par dussin hustrur, kunde sann äktenskaplig kärlek icke uppkomma. 31ånggiftet, den splittrade kärleken till fiere, måste afskaffas, tillgif venheten måste koncentreras, om det högre etiska förh %llande mellan inakaïiia, som alstrar verklig kärlek, skiille kunna iippsth. Gradvis och endast steg för steg infördes engiftet hos högre nationer, hvilka det sedan hjälpte till att an mer höja. Men hur stora, c k svkriglieter äro, soin måste öfrervinnas för att nk idealet, inses biist daraf, att f i bland de nationer, som nu lefva, hafva: uppnitt det, och att så ininga folk och stammar försviinnit frin jorden utau att liafva uppiiktt det. Nationer efter nationer haf va kommit saiiinian endast för att åter skingras ' och hafva icke lämnat annat arf efter sig au lärdomen - soin ännu endast förstås i ett fatal fall hvarför de niisslyckats B. E t t esenipel på den långsadiet, med Iivilken griilidliga föraildringar försiggå, finner man diiri, att det äldre systeinet, inånggiftet, ännu flerestades kvarlefver i det moderna Eiiropa, ehuru evulotionsläran för länge sedan utdömt det. Hos vilda folkslag grundar sig giftermålet på rof, Iios Iialfvilda p h köp, ~ l i o s ofnllstiindigt civiliserade nationer, - till hvilka vi måsteTräkna oss själfva - är det en ' konvenanssak,. Brud och brudg&amp; mötas i många fall som fallkom-. liga främlingar, ty den förberedande. trolofningeii, soin leder till ömsesidig bekantskap och intelligent kärlek förekommer icke. BI några de största civiliserade länder är, ömsesidig kännedom mellan ungbom af båda könen omöjlig; äktenskapen ingRs endast genom ett högre slags köp, och lifvets viktigaste ' steg tages i mörkret,.
§ 3 De soldater som blivit strukna ur rullorna och är förfallna till arbete på fästning, skall i stället avföras till allmän arbets inrättning. § 4 Till allmänna arbets inrättningen får inte sändas kvinnor eller män som av ålder, sjukdom eller kroppsskada inte kan arbeta. § 5 Innan någon döms till arbets inrättning skall han få tid att själv skaffa sig tjänst och försörjning. Har han varit straffad för tjuvnad, äger befallningshavanden pröva, om han under tiden må ställas på fri fot eller förbli i fängsligt förvar. § 6 Anträffas någon som anses som lösdrivare utom det län, där han hör hemma, meddelar befallningshavande om förhållandena. Befallningshavaren i hans hemlän prövar skyndsamt, om han skall sändas till arbets inrättning eller till den ort han hör eller ställas på fri fot. § 7 Då någon döms till arbets inrättning skall utslaget vara skriftligt. Protokollet skall innehålla hans ålder, utseende och levnadsomständigheter, om de är kända. Om han varit anklagad för brott och dömd och vilket straff han undergått. Vilka laster och oarter han är känd för, om han kan något hantverk. § 8 Den som döms till arbets inrättning skall förpassas av Vår befallningshavande till landshövdingen i den ort inrättningen finns. I förpassningen står hans namn, ålder, utseende, noggrann förteckning över de kläder och tillhörigheter han medför. Äger karlen pengar skall de åtfölja handlingarna. § 9 Till arbetsfånges avsändande bestås skjuts efter samma ordning som för andra fångar. Han skall inte fängslas mer än nödvändigt. § 10 Vid ankomsten till arbetsstället avlämnas karlen och hans tillhörigheter till Vår befallningshavande eller kommendanten. § 11 Önskar jordbrukare eller annan i orten boende person att begagna arbetskarlen till arbete utanför inrättningen, anmäler han hos kommendanten hur lång tid och till vilket arbete han vill använda karlen. Har fången gjort sig så känd, att han kan anförtros sådant arbete och han uppfört sig så pålitligt att han må vara på fri fot, utsätter kommendanten en skälig dagspenning. Han får inte utlånas till sådant arbete som kan skada honom och dagspenningen får inte vara mindre än han skulle fått inom inrättningen.
