Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts nådiga föreskrift utbetalas, under förbehåll, att oftabemälde Kapiten, vid äfventyr att eljest hafva förlorat ali rätt till detta understöds vidare åtnjutande, före slutet af Juni månad 1852, med intyg af Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien, styrker, att han dessförinnan inför samma Akademi till granskning framlagt ifrågavarande samlingar, äfvensom att Akademien funnit dem i det skick, hvilket vid samma understöds beviljande såsom vilkor derför föreskrefs. Hvilket beslut Rikets Ständer, jemte anhållan att E. K. M:t i nåder täcktes låta Kapiten Cronstrand härom förständiga, skolat hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, framhärdande etc. Stockholm den 28 Augusti 1851. Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 27 — ■— Borgare-Ständet den 27 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skri/velse, angående förklaring af 21 kap. 1 §. Rättegångsbalken. (Lag-Utsk:s B:de N:o 55.) S. A. K. Med anledning af de stridiga asigter, som sig yppat vid tillämpning af 21 kap. 1 §.
Socken-kartors upprättande, anslag för ... 71. Spanmål, kreditiv för uppköp eller belåning af . 293. stats-verkets, förhöjdt stats-pris å . 64, 176. Sp anntåls-tillökn i v g å pennin ge-löner, anslag till 74. Sparre, C., pension för enkan efter 74. Stats-kontoret, anslag för 72, 184. formulär till hufvud-bok för 177. Kongl. Proposition om 1. Stipendier för civid-ingeniörs-elever 15$. v folkskole lärare-elever Stjernsvärds. G. U. , Militär-författnings-samling, fortsättning af 280, 326. Stockholm, anslag till hospitals-byggnad derstädes 212. d:o till dess navigations-skola 71. byggnads-anslag till Allmänna Barnbördshuset derstädes 160, 241. jord-upplåtelse till begrafnings-plats, m. m. vid 248. och Götheborg, jernväg emellan 333. lindring i dess inqvarterings-skyldighet 178. lån föi omkostnader vid kolera-farsoten derstädes 113. Stockholms Slolt, byggnads-anslag för 323, 338. Storsjön pch Mälaren, kanal-anläggning mellan . 158. Storskifteslandtmätare, pensions-rätt för • 210. Strandskogen på Öland, förmedling utlägenheter å 20, 83. Strinnholm, A. M.. anslag för fortsättning af Svenska folkets historia 74, 186. Ström, J. [}■ af pensions-rätt för 322, 337. Strömrensningar, anslag till 158. Stångåns rätning och rensning, stats-bidrag till 158. Städers Städers friheter, anslag för t . Sundhets-kollegium med medicinal-staten, anslag till Svenska Läkare-sällskapet, anslag till • Svenskt Diplomatarium, anslag för fortsättning af Sveriges Flora, anslag för tekningar till - Södermanlands regemente, förbättring af soldatlönerne vid .
Föredrogos ånyo Stats-Utskottets^ Memorialer och Utlåtande: N:o 153, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 78. Lades till handlingarne. N:o 151, i anledning af återremisser å Utlåtandena N:o 75, angående medels anvisande till lån för kyrkobyggnader, och N:o 77, angående ett föreslaget lån till Oscars församling i Kalmar län. Lades till handlingarne. N:o 155, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 58. Lades till handlingarne. N:o 156, i anledning af erhållna återremisser i fråga om det för staden Christianstad begärda ytterligare låreunderstöd. Ståndet beslöt ett lån af 20,000 R:dr banko, att ifrån Rikets Ständers Riksgäldskontor utgå till staden Christianstad, på de för dylika lån vanliga vilkor; och N:o 157, med förslag till allmännare iakttagelser och föreskrifter för erhållandet och utbekommandet af stats-bidrag till hamnoch kanal-byggnader äamt vägförbättringar och vattenaftappningar, bifölls. Från Bederv. Bonde-Ståndet. S. D. Jemlikt Ståndets förut fattade beslut företogs nu val af Ledamöter till förstärkning af Stats-Utskottet, på sätt 73 8 Riksdagsordningen föreskrifver; hvarvid Ståndet erinrades så väl om de 88 af Grundlagen, hvilka vid valet borde tjena till efterrättelse, som äfven om det förut öfverenskomna sätt, hvarpå valet skulle ega rum. Efter upprop af Ståndets Ledamöter, framlemnades nu deras voterings-sedlar, vid hvilkas öppnande följande befunnos hafva blifvit valde, att vid denna riksdag förstärka StatsUtskottet, nemligen: Såsom Ledamöter: Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län Olof Olsson från Westmanlands län Sven Andersson från Skaraborgs län .. Johannes Nilsson från Malmöhus län Ola Svensson från Malmöhus län Carl Dahlgren från Elfsborgs län Jonas Christoffersson från Wermlands län Gustaf Nilsson från Kalmar län Jöns Erik Eriksson från Örebro län f. v.
