Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär Grefve Posse nu är död , är det icke möjeligt, att i annan väg än från Utskottet få kunskap om hans anmärkningar. Jag anser det vara min ovilkorliga pligt, då Grefve Posse icke mera tillhörer oss och icke sjelf kan underrätta oss om beskaffenheten af sina anmärkningar , att yrka att få se dem, och det är derföre jag förnyar min vördsamma anhållan, att jemlikt 56 §. i RegeringsFormen, proposition till återremiss må af Herr Grefven och LandtMarskalken framställas. Herr Grefven och Landt Marfkalken yttrade, att då han sistlidne gårdag förklarade ConstitutionsUtskottets Memorial, i följe af StatsRådsProtocollens fulländade granskning kunna till Utskottet återremitteras, hade sådant härledt sig derifrån, att berörde Memorial innefattade ämnen, hvilka blifvit till Ridderskapets och A - Den 11 Julii /. m '. 51? delns pröfning och afgörande öf verlemnade; men sorn ConsiitutionsUtskottets nu förevarande Memorial innehöll afslag å Grefve Posses anmärka ning, och således icke eller kunde föranleda till någon åtgärd eller påföljd, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken för dess del någon återremiss af samma Memorial ej eller kunna äga rum; utan hemställde Herr Landt-Marskalken, om ieke Memorialet endast finge läggas till handlingarne. Ropades Ja och Nej. Herr Hjerta-. Mig synes, att vi nu åter åro i den förvillelse, hvaruti vi råkade vid förra Riksdagen. Det år verkeiigen påkostande, då man hade anledning tro, att 106 och 107 §. §, voro rått förstådde. Jag år inom inig så full-r komligen öfvertygad, att, hvad 107 §. angår, den beslutande rätten ej tillhörer ConstitutionsUtskottet, att jag aldrig kan anse detta Utskott annorlunda, ån som en beredande auetoritet, och Riksens Stånder såsom ensam afgörande, i mål af denna beskaffenhet.
Att det i och för detta byggnadsarbete anvista årliga anslag varit otillräckligt, hvaraf en nödvändig följd blifvit, att arbetets fullbordande ej kunnat påskyndas, och att till aflönande af Committerades tjenstemän, verkställande af flere arbeten, såsom provisionelle täckningar öfver lia Hfärd ige arbeten vid slutet af hvarje års arbetstid m. m. större kostnad åtgått, än sorn skulle erfordrats, om tiilräckiige medel varit att tillgå och arbetet således med vederbörlig drift kunnat fullföljas, 2:0 Att byggnadens omfång och dess construction är sådan, att den utan stor kostnad icke kunnat uppföras; hvartill kommer alt, för att gifva denna byggnad behörig varaktighet, och för att för framtiden, så mycket möjligt, förekomma täta reparationer, betyd lige kostnader blifvit nedlagde uti stenmurar af så väl huggen sorn ohuggen gråsten, och uti det inre af byggnaden tili förseende af morarne, der det behöfdes, med huggna hörnstenar; och endast till byggnadens förseende med koppartak 171 Sk:pd kopparplåtar blifvit upphand - Den i September f. m. 81 handlade å ungefär i5i R:dra3sk. för Skeppundet i medelpris, hvilket, efter afdrag af värdet af försålde kopparplåtar och splint, medfört en kostnad af 25,i77R:dr 4* sk.anst. 3:o Att, såsom redan anfördt blifvit, vid grundläggningen af byggnaden betydliga och oväntade svårigheter förekommit, som måst öfvervionas och således öka kostnaden; samt 4:o Att Co ram i It er a de ansett sin skyldighet vara, alt, utan förbiseende af alla möjliga besparingar, tillse, såsom en hufvudsak, att byggnadsarbetet till behörig godhet blefve utfördi, hvilket naturligtvis föranledt större kostnader, än om arbetets fullgoda beskaffenhet skulle snarare ansetts såsom bisak; och får jag till bevis derpå, att detta ändamål blifvit vunnit, utom hvad genom ett besök på stället af hvar och en kan utrönas, anföra, hvad Rikets Högloft.
