Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag hoppas, att i framtiden utländska capitaler skola sjelfmant inkomma; men jag frågar, huru ett påskyndande deraf kan anses skadligt? Vidare hemställer jag, om icke, då det blifvit ådagalagdt, att äfven med den ännu ofördelaktigare ställning, hvari jordbruket sig befann vid sista riksdagen, fastighetsägarne likväl på 42 år kunde, genom årligt erläggande af 6 proc. i ränta och amortissement, blifva skuldfria, det vore obarmhertigt att icke förhjelpa dem till denna förmån, så framt de icke kunna erhålla den utan statens mellankomst; ty jag hyllar ej den kärlekslösa satsen, att det för staten är likgiltigt, om jordens nuvarande innehafvare gå under, de må hafva genom egen vårdslöshet eller i följd af Ständers felaktiga beslut iråkat sin närvar, belägenhet. Hellre önskar jag i allt fall att nedkalla deras välsignelse öfver de Ständers beslut, som, hellre än att skoningslöst öfverlemna deras egendom till de executiva åtgärderna, gifvit dem tillfälle att komma ur sin skuld. Bifalles ej förslaget, så inträffar, antingen att hypotheksföreningarna ändock få de lån, som behöfvas, eller ock få de dem icke. Men för att kunna förutsätta det förra fallet, äro dessa föreningar altför okända utomlands; och för det andra skulle lånen komma att bestå i alltför små summor, för att framkalla bankierernas speculationer. Äfven af detta skäl har staten icke ens i rika länder, såsom Preussen, nekat sin mellankomst, och detta har gjort, att ehuru vår ställning icke kan jemnföras med det olyckliga Polen , har man der fått lån till 88 proc. med 4 procts ränta, under det våra näringar få tigga sig till eller, rättare sagdt, nödgas klappa på capitalisternas dörrar för att få lån mot 6 procts ränta. Dessutom är äfven en annan omständighet, som här måste tagas i betraktande, nemi. att hypotheksföreningar väl möjligen ändock skola bilda sig, men på ett sämre sätt, än om staten föreskrifver vissa vilkor för sin garanti.
Man har sedan längre tid tillbaka ansett del vara en väsendtlig brist i läns-styrelsernas organisation, att vid deras cancellieticke funnits någon på stat antagen tjensteman med förmåga och skyldighet att dels i expedierandet af de derstädes förekommande mångartade och vigtiga göromål, med embetsmanna ansvar, biträda landssekreteraren, dels ock företräda dennes ställe vid förefallande hinder af jäf, sjukdom, embetsresor, etc. Denna brist äger ännu rum och har blifvit kännbarare i samma mån som göromålen vid cancellierne ökats, i följd af folkmängdens till vext och siats-skickets utveckling; och, ehuru behofvet af en sådan tjensteman på cancelli-sidan, som den redan på 1700-talet af Staten antagne och lönade länsbokhållaren pä kontnrs-sidan, icke kunnat bestridas, har man dock vid föreg:de riksdagar vägrat bifall till gjorde framställningar om löne-anslag till den förre eller en läos-notarie vid hvarje lands-cancelli, under förmenande att Statens tillgångar ej medgifvit sådant, men 23 * 356 Den 24 Mars. hufvudsakligen derföre, alt man trott lands-sekreterarne hafva så stora inkomster, alt läns-nolarierne borde af dem aflönas. Detta gifver anledn. att söka dels närmare utveckla behofvet af länsnotariers antagande med lön på stat samt befordringsrätt eller tjenstårs-beräkning, dels ock visa att den förmån, som derigenom kan beredas landssekreterarne, icke är obillig. Enligt gällande instruktioner äro landssekreterarne pligtige all åtfölja landsh:ne på embelsresor, som åtminstone i Skaraborgs län ganska ofta förefalla, emedan få sammanträden hållas vid residenset, hvilket ligger i ett hörn af länet; och om landsten skulle vilja dertill förordna annan person, för att ej rycka landssekreteraren från cancelli-göromålen, som fordra ständig närvaro och äro så öfverhopande att han ej utan ansträngning kan medhinna alt på tillbörligt sätt sköta ens dem, så möter det hinder, att ingen vill påtaga sig sådant förordnande, utan skälig ersättning, som Staten icke består.
