Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv. och Oscou.-JJtkottevs U.1',tvide N:o 48. ”en ‘tredjedels minskning i sin extra rotehålls-skyldighet, åtaga sigdetslän”diga Knektehållet, sålunda till en tredjedel i numeraira belopj et nedsatt; "och att den, som ifrån de utlyste sammankomsterne för detta ändamål ule”blifver, lemnar intet eller vilkorligt svar, malte anses icke hafva uppå föreslaget ingått, ulan alltså vilja förblifva vid den oförmedlade extra roterings-skyldigheten; doek atL under tiden den närvarande ordinarie rojte’’i ingen korn me alt orubbad förblifva.” Sedan Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskollen, rom gemensamt fö>etagil behandlingen af detta ärende, genom Kongl. Maj;ts Nådiga Berättelse vid denna Riksdag, om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit, inhemtat, att med den jemkning af sländiga Knekte-hållet i Skåne, hvarom Rikets Ständer vid sista Riksdag gjorde underdånig framställning, någon ålgärd ännu icke kunnat vidtagas, enär regleringen derom vore beroende af extra roteringens i provincen afslulande, men att emedlertid all skyndsamhet blifvit vederbörande anbefalld med de i sistnämnde afseende nödige åtgärd erne; så hafva Utskotten öfvei vägat hvad i ofvanbei örde måtto förekommit samt förhandlingarne i denna fråga å förra Riksdagen i öfrigt innehålla; och alldenstund den af Herr Hallenborg nu väckta motion, som hufvudsakligen är af enahanda syfte med de å förra Riksdagen gjorda yrkanden, samt står i sirid med Rikets Ständers då fattade och till Kongl. Maj:ts
Alla för Räntekammarens, Riksgäldscontoirets eller något under Statens styrelse stående och i Stockholms befintligt verks räkning inflytande penningar skola i Banken insättas för det verks räkning, de tillhöra. De i denna punkt nämde verk, äfven som de, hvilka enligt särskilta instructioner äro skyldige i Banken insätta sina penningebehållningar, åge rätt utgifva assignationer på dessa behållningar å hvad summa, de för godt finna. Mot. Härigenom förblifver Banken såsom hittills en gemensam cas6a för alla i hufvudstaden varande publika verk, hvarigenom dessa vinna både mera säkerhet för förvarandet af sina penningar och minskning i eljest derföre oundgänglige kostnader. 8‘.o. Såsom VexelBcink äger Banken rättighet utgifva sedlar, lydande å Ducater eller R:dr Banco, men med iakttagande af de skyldigheter, nästa punkt föreskrifver. Hvad sedlarnes beskaffenhet, storlek och öfriga förhållanden beträffar, derom stadgar det serskilta Reglementet. Mot. Beträffande sedlarnes beskaffenhet 56o Den 6 Martu, och storlek^ anssr jag för min del, att småsedlarne böra efter dand afskaffas, såsom både vid begagnandet kostsammare än klingande mynt, (troligen utgör nötningen af i million R:dr i klingande mynt under loppet af 50 år vida mindre värde, än kostnaden för underhållandet af en lika summa småsedlar), och tillika af den för Bankens credit farliga egenskap, att genom dem införes i rörelsen sedlar vid tillfällen, då de ej kunna begagnas med mera beqvämlighet ån det klingande myntet, hvilken större beqvämlighet just utgör stödet för Bankens visshet att kunna påräkna sina sedlars omlopp.
