Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt och då sednare delen af denna anmärkningspunkt redan är i mitt förra memorial omständligen uppfattad, och hvad deremot i förklaringen blifvit anfördt icke synes förändra beskaffenheten af det sålunda anmärkta förhållandet, anser jag tillräckligt att nu upprepa och till Höga RiksRättens pröfning hemställa: om icke, enär ändamålet med de af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beviljade så kallade extra utgiftsmedel endast kan vara att betacka utgifter, hvilka emellan Riksdagarna tillkomma, icke tåla uppskof och således ej kunna af Rikets Ständer pröfvas, men sådana omständigheter ej med skäl kunna åberopas i afseende å Theatern, hvars skuldsatta belägenhet dessutom för längre tid tillbaka varit kunnig, Konungens Rådgifvares förslag om flera ars fortfarande anordningar ifrån nämnda medel till betalning af de utaf TheaterDirektionen upptagande lån, likaledes afvika ifrån uttryckliga föreskriften i Regeringsformens 64 §., att alla Statsmedel skola till de af Rikets Ständer profvare behof och efter den upprättade Staten användas. Såsom följd af hvad nu, rörande i:sta och 2:drci punkterna, å min sida är ytterligare andraget till styrko för behörigheten af de deri framställda anmärkningar, och då härvid återstår mitt yttrande i fråga om vederbörandes ansvarighet, finnér jag mig befogad till det vördsamma påstående, att Herrar före detta och ännu varande StatsRådsLedamöter, jemte f. d. StatsSekreteraren samt t. f. Föredraganden, hvilka, på sätt liandlingarne visa och i anmärkningsmemorialet beskrifves, deltagit uti rådslagen angående ofvannämnda ärenden, måtte pröfvas hafva, genom sina rådgifvande åtgärder, gjort sig skyldige till öfverträdelse!’ af 76 §.
2:0 att en lika rådande skäligen allmän obelåtenhet eger rum med LagUtsk:s Betänk., derföre att Utsk. föreslagit det s. k. konventikel-plakatets uphäfvande, utan att i stället föreslå andra nödiga bestämmelser, i enlighet med det Kongl. Förslaget, jemkadt efter de åsigter, som blifvit genom motion framställda af Biskop Thomander, samt i form af reservationer yrkade af PresteSt:s, till LagUtsk. hörande, högt uplysta, i saken kunniga och erfarna, lugna ledamöter. 3:o att en af mänga uttalad obenägenhet eger rum mot landsförvisnings-straffets bibehållande såsom straff för den, som affaller från vår EvangelisktLutherska bekännelse, ehuru dessa talare icke gillat att sådant affall må strafflöst kunna ske, men utan bestämd upgift, hvilket straff i stället borde användas. LagUtsk. har föreslagit landsförvisnings-straffets bibehållande, men deremot afskaffande af arfsrättens förlust, som nu dermed är förenad. För egen del antager jag hellre detta iörslag, än det, att lemna affall från vår statsreligion strafflöst. Men vid öfvervägande af hvad under de allmänna öfverläggningarna förekommit, anser jag möjligt, att förena de skiljda åsigterna, om ärendet i sin helhet återremitteras till Utsk., som då I>sn 4 November f. m. 325 blefve i tillfälle, att, utan särdeles svårighet eller möda, sammanjemka de från Kongl. Förslaget afvikande åsigterna med öfriga delar af samma förslag, emot hvilka inga eller föga afvikande meningar blifvit yttrade. Skulle Högloft. K. o. Ad. bifalla denna återremiss, hvarom jag utbeder mig Hr Frih. o. Ordftdens propos., anhåller jag vördsamt, att dessa mina yttranden måtte få åtfölja remissen, jemte det förslag till författning jag upställt, i mångå fall öfverensstämmande med det Kongl. Förslaget, men ifrån detsamma afvikande i fråga om bestraffning för affall ifrån vår statsreligion.
