Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ot Luxrs. » ^ Lx krotocolls L. 1uneliu8. Uppä derom af Herr GrefweN och Landtmarskal ken, giord proposition, bestöt Ridderffapct och As deln att hoS Kongl Maj:t f underdånighet anhälla, det täcktes Hans Majit af ' e till Riksdags-omkostnaderna an» flagne medlen löta bestrida denna utgift. Medgafs följande fö ändring i Riksens Ständers underdäniga ffrifwelse till Kongl. Maj:t rörande Statsregleringett att uti den Punkt som handlar om formerandet af en Rionde Kmfwudtitel, ämnad för Jordbrukets, Handelns och Näringarncs uphjekpande och underhäll, följande ord ffulle uteslutas: dch tt hivad utöfrve Ett-öunSrade Tusende Riksdaler ut besparingar inflvter mä af Regeringen fritt anrvändas till Statens bästa och dels blifrva en besparing för Sta s-^af n, .els ock genom Lönetillökning för Militairer Sch Civila Embets - och Tjensteman bidraga till allmänna ärendernes förbättrade gäng; och i äället införas följande: börandes dock innan denria Stat formervs framför allt annat utgå de wedel Den 3o April. rosZ som foröras till den för Embets och Tjenstemän beslut» ne Lönetillokning samt till en förbättrad alman Lakarewärd; och kommer alt b vo ad sedermera utöfwer de anftagne 120,000 L-dv uti besparingar inflyter akt anwandas till afbetalning ä Likets gäld; äfwensom i den punkt, som röror ersättning t-ll reducerade Officerare och Under-Officerare tvid Lifgardet till haft, näft efter orden: Stats-wrrkrks Lcvrrser, ftullc tilläggas, pä lika tid,^ Justerades följande underdäniga strifwelse till Hans Kongl. Majrt. Stormägtigste MerNädigste Konung!
Mäta att man bryter löften och att man r anledning deraf ian efter wedergäluungs ratt förklara de skulder förfallna som Fransta undersåtare aga derföre att hwad Swensk man i Frankrike aner att fordra ej betalas, sä anser jag staten lör förlusten af Domainerne i Pommern med flere andre förluster staten gjort gemm Fransta infaller derstädes - Den iZ Julii. des hafwa prioritet tili ersättning framför de Handlande, äfwen sär jag anmäla, alt dä en stor del af desia fordringar lärer wara i Swenst mans hand, blefwe der att godtgöra wista Swenste man pä andrs Swenste mäns bekostnad,- ocp finner jag i alla fall ärendet fa inwecklavt ock olillräckiigen ulredr, alt äkerremist lärer blifwa nödwändig. (Grefwe hörnor, .^clololr 6öran: Det amne som nu utgör föremålet för Ridderstapet och Adelns öfwerläggning, onekeligen bland dem som icke kunnat komma i fräga utan en tidpunct sä rik pä besynnerligheter, sa utmärkt af owanliga omständigheter; men just derföre bör det ocksä dömmas efter grundsatser swarade emot en sä oförivgntad stallning och sä owanliga behof, Förhällander Stater emellan kan icke grundas pä annat an raci^rocite. Rar man i närwarande fall will underchka beskaffenheten afven nu föreslagne mesure, mäste man betrakta saken i sitt enkla förhällande och i anseende till sina följder. Det steg att afstrifwa Fransta undersatares fordringar hos Swensta Kronan, är en följd af Fransta Kejsarens beslut att annulera Swensta undersatares fordringar hos Fransta staken. Swensta folket af alder kändt för sin redlighet, och som genom den samma wunnit ett förtroende som salt dct i tillfälle att hos utlänningen uptaga län wida utöfwer hwad desi tillgångar syntes kunna medgifwa, har derföre icke brutit emot sine grundsatser, atr der emot ett annat samhälle anwändt den »vedergällningsrätt som delsammans förhällande päkallat.
