Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom bekant spelar denna metall en vigtig rol vid nutidens förädling af järn. Att brunsten, då den smältes med salpeter, ger en massa, som med grön färg löses i vatten, kände redan Glauber (1659). Man visste ock att den gröna lösningen småningen förändrar färg och blir violett. Scheele trodde att lösningen egentligen var blå, men genom fint fördelad järnoxid synes grön. Att färgen lätt försvinner samt att brunsten då utfälles, visade Scheele. Sedan den tiden kallades den gröna smältan af brunsten och salpeter mineral-kameleon. Såsom vi nu veta härleder sig den gröna färgen af mangansyra, och den gaf Scheele en fingervisning att söka mangan i växtaska, der den ock anträffades. Mangans förekomst i järnmalmer och i metalliskt järn upptäcktes sedermera af Bergman. Då Scheele uppvärmde brunsten med saltsyra, fann han att en gulaktig, på andningsorganen häftigt inverkande gas uppstod. "Gasen hade", säger han, "en ganska känbar, stickande lukt, som var högst besvärlig för lungorna." Han samlade den i en oxblåsa, men oxblåsan frättes liksom af salpetersyra. Ett annat sätt att uppsamla gasen måste derför användas. Så fästade han tomma flaskor vid retorthalsen och tätade mellanrummet med pappersstrimmor, som efter försöket befunnos starkt angripna. Hans försök med denna gas, nu bekant under namnet klor, visade att insekter ögonblickligen dödades deraf, att eld släcktes deri, att den häftigt angrep metaller, till och med guld. Korkarne, med hvilka flaskorna, i hvilka gasen förvarades, slötos, syntes anfrätta liksom af skedvatten, hvilket visade gasens häftiga inverkan på organiska ämnen. Då Scheele med lackmus ville pröfva om kloren hade sur eller alkalisk reaktion, befans färgen utblekas. Likaledes blektes blommor och växtfärger. Han fann att dervid uppstår saltsyra. Kloren ansåg Scheele hafva uppkommit af saltsyran, derigenom att brunstenen röfvat flogiston ur den samma, och blekningen måste följaktligen bero på, att kloren upptager flogiston ur färgämnena och så ånyo ger saltsyra.
Derföre afstyrker jag all dispositions-rätt åt styrelsen af denna Spannmål, Hvad Praescrip* Den 24 Oclober f, mi tions-tiden angar, så torde den vara för kort J men det kan lätt hjelpas, och den kunde utsträckas till 2 år, så att man får se, om hvar och en ingår på förslaget. Detta anser jag såsom den enda modification af saken, som bör äga rum , emedan jag ej föreställer mig att en så vidsträckt prtescriptions-tid som till nästa Riksdag, kan vara gagnelig. Samma debatter skulle då uppkomma, och inrättningen vore då ej begrafven, hvil^ ket jag anser vara vigtigt, att det sker i dag. Hvad åter angår den beräkning, som Grefve von Schwerin gjort om de Norra Orterne, hvilka han bättre känner än jag, så får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att han ställt upp sin beräkning på den grunden, att skulden skulle betalas i säd. Detta var ej meningen när Spannmålen försträcktes, ty den skulle betalas uti penningar eller Ortens produeter , och säd måtte ej kunna göra ett af de Norra Orternas hufvud partier: Då kan ej calculen ställas sä, att der finnes 120,000 tunnors capital, utan förhållandet är det att der finnas 1 20,000 tunnor, som i penningar skola ersättas och då är calculen helt annorlunda. Hvad .Lag-' man Noréi yttrande beträffar, så går det ut pl att bibehålla ett lager af 100,000 tunnor , och det är detsamma som en ny Magazins-inrättning. Jag anhåller således om proposition till bifall på denna punkt, blott med den förändring, att pras-; 8criptions-tiden förlänges till a år. Friherre Cederftröm: Jag är till det mesta förekommen af den sista Talaren, och anhåller endast att få tillägga något. Man har yttrat betänkligheter mot den af Utskotten föreslagne tid af ett år, såsom för korrt , emedan man icke i Deri <i 4 O‘Laber f in. de Norra provincerne skulle vars ense om nyttan af inrättningen , och man har således ansett en längre tid böra bestämmas.