Vill man åter icke vara rättvis, sä ställe man sä till, att den ene ständigt vinner och den andre ständigt förlorar. Detta kan jag icke medgifva, och derföre är det, sorn jag fortfarande, under flera riksdagar sökt vidmakthålla de författningar, sorn lviltill» hafva varit gällande. När 1111 här är fråga om ordalydelsens förändring i den gamla författningen; så mäste man naturligtvis fråga: hvad är meningen dermed? Ar det blott meningen att göra en förändring i ord, sä är det öfverflödigt att tvista. Är det åter meningen att göra förändring i sak, så vill man veta: hvaruti denna förändring består? Månne icke deruti, att man vill göra räntetagarne orätt och räntegifvarne en fördel? Utan tvifvel vill man det, och derföre måste jag nu bestrida denna ordförändring. Men jag vill äfven söka visa lill hvilka svårigheter man genom densamma skulle komma. Om en annan ordalydelse skulle införas, så måste väl hvarje räntegifvare inom sig sjelf säga: att alldenstund Ständerna icke kunna hafva gjort denna förändring för räntelagarnes bästa eller för roskull, så mäste de hafva dermed velat gifva oss en fördel, och den skola vi taga ut. Hvilka tvister skulle icke då föranledas af uttrycket: årsväxtens beskaffenhet. Men nu kommer man och säger: Delta ful slag sammanhänger med det som i 7:de punkten är gjordt, ang:de bestämmandet af en viss vigt för räntcspanmål. Men då frågar jag: Hur skall denna vigt bestämmas? Jo, säger man, det synes i nästa §, der det står, alt delta skall ske vid markegångssåltningen. Men denna vigt skall väl icke bestämmas godtyckligt, så alt i händelse de personer, som deltaga i raarkegåugssältningen äro från en skogsbygd, vigten bestämmes efter den ortens säd eller tvertom, derest ett läns. slättboer hafva pluralilelen. Jag vill taga Den 29 Mars. 535 elt län t. ex., der jag varit hemmastadd, nemi. Östergöthland. Det består såsom man vet af ett bördigt slättland,' omgifvet af skogsbygd.
Äf den 18 Julii 1815* uppå Riksdagsmannen Eric Pehrssons från Carlstads Län underdåniga ansökning angående förändring i ti" den till ExercitieMötens och Mönstringars hållande i Wermland. 5‘J;o. Af den 25 Julii 1815* Uppå'RiisdatgsFulImägtiges från Carlstads Jan underdåniga ansökning om nedsättande i LandtRänteriet af de allmänna sammanskott, sorn till Landshöfdingen öfverlemna®. 52:0. Äf d, 25 Julii I8S5 , uppå Anders Jiilssons från Jemtland underdåniga ansökning <sm förenande af Exercitieoch Mötes-1 i der ne lör Länets Beväringsmanskap. 53:0. Af d.. 8 Aug.. 18S5, Uppå Anders Pthrssens och Matts Pehrssons ifrån Stockholms Län underdåniga ansökning öm minskning i målet för RustningsHästar, ^4:0. Af den 15 Aug. 2825,- uppå Ribsifegsl'allma jjtiges från Calmars Län underdåniga Justitia Ornbudsm. EmbetsBerdtttlter. ansökning att fa lemna Saltpetter*gärden i Cai* mare Stad» 55:0, Af d. 5 Sept. 1815, uppl Eric Jo• hanssons ifrån WesterNorrlancls Län underdåniga ansökning om Rqtehåljarnes vid Båtsmans* hållet befrielse ifrån erläggandet af afgifter till UdderöksCassorne» 56:0. Af d. 39 Sept. 1815, uppå Riksdags* mannen Piter Jernslrötns ifrån Westerås Län underdåniga ansökning, rörande Soldatetorpslnrätt» ningen i Länets Bergslag och Skogsorter» 57:0. Af den ig Sept. 1 81 5 > uppå Peter Anderssons ni. fl. Riksdagsmäns ifrån Hallands Län underdåniga ansökning om befrielse från skyldigheten att förse sina Båtsmän med kläder och utredning. 58:0.