Vetenskapen och religionen äga sina organer inom samhället ordnade ; för samtiden återstår att rättfärdiga sina anspråk, genom sådana inrättningar, som på öppen och banad väg komma alt leda den sköna konstens förädlande njutningar in i nationens hjerta. Den stora betydelsen af detta från thronen utgångna förslag måste af hvarje frihetens vän erkännas, och bemötas med den frikostighet, som det ädla, för ett fritt folk nödvändiga, och således för oss alla lika vigtiga ändamålet påkallar. Re - Den 17 October f. m. 153 Remitterades till SlatsUlsk., såsom ägande sammanhang med K. M:s till nämnde Utsk. remitterade nåd. propos. ang:de bildande af ett nationalmuseum. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh.: Såsom frånvar. vid det tillfälle, då K. M:s nåd. propos. rör:de regleringen af förhållandena med vår coloni S:t Barthelemy till SlatsUlsk. remitterades, utbeder jag mig, att intill dess denna, som det synes mig, verkligen vigtiga fråga blifvit inom nyssnämnda Utsk. behörigen utredd, få yttra några få ord. Jag får då förklara, alt jag tillstyrker det första alternativet i K. M:s nåd. propos., eller att denna coloni måtte fortfarande förblifva en Svensk tillhörighet och dess förvaltning förflyttas under Statens allmänna drätselverk. Det är visserligen sant, att colonien under nuvar. handelsconjuncturer icke lofvar alt lemna moderlandet någon vinst, som kan till siffran beräknas; men tider hafva likväl förefunnits, då den åt Sverige lemnat ett betydligt öfverskott, och det är icke så alldeles omöjligt, alt i en framtid likartade förhållanden kunna uppstå. Man kan t. ex. föreställa sig en brytning emellan sjömakterne, då Barthelemy kan blifva af vigt för vår egen handel; och, i följd af sin neutralitet, en samlingsplats för alla nationers fartyg. I vår lid utveckla sig händelserna med ganska stor skyndsamhet; ty mäktiga krafter användas öfverallt, för att befordra stora tankar till verkställighet.
Jordmånen består till det mesta af sandmylla, och naturen har i rikt mått tilldelat denna ort ljunghedar och mossar, deraf likväl en stor del skulle kunna göras odelbara och frugtbärande, om det fattiga, men idoga folket ägde tillgångar och förmåga att bekosta uppodlin - — 7 — garne. Såsom aflägse från släder är det mindre smittadt af flärd och fåfänga, och det gränsar till obegriplighet, att en så vanlottad landsort, der man kan färdas flera mil utan att upptäcka annat än ljung eller sandhedar, så långt ögat kan se, förmår äfven under missväxtår lifnära sig. Under de 12 år, som Styrelsen af detta Län varit mig i Nåder anförtrodd, har mer och mindre svag skörd inträffat 2/3 af denna lid, och det på arbetsförtjenst blottade Sunnerbo Härad, har ej begärt undsättning utan i högsta nödfall, och har alltid redogjort med lika beredvillighet och vid samma tid sorn öfrige Härader. Örn anslag af allmänna medel kunde beviljas såsom understöd vid de många, nu ofruktbara fältens förvandling till bördig åker och äng, så skulle detta Härad snart täfla med de öfrige uti sädesproduklion och välmåga. Ljungby Köping, som äfven här är belägen , har ännu icke vunnit den förkofran man borde vänta. Der finnes Post-Contoir, Apothek, några få Handlande och Handtverkare. Ljungby Gästgifvaregård är den största i Länet i anseende till de många vägar, som der korssa hvarandra, och dess ägare har serdeles utmärkt sig såsom skicklig Landtbrukare. Flera andra ståndspersoner i trakten af Ljungby föregå allmogen med vackra efterdöme!! af odlingsflit. Det nära intill belägna flygsandsfältet, hvartill Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den 19 Februari 1831, anslog medel för flygsandens hämmande, är icke blott med sandhafra och tallfrö fullkomligen besådt, utan en del redan beväxt med tät och vacker skog, så att inom ett tiotal af år, man på det härjande sandfältet skall finna stor och växtlig skog.
