Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erkännande fördelarne af den förenkling utaf taxan, som uppkommer dels derigenom, att denna fördelas i två tariffer, den ena för inkommande och den andra för utgående varor, dels ock genom uteslutande ur dessa tariffer af de artiklar, hvilka vid ineller utförsel äro från tull befriade, med i stället upprättad serskild förteckning öfver de förra och anmärkning vid slutet af utförselstariffen, att tullfriheten eger rum för alla i densamma ej förekommande och med afgift belagda varor, hafva Rikets Ständer godkändt denna af E. K. M. gillade förändring i tulltaxans förm. I afseende å de speciela tullsbestämmelserna hafva Rikets Ständer, i nära öfverensstämmelse med E. K. M:s nådiga förslag, dels medgifvit tullfrihet vid ineller utförsel för flera artiklar, hvilka hittills lemnat ringa inkomst, dels nedsatt gällande införselstull för åtskilliga lå- och herednings-ämnen för 456 Expeditions-Utskoltets Förslag lill und. Skrifvelse> xV.-o 212. näringame och konstfliten, hvarvid dock artiklarne oberedda hudar och skinn, lin, stål, ull och några andra, sorn i det nådiga förslaget blifvit upptagne under nämnda kathegori, funnits dels böra bibehållas vid hittills stadgade afgifter, dels icke tåla så betydlig nedsättning, som E. K. M. i nåder föreslagit, äfvensom Rikets Ständer för artiklarne fläsk, kött, saltadt, torkadt eller rökt; ost och smör beslutat någon förhöjning i de införselsafgifter, det nådiga förslaget innehåller, samt för artiklarne kreatur och spanmål bibehållit nu gällande afgifter.
Remitterades till Stats-Utskottet nedannämnda Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående öfverlåtande till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Umeå med tomt; Prot.-Vtdrag den 11 November 1865. 23 2:o angående öfverlåtande till Jemtlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Östersund; 3:o angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden vid Hernösand med tomt; 4:o angående öfverlåtande till Wester-Norrlands läns innevånare af gamla kronohäktesbyggnaden vid Sundsvall med tomt; 5:o angående upplåtelse af f. d. pipare-bostället Bränn Arby vid Södermanlands regemente, för uppförande af skolhus åt Wansö församling; 6:o angående befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon M 1 i Jemtlands län; 7:o angående arméens pensionering; 8:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m. J. G. Lyström; 9:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Förste Bataljons-läkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger; 10:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för f, d. Kapitenen vid Göta Artilleri-regemente, Nicolas Christiernin von Hess; 1 l:o angående pension på Allmänna Indragningsstaten för Regements-stall mästaren vid Lif-regementets Husar-korps, Ryttmästaren i arméen m. m. Mathias Leijon; S2:o angående pension å Allmänna Indragningsstaten för Krigsrådet m. m.
Betänkande, i anledning af väckt motion om tillägg till y §. i 5g Cap. Missgernings-Balken. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har lill Lag-Ulskoltet hänvisat ett af Herr Friherre Cederström^ Anders, afgifvet anförande, hvaruti anmäi kes, att 5p Cap. Missgernings-Balken ej omnämner, bland lägersmål i förbudna leder, de fall, att mor och dotter lägras af samma person, eller att samma qvinna lägras af fader och son, hvilket förorsakade villrådighet hos domaren, huruvida så beskaffade förseelser borde anses och bedömas såsom blodska msbrolt eller såsom enkelt lägersmål. Enär nämnde Capitels 7 §. stadgar, att den, sorn lägrar broders enka eller två systrar, eller om qvinna lägras af sin aflidne mans broder, aflidne systers man eller två bröden, blifver straffet 24 dagars fängelse vid vatten och bröd., eller 32 pär spö för mannen och 24 pär ris för qvinnan; samt Kongl. Brefvet den i5 Februari 1758 föreskrifver högsta kroppsplikt för den, som, efter det han för lägersmål uti de i denna §. utsatta leder blifvit straffad, andra gången sig dermed förbryler; så ansåg motionären, att, högsta kroppsplikt äfven borde ådömas den, som lägrar moder och dotter, eller qvinna, som lägras af fader och son; hvadan motionären föreslog, att berörde §. måtte i dess början erhålla följande tillägg: ”Lägrar man moder och dotter, eller lägras qvinna al fader och son, straffes den sig således förbrutit, mannen med 40 par spö eller en månads fängelse vid vatten och bröd, och qvinnan med 3o par ris eller fängelse, som sagdt är. Lägrar man sin broders enka” etc. till §:s slut. Utskottet, som tagit denna framställning i Öfvervägande, får vördsamt anföra, att de i motionen afsedda fall, alt någon lägrar moder och dotter eller att qvinna lägras af fader och son, icke äro uti lagen upptagne, äfvensom de ej eller fått ett rum i förslaget lill ny straff-lag.