Maj:ts den 29 sisth Jan. på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående fortfarande af den så kallade Treskillings-afgiften till Veneriska smittans hämmande. StatsUtskottet: 1:0. Kongl. Majrts den 29 sisth Januari! på bordet lagde Nådiga Propositioner till Riksens Ständer: Angående anslag å Stat för en särskild Provincial-Läkare i Herjeådalen; Angående de så kallade Schlegelska Köpegodsen i Halland, jemte Herr Arnells, Lars, Memorial rörande samma ämne. Angående de så kallade Trippiske Köpegodsen i Halland; Angående ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrénde-Spannemåldns utgöran - Protocolls-Ut dr äg. de af Kungsgårdar, samt derunder lydande hemman och lägenheter ; Angående fortfarande af den utaf Kongl. Mai:t inrättade Provisoriska Läne-Styrelse på Öland. 2:0 Kongl. Maj:ts den 29 sistl. Januarii på borget lagde Nådiga Skrifvelser till Riksens Ständer: I anledning af Riksens Ständers vid sista Riksdag gjorde underdåniga anmälan, rörande väckt fråga, om försäljning under Skatlemannarätt af Kungsgårdar och Officers - Boställen ; Rörande den, i följd af Riksens Ständers underdåniga begäran, skedde undersökning om Kronans förpantade Hemman och Lägenheter i Riket; Angående Kongl. Maj:ts sednaste Nådiga Beslut i den vid flere föregående Riksdagar förehafda fråga örn nedläggning af Löfås Silfververk ; Angående de af Kongl. Majrt infordrade upplysningar och Kongl. Maj:ts derefter vidtagne beslut i den vid sistl. Riksdag förekomne fråga, rörande Allmogens i åtskilliga Härader i Malmöhus
Pr. II Band. 40 628 Dm 7 Martil. delvärdet^ bestämning tryggad emot den förlust, för hvilken han nu genom dess obestämdhet och ombytlighet är blottstäld, skall deraf fast mera hemta en nu och iänge saknad anledning både att låt* sina penningar innestå hos låntagaren, så framt de för öfrigt äro säkert placerade, och att äfven utlåna sådan* penningesummor, sorn han för närvaran* de låter ligga ofruktbara; enär han kan hysa en grundad förhoppning att de vid återbetalningen skola äga lika redbart värde som vid utborgningen. Jag fruktar tvertom, att om den ifrågavarande så önskliga myntbestämning ej sättes i verkställighet, så torde man snart få förnimma att betydeliga penningelån uppsägas; emedan Capitalisten då måste blifva betänkt på, att i tid rädda sin förmögenhet, och på ett eller annat sätt realisera sina fordringar, innan myntrepresentativerne ytterligare försämras och närma sig till likhet med värdelösa assignater. Beträffande vidare den yttrade farhåga; att, i följd af VexelBankers öppnande till ledlars invexling, Bankens silfverfond skulle utömmas och föras ur landet, samt de oinlöste i omlopp qvarblefne sedlarne derefter sakna allt värde eller åtminstone betydligen förlora i värde; så får jag först och främst anmärka, att om Realisationsoperationen blifver någorlunda väl beräknad, hvilket jag har någon anledning att förmoda, skall den händelse icke inträffa att Bankens silfverfond till den grad uttömes, att Banken icke förmår fortfara Den 7 Martii. med sedlars invexling vid anfordran; och så länge denna invexling fortgår eller icke vägras» kan sedlarnes silfvervärde icke förminskas. Hvartill skulle det då båta att tillvexla sig silfvermynt emot sedlar som, så beskaffade, äro ett vida beqvämligare och lättare bytesoch circulationsmedel? Men antagom, hvad jag ej anser för sannolikt, att misstroende till Bankens förmåga, och fruktan för, att den i längden ej skulle kunna uthålla profvet, föranledde till dess nu varande silfverfonds uttömning.
Lagberedningens förslag har dock varit nyttigt, i ty att det visat att den gamla idéen om ärans förlust, af hvilken Beredningens förslag är ett vanslägtadt barnbarn, icke har någon framtid att hoppas, utan säkerligen skall utdö, när allmänheten får närmare begrunda ämnet. Föreskriften derom, att vissa brott medförde förlust af rättigheten “att föra annans talan inför rätta11, bade Beredningen, efter mitt förmenande, bort placera i Rättegångsbalken, heldre än i allmänna Strafflagen. Hans Excellens Hr Justitie-statsministern har ock, i nedanåberopade protokoll, yttrat: “Hvad angår rättigheterna att till allmän befattning välja och att föra an“nans talan inför Rätta, tillhör det, efter mitt omdöme, rätteligen icke Strafflagen “att derom meddela bestämmelser." C) Hans Excellens Justitie-statsministern har inför Kongl. Maj:t, den 23 sistlidne September, i afseende å Lagberedningens nyss omförmälda förslag, angående påföljden att den dömde ej finge i allmänt värf brukas, yttrat följande: “Emot ifrågavarande stadgande förekommer, efter min åsigt, utom hvad “jag här ofvan redan anmärkt, att villrådighet skulle uppstå huruvida omförmälda “påföljd vore att anse för vanfrejdaude eller ej, hvarom likväl visshet borde ega rum, Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 87 “bland annat vid tillämpning t. ex. af föreskrifterna i 17 Kap. 7 och 29 §§ Rättegångsbalken samt de särskilda författningar, som bestämma god frejd såsom vilgor för utöfvande eller erhållande al vissa rättigheter. Vid stiftande af strafflag “kan gällande lagstiftning i öfrigt, om hvars ändring ej är fråga, icke lemnäs “åsido, utan strafflagen måste sluta sig till densamma; och förty torde i straffla“gen böra bestämmas, hvilka brott medföra vanfrejd eller ej. På dessa skäl grunda sig de i det nu af mig i underdånighet anmälda förslag, i stället för Lagberedningens ofvanberörda stadgande, förekommande bestämmelser.
