Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
till denna uppsats äfven tillgodogjort sig, framhåller med styrka, hurusom man, för att rätt förstå denna svunna tids uppfattning af kärleksförhållandet mellan man och kvinna, måste ej endast nöja sig med att betrakta dess olikhet med nutidens. Man måste vid bedömandet så vidt möjligt ställa sig på en plats, hvarifrån båda tidsperioderna kunna öfverskådas. Hvarje tidsålders sätt att betrakta detta förhållande uttalas vanligen af någon viss klass, som då, så att säga, för ordet. Vår tid har öfverlämnat till diktarne att föra kärlekens talan. Endast genom kännedomen om nutidens dikter, skådespel, romaner, noveller, får man ett fylligt intryck af, huru vår tid uppfattar förhållandet mellan man och kvinna; och ända in till allra sista tiden har det i denna skönliteratur endast varit förhållandets början, förälskelsen, som behandlats och lagt beslag på intresset. Den äktenskapliga kärleken har däremot sällan vunnit författarens uppmärksamhet. Poetiskt sedt, har det långa trofasta samlifvet blott tagit sig ut som något enformigt grått i grått. Det sextonde århundradet hade ej här i Norden någon diktare af betydelse, som kunde föra ordet för kärleken. Detta talmanskap föll då för tidenganska naturligt på det stånds lott, som på ett helt annat område skötte tidens starkaste andliga rörelse, nämligen prästerskapet. Men prästernas förutsättningar att vara kärlekens tolkar voro vidt skilda från de nutida diktarnes; deras syn på lifvet var en helt annan. D e tillhörde en lifskraftig släkt, oeh de efterträdde de katolske andlige, som ej haft rätt att ingå gifte. Därför hälsade också dessa det sextonde seklets protestantiske präster i Norden äktenskapet såsom den enda saliggörande hamnen, till hvilken numera vägen var öppnad för alla genom Guds nådiga försyn. För dem kunde kärlekens första uppvaknande omöjligen ställa sig såsom det yppersta; nej, det, som blef föremål för deras pris och lof, var det Gudi välbehagliga äktenskapliga samlifvet, hvarunder barnflocken växte och ny och rik kärlek ständigt skapades mellan man och hustru, mellan dessa och barnen. Så småningom genomträngde denna uppfattning folket i dess helhet, predikad af de andlige ifrån predikstolarne i kyrkorna, vid bröllopen, barndopen och begrafningarna.
Rörande Sahla Silfververk; samt Stats■ och Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens N:o 246, i anledning af vackt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintlige Stenkol-verks öf« vertagande af Staten. S. D. Vid ytterligare föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets på bordet livilande förnyade Utlåtande N:o 110, om nödvändigheten af förklaring af vissa delar utaf Kongl. Majds Nådiga Kungörelse den 3 April 1816, rörande Prest rättigheter, och som Utskottets förslag, att de öfverenskommelser mellan Pastorerne och Församlingarna, rörande Prest-rattigheterna , hvilka före år lgio blifvit ingångne och afslutade , bera för framtiden blifva orubbade och oförändradt bibehållne , är stridande mot principen af den härom utfärdade Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, hvilken i enlighet med Prest-Siåndets år 180g gjorde concessioner, icke stadgar att öfverenskommelser om Prest-rättigheierna skola för everdeliga tider stadfästas. 460 Prof. Utdr. d. 23 Maji 1818.’ profvare Prest-Ståndet skäligt ogilla hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet rörande detta ämne yttrat oell hemställt. S. 1). Efter uppläsande af' Kongl. Maj-ts Nådiga Proposition, angående beviljande af ett Låne-biträde af'200,000 R:dr till understöd för Götheborgs Stad , beslöt Prest-Ståndet remiss deraf til! Banko-Utskottet; äfven som att i anledning af samma Nådiga Proposition återförvisa nämnda Utskotts Betänkande, N:o 37, rör^tde samma fråga.