Men i alia händelser fordras åtminstone ett generelt stadgande, som bemyndigar Hypoteksbanken att med Riksbanken ingå i den il'rågav:de transaktionen, hvilken sedan naturligtvis äfven skall af K. M. sanktioneras; och jag förenar mig derföre med de Hrr, som yrkat denna punkts återförvisande till Utsk:t. Sedan ölverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan utan förändring, dels bifall dertill med uteslutande af orden »ändring eller», så att lydelsen skulle blifva följande: »att om, i följd af omförmälda öfverenskommelse med Allmänna Hypoteksbanken, tillägg i K. M:s ang:de en Allmän Hypotheksbank för riket den 26 April 1861 utfärdade Nåd. Förordn. befmnes blifva erforderlig, R. St:r härjemte må förklara sig för sin del dertill lemna bifall»; och dels slutligen att punkten skulle till Utsk:t återremitteras. Efter det propos:r på så väl bifall till Utslcts hemställan oförändrad, som ock bifall till densamma med ofvan omförmälde förändring blifvit framställda samt besvarade med mariga nej, jemte ett eller annat ja, gjordes propos. pä punktens återremitterande, och då svaren nu utföllo med starka ja, tillika med ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls Allin. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 11 och 16 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 103, i ani. af väckt motion om skyldighet för bruksegare att, i män af rösträtt, bidraga till klockares och orgelnisters aflöning. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 67, i fråga om beviljande af anslag oell annat understöd från statens sida för Skarpskytte-föreningarue i riket. 240 Den 18 Mars e. m. Frih. Raab, Hugo:
1835. i anledning, s5 väl af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse lill Rikels Ständer, rörande en uli staden Wenersborg inträffad eldsvåda, som Kongl. NJajrts sedermera aflåtne Nådiga Proposition, angående låne-nnslag till återuppbyggande af nämnde stad: Ståndet, som lörut gillat Betänkandet N:o 388, godkände också förändringen uti Utlåtandet N:o 4°7 5 oc^ N:o 4°8> 1 an_ ledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret skrifvelse, med hemställan om dispositionen, så väl af Lappmarks-Ecclesiastik-Fondens till bemälde Contor levererade Capital-tillgångar, sorn af 3:ne andra Cassors intecknade fordringar; bifölls. S. D. Föredrogs å nyo Constitutions-Vtskottets Memorial, N:o 78, angående tre Stånds återremisser på Memoiialet, N:o 68, med ändringsförslag vid 72 §. Regerings-Formen, jemte ett tillägg vid 75 §. Riksdags ordningen: Ståndet vidblef dess förut fattade beslut, utom i hvad rörer anmärkningen om det tillägg i 2 moni., ”äfvensom Riksgälds*sedlapne, sa länge de fortfara,” hvilken anmärkning Ståndet nu frångick^ i följd hvaraf voterings-proposilionen derom förfaller. De öfriga voterings-propositionetne gillades. Dea 16 Febr. 1835» Från Höglofl. Rtddersk.apet och A-dkt.n\ S. D, Då nu å nyo föredrogs ExpeditionS'Vtskottets den 2 dennes på bo‘rdet lagde Memorial, N:o 20, med öfverlemnande af förslag lill underdånig skrifvelse, angående sporllarnes upphörande inom Kongl. Majrts Cancellie och desammas utgående i stället såsom Charta SigiIlata, fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla nämnde Memorial, samt att godkänna förslaget lill den underdåniga skrifvelsen.
