Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grunden härtill har varit lagstiftarens omsorg att söka förekomma det split och de nästan olösliga tvister, som eljest lätteligen skulle emellan syskon uppkomma; ty motionärernes princip, konseqvent genomförd, leder derhän, att, äfven om alla barnen voro fullvexta, de, hvilkas uppfostran varit mindre kostsam än de andras, skulle derför njuta ersättning. Denna lagstiftarens visa omsorg att förebygga oenighet emellan närskvIda framgår klart vid en jemförelse af 9 och 10 §§ i 12 Kap. Ärfda-balken. I den förra föreskrifves, att om fader eller moder gifvit åt sina barn något förut, sOm är af värde, och ej annorlunda derom stadgat, det skall vid arfskifte beräknas; hvaremot i 10 § förklaras, att hvad föräldrar kostat på sina barn, tili deras nödtorftiga föda, kläder, upptuktelse och bröllopskost, ej må. i beräkning komma. I det förra fallet synes nemligen ej i allmänhet samma tvist om grunderna för afdraget eller beloppet deraf böra uppstå, som deremot blefve följden af ett likartadt stadgande i sednare fallet. Men sistnämnde § innehåller jemväl, att det står föräldrarna fritt, om de vilja, att lägga de andra sina barn något till, som mindre njutit halva. Härigenom har lagen gifvit rättsinniga föräldrar tillfälle att jemna de olikheter, som i följd af uppfostran m. m. emellan barnen kunna uppstå, — och detta synes vara allt hvad den positiva lagen i förevarande hänseende kan åtgöra. Det af den ena utaf motionärerne åberopade förhållande, att oförsörjda barn kunna falla fattigvården till last, kan uppkomma af mångfaldiga andra orsaker än de af motionären antydda, och är af allt för tillfällig art, att nöjaktigt motivera den äskade förändringen i arfslagarna. Samme motionär har äfven åberopat den rätt till underhåll af föräldrars qvarlåtenskap, som blifvit oäkta barn tillerkänd.
Da jag af ätffillige Ledamöter hörr önffas, at de witkor Stats-Utffotlet föresiagit för dem, som ffulle blifwa berättigade at erhälla ^ccorcls-ersättning, at nemligen: de borde til Swerige öfwerkomma och i z är tjena för Lxpe<I-mLs-lön, matte uphäfwas; fär jag härom göra Högloft. Nidverffapet och Adeln proposition. Bifölls. Gref - ^48 Den Z Mars. Grefwe ve la Qarclie. För Någon stund sedan, hade jag den aran foresta, at de som i iv ar njutit LxpcÄLnce-löner och ej under tiden wunr, it befordran eller blifwit xiLcersäs, stulle äga rätt at begära afsked och winna accoiäs ersättning, och anhaller derföre nu om proposition i detta ändamål, pa tillägg endast af orden: eller ej weiat under tiden ^ccoräct emottaga. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition pä detta förflag, hwilken Bifölls. Herr Grefwen och Landtmarskalken fragade derefter, om Högloft. Ridderstapet och ADeln nu ansäge Stats-Utstottets Betänkande bifallit, med de förändringar som genom särskildta beslut blifwit faststalde. Ropades Ja. Herr Grefwen och Landtmarskalken erinrade, at Grefwe vövenlftelm märkt en fräga om tildelande af Inqvartering -at de okllceraro af f. d. Finsta ArmLen, som ril åtnjutande af Lx. xeLknnco - löner til Swerige öfwerkomma, hwarom Herr voricbs uplyst, at tilgang kunde finnas i Boställs-VöLSLN.
