Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att denna inskränkta destillerings» rätt hvarken kan af mängden eller af någon till hufvudsaklig fördel begagnas, ar lätt att inse, Följden häraf har varit, att nu gällande Författnings föreskrift i denna del icke blifvit efterlefvad, troligen af behofvets tvingande anledning; varandes här i Stockholm ett antal af 50 Destil* latorer, som för rättigheten att destillera med endast a o kannors pannerymd, erlägga till Sta* den 16,666 E:dr 3 a sk, om året, Onekligen är bränvins-destilleringen att anse såsom en serkild näring, mera närmande sig Stadsmanna* än Landtmannayrket, emedan den förädlar med tilIsatfser ett råämne, och de, hvilka ega rättighet till bränvinsbränning, böra icke göra större anspråk på begagnandet af de* stilleringsrätten, än att utan afgift njuta lika rätt med dem, hvilka härföre erlägga en s-er* skild och dryg afgift. När nu härtill kommer, att friheten n.åtte vara lika nyttig för denna, som all annan handtering, anser jag rättvisa och billighet fordra, att äfven de, hvilka icke äro berättigade till bränvinsbränning, må vara berättigade att destillera bränvin med högst sa fiil,t.Bevilln-' Lag' och Oec.-Utsk. Bet. N:o 6. 43 lärmors panna, då de sig dertill i Vederbörlig ordning anmäla, emot erläggande af en sådan afgift, proportionerligt stigande från och med 6 kannors rymd, att för begagnandet af en destilleringspanna om ao lanner betalas 100 R:dc om uret; blifvandes denna höga taxation en borgen för att det icke lönar sig begagna samma panna till bränvinsbränniog. Slutligen föranlåtes jag af min rättskänsla, att vid detta tillfälle fästa respective
R:dr anslagne och enligt Kongl. Brefvet den 23 Januarii 1816 disponerade till Expectance Arvoden ifrån 18 15 års början för Lönlösa Officerare, sorn gjort tjenst under sednaste kriget. Hvad nu Cornetten Friherre Sparre angår, så har, efter hvad Herr General-Liutenanten m. m. Friherre Boije uti Memorial af den 1 g nasti. April till Kongl. Stats-Contoiret, uppgifvit, Friherre Sparre gjort tjenst som Fändrik vid f. d. Drottningens Lif-Regemente under sista Campagnen i Tyskland; men vid Regementets återkomst tili Stralsund erhållit permission till Sverige och blifvit placerad blott till tjenstgöring vid Uplands Regemente, till Norrska’ Fälttågets slut, då han fått Kongl, permission att tills vidare qvarblifva i Sverige och fortsätta sina Studier. Vid Pomerns aflemnande till Preussen, var han således icke der närvarande och ibland det befäl, som på stället anmälde sig att qvarstadna i Svensk tjenst och hvilken personal af General-Lieutenanten Friherre Boije till Sverige öfversåndes , men hade likväl directe till siri dåvarande Chef, General-Majoren von Norrman, anmält sin önskan att i Svensk tjenst qvarblifva och af honom erhållit det svar att han med anledning af sin anmälde on - r 792 Stats-Utskottets Betänkanden. skan, blifvit alford utur Regementets milor. — Vid sådant förhållande och ehuru Friherre Sparre icke lemnat sin vid f. d. Drottningens Lif-Regemente, enligt Nådig Resolution den 3 1 Januarii 1815 innehafde StabsFåndricks beställning emot försäkran eller förbehåll om erhållande härstädes af enahanda
De laneoch säkerlie tshandlingar, som, för statsbidragets utbekommande, till Riksgälds-kontoret aflemnats, förblifva uti Kontorets vård; dock skola sådana handlingar, som vederbörande embetsmyndigheter kunna blifva i behof att begagna, till dem på behörig reqvisition utlemnas. 10:o. I händelse afvikelse, utan dertill erhållen vederbörlig tillåtelse, skett från den fastställda arbetsplanen, eller arbetet, utan af Kongl. Maj:t medgifvet anstånd med detsammas utförande, icke blifvit fullbordadt inom derför bestämd tid, ankommer på Kongl. Maj:t att låta inställa all vidare utbetalning af statsbidraget samt återfordra hvad deraf uppburits att på en gång eller successivt till Riksgäldskontoret inbetalas inom den tid, som bestämmes af Kongl. Maj:t eller af Rikets Ständer, till hvilkas pröfning frågan om uppburna medels återbäring lärer komma att öfverlemnas, derest längre anstånd dermed, än till nästa Riksdag anses erfordras. Fullmägtige böra tillse,fcatt sådan inbetalning ingår i vederbörlig ordning. ll:o. Stad, ort, bolag eller enskilde, som af ett genom statsbidrag befordradt företag komma att draga omedelbart gagn, böra, i den mån Kongl. Maj:t pröfvar skäligt bestämma, jemväl till företagets fullbordande bidraga antingen genom kontant tillskott eller med materialier och arbete. I annat fall beror af Kongl. Maj:t att inställa utbetalningen af de beviljade medlen. 12:o. Vid alla med statsbidrag i större eller mindre män understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, tjenstoch sysslolösa personer användas. 13:o. De arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna Riksdag äro beviljade, böra sednast under loppet af år 1867 påbörjas; kommande hvad Rikets Ständer nu anvisat för de vid sagda års utgång icke påbörjade arbeten att reserveras till Rikets Ständers disposition. 14:o.