Kammar-Rätten, efter jemförelse af desse summariske Räkningar med de till Kongl. K ammar-ColIegium ingående Hufvucl-Räkenskaper, afgifvit anmärkningar öfver de många skiljaktigheter, som dervid befunnits, hvarjemte Kongl. Kammar-Rätten tillkännagifvit, att sådane olikheter alltid blifva oundvikelige, så länge de Summariske Räkningarne, såsom föreskrifvet Revisorers Berättelse. 773 är, skola afslutas med April månad, då deremot Hufvud-Räkenskaperiie gå till den 1 September hvarje år: hvilken omständighet af Lands-Contoiren, uti deras, öfver sådane anmärkningar infordrade förklaringar, uppgifvits såsom skäl till de befunne olikheterne emellan de Sammariskeoch Hufvud-Räkenskaperne. I betraktande häraf: och då erfarenheten sålunda visat, att olikheten i tiden för afslutande af de summarisken Räkningarne, samt Lands-Boken föranledt till sådane skiljaktigheter emellan desse Räkenskaper, att anmärkningar emot de först afslutade eller summariske Räkningarne, samt i följd deraf uppkommen vidlyftig skriftvexling, varit oundvikelige, innan nödig rättelse kunnat vinnas, samt desse olägenheter synas oss lättast kunna förekommas derigenom, att samma tid för afslutande af desse Räkenskaper fastställdes, och likstämmighet i RedogörelseVerket sålunda beredes; Alltså och med anledning jemväl af hvad utaf vederbörande •blifvit tillstyrkt, håfve vi ansett oss böra hos Rikets Ständer vördsammeligen hemställa, att samma tid, sora. för Hufvud-Räkenskapernes afslutande är föreskrifven , eller den 1 September hvarje år, må äfven bestämmas för afslutandet af de årlige till RiksgäldsContoiret, afgifvande summariske Räkningarne.
Beträffande en mera enkel och ändamålsenlig uppställning af riks-hufvudboken, hafva Rikets Ständers åren 1845 och 1847 församlade revisorer gjort åtskilliga framställningar och förslag, äfvensom revisorerne, i samman hang härmed, behandlat frågan om grundeller reservfonden, hvars inrymmande uti ett serskildt konto i riks-hufvudboken Rikets Ständer i underd. skrifvelse af den 5 April 1845 ansett erforderligt; och kunna de i berörda hänseenden väckta frågor sammanföras under följande hufvudpunkter, nemligen: A. ) Om förändring uti nu gällande system för konto-uppställningen i riks-hufvudboken, då de för närvarande, under gemensam benämning: statsmedel, inbegripne serskilda fonder tillika borde hvardera erhålla sitt konto; B.) ingående sättet för dessa fonders inbördes begränsning, samt serskildt rörande hvad som i allmänhet bör anses tillhöra grundfonden; C.) Hvilkendera fonden bör uti riks-hufvudbokens kapital-konto iarf mmas, ordinarie stats-reglerings-fonden eller grundfonden; och ]).) Upprättande af riks-hufvudbok efter ny förbättrad plan; hvilka ämnens slutliga afgörande Rikets Ständer funnit vara af vigt, så väl för erhållande af en större fullständighet i riks-bokslutet, som för möjligheten att på fasta principer grunda en ny riks-hufvudbok. Å.) I frågan om ett förändradt system för konto-uppställningen i riks hufvudboken är uti 1845 års revisions-berättelse anfördt, hurusom, vid granskning af den redovisning, riks-hufvudboken innehåller öfver de serskilda fonder och medel, hvilka ingå under statsverkets förvaltning, revisorerne funnit det sätt, som härvid begagnas, mindre ändamålsenligt, enär, elter revisorernes tanka, riks-hufvudboken borde för hvarje fond ega ett serskildt konto, der fondens hela ställning för året funnes framställd och utredd, i stället att, såsom nu egde runi, upptaga kon ti för vissa kathegorier, hvilka voro ge - 390 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Dom5 Siå bör detta stadgande, som