Huru som helst, har jag icke haft någon anledning att tro, det den hemlighet, hvarom han talat med den främmande qvinnan, kunde hafva något gemensamt med hans forna husbonde, lord Hawerfield, ty Morris talade aldrig om honom, förrän han i sin dödsstund nämde hans namn. Ack, den dagen var en olycksdag ifrån början till slut! På förmiddagen hade vi haft generalrepetition till en ny ballett, och genom någon nedrig tillställning hade jag fått en talgbit under min sko, så att jag halkade och föll, just då sluttablån skulle arrangeras. Jag vrickade min fot och blef urståndsatt att deltaga i balletten, som kostat mig flera veckors arbete att inöfva. Jag har alltid trott, att endast elakheten och den lömska kabalen voro orsaken till talgbiten, ty det fanns en qvinna bland mina kamrater, som var mager och kantig som en get och hade fötter så långa som en apa, hon afundades mig mina alltid rundade former och hatade mig dessutom derför, att jag icke ville tillåta henne att med hela sin tyngd hänga på mina axlar i tablåer och grupper, och jag är säker på, att det var hon, som var orsaken till mitt fall, ty man hade en stund förut sett henne stå och betrakta ett talgljus i en af maskinisternas lyktor. Nåväl, under det jag lidande och uppskakad af denna händelse ligger på en soffa, hemför man Morris döende. Han hade vid en likprocession kommit under en vagn, då ett par hästar skenade, och var helt och hållet sanslös. Det är sannt, att jag icke kunnat egna min sista man all den ömma vänskap, som lyckliggjort den första, ty hvar och en kan förstå, att hans envishet att arrangera begrafningar skulle misshaga mig. Jag, en konstens prestinna, en person med lyftning, en huld, sväfvande genius, huru skulle jag finna trefnad bland likkistor och hyfvelspån, kimrök och krusflor, liksveperskor, bärare och dylika dystra och bedröfliga föremål, hvaraf min man och mitt hem ständigt voro omgifna?
Bref från Jerusalem till synagogan i Athen, berättade, att grundvalarne redan började resa sig, att gubbar, qvinnor och barn deltogo i arbetet, att det förrättades under hymner och jubel, att många af de rike, som täflade med de fattigaste i outtröttlighet och ifver, begagnade spadar och häfstänger af silfver och icke ansågo purpuroch silfvermantlar för goda att i dem bortbära gruset. Det var ibland de Kristne en allmän öfvertygelse, att Jerusalems tempel aldrig mer skulle resa sig, emedan förstörelsedomen för evigt blifvit afkunnad öfver den mosaiska lagen. Måhända var innersta bevekelsegrunden hos Julianus, då han så nitiskt omfattade tanken att åter uppbygga samma tempel, ingen annan än den att komma denna öfvertygelse på skam och genom sin kejserliga allmagt framkalla ett talande bevis mot de profetiors trovärdighet, på hvilka Kristianerna stödde sin tro. Judarne, som redan nu varit länge behandlade med öfvermod och förakt, hemtade äfven från denna synpunkt en ny anledning att uppbjuda alla krafter till det stora företagets snara förverkligande. Den gamle Baruk ansåg sig icke hafva gjort tillfyllest, då han lemnade en betydlig penningsumma såsom bidrag till tempelbyggnaden. Han ville, äfven han, omedelbart lägga hand vid densamma; han ville åtminstone hafva framburit en sten till de öfriga och han prisade sina fäders gud för lyckan att hafva upplefvat den tid, som ändtligen skulle se Israels hopp förverkligadt. Nu utrustade han tvenne skepp, som skulle föra honom och en mängd af hans trosförvandter, rabbi Jonas inberäknad, till det heliga landet. Då han samtalade med rabbi Jonas, så uppbyggde honom denne icke längre med Platon och Filon; deras ord och tankar hvälfde sig blott omkring templet, resan och den ljusa utsigten för Israels framtid. Under många år hade Baruk användt en del af sin från affärer lediga tid till den fromma sysselsättningen att afskrifva lagens heliga böcker. Hvilken omsorg han hade nedlagt på hvarje bokstaf! Huru sirliga de måste vara och huru fullkomligt liknande bokstäfverna i originalet, som låg framför honom!