Rör, 2s8 Den 4 December. Rörde af de förluster wi gjort, med en plägad de hågkomst alt se wära fordne landsmän under en främmande spira, med full öswertygclse atk wära inre oredor, att wara betryck ej kunna ashjelpas, innan wi tryggar Staten, hade jag welat upmana delta Ständ, och önskat alt min upmaning hade framträngt til! hela Swenska Folket, att willigt ga Konungen till mötes i Hans anstalter lil! Landels försmår. Jag har troll att den stunden kanske aldrig mer skulle komma, dä beflutel om kraftiga steg dorti!! kan rågås, utan att af wära grannar nyttjas säsom en krigsorsakoch att om wi nn sörsnmme ögonblicket skola wi förr eller senare, magrlösc i snaran, ängra wär oenighet wart mihtrocnde och wär feghet. Sedan »u Hans Maftstt befalt att hela srägan skall hwila, will jag blott här högtidligen förklara för mig och de mina, att wi häld, re dö med wapnen i händcrne, än willigr böja os; under nägot oks Jag kan ej instämma i Herr Oripsnvalclts alch. je, sa lange jag ännu ser Landets fara möjlig. Ma tiden en gäng wisa huru wärdig den warit den, hwilkeu säsom Nationens ombud, är skyldig att anse det Allmännas wäl för sin högsta Lag. Men olikheten i öfwerrygelse i detta fall hindrar mig ej akt instämma i hanö förslag, att wi med en stor Deputation mätte tivwagta Hans Maj.-tDet är billigt att wi betyga Honom wär tacksamhet för den mildhet hwarmcd Han behandlat willade men i själ och hjerta redlige Medborgare: och framför alt är dek Ost wärdig! art genom en sadan Deputation förklara inför Konungen att ingen Swensk Adelsman skall swika när Han kallar ost till sirid för Landers och frihetens sielfbestäiid. Härtill yttrades bifall. Fri - Den 4 December.
Betänkandej i anledning af väckt motion om tillhandahållande pä allmän bekostnad_, af ett officielt Dagblad å vissa uppgifna ställen. Uti en inom Högv. Preste-Ståndet väckt, lill Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Herr Prosten Traneus anfört, hurusom erfarenheten ådagalagt behofvet af ett officielt blad, eller en Tidning, som upptoge icke allenast Regeringens samtliga lagstiftnings-beslut, samt dess utnämningar ocb förordnanden, utan ock menigheters sådane beslut och åtgöranden, som voro af natur att behöfva blifva allmänt kända, äfvensom enskildes legala annonser. Yäl hade, för afhjelpande af detta behof, tid efter annan, försök blifvit gjorda, såsom med utgifvandet af det så kallade års-trycket, deri utkommande Förordningar och Stadganden registrerades, samt Postoch Inrikes Tidningar, hvaruti, enligt uppkommet bruk, sådane kungörelser införts, sorn bordt blifva mera allmänt kända, äfvensom Konung Gustaf III, efter att hafva tilldelat Svenska Akademien, för att försäkra densamma om någon viss årlig inkomst till betäckande af dess utgifter, privilegium på utgifvandet af nämnde Tidningar, genom cirkuläret den 22 December 1791, anbefallt alla Kollegier och publika Verk att meddela Akademien sådane underrättelser, som uti Inri-, kes Tidningens slut vanligen infördes, och gifva alla de upplysningar, Akademien begärde. Men dessa åtgärder hade icke ledt till det ändamål, som åsyftades. Års-tryckets ofullständighet hade insetts allt mer och mer. År 1825 hade Svensk Författnings-samling börjat utgifvas och från början af Bih. till R. St.
