Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Missbelåtenheten med vår Nationalrepresentation gör, att intet btifver uträttadt, utan att samhället, snart sagdt, står stilla; och jag frågar, mina Hrr, lili - Den i3 October f. m. ru hade det väl varit möjligt, om Representationen varit ett uttryck af folkets verkliga magt och tänkesätt, att denna Representation icke skulle ägt nog kraft att tillvägabringa ett ombyte af rådgifvande personal, efter de många brister hos den närvar., hvilka blifvit framlagda och hvaraf Nationen tungt känner följderna. Men då Representationen icke är ett uttryck af folket, då detta har så litet förtroende till sina s. k. ombud, att det anser riksdagarna såsom ett ondt, då hemställer jag, huru pass mycket afseende Regeringen skall kunna göra på denna Representations önskningar, och huru mycken aktning Styrelsen kan anse sig skyldig att lemna deråt. Jag frågar, är det då sä förundransvärd!, om någon gång anledning funnits till den anklagelse, att machineriet vid våra riksdagar gått likasom genom mechanik ; och jag frågar en hvar, om icke resultatet af manga voteringar inom detta hus varit svårt att annorlunda förklara. Om alla representanter tänkte och handlade lika med Hr Cederschjöld, då kunde visserligen hvilken representationsform sorn helst duga; men så är förhållandet icke. Derföre mäste vi tillse, att uli sjelfva organisationen nedlägges en magt hos folkel att, oberoende af partiella interessen, välja sådana representanter, hvilka värdigt utföra det allmännas sak, —* icke blott corporationernas, Slutligen har Hr Cederschjöld ingått i en analys af de fyra RiksSt:s beståndsdelar, hvilken jag här förbigår att upptaga till vederläggning, då discussionen i alla fali redan öfvergått lill en tröttsam vidlyftighet, och då i öfrigt ingen lärer blifva förförd af denna constructionslära. Jag öfvergår i stället till en granskning af de särskilda förslag till förändringar, som här blifvit framställda. Jag hoppas icke någon framgång åt mitt förslag, men jag hoppas lika litet, och önskar mindre, framgång åt Gr.
Ingenting mindre. Det är nemligen intet af alla hittills upptänkta straff, som i samma grad olika träffar serskilta subjekter, och det olyekligaste dervid är, att den i ringa grad felaktige och den, hvilken minst är i behof af denna korrektion, deraf vanligen grymmast lider. I delta förhållande ligger hela svaret på Utskottets anmärkning, att de stridiga omdömena om isoleringssystemet utgöra hvarandras bästa molbevisning. Uslkottet har här framställt en grundsats på theoriens område, som har det felet, att vederläggas af erfarenheten. Det antages nemligen, att ju större brottet varit, desto plågsammare blir jemväl ensamheten, hvaraf skulle följa, att straffets intensitet står i ett rättvist och afpassadt förhållande Sill moralisk brottslighet. 30 Hör till Lag-Utskottets Betänkande, N:o g3. Föreställningen om sjuklighet är icke detsamma som sjukdom, och det finnes i den moraliska veriden olika grader af känslighet och liksom i den organiska äfven en maladie unaginaire. Handen, som längre tid varit utsatt för väderlekens stränga verkan, förlorar efterhand sin finare känslighet. Så är det med psychiska inflytanden. Det som framkallar en blygsam rodnad på det menlösa anletet, förändrar icke minsla drag i den genom verldsförhållanden härdades, som mången gång icke mera kon rodna eller sk illa färg. Den för brottet ovana och känslofulla själen, som dukat under för ögonblicket och händelsernas makt, söker förgäfves tröst emot ■ sina inre förebråelser, då den förhärdade bofven, den för samhällets frid egentligen farlige, sällan eller aldrig erfarit samvetsqvalens makt. Ja! ju oskuldsfullare själen är, ju mera uppfinningsrik är den mången gång att martera sig sjelf. En af Englands frommaste lärare förtärde sig sjelf i åratal i sorg öfver en enda, icke en gång uttalad, tanke af hädelse mot Det Heligaste. Här kan det tillämpas, att af sandkorn blifva berg. Fråga den ascetiska litteraturen, fråga den presterliga erfarenheten eller läkarens, hvars vård mången gång också är ett lärarekall!