Om deremot gästgifveri-hållningen finge i sammanhang med skjutsningen upplåtas åt entreprenör, och det medgåfves, att gästgifveriet finge till annat ställe förflyttas, när sådant kunde ske, utan att afstånden till närmaste gästgifvaregårdar blefvc obehörigt långa, så skulle ofelbart lifligare täflan uppstå vid entreprenad-auktionerna och förmånligare anbud erhållas, ty derigenom skulle för hvar och en, som hade tjenliga och lämpligt belägna byggnader, tillfälle beredas, att kunna åtaga sig entreprenaden, hvilken, i förening med rättigheten till gästgifverihåUning, kunde blifva vida mer begärlig, i synnerhet om den gästgifveriet tillhörande bränvinsutskänkningsrätt icke förut blifvit uppsagd eller förverkad; och, derest gästgifverihållningen sålunda, samtidigt med skjutslagsin - 22 delningens upphörande, ställdes på en rörligare fot, blefve det jemväl lättare att, med uteslutande afseende å trafiken, förlägga skjutsstationer på företrädesvis tjenliga ställen. På sådane grunder borde den person, hvars vid entreprenadauktion gjorda anbud, efter pröfning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, antoges, alltid vara berättigad att gästgifveribestyret öfvertaga. Om sålunda entreprenör får gästgifverihållningen åt sig upplåten, skulle det åligga förutvarande gästgifvare att, jemte gästgifverihållningen, äfven afstå de förmåner, som dermed kunde vara förenade och hvilka under entreprenadtiden borde tillkomma entreprenören samt efter honom den, som blefve till gästgifvare förordnad, så att nämnda förmåner alltid komme den till godo, som uppehöll gästgifveriet. Tillika med bränvinsutskänkningsrätt, der sådan finnes bibehållen, utgöras de förmåner, som gästgifvare af kronan åtnjuta, hufvudsakligen af roteringsfrihet samt anslagna räntor och s. k. gästgifvarelön. Det är endast ett jemförelsevis mindre an tal gästgifveriet-, som äro i besittning af dessa sednare förmåner, om hvilkas värden uplysning inhemtas af bifogade, länsvis uppgjorda, sammandrag, N:o 4.