Då likväl största delen al de rustande uppå denna framställning icke ville ingå, men Rikets Ständer, vid påföljda eller 1828—i83o årens Riksdag, under öfvertygelse om nyttan af berörde anstalt, förmodade, att, efter undanrödjande eller förminskande, i hvad möjligt vore, af de olägenheter, dem de rustande af den nya inrättningen sig föreställt, en förnyad proposition i detta afseende skulle af de rustande med större beredvillighet emotla°as, O O 7 bade Kongl. Maj:t, på af Rikets Ständer föreslagne förändrade grunder, lålifc uppgöra project till förnyade framställningar till de rustande, dels om inrättandet af Directioner för anskaffning och underhåll i fredstid, vid indelte, beridne och afsutne Rusthålls-Regementen och Corpser, af manskapets beblädnads-, remtygsoch bevärings-persedlar samt, vid Cavalleriet derjemte, af sadelmunderingar och hästbeslag, dels om en serskild passevolance mellan krigsfonden och de rustande, till beredande af lindring och bestämdhet i de utomordentliga kostnader, sorn för de rustande under ett fälttåg vore oundvikliga, hvilken sednare framställning skulle göras endast Lill rusthållarne vid de Regementen och Corpser, hvilkas samtliga sqvadroner och compagnie!’ på den förra ingått.
Vidare har förekommit Riksens Ständer, huruledes de olägenheter och det lidande, som möjligen kunde tillskyndas en lordrings*egare hvilken gjnom inteckning vunnit pant-rätt i ett vattenverk, i händelse detta, utan hans vetskap och förut ställd säkerhet för hans fordran, finge förstöras eller till minskning iMfess värde förändras, syntes påkalla vidtagandet äf ett medel , hvarigenom Inteckningshafvare matie emot dylika vådor kunna försäkras. Af sådan anledning hafva Riksens Ständer ock i 6 §. låtit inflyta ett stadgande, sorn Riksens Ständer anse för ändamålet lämpligt, enär intecknings-hafvare derigenom sättas i tillfälle, att, vid frågor af förevarande beskaffenhet, bevaka sin rätt och kunna för dess förvarande vidtaga nödige åtgärder. Under profningen af stadgandet i Lagförslagets 7 §., att Jordegare och Vatten verks-egare ega välja hvardera tvänne Gode Män, att med Landtmätaren deltaga i undersökningen, och afgifvandet af utlåtande, rörande sättet och vilkoren för bifall af en Jordega res väckta påstående om rifning eller ändring af ett vattenverk, hafva Riksens Ständer icke förbisett den stora fördel vid afge irandet af enskiftes-tvister, som vinnes derigenom, att den medlande magten är lemnad i personers händer, hvilka af Parternes eget för - 584 Underdåniga Sirifvelser» troende dertill blifvit kallade; Men med särskilt afseende på ämnets vigt och då Riksens Ständer icke kunnat tillbaKahålla den farhåga, att, i följd af bristande kännedom om de egenskaper, sorn lios Gode Män, valde för ifrågavarande tillfällen, böra finnas, detta förtroende ofta nog torde falla på personer, saknande förmåga att uppfylla sitt kall, i hvilken händelse antingen Landtmätaren skulle kommaatt utöfvaett större inflytande,än sotn vederborde, eller anledning gifvas till fortsatta stridigheter , hafva Riksens Ständer trott ett medel böra upp-i sökas, som, jemte bibehållande af jordegares oell vattenverks-egares rätt att tillkalla Gode
Törsta Classen . 5: *—■ Andra d.'o 8: — Spelman, Härads och Sockne, i Två Classer: Första Classen . 5: —<«» Andra dio » • 3: —“ Torp och lägenheter', som på längre eiler kortare lid äro afsöndrade från siri rätta Bohlstad, och sådane, som från äldre tider blifvit upptagne från Socken-All* männingarnes utmark , äfvensom till enskildas nöje och beqvämlighet upp* förde åbyggnader å upplåtne platser, Värderas och utgöra Bevillning lika med ali annan jord på landet , samt fastigheter i Städerne Alla öfrige Torp och Lägenheter inbegripas under hem. martens värde och komma således icke att särskildt taxeras. Trädgardsmästare på landet; lika med dem i Städerne Utjordar och Urjjällar, som ej äro i hemmans värdet inbegripne, anses, efter deras beskaffenhet, lika med all annan jord. 8, Mom. Be filin i rtg sTJtskattets Betänk an den. 689 'g Mom. Alla på landet vistande personer, •Stom idka handel, sjöfart eller annan Borgerlig näring, och icke tili afgift efter denna Artikel äro uppförde eller derifrån fritagne, erlägga enahanda afgift sorn personer i Städerne, med hvilka de kunna jemnföras; äfvensom alla öfrige personer å landet af bägge konen, hvilka till något visst Stånd icke höra och här ej äro nämnde, taxeras för rörelse, näring och yrke, i likhet med personer af enahanda vilkor och inkomst, så vida det ej styrkes, att de å annan ort taxering •undergått-. ' i 4- ■Bellini: g af Bergverken, s$ ock af -särskildta MannJo elmier, Fabriker, Verk och 'Inrättningar pr L,andel. l Morn. Af alla nedan anförde Verk, hvilka uppskattas enligt föreskriften i lil Art. af detina Stadga-, erlägges Bevillning efter enahanda grund, som för annan Egendom, med Två B:dt för Tusende af värdet, och i samma förhållande för c-tt mindre, nemligen1: Alunbruk.