Märkeligt är det således, att man, utan afseende på denna förändring i sjelfva grunden af våra verkliga förhållanden, just började våra städers förringelse genom ett friare handels-system, i det ögonblick tiden var inne till deras förkofran, genom lika, eller större, uppmuntringar än dittills. Det var först vid Riksdagen 1823, som man ansåg sig kunna vara utan all farhoga för sädesbrist; och då var det äfven man hufvudsakligen beslöt, dels att upphäfva de förra införselsförbuden, dels att nedsätta tullen å utrikes tillverkningar in. fl. relaxerande åtgärder, hvilka sedermera fortfarit. Mången anser fortgåendet på denna bana vara rigtigt, och Ben 3o December f. m. 267 Kongl. Maj:t synes, i berättelsen om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, icke otydligen gilla detta system. Något annat skäl dertill än de ökade Tullmedel, det inbringat, har jag ej kunnat finna; och tror mig kunna visa att just detta käraste ändamål för ifrågavarande åtgärder, penningevinst åt statscassan, snart nog skall förfelas, genom den begärlighet, hvarmed det sökes. Om ej lån eller något annat än afsättning kan förskaffa landtmannen medel alt lefva och betala skatt: och denna afsättning icke kan tillräckligen vinnas, hvarken utrikes, eller vid Bergsbruken, eller i städerna, under deras närvarande skick: så måste Kronans skatt af jordbruket förringas, derest icke afsättning åt jordbrukaren i större och förmögnare städer beredes. Men städerna kunna ej förkofra sig, och göra bättre arbeten eller köpa mera landtmannavaror, om de ej få en större eller åtminstone mera lönande afsättning på sina tillverkningar. Sådant är ej möjligt, derest utländningar, som äga större förlag, och skicklighet i arbete och i machiners användande, få tälla med våra fattiga stadsboar och betaga dem afsättningen. I samma mon, dessa, derigenom utarmas, förlora de naturligtvis förmågan både alt köpa landtmannavaror och alt betala skatt.
Man har sagt mig: att krighärens absoluta styrka skulle vinna betydligt genom Beväringen* fullkomliga exercerande: att medel dertill skulle kunna erhållas genom indragning af 6ooo numror af stammen, hvilket utan fara skall kunna vågas; att hvarje nummer torde rendera 6 tunnor säd, som efter Riksmar kegång å 6 R;dr 18 sk. per tunna, motsvarar 38 R:dr 12 sk Banco, att värdet af en natura portion efter fältstat står i nära beroende af spannemålspriserne, hvadan verkan deraf att vacanceafgiften bestämmes i säd icke medför osäkerhet i afseende på dess tillräcklighet för Beväringens underhåll, till styrkande hvaraf jag till denna vördsamma motion bifogar en detaillerad utredning, hvaraf följer att en natura portion efter fältstat nu uppgår till 10 sk. 42 runst. så att 6 tunnor motsvara 264 portioner, samt hela vacanceafgiften för 6000 numror, 1,584,000 portioner. Om nu första Classens Beväring, sorn skall ungefärligen utgöra 14,000 man, exerceras Häradsvis i 14 dagar upptages deraf 201,600 portioner. Andra och tredje Classernes 28,000 man, exercerade Regementsvis i 18 dygn, upptaga 518,400 _ mmm Samt 6 marchedagar . 172,800 — Summa 892,800 __ Den 2g Februarii. Hvadan en behållning af . 69r,a®o — —. Eller omkring Banco R:dr too.ooo, uppkom, mer. De indragne 600 numrornes beklädnad skall be spara Kronan årligen . 25,000 Samt mötes underhåll i 24 dygn å 5 R:dr 14 sk. Riksgäldssedlar per dygn, eller 31 >75° R;dr Kikgäldssedlar per år, gör 21,000 _ — Summa tillgång B:co R