S. D. Vid föredragning af Bancooch Lag-Utskottens den 15 dennes på bordet lagda memorial N:o 6, med hemställan, att en ny ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken måtte utfärdas, blef detta memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, med den rättelse af Lagförslaget, att uti 3 å lörsta raden skulle införas orden: ”i hvad” i stället för ”ehvad” smit uti 5 § orden ”embetsmethoden” skulle förändras till Urbetsmethoden”, och början af 6 § skulle erhålla följande lydelse: ”Reser Full oläglig bort, utan behörigen skedd anmälan hos Ordföranden eller den förre eller Ordförandeu utan med öfrige Fullmägtige gjord öfverenskommelse" etc. S. D. Föredrogos och bifollos Lag-Utskottets den 15 dennes på bordet lagde betänkanden: JNT:o 119, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af påföljd för läslehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till ägtenskap låta sig sammanvigas;'och N-.o 121, i anledning af väckt motion om sältet för behandlingen af förslaget till ny Criminallag. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ån vo Batico-Utskottets memorial N-‘o 62, med «/ förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 3 Art. af nu gällande Bancoreg le mente: 936 Prot.-Utdragj den 1J Nämnde memorial blef af Pi’este-Ståndet bifallet med endast följande förändringar: l:o uti 5 punkten skulle såsom competente sökande till tjenster11a i 3 S. D. Fördrogs ånyo Banco-Ut skottets memorial N:o 63, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 7 Artikeln af nu gällande Bancoreglemente: bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial N:o 316, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår.
Du, ädla Fosterland, betänk de förra tider! Betänk ock denna tid, – och hvart det sedan lider! Var öm om våra barn, och deras hjertan vinn: De skola dricka ut, hvad Du nu skänker in. Jag tillstår väl, din kraft är nästan utan like: Ensidighet och Agg så länge i ett rike, Och ingen undergång! Det är ju starkhets prof? Men vet du, Gumman kan bli snart en frossas rof. Om Sverige vore rikt på himmelshöga själar, Som af en nedrig glans ej vore stolta trälar: Man patrioter då ej såg för egen vinst, Än mindre gammalt agg; partier allraminst. Under det följande årets förlopp erhöll han tillfälle, att uppvakta sin Mäcenas i Paris. Denne vistades då der, för att underhandla om bistånds-medlen till det i sigte varande kriget mot Ryssland. Anländande med sin för detta lärjunge; en ung Baron Rålamb, genom Danmark, Tyskland och Holland till Frankrikes hufvudstad, för att der fullborda sin egen uppfostran, föreställdes han af Tessin genast för Cardinal Fleury, såsom ”ett vittert nordiskt snille af första graden”. Cardinalen gaf befallning om fri tillgång för den nordiske litteratören till alla bibliotheker, märkvärdiga samlingar och minnesvårdar. Bland de åtskilliga fransyska Lärda, med hvilka han nu vardt bekant, gagnade honom dock mest en Abbé i St. Germain, Krus, af Svensk börd; som benäget meddelade till afskrift allahanda till Sveriges Häfder hörande ätteledningar och andra handskrifna handlingar, dem Abbéens farfader, som åtföljt Drottning Christina, hade efter hennes död till Frankrike medfört. Man ser, huru mycket Dalins håg var, alltifrån första ungdomsåren, fästad vid forskningar i detta ämne. Vid återkomsten till Sverige och Stockholm från denna resa, till hvilken han ock haft understöd af Ostindiska Compagniets Directör Grill, fann han den krigiska folks-stämning, hvars ton Hattarne anslagit, färdig att utbrista i full låga, – eller (enligt ett af deras älsklings-uttryck) att ”skrida till verkligheter”.
Jag anhåller att få förena mig med Gr. Sparre. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., beslöt R. o. Ad., att §:n skulle lyda som följer: »Ordf:den vakar öfver ordningen vid landstingets förhandlingar och lemnar ordet åt tingets ledamöter i den ordning, de sig dertill anmäla». Tillkännagafs vara bifallen af PresteStit. Frih. Tersmeden: Sedan R. o. Ad. beslutat, att K. M. eger utse ordf:de äfven utom den krets, som består af landstingets fren 11 Oktober. ledamöter, torde det vara nödvändigt att göra en ändring i den nu föredrague 36:te §:n. Jag hemställer derföre, om icke §:n borde erhålla följande lydelse: »Ordftden eger att i tingets öfverläggningar oell, om han till landstingsman vald ar, jemväl i dess beslut deltaga. Hr von Koch: För min del är jag förekommen af Frih. Tersmeden, och inskränker mig derföre endast till att förena mig i hans framställda yrkande.' Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., bifölls §:n med den förändring, att efter orden »öfverläggningar och» infördes orden »om han till landstingsman vald är, jemväl i dess.» gg 37 och 38. Tillkännttgåfvos vara antagna af PresteSl:t och biföllos. g 39 enl. Utsk:ts förslag. Tillkäunagafs vara bifallen af PresteSt:t. Hr von Koch: Sedan R. o. Ad. i denna författn. beslutat ett omröstningen skall ske öppen, förmodar jag att intet skäl förefinnes att i detta särskilda läll bibehålla den slutna. I allmänhet torde den slutna omröstningen icke böra begagnas annat än vid val af fullm:ge eller representanter. Den allmänna regeln att ombud och representanter böra rösta öppet, för att deras hufvudman och valmän må kunna erfara, huruvida de valde skött sitt kall till valmännens belåtenhet bör här tillämpas.