s utbrast jag häpen ... Med franskan och tyskan anade jag nog hur det stod till, oaktadt allt traggande med verber och deklinationer. &gt;Nej, min gilllängel, du kan inte skrifva ett ordentligt bref engbng. Dumt skrifver du inte, men ratt skrifver du Iieller inte. Det förra är vår Herres förtjänst, det andra iir den dar människans fel. r, Och för a t t stalla saken till riitta gick jag - litet skamflat - in på tants förslag att taga lektioner i modersmalet af en god van till henne, som umgicks dar i huset, en liten filosofie doktor, som hette Kasper Fin. Kasper Fin var Urare i en flickskola, och jag hade ryktesvis hört a t t halfva klassen var kar i honom. Han var ovanligt liten och ovanligt storögd och med ett liar s&amp; slätt, som hade han varit slickad i hnfvudet ... j ag kunde inte begripa halfvs klassen. Men haii r a r snäll och gjorde sig mycket besvär med mig. Jag fick skrifva krior, nggot som roade mig obeskrifligt, och som kom honom att skaka p&amp; sitt slickade hnfvud och saga::) Ella, har. rerkligen fantasi, men hon kan inte begränsa, inte begränsa ... o &gt;Det gör val också detsamma,:) tankte jag, t nar jag inte skall lika mig att, skrifva böcker sh .. .D T y i de dagarna trodde jag ' verkligen, a t t man kunde lära till det med. Min fantasi fick emellertid riklig iiiiring hos tant. J a g fick fritt vända upp och ner på hennes bokhylla, ty hon @ de, som hon sade, ingen farlig litteratur, eftersom hon al.drig brukade köpa n %gra nya böcker utan, tog på lasesalongenw he.la året om. Ja, här hade jag fått något att plocka af, hela den fosterländska diktarfloran! Fredrika Brerner, Emelie Carlén, Vilhelinina Stålberg, Onkel Adam ni. fl. in. fl. Och dartill alla våra skalder, både de stora och de små. Och midt ibland dem stod Almqvist, Karl Johan Ludvig Almqvist!
St:s Bank har det heller icke varit möjligt att kunna directe ställa sig i connexion med hvarje åkerbrukare, som skulle vilja belåna sin spannmål, och någon mellan-auctoritet, såsom Jerncont. och ConuAerceColkm, har åkerbrukaren icke baft i egenskap af näringsidkare. BancoUlsk., som förut icke trott sig böra föreslå en direct spannmålsbelåning uti R. St:s Bank, har dock uti utlåt. N:o 16, 2i:sta punkten, visat en väg, hvaruppå sådana mellanaucloriteter på fullkomligen privat grund kunna uppstå; och det skulle synas, som örn man hade glömt modren för döttrarna, såvida de sednare gynnades vid detta tillfälle som hitintills framför den förra. Här är icke fråga om understödjandet af en konslproduct, nej, den naturligaste af alla, den nemi. att föranleda möjligtvis en lönande afsättning af landets hufvudproduetion och associationers bildande, som ulan statens mellankomst befattade sig dermed på egen risk. Man har icke förut velat tänka sig in uti denna möjlighet och förhastat sig vid bedömandet af svårigheterna. Vid belåningen af varor är man ensidig i allmänhet, och jag medgifver, att den directa belåningen icke heller är den ändamålsenligaste för en statsbank eller statsinstitution; men om enskilda med förenade capitaler, under uppmärksamhet på egna fördelar, kunna förmås härtill, ehuru vilkoren, som BancoUtsk. stadgat, icke äro de billigaste, vore ett steg till åkerbruksnäringens förkofran taget, för hvilket man, i provinserna åtminstone, skulle hålla R. St. räkning. Man ifrår för privatbanker och hypotheksinrättningar icke utan skäl. Hvad, med de förra kan uträttas, känner jag ganska bestämdt, och hvad med de sednare kan åstadkommas, anar jag.