Utskottet anser sig derföre, med understödjande af motionärens förslag, ega anledning hemställa, att Rikets Ständer ville i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta uti en stadga och en instruktion sammanfatta alla nu gällande stadganden om mått och vigter samt deras justering och arfvodet härför. Stockholm den 30 Januari 1863. Reservationer .- Af Grefve Posse, K. Af Herr Pålhem: ”Instämmande i Utskottets medgifvande, att det af Herr Wallenberg föreslagna gemensamma mått-, vigtoch myntsystemet för de förenade rikena och konungariket Danmark skulle åvägabringa enhet och gemensamhet och vöre af särdeles vigt för handelsverlden såsom besparande mycken tid och långa re - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande AS 71. 21 duktioner; och likaledes instämmande i Utskottets medgifvande, att det erkända behof vet häraf utgjort föremål för uppmärksamhet inom flera länder, kan jag dock icke förena mig med Utskottet härutinnan, att, oaktadt dessa medgifvanden, likväl på grund deraf, att de för ändamålets vinnande erforderliga kostnader möjligen kunde blifva af betydenhet, eller att samma kostnader, i anseende till möjligen ringa sympathier för systemets antagande i de öfriga rikena, kunde blifva ändamålslöst använda, skäl vore för handen att tillstyrka afslag på Herr Wallenbergs motion.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uiskottets: örn Glasoch Porcelfaine-Förares m. fl, kringstrykande, samt om tillåtelse för Allmogen, att under deras resor afyttra förenämnde varor, sorn de af Bruksägare kunna sig tillhandla; i anledning af föreslagne medel tili förekommande af åtskillige förm en! e missbruk vid Prestval; och om en jemnare reglering vid de indelte Regementerne, Slamoch HjelpRotar emellan, 7:0 Vägran att instämma dels uti Ridderskåpets och Adelns beslut, alt med ogillande 268 Den 21 December e. m. \ af Statsoch Banco-Utskoltens Utlåtande, stadga, det alla f. d. Filial-Disconternes ännu utelöpande Assignalioner, hvilka inom nästkommande års sint varda anmälde, borde, enär de tillförene varit i Uppbörd gängse, inlösas; och dels uti Borgare-Ståndets beslut,- att frågan om pension åt Friherrinnan Thornerhjelm skulle förfalla. 8:0 Anmodan till Stats-Ulskottet att, tili tidens vinnande, och utan hinder af PresteStåndets återremiss och framställning om det ökade Militaire-anslagets utgående genom Statsobligationer, förslagsvis uppgifva Stats-bristsumman, deruti innebégripne de för 3 HufvudTitelns behof ytterligare bevilljade 65,000 Rdr årligen, på det Bevillnings-Utskottet derefter matte komma i tillfälle att beräkna Bevillningen, 9:0 Beroende vid Stnts-Utsköttets Memorial, angående Riks-Ståndens olika beslut uti frågan om anslående af ett årligt arfvode för Öfver-Directeuren, Schwartz. 10:0 Förblifvande vid Preste-Stundets förut fattade beslut, i anledning af Lagoch Oeconomie-Utskottens förnyade Utlåtanden, ej mindre angående Byggnads-skyldigheten viel Kyrkoherde-Boställen; än äfven rörande rättighet till grustägt å andras ägor för underhållande af allmänna vägarne, samt sättet och ordningen till samma rättighets bestämmande och begagnande.
Utbetalt begrafningshjelp och förvaltnings-koslnader . „ 1,055: Summa B:ko R:dr 8,673: Vid jemförelse emellan inkomst och utgift synes lätteligen, att något öfverskott eller behållning för kassan icke rimligen kan påräknas, och att icke heller de nu utgående skådespels-afgifterne kunna upphöra, utan att kassans bestånd för framtiden måste äfventyras.» Utskottet får, beträffande sjelfva saken, till en början erinra, att såsom, uti förevarande läll, afgifter ofta utgå för ändamål, af hvilka den skattdragande ej hemlar någon direkt fördel, men hvilka för det allmänna äro gagneliga och nödvändiga, äfvensom att ifrågavarande afgift är att anse såsom en af Staten till förmån för Hofkapellets Pensionskassa afstådd andel af den bevillning, hvarmed Staten beskattar kringresande skådespelare, m. fl. för deras förevisningar.
