Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den hushållning, Utsk. velat bygga derpå, att manskapet sjelf skulle anskaffa sig rockar och byxor, är högst problematisk, stridande med 1812 års beväringsstadga, som på goda, lätt insedda grunder bjuder, att bevärtsmanskapet skall klädas lika med soldaten, och motverkande det med anskaffningen af reservförrådet afsedda ändamålet, att alltid tvenne munderingar för en dass beväringsmanskap må finnas, så att i behofvets stund tvenne classer, fullt beklädda, ehuru den ena med äldre persedlar, må kunna draga ut i fält, under det att nya omgångar af munderingar anskaffas. Hemställan till K. M. om den af Utsk. i detta afseende föreslagna förändring torde derföre böra afstyrkas, men det äskade anslaget oafkortadt beviljas. 20:0 Indelta armeens vapenöfniflgar! Utsk. hat' här förbisett, att endast soldaten får vid möten och vapenöfningar underhållas af passevolancecassor. Står truppen 7 II. 31 a58 Den 57 Maj. utom reg:tets stånd, måste befälets aflöning m. fl. utgifter bestridas af statsmedel. Nyttan af större öfningsläger har redan länge varit insedd och erkänd; skälen kunna hemtas utur K. brefvet till KrigsColhm d. 12 Nov. 1766. Vill man hafva en arme' med vana och skicklighet, måste den val öfvas såväl i stort som smått. Allt skäl för beviljandet af det begärda anslaget för detta ändamål synes derföre vara för handen. 21:0 Då det måste vara gifvet, att hvad som icke räckt till ensamt för de södra Cavalleriernas exercissqvadroner, ännu mindre kan förslå äfven till de norra Cavalleri-corpsernas, är det svårt alt finna, hvarföre Utsk., som fullkomligen insett och medgifvit dessa öfningars nytta och nödvändighet och således icke derifrån lärer vilja utesluta de sistnämnda corpserna, afstyrkt den begärda tillökningen i anslaget derför.
för att, i sammanhang med de öfriga skatterne, af kronans uppbördsman indrifvas och redovisas, emot det att nuvarande indelningshafvare derför erhölle contant ersättning, beräknad 8 Slats-Uiskollcts Utlåtande, TC.-o t~o. efter medium af näst föregångna 10 års markegång, hvilka anslag borde på Läns-staterne uppföras och äfven tillfalla efterträdarne, intilldess annan reglering i afseende å framtida lönebeloppen kan blifva vidtagen. 3) Af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som, enär den omständigheten att Staten till vissa embelsoch tjenstemän öfver lå ti t sin rätt att dilecte uppbära räntepersedlarne af endel räntegifvare, vållat, att dessa räntegifvare ofta blifvit underkastade oskäliga anspråk, till afhjelpande deraf och beredande, att alla räntegifvare måtte ske lika rätt, föreslagit, att alla Statsmedel, som af Kronan äro upplåtne till vissa stater, corpser eller enskilda embetsoch tjenstemän, hädanefter måtte ingå till Stats-Verket, för att sedermera derifrån till vederbörande utanordnas på samma sätt, som sker med lönen för de embetsoch tjenstemän, hvilka directe taga sin aflöning af Stats-Cassan, med hvilken hemställan Nils Pehrsson från Södermanlands
Men, om det varit ett fel, att i arfskifte, eller af billig farhåga för Myntets ytterligare försämring, haf. va velat rädda sitt PenningeCapital genom Fastighets-köp, eller ock, som varit det största felet, att hafva speculerat på Fastigheter, sorn på en Handelsvara , så mätte väl ett sådant fel hafva hunnit att försonas och att tillräckligen straffas genom det", att dessa Fastighets* köpare lått i fem år erlägga Bevillning äfven föt det de ej ägt, och troligen aldrig komma att äga , samt genom det , att de härvid fått för Capitalist-rne gå i förskott, hvilket nästan ali drig blifvit dem af dessa ersätte, och ännu mer deiigenotn , att deras synbara förmögenhet denna tid, åtminstone i de flesta Provincer, årligen minskats i värde. Utomdess, då tusendetais Medborgare förtjent att straffas , har aldrig fråga uppstått om mer än hvar tionde; och säkert har sedan 1S12 hvar ti - 34ö Den 2 4 Martn, f, m. onde af betydligen skuldsatte Fastighetsägare redan blifvit straffad genom sin fullkomliga ruine. Låtom oss förekomma de öfrigas undergång genom kraftiga medel , hvartill äfven hörer antagandet af en Bevillnings-principe, sorn på behållen Förmögenhet eller ock behållen Inkom-t lägger den betydligaste delen af Bevillnings-bördan. En värd Ledamot, Herr Grefve AG. Mörner, har i denna fråga vid 181.2 års Riksdag yttrat : ”Att vilja , det Låntagaren skall fordra ut Statens rätt hos Långifvaren , är ungefär , att begära af flugan, att hon skall gå till rätta med spindeln, sedan hon fastnat i nätet. Det är endast den förmögne Låntagaren, hvilken, liksom den starka flugan, kan bryta igenom väfnaden, som någon gång kan verkställa ett sådant afdrag.” Samma värde Ledamots yttrande bifaller jag alldeles.
