Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
" Herr Grefwe» och LandtMarskalken gjorde proposition i likhet med Grefwe De la (larcUes rilstyrkan, hwilken ' , Bifölls, Widare proj-onsracis r r 8. a ndtma r. ska! ken ^ ät Dä bägge sa wäl maximi som minimi dariKsrnö, blifwit uträknade efter en Bewillnings-Lumw^ af s.OOO/000 N:d», mätte dessa laritler fastställas meh Sjette Bandet. N:o Z4» zzv Den 9 Mars. e. m. den förändring, at sedan Riksens Stander nu bewiljat 2,5OO,OOo N:d., desamme, i mon af denna tilökning, macke komma at xro^ortionelt förhöjas. Ropades Ja; men Friherre LsäerLtröm, wille at i anledning af kl-rximi-I^KeHen, och innan den ftadfastades, upmärksamher mäste fästas pä den af Assessor Qglln, j detz ifrän Borgare-Ständer comlnuincm-iäe Memorial, gjorda anmärkning rörande Kopparens taxeckiiF, han frägade derföre, om i U.stottets iLböil någon skillnad wore gjord i vrrxerinZeu för smidd eller gäcad Koppar. Grefwe ve Ig. 6Äräieuplyste,atfragaderom i Bewilinings-Utskottet warit wäckt, men at Lerwarande Ledamöter, som känt saken, ansett en sadan stillnad onödig. Ester nägvn stunds wästing af inwändningar, Kedgaf Friherre L^Usrgtrölu, at lUgeHen mätte gillas, men önstade, ar för sin del i protokollet fä re5ervLrg sig, at Stander ej ester erhallna blott enssilda uplysningar om Utskottets tankar, utan ymrsigare derifrän inhämtadt yttrande, bordt öfwer denna fräga fatta sir beslut. fusteraäss följande:
i händelse icke Ständerna begära prolongation, kari för mig icke blifva anleda, alt uppdraga åt Hr Gr. 6, Landtm, ätt jemte öfriga Hrr Talmän begära en sådan prolongation. Öfvertygad, att K. M. ager rätt att af talmännen begära samt att talmännen äro skyldiga alt lefnna underrättelser om riksdagsärendernas fortgång, kao jag ej föreställa mig annat, än att K. M. erhåller noggranna underrättelser otn det skick, hvari dessa äreoder sig, befinna, och med afseende derpå pröfvar K. M., huruvida roed Rikets väl är förenligt att afsluta riksdagen, hvarefter icke en enda dags uppskof bör begäras. Deremot tror jag på andra sidan, att, i den stund riksdagsärenderna enligt 81 § Riksd.Qrdn. fulländade äro, framställning derom af talmännen i hvarje Ständ bör göras, och att de höra erhålla uppdrag alt hos K. M. anhålla 0111 riksdagens aflysaade och Ständernas uppkallande på rikssalen. Frih., von Schulzenheim: Det är ganska obehagligt att ytterligare nödgas uppehålla R. o. Ad. nied denria fråga; rhen jag anhåller dock, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. göra en framställning i enlighet fried hvad Gr. Horn föreslagit. Dertill torde R. o. Ad. vara benäget att lemna sitt bifall, och jag anser nödvändigt, att en sådan communication sker före d. 20 dennes, emedan K. M. eljest blir i fullkomlig okunnighet om riksdagsärendernas fortgång och troligen later afblåsa riksdagen. Också torde Gr. Horns förslag kunna ersätta del af Hr Gr. o. Landtm, framställda, hvarmed jag förmodar det endast varit Hr Gr. o. Landtnäs afsigt att consullera R. o. Ad., för att af de opinioner, som här kunde yttras, hafva ett stöd för sin framställning dios K. M., utan alt nugot formligt beslut af R. o. Ad. om en viss dags utsättande erfordrades. i88 Dea 17 Maj. Gr, Frölich:
Ständer anvisas till utgående under tre år med en tredjedel årligen, nemligen: l:o För nybyggnad af en ångkorvett om 300 hästars kraft, 1293,000 r:dr, samt för nybyggnad af 2:ne ångbogseringsfurtyg om 100 hästars kraft, 261.000 r:dr. itå under den tid, som sedan sistl. riksdag förflutit, begagnandet af ångkraften på krigsfartyg erhållit en ökad vigt, hafva Rikets Ständer, med fästadt afseende likväl å det förhållande, att statsverkets tillgångar ej medgifva beviljandet af de äskade summorna till deras fulla belopp och att Rikets Ständer icke äro i tillfälle att bedöma till bvilketdera slaget af ifrågavarande fartyg anslaget lämpligast bör användas, funnit skäligt bevilja en summa af 300.000 r:dr, alt utgå under åren 1848, 1849 och 1850 med 100,000 ralr om året, af hvilken summa bör användas så stort belopp, som erfordras för nybyggnad af en ångkorvett eller tvenne ångbogseringsfartyg. 2:o Till anskaffande af bombkanoner och projektiler 33,700 ralr. Enär, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, detta anslag, utöfver de vid föregårnde riksdagar beviljade, erfordras för att med dylika kanoner och projektiler loise vissa flottans fartyg, hvilka af dem ännu äro i saknad, hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. M. i afseende härå nådigst föreslagit. 3:o Till den nya dockbyggnadens fullbordande 88,560 r:dr.