§ 49 Distriktschefen lämnar förslag till lotsdirektören som förordar § 50 Tidigt på våren innan islossningen, fördelar åldermannen lotsplatsens prickar mellan mästerlotsarna, som sätter ut dem. Berättelse insänds omedelbart till lotsofficeren. De gamla prickarna och stenarna som de varit fästade med tas bort. Skulle någon prick ha fastnat och omöjligen går att få upp kan ansvar inte följa. § 51 Vid vårens början upprättas lotsningsturer, som åldermannen uppger för lotsofficeren. Skulle byte behövas, anmärks det i åldermannens dagbok. Då flera fartyg söker lots skall de som är mest djupgående få de skickligaste och mest erfarna lotsarna. § 52 Lotsåldermannen har ansvar för att lotsarna under seglingssäsongen bor vid lotsplatsen och att aldrig stationen lämnas utan lotsar. Lotsarna får inte försumma sina plikter för fiske eller andra näringsfång. § 53 Ålderman tillser att de båtar som sökt nödhamn, betalar sina båtoch lotsavgifter och att kronolots hjälper dem ut igen, även om fiskare eller skärkarlar lotsat dem in. § 54 Åldermannen ser till att stationen har tjänliga båtar, märkta som Lotsoch Båtinrättningen föreskriver. Finns allmän lotsbåt vid platsen skall åldermannen själv medfölja när den nyttjas eller anförtro båten åt någon kunnig lots, som kan ansvara för den. § 55 Åldermannen skall föra dagbok över alla de fartyg som nyttjat lots och som skall betala lotspengar. Dagboken förs på bifogat formulär och upplysningarna hämtas från lotsarnas dagböcker. Antecknas vilka lotsar som lämnat upplysningarna. § 56 Passerar fartyg lotsplats utan att betala lotspengar underrättas lotsofficeren, som har till uppgift att förskaffa lotsplatsen sin tillbörliga rätt. § 57 Lotsålderman inlämnar varje månad utdrag ur sin dagbok till lotsofficeren med uppgifter om antal båtar, hur djupgående de var, vad de betalt i lotspengar, jämte själva fördelningen därav. Officeren granskar och verkställer skyndsamt fördelningen av lotspengarna. § 58 Åldermannen har skyldighet att varje år flera gånger genomfara farlederna och kontrollera prickarna. § 59 Åldermannen har under sin uppsikt alla känningsbåkar, kasar och sjömärken, dit räknas också skogsparker som räknas som sjömärken.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 4 och 13 dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 15, i anledning af väckt motion om ändring i nu gällande Mäklare ordning den 51 Mars 1853; N:o 16, i anledning af väckt fråga om förändrad lagstiftning i afseende å krono-hemman; N:o 17, i anledning af väckt fråga om afskaffande af fideikommisser; N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för jord-egare att få upp sagd och afhyst men likväl qvarboende landtbo förpassad till något Kronans allmänna arbete; N:o 19, i anledning af väckt motion om ändring i gällande Fiskeri-stadga, i hvad den rörer sillfisket i Bohuslänska skärgården; N:o 20, i anledning af väckt motion om förändring af 20, 21 och 26 §§ af Kongl. Grufve-stadgan den 12 Januari 1855; N:o 21, i anledning af väckt motion om utfärdande af en författning, rö rande torp-lägenheters afträdande; N:o 22, i anledning af väckt motion om tillägg till 17 kap. 5 § Bygg nn:ga-Balken; N:o 23, i anledning af väckt motion om kapell-församlings befrielse från byggnadsoch underhålls-skyldighet vid moder-kyrka; Prot.-Utdrag den 16 Juli 1857. 435 N:o 24, i anledning af väckt motion derom, att allmogens målkärl och vigter skola endast hvart 5:te år krönas; samt N:o 25, i anledning af väckt motion om bestämmande af hvilka afgifter eller besvär må såsom kommunala anses. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 och 13 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 96, i anledning af väckte motioner om ändring uti Kongl.
11 AGATHA ( tar opp näsduken och tor kar sig i ögonen ). Herrn vet inte at sätta värde på dem, som äro honom mäs t tilgifna. J ag ser, at jag mås te borrt härifrån och jag ber genast om mi t afsked. FABRIKÖRN. Nå, nå min k ära Agatha, inte så bro ttom heller. Men hvad mente du med de orden, at Clara är Cederbergs goda vän? AGATHA. Jag tycker, de äro så klara, at vidare förklaring inte behöfs; men j ag skall bjuda til at vara tydligare. Hon tycker så mycke om Informatorn, som Herrn tycker om henne. Al tjämt stämma de möte med hvarannan än här och än där i Herrns ru m. FABRIKÖRN ( med häftighet ) . Hvad säger du? Kan det v ara möjligt? ( Mera modereradt. ) Nej du måtte skämta, Agatha. AGATHA. Om Herrn vil ta det för skämt, s å f år det bli därvid; men utgången torde visa, at j ag talar alfvarsamt. Kommer inte endera af det Herrskapet borrt; så to rde huset i nnan korrt bli välsignadt med et nytt Fabriksämne. ( Hon går ) . FA Hör vänta lite, Agatha! Får jag tala med dig några ord? AGATHA. Nej j ag måste straxt gå til Frun och j ag hat redan dröjt för läng e. FABRIKÖRN. TROSELIUS ( kommer in ) . Rolig go afton, min gunstige Herr Patron. Ber om förlåtelse, at jag inträder så dristeligen. FABRIKRN. Välkommen, Herr Magister. D et var längesedan j ag hade den förmån at s e Er. Hu r mår Ni nu för tiden? TROSELIUS. Åh jo men, det går väl ann. Men det myckna tråket vid Skolverket sk ämmer just borrt ens humeur; helst när man tänk er därpå, at man h ar ingen lön fö r all sin möda. Jag inträder snart min lefnads femtiondeförsta och mina meri ters femtiondefemte år och har inte ännu varit så lycklig, at jag fått mig en Recto rssyssla en gång. FABRIKÖRN.