Det ar godt om blondiner i Madrid, men sanningen att säga: mánga äro blonda endast genom konst. En annan typ, kanske mera antik, ar afven förhärskande inom aristokratien; det ar den ljusletta, anemiska, med ovalt ansikte och starkt spotskt framskjutande under-. lapp, sådan man återfinner typen hos de stora målarne Pantoja och Velázquez. Ehuru icke skön är denna typ mycket di . stingerad. Man har trott, att Lozojas vatten och därmed sammanhängande ombyte af luft liar åstadkommit förändringen i Madriddamernas utseende, därigenom att det gifvit dem mera friskhet. och rundning. För mig synes det tydligt, att försvinnandet. af det nationelt karakteristiska har till väsentlig del sin orsak uti klädedräktens förändring, antagandet af moder, skapade för andra raser, vidt skilda från vår, som om de än passa dem - val, vanställa oss. Den spanska kvinnan hade funnit formen för sin klädedräkt i modet på Carlos n ': s tid: den korta sidenkjolen, den låga skon och framför allt den mystiska, yppiga, poetiska, svarta eller hvita mantillan äro utan all jam förelse de lyckligast valda attributer för en kvinnotyp, som mera utmärker sig genom grace an genom verklig skönhet. Det nu harskande modet med grofva tyger och glanslösa firger, långods från mankönet, af engelskt fabrikat, langa kappor och waterproofs, dubbelbottnade, breda skodon ock framför allt den franska kapott-hatten, ar fullkomligt tillintet* görande for den spanska skönheten. En kvinna med lång hals och höga axlar, som den engelska kvinnan, tar sig för träffligt ut i Mader efter mansdräktens snitt och den hvita, friska hyn förlorar intet på bruket af halftoner, såsom gritt, beige o. d. En högväxt kvinna kan se ståtlig och förnäm ut i en kappa, som betäcker henne från hufvud till fot, men den lilla, mörka, fylliga, böjliga spanskan krafver kläder af annan: snitt, som mera passa för hennes kroppsform. Den klassiska typen synes battre bevarad bland nchzdas~ i Madrids utkanter an bland de högre klasserna och detta helt säkert därför, att ' chulan bibehåller det förra århundradets mod.
I närvaro af: Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, Hans Excellens, Justitiae-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe. Justitiae-RSden: Schmidt, Alexanderson. 16 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, J\i 25. Hans Excellens Herr Justitise-Stats-Ministern anmälde i underdånighet: l:o. Att sedan Hans Excellens låtit upprätta förslag till nådig skrifvelse till Rikets Ständer om ändring af 7 och 17 §§ i 50 kap. Rättegångs-balken, samt, vid underdånig anmälan af samma förslag i Statsrådet den 3 sistlidne November, Kongl. Maj:t, som funnit att proposition om förändrad lydelse af nämnde lagrum borde, i den ordning 87 § Regerings-formen föreskrifver, Rikets Ständer föreläggas, förordnat, att Högsta Domstolens utlåtande öfver det uppgjorda förslaget skulle infordras; så hade, vid granskning af berörde förslag, hvars lydelse inhämtas af bilagan till detta protokoll, Högsta Domstolen emot förslaget icke funnit något vara att erinra. Och täcktes Kongl. Majit, enligt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, den föreslagna skrifvelsen i nåder gilla. Ex protocollo E. Helling. Särskildt protokoll öfver ett Justitice-ärendc, hållet uti Kongl. Maj:ls Högsta Domstol, Måndagen den 14 November 1853. Närvarande: Justitiae-råden: Engelhart, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Hoffstedt, Gyllenhammar, Iggeström, Qvensel. Éxpeditions-chefen
Men att, när upplåtaren är död eller annars af en eller annan anledning icke kan i frågan höras, hans rättsinnehafvare eller annars den, som för honom eger tala, skall i stället höras, är en så uppenbar följd of de enklaste reglor för lagskipningen, att något uttryckligt stadgande derom icke lärer erfordras; likasom och då, enligt Utskottets tanke, någon misstydning af det i förslaget förekommande uttrycket: »lagliga åtkomst», icke är att befara, Utskottet anser de härvid framställda anmärkningarne icke förtjena afseende. I öfrigt finner Utskottet den framställda anmärkningen derom, att den ifrågavarande författningen borde ega tillämplighet på faslighet jemväl i stad, vara förtjent af särdeles uppmärksamhet. Då nemligen i Kongl. Förordningen den 21 December 1857 rörande sättet för och verkan af intecknande af aftal om nyttjanderätt till fa stighet i stad hänvisas till hvad angående inteckning af sådan afhandling om jord å landet finnes stadgadt, torde, ehuru den motion, som ligger till grund för Utskottets förra betänkande, afser endast fast egendom å landet, konseqvensen likväl fordra, att jemväl i förevarande hänseende, som just angår sättet för intecknings beviljande, enahanda stadgande bör gälla för fastighet i stad, som på landet. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer, för sin del, måtte, Presteoch Bonde-Stånden med frångående af sina redan fattade beslut, antaga en författning af följande innehåll: Lag-Utskottets Utlåtande N:o 86. 5 »Inteckning, som sökes till säkerhet för beståndet af lifstidsstädja eller undantagsaftal eller annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom, må ej beviljas, derest icke dels afliandlingen är af två personer bevittnad eller i annat fall upplåtaren blifvit hörd, dels ock upplåtarens lagliga åtkomst till egendomen blifvit styrkt.» Stockholm den 12 November 1863. Arik. till Exp.-Utsk. den 12 Nov. 1863, kl. 1 e. m.