Maj:t påbjudas. De ordinarie skatterne äro desamma de af ålder varit. Att de förändras till sitt belopp efter Markegången är sannt, men under dessa senare åren har detta varit snarare till de skattdragandes än till Kronans förmån. Emedlertid hafva de skattkyldige fått erfara en ej obetydlig lindring uti de af ålder nied hemmanen följande besvär, genom de Författningar, som inskränka våglängden för den behållna Kronotionde Spannemålens forsslande, genom rättigheten till full ersättning för tågande truppers förplägning, genom befrielse ifrån ansvar vid fångföringen oeh betalning derföre efter full skjutslegagenom minskad kostnad vid Soldatbeklädnaden m. fldylika anstallter, som vittna, att i senare tider landtmannens belägenhet fästat bade Regeringens Den 17 /ipr il c, m. och Ständers uppmärksamhet. Den klagan Frtherre Anckarsvärd tordt öfver landets utarmande genom ständigt ökade skatter, är således fullkomligen ogrundad. För att afgöra frågan om StatshushållningsSystemet fordras att undersöka, hvad som i detta afseende kan med skäl af en Regering begäras, och om icke det skedt som bordt ske? Att Regeringen, med öfversigten af det hela skall förena en noga uppmärksamhet på de olägenhetcr eller fördelar sorn yppa sig, för att söka afvärja de förra, för att begagna de senare, att den åt enskilta arbetsförmågan och näringsfliten skall söka bereda alla de lättnader, hvilka antingen genom undanrödjande af hinder eller genom uppmuntringar och understöd kunna ernås, är efter min tanka allt hvad som af en Styrelse i denna del kan fordras. Låtom oss nu se hvad som skedt. Behöfver jag väl påminna om Sveriges ställning 1809. Behöfver jag teckna, hvilken grannlagenhet och omtanka det fordrades, för att under en synbar ovänskap med England och en hotande förbindelse med Frankrike, emellan 2;ne magter, af hvilk,a den ena var lika allrådande till lands som den andra till sjöss, med klokhet och försigtighet begagna kontinentalsystemets fördelar och undvika dess fjettrar?
Det är alltid ett nöje att höra herr Fredriksson och fru Dorsch-Bosin föra en konversation, och att herr Hedin aldrig visar sig på scenen utan att försätta publiken i den muntraste sinnesstämning, är af gammalt kändt. » Denise », skådespel i fyra akter af Alexander Dumas d. y., är hittills Dramatiska teaterns enda literära nyhet. Detta skådespel, som i Frankrike väckt så mycken uppmärksamhet, för-fäktar den satsen, att en q vinna, som en gång förtroendefullt hängifvit sig åt den man hon älskar och blifvit af denne skänd-ligt öfvergifven i sin olycka, icke dess mindre kan ha rätt till den upprättelse, som ligger i att bli en hederlig mans hustru. Denna sats, som då den först uttalades af George Sand — bland annat i hennes å Nya teatern för ej mer än ett år sedan uppförda skådespel » Claudie » — betraktades som en temligen (Jjerf paradox, har, å nyo utslungad af Dumas, i författarens fädernesland väckt ett uppseende och förorsakat ett meningsutbyte, som snarast är egnadt att förvåna oss, för hvilkas moraliska ståndpunkt endast ett svar på den framkastade frågan står att finna, nämligen det som författaren sjelf afgifvit. Den tolkning, skådespelet, hvars innehåll jag har skäl att antaga vara allmänt bekant, vid uppförandet erhöll, länder flertalet af de medverkande artisterna till mycken heder. Trenneaf de spelande, nemligen herr Thegerström som Brissot, fru Hwas-ser som fni de Thauzette och fröken Björkegren som Denise hafva dock tilldragit sig största uppmärksamheten. Herr Thegerström är en kritiskt anlagd konstnär af utpläg-ladt realistiskt skaplynne. Långt ifråji s&amp; oföränderligt jemngod som herr Fredriksson, blir han lätt torr och ointressant, men kan till gengäld, när han erhållit för sitt analyserande spelsätt lämpade roller, ntföra dessa på ett egendomligt markeradt och i minsta detalj verklighetstroget sätt, hvarigenom han drag för drag etsar gestalten in i vårt minne. Hans Brissot är med sin strama hållning ett präktigt exemplar af en krigsman af gamla skolan.