— N:o 20. i anledning af återremiss af N:o 2. N:o 21. i anledning af verkställd granskning af Posttaxorna för inrikes brefvexlingcn. N:o 22. i anledning af Herr O. Wijks och Herr C. Valleys motioner, angående utrikes brefvexlingcn samt poslförin - ( 38 ) gen inrikes orter emellan och inrättandet af en Diligenceeller Postvagns-commuriication emellan Slockholm och Götheborg. IX. B. 433. XI. A. 68 BevillningsUtskottets Memqfiaier, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 23. angående stämpling af Spelkort. IX. B. 433, XI. Å. 83. XVI. U. 327. XVII. A. 70. XIX. E. 3. — N:o a4- ' anledning af återremiss af N:o 4* IX. B. 433, XI. i. 90. XIV. U. 184. XV. A. 238. — N:o 25. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående fortfarande lindring och befrielse i afseende på Bevillningen för staden Borås. IX. B. 433. XI. Å. 102. E, 281. XIV. U. 184. XV. A. 236, — N:o 26. med anmälan, att, sedan Presteoch BorgareStånden förklarat, att Herr Grefve Cronhjelms motion, angående den till StapelStäderne utgående Tolag, borde af Ekonomiutskottet till behandling upptagas, handlingarne i målet blifvit till (konstitutionsutskottet å nyo öfverlemnade, för att afgöra hvarthän frågan bör förvisas. X. B. 3g6. Xb A. ni. — N:o 27. i anledning af olika beslut, hvaruti RiksStånden stannat, i afseende på grunderna för den blifvande all männa Bevillningen. XI. B. 75, l35. XII.
Se Flach, Landshöfding m. m. Mannerheim, Baron, m. m., köpt 100 tunnor Korn af Allmänna Magazinslnrättningen, II s 846, 847. Mantalspenningar, I 1. s 836. förminskning, om orsakerne till. StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 637 — 63g, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 6, af BorgareStåndet, IX 3. s i3, af BondeStåndet, IX 3. s 20, af Adeln, IX 3. s 23. — skrifning, om nedsättning af Böterna för försummelse att anmäla sig vid; BevillningsUtskottets Betänkande, Y 1. s 371 ■—378, bif. af BondeStåndet, ix s 712. Underd. Manufacturoch ComraerceContoiret. Särskildta Utskottets Betänkande, Xis i63 — 167. ig6 Manufactuv-DiscontFonden, CapitalSlut öfver, för åren 1817 — ^ig, II s 162 — 167. — dito dito för åren 1820, 1821, II s 562 — 565. i om nedsättning af öfverränta för Lån från. Underdån. Skrifvelse, X i. RiksdagsBeslutet, §. 9. Markegång, om särskild, för öfre och nedre Dalarne. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s gog3, bif. af Adeln, jxs 142, återrem. af PresteSlåndet, IX s i5o, bif. af BondeStåndet, IX s 154 > af BorgareStåndet, ix s 172. Ytterligare Utlåtande, VIII s 909 911, bif. af PresteStåndet, ix s 538. >—. sättningar , om öfverseende af Författningar angående; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1276.
Transport 2,353,483. som den nu ulgör, af R, St:r kommer att till 75 öre fastställas; c) slutligen huruvida det sednaste 9,000,000 thaler lånet, som Fullmäktige i Riksg.-Kontoret upptagit, kommer att till hela dess belopp utgå, eller om endast en del deraf (den fixa delen) kommer alt inbetalas. Om till förestående öfverskott å Riksg.-Kontorets inkomster lägges: Andel i Statsverkets inkomster för 1867, enligt K. M:ts Propos. N:o 1 (under samma förbehåll som ofvan under mom:t a) 3,245,635. Trafikmedel från jernvägarne för år 1867 2,000,000. Öfverskott å Statsverkets inkomster för år 1866 2,000,000. 7,245,635. så uppstår såsom tillgång för extra statsregleringen en summa af 9,599,118. Dervid bör likväl observeras, att öfverskottet å Statsverkets inkomster beror på huruvida besparingarne ej åtgå eller t. o. m. öfverskridas af utgifterna å Hufvudtitlarne. hvarvid må nämnas, att år 1861 utgjorde den summa, hvarmed utgifterna ölverskredo det i Riksstaten upptagna belopp å Hufvudtitlarne (inberäknadt hvad utom Hufvudtitlarne betalades) 679,207 rdr. År 1862 gick ifrågav:de summa till 2,117,387 rdr och år 1863 till 2,956,217, kommande detta öfverskridande af Riksstaten dels af de s. k. förslagsandagens natur, dels af de under förskottstitel utanordnade medel, som sedan af R. St:r lå ersättas. De af K. M:t äskade extra statsanslag uppgå, enligt K. M:ts Propos.