"Att Borgare-Ståndet är för sin del öfvertygadt derom, att vigtiga skäl föranledt Eders Kongl. Maj:t att ännu icke hafva lemnat någon afgörande åtgärd åt de sålunda Eders Majrts pröfning understälda alternativa förslag, eller åt den för alla samhällsclasser högst vigliga näringsfrågan i sin helhet, hvilken emedlertid, efter Borgare-Ståndets underdåniga förmenande, icke längre kan lemnäs på den ståndpunkt af öfvergång, osäkerhet och vacklande, hvarpå den för det närvarande sig befinner, utan att samhällets hela näringslif derigenom lider;” "Att Representanterne af nuvarande Borgare-Stånd anse sig af sakens ovedersägligen stora vigt och commitlenlers uppdrag uppmanade att äfven vid detta riksmöte utbedja sig Eder Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten, att ordning, stadga och säkerhet snart må i de borgerliga näringarne inträda i stället för den oreda och osäkerhet, som en längre lid egt och ännu ega rum;” ”Att Borgare-Ståndet icke fordrar andra vilkor för rättigheten att i stad blifva näringsidkare, än god frejd, erforderlig för hvarje medborgare, ämnad alt verka och gagna i det allmänna, uppnådd viss ålder och dermed vunnen stadga och erfarenhet att väl råda öfver sig och andra, samt prof på egande skicklighet i det yrke, hvarå burskap sökes, såsom utgörande en nödvändig garanti för eget fortfarande bestånd och allmänhetens belåtenhet, denna skicklighet må vara vunnen, när, hvarest och på huru kort lid sorn helst,endast den består vid ådagaläggandet af det prof, som Borgare-Ståndet i sina underdåniga förslag ansett böra ega rum;” ”Att genom antagandet af de utaf Stånden aflemnade förslag skall ingen medborgares naturliga rätt blifva förnärmad, men sansad frihet och allmän säkerhet i näringsväg befordras och derigenom det onda afhjelpas, hvaröfver Städernas Borgerskap nu allmänneligen klagar;’’ ”Att Kongl. Maj:t värdes skänka
Det torde således vara rättast af Bevillnings-U-tskoltet att endast uppgöra grunderna för bevillningen, för att af Ständerne få godkända och alt ziffran af bevillningsbeloppet icke fastställes förr, än Rikets Ständer bestämt statens alla utgifter. 2:o Det bör väl få anses sora gifvet, alt allmänna bidrag måste innefatta det dubbla ändamålet, dels att freda och skydda samhället mot yttre och inre våld och bibehålla allmän ordning, dels att medelst de allmänna ulskylderne vidtaga sådana åtgärder, som för landet kunna befordra och öka allmänt välstånd, trefnad och belåtenhet. Uti Sverige har hittills nästan endast det förra åtnjutit statens uppmärksamhet och omhägnad; hvaremot det senare ändamålet blifvit hittills ganska mycket försummadt. Följden har deraf också blifvit, hvad nästan alltid uppkommer med ensidiga beslut, att hvad man möjligen kan vinna i ena fallet, nästan alltid förloras dubbelt i andra hänseenden. Betraktar man de förhållanden, sorn inom Sverige uppstått under det nu rådande allmänna fredslugnet, finner man visserligen, att landet tilltagit betydligt i folkmängd, upplysning, vetenskaper och konst, samt att productionen af Iandoch stadsmanna-alster blifvit ökad. Men deremot har under samma tid en vida större och betänkligare tillväxt skett uti antal af brottslingar och fattigpersonal; hvilket emedlertid är för allmänt kändt att behöfva ingå i någon bevisning om tillvaron af detta sorgliga förhållande. Då deremot tankarna synas vara mycket olika, både om hufvudsakligaste orsakerne till det i senare tider så betydligt tilltagande antalet af brott, fattigdom och sedeslöshet, äfvensom om medlen att söka 44 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, IV-o 12. hindra och förekomma dess vidare utveckling och tillväxt, torde jag i denna reservation få uppgifva åtminstone en ganska verkande orsak härtill, äfvensom inedlet att hota det onda.