Cassans godtgörande eller anslås till folkundervisningen ; i anledning hvaraf åtskillige Bonde-Ståndets Ledamöter sig yttrat och hufvudsakligen med motionäien insiiiml; samt 3:o af Ephraim Larsson, som yrkat, att det anslag, Kongl. Thearin nu innehar, måtte upphöra, samt dess nuvarande locul indragas och til! Statens nytta utarrenderas, äfvensom att de afgilter, hvilka af enskilde Thealer-föreståndare nu höta till Kongl. Theaterns Pensions-Cassa erläggas, må upphäfvas, med hvilken framställning flere af Bonde-Ståndets Ledamöter sig förenat. Då det nu å Riks-Slalen för Dramatiska Spectacler uppförde anslag af 4>5oo R:dr onder en längre tid varit anvisadt, har Utskottet icke ansett lämpligt föreslå dess upphörande, utan detsamma oförändradt bibehållit; men tillstyrker, att vid dess fortfarande må fästas det vilkor, att binder för enskilda Theatrars anläggande i hufvudstaden, med iagltagande likväl af de reglcmenlariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kan finna af nöden, icke vidare måtte ega rum. Hvad motionärerne i öfrigt framställt, anser Utskottet, såsom icke egande sammanhang med regleringen af utgifterne å 5:le Hufvud-Titeln, lämpligast böra blifva föremål för serskild behandling. g:o I öfverensstämmelse med hvad Utskottet här förut yltrat, i anledning af vackt fråga om Stats-bidrag till Åcademier för jeltoners utdelning, anser Utskottet jemväl Kongl. Vetenskaps-Academien icke vidare böra, för detta ändamål, åtnjuta de uti nu gällande Riks-Stat dertill anvisade anslag af 640
Slutligen får jag, i afseende på den ton och det sätt, hvar - Den 10 December f. m. 349 med Herr Thams framställningar blifvit bemötta, erinra att hvar och en, äfven den högt uppsatte Domaren, bör ihogkomma, pä hvilket rum han bär befinner sig. En NationalFörsamling liknar en Vexelundervisning. Enhvar måste här vänja sig att höra och emottaga anmärkning och rättelser af Landtmän, Bergsmän, eller hvem som helst, äfven af dem, som i andra afseenden äro ens underlydande. Friherre Ehrenborgh: Herr Tham har sagt, att den af mig anförde liknelse är haltande. Jag kan ej medge det. Jag tror, att förhållandet blifver ungefärligen enahanda, när Domaren infordrar upplysningar af en Markscheider, som då lian begär sådane af en Läkare. Domaren är skyldig lika afseende på begges, och dömer derom efter sin förmåga, men är ej ovilkorligen bunden dervid. I anledning af hvad den siste Talaren yttrat mot mig enskildt, får jag förklara, att jag tror mig ej hafva genom något yttrande härstädes sårat den granlagenhet, som jag är hvar och en skyldig. Jag har sagt, att Kongl. Maj:t, i följd af Rikets Ständers förnyade önskningar, beslutat den förändrade organisation af StyrelseVerken. Jag har rätt väl känt Herr von Hartmansdorffs Utlåtande om denna fråga, så väl i Comite'en, som i Särskildta Utskottet, och jag respecterar hans mening; men jag har äfven känt, 35o Den [o December f. ra. huru frågan af Rikets Ständer behandlades och understäldes Kongl. Majit. Jag har alltid föreställt mig, att hvad Rikets Ständers pluralitet önskat, är grunden för Kongl. Majits handlingssätt. Min enskilda opinion om demarcationslinean emellan Domstolarne och de Administrativa Verken har jag ej tillkännagifva, utan förklarade i början af mitt svar på Herr Thams Motion, att detta lag utom gränsen af min omdömesförmåga.