leder till ord* ning och skick, blifva oförändradt och i sednare afseendet ensidigt ej upphäfvas.” ”Hvad slutligen angår befaradt lidande för medellösa Parter, som försumma att lösa öina handlingar, så emedan desse gratis skola utlemnas och ingen bättre kan känna personers förmögenhet, än just Domaren i orten, tror jag att detta lidande icke är att befara vid HäradsRätterne, för hvars expeditioners försummade lösen få exempel af fängelsestraff lära gifvas.” ^tgai års ExpeditionsTaxa har icke npphäfvit något stadgande i ofvanberörd© af 2,4 Gapitlet PåättegåcgsBalken, och på enahanda grunder sorn jag ansett att 5 §. hör blifva oförändrad i hvad den rörer inställelse och lösen vid HäradsRätten , tillStyrker jag äfven att både 5 och 7 §($• blifva det i hvad de röra samma fråga vid KärnnärsRätt och RådstufvuRätt, der Kämcärs*. Rätt ej är,” Lagutskottets Betänkande». 9 ”1 öfrigt delar jag Utskottets mening.’’ Ut Supra. Ex Protocollo jfoh, Jac. Kleman, N:o 2. Betänkande i anledning af Herr Pro* sten Jacob Hagbergs Memorial ani närmare bestämmande af den tid, inom hvilken hinder för lysning och hgtenshap bör anmälas och styrkas. Af stadgandet nti Kongl. Majus Kådiga Bref den 26 Oktober 1791: att deri som ägtenskap bygga vili, men om sin hinderslöshet icke kan, enligt 15 Capitlet ig §. KyrkoLagen , uppte tillförlåtliga och säkra bevis , må sitt förehafvande uti Inrikes Tidningen kungöra med anvisning hos hvil* kan Prest den sig anmäla bör, som det tilltänkta ägtenskapet hindra vill, inom en tid af tre till sex månader för den, som icke utom Riket vistats; har Herr Prosten Jacob Hagberg , uti till Högv.
Truls satt timme efter timme och brände af behof att komma henne nära; men han hade hela tiden på förnimmelsen, att hon hörde samman med de andra två och att de tre bildade ett helt, som han enligt en tyst instinkt hölls utanför. Hanna från Grödinge var en stor, stark flicka framemot de trettio, med rika, vackra former, ett par blanka bruna ögon samt ett drag kring munnen, hvilket gaf hela ansigtet dess uttryck, – ett moquant drag. Bengt satt som en blyg ung flicka framför henne, och Hanna tog emot alla hans tusen små innerliga och förlägna presenter med en erkännsam välvilja; och systern satt såsom en bild af den allt för uppenbart medvetna diskretionen. Alltsammans retade Truls, och han fann det hela komiskt; han begynte bli ironisk, och Hanna reagerade ögonblickligen, såsom hvarje kvinna instinktivt reagerar dervidlag, medan det moquanta draget kring hennes mun gick allt mer öfver i förnärmelse. Truls led derunder, men kunde ingen utväg finna; Bengt såg ogillande och ledsen ut, och hans syster log likgiltigt. I solnedgången följde de Hanna på väg hem; det var ett långt stycke, som tog tid, och när de båda syskonen och Truls vände tillbaka, var det fullt augustimånsken. Den skånska slättsommarnattens veka drömmande stämning hade kommit upp i dem, och de gingo alla tre mestadels tysta, Bengt med blicken rakt ut i månskenet, mättad af detta, speglande det i en glans full af stor, djup, dunkel mening, systern rak och orörlig som en staty, med den hvita sjalen svept kring skuldrorna och den fina ansigtsprofilen dragen mot den ljusa fonden. Bakom dem sjöng Östersjön i aftondyning, monotont och svårmodigt – som sjelfva månskenet, hvilket äfven det begynte dyna till höstens hvila efter sommarnätternas skälfvande oro. «Jag vet icke, hvad det är,» sade Bengt, när han gick ensam med Truls, följande denne på väg hem, – och hans ansigte såg ut, som redes hans själ af en mara – «det är något hos våra flickor, som man inte kan få väck.