Vid Kongressen i Wien 1814 förklarade de stora makterna, ”att slafhandeln ej var förenlig med mensklighetens och moralens allmänna fordringar, och att det var deras allvarliga önskan, att afskaffa detta plågoris, som förödde Afrika, förnedrade Europa och skymfade menskligheten.” Det oaktadt fortfor slafhandeln. Frankrike förbehöll sig den ännu i fem år. Till namnet upphörde den här 1819; men har likvit äfven sedermera blifvit flitigt, fast hemligen, förd i Franska skepp. Först genom öfverenskommelsen den 30 Nov. 1831 fingo Engelska skepp, innom vissa gränser, rättighet, att undersöka Franska fartyg, som misstänktes för slafhandel. Spanien och Portugal förbundo sig, att emot 1,830,000 L. Sterl., som England betalte, ej idka Slafhandel norr om Equatorn; och enligt traktaterna emellan Spanien och England den 5 Juli och 28 Aug. 1814 skulle Spanska slafhandeln helt och hållet upphöra 1820. Men, ännu i de sistförflutna åren, hafva slafskepp offentligen blifvit utrustade i Cuba, och ett ofantligt antal slafvar införda under Auctoriteternas ögon. En blandad domstol af Engelsmän och Spanjorer inrättades i Havanna, för condemnation af fartyg, som förde slafvar. – Men alla sådana, som Engelsmännen condemnerat, hafva Spanjorerna frikänt. Enligt en convention mellan England och Brasilien d. 23 Juni 1826 skulle slafhandeln, i detta senare landet, der den isynnerhet florerat, upphöra med Februari månad 1830. Den 1 Augusti 1834 passerade den Bill i Engelska Parlamentet, hvarigenom slafveriet förklarades upphäfvet innom Brittiska väldet. De då varande slafvarne skulle bli arbetare under lärotid (apprenticed labourers), hvilkas pröfning till en del skulle upphöra den 1 Aug. 1838 och till en del den 1 Aug. 1840, då hela den färgade och svarta befolkningen blir fullkomligt fri. I ersättning till slafägarne voterade Parlamentet ersättning af tjugo millioner L. Sterl. Det första förbud af Slafhandeln är Danskt.
Ränta 27,420 23 2 Forfallo Dito , . „ 5,833 25 9 Kongl. Stats-Contoiret 600 33:854 — 11 Afgår Gravationer • Ränta till Banken på Lånet N:o 8 Dito för N:o 5 . Fondens Skulder: Till Banken på Räkningen N:o 8 . 89001 5 4 Dito på Dito N:o 5 4 345,626 10 1 Utelöpande Attester Ström. H, E. Willman. Balance till år 1816. Hos säkra Låntagare — Cessionanter Behållning i Banken Fondens Tillgångar ; General slut öfver Ull - DEBET. Balance från år 1814. Balance från år 1814. Fordringar hos säkra Låntagare Dito hos Cessionanter , Behållning i Banken Vinst: Influtne Intressen Afgår utbetalta Arfvoden Balance till år 1816. Deputerades Berättelse, rörande sS väl IS08 och 1809 sorn 1810 och sednare åren* Krigs-Redogörelse och RevisiomVerk; intagen under N;r 9 1 Bihanget till RiksStåndens Prot. 1817 1S1S.. lidra Samlingen och slutande sid. 19a.) Lit. A. Calculation öfver Krigs-Fonden. Af Engelska Subsidierne och Utrikes Fonder. Af Pund St. Hamb. Banko. Svenskt Banko. Beloppet utråknadt uti Svenskt Banko, Svenska Fonder. Enligt Herr Presidenten Baron Lagerheim» Bakning för 1813 års Krigs-Fond Efter Tractat den 3 Mars år 1813 - 1,000,000. Efter Additionella Act. d. 21 Oei. från den 25 Oct. till d. 25 Nov. 100,000. d:o till den 25 Dec, 100,000, 13200,000 C,I2C