Do i sådant afseende föreskrifna skallgångar, äfvensom inrättandet af jaglplatser, hade nemligen i allmänhet icke medfört det dermed åsyftade gagn, och hvad anginge det jemförelsevis verksammare medlet, eller premiers utdelande för fällda eller fångade skadedjur, borde föreskrifterna derom bringas lill närmare öfverensstämmelse med det, sedan jagtstadgans utfärdande, minskade penningevärdef, enär dessa premier eller s. k. skottpenningar, som utginge med 12 skillingar banko för hvarje skott, icke längre kunde anses såsom en lämplig belöning, motsvarande den möda och tidspillan, som vöre oskiljaktig från rofdjurs-jagten, hvaraf ock följt, att åtskilliga landsorter, hvar inom sig, med begagnande af den uti Kongl. Cirkulär-brefvet den 19 Augusti 1823 medgifna rättighet, träffat öfverenskommelse!1, all, med derå erhållande nådig fastställelse, låta utdela högre skott-premier. Rikets Ständer, som fullkomligt uppskattat vigten deraf, att jagten efter rofdjur uppmuntras, hafva ock ansett, att de uti 3 art. 3 § af Kongl, förordningen den 13 April 1808, angående jagt och djurfång, sådan denna g lyder i Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830, utsatta skottpenningar, som beräknas efter 12 skillingar banko för ett skott, ifrån 12 skott för en björn, 9 skott för en varg o. s. v. lill j skott lör en falk, böra, med afseende å det förminskade penningevärdet, något höjas, för alt utgöra en lämplig uppmuntran för roldjurs ulödande.
Åkern begagnas alltid öppen i vissa trakter, fördelad, efter tillgång på gödsel, i 3, 4 till 5 års skiften, hvaraf ett trädes, ett besås med råg, korn eller blandsäd efter föregången gödsling, samt ett, två eller tre med svagare blandsäd eller bafra. Inom sydliga och medlersta delarne af Länet följes allmännast det vexelbruk med säd och gräs, som från trakten af Falun alltmera blifvit i orten spridd under sednast förflutna etthundrade år. Andra växtföljder förekomma dock äfven med en mindre del, upplåten åt foderväxtodlingen, sorn dock efter hand alltmer och mer tilltager, och odlingen af andra rotfrukter, än potates, har äfven på ett och annat ställe börjat att, jemväl hos allmogen, vinna uppmärksamhet. Den vanligaste omvexlingen är i omförmälde trakter råg efter gödsladt träde, gräs två till fem år, samt bafra eller blandsäd två till tre år, så att omloppet efter jordens vidd och beskaffenhet försiggår på åtta eller tio år. Korn är egentligen icke något allmänt säde, utom på kalkgruset i Rättviks, Mora, Orsa och Ore socknar samt på Sollerön. I några af de öfre Dalsocknarne, der råg och rent korn föga odlas, brukas blandsäd af korn och bafra på gödslad eller starkare jord. Såsom andra och tredje sädet efter gödslingen nyttjas i några socknar blandsäd af korn, bafra, vårråg och gråärter. Dessa sås äfven oblandade, förnämligast i de socknar, der korn, enligt hvad ofvanberördt är, allmänt odlas. På bafra, som i det hela taget är Länets hufvudsäde, blifver skalet understundom å vissa ställen groft och vigten derigenom mindre. Potatesodlingen har bibehållit sig allmän och är snarare Berättelse öfver Stora Kopparbergs Län åren 1848—1850. 2 10 i tillän aftagande, oansedt den förstörande sjuklighet, som i andra delar af riket hotat att tillintetgöra denna vigtiga rotfrukt, äfven hit till orten sträckt sina härjningar.