Då det således som jag hoppas visar sig att en BancoDiscont i Götheborg skulle medföra en väsendtlig nytta, icke endast för staden utan jemväl för angränsande orter hvilka deremot genom låneinrättning endast för Staden, förblefvo utan den hjelp, de lika med den, hade rättighet att påräkna; så drager jag icke i betänkande att för min del tillstyrka en BancoDiscont i Götheborg, som äfven, om den lagliga äfvensom öfverräntan skulle nedsättasj (hvarom fråga blifvit väckt) alltid skall bära sig utan Statens eller Bankens förlust, eller det allmännas. Jag får derföre ödmjukeligen föreslå: 1:0. Att en BancoDiscont för Bankens räkning i Götheborg må inrättas med 2 millioners fond, tagen från den som hittills lör BancoDisconten i Stockholm varit anslagen, 784 ben 24 Februkrii-, med fästadt afseende på de här föreslagne dela tagare, hvilka icke mera böra* erhålla hya lån i BancoDisconten i Stockholm® 2:0. Att Westergöthland,Wermland,Dahls* land, Bohuslän och Halland måtte äga rättig» het att jemte Götheborgs Stad, denna inrätts niog begagna. 3:0. Att för lån derstädessådana varor lingö hypothiceras som brandförsäkrade, ingen förändring kunde undergå, under Magazinerutgen och häribland spannemål förlandtmännen, dä, jemte ansökningen bilades Kotlungens Befallningshafvaodes bevis att den vo* re deponerad antingen i KronoMagazinet eller annat Magazin under Konungens Befallningshafvande» vård, likväl alltsammans brandförsäkradt 1 hvilket fali som helst, och att endast ritorr spannemål belånas* 4 Jag känner och erkännner för väl Herr Grefve Rosens berömvärda nit för sitt
Preste-Ståndet har förändrat mom. a) och b) till följande lydelse i ett moment: ”att från och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade in visningar, betalbara i den Siad, der disconteringen sker och ställde på 3 månader, disconteras mot 4 procent, men deremot till 5 procent * då de äro ställde på längre tid än 3 månader till högst 6 månader.” Bonde-Ståndet bar, med ogillande af Utskottets förslag, antagit följande redaction af den 28:de §: ”Nu gällande vilkor för utlåningen genom Handelsoch Närings-Disconten varda i så måtto förändrade: att ifrån och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den Stad, der disconteringen sker, böra, företrädesvis framför andra credit-papper, disconteras emot 4 procents ränte-afdrag, om de äro inom tre månader förfallne, men emot 5 procent om de äro å längre förfallotid, hvilken dock aldrig får öfverskrida sex månader.” Som Utskottets framställning i mom. litt. b) af förevarande §, i följd af samtliga Riks-Ståndens afslag, förfallit; så återstår det lör Utskottet blott att sammanjemka de fattade besluten, i anledning af mom. litl. a).
Tulluppbörden, som åren 1851—55 i medeltal var 2,824 R:dr, uppgick åren 1856—59 i medeltal till 6,044 R:dr 91 öre och år 1860 till 1,024 R:dr 25 öre. Antalet af dem som i Marstrand idkat handel och rörelse utgjorde: Handlande. Handelsbetjening. Handtverksmästare. Gesäller. Strömstad. Folkmängd. Handel m. m. Bevillning en till Staten utgjorde: För handel. För handtverk åren 1831—1850 i medeltal 154 R:dr 59 öre. 88 R:dr 50 öre. år 1855 206 » — 26 » 62 » » 1860 255 » — 51 » 50 » Rättigheten att utminutera och utskänka bränvin har emot afgift till stadskassan åren 1856—60 varit upplåten till bolag, som hållit 1 utminuteringsoch 3 utskänkningsställen. Staden har ett lägre Elementar-läroverk, der, uti 2 klasser en Rektor och en Kollega undervisat i medeltal 25 ynglingar, samt en folkskola och en af Göta Artilleri-Regemente underhållen skola för artilleristbarn, dessa 2:ne förenade, hvarest en lärare undervisat i medeltal 60 barn, hvarförutom ett så kalladt barnhem nyligen stiftats, der omkring 18 smärre barn blifvit af en lärarinna handledde. För helsovården har staden sedan år 1849 gemensam läkare med garnisonen å Carlstens fästning. I staden finnes ett privilegieradt apothek. Fattigvården handhafves af en dertill utsedd komité. Till utgifterna anskaffas medel utöfver tillgänglig ränteafgäld å donerade fonder m. m. genom uttaxering å stadens innevånare (se tab. N:o 13). Sedan den år 1843 af ett aktiebolag, med kapital af omkring 15,000