Het band denna föreskrift lägger pä Styres: pen *8 Juni: Styresmännens förhällande, och den säkerhet dea för Leverenteurerna masta medföra, anser Uti skottet skola, mera än alla andra medel, befordra Saltpeter-uäringeiÄ tillväxt och förkofran; hvarjemte ett dertill verkande medel äfven torde blifva, att vid strängt ansvar förbjuda Styresmännen enskildt uppköp och leverering för andra af Salt-* peter, på det allt beroende af Styresmännen uti. detta afseende mätte kunna sä för Ueverenteurerna sorn Saltpeter-Sjudarne undvikas, och tilli fället lättas för andra speculanter, att genom aa-' skaffande af Saltpeter ätaga sig leveranser för de Hemmansagare, sorn s|elfve icke kunna pro Hvad sedermera angår de till Utskottet remitterade anföranden , angående Saltpeter-tiMverkpingen, hvilka äro. följande, nemligen^ i:o Riksdagsmannen Anders loachimssons fran Östergöthland Memorial, jemte Johan Olsson Rong™ bergs från Gestrikland och åtskilliga flera Riksi dagsmäns mundtliga Anföranden , remitterade från Hedervärda Ifonde-Ståndet den 20 Mars; 2:0. Riksdagsmännens från Hallands och stör-’ se delen af Robus JLän Memorial, remitterade från bemälte Stånd den 29 Mars; 3:0 Herr Prosten A. P. Aurelii, remitteradt från Hög vördig» Prest-Ståndet den 31 Mars; och 4:0 Herr Prosten Claes M. Uivins, remit» feradt frå.rt samm» Stånd dep. 27 April; Så hafva - Den 28 Juni. va alla dessa Anföranden, med undantag af Herr Prosten Idvina Memorial och Riksdagsmannen långbergs
Enligt dessa beräkningar har Kommittéen trott det kunna antagas alt medelpriset per mil blifver omkring 800,000 R:dr Riksmynt samt kostnaden för hela linien 14,200,000 R:dr. D. Ostra Stambanan. Denna bana skulle gå från hufvudstaden till Södertelge och derifrån genom « Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 26. midten af Södermanland och Östergöthland samt Nordvestra delen af Småland till tjenlig punkt å Södra stambanan och således genomskära de fruktbaraste delarne af nämnde provinser samt beröra icke allenast städerna Norrköping och Linköping samt Götha kanal, utan äfven staden Jönköping, antingen direkte eller medelst en kortare bibana. Såsom station och utgångspunkt från Stockholm hafva tvänne lokaler å Södermalm kommit i fråga och blifvit närmare undersökta, nemligen den ena vid Barnängen nära Danviks tull, den andra vid Fateburs-sjön, begge i anseende till läget obeqväma, men af hvilka Kommittéen ansett endera böra väljas, i brist af bättre lokaler. Från stationen vid Barnängen skulle banan framgå på en viadukt öfver en vik af Hammarbysjön, samt vidare genom utgräfning vid Skanstull till Elfsjö. Från Fateburs-sjön åter skulle banan ledas öfver Zinkensdarn, på en bro öfvergå Årstaviken och derefter fortsättas äfvenledes till Elfsjö. Derifrån skulle banan gå genom en särdeles missgynnande och bruten terräng öfver Huddinge, Tuilingesjön, Tumba och sjön Uttran till Igelstad och Södertelge, samt vidare i kuperad mark öfver Tveta, FYusjön och Södertuna, samt, efter beröring af sjön Båfven, till Kambol, Flen, der en bättre terräng vidtager, samt Ramstad, torpet Löfåsen nära Kathrineholm, Stora Djula, Ändebohl, Simonstorp, genom kuperad trakt af Kolmården, samt alternativt öster eller vester om sjöarne Naken och Vekmangen, öfver Stens bruk till Norrköping.
Det saknades icke försök att sätta i verket representationer utan » stjärnor », men hvem ville besöka en opera, i hvilken » ingen sjöng »? Dessa försök strandade därför oftast vid deras början. Jag skall aldrig glömma en afton, då direktören icke ens förmått honorera sina artister och betala teater-arbetarne deras veckolön. Dessa vägrade därför att längre göra tjänst. Under mångfaldiga rubbningar och stockningar hade första akten förts till slut, och det kunde icke undgå publikens uppmärksamhet, att något ovanligt tilldrog sig bakom kulisserna. Snart spridde sig ock nyheten om de strider, som där utkämpades, och den stormdigra atmosferen utbredde sig ock i salongen .. Nyfiken att se upplösningen på detta äfventyr, ökade publiken genom sina, höga tillrop förvirringen på scenen. När nu efter långt dröjsmål ridån gick upp, framträdde regissören allena och förklarade, att maskinisterna vägrade att göra sin tjänst och att därför representationen icke kunde fortsättas. Men därmed ville publiken alis icke gifva sig tillfreds. Damerna och de räddhågade hade redan för länge sedan aflägsnat sig, och af dem, som dröjde kvar, gjorde många ett bedöfvande larm. Efter en stund gick åter ridån upp, och scenen visade nu den originellaste, men ock sorgligaste bild, som väl någonsin framställts inför en publik: dansöser och körsångerskor, kulisskjutare och figu-ranter — där stodo de brokigt blandade om hvarandra i deras arbetsdräkter eller granna teaterkostymer och — - bådo om en allmosa. Denna afton tycktes hafva gifvit den italienska operan i England nådestöten, men den skulle åter en gång komma till lif. En ny impresario tog sig den an, den allsmäktige direktören för Drury Lane och åtskilliga andra teatrar. » Druryolanus » påtog sig nu jämte alla sina andra företag äfven grundandet och ledningen af en ny italiensk opera i London, som emellertid också inskränkte sin verksamhet till de få saisonmånaderna. Sir Augustus tror icke.4.64 LONDONS TEATRAR. på » stjärnorna », åtminstone icke på de på scenen.