Kommitén har nu yttrat sig angående alla de frågor, som blifvit till dess behandling särskildt öfverlemnade eller i öfrigt, enligt Kommiténs åsigt, borde tagas i öfvervägande vid utarbetandet af det förslag till lämpligaste sältet för bevärinsskyldighclens fullgörande, som Kommitén haft att afgifva; och får Kommitén härjemte, till fullgörande af den uti sjette punkten af hefens för Kongl. Landtförsvars-Departementet promemoria meddelade föreskrift, underdånigst öfverlemna förslag till dels ny lag, angående inrättandet och utskrifningssättet af allmänna beväringsmanskapet, dels ock ny förordning, angående beväringsmanskapets mönstringar med mera, hvilka blifvit affattade i enlighet med ofvan i detta betänkande uttalade åsigter. Enär det af ordalagen uti nyssnamnmde punkt möjligen kan synas, såsom om uti en enda författning bordt upptagas allt hvad med beväringsmanskapets ulskrifnmgssätt, mönstringar och möten eger sammanhang, torde det åligga Kommitén att härvid jemväl angitva de orsaker, som förmått Kommitén att föreslå omförmälda stadgandens fördelning uti två serskilda författningar. Vid granskning af dessa stadganden har nemligen Kommitén funnit dem sönderfalla i tvenne hulvudafdelningar, af hvilka den ena omfattar sjelfva grunderna för inrättandet af allmänna beväringsmanskapet och den andra blott de reglementariska föreskrifter, som för grundstadgandernas verställighet äro nödvändiga. Då nu, enligt formerna för lags stiftande i vårt land, till ändring af de förra erfordras Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma bifall, men deremot förändringar uti de 79 sednare kunna af Kong). Maj:t ensam vidtagas, har Kommitén trott det varn lämpligast, om dessa stadganden såsom hittills fördelades i två särskilda författningar.
Ehuru för största delen af de Halländska kyrkohemmanen en så fullständig bevisning vore svår om icke omöjlig, syntes del dock ligga i sakens natur, att då alla dessa hemman befunnos såsom kronohemman antecknade i de, allt sedan Svenska Kronan förvärfvade Halländska provinsen, ordentligen förda Jordeböcker, samt särdeles fullständigt i 1646 års jordebok, desamma samtligen måste varit af enahanda beskaffenhet och under enahanda lörpliglelser till Kronan, kyrkorna och prästerskapet. Ofvertygad att sanningen och rättsenligheten af de inför Rikets Ständer ådagalagda och af dem vid så många riksdagar godkända skäl en gång skulle göra sig gällande, och då, äfven i sednaste åren, Kongl. Majit dels i administrativ väg, dels genom Dess Högsta Domstol förklarat sig anse enskilta kyrkohemman vara skyldiga att endast utgöra till kyrkorna den årliga ränta eller s. k. landgille, på grund af hemmanens rätta krononalur, har motionären, under förklaring, att dermed icke åsyftades någon ändring i hvad anginge de hemman, som blifvit donerade lill presterskapet, utan endast dem, som i äldre Jordaböcker funnes åsätta viss och bestämd ränta till kyrkorna, framställt följande förslag: l:o. Kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framtida oqvaldt åtnjutande af den ränta, som under namn af landgille af ålder utgått från de numererade kyrkohemmanen i Halland; allt efter hvad Jordeböckerna nu utvisa: 2:o Såsom ersättning för den städja, hvilken kyrkor eller presterskap i äldre tider uppburit vid förändring med åboer ä nämnde hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tider blifvit i stället för städjandet anbefallde, komma kyrkorna och presterskapet att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af städje-ersältning; 3:o
Den för Arméens Pensionskassa gällande stal medgifver nemligen i allmänhet pension efter uppnådda 50 åldersoch 30 tjensleår, med rättighet tillika att, utan förlust af pensionsrätter vid 45 års ålder och äfven i vissa fall derförinnan, kunna taga afsked och efter expektansårens utgång komma af pension i åtnjutande; då deremot, enligt den förhöjda pensionsstalen, pensionsåldern för ett större antal löntagare är framflyttad till 55 och 60 eller 65 fyllda lefnadsår; och enligt denna pensionsstat medgifves icke vid afskedstagande i något fall pensionsrätl förr än vid 50 års ålder; hvarförutan för pensionärerna finnas Uera andra bestämmelser, hvilka icke gälla lör dem, sorn erhålla pension endast ur Arméens Pensionskassa. Denna för Armeens löntagare onekligen stora fördel, att kunna efter omständigheterna begagna sig af den ena eller andra pensionsstalen — hvaremot icke vore något att erinra, såvida pensioneringen kunde upprätthållas genom de tillgångar, som bildats af Olficers-korpsens egna bidrag — har lill påföljd, att de för pensioneringen afsedda medel blifva starkare anlitade, än som egentliga bebolvet å pensionärernas sida påkallar, utan att i samma mån befrämja pensioneringens syftemål i Statens interesse, nemligen att underlätta afgåugen af det äldre befälet och förskaffa Ar - 496 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 146. méen en för krigsljenstgöring och vapenöfningar fullt tjenstbar befälspersonal. Fast heldre måste de vilkor, hvarunder pensionsrätt nu är medgilven, i anseende till dess vidsträckthet, i så måtto anses mindre ändamålsenliga, som Arméens Officerare derigenom beredes tillfälle att, ehuru ännu fullt r tjenstbare, med rätt lill pension afgå ur fjellsten för att derefter egna sig åt annan sysselsättning; — och skulle de tillgångar, som häraf tagas i anspråk, enligt Rikets Ständers tanka, bättre användas genom att bereda någon tillökning i pensionsförmånerna lör dem, som först efter en längre tjenstetid erhålla afsked.