Amen;» 5:0 att i det stycke, hvaruti aflösningen meddelas, borde göras följande för ändring: »din synd bekänt och afbedit samt bättring utlofvat; så förkunnar och tillsäger jag dig, att du är ånyo upptagen i vårs Herras Jesu Christi församling, och således eger tillträde till alla dess härliga förmåner. Herren förläne dig nåd att dem till din själs salighet» o. s. v.; 6 o att de längre ned förekommande orden: »gack i frid och synda icke härefter skulle här borttagas; samt slutligen 7:o att etter förmaningsstycket borde tilläggas ännu ett stycke, så lydande: »Slutligen läser Presten öfver den återupptagne: Herren välsigne dig, och bevare dig: Herren upplyse sitt ansigte öfver dig, och vare dig nådig: Herren vände sitt ansigte till dig, och gifve dig en evig frid. I Guds, Fadrens och Sonens och den Heliga Andas, namn. Amen.» 12 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och, Ekon.-Utskottets Memorial N:o iO. Vid berörde förhållande åligger det Utskottet att söka sammanjemka de skiljaktigheter, hvilka uppstått i fråga om antagande af nytt ritual för den enskilda skrift, sora enligt Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 eger rum. Af de utaf Preste-Ståndet vidtagna redaktionsförändringar uti Kommitterades förslag stå de i första punkten här ofvan omförmälda i nödvändigt samband med kapitlets förändrade öfverskrift, och måste af sådan anledning tillstyrkas.
Då är du icke längre blott och bart en sinnebild af Rom utan af hela den mänskliga odling, som bygger sitt himmelstorn fientligt förskansadt åt alla sidor, med grafvar och fängelser i källrarna och ljusa arkader därofvan; men öfverst är hufvudet, förnuftet, keruben, som, utan saknad för den mull, hvilken stöder hans fot, redan höjer sig för att taga ut språnget. Några månader än – och Ängelsborgens tolfslag ropa sitt farväl till det århundrade, som var vårt, till Austerlitz’ sol och till den hvitskäggige gamle, som vid arbetslampan stilla hopfogade länkarna i sin härstamningslära. Hur måste icke gräset den natten skälfva på grafvarna och hur mången ännu lefvande måste icke stänga sig inne i mörker och ensamhet för att hålla ransakning med sig själf! Likväl bebåda de tolfslagen, att vi tillryggalagt ännu ett steg på den långa trappan uppåt, och öfver hela jorden borde hvarje lyckligt hem den natten pryda sig med ljus och grönt. I min dröm vill jag föreställa mig att unga kvinnor, som ännu icke blifvit mödrar, den natten församlas på Ängelsborgen för att hälsa gryningen med palmkvistar och hosiannarop. Jag ser dem stiga allt högre och högre, från dörr till dörr, från trappa till trappa, och slutligen inbränna på kerubens svärd detta språk: Det finns ingen idealitet så hög, att hon icke blir ett mänskligt mål i samma stund hon kan tänkas. AKADEMISTEN OCH HANS SKYDDSLING. HÖGT uppe i ett fönster vid Boulevard S:t Michel satt en hvithårig gammal akademist och samtalade med en ung musiker, hvilkens långa rock med de korta ärmarna tycktes urvuxen eller lånad. – Min kära gosse – sade akademisten och plirade mot solen, medan han bortryckte några torra löf från fönsterkrukornas murgröna, som på snören och pinnar klättrade ända upp mot taket. – Du säger, att du blef uthvisslad när du föredrog ditt stycke, och nu vill du att jag med mitt namn skall fälla några ord för dig i tidningarna. För några år sedan skulle du kanske ännu ha kunnat narra mig därtill ...