Denna min mening har hos majoriteten inom Utskottet ej vunnit bifall; och då, efter mitt förmenande, den af de i betänkandet för afslag å Herr Ribbings ifrågavarande motion anförde skäl ej blifvit vederlagd, har jag ansett mig böra densamma vidhålla och härmed till Rikets Ständers bedömande vördsamt framställa.» »Herr Grefve Anckarsvärds motion, den deröfver inom alla Riks Stånden förda diskussion och de Utskottet i öfrigt tillhandakomne handlingar och upplysningar om så väl de närmare omständigheterna vid föreningens tillkomst, genomförande och stadfästelse, som föreningsfördragens uppfattning, tydning och tillämpning under nu tilländalupna 45 år af föreningens tillvaro, äfvensom de förvecklingar folken emellan, som redan uppstått eller kunna vara att emotse, lemna välgrundade anledningar till det omdöme, att föreningen ej i allt häilit hvad den Iqfvat, men att orsakerna dertill äro att söka och finna, ej i någon felaktighet i föreningens grundtanke, eiler i sättet hvarpå den tillvägabragtes, än mindre i någon hos de begge folken djupare inneboende fiendtlig stämning emot hvarandra, utan hufvudsakligen i ofullständigheten af de fördrag, som bestämde sjelfva föreningen och vilkoren derför. Att afhjelpa denna ofullständighet, reda och förklara hvad i föreningsaftalen tilläfventyrs finnes otydligt och tvifvelaktigt, samt tillägga hvad som felas, allt under bibehållande af ömsesidigt tillförsäkrad rätt, mäste således vara det lämpligaste och bästa medel att undanrödja eller förekomma missförstånd. — På sådan grund har jag ock biträdt Utskottets tillstyrkan om fullständig revision af föreningsfördraget emellan Sverige och Norge i de ämnen som betänkandet närmare upptager; men i en omständighet skiljer sig min åsigt helt och hållet från Utskottets, den nemligen att den förordade revisionen skulle utgå ifrån eller grunda sig på förutsättning af något Sveriges principaleller ö/verhöghets-fMA\lande till Norge.