8äsom ilenna latz mäste ställas i öfverensstämmelse me6 grunöerne tor allmän lag, mäste vcl meö öensamma ställas i öfverensstämmelse samt vara clensamme Nnclerorilnsöe, <le o,iZ,iZ/rgar, stai/g«rr oc^ regZementen som R. 8t:r, livall Vanlien» förvaltning beti ältar, för sine kullmältige uttar - 114 8 t a ts - ock Lanco-I/t skottens clat, neli lill följe af orclal^clelsen i 72 , v/cfcrre utkärcla kunna. fluruvicla till Lanklsgs stiftancle korciras f^ra stänös sammsnstämmancle beslut, eller om clertill enclast sorclras 8>Zn<lers pluralitet, sanisällt mecl Xvnungen, sr en fräga som s^nes mig lätt besvaraci. klär sr ieke finga om eli ccmslrtttkccme// utan fragg om ett cro//t fö, Iiällancle; clen lag som sökes, kvarsk bekofvet icke loir blifvit ock icke förr kuncle f>Ii sinligt, än Lank8ecrctessen uppkört, mäste stiftar pä sätt annan civillag stiftas. fag inser ej kvarköre en civillag skulle ge minclre garantie ät clen som bekökver akalla clensamma, till stöcl för sin kränkta ratt, än clen som man tror sig ega i en gruncllag, beslämcl för keit snöra änclamäl än att tillämpas civila förkallanclen; men jag förutser, att, om man unclerläter att berecia civillags garautie emot felaktig förvaltning af Lanken, i tanka att berecia en säkrare g, uncllagsga, antie, sa kuncle möjligen lootcle är ga om innan L. 8t:r sä sammcrnatt clenna garantie blir gifven. K:o Z.
Hvarje ångfartyg, som går till sjös, skall hafva en canon eller caronad om bord, äfvensom en klocka för att kunna göra signaler. 7:0 Då ångfartyg lägger ut till sjös med passagerare, skall det hafva minst tvenne båtar af tillräcklig storlek, i förhållande till dess tontal och resan, det skall göra. Båtarnas storlek utstakas af tullkammarföreståndaren. Är fartyget ämnadt till 100 Engelska sjömils resa och deröfver, skall det minst hafva trenne sådana båtar. Alla ångfartyg, som gå på floder, skola hafva en sådan båt. 8:o Uppå alla ångfartyg skall en lista, innehållande capitainens namn, antalet machinister och besättning, antalet passagerare, som det är tillåtet att föra, äfvensom antalet båtar, vara uppspikad offentligen på en tafla. Oaktadt följande icke är lagligen befaldt, bör likväl uppmärksamhet dervid fästas: a) Att ångfartyg, byggda efter dens. k. Seppingska constructionsmethoden, eller utan garnering och med diagonalförbindningar, jemte det de äro mycket starkare än andra fartyg, lemna äfven lättare tillfälle att utan besvär och kostnad kunna undersöka timrens beskaffenhet deri. b) Ångfartyg, försedda med skoflar efter Morgans eller Perkins uppfinning, äro mindre farliga, i anseende till kölvattnet, för små båtar, ände, sorn hafva vanliga vattenhjul. e) Ilar man funnit det förmånligt, att ångfartyg äro försedda med en plattform för rorsmannen att stå uppå, och ratten långt förut, i synnerhet då de gå uti floder, på det att rorsmannen noga måtte kunna se förut nära till fartygets bog. Alla Amerikanska ångfartyg, sorn gå endast på floder, hafva antagit detta. (Samma förhållanden äro på Svenska ångfartygen Ellida och Hercules). d) I allmänhet bör iakttagas, då två ångfartyg möta hvarandra, att begge böra lägga rodret om styrbord, så framt icke något hinder är i vägen. (Förestående utveckling af Gr. Cronhjelras motion blef några dagar senare inlemnad). Hr C eder schjöld, Pehr Gust.:
N:o 9, i anledning af väckt motion om ändring af gällande stadgande, angående tiden lör afoch tillträde af de lill ecklesiastik-staten anslagna hemman och lägenheter; bifölls; och N:o 10, i anledning al väckt motion om ändring i Kongl. Militise-boställs-ordningen den 23 Januari 1836, i fråga om tiden för afoch tillträdes-huse-syners hållande samt der\id ådömde reparationers fullgörande; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden: N:o 85, i anledning al väckt håga om beredande af ersättning åt enskilde personer, som genom förändringar i ekonomiska lagstifningen tillskyndas förluster rn. m.; bifölls. N:o 86, i anledning af väckt fråga om upphörande af den, till förekommande af tullförsnillning och oloflig införsel af varor, vid Norrska gränsen inrättade tullbevakning; bifölls. N:o 87, i anledning af väckt fråga om inrättande af en daglig postgång emellan Stockholm samt Skåne och Götheborg, äfvensom emellan sistnämnde stad och Skåne m. m.: återremitterades; och N:o 88, i anledning af väckt motion om Fabriksoch Handtverkssamt Handelsföreningars befriande från expeditionslösen i rättegångsmål; bifölls. S. D. F öredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets utlåtanden: N:o 30, i anledning af Kommendanten, Majoren F. Bcrgenstråhles ansökning om eftergift af sjn skuld till Banko-diskontverket; 248 Prot.-Utdrag den 23 April 1851. N:o 31, i anledning af vackt motion om afskrifning af Repslagaren i Umeå J. Bäckströms skuld till Banko-diskontverket; Nto 32, i anledning af förre hemmansegaren G. F.
Päi~on: Endast sådana med hvitt kött, hvilka, skalade, låta koka sig, utan att förlora färg och form, äro användbara. De kokas så länge, att de lätt kunna genomstickas med en nål. Pä- ronen måste hafva svarta kärnor och vara fullt utvuxna, men ännu ganska hårda, så att de ej koka sönder. Kamomillen: En af våra bästa läkeväxter är, som bekant, kamomillen eller sötörten (Chamomilla officinalis), som ej blott inom familjen finner mångfaldig användning, enär den är ett utmärkt husmedel mot kolik, kramp och rheumatiska smärtor, vid kontusioner och som svettdrifvande medel, utan ock gör husdjursskötseln goda tjenster. Så väl som inre medel som vid tvättningar af bulnader och sår, gör afkoket på växten goda tjenster i stallet. Ett medelstort landtgods skulle således behöfva en ganska ansenlig mängd af kamomillväxten för personliga och husdjursskötselns behof. Ja, den kan ju också erhållas å apoteket. Ja visst, ja. Men i små qvantiteter och till ganska dyrt pris. Den lilla läkekamomillen med sina små blad och små blommor med nedhängande hvita kantblommor förekommer emellertid ganska rikligt på åkrarne. Det gäller således endast att i rätta blomningstiden samla växten. Man tager hela busken och binder samman växterna i små bundtar, hvilka upphängas på ett torrt och luftigt ställe. Men kamomillskörden infaller ungefär samtidigt med rågskörden, då alla händer hafva fullt upp att göra med denna, så att ingen kan tänka på kamomillsamlandet, tänker man — åtminstone tror en hel del så. Ocb, när man behöfver den nyttiga växten, då vet man ej, hvar man skall få den. Men trots skörden kan man nog samla den läkande örten. Genom barn — tror ni; nej, de skulle släpa hem en ofantlig mängd surkullor, hvilka äro temligen lika kamomillerna, men ej kunna för samma ändamål användas. Men gamla qvinnor, odugliga till egentligt arbete, fins det på hvarje gods, i hvarje by, hvilka känna sig för svaga att uträtta något, men — regelbundet infinna sig till axplockningen.