Regeringsformen, angående den särskilda bevillning, hvarmed de medel skola tillskjutas, som erfordras för betalande af den Rikets gäld, Rikets Ständer garanterat och Riksgälds-Conloret ombesörjer, en åtgärd, hvaraf be villnings-medels ingående till samma Verk, liämtar ett ytterligare stöd; och hvilket Verk, såsom stående under Rikets Ständers styrelse, inseende och förvaltning, uti den mest oinskränkta, af tid och rum, så väl som af all Embetsmanna-myndighet, oberoende granskningsrätt Rikets Ständer och deras Revisorer der utöfva och af Rikets Ständers egne, endast inför dem ansvarige, Fullmägtige alltid kunna ovilkorligen påkalla, erbjuder den största garantien för bevillnings-medlens behöriga disposition och användande till de behof och de ändamål Rikets Ständer bestämt. Jag är således af den tanka, att Rikets Ständer icke böra frånsäga sig den constitutionella rätt de, fast endast i afseende på den så kallade allmänna be villningens uppbörd och controllen dervid, hittills ostördt utöfvat; men hvars öfverlåtande, fastän nu blott till en del äskad, må bända endast skulle i framtiden uppkalla fortsatta anspråk på den återstående delen deraf; och förgäfves skulle man sedan och Den 23 December. 33g efter det häfel mellankommit, söka att återvinna en rätt, som man lättsinnigt, eller för considerationer, en gång bortskänkt. Uppå sådane grunder och med fästad t afseende jemväl på olägenheten deraf, att en del af allmänna bevillnings-uppbörden skulle komma att ingå till ett Verk, och en annan del till ett annat, hvilket med ordningen och sammanhanget af det hela icke kan vara förenligt, får jag, lika med Molionairen, vördsamt tillstyrka, alt med afslag af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i denna del, den personella bevillnings-afgiften, eller den så kallade capitations-bevillningen, må hädanefter, som hittills, till Riksgälds-Contoret ingå. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja Remissen af Motionen till StatsUtskottet.
Constit.Utsk. har ej ansett sig pligtigt att hålla sig till annat än rådslagen. K. RI:s beslut äro icke föremål för Constit.Utsk:s bedömande, utan endast rådslagen, och ifrågavar. rådslag är till punkt och pricka infördt i Constit.- Utsk:s raemor. N:o 7. Huruvida det K. brefvet öfverensstämmer dermed, derom torde Hr Gr. sjelf bäst kunna lemna upplysning. Efter detta korta svar borde jag icke hafva något iner att tillägga. Jag vill dock erinra, att det torde vara angeläget att göra sig underrättad, huruvida Statssecret. för krigsärenderna hade grundlagsenlig rätt att vägra sin Den 3o Juni c. m, 4o5 contrasignation. Jag förblifver vid den tanke, att lian ej Lade rätt dertill, och önskar dem lycka, som anse Rikets väl kräfva, att en person skiljes från sitt embete, som ej är öfvertygad om brottslighet. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då här för en stund sedan blifvit sagdt, att Constit.Utsk. enhälligt fattat sina beslut i förevar, frågor, får jag äran nämna, att, såvida jag minnes rätt, existerade denna enhällighet blott i afseende på det mål, som är föremål för betänk. N:o 7. Hvad det i betänk. N:o 12 förekommande beslut beträffar, reserverade jag mig deremot. Jag ansåg icke rätt handladt af Konungens rådgifvare att tillstyrka ett användande af 18,564 r:dr till lÖneanslag, då Statscont. hade uppgifvit, att bela den tillgång, som möjligen kunde påräknas, ej steg till högre än 19,000 r:dr, och K. M. således, till följd af ett sådant beslut, sattes alldeles ur stånd att för oförutsedda behof göra några anvisningar på besparingarna för de följande åren. Detta ansåg jag icke vara öfverensstämmande med Rikets sannskyldiga nytta och tillstyrkte derföre, att saken skulle såsom anmärkning anmälas hos R. St., äfvensom jag särskildt reserverade mig emot det beslut, Utsk. genom votering fattade. Frih. Boye, Ludv.:
värde och det bekväma til agningssättet af hättan, Utmärkta velocipedvägar. Underrättelse lämalla husmödrar omtyckt konserv. Säljes afsedd att öppnas med nästa hösttermins nas Vestmannagatan 18, 1 tr. t. h. (774) hos hrr Konservoch Delikatesshandlande. början (omkr. 15 aug), kungöras härmed Aktiebolaget TT YNGRE ELLER ÄLDRE FRUNföljande lärareplatser lediga: TIMMER, som önskar inackordera sig E Sveriges Förenade Konservfabriker, 1) 1 föreståndare, l ö n 2, 0 0 0 kr; bör man aldrig underlåta att blanda det med Stockholms Kaffe-Aktiebolag-s år i ett godt hem, där ungdom finnes 2) 1 lärarinna med examen från Högre för Göteborg. berömda Intubikaffe, som af de mest framstående professorer och läkare erför vidare upplysningars vinnande Lärarinneseminarium, lön 1,100 kr. ; torde Kontrollant: Stadskemisten D:r J. E. Alen. kännes, att som tillsats göra kaffet hälsosamt, billigt, drygt och välsmakande vända med bref adresseradt till Sture3) 1 folkskollärarinna med elementarbildparken si 7, g Postkontoret Bolagets ombud i Stockholm: och skyddar man sig äfven därigenom mot kaffeförgiftning, som uppstår vid bruk NILS Karlavägcn, pöste ning, lön 900 kr. BURMAN, 14 Mästersamuelsgatan. Eventuelt af kaffe enbart. Detta Intubikaffe säljes i hvarje välordnad specerioch direstante. (775) lönetil ägg efter visst antal versehandel i paketer å 25 och å 10 öre, men bör man akta sig för alla värdetjänsteår, beroende på skolans utveckling lösa efterapningar, som gå under namn af äkta, prima eller andra benämningar, INACKORDERING. En liten fin affär. och styrelsens pröfning. Sökande, som komUnga flickor hvarför man bör efterse att å hvarje paket är tryckt firmans namn, Stockholms emottagas till inack. i bild. ma att genomgå den af rektor K.
Län, anslag måtte beviljas för tvänne nya Landtmätare derstädes, hvilket vore destornera nödvändigt, som skiftesfrågor ända ifrån åren 1817 och 1818 ännu hvilade oafgjorda; men då Kongl. Maj:t icke aflåtit någon framställning i ämnet till Rikets Ständer, och Utskottet ej är i tillfälle bedöma behofvet i detta afseende, får Utskottet i ärendets outredda skick afstyrka bifall å motionen. 3:o Landt-Staten : a) Erkännande angelägenheten af en efter Landt-Stats-personalens behof och mödosamma befattningar lämpad löne-reglering, hvarom framställning Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 3g. 3 åren 1828 och 1840 gjorts till Rikets Ständer, har Kongl. Majit likväl, enär en omständligare utredning i ämnet erfordrades, och det ej vore lämpligt, att häraf uppkom anledning till Riksdagens förlängande, förklarat Sig vilja låta regleringsfrågan hvila till en annan Riksdag, men emedlertid föreslog Kongl. Majit följande: alt Häradsskrifvaren i Herjeådalens Fögderi, som nu åtnjöt: lön 16 Ridr 3a sk., mantalsskrifnings-provision 100 Ridr och bevillnings-procent 20 ä 24 Ridr årligen, måtte, utöfver dessa belopp, undfå i lön 400 R:dr; att Kronofogden i Leke och Carlskoga Häraders Fögderi, hvars löneinkomster utgjorde omkring 370 Ridr om året, måtte dessutom varda tillagd 4oo Ridr; att tillf. Häradsskrifvaren i sistnämnde Fögderi, hvilken, intilldess regleringen af Fögderien inom Örebro Län kommer i verkställighet, tjenade för ett arfvode af 3oo Ridr, jemte några obetydliga provisioner, måtte tilläggas 400 R;(lr i arfvode; samt att, enär Aska Härads Länsmans-District i Östergöthlands
Maj:t hade redan fattat sitt beslut, då den sednare skrifvelsen från Ridderskapet och Adeln ankom. Skulle Konungen gå ifrån ett redan fattadt beslut? Frågan var då mera ej öppen; och om Konungen ej tinner för godt antaga ett nytt förslag, hvarigenom ett nyss fattat beslut upphäfves, så tror jag, att deruti Den r8 November f. in. icke är något Lagstridigt? Jag hoppas föröfrigt, att Ridderskapet och Adeln instämmer med mig deruti, att då Konungen säger, att han på Ridderskapets och Adelns begäran antagit RiddarhusOrdningen, ingen osanning derigenom blifvit yttrad. Detta uttryck har här nyss blifvit nyttjadt, och min känsla förbjuder mig att deltaga deruti. Friherre Boije: Under det jag tolkar min förbindelse för den talare, som velat