Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Nådigt Bref den 3o December i83o har Kongl. Maj:t -förordnat, att Wågbetjeningen vid Stockholms och Götheborgs Jernoch Metallvågar skall för de attester eller förnyelsebevis, hvilka, i och för beläning i Rikets Ständers Bank å Jernoch Metalleffecter på nämnde Wågar, af hemälde Betjening utfärdas, ega att i lösen uppbära, Wågbetjeningen i Bil. till R. St. Jmt, Ombudstn. Emb. Ber. den i5 Jan. 1834- 55 Stockholm i R:dr Banco, och elen i Götheborg i R:dr 24 sk. Banco för hvarje ioo:de Skeppund > hvarå - attesten; eller förnyelsebevisetlyder. Förteckning på de Rikets Ständers underdåniga skrifvelser vid* Lagtima Riksdagen år 1828, 1829 och i83o, hvilka skrifvelser inkommit till Handelsoch Finance-Expeditionen af Kongl. Maj:t*-S Cancellie, jemte uppgift på de i anledning deraf vidtagna åtgärder, 1:0 Angående' förändrad ordning vid utbetalningen och redovis-' ningen af Riksdagskostnads-medien. Inför Kongl. Maj:t i Stats-Rådet anmäld den 3i December 1828. Stats-Contoret förständigadt om innehållet till behörig efterrättelse. ‘2:O Angående marknaders aflägsnande från kyrkor. Anmäld den 29 Februarii 1829. Commerce-Collegium anbefalldt förständiga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att tillse, det marknader, så vidt ske kan, icke varda hällne nära intill kyrkorna. 5:0! Angående af Capellmästaren Haeffner sökt ersättning för en: innebafd lön. Anmäld den 21 Mars samma år och Stats-Contoret meddelad. 4-0! Angående åtgärder för ett ändamålsenligt bedrifvande af fiskerien i Riket. Anmäld den 4 April s. å. Commerce-Collegium anbefalldt, alt, sedan Kongl. Majrts Befallningshafvande i Götheborgsoch Bohus
Utsk, Uti. N:o 12,) S. A. K. Sedan hos Rikets Ständer blifvit Framställde åtskilliga förslag till ull-cul turens befrämjande och uppmuntrande, serdeles med hänseende till Rikets vestra och södra delar, hafva Rikets Ständer, för sådant ändamål och med fästad serskild uppmärksamhet på ull-productionens lofvande framsteg inom de södra och vestra Provincerne, godtfunnit bestämma ett årligt anslag af 2,000 R:dr B:co årligen, att ställas till E. K. M:s Nådiga disposition, såsom understöd för en ull-sorterings-anstalt i Götheborg och en i Malmö, med 1,000 R:dr till hvardera. Hvilket Rikets Ständer få härmed hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840. N:o 98 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig Sept. 1840'.* Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 23 Bondg-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om upphäfvande af allmänna lagens stadganden i 25 Cap. y, ir och 16 $$. Rätte"åings-Balken, med flera föreskrifter angående summa appellabilis. (Lag-Utsk. Uti. Nto 55.) S A. K. Hos Rikets Ständer har under öfvervägande förekommit rättsgrunden för *48 Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Rättegångs-Balken, äfvensom i utfärdade serskilde Resolutioner upptagne stadganden, hvarigenom bestämmes, att vad ej må ega rum emot vissa Under-Rätters beslut i tvistemål af ringare betydenhet; och som Rikets Ständer dervid funnit: att i allmänhet ej må antagas, det ett domslut måste blifva mera ofelbart i sak af lägre penningevärde, än der det omtvistade uppgår till högre belopp, och följagtligen den inskränkning i rättigheten att söka högre