Hjelmare Sluss-Verk - . 200,000. Tillsammans Häraf synes tämligen påtagligt, att planen,’ i afseende på BankoReveniiernes återgående till rörelsen, icke var något tomt ord utan mening, men tvärtom , att, i den mohn de. eventuella Creditiven strängare tillitades, blefve snarare brist, än öfverskott. Till ytterligare bestyrkande i alla detail» lerne af detta förhållande, vidfoga nu Utskotten härhos vördsamligen Bilagorne Litt. A., B., C., D., E., och hoppas, att, efter deras granskning , alla vidare tvifvelsmål eller tvetydigheter i denna del rättvisligen må förfalla. Utslaget understiger Utskottens provisionella beräkning så väsentligen, att det Femte året 300,000*. 6oo,oooi 400,000. 438 Siatsoch Banko-Utskottens Betänkanden. existerar ingen tillgäng för réeta Fondens förstärkning. Utskotten få nu emedlertid, sedan de sålunda besvarat de, angående Börelse-CapitaJets belopp och användandet af Hankens årliga Inkom* sfer, gjorda erindringar, framställa följande Förslag till en ändring uti det senare fallet nemi.i Uti förra Betänkandet hade Utskotten beräknat 500,000 R:d, som årligen skulle komma att användas lill förstärkande af Bankens redbara Fond; men, med anledning af gjorda anmärkningar, att vexel til lgångarne icke torde medgifva, att hela denna Summa hvarje år till et£ sådant föremål disponeras, föreslå Utskotten, att af förberörde 500,000 E:d, en Summa af Ett Hundra Tusen Riksdaler årligen, öfverlemnas till Kongl. Maj:t,att från och med år 1819 till och med det år, då nästa Riksdag infälle*, användas till Strömrensningar och lättade Transporters öpnande, med hvad mera, som kan leda till befrämjande och uppmuntran af en ökad production och afsättning af sådana Landtmanria varor , som nu, till Landets känbara förlust, måste bernias från Finland och andre främmande Länder.
Sådane skall äfven Committéen icke underlåta att föreslå, men bör här inskränka sig vid en underdånig framställning af sitt allmänna föremål, hvilket är betryggandet af all egande-rätt, så väl som lättandet af alla lofliga medel att, med arbete och näringsflit, en sådan förvärfva. Committéen som nu skrider till redogörelsen för första delen af det henne nådigst lemnade uppdrag, nemligen om det representativa myntets ostadiga och djupt fallna värde, bör i underdå - 35& Betänkande om Rikets Pennin ge-Ver k'. nighet anmäla dess öfvertygelse att den sann^ och fasta säkerheten, för all besittning och för alla slags näringar, finnes uti bestämmandet af ett oföränderligt förhållande emellan Bancosedlarnes värde och det redbara myntets. Denna bestämning skulle likväl icke blifva en realisation uti ordets strängaste bemärkelse, det vill säga, ett ovillkorligt tvunget utbyte af pappersmyntet emot silfret efter stadgad grund; emedan till myntbestämningens upprätthällande det vöre tillräckligt, att ett sådant utbyte kan ega rum vid sedelinnehafvarens anfordran. Härtill skulle visserligen kräfvas betydliga medel, häldst uti metalliska redbarheter; men Committéen vigar i underdånighet tro sig uti sjelfva planen hafva bevisat, att dessa medel verkeligen finnas, samt att Rikets Ständers Banque, denna konstkraft som i långliga tider upplyft så ofantliga moivigter, eger de till ändamålet erforderliga fonder, äfven då man blott beräknar dess redbara capital och säkra fordringar, men till Statsverkets och riksgagneliga inrättningars förmån afdrager högst betydliga summor, hvilkas återfordrande torde anses såsom mindre lämpligt. För att ytterligare gifva hela operationen en grad af stadga, den mången törhända skulle anse såsom öfverflödig, kunde Banquens silfverfond på bestämda vilkor och till ett visst belopp ökas genom actier, hvilkas tecknare egde att uti redbarheter uppfylla deras åtagna förbindelser.
