Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De ifrågavar. assignationerne äro till sin natur alldeles olika med de depositioner, hvarom förut varit i fråga. Assignationerna innefatta här en skuld af Staten lill dessas innehafvare. 1 alla sådana frågor är det rättvist att fastställa en prescriptionstid. En sådan är också fastställd för Bankens assignalioner, hvilka 10 år från utgifningsdagenicke mer äro gällande, nemi. sådane assignalioner skola inom 10 år i Banken företes, om innehafvarne deraf skola erhålla penningar. Jag skulle derföre för min del tro, att fastän summan är obetydlig, det är nödvändigt, för att befria räkenskaperna från balancer, ait en prescriptionstid varder genom cn lagbestämmelse utsatt, denna prescriptionstid må blifva längre eller kortare, efter sig företeende omständigheter. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. 25 §. 26 §• Hr Westerstrand, Pehr: R. St:s år 1843 församlade Revisorer hafva yttrat, att rikshufvudbokeu saknar enkelhet och tydlighet. Nuvar. StatsUlsk. har instämt deruti, men tillagt, att det önskar att få en fullständigare öfversigt af statsmedlens förvaltning. Dessa omdömen strida mycket emot det omdöme, som fälldes af 1820 års Revisorer och 1823 års StatsUtsk. som gingo så långt i hvperboliskt beröm för methoden, att de föreslogo en betydlig belöning åt författaren deraf, hvilken belöning, också af R. St. beviljades. Alt rikshufvudbokcn är mycket vid - Den 27 November f. m. lyftig, nekar jag icke, men della är en följd af det vidlyftiga och invecklade beskallningssystcm, sorn vi hafva, och af den vidlyfliga statsreglering, som der måsle_ redovisas, och hvaruti många onödiga detaljer förekomma. Afven vid den nu uppgjorda statsregleringen har man sett, alt flere statsanslag blifvit kallade reservationsanslag. En särskild utredning och inveckling i rikshufvudboken måste uppkomma af hvarje sådant anslag, och den blir således i sin helhet mycket vidlyftig.
St. detta reglemente till ovilkorlig efterlefnad och iakttagande, intilldess annorlunda kan i vederbörlig ordning förordnas, gillat och godkänt; kommande dock derjemte de äldre oförändrade stadganden, instruetioner och förordnanden att iakttagas, såvidt de vid förekommande särskilda händelser, utan stridighet med här utstakade grunder oell gifna speciella föreskrifter, må kunna tjena till någon efterrättelse.” ”Särskildt uppdrages och auetoriseras Bancofullmägtige” — Hören nu på mina Hrr! — ”att till K. M. i und. öfverlemna en afskrift af detta reglemente; hörande derjemte fullmäglige, i händelse flera eller färre utaf de i detsamma befintliga stadganden, som äro af den egenskap, att nåd. kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet hör föregå, icke vid riksdagens afslutande hunnit blifva från R. St. sjelfva i und. anmälda, då hos K. M. göra und. anmälan i berörde hänseende.” I händelse nu denna slutmening skall anses för en sådan del af reglementet, till hvars förändring erfordras trenne Stånds beslut, så bör väl en sådan princip gälla för allt, hvad slutmeningen innehåller, och således alldeles ingen ändring i i83o års reglemente kunnat ske, utan att minst 3 Stånd derom beslutat. Men nu har likväl Utsk. ej underställt RiksSltns pröfning alla de redactionsförändringar, som Utsk. vid denna riksdag vidtagit; och i parenthes får jag säga, att jag önskar, det reglementet ej på detta sätt må blifva ofullständigare än förut. Utskrs förfarande i den delen står således i strid med slutmeningen af i83o års reglemente, i händelse den skall anses oförändrad quarstå ; men för min del anser jag ej Utsk. bundet af denna slutmening, lika litet som R. St., och det är då gifvet, att Utsk. olagligen behandlat den nu förevar, frågan.