Och deruti ligger ingenting sorgligt; det är samma öde, som väntar oss sjelfva, som väntar allt hvad af menniskohand blifvit bildadt, och som icke bör innebära någonting förskräckande för den, som vet med sig, alt han icke lefvat förgäfves. — Framför allt tror jag, att man i vårt land tydligen bör kunna skönja denna riktning i tidens stora sträfvanden. Man har sagt, att det är Sveriges Stånd, som stridt för vår frihet, verkat för värt väl, och, ”ännu lefvande i fredligt förbund” (såsom orden föllo) lofva trygghet och lycka för del kommande. Jag bestrider allt detta på det bestämdaste. Jag påstår, alt när man så framställer det förflutna, så förvänder man dess vittnesbörd, och när man så talar om framtiden, så missleder man oss genom vanställandet af det närvarande. Jag påstår, all just ståndsförhällandena äro hos oss roten till den oro, som går genom tiden, så väl i dag, som under sekler af vårt lands historia. Just Stånden hafva vållat brytningen och öppnat svalget, som bolande vidgar sig med hvarje dag, och som, efter min tanka, icke kan fyllas, med mindre än alt de sjelfva, liksom en Curtius i forna dagar, kasta sig deruti, och dermed återbringa lill försoning med sig sjelf det samhälle, som de genom sitt split hafva söndrat. För att nu öfvergå lill ett totalomdöme om sjelfva förslaget, så anser jag det, enligt hvad jag förut sökt visa, utgå från en riktig grundprincip, men i tillämpningen vara behäftadt med så väsendtliga fel, att jag icke derlill med godt samvete kan gifva min röst. Förslagets hufvudsakliga felaktighet, som ensam är nog att bestämma mitt votum, består deruti, att del är ensidigt, och åt en enda samhällsclass öfverläter en makt, som icke är motvägd af någon annan.
Man har väi sagt, att här blott var fråga om former, men jag kan icke förstå annat, än att de juridiska formerna här så mäkigt inflyta på sakens afgörande, att de blifva ett och detsamma, helst i alla mål, sorn parsonligen röra Ridderskapets och xVdelns Ledamöter. Jag finner 38 §. så kier, alt jag icke ser, huru den på mer än ett vis skall kunna tolkas, och då hela vår säkerhet beror på efterlefnad af Grundlagar och Ståndsordningar, ser jag det farligaste prejudicat, om vi nu af consideration för personer förbise Lagens bud. Om vi nu göra detta, så skola vi etablera en praxis, hvilken vid många flere tillfällen skall blifva åberopad, och jag skulle icke önska, att det biefve 1829 års Riddarhus och dess LandtMarskaik förbehållit, att i detta fall gifva en praxis, hvarigenom man åsamkade sig den icke serdeles behagliga tacksägelsen af efterkommande, att till dem hafva lemnat prejudicatet af oordning och sjelfsvåld i stället för laglydnad. Herr Tham, TVolratli: Öfver afsigterne hos de röstande å eria eller andra sidan, vill jag icke yttra mig; ty jag tror de höra icke till frågan. Enskildt förenar jag mig med Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie. Då äfven jag yrkade frågans företagande styckevis, var orsaken den, att jag icke kunde bedömma alla punkterna lika. Jag hade såledels kommit i en strid med Den 70 Jnlii. mig sjelf och med ConstitionsUtskottets sista mening. Jag känner äfven, att vid allmänna Domstolar det är Domaren ålagdt, att tillämpa och förklara lagen, då den är otydlig, och saken icke kan utredas annorlunda; samt alt detta åliggande är lika vid preliminäroch hufvudfrågor, men så är icke förhållandet med Grundlagarne, som skola tillämpas efter deras ordalydelse, och 38 §. RiddarhusOrdningen talar icke om form eller sak; utan blott om personer samt beslut om personer. Här hafva vi likväl icke beslutat om personer, ty det står oss lika öppet, som vid förra voteringen.
