Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till festerna hade utom några smärra publikationer utgifvits en storartad prydlig sådan, bärande namnet » Vox » och inrymmande uppsatser på vers och prosa af skriftställare på båda språken, äfven flere större och smärre illustrationer af våra konstnärer. Den eleganta titelplanschen var utförd af artisten A. Federley, som äfven utfört bilderna från » Pressens dagar » för Idun. Som slutomdöme må gälla, att tillställningarna i allo hafva varit lyckade och krönts af en framgång, så stor man gärna kan önska sig. Det ekonomiska resultatet öfvergår också alla förväntningar. E n s a m t i Helsingfors torde bruttoinkomsterna uppgå till minst 50,000 mark. Tagas bidragen från landsorten med vågar jag påstå, att genom dessa fester tidningsmännens pensionskassa tillförts ett plus af cirka i00,000 mark. * Teckningarna föreställa: 1. J e u de barre (sportfesten); 2. Velocipednummer (sportfesten); 3. Den historiska gruppen (sportfesten); 4. F r å n rullskoåkningen (sportfesten) (fru Franck och h r Henri); 5. Tablån Finlands uppvaknande och 6. Tablån F r å n stora ofreden. Dessa tablåer från galaföreställningen å Svenska teatern. Tablån Finlands uppvaknande förklaras i programmet sålunda: De dystra makterna hafva icke lyckats med sitt h e m s k a hot. Finland vaknar. Bland tidehvarfvets genier, hvilka teckna historiens blod, reser sig en, som tolkar Alexander ILs saga. Minnen från ' denna uppvaknandets tid framträder. Runeberg lyssnande till sin sångmö, Snellman rikt a n d e väckelseord till studenterna, Lönnrot upptecknande tvänne sångares runor, den första landtdagens fyra talmän, folkskolan och det första järnvägslokomotivet. Tablån från Stora ofreden: Brända äro stugorna, slagna deras invånare. Modern Suomi sitter bland drifvorna med sina frysande barn. Kriget, frosten, h u n g e r n och döden hota dem alla med undergång. ENGELSKA SJUKSKÖTERSKOR VÄG TILL PÅ SYD-AFRIKA.
Alla slags Räntor, Jvrdebvks räntor, siäcnde Beskattningar eller Bewillningar äro kika wäl Statens medel, för hwilka redo bör kunna erhällas. I 1772 ärs Regerings - Form stär akt Statens medel skulle för Riksens Ständer framwisas: men de böra äf, wen kunna undersökas, eljest är alltsammans blott ett tomt ord: sunda förnuftet säger att de böra fä under, fökaS, det wore annars att gäckas med människor. Jag önskar Medes att detta twifwclsmäl om StänderS rätt att granska Statens medel och deras anwändning mätte upphäfwas. I det hela betragkadt tillhör allt Staken, och denna princip är oföränderlig sä i frihe-ssom enwälds, tider. Ropades af nägon Bravo. Grefwe belo ener: För att märka Consti, kutions - Utskottets bemödande att sätta denna § i enstämmighet med dcn zo, bör man observera det föreslagna tillägget ester ordet förwaltning. Deri ser man den skillnad som är äspftad i förhällandct mellan Stats - Wcrkcts revision och revistonen af Bancooch Riksgälds - Weckel. Skulle Revisorer mellan Riksda, garna äga rätt art bcsl-tta och disponera om Statens rnedcl, wore det cj r.:e: a Koa ungen och Stprcllen som dem jörwaltadc, ulan Rcvrforcina. Oct kai» Medes cj t!ll« Den 2l Oktober. 4535 Nllkomma Revisvrerne att förordna om de eller be utbetalningarna, eller ändra och ogilla Konungens ans vrdntngar, weit wäl att derwid göra anmärkuingar och derom infordra upplysningar för akt efterse, om allt blifwit efter Riksei s Ständers afsigt disponeradt. Oek» ta är allt hwad Söcvisorer mellan Riksdagarna kunna Söra, Friherre Le ej erström:
Prot. ig28 och rjMg, ' .ti-/. 1 Aid. 4, 1 &.de Sitt. 'i: dr a 44 Bil. till LngUtskoltets Betänkande N.o,is8. lemnada honom ej för arbets-domarne, — ej emot dan af behof, af olyckor, och någon gång a? inre förebråelse, redan nog nedtryckte gäldenären, och jig skall aldrig bidraga, att, förnedrande den redan olycklige, framsläpa honom såsom arbetsträl till lians förmögnare och lyckligare like, hvilken tillfälligtvis kunnat lemna honom ett lumpet förskott, ett lån, det denne icke mägtade på utsatt dag återgälda, Gäldenären, så länge han icke ännu förverkat sin frihet, bör sjelf fritt få disponera sin större eller mindre arbetsförmåga — detta lilla, men i ordets egentligaste bemärkelse, egna Capital, det enda, som den skepps^ brutne förmådde åt sig rädda — hvarföre fråntags honom dispositions-rätten deröfver 1 Jag kan dessutom ej gilla den ^Lagstiftning, »om, efter ett fixt markegångspris, söker taxera den till värde i nära oändlig olikhet utvecklade meriniskokraften, hvilken rastlöst rör sig och verkar i samhällslifvets alla skiljda, högre och lägre förhållanden. — Arbetsdomarne datera sig ganska bestämdt ifrån mörkrets och barbariets tidehvarf, och ännu, efter flyktade sex århundraden, hyllar man, såsom en frisk lager i Birger Jarls odödlighets-krans, dea Lagstiftning, hvarigenom han, i följd af Skenninge mötes beslut, ia4o, påböd,"att ingen skulle för skuld saiom arbetsträl behandlasDen utur ett mörkt »debvarf, utur ea öfvergång?; Bil. lill LagUtskotteis Betänkande. N:v Å‘$ period ifrån barbari till odling framträdande hjelten oell Lagst iftaren Birger Jarl upphäfde således arbetsdomarne. Ar det val tänkbart»' att det skall lyckas att 600 år derefter åter införa dem i hans fordna fädernesland! Mert, invänder man, den allmänna crediten mäste upprätthållas. Väl! Begagna då dertill de tvångsmedel, som
Beträffande slutligen det af Rikets Ständers Revisorer uppgifna förhållande, att den balansrelatior., sorn tinnes bilagd Strömsholms stuteri-redogörelse för år 1859, icke utvisar om och hvilka åtgärder under året vidtagits för att indrifva stuteriets osäkra fordringar, får Stuteri-öfverstyrelsen upplysa, att Intendenten Adlerstam, hvilken redovisningen för det ifrågavarande året ålegat, redan den 1 Januari 1860 atled, hvarigenom svårighet mött att vinna tillförlitlig kännedom om hans åtgöranden i berörda afseende. Den nådiga remisshandlingen återstå lies; och Stuteri-öf, erstyrelsen framhärdar med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit, S t o r m ä k t i g s t e, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, ]). SILFVERSTOLPE. Stockholm den 31 December 1861. J. A. Lundström. Styrelsens öfver StamlioNänderiema underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar viii Stamholländeriernns förvaltning oell räkenskaper för år 1859. Underdånigste Memorial. Genom nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober har Eders Kongl. Majit täckts infordra Stamholländeri-styrelsens underdåniga utlåtande öfver de af Rikets — 319 — Ständers Revisorer gjorda anmärkningar i afseende på stamholländeriernas förvaltning och räkenskaper för år 1859; och får, med anledning deraf, Styrelsen, jemte remisshandlingens återställande, i underdånighet andraga följande: § I Vid förflyttningar af statens stamholländerier måste Stamholländeri-styrelsen alltid fästa sin uppmärksamhet å en mängd förhållanden, som inverka på valet af såväl station, som de för hvarje särskildt ställe bestämda djur. Lokalens beskaffenhet och läge, ägarens eller vårdarens personlighet, transportens längd och sättet för dess verkställande m. m. äro omständigheter, sorn här måste tagas i noga beräkning.
53 rörande krigsväsendet, som äga tillämpning lill Medborgare utom KrigsStaten, böra under Civiloch CriminalLag förstås. En återremiss i detta afseende tjenar således ej till någonting. Grefve Brahe , Magnus: Jag förenar mig till alla delar med dem, som reserverat sig mot Utskottens Utlåtande i förevarande fråga, och får endast, i anledning af Herr Cederschjökls sednaste yttrande, tillägga, att extrajudiciella kroppsstraff hittills aldrig blifvit godtyckligt använde på Beväringsmanskapet, utan äro alldeles förbjudne; det är således icke någon anledning till den farhåga Herr Cederschjöld yttrat för Beväringens stränga behandling i detta eller annat afseende; hvaremot jag inser stora betänkligheter, om tvänne olika strafflagar skola införas inom samma Arme. Jag anhåller på dessa grunder om afslag å Utlåtandet. Friherre von Schulzenheim_, Conrad Theodor, hade inlemnat följande, som upplästes : Ogerna upptager jag Högloft. Ridderskapets och Adelns tid; men anser mig dock icke böra förbise en efter min tanka mindre klar framställning i Utskottens nu afgifne Utlåtande, ehuruväl grundadt på Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 3 Julii 1812 och sålunda yltrade öusk - 54 Den T t Maji. ningar, nemi. som orden lyda: det Kongl. Maj:t täcktes genom bestämd Lag föreskrifva j att Beväringsmanskapet 'ej j i och för fel i tjensten, eller utan föregången Laglig donij må klentia bestraffas med nesliga , eller kroppsstraff, af hvad beskaffenhet som helst, och ej underkastas andra militairiska bestraffningar, än arrest, cassation och dödsstraff. Första perioden af desse underdåniga önskningar innefattar medgifvande af kroppsstraff enligt dom, således i följd af KrigsLag; likväl önskas i andra perioden, som orden lyda: och ej underkastas andra militairiska bestraffningar, än arrest, cassation och dödsstraff.
Att icke, på sätt tillförene hos Rikets Ständer och nu jemväl inom Konungens Högsta Domstol varit ifrågastäldt, alla barn, aliade i hordom och således äfven de, som adats af gift man med ogift qvinna, utan endast de, som äro aliade under modrens äktenskap i enkelt eller tväfaldt hor, blifvit från arfsrätten uteslutna, har synts Utskottet ega en god grund deruti, att eljest modrens slägtingar egde anledning att anställa en paternitetsbevisning, sorn kunde sprida oro och strid inom den brottslige fadrens familj. Föreskriften i det nådiga förslaget, att oäkta barns arfsrätt skall vara beroende af modrens åtgärd alt låta detsamma såsom sitt barn antecknas i kyrkoboken, icke allenast lämpar sig för den af Kongl. Maj:t antagna grunden för ifrågavarande lagstiftning, enligt hvilken densamma skulle hvila på en presumtion om den aflidnas ej tillkännagifna yttersta vilja, utan den torde äfven utgöra en uppmuntran för barnaföderskan att, oftare än nu sker, genom ett öppet erkännande förbinda sig lill fullgörande af de moderspligter, hvilka redan enligt lag åligga henne. Huru mycket Kongl. Brefvet, angående barnamord, den 17 Oktober 1778. med dess föreskrifter om qvinnas rättighet att i viss grad förhemliga sin nedkomst, än må hafva verkat till förqväfvande af moderskänslan hos de qvinnor, som utom äktenskapet föda barn, sä är dock denna känsla alltför djupt rotad i den menskliga naturen för att kunna alldeles utplånas, och om qvinnans öppna erkännande inför hennes själasörjare kan åt barnet bereda delaktighet i den lyckligare ställning, hvartill modren framdeles kan komma, så lärer ingen qvinna, som eger någon förhoppning Lag-Utskottets Betänkande N:o 13. 8 på framtiden, underlåta att i föreskrifveo form erkänna sitt barn; likasom äfven af presterskapet lärer kunna förväntas icke allenast att det nitiskt skall bispringa barnaföderskor med råd och upplysning i detta afseende, utan äfven att det, i anseende till vigten af de kyrkoboksanteckningar, hvarom här är fråga, skall med synnerlig omsorg handhafva desamma.
I sammanhang härmed har Herr Friherre Fredric Ridderstolpe föreslagit såsom ett tillagg, att Torpare ej må by sättas förr, än han, efter åtnjuten laga fardag, afirädt torpet; i hvilket afseende jordegaren bör, vid förstinfallande uppsägningstid, efter det fordringsegaren sin af gäldenären erkända fordran inför jordegaren behörigen styrkt, ifrån torpet upp sagu Torparen, vid påföljd, att hinder eljest icke mötter för dennes by sättande, efter det laga fardag infallit. 3:o Herr C. V. Uggla : att, då ändamålet med bysättning måste vara alt tvinga io DagU' skofets Uttänkande N:o 137* »ig lil! valuta f«r något utborgadt, penningar eller hvad som helsi, i det fall, all gäldo isren, oaktadt fo 1 n.?ga, icke god viii gt fullg<ir sin, betalnings skyldighet, men icke alt gynna och befrämja harndén» laga afsigter ellar att sätta en med borgare utom lagen, i beroende af en hård borgenärs, ofia tillika en fiendes, godtycke . så borde by sättning, hvars bibehållande för allmänna creditén och säkerheten i vissa transactioner ändock vöre nödvändig, icke få ega ruin i andra, fall, din dd gäklenären tredskas i sin betalnings - skyldighet; till h vilken ända ansökning om hans bysättande kunde ske hos vederbörande executor, sorti hade att, sedan gäldenären blifvit hörd, ålägga, honom. att för sig ställa personlig borgen, vid äfventyr, att eljest deteneras, intill dess •ytterligare beslut i målet meddelas, hvilket senare beslut skulle fällas af en Jury, vald och sammansatt efter samma grunder, sorn får Jury i tryckfrihetsmål ära stadgade.
Man har under föregule riksdtr mycket talat om den nytta det för jordbrukaren skulle hafva med sig, att det funnes associationer, som kunde belåna span-, roål, och jag instämmer med dem, som önska ett sådant resultat; men jag tror dock att så länge spanmälsproducenlen i allmänhet icke torkar sin säd, kan någon spanmålsbelåning i större skala aldrig uppkomma; ty är den icke torkad, tål den icke alt förvaras, åtminstone icke under någon längre tid eller sammanförd i större myckenhet på det ställe, der banken, eller den association, som be|änar, kunde med säkerhet förvara den. Så länge detta icke sker, skall dylika kreditiver endast komma att stå på papperet, och förblifva obegagnade. På dessa skäl har Utsk. föreslagit indragningen, och jag hoppas derföre att Utskts förslag skall vinna bifall. Hr Rosenblad: Då jag läste det förslag, som innebålles uti förevar, punkt, kände jag ungefär samma känsla som då i detta stånd frågan om en särskild beskattning på privat-banker förevar. Jag tycker mig nemi. finna, att äfven här, visserligen vederbör, pmedvetet, den välbekanta gamla svenska afunden gjort sig gällande. Jag instämmer hell och hållet med Hr Bogeman uti det yttrande, han i sin reservation haft om Utsk:s synnerligt inkonse - Den 19 April e. ra. 215 quenta förfarande i denna fråga, ity alt Ulsk., på samma gång det föreslår indragande af kreditiv-rätt för inrättningar af så allmän omfattning, som hypoteks-föreningar och prival-banker, deremot med rik och frikostig hand föreslagit ett nytt anslag till nära dubbelt belopp lill k red i t i ver för enskilde personer. Detta står dock föga tillsammans med de motiver, som synas hafva förauledt beslutet i denna del, nemi. den motion, som af en ledamot i ett annat stånd varit väckt om indragning af all kreditiv-rätt, hvaruti denne påstått att dessa hypoteks-föreningar icke gagna andra än delägarne; men då en hel ort blir delaktig af dess välgörande verkan, kan man väl icke säga annat, än alt de äro mera allmänt nyttiga än de enskilde kreditiverne, hvilka icke gagna andra än den enskilde mannen och således stå efter de förra.
A. 282. — af öfverränta å ett af f. d. Löjtnanten Friherre C. J. Fleetwood i Banko-diskontverket uptaget lån. VIII. B. 298, 357. A. 373. — af den en del skattskyldige inom Götheborgs fögderi af Götheborgs och Bohus Län ådömda ersättningsskyldighet i följd af förre kronofogden Chr. Öhboms balans. IX. B. 55. A. 78. E. 186. — af öfverränta å förre Handlanden C. A. Gödeckes diskontlån. VIII. B. 298, 357. A. 373. Ehrenheim, Beinhold Fredrik August, von, yttrande. I. 157. Ehrenslam, aflidne Stats-Rådet Johan Fredrik, angående pension för dess eflerlemnade Enka. Se Siats-Utskottets Betänkande N:o 90. Ekenstam, Israel af, yttranden. Eklunds, J. Enka, angående pension för. Elektors-afsägelser, angående. Se Afsägelser. ( 39 ) Elektors-val, angående. Se Val af Elektorer. — förrättadt. Se Lista. Elementar-Läroverken, om inrättande af en Byrå inom Ecklesiastik-Departementet för handläggning af dem rörande ärenden. Se Ecklesiastik-Departementet. — om klassiska språkens läsning derinom. Se Klassiska språken. Embelsoch Tjenstemän, om befrielse för, från utgörande af bevillning å löner. Se Bevillning. * Embelsmyndigheter, om verkställighet i Norrige af Svenska och i Sverige af Norrska myndigheters beslut. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 123. Ersättning, i fråga om, lill Handelsoch Sjöfats-Fonden för förskjutne medel till Slafvarnes friköpande å St. Barthelemy. I. R. 24. III. B. 414. IV. 29. A. 36. E. 100. — till vittnen i brottmål, angående bestämmelser för. II. R. 185.
Men äfwen i sädant fall synas wilko, , ren 68 Deir i September. ren för de§e Läns erhällande icke wara antaglige. Innom en tiderymd af nägot öfwer är är endast i ränta en lika summa med Capitalet crlagd, och bertrud har ändä icke ingätt i beräkning den frihet för Bewillningsafgift, som för beha Capitalcr blifwit föreslagen, hwaraf ben dubbla för skattdragande Medborgare menliga följd upkommcr, att Bewillningen tili en odrägelig grad okas och tillgängarne, af hwilka ben skall utgä, minskas. Bonde - Ständct har funnit, att räntorne genom bägge bese Län - Systemer kommo enskildta Personer till godo pä det Allmännas bekostnad och flere bland desi Ledamöter hafwa warit betänkte pä sätt att annorlunda fylla de erforderlig? behofwen. Allmännast har den anmärkning warit, att sä wäl till betalning för Lcveranteurerne som till bestridande af detta ärs utgifter Banguen skulle utgifwa ett erforderligt belopp sedlar. Man har trott den National^ förlusten wara mindre, dä räntorne stadnade hos ett Riksens Ständers eget Werk, hwilket, med förutsättande af en oryggelig föresatts hos Ständerne, akthälla Banqucn skadeslös, kunde genom en ökad rörelse winna ytterligare styrka till biträde ät kommande tider.
Det säges nemi., att ”den enda angelägenhet, som ”ligger borgrarne om h j e r t a t, är bibehållandet af ”de förträffliga skräna, af vågoch hamnpenningar, t o 1 agsafgift er m. m., hvilket directe r ö”rer deras lilla by.” Här prisas de egentliga borgrarne icke särdeles, då de sägas ickej sträcka sina blickar längre än till egna interesseu. Det borde derföre icke misstyckas, att de välja magistiatspersoner, hvilkas politiska åsigter loi de vara mer upphöjda, än deras, hvilkas hela omtanka städse varit inskränkt inom den trånga kretsen af medlen för förvärfvande! af enskild förmögenhet. Men det är för öfrigt högst orätt att klandra en statsrepresentant derföre, att han söker bevaka sina committenters fördelar. Genom vårdandet af hvarje enskilds fördel befordras bast det allmännas. Vidare heter det: ”Magi st r a ts pers o ner n a hafva ”såsom riksdagjsmän enskilda affärer att besör”ja. De söka h ä r a d sh öfd i n g eb es t ä 11 n i n g a r eller ”transporter till bättre borgmästerier, eller ock ”fika de efter en lagman&titel eller en stjerna.” Hvad som här säges om magitsratsperaonerna är hvarken mer eller mindre, än hvad som redan förut blifvit sagdt och nedanför säges om alla andra m cd borga reel asser, nemi. att de alla ledas endast af låg egennytta. Men de, sorn anse detta för mensklighetens allm. arfsynd, borde väl icke deraf vilja hemta bevis för felaktigheten af vårt representationssätt; och jag, sorn vågar hysa en bättre tanka om menskligheten, har haft den tillfredsställelsen att finna magistratspersoner vara lika så frisinnade som någon annan medborgare, samt ingalunda stå efter sina ståndsbröder i nit för fosterlandet, i allmän upplysning och i constitutionel bildning.
— Om, såsom lättnad för vederbörande rusthållare vid förändringen, dem medgifves att utbyta gevärspersedlar, föranleder detta till en ytterligare kostnad för Staten: vid Smålands Ilusar-regemente R:dr 4,116: 25. vid Vestgöta regemente » 15,758: 50. tillhopa ‘R:dr 19,874: 7o. enligt den af Krigs-kollegium deröfver uppgjorda beräkning, och då förut begagnade men brukbara gevär från Kronans förråd utlemnas. Utgiften för en gång frän Trosspassevolans-fonden belöper, såsom förut nämndt är, till ett belopp af 2,629 R:dr. Ofvanstående beräkningar framställa förhållandet sådant det skulle blifva sedan förändringen hunnit fullbordas. Beträffande öfvergångstiden, af Krigskollegium beräknad till 21 år, eller från och med 1871 till och med 1891, men hvilken tid torde kunna antagas blifva vida kortare, visar sig i afseende å möteskostnaderna, enligt deröfver uppgjord kalkyl, att dessa kostnader under berörde tid skulle i medeltal årligen uppgå vid Vestgöta regemente till 64,945 R:dr eller 2,084 R:dr mindre än hvad dertill sedermera erfordras; och vid Smålands tili Infanteri förvandlade Ilusar-regemente till 14,214 R:dr eller 5,614 R:dr mer än hvad slutligerf blir erforderligt; ISih. lill II. MajUs Maj. Proposition .V:o fOS. kommande möteskostnaderna för ifrågavarande trupper alltså att under öfvergångstiden öfverstiga de derefter beräknade med omkring 3,500 R:dr årligen i medeltal. e) Tillfälliga utgifter kunna för öfrigt förekomma, men hvilka nu icke kunna med någon tillförlitlighet beräknas. Härtill höra de ersättningar utöfver infanteristat, hvartill befäl och underbefäl vid Smålands Husar-regemente må vara berättigade intilldess de afgå eller genom befordran komma i åtnjutande af annan lön än den, hvarå de vid kavalleriet hafva fullmagt. Afven måste vid begge regementena förekomma öfverllyttning på indragnings-stat af en eller annan tjensteman, som icke kan transporteras eller vid förändringen användas.
I anledning af Utskottets yttrande, angående de för Sluss-anläggningarne vid Forsshaga och Degeforss ifrågasatte anslag, har inom Ridder skåpet och Adeln, samt Presteoell Borgare-Stånden blifvit a niord t: att dessa företag, hvilka icke allenast, i följd af deras utaf Utskottet äfven erkända stora vigt och nytta, voro förtjenta af Statens understöd, utan äfven af både Konung oell Ständer blifvit vid flere föregående tillfällen uppmuntrade med löfte om bidrag till deras utförande, omöjligen kunde fullbordas med det af Stats-Utskottet föreslagne nedsalta anslag, hvilket vida understeg hälften af de beräknade kostnaderne; i följd hvaraf och då den af Utskottet åberopade uppgift, att de Associationer, som bildat sig för arbetets utförande, icke dertill äska större bidrag, än Utskottet föreslagit, saknade all grund och förmodades hafva sitt ursprung från enskilda intressen, som söka att motverka företaget, det yrkande framställts, att för Forsshaga 50,000 R:dr och för Degeforss 60,000 R:dr måtte beviljas, såsom den minsta summa, hvarmed arbetet kunde utföras, samt att dessa anslag måtte serskildt bestämmas för hvartdera företaget, emedan tvänne olika Bolag för deras utförande blifvit bildade. Inom Borgare-Ståndet har derjemte förekommit den anmärkning, att frågan om dessa Sluss-anläggningar redan vore afgjord; sedan Kongl. Maj:t beviljat Bolagen de af dem sökte lån, jemte 4,000 R:dr för jord-ersättningar, och att Utskottet således en - Stats-Utskottcts Utlåtande, N:o 435., Litt. C, 35 dast bordt tillse, att de ullofvade bidragen af Slats-medlen funnos att tillgå.
Af komiténs betänk, har jag funnit, att meningen är att öka totalsumman af arméens befäl. Under sådane förhållanden kan jag icke annat än finna det i högsta grad orätt, alt man börjar med att minska den närv:de styrkan, såsom det blifvit föreslaget med afseende å Kongl. Wermlands Fälljägare-reg:te. Det är i hög grad oförsigtigt, ty om först en minskning å en korps medgifves, så är det icke sagdt att man beviljar en derefter föreslagen förökning af en annan korps. Vid sednaste Riksdag förfor man på alldeles enahanda sätt, i det man föreslog, att Smålands Husarer skulle sitta af, ehuru detta förslag icke vann R. St:rs bifall. För min del måste jag bekänna, att jag anser, att man under de sednare åren gått till väga på ett högst orättvist sätt vid behandlingen af likartade minsknings-åtgärder, såväl inom arméen som flottan. Den 27 November. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. ville remittera den Kongl. Propos:n jemte yttranderne till Stats-Utsk:t., dock med förbehåll af öppen rätt för R. o. Ad. att utan hinder af remissen fatta beslut öfver det af Frih. Klinckowström väckta förslag om tillsättande af ett särskildt Utsk. för behandling af samma Kongl, Propos. jemte den i förra plenum remitterade Propos:n, ang. förändring i grunderna för bevärings-inrättningen samt om bildande af en landtstorm. Ropades ja. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts nedannämnde den 22 dennes bordlagde Nåd. Propos:r till R. St:r: l:o ang. berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-Rådet m. m. Jonas Waern, att vid afskedstagande! erhålla pension å Allm. Indragnings-staten; och 2:o i fråga om afstående åt Båtsmansenkan M. Ch. Säf af ett efter hennes afl. man Kronan tillfallet dana-arf.