Ilning s-reglemente och reglemente för ordnandet af dea militära sjukvärden, samt för fullbordandel af den påbörjade men a/brutna militär-författningssamlingen; och för hvilka arbetens utgifning kostnaden måtte blifva bestridd al 4:de Hufvud-titelns anslag för oförutsedda behof, hvilket svnles vara afsedt för ulgilter al denna art; och har motionären, till stöd för sina yrkanden, anfört, ”att inom ingen samhällsställning vöre bristen af ändamålsenliga, noggranna, fullständiga och i allo tillräckliga lagar, reglementen och föreskrifter mera känbar, än inom krigaryrket: att saknaden af sådana allmänna föreskrifter kunde medföra de menligaste följ der under de lika opåtänkta sorn olikartade tillfällen, då de gjordes af nöden, synnerligast som på deras tillvaro berodde hvad som utgjorde det nödvändiga och enda medlet för vidmakthållandet af en med belsosamma frukter förenad krigslydnad och ett icke förslafvande samband emellan hvarje länk i den militära hierarkien ; att Statens oeltergifliga pligt vore, att gällande föreskrifter samlas och hållas tillgänglige för dem, som hafva sig förvaltningsbestyr anförtrodde, emedan Staten i annat fall icke kunde, utan att begå stor obillighet, fordra att gällande stadgar städse efterlefvas; att elt halfgjordt arbete vore till ingen nytta ocb att allenast ett fullbordadt kan motsvara den förväntan, som lästats vid lörsta lanken derpå; samt slutligen att, för åstadkommandet af den så angeläget varande tjenstbarheten, bemödandet alt förskaffa ett nödtorftigt uppehälle Bih. till II. St.
De till fängelfe för lifStiDett eller mijj tib DömDa per> fonér, f>roilFaé antal fänDigt tilltagit, utan i affeenDe å Dem, font i fafnab af laga förfmar noarit å allmänna arbetöinrättntngarne intagne eller voiD frono»arbetéforpfen anftdUDe. ©ammanräfnaDe antalet af De(ia fifnämnDc uppgicf till 2,173 roiD 1841 årS odj till 2,612 per* fonér roiD 1844 års flut, men mar roiD 1847 årS början minffaDt till 2,182, af Ijmilfa 1,441 til!l)örDe Frono*arbetSforpfett. ©eriblanD räfnabeS 200 eller nära i:Del till för fia eller folDat*Fla^en; ocl) icfe minDre än 182 eller i:De( moro frimillige, font i forpfen åter tnträDt, feDan $ongl. 3ftaj:t, på $ångmårbS»©tt)relfenS unDerDåniga [jernfällan, i nåDer tillåtit, att De, font från forpfen blifmit affebaDe, ftngo Der fåfont frimillige emottagaS, Da De moro i fafnaD af tillfälle, att eljeft på lofligt fätt minna filt utfontf. Utom
Fredric Bogislaus, den n dennes e. m„. på bordet lagde anförande, rörande anmaning till Banco-Utskottet,. att skyndsamligen inkomma med utlåtande om vexlingstiderfä utsättande till den i instundande Julii; jemte, de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttlanden; Lag-Utskottet Kongl'. Mäj:ts den 8 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående det vid sista Riksdag framställda, förslag till enny Stängsel-förordning. S._ JÉ>. Biföllos Stats-Utskottets den 11, dennes e., m. på bordet lagda Utlåtanden och Memorial.": N:o 12, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om afskrifning af en i Salpeter-fondens räkenskaper balancerad summa, utgifven. såsom lån till Carl Gustafs' Stads Gevärs-Fäctori,. N:o i3, i frågan om eftergift af ett Danaarf till Piteå Stad, N:o i4, i anledning af Arrendatorns af Svartsjö kungsgård, f. d. Gross. handlanden Weners ansökning om. nedsättning i: arrendet,. N:o i5, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, i fragen orri sökt eftergift af Öfver-lnspectoren Rorgbs Sterbljus-delegare ådömde anmärknings-medel, N:o 17, om ytterligare tillökning i Utskottets betjening. S.. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Bevillnihgs-Uiskottets, den 1 1 dennes e, m., på bordet lagde Memorial, om antagande af‘3:ne Cancellister Hitöfver den i Riksdags-Ordningens ^4 §• bestämde personal. S, D. Godkände Ridderskapet och. Adeln Lag-Utskottets den r 1 den Fröt.