Vid granskning af ofvanberörde moment har jemväl förekommit, att, i händelse afliden person på flera orter efterlemnat egendom, hvaröfver serskilda bouppteckningar blifvit upprättade, saknar gällande författning allt stadgande om hvad med behållna summan hör förstås, antingen sammanräknade behållningen eller den serskilda, enligt hvarje bouppteckning. Till undvikande af villrådighet vid Författningens tillämpning, synes det emedlertid vara af vigt, alt bestämd föreskrift för omförmälde fall varder meddelad, och då, enligt Rikets Ständers lanka, förstnämnde beräkningssätt öfverensstämmer med håde rättvisa och Författningens mening, har ett nytt moment, innefattande stadgande i enlighet härmed, på sätt förslaget innehåller, uti 3:dje punkten af ofvanberörde §. blifvit infördt. Vidare har blifvit erinradt, att föreskriften i ofvannämnde §. punkten 3:o, rörande fastebrefs chartering, innehölle trenne serskilda, i tillämpningen till olika resultat ledande grunder för beräkningen af det stämplade papper, hvarmed ifrågavarande handlingar skola förses, så aLt, om man nemligen följde den första af dessa grunder; eller -\ af hvad för köpeoch bytesbref är stadgadt, chartan för ett fastebref, der köpeskillingen utgjorde t. ex. 40 R:dr, skulle belöpa sig till 3 sk. och enligt andra beräkningsgrunden, eller :dels procent af samma köpeskilling, till 4 sk. 10 r:st., hvaremot, enligt tariffen, cn tredje bestämmelse af 6 sk. uppkomme, och då i följd häraf tvekan uppstått om hvilketdera stadgande förtjenade mesta vitsord, har, med bibehållande såsom allmän grund för charteheloppens beräkning af gällande föreskrift, det fastebref skola förses med charta-sigillata till en fjerdedel al hvad för köpeoch bytesbref är stadgadt, den vid ifrågavarande moment befintliga tariff erhållit en, i öfverensstämmelse med berörde allmänna grund, förändrad uppställning, på sätt Författningsforslaget utvisar. 622 Expeditions-Utskottels Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 198.
Derjemte och då saknaden af tillräckligt öfverbefäl redan nödgat till underbefälets förstärkande med 94 extra Underofficerare och 177 extra Korporaler, men dessa, såsom alldeles lönlöse, icke kunde förmås att länge i befatttångarne qvarstadna och att tillegna sig den för tjenstgöringen erforderliga mili - tiiriska bildning, samt jemväl, i anseende till aflöningarnes ringhet, svårighet mötte att bilda och bibehålla de för signaleringen under vapenöfningarne nödige hornblåsare och trumslagare, vore de begärda nya löneanslagen för 46 extra Underofficerare, 92 extra Korporaler och 1 Regements-trumslagare, äfvensom förbättrad aflöning för omförmälde spel af högsta behof påkallade. Utskottet anser det vara af vigt, alt sådane åtgärder vidtagas, hvarigenom försvarsanstalterna på Gottland blifva ändamålsenligt ordnade; och då härtill fordras, att den befintliga befälspersonalen må, medelst beviljad, lefnadskostnaden på ön någorlunda motsvarande, aflöning kunna hållas fulltalig, samt att åt densamma Bih. lill R. St. Pral. 1853 & 1854. 4 Sami. 1 Afd. 24 Haft. 5 18 Stats-UlsJcollets Utlåtande, As 69. derjemte beredes nödigt biträde af ett talrikare, för tjensten behörigen bildadt underbefäl, jemte dugligt spel, får Utskottet tillstyrka, att den äskade tillökningen i staten för Gottlands Nationalbeväring må med tillsammans 11,724 R:dr af Rikets Ständer beviljas. 16:o I sammanhang med förenämnda lönereglering har Utskottet till behandling förehaft en från Bonde-Ståndet remitterad, af Riksdagsfullmägtigen Olof Lagergren från Gottlands län väckt motion, uti hvilken Riksdagsfullmägtigen jacob Lindby från samma län sig förenat, innefattande hemställan, att de på Nationalbeväringens stat varande 69'