Banko; att Stenberg dessutom häftade i skuld till Kontoret dels för den ersättning lian vore skyldig utgifva såsom ansvarig inlemnare af åtskilliga hos Kontoret belånade, sedermera lälska befunne, reverser, dels för af Stenberg uppburne, oredovisade expensmedel, samt att Stenberg jemväl underlåtit bevakningsålgärder, till följd hvaraf Låne-kontoret förlorat rättigheten att af åtskilliga dess gäldenärer undfå godtgörelse för egande fordringar. Sedan utredningen af Stenbergs balans blifvit alslulad och Kongl. Göta Hofrätt, medelst dom den 17 Januari 1851, hvilken vunnit laga kraft, fastställt Rådstufvurättens i Göteborg i Stenbergs konkursmål meddelade beslut, hvarigenom Låne-kontoret är vordet tillerkändi förmånsrätt för följande fordringar, nemligen: uppburna och oredovisade expensmedel 403 R:dr 12 sk., hushyra 166 R:dr 32 sk., verklig balans 14,384 R:dr 9 sk. 4 r:st, jemte ådömd ränta derå 664 R:dr 39 sk. 4 r:st, eller tillsammans 15,618 R:dr 44 sk. 8 r:st, allt Ranko, samt Låne-kontoret, till betäckande af dessa fordringar, innehållit Stenberg tillkommande lönemedel 922 R:dr 19 sk. 6 r:st samt erhållit utur Stenbergs konkursmassa 9,366 R:dr 32 sk. och af löltesmännen för Stenbergs uppbörd 5,131 R:dr 12 sk. nämnde mynt: så beGnnes den del af Stenbergs proprie balans, hvarför Låne-kontoret icke undfått godtgörelse inskränka sig till 198 R:dr 29 sk. 2 r:sl Ranko, motsvarande 297 R:dr 91 öre Runi. RelräfTande
Allt hvad vi kunna säga är, att den storartade och för vårt slägtes framtid så djupt betydelsefulla striden för arbetets frigörelse måste föras med hofsamhet och värdighet samt hållas fri från alla våldsdåd, om ej de dystra utsigterna här ofvan förr eller senare skola varda till en ännu dystrare verklighet.Konstutställningen i Göteborg 1886. Några anteckningar af Cecilia Waern. Inom figurmålningen må nu portrattkonsten först uppmärksammas. Den var på ett förträffligt sätt representerad Icke nog med att den allmänna nivån var hög, sträfvan efter enkelhet, karakteristik och redbar tolkning förherskande, de konstnärliga och talangfulla porträtten många. Här fans äfven glänsande prof på våra dagars utmärkta porträttkonst. G. v. Rosens ståtliga Nordenskiöldsbild, med sin manliga teknik och allvarliga uppfattning, i hufvudsak så stor och enkel, att det melodramatiska första intrycket, beroende på de något väl heroiskt anordnade molnen, helt och hållet öfver-vinnes. Edelfelts fulländade, eleganta pastellporträtt af herr och fru Vallgren — lika förnämt i sin formsäkerhet, som i sin breda behandling af kritan. Berghs » hustru-porträtt », der man ej vet, h vil ket man skall beundra mest, tekniken, djerft enkel i uppställningen och verkningsfull i hvaije penseldrag eller den innerliga känslan. De båda sistnämnda äro ock intressanta som interiörer — enligt den nya uppfattningen, som vill visa modellen i sin hvardagsomgifhing. Wercnskjold åter visar oss en annan intressant riktning inom det moderna porträttmåleriet i sitt impressionistiska mansporträtt af gripande karakteristisk verkan. ♦Inom figurmålningen for öfrigt märkes eu tilltagande lust att behandla moderna motiv. Denna är dess mer glädjande, som man i Paris — att döma efter vårutställningarna — tycker sig i detta fall kunna märka en återgång. Efter en Bastien-Lepages skildringar ur bondelifvet, som höra till det största och allvarligaste konsten någonsin frambragt, och en de JSittis inspirerade sällskapslifsbilder, tycks man nu sysselsatt mera med att öfva upp sina yttre ögon än sin inre syn. Det ligger intet ondt häri; — tvärtom är ett sådant ödmjukt vidgående af egen oförmåga det bästa lifstecken inom konsten.