Jag vill icke till besvarande upptaga de anmärkningar, som blifvit gjorda af Hrr von Troil och Hjerta, och hvilka till en del kunde vara riktade mot min mening, utan blott nämna, att i mitt anförande eller con - 34a Den i8 Mars e. m. tra-förslag liar jag uteslutit frågan om sedlarnes storlek, emedan bestämmandet deraf icke står tillsammans med de åsigter, jag hyser. Deremot föreställer jag mig, att olika opinioner kunde finnas vid olika riksdagar, i följd af olika förhållande^i om beloppet af de sedlar, som så väl statssom privatbankerne kunde komma att utgifva. Derföre uteslöt jag äfven frågan 0111 den saken. Om Hr Hjerta ville ikläda sina yttrade meningar form af motion, så kunde BancoUtsk. behandla dem särskildt, i händelse BancoUtsk. öfvergår på min tanke, att derom särskildt besluta och förelägga Ständerna sitt omdöme i ett särskildt memorial. Hr Ribbing: Då af flera ledamöter den fruktan blifvit framställd, alt de mindre sedel-valörer, som privatbankerne aro lillåtne alt utgifva, kunde blifva farliga, utber jag mig få fästa uppmärksamheten derpå, att 0111 dessa valörer skulle blifva alltför höga, vore allmänheten dermed föga betjenad. Det kunde blifva ett hinder för allmänna rörelsen, 0111 icke mindre sedlar än å 5, 8 å 10 r:dr linge utgifva?; hvar skulle man få vexla sig till mindre? Man säger att å contoret, der sedlarna äro utgifna, kan man tillvexla sig bancomynt; men der finnas vanligen mest stora sedlar, och endast och allenast så mycket smått mynt, som är oundvikligt till att betjena allmänheten. — Jag kan således icke biträda de herrarnes mening, som vilja hafva höga valörer, emedan jag tror, att, i afseende på de mindre sedel-valörerna, ingen fara är å färde, och att allmänheten, om de boi ttoges, skulle blifva mindre belåten.
Konungens rådgifvare att deltaga i kamrarnes öfverläggningar; finnes det numera icke den ringaste anledning för en Regering, som vill regera med folket och icke eftersträfvar att herrska, att önska sig en makt, som angriper grundvalen för vårt statsskick och icke gagnar henne sjelf och icke kan afstås af något folk, som fortfarande vill räkna sig till de fria nationernas antal. Låtom oss derför hoppas, att vi, på samma gång, sett början och slutet af dessa sorgliga tecken, hvilka, om de skulle förnyas, icke kunde fela att verka störande på det förtroende emellan de styrande och styrda, som utgör bådas styrka. Hr Akerman har framkastat den tanken, att tilläfventyrs någon grundfagsförklaring kunde vara nödig för att undanrödja allt missförstånd om beskaffenheten af riksdagens beskattningsrätt. Denna åsigt får jag på det bestämdaste bestrida. Ty lagen är tydlig och klar. Efter en sådan premiss, som förekommer i 57 § R. F. och hvari högtidligt förkunnas Svenska folkets rätt att sig allena beskatta, kan icke som konklusion följa: att denna rätt icke består i något annat än i rättigheten att betala skatterna, hvilket icke är någon rättighet, utan för mången utgör en ganska tung pligt; men härtill leda ofelbart de slutsatser, jag, vid detta och flera tillfällen, hört från andra sidan framställas. Någonting sa ologiskt har ingen lagstiftare kunnat tillåta sig att införa i en grundlag. Sedan jag sålunda nedlagt min reservation mot hvarje misstydning, som, i de frågor jag vidrört, kunde uppstå ur Utsk:ts Betänk., skall det vara mig likgiltigt under hvilken form R. St:r besluta att lägga detsamma till handlingarna. Hr Ramsay, Anders Henrik: Genom R. o. Ad:ns förtroende har mig blifvit tilldelad en plats i det Utsk., hvilket 26 Den 4 April f. ra. granskningen af Statsrådsprotin tillkommer, oell jag har af sådan anledning kommit att deltaga i bedömandet af åtskilliga regeringsåtgärder. deribland utfärdandet .af 1865 års tulltaxa och afslutandet af Franska handelstraktaten.
December 1774 samt Kammar-Collegii och Stats-Conkoirets derpå grundade Circulaire af den 8 Maij 17 A derom stadga; att z §. i 1734 ärS Resolution pä AlinoLens och 8 § af i7Z* ärs Resolution pä Riddcrffapels och Adclns bcswar, mä^ gälla i fräga om Dcputeradek, rättighet, att eser sig företeende omständigheter jämka de pris som utsattas, bwarwid dock, i afseende pä förenämnde Resolutioners förordnande, det hälften af de Deputerade borde wara Nänte-tagare och hälften Räntc-gifware, RstsciiS Ständer funnit detsamma »undre wigtigt och nyttigt, da det flerestädes i brist af Ränte-tagare icke kan estcrleswas, samt desiutom de hä-igenom Lsyftade fördelar af ctt jämnare pris ändock kunna winnås; Att wid Markegängs-sattningarne, hwilka altid torde böra uti Landshvfdingc Rcsidence-Staden i bwarje Län sörättas, Landshöfdingen altid ma köra ordet, samt Lands-Secrcteraren eller Lands-Kammererarcn Protocollet, och att i händelse wid omröstning, som bör ste Ständswis och ej per capita, >wä Ständ i frägan om priset ä nägon wara skulle stadna emot twä, ett medium mätte bestämmas sf de genom bägge sidornes röster yrkade olika pris, pa g5o Dm 25 April. sätt Z §. i !?Z4 ärs Resolution uppi? Allmogens beswär innehällcr, hwarförutan Nitsens Ständer äfwen trott sig böra i »nderdänighet tillstyrka, att invad Äongl.
Denna giftdryck har dessutom icke allenast den afskyvärda egenskapen att försätta dess millionertals älskare i den för producenten förträffliga, men för konsumenten förfärliga belägenhet, att nemligen aldrig släcka den sednares törst, utan tvertom öka den, ju mer han dricker deraf; men äfven den rågade olyckan att dess siren-lika ånga lockar hvar och en lättsinnig oemotståndligen till sig, för att småningom i fysiskt och moraliskt afseende förderfva och döda sina offer. Sådant förhållande kan icke annat än förfära hvarje menniskovän och vän af Nordmannakraft och Nordmannadygd och sjelfständighet; ett sådant förhållande skakar sjelfva samhällets grundvalar, hotar att försätta hela Nationen i det vådligaste slag af slafveri, emedan sjelfva medlet att frälsa sig derifrån, försvagas och förstöres; ett sådant förhållande tillintetgör de ytterst nödvändiga, de skönaste vilkoren för men* niskans lycka och lefnad i tiden, samt hopp för evigheten, nemligen religionens, moralens och dygdens; ett sådant förhållande rubbar enskilt och allmän säkerhet, och 5/f8 Den a8 November e. m. påkallar derföre så väl Lagstiftande som Lagskipande Maktens behjertande. Jag tror således, — och är lyckligtvis icke ensam af den tanken, — att aldrig än, hvarken vid denna eller de föregående Riksdagarna något vigtigare ämne förevarit, något mera värdt Riksens Ständers allvarligaste uppmärksamhet och förtjenande hvarje rättskaffens och menniskoälskande Medborgeres ömmaste deltagande. Man må icke invända, att frågan om Representations-förändringen J Realisation eller Myntbestämningen eller något annat Financielt j Stat s-ekonomiskt eller Tryckfrihetsmål med det ifrågavarande, i det ringaste är jemförligt. Ty alla andra andra angelägenheter, ehuru vigtiga de än må vara, inverka dock icke hvarken så direkt eller så afgörande på hela Nationens både materiella och intellektuella väl eller ve_, som detta ämne, hvilket, hvad så påtagligen blifvit bevist, icke blott afser Svenska Medborgares fysiska, utan ock deras moraliska bestånd för närvarande och kommande tider.
För Allmogen samt Corporaler vid Infanteriet , Dragoner, Ryttare, Soldater och Båtsmän , då de resa utom Eänen eller till Norrige ♦ . - « 2 sk. Sådane Bevis af Presterskapet, deraf DahlAllmogen enligt Författningarne äger, att i stället fog Pass sig begagna, då de söka arbete i landsorterna, äro från stämpladt Papper frie. go JBevillningsTJtsL Bdänkand&n. Gerteficater och Sjöpass fiån de till Utrikes prt gående inhemske Fartyg . t? sk. För Utländske 24 _ Connoissernenter på gods med inhemske Fartyg till utrikes orter 3 med utrikes Fartyg 6 Biloch Mätare Bref å inrikes Fartyg 24 sk. å utrikes R;dr 1 — SjöAssuranceBref till och med 100 R:drs belopp och deröfver . 2 ~“ För 200 R-drs och deröfver , en skilling för hvarje hundrade. Mäklares Slutsedlar, hvarje Certepartier eller HyresContractc-r om Fartyg till utrikes orter i proportion af HyresSurnman, nemligen: Under till och med 25 R:dr . —- Deröfver till och med 50 Dito , — Deröfver till och med 75 Dito , —9 —- Deröfver till och med 100 Dito . 18 —, Deröfver till och med 150 Dito . 24 —■ och deröfver för hvarje 150 Dito . 18 — De fragtslut, hvilka med utländska Skeppare för Svensk Mans räkning blifvit ingångne, inbegripas äfven härunder.
Att, hvad anginge proportionen mellan antalet af delegare i hvarje Glass och dem, sorn der stadna tills de blifva berättigade till Pension, Committerade antagit, såsom ett Maximum, hvilket först inom en tid af 40 år skulle uppnås, uti Usta Classen —■ 30 Pensionärer, - 2ldra — —• 30 - 3lJje 60 - 4:de Co - stte — —. w_ 30 - 6:te #■— 50 erch uti 7ide —- —• •—• 50 —- — hvaremot, till en början, eller vid förloppet af de första 5 Eren, ifrån det Pensioner började utdelas, Pensionairernes antal blifvit calculeradt: inom usta Classen till 15- — 2idra —1 —- 10. —■ 3dje • —- —• 4o. — 4:de —• — •—■ — 40. — 5ite •—■ —■ 10. — 6:te — —■ — 20. och inom 7ide — •—• ■ 3°* 8:0. Alt, efter en sådan beräkning, skulle, vid de första 5 årens förlopp, en årlig utgift af 54,200 Rldr, samt, när åter antalet, ont 40 år, nått maximum, 100,000 Ridr årligen till Pen sionairernes underhåll erfordras. 9:0.
Beträffande en af den år 1852 i nåder tillförordnade Sveriges och Norriges Interims-regering vidtagen åtgärd, innefattande förändring af vilkoren för lyftning af ett Norbergs jernvägs-aktiebolag från handelsoch sjöfarts-fonden beviljadt lån, få Revisorerne anmäla, att Kongl. Maj:t, dels genom särskilda nådiga bref af den 21 December 1850, den 12 Juni 1851 och den 7 Februari 1852, i nåder förklarat, att det bolag, sorn bildats för anläggning af en jernbana för hästkraft emellan Norbergs odal-grufvefält och sjön Åmäriningen, för hvilket företag kostnaden, enligt af Kongl. Maj:t fastställd arbetsplan, beräknats till 156,491 K:dr, skulle äga att, emot vissa i nåder föreskrifna vilkor, från handelsoch sjöfarts-fonden bekomma ett lån af 100,000 R:dr, dels ock under den 4 Maj sistnämnde år, jemte gillande af ett utaf arbets-direktionen undertecknadt kontrakt för arbetets utförande äfvepsom af den ställda säkerhets-förbindelsen, gifvit Kongl. Konvoy-kommissariatet tillkänna, att, sedan direktionen vederbörligen styrkt, att minst 50 procent af det tecknade aktie-kapitalet blifvit af bolagsmännen inbetaldt, och tillika aflemnat en af direktionen, enligt bemyndigande af bolaget, till Kongl. Konvoy-kommissariatets ordres utställd, antaglig skuldförbindelse, försedd med sådan borgen, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerås län godkändes, direktionen ägde att af berörde lån utbekomma den ena hälften genast och den andra hälften den 1 Maj 1853.
Uppskof i detta hänseende kan således lätteligen förekomma» , och aldrig komma i jemförelse med den långa tids-utdrågt, hvilken, i händelse af målens behandling vid Domstojarne, skulle kunna inträffa, synnerligen i de Orter, der Ordinarie Ting icke infalla me^ ra ån en eller tvånne gånger om året. Herr von Hohenhausen; Jag vill blott i korthet nämna, att det finnes tvånne slag af brott i ett samhälle: moralijka och politiska. För bevarandet af samhällets bestånd fordra» det, att afseende äfven göres å de politiska brotten, och ibland dem räknar jag fylleriet. Jag har ej liknat det vid sjelfmord; jag har endast sagt, att om man ville på den grund, Utskottet uppgifvet, frikänna det ena trän straffa 9* Din 2 Julii e. m. borde man ock, efter samma princip, frikänna det andra. Jag har visserligen icke den Lagkunskap, att jag kan i alla delar bestämdt yttra mig öfver frågan; men jag har den på erfarenhet grundade öfvertygelse, att en högst skadlig verkan skulle följa, om man vidtoge någon Författning, hvarigenom strängheten i den hittills gällande minskades. Herr Danckwardt: Jag får blott upplysa, att min mening alldeles icke var, att vittnen i fylleri mål ovillkorligen skulle vid de Ordinarie Tingen höras; utan ville jag endast förklara, att den skyndsamma bestraffning, som Författningen hatt till syftemål, ändå icke, oaktadt målen af Konungens Befallningshafvande handlades, vore möjlig att åstadkomma. Jag glömde , då jag nyss yttrade mig, att nämna , att det just var brotten emot minuterings-råttigheten, sorn föranledde Lagutskottet att tillstyrka, det åtal derå finge göras äfven vid Urtima Ting, emedan Utskottet förmodade, att man såmedelst kunde befordra ett skyndsamt upphörande af missbruket. Härigenom torde ock Grefve Hårds anmärkning i denna del vara besvarad. Det år ej anledning att supponera, det