Jag anhåller att till besvarande få upptaga några deremot gjorda anmärkntr. Man har ansett detsamma ingripa uti allm. lagens stadgande, att uppsäga landbo, då contractet dertill berättigar. Det gör det icke. Denna rättighet förblifver oförändrad. Det blott stadgar skyldighet för den husbonde, som begagnar en sådan rättighet att, för det fall den uppsagde skulle falla fattigförsörjningen Den ta Mats, 397 lill last, under viss tid besörja kostnaden till lians underhåll. Deraf följer icke, att den uppsagde godtyckligt kan pålägga husbonden en sådan kostnad; ty förordningen innehåller uti efterföljande §§ bestämda föreskrifter örn dq förhållanden, under hvilka en behöfvande äger rättighet att begära, understöd, och dessa förhållanden skola hafva inträffat på den uppsagde, innan lian ägde rättighet att mot husbonden tillämpa stadgandet. Detta kommer icke i fråga , då emi-, trädet är stäldt på lifstid. Hvad sjelfva principen i mitt. förslag angår, så veta vi alla, att uti de antika staterna van äganderätten till sak, jus ienle, icke medgifven med den helgd, sorn i de moderna staterna. De antika slnterne erkände icke denna enskilda rättighet så oinskränkt eller i så, hög grad, som de moderna staterna. Det är ett mycket stort framsteg, som de moderna staterna gjort, då de i så Iltåg grad medgifvit äganderätten till ting; men då man vill se detta förhållande bevaradt i en tid, som visserligen icke saknar spår af läror, som sluta sig med behofvet af denna äganderätt , så är det nödigt att de, till hvilkas förmån det sker, också erkänna billighetens grundsats mot den samhällsclass, som icke liar, förmånen deraf och således icke för strängt begagnar deras lagstiftningsrätt, för att inskränka de andras rättighet och förmåga att sätta sig på den punkt, der de förra redan befinna sig, nemi. alt äga någon fast egendom. Erkänner man icke hvad den christ liga pligten bjuder, så. kommer man slutligen till de skakningar, som våldsamt åstadkomma samma resultat.
Ferlin gått inisle om ersättningen, hvilket likväl icke skett, om han låtit Kammarrättens utslag emot sig vinna laga kraft. liela anmärkmsbeloppet, anmärkn:s-proc. deri inbegripen, enär den sistnämnde icke blifvit särskildt utdömd, hade han. väl då fått inbetala eller förskjuta, men dess i författningarne förvarade rätt att, i följd af reservalionskrafvet, summan återfordra af beväringsmanskapet, som af medlen ensamt baft nytta, hade dä likväl varit för honom öppen, och i sådant fall hade jemväl statsverket fått vidkännas anmärkn:s-proc. Att Tit. Ferlin alltså genom berörde förhållande kommit i oskyldigt lidande, är uppenbart, och då det ej kan vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, alt Slaten skall tillskyndas vinst på den enskildas bekostnad, får jag vördsamt föreslå, alt Landskamererare!!, Kammarrättsrådet Ferlin må tillerkä nnas rättighet att af Statens medel utbekomma ifråga var, honom ädömda anmärknis-proc. 102 r:dr 3!) sk. b:co. Anhållande vördsamligeu om remiss härå till II. SlatsUtsk. Bil. Nio li K. Mis nåd. resolution uppå de besvär nu. varande Landskamereraren i Östergöthlands län Kammarrättsrådet P. R. Ferlin i und. anfört deröfver, att sedan K. M:s och. Rikets Kammarrätts Öfverrevisionsdcpartcments Militie-räkenskapscontor, vid granskning af redogörelsen öfver kostnaderne för Norrbottens läns beväringsmanskaps mönstringar och mölen år 1834, jemte anmärkn., alt genom den af Landshöfdinge-cmbetct utfärdade niarche-route nämnde manskap tillagts förhöjning i dagportionen till 50 proc. utöfver det belopp, som jemlikt K. br. d. 27 Aug.