Emedlertid nödgas jag bekänna, att jag ej|begriper den prist på takt, som röjer sig uti de åtgärder, hvilka Directionen vidtagit, för att -genom Regeringen bringa detta ärende un - Den 26 Mars f. m. 155 der Rikets Ständers pröfning. Man fordrar förskott på ett bidrag, hvarom man först framdeles skulle besluta, och erbjuder, såsom säkerhet för detta förskott, i fall det äskade bidraget ej kommer att biviljas, Canalens materiel och Proviant, som för mer än halfva beloppet af det äskade förskottet först skulle inköpas. Jag är för mycket vän af företagets fullbordande, för att någonsin kunna gilla detta förfarande. Dessutom måste man väl ock göra rättvisa åt Nationens fordran, att en gång se sig befriad från en beskattning, hvars eviga fortfarande den ej utan skäl synes befara. Den allmänna klagan, att gifna löften brutits; att man gäckar, snart sagdt roar sig åt Representationens ombud; att det återstående arbetet skall fullbordas endast för att leda till nya kostsamma företag, hvilka dels endast röra försvarsverket, dels stå uti en alltför aflägse beröring med Nationens Ekonomiska förhållanden, för att till sin medförande nytta kunna bedömas; denna klagan är för högljudd, att den ej här bör äga afseende. De garantier Herr Stråle föreslagit för medlens användande till behörigt ändamål, och detta ändamåls skyndsamma uppnående, synes mig dels för hårda för Bolaget, dels ej innebära tillräcklig säkerhet för Rikets Ständer, och slutligen äfven gå ut på att inleda Staten äfven lör framtiden uti Den 26 Mars e. m. närmare Förhållande till CanalBolaget, än som jag tror med Statens intresse låter sig förenäs. Jag får i detta afseende föreslå: 1:0 Att de förenade Utskottens Utlåtande må varda återremitteradt, på det de må komma i tillfälle, att yttra sig öfver hufvud frågan, och derjemte uppgifva förslag till sådana garantier, som för Rikets Ständer äro tillfyllestgörande.
Det vexlande textinnehållet räknar ett 20-tal författarenamn, bland hvilka vi återfinna en stor mängd högt uppburna o c h gerna lästa pennor. Från Fyris strand; dikter o c h berättelser af Upsalastudentcr. Sedan de sju och de nio signaturernas dagar har endast en gång den gamla idén upptagits: på våren 1884 utsände, under namn af » Studenternas Vårkalender », en samling nya vitterlekare från den gamla universitetsstaden en gemensam profkarta på sin literära alstring. Företaget möttes af allmänhet o c h kritik med den välvilja, s o m så ofta, vi kunna säga: så genomgående, kommit hvarje lifsyttring i god riktning från de ungas stad till del. Det har nu ock manat till efterföljd. Den nya samling af Upsalastudenter, som föreligger i julmarknaden, innehåller emellertid idel nya namn; af de gamla från 84 ha vi endast kunnat återfinna ett enda. Särskildt egnad att väcka uppmärksamhet är samlingens fattigdom på prosabidrag; de som finnas äro till på köpet synnerligen obetydliga, hr Bolanders » På genomresa » undantaget. Den sistnämde författaren ådagalägger nämligen en god stil o c h blick, hvilka nog torde gifva hopp o m framtida, mer betydande al string. Hans poem är betydligt svagare. Af alla de andra många skalderna gifva vi obetingaclt priset åt hr Söderman; hr Nycanders bidrag sakna ej heller värde. Det öfriga förefaller, Manuskript, som ej antages till Införande, återsändes, så vida porto bl. fogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. möjligen med något enstaka undantag, skäligen matt. Men ungdomen är j u poesiens tid; man förmenar ej friska sinnen att ge sina känslor uttryck i sång, om ock rösterna ej alltid äro sä skoJade och rena. Man läser gerna deras poesi — till och med den dåliga — och förlåter den! Flit, kraft och karaktär, vägen till framgång; af William M. Thayer. Denna ypperliga bok är icke längre någon nyhet för svenska läsare; den har här, som i sitt hemland, förvärfvat vänner i rikaste mått. En bättre bok kan knappast en moder sätta i den unga dotterns eller sonens hand.