Tryckpressen är detsamma som offentligheten; ty analyserar man förhållandet, så är det väl icke för tidningarne som man hyser fruktan, utah för de personer eller den allmänhet, som läsa dem. Ben 30 Maj - 453 För öfrigt hemställer jag, då frågan under tvenne förmiddagar varit disculerad inom Utsk., oell dä de olika Ståndens medlemmar derstädes enstämmigt vtlrat sig emot förslaget, hvartill en återremiss då skulle tjena. Gr. Gyldenstolpe: Jag har ansett oriktigt att trycka de ifrågavar:de upgifterna, derföre att jag tror, att de endast skulle underlätta de godtyckliga omdömen, som i allmänhet göras öfver personer. Jag tror att dylika omdömen aldrig kunna vara grundade pä annat än hvars och ens upfattning af personerna och deras enskilda förhållanden. Om således en person linner, att en annan icke blifvit tillräckligt taxerad, så är det derföre icke sagdt, att han icke verkligen [blifvit det; ty sä kunde ju verkligen hafva inträffat. Jag tror icke att man bör utså sådana frön, som icke framkalla annat än ogräs. Det skulle möjligen kunna upstå ett jagande efter de personer, hvilkas taxerings-upgifter man icke ansett riktiga; och hvem kan bedöma, huruvida en sådan upgilt är riklig eller icke? Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff eller Hr Pritzensköld, om de skulle kunna bestämdt säga hvad en handlande i Stockholm har i inkomst? Om en sådan handlande icke upgifvit sig, till hvad Hr Printzensköld ansett vara det rätta, är det derföre sagdt, att lian icke upgifvit det rätta? Ändock framkastar Hr Printzensköld eli klander mot honom och säger, alt han velat bedraga kronan. Hvem har sagt detta, hvem kan bevisa del? Hvartill tjenar fördenskull dessa upgifters offentliggörande? Om han vill bedraga kronan, så lärer han väl icke göra det mindre derföre, alt hans upgift införes i en tidning. För öfrigt vet jag icke huru tryckningen af dessa upgifter skall känna gå för sig; man skulle få luntor dem ingen menniska orkade läsa.
Skulle någon eller några af kapitlets ledamöter vare af jäf eller annat laga förfall hindrade att i kapitlets göromål deltaga, och ar kapitlet förthy ej domfördt, så må den eller de ojäfvige ledamöter, som när äro, bland de män, hvilka jemlikt ■1 § i kapitlet sitta kunna, tillkalla så många som fordras, att domfördt antal fylla. § 3. Domkapitel sammanträde så ofta ärenderne det fordra, och minst en gång hvarannan vecka. § 4. Alla från domkapitel utgående expeditioner skola unders skrifvas af Ordföranden och kontrasigneras af Notarien. § 5. Hvad i 2, 3 och 4 §§ stadgadt är, gälle ock, i hvad tillämpligt är, för domkapitlen i Upsala och Lund och konsistorierne i Stockholm, i afseende på hvilka i öfrigt förhlifver vid hvad redan föreskrifvet finnes. § 6. Denna författning skall lända till efterrättelse ifrån den '1 Maj 4859, dock så att stadgandet i 1 § endast må tillämpas i mån af nuvarande domkapitels ledamöters afgång. Lag-Utskottets Betänkande JU 67. 11 N:o 67. Betänkande, i anledning af väckt motion angående de egenskaper, som böra innehafvas af den, som antages till Consislorii Notarie. Uti en af Högvördiga Preste-ståndet till Lag-Utskottet remitterad motion, har Herr Kyrkoherden Schönbeck föreslagit, det måtte genom lag för framtiden stadgas; »att ingen må antagas till Domkapitels-notarie, som icke undergått sådan examen, hvilken berättigar till inträde i rikets rättegångs-verk samt ådagalagt praktisk juridisk skicklighet.»
Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Oct. 1829» Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 — “— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående undersökning om upprinnelsen af den sä kallade PresteTaxan.. S. A. K. Genom Nådigt Bref den 3o Mars 1787 har Kongl. KammarCollegium icke allenast blifvit försländigadt, det K. M., både genom Nådig Resolution den 26 November 1786, uppå Presterskapets besvär, och serskildt Utslag förstnäjnnde dag öfver de besvär, som Presterskapet i Jönåkers och Rönö Härader i underdånighet anfört öfver Kongl. KammarRevisionens den I7 Mars 178lS meddelade Utslag, rörande SmörTaxans utgörande efter Markegång^ pris, af synnerlig Ynnest och Nåd tillåtit Presterskapet, att tills vidare och intilldess undersökning för 480 Exp. Ut sk. Förslag till and. Skrifp. 199. sig gått i Rikets äldre handlingar om upprinnelsen af Presternas Taxa, få lösa Taxe-smöret med i R:dr Specie för lispundet, utan ock i Nåder anbefallt, att om en sådan undersökning besörja och derefter med Utlåtande till K. M. inkomma; i följd hvaraf KammarCollegium ock , enligt de upplysningar R.
I Utskottets betänkande N:o 56 är det af Rikets Ständer tillförne gjorde förslag om Kämnersoch Lagmans-Rätternes upphörande förnyad l; men, ifråga om det correctir, som dervid ansetts nödigt emot rättegångars dragande under högre Rätts pröfning i oträngdt mål, har Utskottet icke funnit det å förra Riksdagen beslutade stadgande om doms fullgörande, såsom vilkor för ändrings sökande i första domstolens utslag, vara lämpligt eller behöfligt, utan trott ändamålet i stället kunna vinnas på det sätt, att, jemte bestämmande af skyldighet för den, som ville fullfölja talan emot Under-Rätts utslag, att ställa borgen för kostnad och skada, den vinnande lemnades öppet att, i vissa fall, erhålla verkställighet å det motvädjade beslutet, så framt ej vederpartens ändringssökande derigenom blefve onyttigt; och får Utskottet, i anledning af de här ofvan upptagna motioner, förklara, att dessa grundsatser böra, efter Utskottets tanka, vinna tillämpning, äfven i händelse Kämnersoch Lagmans-Rätterne bibehållas. Det uppehåll i lagskipningens gång, som genom Lagmans-Rätterne förorsakas, är till stor del en följd deraf, att dessa domstolar sammanträda blott en gång om året, hvarigenom stundom ett helt år kan förflyta, innan ett från Härads-Rätt vädjadt mål varder af Lagmans-Rätten pröfvadt. Utskottet tvekar derföre ej att biträda Olof Lindbäcks hemställan, angående Lagmanstings förrättande två gånger under året i hvarje Lagsaga; dock att en sådan förändring, den der ej skulle medföra någon fördel i orter, hvarest endast är ett Häradsting årligen, bör inskränkas till de Lagsägor, der flera Häradsting under året hållas. Anders Jonssons förslag, att Härads-Rätts utslag, i skuldfordringsmål Lag-Utskottets