Hvad bevisar sådant, om ej, att K. M. bedömt platsen vara för Karolinska Institutet af det Värde, ali den ej borde detsamma fråntagas? Hr von Troil förmenar, att vederbörtde ieke velat besvära K. M. med begäran, att vid denna Riksdag göra någon Propos., ronde eli ämne af så underordnad beskaffenhet, som det ifrågavande, och att denna omständighet utgjorde orsaken lill akloriteternes och regeringens tystnad i delta mål; men jag hemställer, om del icke kan fullkomligt mätas lika med propos:r om afstående af jord, än för utvidgande af någon kyrkogård, än för upliyggande af något skolhus? Och alt sädane mål förekommit och handlagts både vid denna och föreg:de lliksdagar, derom behöfver säkerligen Hr von Ttoils mångåriga erfarenhet i StatsUtsk:s ärender icke af mig mer än åberopas. Således synes det mig, att om K. M. ansett ärendet vara af någon vigt, hade vi helt säkert erhållit någon propos. derom. Det är sagdt, att Professorerna vid Karolinska Institutet, i ämnet hörde, förklarat det platsen vore för detsamma umbärlig. Dock synes det mig, som Sundhets-Kolhm, hvilket har öfverinseende! så väl öfver Karolinska Institutet, som öfver Serafimer-Lazareltet, borde kunna se saken mera uti sitt sammanhang, samt alt Kolhii tillstyrkande, det tomten måtte endast på 50 år Dplåtas, har Sitt grund deruti, att Kolhm ansåg, alt platsen, ehuru f. n. umbärlig, likväl kunde för Institutet i en mera aflägsen framtid blifva behöflig. Vi känna alla, att Institutet utvidgar sina byggnader, att de derstädes studerande ynglingar, hvilkas antal ständigt ökas, hafva en högst liten lokal att bebo, för hvilken fördels beredande, i den mån utrymmet tillåtit, man emellertid mäste hålla Prof. Retzius synnerlig räkning. Denna fördel är så eftersökt, alt ett tillräckligt antal ruin på långt när icke finnas för dem, som dertill sig anmäla.
Sundhels-Collegium med Fält-läkare-Contoret, men att deremot frågan om försäljning af nämnde hus och dispositionen af den derföre inflytande köpeskilling må förfalla. Slutligen och då ifrågasatt blifvit, att, för den händelse, på sätt Utskottet tillstyrkt, tillfälle skulle kunna beredas VitterhetsHistoria:- och Antiqvitéts-Äcademien alt erhålla plats för sina samlingar uti RiksgäldsContorets hus, åtskilliga omkostnader för fönstrens förseende med innanluckor och andre nödiga inredningar skulle uppstå, hvilka troddes ej kömna testridas med det af Utskottet för Riks-Archivets flyttning tillstyrkte anslag af 5,ooo R:dr, tillstyrker Utskottet, att, jemte dessa 5,ooo R:dr, ytterligare 1,000 R:dr måtte ställas till Kongl. Majrts disposition, för att användas i och för aptering af de lägenheter, som uti R^ks - Stats Utskottets Utlåtande, TV*o 435. ii gälds-Contorets hus kunna komina alt upplåtas för Vitterhets-, Historiasoch Antiqvitets-Academien. 3:o I anledning af Utskottets yttrande, angående anslag till fullbordande af Riddarholms-kyrkans reparation, har inom Ridderskapet och Jdeln samt Presteoch Borgare-Stånden blifvit anfördt, att det icke vore Svenska nationen värdigt att vägra en del af dea summa, som erfordrades för arbetets fullständiga utförande, helst i en tid, då ett främmande folk, Tyskarne, uppresa ärestoder åt den store Gustaf Adolf, hvars stoft i detta Tempel förvaras, samt att, du kyrkan ovedersägligen måste förr eller senare iståndsättas, statens förlust vore gifven, om, i följd af det halfgjorda arbetet, nya skador under tiden uppkomma och föröka dea kostnad, sorn nu blifvit beräknad, Ledamöter af Presteoch BorgarsStånden hafva vidare yrkat, dels att icke något anslag måtte för della föremål beviljas, dels att de af Utskottet tillstyrkte 4o,ooo