Volöntärerne, afsedde att utgöra en rekryterings-cadre för befälet, befordras efter uppfyllandet af dc vilkor, som för olika befordran ofvan finnes föreskrifvet, lill vice-korporaler, horporaler och underofficerare utöfver stat, med bibehållande af volontär-lönen, samt tjenstgöra uti nämnde befattningar under de årliga sommaröfningarne. Volontär, som blifvit befordrad, eger, då ledighet vid brigaden inträffar, inom den grad han innehar, att, på derom gjord begäran, blifva föreslagen till ordinarie befattning. Deremot kan Volontär, som visar sig sakna de för befordran nödige egenskaper, af Brigad-chefen afskedas på kompani-chefens förutgående motiverade oj Den utsträckning af korpornl-kandidaturen, som bär ofvan blifvit gjord, är af bogsta noden, så framt det skall blifva möjligt att, som sig bör, tillsätta de maktpåliggande korporalsbefattningarne samt komma i tillfälle att rättvist bemärka dugligheten. Hvad åter de ständige korporals-rotarne angår, så äro de lika nödvändiga, dels oni hvad antydt blifvit skall kunna fullgöras, dels för alt tjenstgöringen på roten skall med vederbörlig ordning och noggrannhet kunna handhafva?. t) Härigenom är ali anledn. till klander å l nstoch rotehållarnes sida förebyggd, ty att vilja medgifva dem rättighet att kunna förhindra den befordran, hvaraf roleknekten gjort sig förtjent, vore detsamma, sorn att medgifva dem .samma rättighet öfver honom, som de ega öfver sina dragare. i Den 7 December. 79 anmälan. Volonlärer erhålla äfven afsked, då de sådant sjelfve åstunda. Andre Bataljons-adjutantsoch våbels-beställningarne tillsättas endast genom transport inom brigaden, från innehafvande kompaniadjutants befattning. Underofficersoch korporals vederlikar af stående härens ickestridande del antagas antingen direkte till dessa befattningar, eller ock befordras de härtill.
R:dr, att utgå med -J till hvartdera länet; att premier endast måtte tillkomma åboer å kronooch kronoskatte-hemman; samt att 12 sk. b:ko måtte bestämmas såsom premium »för hvarje med åsyftad verkan verkstäldt skott för sprängning af sådana stenar, som icke äro hälleberg»; och hafva Riksdagsfullmäktige Per Benjaminsson och Johs Andersson från Elfsborgs län, jemte det de förmält sig instämma i berörda motion, yrkat, att så beskaffade premier jemväl måtte tilldelas dylika hemmans-innehafvare inom rikets öfriga provinser.; af Riksdagsfullmäktigen Gustaf Jonsson från Kalmar län, som, framhållande nyttan af stengärdes-gärdar, föreslagit, att Rikets Ständer, till uppmuntran af dylik Bih. till R. St. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 23 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande Al 122. stängsels anläggning, måtte anvisa medel och att detta statsbidrag måtte beräknas till l R:dr R:mt per famn för mur, som i grunden innehölle 10 qvarter i bredd och vore 10 qvarter hög. samt i proportion derefter för mur af större eller mindre omfång. Dessa motioner har Utskottet tagit i öfvervägande; men då Utskottet anser Staten icke böra betungas med utgifter till understöd för sådana företag, som iiro af helt och hållet enskild natur och deraf endast den enskilde kan hemta fördel, hemställer Utskottet, att förevarande 3:ne motioner må lemnäs utan afseende. 2-5.
Friherre Rosen, Otto RreZric, förmälde, det enffildta angelägna ärender hindrade honom at länge wid Riksdagen uppehålla sig, at han wäl ej wille undandraga sig, at sä länge han här wistas deltaga i Stats-Uttskottets göromål, men dock nu borde tilkännagifwa, at harr ej länge dermed kunde fortfara. Friherre ak ^Vetterstedt, Oustak, hade genom ffrifwelse til Herr Grefwen och LandLmarskalken anmält, at dä han blifwit förordnad at tils widare förwalta Hof-Lantxlers-^lmbetet, trodde ban, i öfwerensstämmelse med den förklaring ätskillige af L-tats Rädets Ledamöter förut afgifwit, sig wara förbunden, at medan hans Riksdagsmanna rätt hwilar, afsäga sig Ständets förtroende at wara Ledamot af Statsutskottet. Anmältes det Herr krskenlljelm, som erhällit befallning at wid sia tjenst sig infinna, aflagt sig at wara Ledamot r Bewillnings-Utskottet; hwarwid och dä Herr Oeäersteät, .sokn, tilkännagaf, dek sedan Herr LrLllelilljslm förut derom underrättat Liectoi-erne, hade de§e Herrar redan hans rum upfyldt. Blef Riectorernas wallista framlemnad och öpnad, dä i Herr LrLKsnhjeiws ställe befanns wara wald: Den iZ Juni. Herr "Von lörne, Stallmästare. ^usteraäss följande: Utdrag af Lrowcollst bällit i H-glofl.