N:o 2, i anledning af de anmärkningar, sorn i BorgareStåndet blifvit gjorde vid Utskottets Memorial, om förökad Betjening. Af den a5 sistlidne Februarii % N:o 4, rörande gjord motion om anläggande af en våg på allmän bekostnad emellan ÖfverTorneå och Kengis. den 8 sistlidne Martil: N o 5, angående upphörande af den anstallt, att i officiella Tidningar införa Kungörelser örn lediga Kyrkovaktare-tjenster. N;o 6, angående tidens förlängande för de allmänna utskylderne. 64 Den 5 April, ./// rle« i5 sistliclne Martil: N:o 7, angående yrkad befrielse för en del af Lindes bergslag från skyldigheten att uteslutande afyttra dess kohl-tillverkning till Wedevågs Manufactur-Verk. N:o 8, i anledning af våckt fråga om FrålseBönders befrielse från skyldigheten att tourvis bestrida Fjerdingsmans-befattningen. • N:o g, angående visse föreslagne ändringar i nu gällande författningar, rörande anläggande af Tull-Mjölqvarnar. N:o io, rörande väckt fråga om upphäfvande af stadgandet, att då Morrskt Lakegods utur andra hand styckevis försåljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas. N:o 11 , angående Gästgifveriet anläggning och Gåstgifvares tillsättande. Mf den 18 sistledne Martil. N:o 12, rörande prsestanda till Bruken af Åboerne å de al Bruksidkare till skatte inlöste Hemman. N:o io, rörande gjord motion, om upphäf-' vande af föreskriften, att af Allmogen utfärda-; de kungörelser om Auctioner och andra httshållsangelägenheteo böra af vederbörande Kroj no - Den o April, 65 n.obefjent påskrifvas, innan de från Piedikstolarne upplåsas. Upplåstes följande, från RiddarhusUtskottel inkomne, så lydande 3;ne Memorial. Lades på bordet.
IUdr utaf anslaget å 12,000 R-.dr för en kanal genom Tjufholms-sundet vid farleden till Luleå; 5,512 R:dr 50 öre utaf de för väg-anläggningar och väg-förbättringar samt mindre strömrensningar och hamnbyggnader anslagne medel 750,000 R:dr; 7,187 R:dr 50 öre utål den summa 150,000 R:dr, som anvisats till bidrag vid sjö-sänkningar samt utdikning och aftappning af sanka trakter, och 15,000 R:dr utaf det för jernvägs-anläggning mellan Nora och Örebro, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, anvisade belopp 112,500 R:dr. Utaf de under 4855 och 4854 urs riksdag beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade låneoch anslags-summor, som vid sednaste riksdags slut härstädes innestodo och derföre finnas uppräknade i det då utfärdade reglementets 79—95 §§, hafva sedermera de för nedannämnde föremål anvisade lån och anslag blifvit i stadgad ordning till hela sitt återstående belopp utbetalda, nemligen: återstoden, 30,000 R:dr, utaf den för år 1857 anslagna summa till uppförande af llinsfängelser efter cell-systemet; de för landtförs varet tillhörande föremål under sistnämnde riksdag beviljade, men före nästföljande riksdags slut icke lyftade, anslags-summor, utgörande tillsammans 91,000 R:dr; 10 Stats-Utskottels Memorial N:o 3. Återstoden, 10,000 R:dr, utaf det såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet anvisade stats-bidraget för Köpings-åns upprensning och fördjupning; sista femtedelen, 480,000 R:dr, utaf lånet för jernvägs-anläggningen mellan Gelle och Fahlun; det till resestipendier åt fabriksoch handtverks-arbetare anslagna och före sistlidna års slut dertill använda belopp 4,500 R:dr.
