Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande erinrat att vederbörande Bruksegares tanke i ämnet borde infordras, men likväl icke förr, än Eders Kongl. Majit meddelat nådigt beslut, huruvida de begärda anslagen beviljas eller icke. Kollegium, som detta oaktadt icke anser sig kunna instämma i Eders Kongl. Maj:ts Befallningsliafvandes åsigter och förslag i berörda afscenden, bar emellertid, efter öfvervägande af hvad i öfrigt af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande blifvit bemstäldt, och hvarigenom sjukvården inom nordöstra, sydvestra och södra delarna af länet synes hafva blifvit nöjaktigt ordnad, och i betraktande deraf att de åtta ofvannämnde socknarne af Wäsby fögderi icke äro mera aflägsna från Westerås, än att de synas kunna tillhöra den der stationerade Provincial-läkarens distrikt, isynnerhet sedan detta i vester och norr kommer att betydligt minskas genom tillkomsten af de föreslagne Provincial läkarne i Huddunge och Köping, för sin del ansett, att en ändamålsenlig reglering af provincial-läkarevården inom detta län torde kunna vinnas derigenom att länet fördelades i fyra provincial-läkaredistrikter, hvadan och då de närmare bestämmelserna angående dessa distrikter och stationerna för Provincial-läkarne, utan någon olägenhet kunna uppskjutas, intill dess frågan om erforderliga anslag hunnit blifva afgjord, Kollegium i underdånighet föreslår, att det redan beviljade, men ännu af ofvan anförda skäl obegagnade extra provincial-läkare-arfvodet för nordöstra Westmanland måtte å ordinarie stat uppföras, till belopp af full provincial-läkarelön, och att anslag måtte beviljas för två nya Provincial-läkare, begge med full lön. Således en tillökning i utgift för detta län .
I öfrigt och då jag år förvissad, att genom det mångfalldiga betraktande, för hvilket detta ämne varit föremål, hvars och ens individuella mening redan år tillräckligen stadgad, får jag, lika med Friherre Åkerhjelm och Grefve von Platen, anhålla om Herr Grefvens och LandfMarskalkens proposition till bifall å principen, utan att någon återremiss af Betänkandet må komma i fråga, samt att, sedan principen år afgjord, vi derefter må om verkställigheten besluta; och till den då möjligen blifvande discussion uppskjuter jag besvarandet af de anmärkningar, sorn blifvit riktade mot defaillerne af Utskottets Betänkande, för så vidt dessa af mig blifvit godkände* Åtskilige yttrads härtill deråt bifall, Den 17 Marlit, drefva Frölich, David, upplåste följande: (Se Bilagan N:o .7) Flere yttrade härtill deras bifall. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Jag be känner, att jag tror det Höglofl. Ståndet bör vara sitt Riddarhusutskott mycken tack skyldigt för dess väl utarbetade Betänkande i förevarande ämne. Jag för min del underskrifver gerna allt hvad Utskottet i hufvudsaken derom anfört. Publiciteten år lifvet i alla constitutionella Stater 5 men då publiciteten i våra sednare tillkomna stora Europeiska Riben ej kan vara sådan, som i gamla tidens små Fristater, af hvilkas historia, i fall man om den skaffat sig fillräckelig kunskap, båttre upplysning kan inhämtas om skillnaden emellan democrati och aristocrati, ån den som någre talare här framställt, då publiciteten, säger jag, icke nu år sådan som i dessa Stater, så har i nu tidens samhällen det fria trycket kommit i stället, och det måste alltid anses som det förnämsta för uttrycket af våra Staters caracter.
På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. vägnar J. A. Lindblom. n. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. Uppläst hos samteliga Riks-Ständen den 27 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung! I anledning af hos Riksens Ständer vackt motion, få Riksens Ständer hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras beslut rörande vissa verksammare anstalter för fån. gars vård, i synnerhet vid det de, till undergående af ransakning eller straff, från den ena orten och stället till en annan forslas. Daglig erfarenhet och de täta, ifrån Eders Kongl. Majlts Befallningshafvande utgående, efterlysningar vittna nogsamt, att ofta äfven de största missdådare under sådan försel få tillfälle undankomma deras väktare, och följden deraf skulle oundvikligen blifva sådan den sig visat, att brottslingarne, försatte i frihet, dels af böjelse till vanarter, dels af nödtvång för att erhålla medel till lifsbergning, föröfva nya våldsamheter och tillgrepp. Då allmänna säkerheten, sorn genom berörde händelser i så märkelig
Såsom bidrag till för va Itnings-kostnadernas bestridande erlägge dessutom hvarje låntagare årligen en fjerdedels procent af sitt lånebelopp. Befinnes detta bidrag något år understiga hvad ändamålet påkallar, varde bristen uppförd i särskild förskotts-räkning, och beslute delegarne vid nästa boiags-stämma, huruledes bristen fyllas skall. Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då, genom förhöjning af bidraget, till förvaltnings-kostnadernas ersättande fylld. § 14.
— Motion N:o 304, om fördelning af den hushållningssällskapen tillerkända andel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgifterna i förhållande till folkmängden i hvarje hushållningssällskaps distrikt. Sammans. Bevilln. -, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5. Motion N:o 305, att de uti Småländska länen från postföring befriade hemman måtte indelas till understöd åt andra, roteringsskyldighet underkastade hemman i samma län. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:0 61. Motion N:o 353, att Staten måtte öfvertaga den förre lokomotivföraren Riex genom domstols beslut ålagda skyldighet att till åtskilliga personer utgifva ersättning, i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 2.3 December 1864 inträffade olyckshändelse. Stats-Utsk. Utlåt. N o 198. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 354, om nedsättning al' beloppen i vissa delar af den för trafiken å Statens jernvägar gällande taxa, m. m. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Militie-boställsarrenden, om deras ingående till Statsverket, m. m, Motion N:o 24. Stats-Utsk. Utlåt. Missiveringsrätt, om upphäfvande af konsistoriernas. Motion N:o 149. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Mjöloch sågqvarnar, om underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, i fråga om närmare utredning af den dem tillförene åliggande rustningsskyldighet. Motion N:o 109. Sammans. Stats-samt Allm. Besv.-och Ekon.- Utsk. Betänk. Morgongåfva, om upphäfvande af de derom i 9 Kap. Giftermåls-Balken förekommande stadganden. Motion N:o 201. Lag-Utsk. Betänk. Myhrberg, Jakob, från Westmanlands län.
Hvad jag i detta afseende föreslagit, rörer val egentligen det reglemenfaiiska, men det är af så mycken vigt, att det torde böra tydeligen utsättas, och på denna grund anhåller jag om återremiss af de sammansatta Utskottens Betänkande. Friherre Cederström, Jacob'. Uti principen instämmer jag fullkomligen med Herrar Hjerta och Noraus, i den öfvertygelse, att utlåningen å varor bör vara generel, och att icke någon lista må af de sammansatta Utskotten uppgöras på de effecter, sorn skola få. belånas, emedan det ej står i mensklig förmåga, att författa en sådan lista så fullständig sorn den måste vara. Jag anhåller således också, att Betänkandet må återremitteras. I afseende på den af Herr Hjerta särskildt väckta frågan, om rättighet för exporteurer i Hands* orterne, att få genom insättning i Eandtränteriet relaxera belante varor, .möta tvänne betänkligheter. Den första, att Räntmästarne skulle uppbära re’ misslage för de insalta penningarne; och detta Den 19 Jul ii e. m. drabbade naturligtvis låntagaren. Men Banken har icke eller något slags controll på Räntmästarn, kunde således få ganska länge vänta på penningarne, och detta, som alldeles icke vore enligt jned Banco-ordningen, är den andra betänkligheten, Jag skulle derföre tro, att innan ägaren finge relaxera panten, lånemedlen borde vara till Bancostyrelsen öfversända, och att, sedan detta blifvit behörigen styrkt, lastningen kunde börja, I afseende på principen vill jag dock erindra, att rättigheten till varubeläning icke tillkommit blott för att befordra afyttring till hög. Säta möjliga pris, utan egenteligen för att sätta Köpmännen i tillfälle att förlägga producenten; och såmedelst åstadkomma frambringandet af nya varor. Detta ändamål kan ej utan Statens eller enskildes mellankomst vinnas i ett land, sådant sorn Sverige, der den producerade varan framföres om hösten eller vintern och måste ligga öfver till sommaren för att då till försäljning utskeppas, Och pm Köpmannen icke hafva utväg till lån, kunna de ej eller förlägga Näringsidkaren.
Framför allt torde dock bevekelsegrunden vara att söka i en vaknad själf känsla, som ej vill finna sig i det förödmjukande alternativet att gifta sig för att blifva försörjd. Men antag nu, att dessa » markens väna blomster, som icke spinna och icke s y », verkligen finnas, och antagligen har väl artikelförf. sett något exemplar af dem, så frågas: Hafva icke äfven blommorna sin » raison d ' etre »? Glädja och vederkvicka de ej sinnet? När man o m våren kommer ut och ser marken täckt af de blåa sipporna eller känner doften af konvaljerna, gläds man e j? Och dessa unga flickor, som ej behöfva arbeta för sin utkomst, som ej pressas af de ekonomiska bekymren, som lefva liljans lif i ett komfortabelt hem, fylla icke äfven de en mission? Jo, utan all fråga göra de det, när de hafva ett godt hjärta. Och de själfviska och stygga måste ju lämnas utom räkningen; de kunna ej liknas vid » väna blomster », utan måste inrangeras bland tistlar och nässlor. Må vi ej yrka på, att blommorna försvinna från vår j o r d! Och må vi i allmänhet ej döma för hårdt öfver den lust, som finnes hos de unga, att roa sig, dansa, leka och äfven kläda sig! Den är så naturlig för deras ålder. Icke ville vi väl se sjuttonåriga gummor i dystra färger och med stränga miner? » May they have their sugarplums in right time! » säger Bulwer så bra. Må de en gång, så vidt möjligt, hafva soliga ungdomsminnen att värma sig vid, när stormen hviner i knutarna! De gamla räkna ju ofta dessa minnen till sitt lifs bästa skatt. Och nu äfven några ord om de där » afgudade och omhuldade svärmödrarna », som sedan de några år latat sig med inackorderingar, » fortsätta att i sina döttrars kom155 fortabla hem lefva ett arbetsoch bekymmerfritt lif under många långa år, trots sina svärsöners varma önskningar om motsatsen ».
Hvad åter mitt förra förslag beträffar, eller det om arbetes förskaffande åt den som deraf är i saknad, samt underhålls beredande åt den kraftlöse nödlidande, sä har man missförstått mitt förslag. Jag har alldeles icke yrkat på, alt man skulle lemna understöd ät alla fattige, utan jag har uttryckligen förklarat, att man endast mot valuta i arbete borde lemna dem underhäll, och således alldeles icke att man skulle utdela några allmosor, hvilket belt och hållet strider mot mina åsigter, oell jag anser enda sältet att afhjelpa det nuvar. förhållandet, och alt minska de underhäll som nu individuelt utgå för de fattige, vara alt stadga, att ingen får allmosa, och ingen något understöd, med mindre än att han enligt sin förmåga med arbete vill lemna valuta derföre. Det fordras ganska liten insigt för att finna, alt just härigenom skulle tiggeriet utrotas. Vill den fattige ej arbeta, så må man låta honom svälta. Om han står ut med det 2 ä 3 dagar, så bättrar han sig nog den 4:de. Hr Gripenstedt fruktar alt den christliga kärleken ej skulle få något föremål för sin utöfning, hvilket visserligen vore allt för beklagligt; men jag tror att det finnes ganska många tillfällen att utöfva den christliga kärleken, utan att göra det genom allmosors utdelning. — Den värde talaren har frågat om det är sammanhang emellan att på ena stället säga, att underhållet skall utgå in natura, och på ett annat ställe, alt underhållet skall utgå kontant. Vore något sådant af mig föreslagit, så vore deruti ej sammanhang, det medgifver jag; men hade den värde ledamoten behagat läsa rätt innantill, sä skulle han hafva funnit att jag alldeles ej föreslagit något dylikt. Jag har föreslagit, att hvar och en fattig skulle utfå sitt underhäll in natura och icke kontant; men jag har föreslagit, att kommunen, som förskjuter detta underhäll, skulle af staten få ersättning kontant, ty ät kommunen kunde man svårligen lemna ersättningen in natura.
Då jag icke haft tillfälle att egna mer än en ganska flygtig uppmärksamhet åt detta betänk., innan det i StutsUtsk:s plenum förekom, och jag äfven för min del ej kan annat än medgifva, att åtskilliga af de anmärknrr, som här blifvit framställda emot Utsk:s utlåt., kunna förtjena en närmare granskning, så finner jag icke anledn. att bestrida den återremiss, som af 3tne värda ledamöter blifvit begärd. ^ Frih. Cederström, Jacob: Det äi^fu', Horns yttrande, som gifvit mig anledn. att begära ordet. Han har yttrat, att den contradiction, som af mig blifvit anmärkt, skulle afse innehållet af sjelfva momenterna inom detta betänk. ; men förhållandet är icke sådant. Den contradiction, hvar - Den iä Augusti e. ra. hvarom jag talat, är den, att R. o. Ad. beslutat en lind. anmälan till K. M. örn att till nästa riksdag få en fullständig plan till organisation af försvarsverket, och att några dagar derefter anmälan hos K. M. skulle göras, att Sländerne för deras del beslutat, att andra Lif-grenadier-, Westgöt ha och Bohus läns regtlen samt Smålands Grenadier-bataljon och en bataljon af Lif-reg:tet må allt framgent såsom infanteri bibehållas. Deruti ligger conlradictiooen, enär Ständerne sålunda icke skulle afvakta den från K. M. begärda planen, ulan sjelfve gå i förväg för uppfyllandet af deras önskan med ett beslut, som inverkar pä möjligheten för denna plans uppgörande. Hvad i öfrigt inom detta betänk, förekommer icke väl beräknadt, fastän icke contradictoriskt, är att besluta det regttena skola få förblifva infanteri , och derjemte begära att K. M. mätte vidtaga anstalter för att tillvägabringa contract om häst-vacance-afgiften .för 36 år. Det faller af sig sjelft, alt om K.
Såsom tjenstepligt åligger det en hvar af Bankens tjenstemän, som dertill af Fullmägtige erhåller uppdrag, att underskrifva nya samt granska, uppräkna och makulera förslitna sedlar; dock medgifves för detta göromål särskild godtgörelse efter Fuilmägtiges bestämmande. Stockholm den 29 Januari 1866. Reservationer: vid 4:de punkten: af Herr von Geijer, B. G., samt Riksdagsfullmägtigen Per östman från Wester-Norrlands län, Anders Gudmundsson från Hallands län och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, som ansett att nu gällande stadgande bör oförändradt bibehållas. 8 Banko-Utskottets Memorial N:o 13. Ant. till Exp.-TJtsk. den 3 Febr. 1866, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af f. d. Kamereraren A. TT7. Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverränlor & till Banko-diskonlverket inbetald skuld. Hos Utskottet har f. d. Kamereraren i Rikets Ständers Bank A. W. Wäsström anhållit om eftergift af upplupen öfverränta å trenne af honom i f. d. Bankodiskontverket upptagna lån, hvilkas kapitalbelopp han till Banken inbetalt; hvarvid han anfört, dels att, sedan han, genom iråkade förluster och de kostnader sju barns underhåll och uppfostran tagit i anspråk, vid afskedstagande! år 1853 från då innehafvande Kamererare-befattning i Rikets Ständers Bank, nödgats till sina fordringsegare afträda all sin egendom och då tillika till dem afstått hälften, eller 900 R:dr R:mt, årligen af den pension han från Banken åtnjöt, så hade han genom ytterlig sparsamhet samt den hjelp Rikets Höglofliga Ständer vid 1860 års riksdag meddelat honom genom anslående af ytterligare 500 R:dr årligen, lyckats ändthgen godtgöra
Det är kanske första gången du gör bekantskap med fattighusens filosofi. På en pall vid spiseln sitter en helt ung flicka med ett några veckor gammalt barn på armen. Det finns inte plats i kvinnstugan, och så har man inhyst henne här bland karlarna. » Det lär inte vara mer än lagom åt en sådan slyna som jag, » säger hon, och där glimmar hat i blicken och läppen krökes af ett spotskt löje. Midt emot henne sitter en halffånig yngling och gräfver i askan, och på golfvet leker en liten fem-åring. Den lilles far, som är änkling, är borta på arbete hela dagarna och kommer endast hem vid middagstiden och till natten. Du böjer dig ned och ser in i det runda barnaansiktet. Stackars liten! Tidigt nog har han fått lära sig umbära t. o. m. omvårdnad; det vittnar det vanskötta utslaget på panna och kinder o m. Men ännu kan ett det muntraste skratt ljuda från hans läppar. Ännu afspegla hans ögon ett oskyldigt barnasinne. Månne det skall vara så efter ännu några år, tillbringade i denna omgifning? En svartmuskig karl med en snabbt lö- pande tunga vill emellertid gärna stå till tjänst med några upplysningar om kamraterna, kanske i hopp o m en slant, när du går. » Den hvithårige gamle därborta, » börjar han, » är af herrskapsfolk, må tro; han har ägt gård i sin da ' r, men så kom han i olycka för brännvinet, och då gick det på tok för ' n förstås. Det var en sak, det. Han är nästan blind och sitter och knyter nät hela dagarna. Det är för att inte sitta få- fäng, efter hvad han själf säjer, men nog förtjänar han på de ' också. » Och berättaren plirar illmarigt med de små hvassa ögonen och pekar på några buteljer under den blindes säng. » Den långa kamraten, som nyss gick ut, » fortsätter han, » borde egentligen inte vara här. Sjuk är han inte, och så värst gammal är han inte heller. Men de ' är nu inte godt om arbete för så- dana som han. De ' är nu så, att han har suttit inne. Dålig te arbeta har han också varit i all sin tid.
Hnna ett sådant odisponeradt Öfverskott af tackjern, utöfver hvad jnan förr såsom tillgång påräknat. Behofvet synes, vid ett sådant förhåR lande, således icke påkalla några andra f<j« 84<> Bernoch Ekon. Utsk, Betånkanden. reskritter om tack/ernsblåsningarnes bedrik vande, än dem, sorn för det närvarande fin» nas gällande, äfven för hvar och en, som i anledning af Kongl. Kungörelsen a£ den 6 April 1S10, sig Bergsmans egendom för» värfvat, enär med den exclusiva Besittningsrättens upphörande ingalunda något frikännande åtföljde för innehafvarne från skyldigheter och onera, som tillhörde dessa hemman, hvilkas förmåner i öfrigt äfven lemnades orubbade. — Ansvarslagarne för missbruk i anseende till lackjerns tillverkning och kohl* afFörsel, der den finnes oloflig, äro så allvarsamma, att någon skärpning derutinnan ef torde vara förenlig med tidens fordringar på rättvisa och billighet, och då det, enligt dessa författningar, också står hvarje Bergsman öppet att i laga ordning föra talan mot det anmärkningsvärde, så synes det Utskot* tet, som någon annan åtgärd för nödig ordnings återförande i de orter, der den i dessa fall skulle kunna saknas, icke erfordras, än att vederbörande egna sin uppmärksamhet åt efterlefnaden af de föreskrifter, hvilka redan, under en så lång tidrymd, tryggat näringens bestånd, och hvarigenom ett så beskafFadt Correctiv, som omnämndt blifvit, eller att den försumlige innehafvaren skulle förklaras skyldig, efter viss tid, Bergstnanshemmanet efter mätesmanna ordom frånträda, enligt Utskottets tanka, icke blifver af nödens Btsv. och Ekon. IJtsk. Betnnkandsn. 841 Dock varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamt understäldt» Stockholm den 8 Juni 1825. Ankom deu 28 Juni *8*3* 'Betänkande, rörande jemkning af Extra Roteringcn i Riket.
Artikel VII Allmänna regler vid pensioners och gratialiers utbetalande. § 87 Pensioner till ämbetsoch tjänstemän samt betjänter utbetalas fyra gånger om året och kvitteras av dem själva eller ombud, som har fullmakt. Ett i december utfärdat bevis att personen lever och var han vistas skall innan sista utbetalningen inlämnas. Gratial till änkor och barn utbetalas varje månad. Prästbevis lämnas i december. Pensionärer av gemenskapen utbetalas månatligen. De som inte kan skriva får dock sin rätt när de infinner sig och är kända av kassören. De som inte är kända skall medföra prästbevis. Ombud skall ha bevittnade kvittenser och prästbevis. Det är kassörens ostridiga rättighet att begära prästbevis. Vid pensioners och gratialers utbetalande bör breven visas och summorna antecknas. Fullmakter för ombud skall inlämnas. § 88 Alla bevis rörande ålder och levnadsomständigheter skall undertecknas av kyrkoherden eller annan prästman som förestår församlingarna. § 89 Den som inte inom tre år uttager sin pension eller gratial förlorar sin fordran, vilket bör införas i breven. Undantag de gratialister som sökt och fått tillstånd att låta sina gratial stå och förränta sig. § 90 Pensioner och gratial får inte beläggas med kvarstad och inte tagas för gäld. Har pensionär inte betalt sina avgifter har kassan dock rätt att kräva sin fordran. Artikel VIII Om lån ur Amiralitetets krigsmans kassa. § 91 Direktionen skall tillse att kassans medel görs fruktbara i den mån utgifterna tillåta. Lån ur kassan meddelas endast mot säkerhet i fast egendom på landet med 6 månader uppsägning och 6 % ränta, att betalas varje halvår. Lånesumman får inte överskrida 20.000 riksdaler till en och samma person. § 92 På frälse säterier, vissa bergsfrälse hemman, skatte säterier, skatte rusthåll och skattehemman får utlåning ske efter laga värdering, dock högst till halva värdet. På hemman vid bruk skall själva bruket pantsättas. Vid värdet undantages allt vad skog, dagsverken och körslor till bruket bidrager. På stångjärnshammare som med kol av egen skog tillverkat hälften av det tillåtna smidet får lånas hälften av värdet. De övriga får låna endast 1 / 3. Direktionen har rätt att nedsätta lånesumman ytterligare om omständigheterna anförs i protokollet.
Föredrogos och godkändes Exped.-Utsk:s nedannämnde den 27 dennes på bordet lagde Förslag lill B. Sl:rs underd. Skrifvelse!' till K. M.: N:o 171, ang:de beredande af förslag till serskild stadga för behandling af en del Reggrings-ärender; och N:o 174, ang:de deciraal-syslemets tillämpning på Rikets mynt. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Exped.Utsk:s nedannämnde den 27 dennes på bordet lagrie förslag till §§ i Riksdags-beslutel: N:o 13, om uphörande af bördsrätlen i stad; N:o 14, ang:de oäkta barns räll lill afliden moders qvarlå tenskap ; N:o 15, angtde ändring i 4:de kap. 2:dra §:n Rättegångs Balkeu; N:o 16, anmde tillstånd för Under-RäK, all, tinder vissa vil kor, förklara ogift qvinna myndig; samt - Nio 17, ang:de huru förhållas bör med egendom, som tillhört den, hvilken längre lid varit boria, ulan all låta sig afhöra. Föredrogos och godkändes Exped.-Ulsk:s den 17 dennes på bordet lagde Förslag lill §§ i Riksdagsbeslut!: ,N:o 18, om antagande af decimal-systein for malt och vigl; saint N:o 19, angide decimal-systeraels tillämpning på Rikets mynt. Frih. Benti et, Carl Stephan, upläste en sålydande motion : Afl.
Det af E. K. M., i Dess Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, för detta Embetsverks lönereglering äskade ytterligare anslag af 7,532 R:dr 16 sk. 1 rst. hafva Rikets Sländer funnit skäligt bevilja, hvarvid likväl, med afseende derå, alt, i följd af den införda Departementalstvreisen, någon förändring uti Embetsverkens organisation torde kunna ifrågakomma, hvarigenom, i händelse de begärda tillökningarne blefve såsom löner å stat beslämde, ökade utgifter å Allmänna Indraguings-staten kunde uppstå, Rikets Ständer funnit sig böra förordna, att lönetillöknings-anslaget endast anvisas till nästa Riksdag, och att tillökningarne utöfver förra staten såsom arfvoden utgå. g:o Kongl. Stats-Contoiret. a) I afseende å detta Embetsverk, är i ofvan Högstberörde Nådiga Proposition yttradt, att den betydliga tillökning i detsammas göromål, som egt rum, sedan det reglerades, redan vid sisth Riksdag föranlåtit E. K. M. att äska en förhöjning" i dess lönings-stat af 5,200 R:dr med derunder beräknade 494 tunnor spanmål, samt att, enär Rikets Ständer härtill icke lemnade deras bifall, E. Ii. M. varit nödsakad att, för ärendenas jemna och oafbrutna gång, anvisa berörde tillökning, dels å Andra Hufvud-Hitelns besparingar, 872 Expeditions-Vtskotlets Förslag till und.