Ett skäl, som inom Utsk:t anfördes för afslag, var att denna afgift tid efter annan blifvit nedsatt, och sednast blef det ganska betydligt vid sistförflutne riksdag. Dessutom är det val ingen afgift, man så gerna erlägger, som lösen för en fullmakt, som innebär befordran och ökade löneinkomster. Dessa skäl voro de, som inom Utsk:t hufvudsakligen anfördes, och dels på grund af dem, dels emedan punkten säkert kommer att i alla fall blifva R. Stms beslut, anhåller jag om bifall. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle besluta, att fullmakter, konstitutorialer och förordnanden m. m., hvarigenom embeten, tjenster eller beställningar vid civila, militära, ecklesiastika eller andra stater tillsättas, skulle befrias från alla afgilter för stämpladt papper; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, och, då dertill svarades flere ja jemte ett eller annat nej. förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts hemställan i fråga om stämpelfrihet å fullmakt för militär-person, som erhåller civil tjenst, på hans förra lön. Bifölls. Utskits hemställan i fråga om beräkning af fullmakts-stämplar å extra inkomster samt deraf föranledda stadganden i § 3, rubriken fullmakter, konstitutorialer och förordnanden, andra stycket, och § 8, mom. 14, litt. a. Bifölls och godkändes. 498 Den 8 April f. m. Utsk:ts hemställan om uteslutande från tredje stycket i nyssomnämnde rubrik af orden »hvad särskildt militärstaterne angår.» Gr. Mörner: Jag skulle vara Utsk:ts ledamöter tacksam för en upplysning, hvilka tjenstemän som här afses, ty om inga finnas, på hvilka detta stadgande eger tillämpning, så är det väl ej skäl att bibehålla det. Frih. Rappe:
Nej propositionen n :te Voteringen; Den, sorn, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, vill, att Rikets Ständer å allmänna indragningsstaten för de fyra nästkommande åren anvisa ett årligt belopp al 375 R:dr, alt utgå till aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf ocb Johan Axel samt dottern Emma Carolina, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, jemlikt Borgare-Ståndets beslut, å allmänna indragningsstaten beviljat aflidne Konrektorn Jacob Eberhard Lyths efterlemnade trenne barn, sönerne Per Gustaf och Johan Axel samt dottern Emma Carolina, följande årliga pensioner, nemligen sönerne 125 R.dr hvardera, att utgå tills de uppnått 18 års ålder och dottern en lika summa, att utbetalas intilldess bon fyllt 25 år och såvida hon ej derförinnan triidt i äktenskap Denria votering har utfallit med 40 ja och 72 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med A'e/’-propositionen. 12:te Voteringen: (Enligt Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JY° 40 och Memorial JV2 45, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.) Den, som vili alt, med b i fa I lill det beslut, hvaruti Boigareoch BondeStånden förenat sig. uti Riktis Ständers ifrågavarande underdåniga hemställan till Kongl. Majit skola, på sätt Utskottet föreslagit, inflyta orden »och entreprenader ej på annat sätt kunna åvägabringas» röstar Ja; Den, det ej vili, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med hvad Ridderskapet och Adeln ansett, och deruti sistnämnda Stånd understödjes af Preste-Ståndets afslag å hela momentet, beslutat att ifrågavarande förbehåll skall utgå. Stats-Ulskoltets Memorial M 210.
Den ena förklaringen är den, att dermed förstås endast ordets läsande, förklarande och betraktande, men den andra meningen med andakt är, om jag så får säga, blott ett noga aktgifvande på en yttre sedlighet, utan att söka den källa, som ligger lill grund för detta sedliga lif. I det gamla Konvenlikel-plakatet äro dessa båda, med hvarandra, så nära förenade, som de böra vara, och der är tron lagd till grund för det sedliga lifvet, hvilket vigtiga förhållande, enl. min tanke, uti en lagstiftning, sådan som denna, hade bordt vara uttryckt. I det gamla Konvenlikel-plakatet, är det ålagdt husfäder och mödrar, att noga tillse, alt bibeln läses och böner hållas, men att de tillika skola hafva en noga tillsyn öfver barns och ijenslefolks lefverne, samt dem med godt exempel föregå. Gålman vidare till de öfriga §§ af LagUlsk:s Betänk., så finner man, att en konventikel, icke någonsin kan uti första hand af Presterskapet förbjudas, utan måste ovilkorligen tolereras; det enda Pastor förmår göra, är att upskjuta densamma till dess för honom läglig tid är att densamma bevista. Jag hemställer likväl, om icke en förbjudande makt bör ligga i Presterskapets händer? Det är icke många år sedan den sista sol förmörkelsen här i Sverige inträffade; då kom en man till Pastor uti en af hufvudstadens församlingar, och begärde att få hålla en konventikel. Han erhöll af Pastor det bestämda svar, att han icke fick göra det, emedan hela hans föregående lif hade stämplat honom så, att han minst af alla var lämplig till en sådan förrättning. Följden blef den, att han drog sig utanför staden, på Tyskbagar-bergen, och höll der en predikan, hvaraf hans åhörare till den grad upskakades, att än i denna dag finnes en af dem intagen på Danviken. Jag hemställer på grund af detta exempel, om icke en förbjudande makt borde finnas uti Pastors hand? Jag vill dock icke säga, att man bör hafva rätt att klaga öfver ett sådant förbud hos Kontrakts-Proslen eller Domkapitlet.