Utgifterna på denna artikel af staten uppgingo för 1833 tili 1 o/j,45o r:dr och således till 3,g5o r:dr mera än för innevar. år förslagsvis blifvit beräknadt, härrörande deraf, att postillonsbeklädnaden, som infaller hvartannat år och kostar omkring 5ooo r:dr, icke för detta år är upptagen; men då emedlertid denna utgift hvarlannat år återkommer, och härtill jemväl lägges, att några få ställen ännu finnas, der för besparing skull postilion icke åtföljer posten, men detta snart blifver öfverallt nödvändigt för att undvika sådana händelser, som nyligen timat med den genom postbondens försumlighet förlorade väskan till Wisby, så finner man, att de för inrikes postföringen beräknade 100,5oo r:dr snarare äro för lågt än för högt upptagna, och att en brist således lätt kan uppstå, till hvars betäckande möjligen blifvande öfverskott i inkomsterna måste påräknas, helst, på sätt en annan talare redan förut upplyst, en tillökning jemväl torde komma att erfordras i den summa, som blifvit beräknad för posthemmanens roteririgsersättning. Denna ersättning är nu i staten upptagen till 2000 r:dr, men utgår så olika, att den i en del län uppgår till i4 å i5 r:dr och i andra till endast 4 å 5 r:dr för hel rote, hvadan en reglering till likhet emellan alla och någon förhöjning för dem, som hafva minst, är af behofvet högt påkallad; och om K. M. bifaller hvad ÖfverPostdirectörs-embetet i denna del redan föreslagit, uppkommer en ökad utgift utöfver den föreslagna staten af omkring 1200 r.‘dr. För öfrigt anser jag mig här äfven böra nämna, att bland de förbättringar, som inrikes postanstalterna i sednare tider undergått och hvilka, ehuru af mycken fördel för communicationernas lättande, likväl betydligt bidragit till ökade utgifter, jemväl hörer inrättningen på några ställen af snällposter.
Då således med säkerhet kunde slutas, det all speculation på Forvagns-inrättningens öfvertagande på entreprenade upphört, uppgjordes och aflernnades i underdånighet förslag till ej mindre samma inrättnings företagande på Kronans bekostnad, än Instruction för PostContoren, postilloner och resande, innehållande de veglementariska föreskrifterna, med hvilkas upprepande jag icke bör trötta Höglofl. Ridderskapets och Adelns tålamod. Jag vågade dervid hos Kongl. Maj;t tillika i underdånighet anmäla min enskildta fruktan, att nästan oöfvcrvinneiliga hinder för fortkomsten af denna Den 5 Martti, inrättning, verkställd! för det allmännas räkning, skola mö a, hälst i ett land, sådant som Sverige, der, utom andra verkställigheten förevarande omständigheter, vägarne vissa årstider äro mindre farbar3 och så olika, att på ena station hjul och på den andra medar måste nyttjas j äfvensom jag ansåg beloppet af den nuvarande skjuHegan i sin mån motverka inrättningens bestånd; kunde detsamma, utan att leda till and a olagenheter, betydligen höjas, så förmodade jag, att enskildte personer skulle manas, att, med utsigt af skälig behållning,' vilja åtaga sig lotvagnarne på entreprenade, då resande, i anseende tillden lindrigare kost, nåden, ekare skulle begagna dem. Enär detta ärende hos Kongl. Maj t i un; derdånighet föredrogs, erhöll jag nådig befallning, att alresa till Tyskland, för att på stället inhämta tillförlitliga underrättelser om så väl der vidtagne anstalter till posternes förskaffande med postvagnar, som de särskildta utvägar, hvilka kunna begagnas, för att inrätta Svenska brefväxlingen på continenten med största skyndsamhet och minsta kostnad. Af dessa 2;ne frågor äger endast den första eller den om postvagnarne sammanhang med för handen varande ämne. Uti de Preusiska, Ssxiska och Österrikiska Staterna är den egentliga brefposten skiljd från Foreller Postvagnsinrättningen. Den bär namn af Ridande och den sednare af Farande Posten. Med den förra afsändas alla bref till en viss vigt.