Han kan under vanliga förhållanden icke påräkna mer än 200 å 300 ndr i s. k. sportler, hvadan hans hela löneinkomst skulle uppgå till 800 ndr. Om man nu härifrån afdrager kostnaden för en, stundom för 2:ne skrifvare, hvilkas biträden han behöfver för att kunna sköta sin trägna och ansvarsfulla tjenst, och vidare omkostnaderne för de vidlyftiga resor, som han i och för tjensten mäste göra; så hemställer jag till en hvar huruvida återstoden kan vara tillräcklig för alt försäkra honom om den ekonomiska ställning, att han kan anses vara en oberoende controllant öfver Kronans intraders riktiga ingående. Hr von Hohenhausen: Mig synes, att frågan om det lönebelopp som bör tillkomma kronofogdar och häradsskrifvare, motsvarande deras lefnadskostnad och de utgifter som de i och för sina befattningar få vidkännas, icke bör uppskjutas till dess den allmänna löneregleringen kommer i fråga. Kunde nu vid denna riksdag ett anslag beviljas, hvarigenom kronofogdarne erhöllo 800 Den 30 October f. m. 427 r:dr, häradsskrifvarne 500 r:dr och landlräntmästarne 1,100 r:dr i lön, så vore ju redan ett stort steg taget lill afbjelpande af det tryckande lidande, hvarunder de nu sucka. När man, som jag, haft det stora och smärtsamma obehaget att nödgas häkta lädren till en talrik familj, utan ali utsigt till utkomst, när sådane olyckor än vidare kunna förekomma, så mäste roan med allt skäl och den största glädje understödja ett förslag, hvarigenom en provisorisk åtgärd kan bli vidtagen att afhjelpa detta stora onda. Jag tillstyrker återremiss och instämmer i de skäl, sorn blifvit anförde för beviljande af ett anslag alt ställas till Konungens disposition, till afbjelpande af den tryckande nöden bos ifrågavar. embetsman. O Ilr Fåhreeus:
Jag hade önskat, alt ett anslag nu kunnat beviljas, åtminstone lill det belopp af 21,000 r:dr, hvilket, enligt en ötsk. meddelad uppgift, skulle höja lönen för dessa tjenstemän lill 800 r:dr för hvardera. Men jag inskränker mig nu till att anhålla, det summan åtminstone mätte höjas lill 10,000 r:dr. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då jag var hland dem, som vid det tillfälle, då återremiss begärdes, sökle göra Ståndet uppmärksamt på obilligheten af de lönevillkor, under hvilka endel af ifrågavar. embetsman för närvar, tjenade, så kan jag icke undgå att finna, det StatsUtsk. med väl långt drifven sparsamhet påtänkt en så nödig förbättring derutinnan. Då likväl icke något större resultat i detta afseende slår nu att vinna, vill jag inskränka mig dertill att förena mig med de värde talare, som Den 7 December e. m. 203 ansett det af Ulsk. föreslagna belopp för ringa, och derföre yrliat, att summan måtte bestämmas till 10,000 r:dr. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Då före sisth riksdag ett förslag utarbetades till reglerande af landtstatens lönevillkor, korn man till det resultat, alt en summa af omkring 150,000 r:dr skulle för ändamålet erfordras. Dermed skulle likväl lönerne icke blifva reglerade annorlunda, än att tjenstemännen ändock finge i allmänhet en ganska knapp utkomst. StatsUtsk. har nu föreslagit ett reservationsanslag till K. M:s disposition af 6000 r:dr. I hela Riket finnes tillsammans 224 kronofogdar och häradsskrifvare. Då detta anslag fördelas på dem alla, så gör det i medeltal 26 r:dr 32 sk. för livar och en. Antar man att blott hvar fjerde af dessa tjenstemän skulle vara i behof af någon tillökning för det närvar., sä blefve summan 106 r:dr 32 sk. för dem hvardera. Det synes deraf lätteligen, alt med detta bidrag föga är för ändamålet vunnet.