Slutligen, och i afseende på den af Herr Olbers väckta fråga om befrielse för släder, der garnisoner äro förlagde, från skyldighet alt försörja Krigs-folkets enkor och barn, få Utskotten mot de för ändamålets vinnande föreslagna utvägar, erinrat att fattighjonets födelseort desto mindre bör bestämma, hvem försörjnings-skyldigheten skall åligga, som dels ovisshet derom icke sällan yppas, dels utrikes födde personer, äfven då de längre tid vistats i Riket, i sådant fall skulle utestängas från fattigvård, dels ock, tvärt emot hvad Motionairen åsyftat, garnisons-orter framför andra skulle få vidkännas ökade utgifter, efter som dem skulle tillhöra att försörja garnisons-personalens barn, då de af ålder eller bräcklighet kommo i behof af understöd: att det vore obilligt att den ort, der ett värfvadt Regemente har "sin ordinarie station," skulle ensam bekosta fattigvården, då afdelningar af samma Regemente äro förlagda i garnison på andra ställen., samt att frågan, om Statens förbindelse att underhålla omförmälde fattighjon, i första rummet lärer derpå bero, huruvida medel för sådant ändamål böra anvisas, hvarom det åter icke tillkommer Utskotten att sig yttra; och vid detta förhållande anse Utskotten sig icke kunna motionen understödja, utan tillstyrka, att densamma må lemnäs utan bifall. Flere Ledamöters serskilda mening bifogas. Stockholm den 4 Mars i835. Reservationer: af Herr Grefve Horn: ”Jag reserverar mig emot de sammansatta Utskottens förslag uti /^:de punkten, rörande Egendoms-innehafvares ansvar för inflyttade personer uti församlingarne, med tillstyrkt rättighet att ,4 Soeknestämma vägra denna inflyttning af arbelsfördt gift folk; hvilka stadganden jag anser vara både orättvisa och af verklig våda för samhällets moralitet, då, under en tilltagande folkökning i landet, man genom att försvåra ** Lagsamt Allm. Btsv. och. Oecon.-XJtskct:ens Betäckande Nio 54. ca ordentlig och laglig bosättning skall bilda en dass af äfventyrare, liknande de fördrifne Ziguenar-banden.
Då Rikets Ständer inhemtat, att, genom denna korta kanal, en oafbruten vattenväg skulle blifva öppnad från Philipstad till Sjöändan, från hvilket sistnämnde ställe en jernväg lättar varutransporten till Wenerns strand, samt att ett bolag bildat sig, som vore villigt fullborda arbetet och tillskjuta det belopp, som utöfver nu begärda statsanslag härtill erfordrades, och hvilken totalkostnad är beräknad till 137,007 R:dr, hvarmedelst den ofvanliggande ortens bergslagselfekter skulle kunna med långt ringare transport-kostnad än hittills forslas till afsättningsplatserna, och spannmål samt bergslagens andra förnödenheter återföras, så hafva Rikets Ständer anslagit 65,000 R:dr, att af Riksgälds-konloret utbetalas till det bolag, E. K. M:t finner ställa tillräcklig säkerhet för fullgörandet af ifrågavarande företag; med skyldighet dock för bolaget ej mindre att, så vida arbetet icke fullbordas, summan till Riksgälds-kontoret återbetala, än äfven att kanalens framtida underhåll sjelft bekosta. 7:o. Till hamnbyggnad vid Kalmar, i förening hvarmed en ny inkörsväg bör till staden anläggas 39,486 R:dr. 472 Expcditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 177. Med bifall till E. K. M:ts nådiga framställning i hvad den rörer ifrågavarande hamnbyggnad, hafva Rikets Ständer dertill beviljat ett anslag af 35,386 R:dr, att från Riksgälds-konloret utgå, emot samma vilkor, som här ofvan är i afseende å anslaget till förbättring af hamnen vid Landskrona omförmäldt. Vidkommande åter frågan om bidrag af allmänna medel till anläggning af en ny inkörsväg till Kalmar, så har det fästat Rikets Ständers uppmärksamhet att staden icke framställt någon underdånig begäran om dylikt bidrag, utan deremot i anledning af åtskilliga fastighetsegares redan 1846 hos E. K.