Om man tror att Presterskapet genom beständiga flyttningar, genom beständigt sökande af bättre förmåner alldeles såsom en qvartermästare skall sporras till en större verksamhet genom en högre lön och genom att stiga i graden, så har man misstagit sig betydligt om detta embete, hvilket vi väl måste medgifva är det vigtigaste embetet inom samhället. Jag tror frågan vara af vigtigare art än flere af R. o. Ad:s ledamöter villja låta påskina, och om det kan leda till något resultat så bör detta väl begrundas och till en annan gång läggas på samvetet. Det är visserligen sannt att såsom privilegii-fräga måste denna fråga behandlas och att sedan PresteSt. afslagit densamma, så är dervid icke mycket vidare att göra, men der kan dock göras något, ty alla prsebenden äro icke tillkomna före kyrkolagen, utan hafva tillkommit sedermera såsom enskildta gåfvor till biskopsstolarnes innehafvare. Dessa pnebendens antal är betydligt och det kan bero pä R. Stms beslut att när som helst fråntaga Biskoparne dem, för att till andra ändamål användas. Jag skulle tro att R. o. Ad. eger rätt att i denna fråga, genom underd. skrifvelse till K. M. anhålla att dessa frågor genom en komité måtte underkastas närmare pröfning. Jag vill icke vidhålla denna sats emedan jag ser att detta röner alltför stort motstånd; men Mine Hrr jag spår att inom loppet af tio år skall man inom detta land, jag vågar säga det, åtminstone icke med sådan lättsinnighet behandla sådane frågor som dessa. De är de vigtigaste frågor vi hafva och kunna icke med hånlöje visas ifrån det rum de böra innehafva, nemi. på spetsen af samhällets vigtigaste ärenden. Frih. Raab, Carl Adam: Jag har endast några ord att tillägga. Jag hade önskat att Frih. af Ugglas, då han sade att detta valen privilegie-fråga äfven uplyst att K. M. har förändrat praebenden på så sätt att de blifvit gjorda till ordentliga pastoratet-under det att andra pastorater blifvit gjorde till Pnebenden.
Län och Peter Jönsson från Christianstads Län yttrat, nämnde erne artiklar, fortfarande bestås, eller ock, efter den sistnämndes åsigt, kostnaden för klubb-rummens hyra m. m. äfven försvinna, och dels, i enlighet med hvad Nils Mänsson och Tufve Månsson från Malmöhus Län föreslagit, att åtminstone dricka måtte å Klubbrummen ulan betalning finnas att tillgå; samt 3:o Angående aflöningen till Ståndens och Utskottens Gancellie-personal: af Ola Jeppsson, att, om med aflöningarnes bestämmande ej skall tillgå sorn förr, i förskott må månadtligen utbetalas till hvar oell en det minimum, hvartill aflöningarne slutligen böra bestämmas, eller och 2-3:djedelar af detta belopp, lika för alla och med bestämd rättighet, att vid Riksdagens slut utbekomma minst den återstående i-3:djedelen; alt hyra och t skjutsersättning må tillerkännas Bonde-Ståndets Secreterare; att RiddarhusFisealens aflöning icke må af Riksdags-koÉtnadsmedlen bestås, i hvilken anmärkning J. J. Ruthberg äfven instämt; samt att aflöningen för Ståndens ■Stats-Vt;kottets TJiMtttnde Wto 16. Cancellier må beräknas från och med 4-de dagen 'före Riksdagens utblåsning, eller åtminstone från den dag de af Talman och Secreterare till tjenstgöring inkallats; af Nils Insulim att aflöningen, utan fara för öfverdrift, bör kunna bestämmas till hvad, alltsedan år 1812 varit vanligt, så i afseende på beloppet, som tiden; att märkvärdigt förekom, hvarför StatsUIskottet för dess egen betjening föreslagit högre förskolt; samt af Eric Ersson från Kopparbergs Län, Nils Mänsson m. fl., att Utskottet måtte åläggas inkomma med Förslag till bestämd aflöning, eller alt ett minimibelopp måtte utsättas, så att den tjenstgörande blir i tillfälle bedöma, huruvida lian kan och vill fortfara, emedan i annat fall, såsom flere exempel skola bevittnat, utmärkt dugliga personer dels redan lemnat sine Riksdagsbefaltningar, dels yttrat, sig vara sinnade dem frånträda.