Derjemte biföll Ridderskapet och Adeln, alt uti detta protocolls-utdrag skulle upptagas, alt följande ledamöter af Ståndet reserverat sig emot beslutet om icke bifallen remiss af förenämnde under N:ris 3, 4 och 5 upptagne motioner, nemligen: Grefve Horn, Claes Fredric; Herr Anckarsvärd, August; Friherre Tersmeden, ”Willielm Fredric; Herr' Gyllenkrook, Göran; Herr Ribbing, Arvid; Friherre Kantzow, Johan Albert; Herr af Harmens, Henric Otto; Herr Hallenborg, Carl Johan; Grefve von Herrmansson, Carl; Herr Stuart, Carl; Herr Hjerta, Lars; Grefve Frölich, David; Herr Rosenqvist, Fredric Leonhard; Friherre Klingsporr, Mauritz Philip Staffan; Herr Dalman, Wilhelm Fredric; Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm; Grefve von Platen, Baltzar; Friherre von Schwerin, Carl Julius; Friherre Hamilton, Hugo; Herr Tornerhjelm, Rudolf; Friherre Raab, Adam Christian; Herr Wästfelt, Nils; Herr Bogeman, Carl Adolf; Friherre Boije, Fredric; Fröt. Uldr. den 5 Februari iSifo.
Riksdagsordningen stadgade att RiksStåndens Ordförande icke ägde att föreslå något annat, än hvad som fordrades till verkställighet af det Grundlagarne, RiddarhusOrdningen eller Ståndens Ordningar och Beslut föreskrifva; Herr Grefven och Ordföranden, som fann, att, i händelse offentligheten skulle af Ridderskapet och Adeln medgifvas, ett stadgande derom ovilkorligen borde i RiddarliusOrdningen inlagas, följaktligen på grund af 23 och 45 §§. Riksdagsordningen, samt i<7 och 18 §§. RiddarliusOrdningen, ansett sig icke kunna meddela den af flere Ledamöter begärde propositionen, att offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar måtte äga rum, under förbehåll att, efter särskild pröfning, få framdeles bestämma sättet och verkställigheten af berörde offentlighet; men en slik proposition likväl blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad; så förklarade Herr Grefven och Ordföranden, jemlikt 55 §. Riksdagsordningen, öfverläggningen hvilande; och blef frågan förvisad till Constitutions - Den 6 Februarii f. m. iSS Utskottet, sorn borde, inom åtta dagar efter deraf erhållen del, öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen sig utlåta. Ut supra. Herr Ribbing> Arvid: Rädd att i någon den ringaste man öka den vidlyftighet, hvarmed detta ämne under förflutne och närvarande Riksmöte blifvit behandladt, skulle jag iakttagit tystnad, om någon af dem, hvilka härtaladt, yttrat eller närmat sig en åsigt af saken, som jag tror vara den enda rätta. Vid förra Riksdagen, då man fordrade mitt ringa biträde till stiftande af en Lag för publiciteten, tillkännagaf jag denna min mening uti ett särskildt yttrande vid LagUtskottets Betänkande. Den var och är ännu: att frågan är af Grundlags-natur. Här från detta rum får jag nu, enligt 58 §. Riksdagsordningen yttra sådant ansvarsfritt, som icke utan ansvar offentligen får framställas. Ett ansvarsfullt uttryck, en brottslig deliberation får med Ståndets bifall utur protocollerne uteslutas, och jag är derföre icke underkastad allmän