Btef på flat uppförbt, Ijafma, i änbainåt att för ncbfatt pris t;åltaö fotfflotorna titt ffanba, anffaffatö för år 1864: jörb* gtoBer, normatffrifBöder cd; en måggfarta öfmer fpaleftina, famt för år 1866: planfcfjer öfmer 9h;a Seftamentet, en mägglarta i ftörre flata öfmer föbra od; mebterfta ©merige, äfmenfont täroBöder i geometri od; raines fonft. ©ärffitba lomuiitterabe Ijafma ert;åttit nåbigt uppbrag att atar* Beta en ny täfeBol för fotfffotorna, l;marjemte falfunniga perfoner fått fig i itåber anförtrobt att författa bets en fated;etiff l;anbbol, bets en täroBol i fp fil, för befja ffotor. ©eban Ölong!. 9Jlaj:t tåtit genom färffitbt omBub mib eppofitionen t Sonbon år 1862, Btanb ber förefommanbe prof på fotlunbermiSningö* materiel, för allmänna rnebet inlöpa l;mab font anfågS mara för be fmenfla fotlffotorna änbamåtScntigt, f;ar ben inlöpta materieten Btifmit uppftälb od) föremifab i en för fåbant änbamåt för^prb tolai. 112 23erättelfe om pmab t filif et ocp b ef ö Stil befratitjanbc af träblulturen »ib follffolorna, pafma från be å Ironofogbeboftältet Sllcfta t Söeftmanlanbö lätt befintliga träbffolor frult 5lf filofofte boftorn £>lof ©nerotpö afpanbling ont ffol
Da lian under denna tiden hindrats att odeladt egna sin tid och verksamhet åt dess enskilda angelägenheters omsorg oell tillsyn, nu uppnått den höga ålder af nära 7:1 Ar, haft om lian varit Statens Embetsmans ostridig rättighet att såsom pension bibehålla fulla, Lönen, utan afseende på större eller mindre behof deraf, så synes mig Riksens Ständer värdigt, att genom en lämplig pension kunna och bora underlätta Friherre Mannerheims omtanka för ett dess innehafde upphöjda platts passande lefnadssätt, under dess sannolikt ej många återstående lefnadsår» hvilken pensions-belopp med i5oo R:dr årligen närmast torde förena Motionärernes åsigter och billighetens fordringar» 556 Siats-Utskottets Bet änka nelen. samt böra utgå af Riksgäkls-Contoirets tillgångar. Då sällan torde in trä lfa, att en Justitise-Ornbudsman lika mångårigt bibehåller Ständernes förtroende och än mera sällan, att, då det upphörer, en så hög ålder skulle kunna åberopas såsom anledning eller anspråk till en afgående Justitice-Oinbudsmans Pensioner",;,ds, SVhCS mig vådeliga prasjudieat för framtiden" undanröjde, om Riksens Sfiinrlnr nu på ofvan .uiörde skäl sinnie grunda deras beslut, att tillerkänna Friherre Mannerheim den föreslagne pensionen.
Uppå ingifven inlaga till Tullkammaren erhåller godsegaren räkning å den för varorna belöpande tull, efter hvars erläggande han eger desamma fritt disponera, på sätt och med villkor i öfrigt, som Seglations-Ordningen och Nederlags-För ordningen bestämma, §• 14- Till handelns underlättande, kommer så kalladt Credit-upplag eller anstånd med Tullafgifternas betalning för alla i Tariffen, i sådant afseende utmärkta varor till der bestämda minimi-värden, att tills vidare ega rum uti städerna Stockholm, Götheborg, Gefle, Carlskrona, Carlshamn, Malmö, Norrköping, Calmar, Wisby, Helsingborg, Westervik, Ystad, Uddevalla och Christianstad, under iagttagande af följande villkor: Att varorna uppläggas under Tullkammarens jemte egarens lås och vård; Att egare af dessa varor få, emot utgörande af licia tullen, om de inom landet försäljas, men endast mot Transito-tull, då de bevisligen åter utföras, ifrån Credit-upplaget uttaga större eller mindre partier, dock icke under hälften af det minsta, som får uppläggas; Att Credit-upplaget icke får sträckas utöfver ett år ifrån den dag, godset till uppläggande angifvits; börande detsamma inom nämnde tid antingen åter utföras eller till fullo förtullas efter den tullberäkning, som var gällande då upplaget skedde, vid påföljd att godset i annat fall för egarens räkning å auction försäljes, då belöpande införselstull och omkostnader å auctions-summan först afdragas och återstoden tillställes godsegaren; Att då varor, sorn efter värde för tullas, å Credit-upplag emottagas, värdet å elem förut bestämmes och tullen derefter, vid deras uttagande, erlägges, utan afseende på de under tiden förefallne ändringar i priset å dylika Varor; Att gods må kunna transporteras ifrån en stads Credit-upplag till en annan, dock med credit-tidens beräkning ifrån den dag, godset till uppläggning angafs; Att Bil. till Bevillnings-Utskoltels Betänkande, N.-o 21. 57