återföra discussionen till sitt primitiva föremål. skall jag bedja att få yttra några ord. Bevare mig Gud att sätta i fråga hvarken folkets eller Konungens rätt; ty i detta ögonblick behöfves intetdera; men deremot anser jag, i denna stunden, angelägit*, alt erinra om vådan af, att förmycket spänna krafter, som kunna brytas. Fäderneslandets väl fordrar ingalunda nu en sådan spänning. Ridderskapet och Adeln är till sin pluralitet missnöjd med den Riddarhusordning vi fått, och vi kunna lätt få en annan; men att derföre gå till ytterligheten, att skaka grundvalen för våra rättigheter; derföre böra vi akta oss; och det höfves åtminstone icke oss gamle män. — Jag uttrycker min tanka, sådan jag känner den. Ridderskapets och Adelns rätt har blifvit förnärmad, ty vi hade haft rätt till contraproposition, fast vi ej fått den; men att derföre gå till den öfverdrift, att saga, det den lag vi äga, och sora är i vigtig Den 18 November f. in. i75 form utgången, ej skall lydas vore att Öppna dörrarna för anarchien och folkyran. Må man lyda denna lag, till dess man fått den i riktig väg ändrad.
Sedan Allmänna Besvärsoch Ekoriomi-Utskoltel ansett nödigt behandla, ifrågavarande motion gemensamt med Stals-Utskotlet, så hafva Utskotten densamma i öfvervägande lagh; och hvad först angar de i 2:dra och 4:de punkterne af motionären yrkade dels nya stadganden och dels förändringar i för handen varande föreskrifter, angående recomrnendalion af bref, m. m., få Utskotten upplysa, att Öfver-Post-Directörs-Embetet under den 16 Januari innevarande år till Kongl. Majit i underdånighet ingifvit ett förslag till ny Författning, angående recommenderade bref, som med brefposten skola befordras, och hvilket lill Utskottens kännedom varit meddeldt, hvaruti alla af motionären serskildt vidrörda till delta ämne hörande omständigheter och dervid anmärkta felaktigheter blifvit Siats*- samt Allm. BeSv.- celi' Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o Iö6i i'3> upptagna’ och till rättelse anmälda; oell anse Utskotten, då det Härigenom* är ådagalagdl, att Kongl. Majlis Nådiga uppmärksamhet redan är Vorden fästad på de brister, som föiefihnas uti1 föreskri ('terne rörande ifrågavarande ämne, alt någon åtgärd i detta afseende från Rikets Ständers sida , vid sådant förhållande, ej torde vara af behofvet påkallad.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 3i Oct., kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckta frågor om reorganisation af St frel se-verken, m. 111. Ilos Ilederv. Bonde-Ståndet hafva tvenne motioner i detta ämne blifvit väckta och till Ulskottet remitterade, nemligen: 1:0 af vice Talmannen Nils Persson, som anfört: att behofvet af de förvaltande Verkens ställande under direct ledning och controll af de ansvarige Ministrarne varit insedt och erkändt alltifrån den tid, då här i riBili. till R. St. Brot. 1844- $ Sami. 12 Haft, t 3 Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänkandej IV.-o 61, ket tillämpades den constitutionella grundsatsen, att Stats-Secreterarne skulle vara ansvarige för regeringsåtgärderne, och att detta behof blifvit än mera känbart, sedan regerings-bestyret fördelats på Stats-Departementer, med ansvarige Stats-Råd, såsom Chefer. Motionären har vidare anmärkt, att en framställning från Rikets Ständer i detta ämne, vid närvarande tidpunkt, möjligen kunde synas öfverflödig, enär Kongl. Maj:t i Nåder förklarat Sig redan vara betänkt på att vidtaga nödiga åtgärder i afseende härå, men har likväl trott, att Rikets Ständer, just för att befästa Konungen i denna Dess Nådigst yttrade föresats, samt för att uppfylla en pligt mot nationen, borde i underdånighet frambära den önskan: att Kongl. Maj:t, vid skeende förberedande åtgärder till en ny organisation af Embetsverken, mätte Nådigst afse den grundsats, att, sedan all domsrätt blifvit med sorgfällighet skiljd från de administrativa Verken, dessa alla måtte förändras till Byråer eller Contoir under Stats-Departementen.