Trä eller annan Skog till afsalu föröfvar, Kyrkans Syssloman lydno och hörsamhet visar, och med grannar, så väl som andra, god sämja och enighet håller; väl Den 10 September f. m. 63 vetande, att, om han gårdsbruket försvarligen sköter, han sig berättigad gjör till en orubbad besittning: Skolandes Bengt Mattisson uti Städjepengar till KyrkoCassan afleverera Sex Riksdaler Trettio Två skillingar, emot vederbörande Kyrkovärdars quittence å detta Städjobref; emedan Städsmålet för gällande thessförinnan icke anses. Halmstad den 5:te Januarii I7g3. På Embetes vägnar Jöran Thomée. (L. S.) ä tergo. Åboen Bengt Mattisson ifrån Skintaby N:o 6. Jöns Jöns gård häfver i dag inbetalt sitt Städjemål till Harplinge Kyrka med Sex (6) R:dr 32 sk:r Specie, som härmed på Kyrkans vägnar qviteras, af Harplinge den 26 Maji 1793. Anders Nilsson Ifvar Svensson i Säfdal. i Kisarp. Att förestående Afskrift är lika lydande med Originalet, intygar Ex officio Pehr H.son Ström. Afskrift. Upvist vid Mantalsskrifningen med Harplinge Socken uti N:o i5. Skintaby den i5 Oelober i8oi. J. II. Hofling. Såsom halfva Kyrkohemmanet Lyngåkra N:o 1 Måssagården i Harplinge Socken, 64 Den io September f. m. hvaraf Pastor i Harplinge är förlänt ett Lispund Smörränta, blifvit städ jo-fallen dermedelst, att förra Åboen Pehr Jönsson och dess Hustru Ingeborg Jonsdotter uppdragit Hemmanet åt Jacob Andersson uti Lyngåkra Börjesgården mot det vilkor, att Pehr Jönsson och dess Hustru Ingeborg Jonsdotter bekomma uti undantag: Hägarens Aker, 3 Skeppeland, Hafra-1 vekan 5 dito, samt lilla Lunds åker och lilla Spjälet \ dito, tillsammans i Tunneland, samt 3 Lass
— Om 562 Den 27 Maji. nu Riksens Sländer lios Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att de, enär något resultat af deras förra önskningar ännu ej visat sig, vid denna Riksdag utsett ett Särskildt Utskott, sorn försökt uppgifva ett förslag i ämnet; om de i underdånighet anhålla, att, på sätt Friherre Anckarsvärd hemställt, en Committé måtte nedsättas, för att, genast och verksamt börja arbetet, så att det vid nästa Riksdag kan för Ständerna framläggas; och om de j förening med denna önskan till Kongl. Maj:t aflemna det Betänkande Utskottet nu meddelt, jemte alla dervid gjorde anmärkningar, utan att Riksens Ständer hvarken yttra sig för det £na eller andra, så förmodar och hoppas jag, att alla scrupler skola vara undanröjde, äfvensom alt ändamålet, så vidt möjligt är, skall vinnas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, innan Hans Excellence framställde proposition i förevarande ämne, ville Hans Excellence hemställa, om icke Friherre Boije och Herr Munck af Rosenschöld behagade afstå från deras begäran om återremiss af Särskilta Utskottets Betänkande. Friherre Boije_, Ludvig: Då jag får den äran yttra mig i anledning af den anmaning, som Deras Excellencer, Herr Grefven ochLandtMarskalken, samt Herr Friherre af Wetterstedt behagat göra mig, är jag glad att kunna fritaga mig från att vålla något uppehåll, hvars förekommande utgör Deras Excellencers Den 2 'j Maji. 363 ändamål. Det Särskilta Utskottet laar intet annat ämne till sin handläggning, än blott detta, och något uppehåll för deni förorsakas således icke genom återremiss. Det ligger mig obeskrifligt örn hjertat, att vinna Deras Excellencers bifall för min öfvertygelse; och jag vågar alltså till Deras Excellencers äfvensom till Höglofl.
Från Preste-Ståndet hade Utskottet redan förut fått emottaga en inom nämnda Riks-Stånd väckt motion (Nio 62), deruti Biskop Sundberg för ofvanuppgifna ändamål föreslagit anvisande af ett anslag å 126,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet och ett amorteringslån å 40,000 R:dr. Utaf högstberörda nådiga Proposition inhemtas, hurusom Domkapitlet i Carlstad, vid underdånig anmälan om ifrågavarande anslagsbehof, bland annat, anfört: att Carlstads högre elementarläroverks skolhus redan länge varit för sitt ändamål otillräckligt och att man genom förhyrda lokaler i särskilda delar af staden sökt och i någon mån kunnat afhjelpa denna olägenhet; att genom den sednast timade eldsvådan läroverket förlorat, utom det för undervisningens behof samt för vaktmästarebostad, m. m., inköpta gamla s. k. hospitalshusen äfven den till ritsal upplåtna, rymliga gymnastiklokalen; att skolhuset under åren 1754—1759 uppförts med gråstensmurar af mer än en alns tjocklek; att af de åtta i nedra våningen belägna rum endast fem ursprungligen varit bestämda till undervisningsrum, och att, af de öfriga, två varit till boningsrum åt vaktmästaren afsedda samt det återstående till kök åt observator!); att i öfra våningen, från början bestämd till prestmötes sal, konsistorii-rum, naturaliekabinett, m. m., endast fyra rum vore någorlunda tjenliga till undervisningslokaler; att ändtligen i båda våningarne alla rummen, som dels voro 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) mörka, låga och små, dels ock i annat afseende till undervisningslokaler alldeles odugliga, dessutom voro otillräckliga och illa inredda, hvadan och då för närvarande alldeles saknades gymnastikoch ritlokaler samt det i den af sednaste branden ödelagda staden icke vore eller åtminstone på länge blefve möjligt att, såsom tillförene, ersätta sådan brist genom att hyra andra lokaler, Carlstads läroverk under dessa förhållanden icke kunde motsvara sin bestämmelse eller på ett tillfredsställande sätt lösa sin uppgift.