Riksdags ordningen, angående Ordförande vid R ks-Standens gemensamma sammanträden. IX B. 476. 494. A. 496. — N:o 54. med lörslag till ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Formen, angående ett nvtt Stats-Departement. U. 3 5 — .Ur. Meni. N:o 52- — N:o 55 med voterings-propositioner rörande det af Konstitu tions-Utskottet uti Memorialet N:o 35 föreslagna tillägg vid 1 § 9 tnotn. Tryskfrihets-Förordningen, angående förbud mot eftertryck af utländsk skritt. X. B. 39- 78. A. 133 XI. U. 306, 320 — N:o 56. med voterings-propositioner rörande det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet X;o 37 föreslagna tillägg vid 1 g 4 moni. Tryckfrihets Förordningen, angående borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare. X. B. 39, 78. A. 133. XI. U. 306 320. — N:o 57. med förslag till tillägg i 41 § Riksdags-Ordningen, angående rätt för Stats-Rådets ledamöter att deltaga i RiksStåndens gemensamma öfverläggningar. X. B. 248, 321. A. 227. Konttila - — K — 97 Konstitutions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden — N:o 58. med förslag till ändring uti 29 § Regerings-Formen, angående, Ärkebiskops-och Biskops-val. X. B. 248, 321. A. 327.
vax, slog betjänten u p p gäst, låtit h o s å t s k i l l i g a i sällskapet en viss spänning, oinvigde skäligen soaré De närvarande inbjudna med Eätt som det dörrarna för en n y den hvita mössan i var också och först stränga tighet, att ej des, s o m E l m a fick » t a n t F u n d i n s » tillåtelse nämsta af gästen, » till utseende en A p o l l o », fram föredrog » Glunten hållpå föreläsning ». siasmen var storartad, och var aftonens berg och till f l y g e l n och EntuGunnar Wennerhjälte. set, K n u t, var läste på prästexamen. betraktade h o n o m nad, men De unga damerna därför m e d en viss vördanslaget till detsamma var tande dansör. Om lemmarna voro de kunde almlöfska med skäl blixtrande kvicka, skämtet flödat För öfrigt sällan har de väl så ä l s k v ä r d t o c h y s t e r t s o m 1 detta gästfria de unga och att konstnärshem. uppsikt öfver ej Elma icke på egen hand att gå, utan direktion k u n n a g e d e m tillåtelse Dalman anhålla måste hos a t t f å se d e m teaterns som sina gäster. de skildes åt, räckte paket och sade: » Jag Jenny ville annat än det här. En dyrbarare present kunde få Tag var världens den, som efter ryktbaraste några sångerska, åstadkomma. att skildra det d j u p a Linds intryck sång gjorde, ha ju de mest tiva o m d ö m e n sägas nog, användts; men mena bara njutningen en himmelsk skönt har superlaändå kan ej de som haft den att h ö r a h e n n e. m a j, d e n stora kungliga utfärdsnjutit af sedan » mycket dess, mer röna en sådan Den hänförelse. » 3 o k t o b e r 1 8 4 1 (icke Ahnfelt uppgifver) Ström å teatern Publik unga varmt debuterade Kungl. Friskytten. erkännande. vid åren.
K. M. har uti aflätne Nåd. Propos:r vid 2:ue Riksdagar just föreslagit samma straffbestämmelser i afseende å rån, som LagUtsk. tillstyrkt. Det är således ingen anledn. alt förmoda, det K. M., ifall detta förslag blifver fag, skall annat än i högst trängande fall begagna sin benådningsrätt, och då LagUtsk. för brottet föreslagit det strängaste straff, som näst efter dödsstraffet finnes, nemi. högsta kroppsplikt och lifstids fästning, så tror jag att hvarje anspråk på allvar och stränghet i bestraffningen bör vara upfylidt. Hr Carl heim-Gyllenskjöld: Ehuru det är mig motbjudande att så ofta upträda i denna fråga, kan jag likväl ej underlåta att besvara några af Gr. Sparre fällda yttranden. 376 Den 16 Augusti f. m. Gr. Sparre har sagt, att man måste spara på det strängaste straffet, för att dermed belägga de grofsta brotten, men under ett föregtde plenum omnämnde samme värde ledamot, om jag ej misstager mig, under uttryck af gillande, att det aldra minsta våld emot en postförare straffades med döden, såsom förhållandet verkligen är. Likaså har den, som med hugg och slag öfverfälle!' Konungens embetsman i embetets ärenden, mili* tärvakt och patruller, tullbetjenter in. fl., förverkat lifvet. Följer jag nu Hr Gr:ns tankegång, så skulle i detta härda straff ligga en upmuntran för våldsverkaren, att drifva våldet till det yttersta, eller lifvets beröfvande, enär straffet i alla fall blifver detsamma, men möjligheten af uptäekt förminskas. Gr. Sparre har vidare sagt, att förhoppningen på dödsstraffets afskräckande förmåga jäfvats af erfarenheten. Jag medgifver detta till en viss grad, ty erfarenheten gifver verkligen vid handen, att dödsstraffet ej afskräckt från brott, då användningen af detta straff ej öfverensstämt med folkets rättsbegrepp.