Skilnaden är likväl här ganska betydlig; ty om R. o. Ad., eller något annat Stånd, förenar sig med BondeSt., så äro två Stånd i sina beslut ense 0111 att bibehålla hvad som i detta afseende redan finnes stadgadt, och eril. de åsigter, hvilka jag yttrat i min reservation, tror jag grundlagens mening otvifvelaktig! vara, alt frågan, vid sådant förhållande, skulle hafva förfallit, äfven ora de tvänne Stånd, sorn beslutat en förändring, ej hade förenat sig i samma beslut; emedan i annat fall dessa tvänne Stånd skulle hafva fått en större Den 17 Mars f. m. >9 rätt derigenom att deras beslut voro olika, än de haft, om deras beslut varit öfverensstämmande, och något sådant kan grundlagen visserligen aldrig åsyfta. II r von TI o h e n h a 11 sen, Michael Silvius: Jag in* stämmer uti hvad Gr. Hamilton anfört. Jag vill visserligen icke påstå, att Utsk:ns förslag innefattar en inbjudning efter det för inbjudningar vanliga ceremonielet, men det innefattar dock en hemställan till R. o. Ad., äfvensom till de öfriga Stånden, alt anse denna fråga vara förfallen, hvilket med andra ord är i sak alldeles detsamma, som en formlig inbjudning. Det är således på grund af hvad Utsk:n föreslagit, som R. o. Ad, nu går alt (atta sitt beslut, och ej på grund af livad enskild ledamot inom Ståndet kan föreslå till upphäfvandc af hvad som förut i denna fråga blifvit beslutadt. När nu i sak U t, k: n hafva föreslagit, att vi skulle antaga den princip, som i 1835 års förordn. är fastställd, och hvilken öfverens.tammer med BondeSt:s beslut, nemi. biänningslidens bestämmande till 6 månader af året, så synes mig, att R. o. Ad. har lull rättighet at t i denna sak besluta. Jag instämmer så mycket mera i antagandet af det gamla stadgandet, sorn derigenom skulle åstadkommas inindie rubbning i våra ekonomiska författningar, och emedan förändringar uti dem åstadkomma ständiga oredor och olägenheter.
Vinner nej, b i fa lies Preste-Ståndets beslut i frågan, eller att, sedan undersökning försiggått, hvilken Kongl. Maj:t täcktes, så fort som görligt, till verkställighet anbefalla, rörande post-hemmannens olika behof af lättnad i postförings-skyldigheten, Kongl. Majrt måtte i Nåder täckas, efter sig företeende omständigheter, tilldela de hemman, som mest finnas tryckte af postförings-besväret, en förhöjning i legan från 2 å 4 skillingar till och med 50 procent för milen, hvarjemte Ståndet bifallit, det må, för bestridandet af de sålunda uppkommande utgifter, å Riksgälds-Contoiret anvisas ett förslagsanslag af 15,000 R:dr alt för året utgå. Voteringen har utfallit med 41 Ja och 78 Nej; i följd hvaraf Preste-Ståndets i conlra-proposilionen intagna beslut blifvit fastställd t. Stockholm den 2 Juni 1841. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1841. Stats-Ut slottets Utlåtande, JY:o 5~5, I N:o 575. Ank. till Exp-Utsk. den 5 Juni i8.p, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af er hällne älerremisser ä Statsutskottets Utlåtande, N:o 540. (I. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva lill Stafs-Ulskotlet återremitterat dess under N:o 5^o afgifna Utlåtande, deruti Utskottet aLlyrkt Rikets Ständers bifall lill Kongl. Majlis aflålna Nådiga Proposition, angående vilkoren för nedläggandet af Norrtelje Gevärs-factori.
Rättegångsoch ansöknings måls fullfölj.m i' hö-^ gre Instanlieri af Herr P. Winbladhs, angående LÖftes-måns ansvarighet för Borgen å Skuldsed-x. lar i vissa fall; af Herr E. Lagerstrand*, örn ändringar i ConcoursLagen;- af Herr O. Harn-» brei, om skärpning af det i 40 Capitfet 5 §» MissgerningsBalken stadgade straff; af Herr M. Bagges om upphäfvande af författningarne mor kostsamma begrafningar;• af Herr Beckmans., om KyrkoOrdningens omarbetande och förbättring., jemte Herr Bagge* dervid gjorde tillägg;- af Herr G. H‘. Arfvidsons, om medel att befordra enhet i Lagskipningen;- af Pierr J. H. Winbergs* om ändring uti formulairet till Borgenärs Ed i Concourseraf Pierr Huldbergs, om ändring i, 24, §. af Kongl. Förordningen den 10 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom; af H ci r Jo» Hegardts, om ändring i. straffet för fylleri; af Herr Ekstrands, om parters ansvar för utebliK vande vid StadsRätt; af Pierr S. M. T. Cederborgs, om tillämpningen af Edgångs-formulairefc i Goncourser; af Kongl. Maj;ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, o-m en förändring i, 5 Ca-r pitlet 1 §. MissgemingsBalken, tillika med Herr M.