N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 5 riga jord, som tjensteinnehafvärne för närvarande endast tillsvidare egde disponera; hvarförutan, i fråga om längre tjenstledighet, svårigheter skulle uppstå vid tillämpningen af gifna föreskrifter rörande afstående af en del utaf löneförmånerna; i anseende hvartill Styrelsen i underdånighet afstyrkt den af Rikets Ständer i detta hänseende ifrågasatta förändring. Hans Excellens hemställde med afseende å de öfvervägande olägenheter, hvilka sålunda syntes blifva en följd af bifall till Rikets Ständers härutinnan gjorda framställning, att densamma ej måtte till någon Kongl. Maj:ts åtgärd föranleda, men att Fångvårdsstyrelsens i ämnet aflåtna skrifvelse med bilagor skulle, jemte öfriga till hufvudtitelns reglering hörande handlingar, till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnas. Derest dessa framställningar bifölles, komme Staten i hvad den rörer det bestämda fångvårdsanslaget att förete följande förändringar: derutur skulle komma att utgå personela arfvoden till Fångvårds-styrelsens Registrator, Kammarförvandt och förste Revisor å 300 R:dr 900. — arfvoden till befälet vid 5:te kronoarbets-kompaniet 3,187: 50. nedsättning i arfvodet till en Kompani Chef 200. — arfvode till en Predikant vid 10:de och ll:te kronoarbets-kompani erna 750. — samt arfvode till en Predikant vid Sundsvalls kronohäkte 250. — 5 287: 50. hvaremot förhöjning skulle ske i lönen lör Fångvårds-styrelsens Registrator och Kammarförvandt å 300 R:dr 600. — arfvode till en Subaltern Officerare vid 11:te kronoarbets-kompaniet 787: 50. löner till
Följden af att beträda den väg, Utskottet i sitt sednare betänkande föreslagit, skaij blifva den, att makar, som af otålighet och ofördragsamhet eller af andra lättsin_ Lag-Utskottets Utlåtande JV~‘ 48. 7 niga och omoraliska grunder vilja slita äktenskapets heliga band, behöfva, för att vinna sitt syftemål, blott tillställa oenighctsuppträden i vittnens närvaro, hvarefter, sedan saken blifvit till domstol instämd och juridisk bevisning åstadkommen, den åsyftade äktenskapsskilnaden mäste af domstol ådöinas. En sådan lek med den sedliga, institution, som är grund för familjen och samhället, är ej allenast vidrig ur religiös och sedlig synpunkt, utan skall ock återfalla på samhället sjelft, emedan den skall leda derhän, att äktenskapen skola lika lättsinnigt ingås, som upplösas. Väl har Utskottet velat i hänseende till äktenskapsskilnadsmålen förvandla våra domstolar till själavärdsinstitutioner, som skulle ransaka och döma öfver makarnas sinnesart; men olämpligheten och omöjligheten häraf är för alla uppenbar. På grund häraf mäste jag ogilla Utskottets lagstiftning i förevarande betänkande.” af Herr Prosten Rabe: ”1 egenskap af suppleant deltog jag med min röst i det beslut, Utskottet fattade, då denna fråga förra gången förevar, eller det att till Rikets Ständer hemställa, det måtte ifrågavarande motion icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I samma egenskap har jag närvarit, då målet på grund af äterremisser i Utskottet ånyo förekom, och då, genomen omkastning i åsigter hos ett par af dess ledamöter, en motsatt mening gjorde sig gällande, till följd hvaraf Utskottets pluralitet fattade ett beslut, som, så vidt jag kan inse, icke af motionen påkallades, att nemligen sjelft uppgöra ett förslag till lagförändring i detta hänseende.
Tab. Litt. n. För Stads-Nämndens inkomster och utgifter under år 1860 redovisar nedanstående öfversigt tab. Litt. N. Tab. Litt. N. Stads-Nämndens inkomster och utgifter år 1860. Inkomster: R:dr. öre. Utgifter: R:dr. öre. Statsanslag till läkare ocb medikamenter 3,141 25 Till de särskilda församlingarnes Fattigvårds-styrelser för fattigAllmän fattigförsörjnings-afgift, utgörande 75 öre af hvarje manvårdens besörjande m. m 75,515 18 talsskrifven person, som fyllt 18 år, och 85 öre på Riksda» Allmänna Barnhuset för inlösen derå af 64 barn lern af de skattskyldiges bevillning till staten enligt Bevillå 150 R:dr 9,600: — nings-Förordningens 2:dra Artikel 295,011 12 » särskilda bidrag för enahanda ändamål 2,708: — *) Häruti inberäknade 15 lijon, som åtnjuta underhåll från en af framlidne Hans Excellens C. De Géer donerad fond och åt hvilka församlingen endast upplåter husrum. Stockholms stad. Vid årets slut uppgingo Stads-Nämndens tillgångar i kontanta medel, fordringar, fastigheter, inventarier m. rn. till 761,179: 17. Skulder 245,825: 35. hvadan behållningen utgjorde R:dr R:mt 515,353: 82.