Men sedan man kommit till mera vana härutinnan, följer man numera icke klassindelningen, utan de förhanden varande förhållanderne, endast tillseende att taxeringen ej understiger minimi-afgiften. Denna upgift kan svårligen af någon, som deltagit uti Taxerings-komitéerne uti städerne, jäfvas. Och resultatet blifver således, att all klassifikation är öfverflödig. Enskildt kan jag uplysa, alt uti de flere Taxerings-komiléer jag deltagit, så i Stockholm som uti Norrköping, har man utgått frän den grundsats, att ingen bör upföras till taxering öfver den l:sta eller högsta klassen, så framt han sjelf icke upgifver sig ega motsvarande högre inkomst, eller serskilda kända omständigheter påkalla en större bevillning. De flesta upgifva sina inkomster så, alt den motsvarar i laxerjpg minimi-afgiften. Och jag tror mig med säkerhet kunna uplysa, alt endast fä personer uti Stockholm upgifva sig till större inkomst än hvad lesia klassen uptager till motsvarande beskattning. Jag an ser att minimi-summan bör i Bevilln:s-förordn:n öfver allt bestämmas, och att beskattningen deröfver får bero på taxeringsmännens kännedom vid hvarje serskildt förekommande ärende. Gr. af Ugglas: Äterremiss är begärd egentligen på grund af klassifikationen, och den siste värde talaren har sammanställt denna klassifikation med den som i 9:de och 10:de §§:ue egde rum. Det Den 14 Maj f. m. 441 är visserligen förhållandet att i 9:de och 10:de §§:ne finnes en klassifikation, sora med denna är jemförlig, men jag tror icke att det egentligen var den, som var anledu. lill Ståndets återremiss deraf, denna var nemi. efter mitt förmenande städernas klassifikation. Den klass, som befinnes inom samma klass af städer, jemförlig med den, som finnes här i denna §, (ror jag vara nödvändig att åtminstone till en del bibehålla.
Utskottet bör härwid blott erinra, att, ehuru, sorn förut sagdt är, allt hwad Nationen äger af insigt, erfarenhet och patriotisme bör bringas i täflan till det i fräga »varande stora ändamälets befrämjande, det i alla fall blefrve oumgängeligt, att icke allenast en särskild Lomitee af Sakkunnige män förordnades, som wörö särdeles förbundne, att pä Lagars och författningars redactton och förenkling ar. beta, och Verrvid begagna de Afhandlingar och Projecter, so»n under hand af andre kunde blifwa insände, utan ock, att nämnde Lomitees arbeten, efter andre Nationers exempel, ock) pä sätt äfwen bos osi förr warit öfligt, blefwe af trycket utgiftte, säsom projecter, för att ät allmänheten öpna tillfälle för päminnelser och anmärkningar, hälst ostridig! är, att det är wida lättare att, i andras arbeten, uptäcka »verkeliga brister, än att sjelf utarbeta nägot felfritt, och att äfwen mindre kunnige, kumm, underwisade af en tillfällig erfarenhet, gifwa nyttiga upplysningar, hwarmedelst, äfwen som af det sätt, hrvarpä allmänheten finnes fatta det föreslagna, goda anledningar kunna hämtas till rättelser, sä »väl i uttrycken, som i pro. jecternes huswudsakeliga »linehäll. Och borde de gjorda päminnelser, sedermera af Corniteen i tillbörligt öfwerwägande tagas, för att med 268 Den 5 October. fullbordadt Betänkande och Förslag till Kongl-. Mast och Riksens Ständer ä nästa Lagtima Riksdag inkomma. Att i de ämnen, som blott angä wista or. ter i Riket, Landshösdingars och andre Embets. mäns, äfwensom Inwänarnes, yttrande förut borde infordras, är ock af högsta angelägenhet.