Att ej nägon, som af Staten njuter Ordinarie eller Extra Lön mä derjemte äga Pen. sion eller ä Benädnings Staten upptagas under hwad namn och titel som hälst. sw Den 29 September. 87 Lw Att den som till Pension anses berät tigad, ej bör njuta mer än en Pension. Z:o Att de Författningar, som tillägga Tjenstemän wid witz älder och efter wisie tjenste, är, hela eller halfwa Lönen i Pension för deras öfriga lifstid, stola oförändrade äfwen hädan, efter tjena till efterrättelse. 4:0 Att Benädnings-Staten för afskedade Civile Embetsoch Tjenstemän samt deras Enkor och Barn bibehällas till nästa Riksdag, fördelad i de nu fastställts Clasier. 5:0 Att dä orden Benädnings. Stat utmärker torftighet, böra nu och allt framgent atta Enkor och Barn af känd förmögenhet eller förmäga, att sjelfwe sig underhälla, uteflutaS frän Pension, och pröfningen häraf till Kontin gen i underdänighet öfwerlämnas. För öfrigt ansägo Riksens Ständer läm. peligt, att »verkan af detze Pensions-grunder mätte taga sin början med 2:dra Qwartalet af innewarande är. Stats-Utstottet anser nödigt här,vid tillägga» att förutan de nu anförde 5 Puncter, rö. rande Beneficier och Benädningar, hade wäl ännu den 6tte blifwit förestagen, innehällande: Att de Personer, hwilka ännu äro i tjenst, men, i anseende till förut innehafde tjenster eller särstilte uppdrag, erhällit Pensioner eller bibehällande af bela eller witza delar af Lönen, wäl kunde, i stöd af i-.sta Puneten, ej behälla den. na förmon, men ägde, dä de framdeles, genom afsteds erhällande lemnat tjensten, dertill en full och försäkrad rättighet. Men 88 Den L9 September.
Förteckningen ar ärer författad någon rid derester, sedan wedcrbörande sätt mera ledighet ifrån ndra göromål, at Räkningarna asstura; sa at berörde Förteckning, ehuru den sinnes wara clrier^ä endast rwänne dagar sednare än Berättelsen, ester wedcrbörandes upgift, uti allt skall mara säker och pälitelig. 2:0 Ar wid ,799 ärs Kevilion erinradt, at de» af Riksens Ständers Langus wid 1789 ärs Riksdag til Hanö Kongl. Höghet Hertig förskutna gaf wa af 50,200 R:dr Lpecis, blifwir Riksgälden tillagd, ehuru Riksens Högloft. Stander icke upkagit denna Summa i sit Betänkande, förmodeligen af den anledning, at flera oparaknade inkomster och sörmäner Riksgälds Lonroirsr sedermera tilfallit. Ester den uplyöning, Hemliga Utskottet härutinnan sökt och äfrven erhållit, befinnes, at i sragawarande Gaswa, til följe af Riksens Höglofliga Ständers wid 1789 arö Riksdag tagna Bestut, skulle paföras Riks - 446 gälds - Ronsten och såsom Riksgäld anses. Och da Riksgälds-Louroirsr jämte Ränta, ärligen afbetalt w-sta procent pä Lapilslek, har Hemliga lckskottec funnit, ac denna summa, atmindstone för det närwarande, bör inbegripas ibland RikSgäldö-Lvnroirets skulder. z:c> Likaledes är af samma kksvilion påmint, at Riksgälden redan förs 1792 arg Riksdag, msn icke at räkna ifrån Fullmägkigcs tilträde til Förwalkningen, i ilVlsrrii manad samma ar, skall wara mindskad med Rrdr 852,726: is st. 2 r.; och hwarsöre lisvilarerns begärt at Fullmagtige wills Iaea utreda Riksgäldens precila förhållande wid deras förwaktnings början.