Föräldrar att underkasta sina barn vaccinationen ; tillstyrkte Herr Professoren, för sin del, att Presterna borde, vid årets slut, uppläsa från Predikstolarna Förteckning på dem, som vägrat låta vaccinera sina barn; att, 134'2 Den 2 8 Juni. alt tia ett barn blefve sjukt, skadadt eller död t af koppor, det likaledes skulle kungöras, allt med förebråelse och varning; att ett med koppor behäftadt barn skulle sättas under en slags qoarantaine-, att när ett barn spridt smittan till andra, plikt borde endast i sädan t fall erläggas af Föräldrarna, men deremot rnindskning i skatten förunnas åt medellösa Föräldrar, för de barn som hro vaccinerade då de nfverstego ett visst antal; samt sluteligen, att ingen rnottages till begagnande af Publique Verk och Inrättaringar, utan att förete behörigt betye, att han antingen haft äkta kp-koppor eller undergått de naturliga rnenniskokopporna, eller ock, att han, oaktadt ofta repeterad behörigen anstäld ympning, ej knnnat af Ko-kopporna afficieras; hvarförutan Herr Professoteri sig yttrat, att om Staten skulle tvinga Föräldrar låta vaccinera sina ban, måste den äfven vara skyldig bidraga till deras underhall, när Föräldrarne voro så medellösa, att de ej hade nog verkande skäl önska barnens räddning fran koppor, för att sedan dö af annat elände; af hvilken anledning Herr Professoren föreslagit det stadgande, att då en frisk och stark Daglönare hade ett större antal barn, än han med sin dags. penning möjligen kunde uppföda till friska och dugliga menniskor, borde åt honom förunnas understöd af Församlingens Fattig-Cassa, om han ej vägrade, att låta vaccinera dessa barn; och har Herr Professoren vidare hemställt, att uppmuntringar för vaccinateurer måtte med rättvisa och oväldighet utdelas, åt dem som i egna personer vid Den 28 Juni, *343 vid vaccinations arbetet lagt verksam hand, samt ntt en något större summa än hitintills matte an. slas, till underhållande af flera Vaccin-Depots. 4:0 Hietainen till Höglofl.
Skrifvelse lV:o 8g. öfver, jordmånen väl kan vara mera drifvande och planlorne, till följd deraf, komma alt hastigare utveckla sig, men alt desse deremot också förr torde torka samt i allmänhet icke lemna fullt godt virke; pch det Sr med hänsigt lill dessa ännu outredde, men på förevarande frågas afgörande väsendtligen inverkande omständigheter, som Rikets Ständer få, såsom svar å E. K. M:s Nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes, till utrönande af jordmånens å Wisingsö tjenlighet, äfvensom af localens lämplighet i öfrigt till ekeplantering, låta anställa ny undersökning af sakkunnige personer och i närvaro af ej mindre E. K. M:s Befallningshafvande i Länet, än äfven af några i orten boende kunnige redlige män; hvarjemte Rikets Ständer få till E. K. M. i tmderd. öfverlemna, att, så vida beskaffenheten af Wisingsö vid denna undersökning skulle finnas så tjenlig, alt den påbörjade ekeplanteringen anses böra företrädesvis der fullföljas, låta vidtaga de i den Nådiga Propositionen föreslagna nödiga åtgärder. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den ii Augusti 1834- N:o 8g. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Aug. 1834- Pi cste-Ståndet den i i Borgare-Ståndet den i i Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående af skaffandet af Borgholms Garnisons service-medel. (Stats-Utsk. N:ri» 37 & 187.) S. A. K.
Ty om jag ej misstager mig, har man aldrig under hela den tid jag haft äran vara ledamot af detta Hus eller från och med 1815 års Riksdag, sett upp till Riddarhuset med sådan förtröstan, och med sådant hopp om ledning, som man nu gör. Orsaken dertill bör troligtvis sökas i vår sjelfskrifvenhet, genom hvilken den, som vill egna sig åt Statens värf och det offentliga lifvet, är i tillfälle att Riksdag från Riksdag deltaga i representationens förhandlingar och sålunda efter hand kan utbilda sig till Statsman. Sedan jag tagit mig friheten att förutskicka dessa allmänna betraktelser, ber jag att få återgå till en i korthet framställd ytterligare granskning af den Kongl. Proposm Detta yttrande blef härvid afbrutet af Hr Gr. o. Landtm., som anhöll att få fästa Gr. Frölichs upmärksamhet derpå att det nu endast var Hr Brakels motion, som utgjorde föremål för öfverläggning, samt att det derföre vore önskligt att discussionen icke aflägsnade sig från detta ämne för att sysselsätta sig med K. M.s Propos. hvarom det blefve tillfälle att yttra sig. Gr. Frölich: Van att med fullt förtroende hörsamma de 20 Den 1 December, bud, som utgå frän Hr Gr. o. Landtm., skall jag endast med några få ord vidröra den K. Propos:n och sedermera öfvergå till Hr Brakels amendement. Men jag anhåller dock att få uprepa hvad jag redan förut tillkännagifvit, att jag ansett detta amendement just hafva gifvit mig ett tillfälle och det enda, som yppat sig, enär jag först i Onsdags erhöll den K. Proposm, att deröfver yttra mig. Om denna omständighet får tjena mig till ursäkt, och derest Hr Gr. o. Landtm, tillåter mig att fortsätta, så fann jag det anmärkningsvärdt då jag öppnade denna K. M:ts Nåd. Propos. att i första och främsta rummet hela upmärksamheten hos K. M. och Hans Stats-Råd varit fästad på frågan om förhöjning af embetsoch tjenstemännens löner.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oecono inieUt skotte n s; Om yrkadt åliggande för Häradshöfdingar-_ ne, att visa redo för Häradets andel af Saköresinedel; rörande våckt fråga, att Kongl. Lag-* Comrnittéen måtte höras öfver alla Lagförslag, samt deraf föreslå redactionen; om föreslagen, jemnkning i Stängsel-skyldigheten Byamän emellan , då Storskifte eller Enskifte för sig gått; angående stängsel omkring skog och mark^ örn snöskottning och snö plogning; om Jagt och Djurfång; angående förmodade förslag, rörande Hemmansklyfningar; om Njåmndemåns arfvode för biträde vid Afvittringsoch Skattlåggningsföriättningar; rörande yrkad ändring uti ag C»p. 1 §. Byggninga-Bulken ; om yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda Kronobefjeningen vid allmänna syner och besigtningar; angående föreslagen förändring i skyldigheten till vägarnes underhållande, med anta. gande af det i Betänkandet föreslagne första Alternatif, eller att Bruk och Qvarnar samt andra dylika Inrättningar, icke böra uti våghållningsskyldigheten deltaga; samt om yrkad til - JStn Jo Augusti e, m. 411 lårnpning af a5 Cap. 1 §. Byggnings-balken på alla för varutransport nödige vigar. Allmänna Besvärsoch OeconumieVtJKottets: Om stämplingen af husyäfnader, som till salu utbjudas; angående Stockholms Hamnord. ning; rörande Länsmäns befattning med Auctio. ner; om ökade frimarknader för Skenninge och Grenna; rörande verkställighet g Sockn^StämmoBeslut; om grunden för deltagandet i allmänna byggnaders å landet uppförande och underhåll; om rättigheten att upphämta Hafstång; om en förändrad byggnadsordning för Städerne; om deltagande i S.oldafRoteringen efter Hemmans upskattningsvärde; öfver vackt motion, att dastne torkad
Ahl en ljuspunkt i dödsmörkret — Svante lefver ju, och med hvilket lif! Ån i dag spelar han ju samma roler, Cerfeuil, Piccolet, Cha-monflet; Svante Hedin och det glada, roliga ooh soliga lifvet, de hänga ju så ihop, att hr Hedin säkert aldrig dör, särdeles när det ej blef af i höstas. Nej, ännu om en 3, 400 år (läs: tretill fyrahundra år) fröjdar hr H. våra efterkommande med sin odödliga komik, talande med saknad om sin goda kamrat Charlotte Strandberg, som endast efter 45: årig vistelse vid teatern förhastade sig och tog afsked i den späda åldern af 9 oeh 50. Om fru Strandberg knipit ett af Idunas tre äpplen, hvem om ioke hr Hedin har knipit de två andra? Alltså — hr Hedin utgjorde enda påminnelsen om debuten för fru Strandberg, liksom han i kommande århundraden helt säkert skall göra det för fru Strandbergs dotterdöttrars dotterdöttrars barn, när de, 60-åriga gummor vordna, taga afsked af sin publik. Med lätta, ungdomsspänstiga steg skall då hr Svante leda fram de åldriga, darrande gummorna på soenen, sedan arrangera en fest för dem och hålla ett stort tal om deras uråldriga förffeder, förklarande att ur-pappa Olle Hka litet var en myt som ur-mamma Charlotte en legend, utan att han kände den förre redan som ungdomsfrisk, serenadsjungande student och den senare som liten näpen balettunge, som började öfva för Anders Selinder och Alexander Puchs sina första » pas de basque med vändning » vid den tid, » då jag, mina herrar och damer, jag, som här står, hade äran att på k. teaterns tiljor debutera som Te-baldo i Romeo och Julia, den 17 April 1845, d. v. s. nu på håret 2 dagar och 3 veckor och — och 400 år sedan. »
Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1274. Besvarad i Betänkandet omRiksStatens irsta IlufvudTitel. — Rätt, om förbud för Ledamöter i, att sig emellan byta lottade mål. LagUtskottets Betänkande, VII i.siio—112, återrem. af Adeln, IX s 179, af PresteStåndetJ, IX s 187, af BorgareStåndet, IX s 191, bif. af BorgareStåndet, IX s 194. Ytterligare Utlåtande, YII 1. s 577—. 583, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 439> förkast, af BorgareStåndet, IX s 478, hvaröfver Adeln fattat ett särskildt beslut, IX 484 > förkast, af PresteStåndet, IX s 489. Memorial om Ståndens skil jag! iga Beslut, YII 3. 1. s 8—10, lagdt till Handlin - t 139 lingarne af Adeln, IX s 1176, hvaröfver PresteStåndet fattat särskildt beslut, IX s 1189, likaledes BondeStåndet, IX s 1200. Underd. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, om ställande af, på indragningsstat, Motioner, remitt. till Stats-och LagUtskotten, II s 1224, 1288, 1333. Utskottens Betänkande, IV i.s'86a-—. 876, återrem. af PresteStåndet, IX s 261, af BorgareStåndet, IX s 264, bif. af BondeStåndet, IX s 267, af Adeln, IX s 270. Ytterligare Utlåtande, IV 4* s 59■— 68, bif. af PresteStåndet, IX s 742, af BorgareStåndet, IX s 827, med undantag, af Adeln, IX s 846.
Provisioner, remisslage och proc:r m. m. ng: 2. 2. Och som, hvad LandsKamereraren i Blekinge angår, det blifvit upplyst att han, med nära hälften mindre lön-inkomster än LandsSecreteraren och äfven mindre löneförmåner än LandtRäntmästaren i samma Län, innehar en trägen och besvärlig tjenstebefattning, vid hvilken äro förenade åtskilliga sådane göromål sorn ingen serskild inkomst medföra, genom det att Flottan med SjöTrupperne till större delen äro i Carlskrona fÖrlaggde, hvaraf uppkomma ärender, rörande kronoskjutsningar, transporter och aflönings-liqvider m. m.; samt, beträffande Landskamererarne i de öfriga 4 Länen, det förekommer, att, då den betydliga skillnad i afseende på folkmängd och upphörd, sorn förut egentligen ägt rum emellan de Norra Länen, jemte Gottland, och den öfriga delen af Riket redan till en del upphört och efter hand äfven ytterligare skall förminskas, genom de för hemmans-afvittringen och jordbrukets samt Näringarnes upphjelpande i förstnämnde Län, i senare tider vidtagne åtgärder, och desse ärenders utförande emedlertid sysselsätter