Majit nu behagade föreslå Rikets Ständer: att, jemte de anslag under första Hufvudtiteln, hvilka i Kongl. Majus nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof blifvit upptagna, ett särskildt fyllnadsanslag af 250,000 R:dr för hvarje af åren 1863—1866 måtte till Kongl. Majus hofhållning anvisas, att af Riksgälds-kontoret utbetalas vid slutet af bvartdera årets första qvartal. På tillstyrkande jemväl af Stats-Rådets öfriga ledamöter, behagade Kongl. Maj:t i nåder gilla denna hemställan och förordna, att Proposition 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 71. i öfverensstämmelse dermed skulle till Rikets Ständer äflåtas enligt det förslag, som nu upplästes och finnes detta Protokoll bilagdt. Ex Protocollo Mildhog Lundgren. m«'o 71. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 7 Febr. 1863, kl. 3 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående upplåtelse till Wenersborgs stad af en Kronan tillhörig tomt derstädes; Gifven Stockkolms Slott den 6 Februari 1863. Sedan Tullförvaltaren O. S. Karström hos Drätselkammaren i staden Wenersborg anmält behofvet af annan lokal för tullkammaren samt våg,- qph packhus derstädes, i stället för den nuvarande, hvilken vöre för ändamålet otillräcklig och mindre lämplig, samt i sådant afseende hemställt, att staden måtto söka att af en Landshöfdingen i Elfsborgs län anslagen tomt i qvarteret Blomman få köpa eller arrendera å vestra delen, sorn vore obebyggd, en i alla afseenden tjenlig plats utmed hamnen, för uppförande af andra tull kam mare I agen heter; så, och efter det
Det må väl kunna antagas, att med den vidgade näringsoch handelsfrihet, som mer och mer sprider lif och verksamhet i alla delar af riket, någon sådan återgång i en eller annan stads handelsrörelse ej skall annat än undantagsvis inträffa, att skäl förefunnes till nedsättning eller upphörande af den fastställda tolags-ersättningens belopp; men der åter någon dylik anledning förekomme, och samma stad följaktligen, om tolags-regleringen icke försiggått, skulle hafva lidit minskning i sin af rörel sen beroende inkomst, der synes också statsverket med allt fog kunna fordra lindring i sina under andra förhållanden åtagna förbindelser, helst statsverket måste till andra städer, dit rörelsen under tiden antagligen dragit sig, utgifva en derefter ökad tolags-ersältning. För att småningom utjemna det under tidernas lopp uppkomna alltför stora missförhållande emellan olika städers tolags-inkomster, samt deras handelsverksamhet och den deraf beroende tull-inkomst, som tillflyter statskassan, har den tillökade tolags-ersättning, som i mån af rörelsens tillvext borde utgå, ansetts böra bestämmas till lika procent för samtlige städerne; hvartill vidare hemtats stöd af lagstiftningens rätt och pligt, att efter samma grund för alla städer bestämma den ytterligare beskattning å varutrafiken, som skäligen må dem medgifvas. Ett likartadt förfaringssätt vid beräknandet af minskad tolags-ersättning vid rörelsens aftagande skulle deremot innebära hvarken rättvisa emot städerna eller ett billigt aktgifvande på statens fördel. Den ena staden, hvars tolagsinkomst nu utgör t. ex. 3lA procent af tulluppbörden, förnärmades naturligen i sin rätt, derest ett afdrag i den fastställda tolags-ersättningen bestämdes till 5 procent af den inträffade minskningen i tulluppbörden; under det en annan stad, hvars tolags-inkomst nu uppgår exempelvis till 16 ‘/a procent af tulluppbörden, skulle vid ett afdrag med 5 procent för minskad tulluppbörd beredas en oskälig förmån på statsverkets bekostnad och — för att vidare fullfölja exemplet Bih. till R. St.
Det första egentligen allvarliga och konstnärliga försöket att värdigt illustrera Holberg var dock genom rjvartupplagan af » Peder Paars » 1772, då Clemens utförde en serie stick efter Wiedewelts teckningar, hvarefter vidare följde den Baggesenska öfversättningen af » Nils Klim » med Clemens stick efter Abildgaard och Jens Juel. Först i vårt århundrade på tjugotalet blefvo komedierna föremål for konstnärernas uppmärksamhet. Det var målaren Lorentzen, som utförde en rad taflor (till en del återgifna i kopparstick), hvilka finnas på Kronborg. De skola icke vara mycket betydande. Men af så mycket större vigt blefvo Marstrands berömda Holbergs-taflor, hvilka fullständigt gå upp i den Hol bergska andan och - flöda af munterhet och humor. Dels i taflor, dels i teckningar har han illustrerat Erasmus Montanus, Barselstuen, Kandestö-beren, Det lykkelige Skibbrud m. fl. Dessa, supplerade med taflor af V. Rosenstand, äro återgifna i Förlagsbyråns illustrerade folkupplaga. Klaestrup har, icke utan humor, illustrerat såväl flera af komedierna som Peder Paars. Det skulle emellertid föra oss för långt att uppräkna allt. Hvad som nu föreligger i bokhandeln är nämnda folk* upplaga af komedierna, en liknande på annat förlag med taflor efter Rosenstand, Peder Paars med Klsestrups taflor samt slutligen de två praktupplagorna: Boyesens upplaga af komedierna med planscher af Hans Tegngr och bokhandlare Stockholms Peder Paars med planscher af Hans Nikolai Hansen. Boyesens upplaga har icke insändts till denna tidskrifts redaktion, men bör i alkl fall nämnas, då alla sakkunnige anmälare äro ense om att ställa dess „konstnärliga värde högt och att lofordande omtala Tegnérs äkta Holbergska uppfattning och tekniskt förträffliga utförande af planscherna. Icke mindre beröm har mangifvit Hansens teckningar till Peder Paars, ett beröm som de äfven i hög grad fÖrtjena.