Landsh:n anbefalla en LandsKonlorist, LänsNotarie eller LänsBokhåilare att föra protokollet; han kunde inkalla LandsSekretm och LandsKamerm och inför detta protokoll tilltala och — som man säger —skrapa dem; och jag hemställer, hvilket obehag skulle det icke vara för tjenstemän sådane som desse, att på detta sätt inför en underlydande blifva till protokollet tillrättavisade. Deremot synes tydligen och klart af den nya Instruktin, att i de fall, som i 66 §:n äro anförda, Landsh. äger ingen annan rätt än att ställa den felaktige »under tilltal inför vederbörlig domstol, hvarvid Landh;n jemväl äger, att, i händelse omständigheterne det påkalla, emellertid skilja honom från embetets utöfning.» Det måste väl då erkännas, att LandsSekret:s och LandsKameris ställning blifvit genom den nya redaktionen väsendtligen förbättrad. Jag ber att få betrakta saken äfven 150 Den 4 April e. m. från en annan sida. Om man föreställer sig, att 24 §:n af den gamla Instruktm hade varit ordagrannt så lydande som 66 §:n i den nya, hvilken man så mycket klandrar, och i stallet den sednare fått samma innehåll som den gamla 24:de, hade man icke då haft vida mera skäl att göra anmärkn:r och klaga öfver godtycke, när en Landsh. ägde rätt att utan dom och ransakning låta i häkte inmana sin närmaste underlydande? Då hade man kunnat med skäl klaga, men allt det skrän, som nu låtit sig förnimma öfver den nya Instruktm är efter min tanke alldeles obefogadt. Jag anhåller att ytterligare få fästa mig blott vid en enda anmärkt)., nemi. den som blifvit framställd mot den Landshtn i 67 §:n medgifna rättighet att afskeda Länsmän, eller som det i §:n heter, att »Länsman må, då begången förseelse är af den beskaffenhet, att K. M:ts Befhtde finner sig icke vidare kunna för Länsmannen hafva förtroende, af K. Mits Befhtde från tjensten alldeles skiljas.»
Bifölls. 8:de punkten. Bifölls, med den förändring, att en del af mom. 1 erhöll följande lydelse: »Tredje graden: Kamererare. Fjerde graden: Kommissarier, Banko-Sekreteraren och Advokatfiskal eller Ombudsmannen.» 9:de punkten. Återremitterades. 10:de och litle punkterna. Biföllos. 12:te punkten. Återremitterades. 13:de—16:de punkterna. Biföllos. 17:de punkten. Återremitterades. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att det ifrågavarande stadgandet skulle bibehållas. 19:de punkten. Bifölls. 20:de punkten. Återremitterades. Biföllos. 23:dje punkten. Med afslag å Utskottets förslag, beslöt Ridderskapet och Adeln, att hvad uti ifrågavarande hänseende lör närvarande finnes stadgadt, skulle fortfarande vara gällande. 24:de Prot.-Utdrag den 12 Augusti 1863. 513 24:de punkten. Återremitterades. 25:te punkten. Bifölls. 26:te och 27:de punkterna. Återremitterades. Bifölls. 29:de punkten. Biföllos. 33:dje och 34:de punkterna. Återremitterades. 35:te punkten. Mora. 1 återremitterades och morn. 2 bifölls. 36:te punkten. Återremitterades. Härlorutan beslöt Ridderskapet Adeln, att Utskottet vid förslagets förnyade handläggning skulle ega för sig öppet att i de af Ridderskapet och Adeln bifallna punkterna föreslå sådana ändringar, som antingen påkallades af blifvande förändringar i de återremitterade punkterna, eller eljest betingades af sammanhanget med Ridderskapet och Adelns i ämnet fattade beslut. S. D.