Fullmägtig att, af försummelse eller egennytta, hafva underlåtit, öfverskrida eller afvikit från de föreskrifter, som Banko-Utskottet eller Revisorer, enligt 72 § Regeringsformen och 70 § Riksdags-ordningen, meddelat, eller i gällande Banko-ordningar till bestämd åtlydnad stadgade äro, må målet genast hos Rikets Ständers Juslitie-omhudsman anmälas, hvilken åligger, att detsamma skyndsamt hos Kongl. Maj:ls och Rikets Svea Hofrätt åklaga. Skulle, efter anställd laga undersökning, den anklagade befinnas brottslig, (alles han, utom i de fall, denna Lag särskildt uppgifver, till ansvar och ersättning efter omständigheterna, enligt 18 kapitlet Handels-Baiken. § 3. Beträdes en eller flere af Fullmägtige att, i hvad till Bankens angelägenheter hörer, hafva emotlagit och ållvdt någon annan befallning eller föreskrift, ifrån eho del vara inå, än af Rikets Ständer, deras Banko-Utskott, eller, med de i Riksdags-ordningen och instruktioner utstakade vilkor, af Rikets Ständers Revisorer, utan alt deremot hafva gjort alla de föreställningar och protester, det af Banko-Utskottet vid 1809 och 1810 årens riksdag för Fullmägtige utfärdade reglemente föreskrifver, vare den eller de, som lill beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt förtroende. Tillskyndas genom Fullmägtiges förhållande, härvid Banken eller dess kredit något lidande, skola den eller de brottslige, jemte skadeersättning, dömas till fängelse högst två år efter omständigheterna. § 4.
De la Gardie blifvit vidhållen; och åtskilliga af de öfriga anmärkningarne synas hafva blifvit tämmeligen nöjaktigt vederlagda, eftersom jag under discussionen icke hört dem åter upprepas; jag smickrar mig sålunda med det hopp, att Utskotten, efter en ytterligare pröfning af de anmärkningar, som i dag blifvit gjorda, skola komma i tillfälle alt förelägga Rikets Ständer ett Betänkande, som, om icke helt och hållit, åtminstone till någon del skall svara emot Anmärkarnes fordringar. 3§o Den 6 April e. m. Herr Ribbing: Jag begär allenast, att korrteligeu få förklara min förbindelse lios Herr af Schmidt, för det han bevisat den sats jag drifvit, nemligen att för sädesproductionen för närvarande redan är nog gjordt inom fäderneslandet, då Herr af Schmidt sjelf erkänner, att några ytterligare Författningar icke behöfvas för att befordra en odling, som sålunda redan vunnit erforderlig uppmuntran; utan att i öfrigt för min del jag just kan godkänna den värde talarens yttranden. Herr Törnebladh, Carl, hade inlem» nät ett Anförande, sorn upplästes så lydande: Ibland de anmärkningsvärda bestäm► melser, hvilka efter mitt begrepp, utgöra grundfelen i Kongl. Stadgan om Skiftesverket, hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskolten genom deras den 18 sistlidne Mars afgifne Betänkande N:o 8 urskiljt några, som blifvit framställde till vinnande af ändringar och rättelser; dock anser jag flera återstå, ibland hvilka jag förnämligast fäster mig vid följande, nemligen I Cap. 3 §. I den juridiska delen af denna lagstiftning, angående säkerheten, som laglig stadfästelse på verkställd Storskiftesdelning bör medföra, anser jag det böra få ankomma D e n 6 April e. ni. 381 pä dem j sorn största delen i skifteslaget ega3 om nytt skifte må ega rum, eller icke. Vår civila lagstiftning utgår i i Cap. 3 §.