IX. B. 495. 789. A. 792. X. E. 204, 206. — reserv-, rörande Nämndemäns befrielse från utgörande af. — ersättning för, och Dagtraktamente, om dels förhöjning af Häradshöfdingars och Borgmästares äfvensom extra Domares i brottmål, dels rätt för Häradshöfding att vid extra förrättningar beräkna — för ett skrifvare-biträde. VIII. B. 126, 174. A. 177. E. 280. 174 — S — Skjutsersättning, till indelta arraéenä öfveroch under befäl samt civilstat för en del resor i tjensteärenden, angående. I. 418 R. 4i9 VIII B. 256, 408, 4:52. A. 423. IX. E. 206. Skjutslega!!, om ett ärligt förslagsanslag a 150 000 Ii:dr för att användas till ersättning åt statens embetsoch tjenstemän tor ökade utgifter i följd af dea förhöjda. IX, 106- K. 153- XI. B. 120. 131. A. 134- Skjutsningsbesväret, om upphörande af Postverkets rättighet till gästgifvarskjuts, upprättande öfverallt af entreprenader för skjutsens utgörande, m. fl. åtgärder till en jemnare fördelning af. I. 100, 136 II 144. VIII. B, 219, 230, 241. A. 251, 255, 259. IX. E. 207- Se äfven Sammansatta Bevillnings samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial.
Konflikten mellan hennes kanslor af olika art, i fr8ga om de begge broderna, mellan karlekskraf och hederslrrtzf, samt upptradandet af fadern, den stolte men ovanligt brutale aristokraten, utgijr dranlats handling, hvillcen blott kan losas genonl hjiiltinnans dod. F6rf: s styrka ligger i st&amp;rnningsskildringai, ty liisaren f i r i sjalfva verket personer och situationer fullt klart for sin uppfattning och tanker sig ovillkorligen hvad en Sarah Bernhardt, en Eleonora Duse skulle gora af den pinsamt gripande dodsscenen. Men allt ror sig i den moderna fransyska kannsloanalysens osunda atinosfar, och just det som i forf: s foregaende arbete, ~ L e j o - nets enge)), vaclrte det storsta intresset, dialogen, ar hBr behandlad pB ett ' satt, som gor lasningen ytterligt trottsam. Man stannar oupphorligt infor epigram, paradoser och antiteser, hvilka, om de ibland t o djupsinniga och fyndiga, dock icke sB sallan aro platta och oftast sokta. Att interlolrutorerna, hvilka de an Bro, mera munhuggas %n saintala, bidrager icke till lraraktarsteckningen, emednn alla tyclras lika fardiga i repliken. Man kan dock, hur man an utmejs' lar sina fraser, st~mdom hugga i sten, och att kastn om skift njngar i sprgket, frHn den hijgsta pstos till en simpel ordlek, iir icke viil funnet. I fransmiinnens rika och smidige sprdk fiireko~nmer ofta nttrycket om)) la force des chases)), dot vill siiga det utomstteudes opersonliga, onmtlige iuverkan, soin meter oss i lifvet.