Vid granskningen af fondens säkerhetshandlingar, hvilka för öfrigt befunnos i behörig ordning, har förekommit: — 119 — l:o att för en af Ryttmästaren C. W. Hammarsköld utgifven skuldsedel å 4,000 R:dr icke finnes annan säkerhet, än 2:ne såsom hypothek lemnade reverser, hvardera å 4,000 R.dr, af hvilka den ena, utfärdad af gäldenären, är försedd med borgen af Kapitenen P. Hammarsköld och Ryttmästaren Fr. Björkenstam, och den andra är, under gemensam ansvarighet, utgifven af Ryttmästaren Hammarsköld, Kapitenen W. von Ehrenheim och Ryttmästaren Björkenstam, hvilka alla befinna sig i konkurstillstånd 2:o att för ett återstående lånebelopp af 3,000 R:dr säkerheten utgöres af en assuranspolis å gäldenärens lif, jemte borgen för assuranspremierna samt laga införsel uti gäldenärens på stat innehafvande löner, hvarigenom en årlig afbetalning af omkring 600 R:dr, från och med innevarande år, kommer att äga rum, intilldess lånet med ränta varder till fullo återbetahlt. Allmänna Garnisons-sjukliuset. Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammarrätten granskade för år 1848 utan och för år 1849 med anmärkningar samt utvisa: år 1S-18. år flS-lt)* Balans frän föregående året: Uppbörd: Creillt. Utgifter: Bulans till påföljande året: Innestående statsanslag .— 6,090: 7,320: Fordringar 395: — _ 348: 20. De vårdade patienternas antal har utgjort: år fl*4$. år AS49. ' Befäl. Manskap. Summa. Befäl. Manskap. Summa. Dagliga siuknummern har i medeltal uppgått: år 1848 till . 208,6. år 1849 till 185,8.
Att rörande den af 1835 och 1837 årens Stats-Revisorer omförmälte förlust af 10,003 R:dr 44 sk. å Jemtlands Läns UndsätlningsSpanmål åren 1832 och 1833, Revisorerne anse denna förlust hort hafva blifvit vida mindre, om Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet ieke lemnat SlaLs-Contoret i okunnighet om förhållandet ända till år 1835, då Räkenskaperne dit inkommo. 6:o Alt de Län, som häfta för de betydligaste undsällningsskulderne, äro: Norrbottens Wermlands d:o för 60,000: Hallands d:o för 59,668: 4.
Proposition N:o 69. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Jan. 1866, kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ls nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljande af anslag till ny reglering af torg, gator och tomter i Carlstad efter den staden i Juli månad sistlidna år öfvergångna brand; Gifven Stockholms Slott den 2 Januari 1866. För upprättande af plan tili ny reglering af torg, gator och tomter i staden Carlstad efter branden den 2 Juli 1865 utsågs af stadsfullmäktige derstädes en komité, som jemväl borde yttra sig rörande de med denna angelägenhet sammanhang egande frågor, och sedan bemälde komiterade utarbetat förslag till nv stadsplan, jemväl upptagande behölliga utvidgningar dels öster om den s. k. pråmkanalen, hvarest liera tomtegare innehafva kålgårdar, men äfven åtskilliga byggnader före branden funnits uppförda, dels vester ut åt den staden tillhöriga lägenheten Claraborg, dels ock norr om Clarelfvens vestra gren, har Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Wermlands län under den 18 sistlidne December, jemte eget utlåtande i ämnet, till Kongl. Maj:t insändt berörda, af stadsfullmägtige godkända och antagna, förslag med dertill hörande, af Kommissions-landtmätaren A. F. von Wachenfeldt upprättade tvänne ritningar, den ena utvisande stadens gamla indelning och den andra den nu föreslagna; hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet öfverlemnat stadsfullmägtiges af Magistratens i Carlstad underdåniga yttrande åtföljda, till Kongl. Maj:t ställda skrifvelse i delta ämne. Af dessa handlingar och ritningar inherntas bland annat följande: Enligt den föreslagna planen skulle stadsdelarne blifva tre, nemligen: Bib. till 11. St.