“I ett rum skulle dessutom allting vara af klart, karminrödt sammet mattor, draperier — gardiner också, fast med hvitt siden åt gatan, så att det kom att se gladt och trefligt ut; tapeterna också af sammet — med guldpressningar “ Wissén fortsatte promenaden, rökande och med händerna instuckna i rockfickorna. Piphufvudet med dess värme fördelades rättvist på båda de frysande näfvarne så, att det än hvilade i högra, än i vänstra rockfickan. “Jag tror, att jag skulle föredraga ljusa tapeter och ljusa draperier“, sade han fundersamt. “Tänk — gult sammet och guld — det vore fint! — Och så blef det glada rum — inte den gamla, tunga prakten, som i dina.“ “Jo, det massiva håller jag på“, huttrade Dahlén under täcket. “Och så skulle där vara ett badrum näst intill min sängkammare, så att jag kunde få mig ett varmt bad hvar morgon, innan jag steg upp. — Och så skulle där vara så varmt, att man kunde gå naken hvar som hälst i hela våningen —.“ — Han frös så, att han darrade på målet, men fortsatte ändå: “Och så skulle jag ha en skicklig husläkare, som skulle vara alldeles för min egen räkning och ha lön af mig han skulle noga studera mina sjukdomar, min fysik “ “Nej, hvad skulle du med läkare? Då skulle man alltid vara frisk. — Hvarför skulle man bli sjuk, när man har det bra? — Det blir man bara af umbäranden och fattigdom.“ “Hm — det vete fan“, ljöd det från täcket. “Äfven den rike “ Det knackade på dörren, tre hårda slag. Ifriga som de voro, hade de icke ens hört någon komma uppför trapporna. Därför sprutto de till. Wissén gick att öpna. “Student Dahlén?“ — Brefbäraren räckte fram en lapp. “Jo, det är här.“ — Wissén tog emot den. — “Tackar! — Jag ska’ lysa — det är visst mörkt i trapporna. Han tog lampan och lyste ner brefbäraren, kom så igen, stälde lampan på bordet, vecklade upp lappen och läste: “En assurerad försändelse — tvåtusen femhundra — “ Han afbröt sig och sprang fram till sängen.
Betdnknnåeni ' 161 Compagniet utfärdade Nådiga Reglemente uttryckeligt föreskrifter, det samma Reglemente bör tjena till noga efterlefnad, alldeles efter dess ordalydelse, Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, i anledning af underdåniga besvär, som Magistraten och Stadens Äldste £ Visby anfört deröfver, att Dykerioch Bergsnings-Compagniet under den 20 Augusti 180S förklarat Krono Fogdar ne på Gottland berättigade, att ensarntne förrätta alla der å Landet utom Visby StadsGebiet förefallande A11- ciioner å strandadt gods samt AuctionsProcenten deraf sig till godo beräkna, uti hvilket mål Förvaltningen af Sjöärenderna, Kongl. CommerceCollegium och DykeriCompagniet afgifvit underdåniga Utlåtanden, har uti Nådig Skrifvelse af den g Juli 1811 förklarat, det Kongl. Maj:t icke funnit skäl göra något afseende å den af Visby Stads Magistrat och Äldste gjorde anmärkning, att den i fråga komne förauctioneringsrättigheten blifvit utan deras hörande tillerkänd Kroncfogdarne i Länet, samt, hvad sjelfva hufvudsaken beträffade, ansett genom 9 §. uti 1802 års Kongl. Reglemente för Dykerioch BergningSCompagniet, en tydlig och fullständig föreskrift i afseende på de af Dykeriet bergade varors försäljning vara meddeladj hvadan nämnde §s innehåll borde då och framdeles tjena till efterrättelsej och att i händelse af skiljaktighet emellan Dykeriets ombud, jemte Godsägare, Skeppare och Befraktare eller deras ombud, angående valet af person till Biban? till Prot. 1317.1818, 8afc Saini, N;>‘ 21. 22, IÖ2 Besvoeh Ekon. Utsk. Betänkanden. förrättande af Auction å sådant gods, sorn enligt nämde § får pä Landet försäljas, en Sadan Auctions förrättning då borde Kronofogden i orten uppdragas.