Maj:ts Nåd. Proposition N.o i8. men är räkningen, på förenämnda sätt, köparen tillstäld och har icke, inom sex månader derefter, köparen bevisligen tillsagt handlanden, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat,- vare då räkningen lika utmätuingsgild, sorn förfallet skuldebref; hvarjemte lag samma vare, om räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd.” ”Jag inser nyttan af lagbud, som kunna motverka" dröjsmål med uppgörandet af liqvider om varu-utborgningar, men finner den nu föreslagna påföljden utaf dröjsmålet, att handelsboken skulle förlora lagligt vitsord, vara alltför vidsträckt. I de flesta fall måste säljaren vara i saknad af annan bevisning om skedda utborgningar, än som grundas på handelsboken, ty det är icke honom möjligt att för hvarje tillfälle förse sig med vittnen eller qvittenser. Ett sorgfälligt iakttagande af sådana försigtighetsmått skulle göra en någorlunda liflig borgerlig rörelse nästan omöjlig. Följaktligen, om förslaget blefve lag, och säljare, utaf undseende för köpare eller af annan orsak, komme att dröja med kraf eller bevisligt tillställande af räkning utöfver den stadgade tiden, skulle det merendels blifva beroende af köparens välbehag, huruvida han ville genom vägrande undgå all betalningsskyldighet, och säljaren skulle i detta fall gå sin verkliga fordran alldeles förlustig.
Och glädjen klarna upp i hvar förgråten blick! I skuggan af oliven, Vid glada hymners återskall, Sköt, fria Folk! ditt lugna kall; Njut fridens sälla skänk, af samma händer gifven, Som sträcktes till ditt värn på branten af ditt fall! Inbyggare af Svea! Omfamnens broderligt en hvar, Och sjungen: Hell! åt Folkets Far, Som kommer, ny Saturn, med Ceres och Astréa, Och bådar gryningen af lyckligare dar. Lycka ske Konungen! Lycka Nationen! Frihet och endrägt och ära och dygder Lefve i Göthernas urgamla bygder, Lefve i Göthernas manliga bröst! Lycka ske Konungen! Lycka Nationen! Ljude från hyddan och svare på thronen Kärlekens röst! VID KRONPRINSEN CARL AUGUSTS INTÅG i hufvudstaden, den 22 Januari 1810. Var helsad, Konungsliga Stad! Din Älskling nalkas dig; Bryt palmer, strö med lagrars blad, Lys upp med klara facklors rad Din unga Hjeltes stig! Vid lyrors klang och Barders röst Och glada åskors dån, Förblödda Svea! fatta tröst, Tryck till ditt moderliga bröst Din ädla Fosterson! Och Du, som stiger från höga fjell, Du andra stjerna i Norden! Som blickar ner så bevågen och säll På Svears tjäll, På suckande Svenska jorden! O hell! Hell! gensvara fält och lunder, Och blå Oceanen, som sveper sin arm Kring Thuliska ön, och i rytande barm Bär fjellarnes eviga grunder; Ur evigt grönskande granars skygd Hell! susar elfven, som lögar De tusenåriga ättehögar I Manhems bygd. Ädle Främling! ur en jord, som famnar Hvilande Svioners kämpastam, Hvilka ljusa, vördnadsvärda hamnar Träda för din lugna åsyn fram! Hvilka Drottar, Höfvidsmän och Jarlar, Gamla dars Gustaver, Sturar, Carlar, Ropa: ”blidka våra skuggor! gif ”Än åt Svithiod frihet, lugn och lif!”