Riks:! ags-Ordningen, samt godkändes till grundlagsenlig * behandlig näsia Riksdag. S, D. Vid föredragning af Förstärkta Baneo Utskottets Memorial, N:o 105, med anmälan om verk S(äld Omröstning i anledning af Riks Ståndens skiljaktiga beslut, rörande de föreslagne Reglementa. riska föreskrifterna om Odlings lån, blef detsamma remitteradt till Banco Utskottets iagttagande. Frän /Fållofl. Borgare-Ständet. S. D. Med anledning af Höglofl.] Ridderskapets och Adelns inbjudning, uti Protocolls-Utdrag för den ,i4tde dennes, fann Borgare Ståndet för godt, att, till vinnande af sådan samroänstämmelse emelian RiksStåndens, i fråga om Regleringen af Rikets Styrelse-Verk, [fattade olika beslut, hvarigenom 43* Fröt, Uidr.d, i"j Deumb. 1S13 Expedition må kunna derå följa, nu förena sig i det Beslut, Höglofl, Ridderskapet och Adeln namn* de dag fattat, lika med hvad IBorgare Ståndgt förut i den delen beslutit, att nemligen Riksens Ständer böra, med åberopande af de utaf Särskilda Utskottet anförde hufvudgrunder, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit 1 Nåder täcktes till verkställighet befordra de delar af Utskoi" tets förslag, Kongl. Majit finner leda till Styrelsen# förenkling och till inskränkning i Ämbetsmännens antal. S. D. Constilutions-Utskottets Memorial, Nio 84» med yttrande oin sättet till sluiliga behandliugen af frågan, rörande Omsättningsbeloppet föll Di»- cont-lån föredrogs ånyo och lades till Handlingarne, S. D. Det förslag' till ett tillägg i sg §. Riksdads Ordningen, Constitutions ■ Utskottet afgifvit i Me - Fröt, Ut dr, d. i?
Majit fortfarande att % riksdaler silfverspecie, hvilken nu, kallad en riksdaler riksgälds, utgör, ehuru ej den lagliga, likväl den vanligaste, enheten vid värdeberäkningarne i den dagliga handel och vandel, som eger rum på torg och marknader, i bodar och mindre penninge-liqvider, helst bland allmogen, vara den storhet, som är lämpligast att antaga till laglig räkne-enhet. Dock torde vid benämningen riksdaler böra fogas något tillägg, till åtskillnad från de flere riksdalrar, som under namn specie, banko och riksgälds för det närvarande förekomma. Kongl. Majit föreslår derföre; l:o Att, med fastställande af allmänna räkne-enheten till värdet af en fjerdedels riksdaler silfver, enligt Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande en riksdaler riksgälds, eller trettiotvå skillingar banko, benämnes Riksdaler Riksmynt, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten riksdaler banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten riksdaler silfver; 2:o att räkne-enheten indelas i etthundra lika delar, benämnda Öre, deraf alltså livar och en i värde motsvarar 14V,00 rist. silfver eller 58yi00 rist. banko eller 57%fi0 rist, riksgälds, eller nära en half skilling sistnämnde mynt; |;. , , 3:o alt, efter det nya systemets verkställighet, all offentlig räkning må föras i 2:ne kolumner Riksdaler Riksmynt och Öre; hvarvid, när så erfordras, jemte öretalet kan utsättas deraf uppkommande bråk; Bili. till R. St. Proposition, JM 29. 4:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att bråk, öfvereller understigande V2 öre, undvikes; S:o att, då, med tillämpning af det nya räknesättet, följande mynt af silfver och koppar präglas, skrot oph korn må bestämmas sålunda: A. Att af Silfvermynten, nemligen: