Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den nu uppgjorda Riks-staten hafva de ordinarie eller ständiga Statsinkomsterna, enligt Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 64 och 176 samt För, stärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 215, blifvit beräknade till. R:dr 4,832,800: samt restantierna till n 130,000: 4 962 800- De extr a-ordinarie Stats-inkoms terna, eller nedannämnde bevillnings-medel, hafva Rikets Ständer, genom bifallandet af Bevillnings-Utskottets ofvanåberopade Betänkande, antagit till följande belopp, nemligen: Tullmedlen till R:dr 5,200,000: Sah-accisen » . 500: Postmedlen till samma belopp, hvartill Post-verkets utgifter i Riks-staten beräknats, eller 485,000: Karta-Sigillata-af'giften till 710,000: och Bränvinsbrännings-medlen till 3,000,000: eller till ett sammanlagdt belopp af . varande således Stats-verkets ordinarie och extra inkomster, för nästa och påföljande år, af Rikets Ständer beräknade att årligen utgöra tillsammans R:dr 14.358.300: Deremot hafva de under Hufvud-titlarne uppförda årliga anslags-summor för den tid, denna Riksdags Stats-reglering kommer att omfatta, blifvit fastställda eller förslagsvis beräknade att utgå med nedannämnde, för hvarje särskild Hufvud-titel sammanräknade, belopp, nemligen: utgifterna under Första Hufvud-titeln eller Hofoch Slottsstaterna, enligt deli Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66 bifogade tabell 780,840: Transport 780,840: 14,358.1100: . — I 9.395,500: — 'I Stats-Utskottets Memorial, ft':o 271.
Enär, jemlikt E. K. M;s Nådiga Bref den 19 April sistlidet år, BorgRätlerne komma att upphöra, hafva de i denna §:s Esta mom, förekommande orden ”samt Nedre Borg-Rätten” blifvit uteslutne. Vidare och då i den under samma moment intagna Tariff öfver handlingars chartering i serskilda Afdelningar af Embetsverken slutligen förekommer denna rubrik : ”Deductioner och Contra-Deductioner samt Domar och Utslag”, för hvilka handlingar chartae-sigillatavafgift finnes utförd under alia Afdelningar af Embetsverken; men benämningen ”Deductioner och Contra-Deductioner” endast begagnas å skrifter, sorn vid ändrings sökande ingifvas uti E. K. M:s Juslilite-Revision, samt denna omständighet föranledt olika åsigter vid Författningens tillämpning, hafva Rikets Ständer, lill undvikande af vidare missförstånd härutinnan, och enär, hvad angår charleringen af Domar och Utslag, som från öfriga Afdelningar af Embetsverken expedieras, föreskrift derom förefinnes i den allmänna bestämningen angående handlingar, som från samma Embetsverk utgifvas, ansett stämplade pappers-afgiften för rubriken: ”Deductioner och Contra-Deductioner, samt Domar och Utslag” endast böra upptagas under 6:te Afdelningen, till samma belopp, 1 R:dr 24 sk., som hittills. Då LÅikets Ständer ansett bouppteckningar med en behållning öfver 5,000 R:dr skäligen kunna påläggas högre chartae-sigillatas-afgift än hittills, hafva Rikets Ständer, med bibehållande af de i nu gällande Författning stadgade afgifler för bouppteckningar, der behållna summan icke uppgår till mer än nämnda belopp, för sådan», der behållningen utgör från 5,000 till och med 50,000 R:dr, bestämt stämplade pappers-afgiften till 12 sk. för hvarje falla 100 R;dr, och, der behållningen öfversliger 50,000 R;dr, till 20 sk. för hvarje fulla 100 R:dr.
Jag bestrider ej dea yrkade äterreniissen; niea tillägger, att Expediiions-Utskottet har ansett det vara sin skyldighet att fästa uppmärksamhet på ordningen vid tryckningen, och tror, att samtlige Utskottens Betänkanden lortare kunna tryckas, då sådant af Expeditions-Utskottet ensamt besörjes. Dertill fordras blott antagandet af några Cancellister ytterligare , till biträde vid Corrector - läsning. Jag har visst ej att påminna deremot, att hvarje Utskott sjelf ombesörjer tryckningen af sina Betänkanden, men tror dock, att skyndsamhet icke derigenom beredes. Vidare torde jag få anmärka, att Motionairen föreslagit, att Rikets Ständers Revisorers och Justitias-Ombtidsmannens redan tryckta berättelser icke skulle för framtiden uti Bihanget till Riks - Ståndens Protocoll tryckas. Expeditions - Utskottet har ock tillstyrkt, att sådant skulle vid kommande Riksdagar iakttagas, men Utskottets mening är, att den förr vanliga tryckningen deraf uti Bihanget skulle denna Riksdag ske. Då målet hos Utskottet förehades, var jag af serskild tanka, och ansåg, att då Riksdags-Ordningen ej bestämdt stadgar, att de ifrågavarande Berättelserne skola i Bihanget tryckas, och de äro redan tryckta, samt tillräckligt antal Exemplar finnes, Fröt■ Utdr. d. S Dcc. issi, i33 kunde den förnyade iryckningen deraf afven för denna Riksdag undvikas. Della tror jag ock hafva varit Motionairens mening. Deremot anser jag Justitia-Ombudsmannens till Rikets Ständer vid denna Riksdag afgifna, ej serskildt tryckta Embets - Berättelse böra i andra Samlingen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll tryckas. Herr Vestman: Jag förenar mig uti anhållan om återiemiss, helst jag förmodar, att Motionairens tanka ej är uti Betänkandet rigtigt uppfattad.
Truls hade nästan helt och hållet glömt allt detta, när han en vacker eftermiddag långt framme i maj såg Lorens Ek och Anna på långt afstånd komma mot sig, der han strök genom Södra Promenaden upp mot Gustaf Adolfs Torg till. De gingo helt långsamt och som det tycktes inbegripna i ett vigtigt samtal. Ek med hufvudet böjdt ned mot den unga flickans och oupphörligt snubblande öfver sina egna fötter. Truls vände om, när han mötte dem, och slog följe. Anna hade gråtit; Ek pratade visserligen som vanligt i alla fyra väderstrecken, men det klang icke naturligt och han förstummades från tid till tid. De båda vännerna följde den unga flickan ända till hennes dörr i Stora Trädgårdsgatan, togo afsked med henne och gingo samman tillbaka den väg de kommit. Anna hade icke väl hunnit försvinna i huset, förrän Ek grep Truls i armen, i det han tillika hastigt vände sig om, för att ytterligare öfvertyga sig om, att hon vore utom synoch hörhåll. «Hon har berättat mig om Bror,» sade han lågt och sköt sitt skäggiga glasögonsansigte in under sin följeslagares. Denne såg frågande på sin vän. «Hvad då?» «Det är egentligen stor synd om henne; jösses, hon grät, min själ, så det kunde skära en in i hjertat. Det kan väl hända, att hon trott, han skulle gifta sig med henne; och det trodde vi ju alla. Det var bestämdt också hans mening. Men hur det än gått med det, så hade hon gerna nöjt sig med som det är, ty hon håller af honom; och i alla fall är hon tusen gånger bättre än den andra. ’Ack, den konan!’ sa hon och knöt händerna och skar samman tänderna – och Lorens Ek imiterade energiskt – ’det är hon som förderfvat honom för mig.’ Han kommer icke mer till Anna; han sitter bara och hänger öfver den andra. Och herre jesus, nu när han skulle hålla både tid och pengar samman!» «Nå,» menade Truls, «det är väl inte så farligt heller. Låt honom bara hållas en stund, så blir han nog mätt på den också.» Amanda tillträdde Magnus Stagnelius sitt biskopsämbete i Kalmar. De goda stadsborna voro ganska nyfikna att få göra närmare bekantskap med den nya biskopsfamiljen.
Dooi-capitiet i de mål, sorn upptagas i i , 2,3, och 4 mom. af io §. och i alla öfriga hos Konungens Befallningshafvande i Länet inom kl. 12 på 3o:de dagen, eller, om helgedag då infaller, dagen derefter, räknad antingen från beslutets kungörande, eller deraf bevisligen erhållen del, den dagen oräknad, då sådant skett, allt efter hvad här ofvanföre uti serskilda händelser stadgas; bifoge ock sina be Pi esle-Ståndets beslut. hvad genom denna Förordning eller annars gällande lagbud finnes stadgadt, föreskrifva och bestämma vitén, hvilka likväl, om de flere gånger förnyas, icke må öfverstiga ett belopp af tillsammans 10 R:dr Banco; börande likväl Socknestämmas beslut om vitén af Konungens Befallningshafvande pröfvas och fastställas, innan de äro gällande. Antogs med följande förändringar: De å andra raden förekommande orden; "som ali tid bör åtfölja” utgå; den å pag. 20 öfverst förekommande meningen: ”angår det någon honom tillställas,” utbytes mot en så lydande: angår det ensamt någon person, då skall honom ofördröjligen utdrag af protocollet, innefattande beslutet, tillställas; ä raden 5 insättes efter ”Dom-capitlet i de mål "sorn upptagas under 1, 2, 3, f och 5 i to §.’\ hvarigenom således hvad å 6 och j raderna förekommer från orden: ”röra kyrko-disciplin afsättande”, utgår; att å 8 raden efter "Konungens Befallningshafvande i Länet’’, insättes: ”der icke annorlunda finnes stadgadt”; Vidare, attå raden t 3, ordet "och” utbytes mot ”eller”, samt å 16 raden ”14 dagar” mot ”21 dagar.” Slutligen fann ock Ståndet för godt att till denna §. lägga ett nytt moment, så lydande: ”Är Ordförande med Socknestämmo - VII Borgare-Ståndets beslut. Bonde-Ståndets beslut. lika med Ridderskapet och Adeln. bifallen.
Jag trodde redan, att med Pappas tillhjelp kunna utan vidare uppseende få min Grefve ur sällskapet, och jag kände mig så glad, att ingen utom min goda Pappa och jag skulle ens ana hur det stod till inom den ädla, beklagansvärda Ynglingen, hvars syster jag gerna kunde likna, ty äfven jag sörjde öfver honom, men det gick icke efter min vilja. Olyckan ville att en rykande punschoch en af pomeransosen stinkande bischofs-bål nu sattes fram för värden, den der verkligen kommit till en höjd af arbete, att man gerna trott honom i Marstrand. Glas och någonting, som kallades tillbringare buros flitigt omkring utan vidare äfventyr än att Hofmarskalken spillde en god del varm punsch, öfver sin granne Lagmanskans negligé och lockar, i det han ville servera henne. Värden steg upp med glas i handen, och slog upp ett tal som räckte länge och allt förväl kunnat varat än, men midt upputi det bröt hans kära hälft in med ett sträft, högljudt: Ja så kära T. nu har du talat nog och kära T, ramlande som en väckt sömngångare ner från tinnarna af sin luftiga omeningsbyggnad slutade helt tvärt: ”Nå för fanken! Och så tackar jag Er, mina samtliga kära och hedrade gäster, hedrade och honorable ville jag säga, att Ni hjelpt mig i dag att fira Julen i dag.” Man satte sig åter. Till min förundran och förskräckelse reste sig nu Grefve B , som suttit orörlig under värdens tal. Kastande en besynnerlig blick öfver sällskapet, sade han först någonting, jag antingen icke minnes eller ock icke rätt fattade, men hvarvid värdfolket skreko charmant, och fortfor: ”Fira Julen! Med mat, – med dryck för rusets skull tron J Er fira Julen, och fira den i dag, liksom kunde Julen firas i dag, om den icke redan firats i går i förrgår och alla andra dagar. Sen på solen,” här gjorde talaren med handen en rörelse mot ett fönster hvarigenom man såg solen, som just gick ned. ”Hon är icke fri. Hon är fängsladt Ljus. Hon längtar efter frihet i det Eviga Ljuset. Hon vill öfvergifva oss
Ankom till Exp.-Utsk. d. 15 Mars kl. a eft. m. ' Memorial, angående återlemnande af Prosten Doctor Bjo r 1c mans till Högrör dige Prest e-Ståndet ingifne Memorial om Portofrihet för Contracts - Prostarnes skrifvelser i Embet sär enden. Under den 4 i denna månad liar Högv. Prestc-Slåndet till Bevilh nings-Utskottets handläggning remitterat ett af Herr Prosten Doctor B/örk~ man inlemnadt, till Utskottet den ii dennes ankommet memorial, hvarigenom Herr Prosten, under anförande, att Contracts-Prostarnes göromål numera äro så mångdubblade emot förr, att Proste-tunnorne ej en gång räcka till deras resekostnader, äfvensom ämnena för deras skrifvelser i Emhetsväg, så väl till Dom-Capitlen, som Kongl. Majrts Befallningshafvande, i senare tider för sin mängd knappt äro att jemföra med de fordnas obetydlighet, m. m., ansett sig böra fästa Högv. Ståndets uppmärksamhet på en vid förra Riksdagar ofta framställd, men ännu icke af Rikets Ständer bifallen begäran, att Contracts-Prostarne i Riket måtte få njuta fribrefspost vid öfversändandet af de expeditioner, som omedelbarligen från dem afgå till DomCapitlen eller Kongl. Majrts Befallningshafvande, uti hvilket anförande Herr Doctor Pettersson samt Herr Prosten Mittag instämt. Då likväl detta ärende, såsom innefattande fråga, dels om minskning i den af postmedlen påräknade statsinkomst, och dels om ersättning till Contracts-Prostarne för deras med brefvexlingen i embetsarenden förenade omkostnader, utöfver hvad dem, i sådant afseende, genom de så kallade Proste-tunnorne, redan heslås, icke eger gemenskap med de ämnen, som, enligt 70 §. Regerings-Formen och 3i §.
Här - Den 25 Januari f m. 45U jemte ber jag ali få anmärka såsom en vigtig omständighet, att Utskm icke genom redactionen af 8 § mätte betaga enskilda banker rättighet till utfärdande af anvisningar och vexlar på viss förfallodag, samt slutligen och framför allt såsom ett hufvudvillkor för att undanrödja det missnöje emot privatbankerna, .. sorn hittills ägt runi, anhåller jag, såsom nyss sades, att Utskm mätte genom en förändring af närvarande lagförslag förverkliga den solidariska ansvarigheten, så att dessa bolag icke mer än andra Svenska medborgare må kunna sälta sig öfver lagen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tiilkännagaf, all plenum kornmc all fortsättas kl. (i e. m. Gr. Horn, Claes Fredr.: Dä jag begärde ordet, hade Hr von Hartmansdorff ännu icke gjort den framställning, sorn sedermera af 11. o. Ad. blifvit bifallen. Jag hade ämnat väcka K. o. Ad:s uppmärksamhet pä nödvändigheten af del sätt alt gå tillväga, som nu blifvit beslutadt. Jag har likväl sedermera hört den siste värde talaren mera utsträcka den deliberationsrätt, som syntes öfverensstämmande med Hr von Harlmansdorffs yrkande, då Hr Hjerta galt vida utöfver den föredragna första § i betänk. Jag vill halln mig stride inom densamma. Det är svårt, alt öfver denna punkt, grunden för hela frågan om privatbankssystemet, afgifva en röst, enär det för mig ännu är obekant hvad beslut K. St. komma att fatta rörde banksystemet i sin helhet, eller hvad^beslut, som kommer att fattas i följd af BancoUtsk:s inväntade stora financebetänk. Skulle, såsom jag förmodar, få eller inga beslut tagas, som i hufvudsaklig del komma all rubba det nuvarande sältet för Hankens rörelse, sä kominer detta i min tanka att utöfva ett vigtigt inflytande pä beslutet rörde privatbankerna.
righet .för gäld, som mannen ensam ådragit det gemensamma boet, inskränkes ' eller undanrödjes. Då detta lagberedningens nya uppdrag ej ar agnadt att föra. själfva reformfrågan framht, utan endast afser boskilnaden - den sista och vanligen endast med stor motviljabegagnade åtgärd en olycklig hustru måste tillgripa för att rädda spillrorna af boet undan en slösaktig man - anshgo nhgra af andra kammarens ledamöter a t t tiden vore kommen att för riksdagen framlägga motioner om mera vidtgående reformer. Såsom redan i en föregående öfversikt nämnts, gick en af dessa motioner, herr 31. Höjers, till frågans kiirnpuiikt och föreslog en skrifvelse tiil k. in: t med begäran om framläggande af lagförslag i syfte att få nianneiis målsmansratt och agendomsgemenskapen mellan makar. npphafda. Den andre motionären. grefve H. Hatniltoiz, föredrog de partiella reforniernas väg och hade frlin riksdagens ofvan omnämnda skrifvelse år 1884 lånat ett par punkter, som han ej ansag beröras af det nya uppdrag lagberedningen erhallit af k. m: t. * U Det rådde väl knappast mer an en mening om det öde herr Höjers ~revoliitioiiära~ motion skulle röna i vårt nuvarande parlament, som icke är kandt för nhgon högre grad af frisintaet. Lagutskottet hade från sina företrädare vid 1870, 1873 och 1877 års riksdagar lanat en mängd fraser om äktenskapets idé, som kräfver samverkan mellan makarne utan skilda intressen, om den verksamhet naturen själf hänvisat hustrun, om faran a t t hon, om hon blefve oberoende af mannen, skulle dragas från ntöfvandet af de plikter, som ålkge henne som maka och moder, etc. etc., och afstyrkte motionen. Kamrarne godkände äfven utskottets förslag - första kammaren utan att värdigas spilla ett ord på den djiirfva motionen.
Af 1 mirk 12-lödigt silfver vict.vigt utmyntas: (i5) femton 5-dalerstycken eller (3o) trettio 2^-dalerstycken eller (75) sjuttiofem (enkla) dalerstycken eller (i5o) etthundafemtio halfva dalerstycken eller (5oo) trehundra fjerdedel» dalerstycken. Den aj Maj c. m. § 3. Jemlikt nästföreg:de i och 2 §§:r skall det rena siIfrets vigt i nämnda dalerstycken vara som följer: i femdalerstycket mark vict.vigt, i två och ett halft dalerstycket mark vict.vigt , i enkla dalerstycket mark vict.vigt, i halft dalerstycket mark vict.vigt, i \ dalerstycket mark vict.vigt. § 4- A allt silfvermynt skall hädanefter stycketalet i daler vara tydligen utsatt, och halten i ioo:delar. 2 Artikeln. Om guldmyntet. S 5. Svenska guldmyntets enhet skall hädanefter vara caroliner. Carolinen föreställer 20 daler specie, och skall innehålla /^rdelar rent guld samt yötdel koppar. Denna halt kallas carolinguld och är efter probervigten lika med ai karat 7^ gran. § 6. Af en mark carolinguld vict.vigt utmyntas: trettiosex dubbla caroliner eller sjuttiotvå (enkla) caroliner, eller ellhundrafyratiofyra halfva caroliner. § 7* Jemlikt näslföreg:de 5 och 6 §§:r, skall det rena guldets vigt i nämnda carolinmynt vara: i dubbla carolin vict.vigt, i enkla carolin U vict.vigt, i halfva carolin U vict.vigt. § 8. Å allt guldmyntet skall stycketalet i daler silfvermynt vara tydligen utsatt, och halten i iootdelar. Om kopparmyntet. § 9- Enheten af Svenska kopparmyntet skall vara öre. Öre föreställer en y5:del af 1 daler silfvermynt och delas i 4 delar. § 10.
Det är gifvet, att om man anser lämpligt, att dessa fonder användas till jernvägs-anläggningar, så kan sådant ske utan kassornas öfverflyttande till RiksgäldsKontoret. Det kan nemi. ske på det sätt, att jernvägs-obligationer köpas af dessa kassor, i stället för att de nu utlånas till enskilda personer, och det kan äfven ske genom lånetransaktioner emellan RiksgäldsKontoret och KrigsKollegium. Med ett ord denna fråga om kassornas öfverflyttning är helt och hållet oberoende af den ekonomiska frågan, huru kassornas medel skola förräntas på ett sätt, sora är nyttigt, så väl för kassorna sjelfva, som för staten i allmänhet. Men om man lika med mig anser, att de begränsningar, som grundlagen stadgar emellan de båda statsmakterna icke böra lida intrång, hvarken från den ena eller andra sidan, tror jag också att det är vigtigt, att icke bifalla en åtgärd, som i sin tillämpning möjligen skulle leda till ett sådant intrång. Man har sagt, att om R. St. aflåta en skrifvelse till K. M:t i den syftning, som här iir föreslagen, så blifver KrigsKollegium i tillfälle att yttra sig öfver saken, och då står det K. M:t fritt att antaga eller afslå den gjorda framställningen. Det är visserligen sannt; men de af eder, mine Hrr, som i detta fall hysa samma åsigt, sorn jag, torde också icke finna lämpligt att hos K. M:t begära en förändring, som otvifvelaktigt utgör ett intrång på hans rättigheter. På dessa grunder anhåller jag att få förena mig med Gr. Björnstjerna och yrka afslag. Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik: Då jag inom Utsk:t bestridt deu åsigt, som der i förev:de fall gjort sig gällande och som grundlagt Utsk:ts hemställan i denna punkt, anser jag mig pligtig att äfven här yttra några ord i ämnet. Jag kan dervid blifva ganska kort, sedan saken erhållit deu utredning, som lemnats så väl af Gr. Björnstjerna som af Hr Rosensvärd.
Sl:s fullmäktige i Riksg:skont. och SlatsUlsk:s ledamöter tack.skyldig för den varsamhet, hvarmed de gått tillväga i denna fråga, och jag anser det vara fullkomligt rikligt af B. Si:s delegerade att noga tillse det gifna föreskrifter punktligt efterlefvas; men jag anser det tillhöra R. St. såsom principaler att taga frågan i sin helhet uti öfvervägande, och att R. St, icke behöfva anse sig bundne af de föreskrifter, som deras delegerade funnit nödvändigt alt för sin del iakttaga. Det synes vara fullkomligen rätt, att R. St. tillvägagå, ej ensamt med afseende å vissa jemförelsevis underordnade formella betänkligheter, utan må de fastmera förfara i full enlighet med omslåndigheternes kraf. Jag får således vördsamt tillstyrka den begärda återremissen, likväl under förutsättning att den gamla staden Lidköping måtte gifva full säkerhet för lånets återbetalande; hvilket jag för min del är benägen alt tro, med afseende på summans ringa belopp. Men detta belopp, som äfven må kallas ringa, i förhållande till Stålverkets utgifter i det hela, är dock af stor vigt för utförandet af lomlregleringen, hvilken skulle medföra en kostnad af öfver 35,000 R:dr; till fyllandet af hvilket belopp ifrågavande lånesumma skulle, utgöra ett ej obetydligt bidrag. Under den förutsättning jag nyss nämnde, anhåller jag alltså på ofvananförde skål om återremiss af Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Under förra tider brukades då lån till afbrunna städer utgåfvos, att Riksg:skont. såsom säkerhet fick inteckning i de serskildta tomterna. Följden häraf har varit den, alt då egarne till de upbyggda gårdarne icke behagat inbetala brandförsäkringsafgifterna, har Riksg:skont. i deras ställe fått göra dessa inbetalningar och sedan hålla sig till husegarne, hvarigenom trassel upkommit.
St:r måtte för sin del besluta, att vid högre och lägre domstolar i hufvudstaden part väl må, såsom hitintills, bruka till fullmäktig sin skyldsman eller den i hans tjenst är, men att i öfrigt ej någon må tillåtas att vid nämnde domstolar såsom sakförare upträda, derest han icke undergått de för inträde i Rikets Rättegångsverk erforderliga examina; och hemställer jag att, i sammanhang härmed och med ändring af hvad i 15 Kap. 3 g R:sB:n finnes stadgadt ang:de förbud för Betjent i Öfverrätt att låta bruka sig till fullmäktig, detta lagrum måtte erhålla följande lydelse: »Ej må någor fullmäktig vara i den sak, dermed han sig befattat i annan Rätt, såsom domare, eller R:ns betjent, eller hos K. Bef:h:de å embetets vägnar; ej den, som förr varit fullmäktig för vederdelomannen i samma mål; eller den, som sjelf under målsman står; ej eller den, hvars fader eller svärfader, son eller måg, broder eller svåger, i R:n Domare sitter. Ej må någon ledamot i ÖfverRm låta bruka sig lill fullmäktig, der, eller vid någon Den 3 December e. m. 227 Underrätt, som derunder lyder; utan så är, att han talar för skyldeman sin till och med syskonbarn, eller för omyndig, den han är målsman före.» Begärdes på bordet. Hr Cederschiöld, Fredr. Aug., hade inlemnat 2:ne motioner, innehållande: l:o. Till Rikets nu församlade St:r har en motion blifvit öfverlemnad ang:de universiteternas i Upsala och Lund förflyttning till Stockholm. Så önsklig en dylik åtgärd än må vara och så mycken välsignelse för hela landet den än skulle medföra; så torde den dock icke hafva utsigt för sig att nu erhålla R. Stms bifall. Min fruktan i detta hänseende härleder sig hufvudsakligen derutaf, att lanken på stora och genomgripande förändringar uti bestående förhållanden, hos oss vanligen behöfver någon längre tid att likasom mogna innan den kan framträda i handling.