” ”Enär giltigheten af de skäl, Sekund-cheferne anfört till stöd för sin underdåniga anhållan om återanställande vid regementerne af det uppgifna antalet sergeanter svårligen kan förnekas, torde Eders Kongl. Majit vilja af Rikets Ständer i nåder äska hvad af Sekund-cheferne blifvit för detta ändamål be gärdt med tillsammans 2,976: att med hälften, eller 1,488 R:dr hvartdera regementets anslag påföras; hvaremot och då för hunden varande tillgångar icke medgifva fyllandet af andra behof, än dem, som äro mest angelägna, jag finner mig föranlåten att för närvarande afstyrka Sekund-chcfernes underdåniga begäran om löneanslag för musik-direktörer, utan att derföre vilja - bestrida angelägenheten för regementerne att ega utmärkta ledare för sina musikkorpser. ” ”Wermlands Fältjägare-regemente. ”Från så väl nämnde regemente, som general-befälhafvaren i tredje militär-distriktet, hafva förslag inkommit af den Transport R:dr 65,938: 40. — 22 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Transport R:dr 65,938: 40. syftning, att, genom regementets reduktion till en bataljon af blott 520 man på 4 kompanier oell någon dels af det nuvarande beklädnadsanslaget öfverflyttande till lönestaten, kunde den sålunda förändrade korpsen, utan tillökning i hittills för regementet bestådda anslag, gifvas icke allenast en förbättrad organisation, utan ock åt manskapet förbättrade lönevilkor samt en förlängd öfningstid med deraf följande större tjenstbarhet. I sättet att genomföra den ifrågaställa förändringen hafva dock åsigterna varit olika emellan general-befälbafvaren och chefsembetet, och enär dessutom någon verkställighet af ifrågavarande förändring ej kan i nåder anbefallas, innan Rikets Ständer medgifvit, dels att af nuvarande beklädnadsanslaget 12,600 R:dr årligen, ett belopp af 6,360
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, ehuru Hr von Hartmansdorff begärt uppläsning af 16 § af Ulsk:s förslag, medan nu Utsk:s yttrande ronde 19 § af 1845 års taxe-underrältelser utgjorde föremål för pröfning, ansåge sig böra framställa serskilda propos:r i afseende på dessa §§, hvilka rörde olika saker och blifvit på olika sätt af Utsk. behandlade. Hr von Hartmansdorff: Jag påminner mig ej, hvilket beslut R. o. Ad. fattade i fråga om cobolt. Af detta beslut beror §:ns blifvande lydelse. Frih. Palmstjerna: Som cobolt icke undantogs såsom något serskildt öfverläggningsämne, förmodar jag, att den var inbegripen uti Ståndets allmänna beslut, att 1845 års tulltaxa skulle ega bestånd. Hr von Hartmansdorff: Jag vill påminna mig, att, tinder öfverläggningen om artikeln malm, frågan om cobolt äfven förekom. Såvidt jag kan minnas måtte Frih. Cederström C. R., sora nu icke är tillstädes, hafva ordat derom. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, att R. o. Ad. i afseende å cobolt-malm och cobolt-metall bibehållit 1845 års tulltaxa oförändrad samt att Utslcs i fråga derom afgifna förslag icke innefattat annan förändring än att de nuvar:de införselafgilterne skulle nedsättas. Hr von Hartmansdorff: Om Ståndet har bibehållit föreskriften i 1845 års tulltaxa, ang:de cobolt, inser jag icke, huru man kan undvara den 19 §; som föreskrifver sättet för utförseln af sådan malm. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Hr von Hartmansdorff yrkat bibehållande af 19 § i 1845 års taxeunderrältelser och ingen yrkat bifall till Utsk;s förslag om samma §:s ute - Den 5 Juni e. m. 441 slutande, finge hemställa om K. o.