Kock Obekant James Writtel ... Anders Bergman O. A. Jensen L. P. Andren ... {Fartyget lastadt med bomull och färgträd. Hela besättningen omkom, j Strandade vid Otterön, men bergades med till \ hjelp af fiskare efter 5 timmar. tStrandade vid Winga med last af hvete och j pipstaf. En del af lasten bergad. Strandade vid Duskär med last af salt och syrup. Strandade vid Bullskären med barlast. Strandade vid Pinö, lastad med korn och smör. Strandade vid Känsholmen med barlast. Strandade och sjönk vid Väderöarne. [Fartyget lastadt med stenkoj. Skepparen och 3 man af besättningen drunknade. Fartyget lastadt med spanmål. 13 man af besättningen omkommo. "Fartyget lastadt med kol, som till en del bergades, jemte besättningen. Fartyget barlastadt. Besättningen bergades. fFartyget lastadt med stål, träd och hafre. Be( sättningen omkom. En del af lasten bergad. [Besättningen omkom. En del af lasten, bestål ende af plaukor, samt vraket bergadt. lEn man af besättningen omkom. Vraket och [ lasten, hafre, bergade. Fartyget med last såldt å auktion. En del inventarier bergade. Lasten bergad. Fartyget såldt å auktion. C Besättningen räddad. Lasten, 16 oxar, drunk( nåd, men sedermera upptagen. Fartyget lastadt med matvaror. En del af inveutarierne bergad. fFartyget lastadt med smideskol, öfversegladt. \ Besättningen räddad. Sjunkit på 14 famnars vatten. C En del af lasten och inventarierne bergade. 1 Fartyget såldt å auktion. ) Besättningen, jemte inventarier och en obetyd\ lig del af lasten, bergad. Fartyget, öfvergifvet af besättningen, sjönk. jHela besättningen drunknade.
Tschernin såg, hur hon bekämpade sig för att icke utropa: » Din skurk! » » Och jag kunde inbilla mig, att hon älskar mig! » tänkte han, våldsamt beherskande sig för att icke brista i gråt. » Jag måste fortsätta tili slut, » beslöt han. » Ja, vi äro ruinerade. Förr skulle jag haft nog energi att åter ordna allt. J a g skulle med förtviflans mod ha hängifvit mig åt arbetet i det medvetandet, att man ej behöfver frukta ruin, då man redan hemfallit däråt. J a g skulle åter ha rest mig och kommit på fötterna, stadigare kanske än någonsin förut ... » » Och hvarför inte n u? » Hon andades ut. Hennes blick blef outhärdligt skarp. » Nej, inte n u. Förr var jag stark. Nu är jag trött, trött, emedan jag ej längre tror på din kärlek: hvarför skulle jag utmatta mig med öfvernaturliga ansträngningar, då jag ej mer har någon glädje af lifvet ... » » Ack, min kärlek! Hvad betyder den i ett sådant ögonblick! Nu är icke tiden att tala om den! » utropade Alexandra hårdt, men fattade sig genast: » nej, f ö r l å t. Du har gjort mig utom mig, jag är alldeles förvirrad. hvad är det för infall af dig ... J a g älskar dig ju mer än allt i världen. Du förstår dig på allt, du är så förståndig! Rädda mig, rädda oss från fattigdomen! J a g äl» Tag pengarne! » ropade han ursinnig och skar dig, ja, jag älskar dig. Hur skall stötte henne ifrån sig, » tag pengarne, du jag bara kunna bevisa dig d e t. » Hon ville till och med omfamna honom. docka! Tag dem i dubbelt, tredubbelt belopp! Tschernin sköt henne ifrån sig — försiktigt, Du har rätt att fordra millioner för din skönty han fruktade, att hans hand skulle knyta het! Af sådana som dig mottager man inga sig till ett slag, som kunde fälla henne till gåfvor ... » Men plötsligt skakades hans kropp af snyftgolfvet.