724 StatsUtsi o ttets Betänka nd ett. Stockholm undantagen j i 10 års tid erlägga för hvarje Numer en ärlig Vacance - afgift enligt Markegång för vissa persedlar. Uti Riks-Staten för år 1816 beräknades denna Inkomst till 10,000 H:dr men ef» ter nu varande nya Contraeter påräkna* den till S 4I0 Bäkoch Lots-afgifterne. Dika, somför år 181&J upptagas de till - 2 5 to Controll-Stämpel-afgiften. Upptages lika som tillförene med - - 26:0 Handtverksm'ans Gernings-ören, Påräknas till lika belopp, somför år 1816, med - §7^0 Kammar - Rättens Observations-medel. Upptagas lika som för år 1816 2 8!o Stubbören i Westerbotten. Inka som för år 1816 är påräknad^ eller till t 29:0 Djekne-penningar i Westerbotten, Uppföras till lika belopp, som år 1816 - « 3olo Nummer-Lotteri-Mede!. Den påräknade Summan upptages ofjräq^rad ? intill dess 2 5,000: 20,000: 2,000: 1,700: 1,50g: 3b°- 'Stats-Utsiottets Betänk ani en; annorlunda om Lotteriet för* ordnas, med - 31:0 Ersättning från Convoy-Commisariacet för halfva aflöningen till Turkiska beskickningen. Alt ifrån år i?og har den blifvit upptagen till - 3 j:o Fond till Sveaoch GöthaHof-Rälters Aflöning. Påräknas till lika belopp,' som hittintill*, med - 33:0 Fond till Kammar-Rättensaflöning. Utgör en bestämd Stimma af - 34:0 Hyra för Cassernen på Skepsholmen i Stockholm. Enligt Contract erlägges derföre årligen - 35:0 Dödsfallsoch Avdncements» llesparings-rnedel.
Då jag sålunda visat, att 57 H. 18 D e n-, i 8 J a n u a r i i f. ni. anmärkningar, sorn för io år sedan väcktes, ännu ej blifvit handlagda, hemställer jag, om ej Ridderskapet och Adeln torde finna en sådan skrifvelse, som jag föreslagit, här vara på sitt ställe, hvarföre jag får anhålla om proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att Herr Ribbings framställning, så vidt Hans Excellence fattat, tillhörde det redan afgjorde i momentet af i §. i a punkten, och att öfverlägganingen nu borde inskränkas ‘till 3 momentet. Herr Ribbing: Sedan Ridderskapet och Adeln genomgått och bifallit hela a:a punkten, trodde jag det vara lämpligast att slutligen tillägga hvad jag nu föreslagit, ehuru jag får medgifva, att det kanske rättast bort höra till i:sta momentet deraf. Herr af Billbergh, Johan Petter: Herr Ribbing har, på grund af facta från Kongl. KarnmarRätten, sökt leda sig till den bevisning, att RevisionsContoiren borde vara närmast, controllen på allmänna Cassors förvaltning. Jag förbigår att nämna något om den speciella anmärkning, hvarom Herr Ribbing här väckt fråga, emedan jag anser sådant stridande mot qo §. RegeringsFormen, hvaremot jag ej vill tillåta mig några afvikelser. Jag vill dock fästa Herr Ribbings uppmärksamhet derpå, att just dessa anmärkningar bevisa, att de allmänna Cassorna Den 18 J a 11 ii ari i f. m. 275 slå under den allvarsammaste controll, äfven oberoende af Statsrevisionen. Då bär nu blifvit yrkadt, alt man skulle hvälfva ansvaret på de eontrollerande Verken, anser jag sådant vara utan ändamål, om man förbinder Statsrevisionen att undersöka, huruvida Cassan är till finnandes eller icke. Jag tror Lagstiftande Makten göra klokast, om den åt den verkställande öfverlemnar alt bestämma det reglementariska, synnerligen som den ändock har ansvaret för alla afvikelser derifrån.