Ilti underdänig skrikvelse ak clen 3 nästliclne mänad, bade 8undbetsLollegium anmält prokessorernes vid Parolinska-iVledieo-Lbirurgiska Institutet underdånig» ansökning om iVaclig proposition till Rikets 8tänder derom, att Institutet, utökver nuvarande 8tat, matte erbälla ett ärligt stats-anslag sk 5,i/jo R:dr till kallande ak följande kör Räroverkets ytterligare utveckling serdeles vigtiga ansedda bebok nemligen: Lt en professor vid cliniken kör barnsjukdomar . R:dr 1,600: en Amanuens vid samma clinik 3oo: en elinisk Rärare vid cliniken kör de s^pbilitiska sjukdomarns ,-, 666: 32.
Majlis nådiga framställning ej funnit anledning till annan erinran, än alt då, enligt hvad en, handlingarne bifogad, genom utdrag af Helsingborgs hamnkassas räkenskaper meddelad summarisk uppgift å hamnens inkomster och utgifter gifver vid handen; nämnde inkomster under följande år utgjort: för år 1854 . R:dr Runi 25,28(5: — , „ 1855 „ „ 30,966: — » . 1856 „ , 44,778: - , „ 1857 „ „ 37,933: - och för år 1858 „ „ 36,094: —; så, och enär, på sätt berörda utdrag af räkenskaperna jemväl utvisar, banmkassans behållning vid slutet af sistnämnda år utgjort 73,606 R:dr Runi, synes i betraktande af Hamnkassans fördelaktiga ställning och betydliga ärliga inkomster, hvilka antagligen komma alt efter hamnens utvidgande och förbättring ytterligare ökas, den föreslagna befrielsen för staden från erläggande af ränta under de första åren af låneliden icke vara af behofvel oundgängligen påkallad; och hafva Rikets Ständer derföre till hvad i E. K. Majlis ifrågavarande nådiga Proposition blifvit, på säll nyss är nämndt, föreslagit, lemnal bifall endast med den förändring, alt inbetalningen till Riksgälds-kontorel af de för ränteoch kapilal-afbetalningen afsedda 6 procent med utgången af första året efter lånets erhållande vidtaga. Under de (vänne sednast förflutne riksdaga ine har hos Rikets Ständer statsbidrag blifvit begärdl för ha tunbyggnud vid staden Amål, hvilket dock, enär Statens medel tagits i anspråk för vigtigare föremål, ej kunnat af Rikets Ständer beviljas.
Men om vi nu göra denna höga beräkning och sedan blifva öfverröstade i afseende å anvisningarna på öfverskotten, hafva vi båda de stora vägarna öppna till statsbrist och ökandet af Riksg.cont:s skuld, hvilken borde i stället afbetalas med blifvande öfverskott. Hvad beträffar den uppgifna medelsumman af ifrågavar. inkomst, tror jag för det första, att det är lämpligare att, såsom Statscont. gjort, taga denna medelsumma från de 5 sednaste åren, än ifrån de io. Det är denna af Statscont. följda beräkningsgrund, som kommit Cont. att rätteligen beräkna den ordinarie räntan till 480,000 r:dr. Jag vill icke vidare uppehålla, utan förnyar mitt påstående om återremiss. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag fruktar, att Gr. Cronhjelm misstagit sig, då han påstått, att medeltalet af den ifrågavar. inkomsten under de 5 sista åren icke utgjort 5oo,ooo r:dr. Det finnes dock tydligen af den tabell, som Den 28 April f. m. 3^1 är vidfogad StatsUtskrs betänk., att berörde inkomst utgjort år i83i 526,000 r:dr. „ i83o 507,000 „ „ 1829 518,000 „ , 1828 5i 1,000 „ „ 1827 536,ooo , Medeltalet af dessa 5 år utgör således betydligt mera, än Utsk. beräknat, och det är således klart, att Utsk., långt ifrån att beräkna inkomsterna till det högsta möjliga, har hållit sig under medeltalet för de 5 sednaste åren, och äfven för de 10, ehuru de första af dessa hade ytterst låga spannmålspris. För öfrigt tror jag, att Gr. Cronhjelm för tidigt satt sig i den position, han angifvit, enär den statsbrist, han åberopat och sagt sig vilja uti den tagna positionen till någon del förekomma, till alldeles ingen del härrör från för hög inkomstberäkning, ulan ensamt från anvisningarna på öfverskotten.