Sfs rätt att besluta, om ett reg:te skall indragas eller ej, utan blott att i önskningsväg uttrycka deras tanka i sådant afseende. Den förevar, debatten leder dessutom så mycket mindre till något mål, som frågan redan, enligt hvad mig blifvit sagdt, af 3:ne Stånd är med bifall afgjord. Frih. Fleetwood: Jag får ytterligare förklara dem, som här omtalat jägarecoionier, att jag icke vet, hvad dermed - Den i3 Augusti e. m. 385 med menas. Att någon coloni af jägare icke finnes, är derigenom bevisadt, att hvarje karl skall hafva tillståndsbetyg å den ort, hvarest han får vistas, och dessa betyg innehålla aldrig några förpassningar till colonier. Hr Dalman: Jag förenar mig deruti, att det är oparlamentariskt, att, såsom Gr. Frölich gjort, citera personliga exempel för att derpå grunda ett beslut i denna fråga. Derjemte finner jag sådana fullkomligt öfverflödiga; ty om organisationen af Wermlands Fältjägare-reg:te till sin princip är oriktig, bör reg:tet icke bibehållas. Om dertill kommer, att anslagen kunna användas till angelägnare behof, är det ett ytterligare skäl för vägrande deraf till ifrågavar. ändamål. Jag kan icke med Gr. Brahe dela den åsigt, att It. St. icke skulle äga rätt att indraga ett reg:te. Det är väl sannt, att Konungen kan organisera armeen, huru honom godt synes; men Ständerna kunna vägra anslagen, och det är från denna synpunkt, som jag yrkar, att anslaget för det ifrågavar. reg:tet må indragas. Då detsamma emedlertid är beviljadt af 3 Stånd, ber jag endast att i prot. få nedlägga denna min tanka såsom reservation. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott anmärka, alt det icke allenast är ändamålslöst, utan äfven olagligt att tillåta sig sådana afvägar från ämnet som de, hvilka åtskilliga ledamöter nu gjort. 90 § Reg.F. säger tydligen: "Under R.
Härigenom samt med några ändringar å det gamla huset skulle, efter hvad Akademien upplyst, ett till 20,000 qvadralalnar ökadt utrymme erhållas, hvilket ansetts blifva under en lång följd af är tillräckligt så väl för natur-historiska Riksmuseum, som för fortgången af Akademiens öfriga verksamhet, med den ytterligare utvidgning, sorn i långt aflägsen framtid möjligen kan ifrågakomma, måste blifva högst obetydlig vid jemförelse med den nu ifrågaställa, hvilken afser inrymmandet af de väsentligaste alstren ur alia naturens riken. Redan för flera år tillbaka förspordes klagan öfver otillräckligheten of de till Vetenskaps-Akademiens förfogande ställda lokaler och Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer hafva, jemte det de erinrat att Akademien saknade nödigt utrymme för sina rika, oupphörligt tillvexande samlingar, anmärkt, alt en stor del deraf, särdeles de botaniska, måst i packlårar och lådor förvaras å vindarne. Äfven Utskottet, som å stället gjort besök, är i tillfälle att vitsorda befogenheten af dessa anmärkningar. Vid sådant förhållande och då Utskottet tillika anser det vara af stor vigt både för vetenskapens, civilisationens och industriens utveckling alt de samlingar, Staten årligen åt sig förvärfvar, blifva för allmänheten tillgängliga, men sådant icke låter sig göra med mindre ökadt utrymme för deras fullständiga ordnande herodes, får Utskottet, enär jemväl den af Akademien uppgjorda plan och koslnads-beräkning för nu ifrågaställa nybyggnad blifvit af vederbörande embetsmyndighet i behörig ordning granskad och godkänd, tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts högstberörda Nådiga framställning, bevilja den för tillbyggnad af Vetenskaps-Akademiens hus erforderliga summa, 300,000 R:dr Banko, samt att halfva beloppet deraf, 150,000 R:dr B:ko eller 225,000 R:dr R:mt, må, under 30 Slats-Ulskollels Utlåtande Jtf 148.