Detta Utsk. har således förtrampat verkan af R. St:s pluralitet? öfvertygelse och salt sin tanke i stället. När man granskar följderna deraf, så kan Den 24 Ma j. kan man icke undgå alt finna, att om också formen ur bokstafsenligt iakttagen, så är dock resultatet stridande icke blott mot sanningen, utan mot det allmänna begreppet om ära och tro. I förlitande på detta allmänna begrepp om ära oell tro, samtyckte R. o. Ad. att afsuga sig sin sjelfskrifna representationsrätt, men gjorde det likväl icke annorlunda än i förening med villkoret af ståndsval. Det är således icke en sanning att R. o. Ad. ovillkorligen afsagt sig sin sjelfskrifna representationsrätt. Detta begifvande är återtaget i oell med detsamma som det villkor, hvilket var fästadt vid uppfyllandet deraf, icke blifvit iakttaget. Befinnande mig således i valet mellan hvad sorn ar sannt, hvad som är öfverensstämmande med ära och tro, på den ena sidan, och hvad som är formenlig!, på den andra sidan, så anser jag mig uppfylla min pligt, då jag går till det förra alternativet, och dervid handlar jag icke annorledes, än i full conseqvens med de protester, som jag afgifvit till prot., då Const.Utsk:s förslag till voler:s-propos:r af förstärkt Const.- Utsk. här förevar. Jag ligger troligen i grafven vid nästa riksdag — jag önskar det åtminstone hjertligen — och kan således icke då motverka detta förslag; men jag lemnar åt mina härvarande medbroder af samma tänkesätt, att påminna sig det villkor, med hvilket R. o. Ad. frånträdt sin sjelfskrifna representationsrätt. Måtte de icke förgäta detta! Jag anhåller om återremiss af betänkandet. Frih. Hamilton, Hugo:
Hvad angår den åberopade nödvändigheten, att bestämdt känna, huru mycket af Eanquens, såsom utelöpande, upptagne sedlar, verkligen må finnas qvar i rörelsen, så hafva Rikets Ständer, genom den vid Utskottets Memorial hibo 15 bifogade -Tabell hho 3, blifvit i tillfälle inhemta, att, enligt Eanquens bokslut för år 1822, ej finnes utelöpande af större sedlar, som allt ifrån början ända till 1802 års slut utgifvits, mera än den obetydliga summan af 35,8°o R;dr, och af smärre sedlar på D:r Kunt R:dr 63,914: 24; hvilka summor, om de också skulle kunna betraktas såsom en tili största delen imaginair VexelBancoskuld (sorn likväl ingalunda är förhållandet, emedan af dessa äldre sedlar några, nästan hvarje vecka, ännu i Uanquen presenteras och inlösas) i alla fall stå J ig5 Banco Utskottets Betänkanden. ganska ringa förhållande till ett sedelhelopp af s6 å 37 millioner. Totalsumman af utelöpande aldre, på dubbla blad utgilne 3 och 2 Ihdrssedlar utgjorde vid samma tid ej mera an E:dr 2.020,753, och dn bland hela den återstående massart ingen enda sedel således haft längre omloppstid än 20 år, lärer något särdeles betydligt afdrag å densamma ej kunna förmodas. BancoUtskottet delar på, dessa anförde grunder, fullkomligen sednaste Bankoutskott» yttrade öfvertygelse, och tror, att den i ofvanberörde måtto föreslagna anstalt å ena sidan icke kan anses behöflig, och å den andra ofelbart skulle medföra ganska menliga följder.
Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 2Z Julik. Prest-Ständet den 2; Borgare-Ständet d. 2; , - , - Bonde-Ständet dLZ Wördsamt Memorial! högloflige Ridderffapet och Adeln har, genom Ut, drag af desi Protocoll under den r6 dennes, till Banco-Utffottet behagat återremittera Utskottets afgifne Utlåtande om Banco - Werkets tillständ och förwaltning ätföljdt af derwid'lgjorde anmärkningar. Herr Friherre Jacob Cederström, harr:» Fästat Högloflige Ridderstapets och Adelns 'wp. mark - 1974 Den 2Z Julik. märksamhet wid föl/ande uttryck uti Banco, Utssokters oswannämnde Utlåtande: i . "finner Banco-Utssottet ssjäl, att till Herrar Fullmägtigcs widare noggranna uppunärksamher öfwerleuma, der i händelse Hädanefter naara steg af Götha Canal, Direclion ssullc widtagas, stridande emot de för bewilijandct af Bankens biträde till Götha Canal, anläggning widhäftade willkor och förbehåll, Herrar Banco, Fullmägtige da ej underlåta, att ester s,a företeende anledningar iakttaga, hwad till behörigt handhafwande af Kongl. Mattts för Canal, Wcrket i Räder utfärdade föreskrifter, uri hwarje fall kan finnas närmast tjenande:" Herr Friherre Cederström ogillar Redactivnen af denne mening, såsom innefattande, utan anförde ssjäl, en Götha Canal, Direktion förolämpande bessyll, ning, att haswa brutit emot de willkor och förbehåll, som arv stadgade för Bankens biträden. Och åberopas harwid: r:o. Riksens Ständers undcrdaniga ssrkswelse till Kongl.