M:s framställning, hvaraf följden möjligen kunde blifva den, att K. M., efter erhållen uplysoing derom, att genom boställenas indragning ål> skilliga ojemnheter i förhållandet emellan vissa landtstatstjenstemäns inkomster skulle upstå och alt några af desse derigenom komme ali I vidkännas förlust, fastställde den slutliga löneregleringen sålunda, alt dessa missförhållanden rättades och förlusterna förekommos. Jag förnyar min begäran om återremiss af denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Hr von Troil har trott, ali jag ■ ville införa ett s. k. nivellerings-system, eller gifva åt alla tjenstemän inom samma grad lika löner utan afseende å göromälens större eller mindre mängd. Sådan har icke min mening varit. Man måste naturligtvis gifva större lön åt en Landssekreterare, som för tjenstens bestridande behöfver arbeta mera, och hålla flera biträden än en annan, men om Staten å ena sidan gifver tillskott i lön på de ställen, der tjenstemannen har för litet, så är det en billig fordran, att Staten å andra sidan får tillbaka något från de ställen, der tjenstemannen har för mycket. Att fordra det förra, utan att vilja medgifva det sednare, är både oriktigt och fruktlöst, ty huru skulle Slaten kunna åstadkomma en rättvis lönereglering annorlunda än derigenom att sporllerna inginge till Statsverket, så att man kunde begagna öfverskottet på det ena stället till att fylla bristen pä det andra. Nu äro likväl i det upgjorda förslaget till lö.- nereglering sportlerne icke tagna i beräkning. Detta är just felet, ty hvarken för landtstats-tjenstemännen eller någon annan embetsmanna-corps kan lönereglering med säkerhet upgöras, utan att man först vet, huru mycket hvar tjenstemans löneinkomster redan utgöra. Det har icke varit min mening att vilja inskränka det äskade anslagets belopp, ty jag befarar, att det verkligen är för ringa. Jag vill påminna mig att vid 1823 års Riksdag begärdes för ifrågavande ändamål 150,000 R:dr b:ko eller något derutöfver.
Ej må Riksdagsman någon tid kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess gerningar och yttranden uti RiksNämnden, Riks-Slånden, dessas gemensamma sammanträden eller något Riksens Ständers Ulskolt, utan att det Stånd, till hvilket han hörer, sådant tillåtit genom uttryckligt beslut, deruti minst fem sjettedelar af Ståndets vid omröstningen in Pleno tillstädesvarande Ledamöter instämt. Tage sig dock ingen häraf anledning till frikallelse från det Författare-ansvar, som Regerings-Formens 81 § och 2 mom. i 29 § af denna Riksdags-Ordning utsätta. Men öfverfaller någon inom Stånd, Nämnd, Utskott eller Ståndens gemensamma sammanträden den andra med hugg och slag — - något Tjenstehjon. RegeringsFormen. §• 52. Landtmarskalk och Talemän för Borgareoch Bonde-Stånden Taleman för Preste-Slåndet. Uti Riks-Nämnden föres ordet af Landtmarskalken, eller då han är hindrad, af Preste-, Borgareeller B onde-Stan de Is Taleman, som icke har taga förfall och i nu sagd ordning närmast föijer. §. 53. Riksens Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, dels deri mindre Nämnd, som då Riksens Ständer lill Riks-Numnd Dih. lill R. St. Trot. k856 &. k857. 5 Sami. k2 Raft. 4 Konslitulions-Utskottets Memorial N:o 35. sammanträda, skall i de fäll Riks dags-Ordning en föreskrifva genom omröstning bestämma Riksens Ständers beslut, dels de Utskott, hvilka skola Ärendena bereda. Sådana vid —• Ett Lag-Utskott, att utarbeta de ifrån Riks-Numnden remitterade Förslag till Civil-, Criminaloch Kyrko-Lagarnes förbättring; samt ett Allmänt Besvärsoch Ekonomiskt Utskott, att, i anledning af i Riks-Nämndens Plena väckta frågor, anmärka brister i de Allmänna Hushållnings-anstalterna och förändringar deruti föreslå. §. 56.
I denna korta anmärkning torde tillräcklig vederläggning af åtskilligt, som mot Betänkandet blifvit erinradt, redan vara gifven; men då stället, der den blifvit införd, synes mindre väl valdt, enär den kommit att blifva Bih. till R. St. Prot. 1840 och 1841. 4 Sami. 2 Å/d. 2 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 128. allt för litet i ögonen fallande; hafva Utskotten, för det åsyftade ändamålets vinnande, trott det vara säkrare att flytta den ifrån slutet till början och sätta den framför §. 1 uti det afgifna förslaget, då ordet ”slutligen’ bör utbytas mot ”i allmänhet".