Jag vill icke anföra något exempel. Hvar och en kan nog sjelf påminna sig felaktiga calculer så väl offentliga som i enskild väg. Hos handtverkare ser man isynnerhet ringa beräkningsförmåga. Nybörjaren söker väl i allmänhet alt medelst godt arbete och god vara till måttligt pris skaffa sig kunder och förtroende; men sedan han anser sig hafva vunnit detta, bekymrar han sig föga om att förbättra sin näring, ulan låter densamma tverlom försämras. Att skråförfattningarna härtill hafva mycket bidragit, lärer svårligen kunna bestridas. Friheten uti näringarna skola vi hoppas härutinnan måtte verka en helsosam förändring. Affärsvana kan endast genom öfning vinnas. 1 länder, der stora affärer göras, äro tillfällen till kunskapernas inliemlande flera och större än uti ett land, der handel och näringar icke hunnit till så stor utveckling. Ordningsoch hushållssinne finner man ofta i ringare mån än man skulle önska hos våra Svenska näringsidkare. Ett falskt begrepp om jemnlikhet förleder ofta nybörjaren att vilja etablera sig lika med den, som genom längre tids flit och arbetsamhet kommit till välstånd. Accuratess i beställningars fullgörande är merendels sällsynt. Kan man på pn liten affär göra en ögonblick lig oskälig vinst på en kund, så glömmer man att innan kort kanske 10 kunder derigenom förloras. Vidare fordras hufvudsakligen, för att med 34', Den 29 Juli f. ni. fördel drifva en näring, uppfinningsgåfva, cnpitaler och konstfärdighet. Svenskarne torde i själsförmögenheter icke vara något annat folk underlägsne; men lika sorn snillet i aestetiskt hänseende nästan alllid behöfver hjelp af åtskilliga kunskaper och mången konstkännedom, för att rätt utveckla och uttrycka sig, så behöfver detsamma jemväl, då det användes på materiella föremål, biträde af vettenskap och konst, för alt göra upptäckter, sorn äro användbara, få dem försökta och bragta ti|l fullkomlighet. I sednare tider är mycket gjordt i delta hänseende genom technologiska institutet, och vi skola hoppas, att snabba framsteg till industriens befrämjande äro att förvänta, trien ännu lära vi icke häruti kunna mäla oss med utländningen.
Det torde härvid höra besinnas, att desse Lotsar dessutom betala en personel afgift af 44 sk-, eller tillsammans En R:dr 12 sk.; men att taga E11 R:dr 12 sk. från den, som har en inkomst af 5 R:dr, är vida mer, än att taga 100 från den, som har 1000 R:dr. Det är ock bekant, att bland soldater och ryttare många finnas, som äro välmående och hafva sin bergning, genom enskild industrie, men att detta ej lägger hinder för principen, att de skola vara frie från Bevillning. Jag anhåller likaledes om återremiss. Herr von Hartmansdorff: Man har anfört, att torpare, inhyseshjon och alla med arbetskraft betala personel afgift, och att 254 Den 17 Augusti e. m. Lotsarne således äfven borde göra det. Men de Statens tjenare, som närmast kunna jemföras med Lotsarne, nemligen soldater och båtsmän, äro från denna afgift frie. Hvarföre skulle då icke Lotsar äfven få vara det? Man bar vidare sagt, att flere Lotsar äro välmående; men sådant är äfven förhållandet med flere ryttare och soldater. Den enda skillnaden dem emellan består deri, att Lotsarne ständigt måste våga lifvet i strid med Elementerna, då deremot soldaten gör det endast under den sällan påkommande striden mot fienden. Det synes således i dubbelt afseende obilligt, att vilja neka Lotsarne en lindring, den de ännu mera förtjena än soldater och båtsmän. Jäg förnyar på denna grund min anhållan om återrcmiss af Betänkandet. Herr Tham: Jag har icke begärt ordet för att bestrida återremiss, utan endast för att erindra, att de 44 som Lotsarna betala, i personel bevillning, icke af dem erläggas i egenskap af Lotsar med särskiltda löhe-inkomster, utan för deras personer, i likhet med alla arbetsföra medborgare i Riket, utom soldater och båtsmän. Herr Munck af Piosenskjöld: Herr
Men som kändt var, att Kongl. Maj:t den 2 lisie Februarii 1815 anbefalt dåvarande Herr Geneial Intendenten nu mera Herr Vice Presidenten och Riddaren Billberg, alt enlig' sam» ina dag i Näder meddeld Instruction verkställa Uiqvid med de Utrikes Regeringarne och S‘a» terne, samt detta Liqvidations Värf redan blifvit fulibordadt och sä förmånligen för Svenska Xronan utfallit, att sedan Konunga-Riket Preussen i och för dess pretentioner fordrat en Stimma af . , R:dr 703,127 36 6 r» Pommersk Courant. Konunga-Riket Hannover . 581,502 H — Hertigdörnet Mechlenburg Schwerin , . 450,159 13 8 He t gd ömet Mechlenburg Strelitz 22,636 27 7 och Riks-Staden Lybeck 381,769 40 2 eller tillhopa 2,139,195 31 II r. sädane afdrag i anledning af Herr Vice Presidentens An» Riks. St. Revisorers Berättelser.