Maj:ts och Rikets Stats-Contoir erhållit sin aflöning; hvaremot kostnaden till anskaffandet af den beklädnad , sängkläder samt eldningsoch lysnings-persedlar utgått från nämnde Flottas Nybyggnadsoch Underhållsfond' varande desse Fångars ordinarie Contante sflöning för 1823 beräknad till . 5,387: 6. a* Beklädnads-kostnaden till i,S75J samt kostnaden i och för sängkläders upphandling och underhåll, jemts eldningsoch lysnings* persedlar till 250: Tillsammans R:dr 6,912: 6. a. Berörde fond har äfven hittills varit bela-; stad med aflöningen samt kostnaden till beklädnad, sängkläder, eldningsoch lysnings-persedlar xn. ro. för allmänna Arbets-karlame i Carlskrona, till följande belopp, nemi.: Sängkläder » ; i .; . j . » 500: — Eldningsoch lysnings-persedlar, traktamente för Befälet, Skrifmaterialier m, m 2,030: —< Tillhopa R:dr 11,226: i6. En lika summa har årligen erfordrats till aflöning m. m. för de arne Compagnier allmänna Arbets-karlar till lika styrka, eller inalles 200 man, hvilka blifvit organiserade på Fästningen Kungsholmen vid Carlskrona, att derstädes vid samma Fästnings iståndsäitande användas, och har denna Saraena utgått, dels af anslaget för Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, 79 3 berörde Fästnings reparation, och dels af allmänna Fångvårds-fonden. Så äro äfven på Riks-Statens Tredje Hufvud-Tittel, till utgående af Anslaget för FörsvarsVerket på det hela, upptagne årliga kostnaderne för öfrige på Rikets Fästningar varande Fångars och allmänna Arbets-karlars beklädnad, sängkläder samt eldningsoch lysnings-persedlar.
sig, dessa kolossala landskapsbilder, hvilkas motiv i och för sig själfva äro af ringa betydelse, d. v. s. en detalj af ett landskap i öfverdrifvet stor skala, om ej det förmedlande figurelementet funnes. Landskapsmålaren har således stora svårigheter att Öfvervinnä för att frambringa ett konstverk af den halt, som har verkligt värde; han har därföre såsom hjälpmedel tillgripit — stämningen, » — den där stämningen, som alla skola bråka om nil för tiden ». Särskildt nu pågående utställning har däraf några prof, som värdigt representera denna genre; dessa ljusa, luftiga bilder, hvilka ovillkorligen måste tilltala äfven den mest inbitne motståndare till den moderna riktningen inom landskapsmåleriet. Jag vill ingalunda försvara en del ända till sjuklighet gående dimbilder, om hvilka Albert Wolff en gång sade: » de äro ej målade med olja, ej ens med terpentin, de äro målade med morfin ». Det är för den sunda, allvarliga, på trägna studier och upprepade försök grundade uppfattningen af naturen, som jag med några ord vill bryta en lans. Konstnären, som förr gjorde en mindre skizz eller hastig studie i det fria, målade sedan helt lungt sina taflor å ateliern och kom därföre ofrivilligt in i ett mörkt, brunaktigt manér, som föga motsvarade den natur, han ville återgifva; med ett ord, det saknades luft och ljus. Men allt efter som naturen och endast den uppställdes såsom rättesnöret för målarekonsten, sågo sig san-ningssökarne nödsakade att göra sina bilder färdiga ute och genom upprepadt sorgfälligt studium af lufttonerna insågo de, huru ljust allting i naturen i själfva verket står; en och annan slog naturligtvis öfver, men resultatet blef dessa luftiga bilder, dessa äkta, friska bitar natur, hvilka slagit konstvännerna med häpnad. Naturligt är, att publiken, som ej, i likhet med artisten, observerat naturen med det allvar, som är nödvändigt för att förstå den, skulle känna sig föga hemmastadd vid en sådan uppfattning, allra helst som ögat vant sig att se målningar genom den gamla skolans brunfärgade glasögon.
Ad. d. 3 sisth Mars £ m. beslutat skola hvila , tills underrättelse ankommit om BondeSt:s beslut i ämnet, Lief nu, sedan genom prot.-utdr. af d. i3 i sistnämnde månad inhemtats, att BondeSt. till Oecon.Utsk. remitterat de ifrågavarande motionerna, å nyo föredraget för B. o. Ad., som, med godkännande af samma memorial, instämde i nyssnämnde af BondeSt. beslutade remiss. Sedan R. o. Ad. d. 3 sisth Mars e. m. beslutat, att Frih. Cederströms, Jac., d. 27 Febr. på bordet lagda anförande, i anledning af Riksdagsmannen Strindlunds motion emottillvägabringande af rättelser i jordeböckerna skulle hvila, intilldess underrättelse ankommit om remissen af sistnämnde motion, och det nu, genom prot.-utdr. af d. i3 sisth Mars, blifvit kändt, att Riksdagsmannen Strindlunds motion af BondeSt. blifvit remitterad till StatsUtsk., beslöt R. o. Ad. att äfven till samma Utsk. remittera Frih. Cederströms ifrågavarande anförande i ämnet. Upplästes å nyo och lades till handlingarna K. Mls d. 24 sist!. Mars f. m. på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, ang:de ifrågaställd utvidgning af Götheborgs spinnhus. Remitterades till Stats-Utskottet: K. M:s d. 24 sisth Mars f. m. på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, ang:de förhållandet med indelta Infanteri-Reglternas beklädnadsmedel; Allm. Besv.- och Oecon.-Utskottet: K. M:s d. 24 sisth Mars f. m, på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, .rörtde ett, på R. Stis begäran, utarbetadt förslag till låninrättning, till understöd för bergsmanshandteringen i Riket.
Februari». modads dryge kostnaders undvikande, öfwerlemnas till Riksens Ständers i Banquen och RiksgäldsContoiret tillförordnade Fullmägtige. Af denna anledning och da tmänne Ständ således stadnak emot tmänne i anseende till sätter att förberörde reviston werkställa, får hos Riksens Högloft. Stander Expedittons-Utskottet wördsamt begära föreftrift, huru härmed i afseende pä Expeditionens npsättande förfaras ina. Stockholm den 17 Februarii »812. Pä ExpeditionS-Utskottets magnar, 8. 6. kermelin. kuävig Norner. Lam. kr. ^irvoZel. ^näers Olotstou. P O. Valerius. Herr Landtmarffalkcn fragade om ej Ridder, skåpet och Adeln anfäge detta nial wara af beftaffenhet, akt afgöras genom Stats-Utfkottet, förstärkt till nämnd genom af hela Ständet anstäldt wal till Förstarknings-Ledamöler enligt 73 §. Riksdags - Ordningen. Bifölls, hwarjemte Ridderjkaper och Udeln anfäg enligt den redan i detta Plenum fattade princip, denna staga böra afgöras af samma nämnd, som med frägan om Flyinge och Dahlby finge befattning. Up - Den 19 Zebruarii. 813 Uplästes ett sä lydande frän Stats - Utskottet inkommit: Wördsamt Memorial! Sedan Slaks-Utstottet erhållit del af de uti de Respective Riks Ständen gjorde anmärkningar wid den delen af Stats-Utstottets Betänkande, som under Bilagan Litt. E. innefattar Militaire - Stakerne till Lands, sä sär Stals-Urstolrec nu deröfwer afgifma desi urlakande och hwarwid Ulstotker till redighecs bibehärande, kron sig böra följa samma ordning, som uti Betänkandet finnes iagktagen.