Björnstjerna skulle jag önska, att fäderneslandet kunde åt sina försvarare bereda en bättre ställning än för närv:de är fallet; meri tillgångarne medgifva det tyvärr icke, och man bör då åtminstone se till, att befintliga författningar hvarken försvåra deras belägenhet eller lägga onödig tunga på kommunerna. Så är dock nu förhållandet. En kommun får en vacker dag underrättelse om att den skall till försörjning afhemta en afskedad soldat. Kommunen får då lof att skaffa sig en kommissionär, som besörjer hans ekipering och hemforsling, och skulle då soldaten olyckligtvis blifva sjuk, så drabbar äfven kostnaden för hans vård å sjukhus kommunen. Det är sarint, att denna kan sedermera återfå en del af kostnaden, men hvartill tjenar det, att kommunen skall på detta vis ligga i förskott, och vara underkastad så mycket onödigt bråk och trassel? Jag skulle för min del icke haft något emot Lönnbergs motion, om jag trott den kunna genomdrifvas, och om jag trott att soldaten i allmänhet hade det bättre i stad än på landet, men åtminstone för en äldre man torde det vara lättare att finna passande sysselsättning och att förtjena sitt uppehälle på landet än i stad. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts framställning. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Då uti Karlskrona är förlagt värfvadt manskap, är jag i tillfälle upplysa, huru det der tillgår i sådana fall, som här äro i fråga. J)å en marinsoldat tager afsked, som ännu är fullt arbetsför, så qvarblifver han vanligen i staden och uppehåller sig med sin der vunna arbetsförtjenst, men i annat fall underrättas fattigvårds-styrelsen i den socken, dit han rätteligen hörer, och hvarom undersökning på lörhand eger rum, att han bör af densamma till försörjning afhemtas. Om denna socken är aflägsen, ombesörjes vanligen hans hemforsling af Karlskrona fattigvårds-styrelse, mot sedan skeende ersättning. K. M:s Befh:de har dermed intet att skaffa, och någon särskild kommissionär behöfves icke Den 14 Febmari e. m. 419 heller dertill, ty den ena fattig-styrelsen anser sig skyldig att i sådant fall hjelpa den andra.
361 jag icke eller rätt fatta, hvaruti det kan komma att bestå, enär det är mera än troligt, att de ändringar uti Constitution, hvilka borde blifva en följd af en utaf Konungen i StatsRådet gillad plan till förändrade Styrelseformer, nödvändigt ifrån Konungen skulle blifva Riksens Ständers ConstitutionsUtskott förelagde, som nådig proposition, vid samma Riksdag då förslaget blefve Riksens Ständer till pröfning förelagdt; kunnandes Constitutionsförändringarne ej i alla fall förr än vid den derefter följande Riksdag beslutas. Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt , Gustaf: Friherre Anckarsvärd har förekommit mig i allt hvad jag ämnade underställa Ridderskapet och Adeln, och jag förenar mig således med honom.—Sedan, såsom Friherre Cederström upplyst, remiss till ConstitutionsUtskottet ej kan äga rum, hemställer jag till Friherre Boije och Herr Rosenschöld, om de ej behagade afstå från den yrkade å~ terremissen till Särskilta Utskottet. Friherre Boijes farhåga för ett prealabelt antagande af grunderne för den blifvande byggnaden, kan jag ingalunda dela. Föremålet för Särskilta Utskottets tillsättande är icke nytt; det framställdes redan ]8o<), och föranledde då till Riksens Ständers underdåniga önskan, hvilken sedermera vid flere Riksdagar blifvit •förnyad; men hvilken aldrig åsyftat någon rubbning af våra Grundlagar, utan endast en förbättrad arbetsmethod, och, om möjligt vore, indragning af vissa Embeten och Tjenster.