Best'.- och Ekon.-Ut sko t lern Betänkande, N:o 56. de Bruks-idkare, som af ett sådant erbjudande ville sig begagna, och borde lånesummans belopp lämpas, efter antalet och qualifiealion af emoltagne arbetare, nemligen sålunda, att den, som emot t oge förbrytare, borde erhålla för monligare lånevilkor, än den, som emoltoge fattighjon och lö drifvare* som intet brott begått; c) att härvid måtte älven fästas det vilkor, alt blifvande hemvist skulle beredas, och lemnäs emot viss årlig afgift åt någre af i 1 . den arbetande personalen, som visade det mest sediga och ordentliga uptörande; dock med förbehåll, att, om en sådan inhyst person skulle begå något brott, hvilket icke kunde för allmänna säkerheten eller af hans husbonde förlåtas rättighet till bostaden förlorades och denna lemnades till någon mera förtjent; <P) att, om utrymmet eller andra omständigheter hindrade anläggandet af enskilda bostäder, hvartill alltid något understöd af Stats-medlen borde kunna påräknas, m ste amira boningsplatser på någon af Kronans allmänningar utses; e) att dagseller fasthelldre betings-penning, lämpad efter gångbart pris, skulle bestämmas efter öfverenskommelse emellan Bruks idkaren och närmaste Fatlig-direction eller annan möjligen varande eller blifvande mera passande Auclorilet; J") att inom hvarje faltig-district borde Fatfig-Directionen ega rättighet alt, med så väl Bergsbruks-idkare som andre personer inom och utom dislrictet, accordera om arbetsförtjenst för sådane arbetsföre personer, hvilka njöto fattigunderstöd eller vore utan laga försvar, hvarefter dessa personer blefve skyldige att för den accorderade betalningen emottaga och förrätta det arbete, som dem af Directionen anvisades, så vidt de förre fortfarande ville åtnjuta det understöd, dem blifvit beviljadt och de senare, om de ej inom fjorton dagar efter tillsägelse sjelfve förskaffat sig stadigvarande arbetsförtjenst; gj) att af arbetspenningen skulle, om så ske kunde, ersättning först utgå till betalning af det meddelade understödet för fattighjon, men det öfriga lemnäs till arbetarens fria disposition, om lian ansåges detsamma kunna förvalta, men att i annat fall skulle det insättas i närmaste Sparbank, att användas af Faltig-direclionen till egarens behof; äfvenså borde af fångarnes arbetspenning användas lö-i st hvad, som åtginge till deras uppehälle och beklädnad, och af hvad, som derefter blef öfrigt,
Dito 35. tillstundande Riksdag, något på förhand bestämma öfver den i omedelbart samband med förevarande ämne uppkomna frågan, om Trossbottnens nödvändiga islåndsättande och Vexel-Banco-Depa i tem en tels i följd deraf erforderliga temporaira flyttning, hafva i dessa hänseenden begärt föreskrifter af Banco-Utskottet och i sammanhang dermed till Utskottet öfverlemnat: aj Uppgjorde kostnads-förslag af Bankens Conducteur L. W. Sifvert, under den !6-Januarii 1828, hvaruti beräknas, för det upprötta öfre Bjelklagets förnyande, en summa af R:dr B:co 8738: <) sk., samt utomdess för sådane tillfällige och obestämde arbeten, hvilka deraf kunna föranledas, R:dr B:co i4G3: 4 s^-; hvilka beräkningar K:gl. Öfver-Intendents-Embetet, på Banco-Fullmägtiges anmodan, granskat, och under d. 5 Augusti 1828 deröfver yttrat: att förstnämnde Förslag funnits vara med all möjlig no g granhet upprättadt, alla deruti upptagne arbeten nödvändiga samt materialierne rättade efter behof vet, och arbetslönerne till billige värden utförde, och hvad det senare förslaget beträffade, att Målars - arbetet vore uppfördt till gångbara pris, men att deremot de supponerade kostnadcrne för de uti förslå - Bänco-TJ. otttts Memorial. N\a 35. get uppräknade obestämda arbeten syntes vara snarare för lågt än för högt upptagne, i synnerhet om en längre tid ifrån den, då båda dessa förslag upprättades, förbigår, innan Reparationen å Banco-Archivi-huset påbörjas, alldenstund prisen å åtski/lige