R:dr till en lbärare i Medicina lbegalis, ak 100 R:dr till läkaren ä 8tora Rarnkuset, akR:dr8: 18. 8 körköjning i Libliotkokets anslag, ak 150 k:dr kör Räkenskapers körande samt ak 900 R:dr till byggnaders undorkäll, eldningsoek l^sningsämnon, erkordrade, med akdrag kör dea ak 8undkots-6ollegium till 1,000 R:dr uppgikne minskning i utgikterna, ett ökadt anslag ak R:dr 2,833: 21. 1. 1'illkörordnade 8tats-86or6t6raren samt 8tats-Rädet ansägo väl, att lönevilkoren kör ds vid karolinska Medioo-tlkirurgiska Institutet anställde Rärare, äkvensom de till donna Inrättnings materiella bekok bestämda anslag erkordrado, kör ernående al det med Institutet aksedda ändamäl, åtskilliga tillökningar; men kunno det ak krokossorerne dertill framställde körslag, vid jemförelse med de anslag ook löner, andra veton" skapliga Institutioner inom Riket åtnjuta, vara i klera akseenden nog kögt beräknadt; kvarköre, ook dä Institutets Rrokessorer derjemte kunde, dels innekakva andra tjenstår, dels i egenskap ak Rakare genom practik bereda sig förtjenst, tillförordnade 8tats8eeretvraren ook 8tats-KLde1 i underdänigkst tillstyrkte, att Longi. Msj:t mätte ak Rikets 8tändor ondast äska den körköjning i tlarolinska Institutets anslag, som vore beköklig kör fyllnad i don ak Räroverks-klomitön köreslagna allönings-stat, nemligen Lii. K:o s, 4 ti'// LA/. MdLropoL. kr'// Ii.
Lill någon grundlagsändring, innebära för moget öfvervägande af de skäl och grunder, på hvilka förslaget stödjas, sådane garantier, som i afseende å motioner af enskilde riksdagsmän icke kunna föreskrifvas, så önskvärda de än må vara: så synes uti dessa förhållanden gemensamt tillfyllestgörande skäl ligga för den af ofvananförda §§, alltsedan tillkomsten af nu gällande grundlagar, af pluraliteterna inom Rikstånden godkända uppfattning, enligt hvilken Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer afgifna, dessförinnan i Statsrådet granskade och af dess yttrande åtföljda, förslag till ändring i grundlagarne böra annorledes inom Riks-stånden och Konstitutions-utskottet behandlas, än motioner om grundlagsändringar* väckta af enskilde riksdagsmän. Denna olikhet är ock angifven uti 56 och 81 §§ R. F. samt 29 § R. O., hvilka måste med hvarandra jemföras och betraktas såsom ett sammanhängande helt, emedan endast sålunda en fullständig följd af föreskrifter uppkommer för alla de fall, som vid behandlingen af grundlags-förslåg kunna inträffa. Olikheten består deruti, att i afseende å förslag, tillkomna genom Kongl. Maj:ts propositioner, några modifikationer eller förändringar delvis uti dessa förslag icke kunna ega rum, och att, derest sålunda väckt förslag af Konstitutions-utskottet tillstyrkes, det bör hvila till nästa riksdag, då Riks-ståndens rätt att antaga eller afslå detsamma inträder, oförkränkt likväl ståndens rätt att genast vid den riksdag, då tillstyrkandet inkommer, derom yttra och nedlägga sina tankar i protokollet. Huruvida denna olikhet i behandlingssättet må hafva verkligen varit åsyftad, då genom definitift beslut på riksdagen år 1815 det sednare momentet af 56 § regerings-lormen i grundlagarne intogs, är en omständighet, som, derest den ock nu kunde tydligen utredas, vid detta tillfälle icke kan blifva afgörande. Ty om ock å ena sidan det är behörigt, att lagen tillämpas efter dess grund och mening, återstår likväl, å den andra, frågan, hvilken af de flera meningar, som vid lagens tillämpning vilja göra sig gällande, företrädesvis har anspråk på efterföljd.