Jag tror tvärtom att åt Herr Järta intet bör vidgöras för RegeringsFormens författande emedan det ej vcir han forn författade denfammct, utan endast gemensamt med många andra dertill utsedde delade besväret, och bland hvilka framledne RiddarhusSecreteraren Silfverstolpe torde hafva lika stor, om icke större, förtjenst än Herr Järta, och när Herr Silfverstolpe som tjenade till slutet af sin lefnad och ej i några förmonliga vilkor efterlämnade Enka och Barn, icke såsom Författare af RegeringsFormen kom i åtanka af pension, så vore det väl högst olämpligt att nu efter 14 års förlopp ensamt vilja belöna Herr Järta för hvad flere, med onekeligt lika stor arbetslust som han deltagit uti. Redan för flere veckor sedan har ett Riksstånd bestämt afslagit ifrågavarande pension,och har säkert gjort det med mångdubbelt skäl, ty just detta Riksstånd äger hvar och en i sin hembyggd troligen ofta tillfälle att hos inhyses nödtorftiga se armodet i hög grad och husfader, som oaktadt de ej hafva utsigt för Den 16 September c. /n. morgondagens föda åt det käraste de ä>ga fina barny ändock skatta till Stat®n och följaktligen äfven bidraga till utgörandet af bättre lottade Medborgares pension. Det vore väl om detta motskäl äfven togs i öfvervägande af de män, om på detta rum sådane finnes, som o - aktadt de inse obilligheten af att gifva Herr Järta 2000 R:dr Banco årligt underhåll, som oaktadt de inse vådan af detta skadliga prejudikat, ändock af gammal vänskap till den ifrågavarande personen söka understödja denna efter min tanke onödiga gåfva på äfven den nödlidandes bekostnad. Bilaga till PleniProtocollet för den 18 September, förmiddagen.
Konungens Befallningshafvande åligger att, när val till Riksdagsman i andra Kammaren erfordras, derom underrätta vederbörande valförrättare, som låter tid och ort för valet i kyrkorna kungöra, med särskild föreskrift, att Elektorsval, der det eger rum, skall hållas minst åtta dagar före Riksdagsmannavalet. Skulle i någon församling offentlig Gudstjenst ej förrättas å Söndag, då kungörelsen bör uppläsas, skall, på presterskapets anmodan, vederbörande kronobetjent kungörelsen skyndsamt kringsända. Eör kallelse till Elektorsval gäller i tillämpliga delar hvad om kallelse till kommunalstämma och allmän rådstuga stadgadt är. Der Elektorsval hållet är, skall ordföranden i kommunalstämma eller i Magistrat, som valet förrättat, åt den eller dem, som fått Elektorshefattniug sig uppdragen, såsom fullmakt meddela till riktigheten bestyrkt utdrag af valprotokollet. § 19- Till ledamöter i andra Kammaren kunna endast väljas män, som uppnått tjugofem års ålder samt, enligt 14 §, ega och minst ett år näst före valet egt valrätt inom den kommun eller någon af de kommuner, för hvilka de väljas. § 20. Eör den, som blifvit utsedd till ledamot i andra Kammaren, utfärdas ofördröjligen fullmakt, underskrifven för valkrets å landet af doinhafvanden, — för stad, som ensam sänder Riksdagsman, af stadens Magistrat, — och för valkrets, som består af flera städer, af den Magistrat, som valet slutligen handlagt. Eullmakterne böra hafva följande lydelse: “Vid Riksdagsmannaval, som den hållits i N.