LXVI. A. 52. — i anledning af väckt fråga om kungörandet af en förklaring öfver Högloflige Ridderskapets och Adelns vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde Concessioner. LXV. B. 3a5. LXVI. A. 52. — i anledning af väckt fråga om redogörelse för S:t Barthelemy-fonden. Se vidare Stats-, Bevillnings-, Bankooch LagUtskottens med Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets gemensamma Betänkanden. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Ledamöter. Se Lista. Allmänna Magazinslnrättningen. Se Magazinslnrättningen. Allmänningar, Härads-, angående förändringar i stadgandet om utkröningars beviljande derå. Se Utkröningar. Aluu-tillverkningen vid Lowers Bruk, om befrielse från tiondes utgörande för. Se Lowers Bruk. Amerikanska medborgares fordringsanspråk hos Svenska StatsVerket, angående. Se Nord Amerikanska. Amiralitets-KrigsmartsCassän, angående bidrag af Statsverket till. V. i5. Anders Larsson i Gunnarstorp af Elfsborgs Län, om eftergift af straffränta för ett till honom utgifvet OdlingsLån. Se Eftergift. Anmaningarne vid BankoDiskonten och Prot vince-LåneContoren, angående förändring med. XVI. B. 286. XVII. Å. 274. XXXII. U. 325. XXXV. A. i73. Anmärkningar, KammarRätlens, emot Skattdragande och uppbördsman, om viss tid för utfärdande och pröfning af, samt om inställande af gjorde anmärkningar i afseende å Hemmansvärden. XVII. A. 20 r. A. 204. Anmärkningsmedel, om afskrifning af åtskillige. XIX. B. 388. XXI. Å. 27. XXIX. U. 235. XXX. A. 194. XXXIX. E. 226.
Denna lindriga förhöjning förkastades dock af de sammansatta Utskotten, hvilka, med 49 röster mot 42, beslöto bibehållande utaf nu gällande tariff, ett beslut, som, enligt min öfvertygelse, icke fattats, derest icke utaf 112 ledamöter, som de sammensatta Utskotten räkna, 20 vid voteringen varit frånvarande. Ibland de många förslag, som vid behandlingen utaf denna beskattningsfråga inom de sammansatta utskotten kommo under pröfning, framställdes ett, utaf en utaf Bevilln-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 17 utaf Bonde-ståndets ledamöter, som jag anser synnerligen förtjena att utaf Riksens Ständer uppmärksammas. Detta förslag var, alt med bibehållande utaf nuvarande klasser och tariff för all redskap, som drifves med eld, uti en serskild klass, oberoende utaf redskapens konstruktion, förflytta all den redskap, som drefves med ånga, och beskatta den i enlighet med den tariff, som nu är gällande för den redskap, som med ånga drifves uti 4:de klassen. Företrädet utaf detta förslag, äfven framför det, som utaf afdeiningarne blifvit framlagdt, ligger deruti, att det, hvad ångbränningen åtminstone beträffar, frångår ett utaf de principfel, som vidlåda den fordna beräkningsgrunden, ocb bygger en öfvergång till så väl fabrikationens riktigare stalsekonomiska utveckling, som till en på denna stödd säkrare beskattningsgrund. lag bar nemligen redan anfört, hvad som äfven utaf Riksens Ständer länge varit erkändt, att pannans tillverkningsförmåga föga utaf dess rymd är beroende. Detta faktum framstår lili ännu högre grad, då pannan med ånga afdrifves. Den kommitté, som, rörande bränvinsbränningen, till Kongl. Maj:t inlemnade det förslag, som vid sistlidne riksdag till Riksens Ständer aflemnades, fästade ock härvid synnerlig uppmärksamhet.