Då jag gjorde förslaget, upptog jag skilnaden mellan de principer för valsättet, som i grundlagen intogos, och de detaljer dervid, som skulle anses af mindre vigt, och hvilka borde inrymmas i ståndsordningarna, hvilkas nödvändighet jag, så länge stånd finnas, i och med detsamma måste erkänna. Det är på denna grund, som i det förslag jag ingifvit till redaction det är upplaget, att de särskildta stånden skola hafva initiativ till förändringar i dessa frågor, eller rättare, veto vid tillfällen då sådana förslag framställdes, att nemi. icke något sådant förslag fick föredragas representationen, som icke vore af det särskildta ståndets närvar, ledamöter genom de flesta rösterna godkändl, men att sedermera ett sådant förslag skulle behandlas som ett civ il-lagförslag af Riksförsamlingen och Konungen. Del synes mig bär vara tydligen uttryckt, att frågan icke är om de hufvudsakliga ämnen, som i grundlagen böra afhandlas. Detta är ett helt annat förslag, som Hr Laget heim framställt, nemi. att alla grundlagsfrågor skulle fötedragas i de särskildta Stånden. Orsaken hvarför jag trott att mitt nyssnämnda förslag nu borde förfalla, är just den, titt i sammanhang med to §:n i Hr von Hartmansdorffs förslag, sorn redan är förfallen, har det blifvit åt Coust.IJtsk. uppdraget att uppgöra skilnaden emellan hvad som skall införas i grundlagen af valsättet, och hvad som skall ingå i ståndsordningen. När sådant är förhållandet, böra vi icke på förhand vilia oss öfver de controllör och garantier, som skola särskildt stadgas för denna ena del af ståndens valsät t. Frih. Sprengtporten: Jag har visserligen alltid föreställt orig, alt det skulle blifva nästan omöjligt att kunna erhålla de 4 Ståndens bifall till en representations-förändring, meri mindre än att något stadgande infördes, som betryggade dessa ståndens existens för framtiden; men jag bör tillika gifva tillkänna, att jag icke finner det förslag, som Gr. Spens framställt, vara fullt tillfredsställande; t v då det uti sä - 48
Maj:ts Justitie-kansler, som jemväl inkommit med anbefaldt underdånigt. utlåtande, har instämt uti Kammar-kollegii yttrande, men derjemte och då nu gällande föreskrifter icke medgifva rättighet för någon att lösa hospitalet tillhörande hemman till skatte, ansett vilkoren för en dylik rättighets medgifvande kunna och böra bestämmas efter de fördelar, som derigenom förvärfvas, deribland en af de väsendtJigaste sannolikt skulle blifva den friare dispositionsrätt öfver skogen, som dymedelst erhålles, då innehafvare af de under stadgeoch besittningsrätt upplåtna hemman och lägenheter för närvarande endast eger använda skogen till husbehof; på grund hvaraf och då erfarenheten skulle ådagalagt, att skog, förut ställd under allmän eller gemensam vård, vanligen blifvit sköflad, när den upplåtits till enskildes godtycke eller fördelats uti smärre lotter, Justitiekanslern i underdånighet hemställt, huruvida icke med lösen till frälseskatte af Danviks hospitals ifrågavarande hemman jemväl kunde stadgas sådana vilkor derför, som, efter närmare utredning och af sakkunnig person eller myndighet afgifvet förslag, försäkrade det allmänna mot skogens och deribland äfven befintliga ekars otidiga förstörelse, hemmans-innehafvaren om hans nödtorftiga behof till husbehofsbyggnad, stängsel och vedbrand samt slutligen hospitalet om en skälig inkomst af hvad derutöfver nu finnes eller framdeles kan alstras. Då hospitalet af nu ifrågakomna hemman, så länge de med öfverlåtelsen förenade vilkor uppfyllas, icke kan komma i åtnjutande af annan inkomst än de af hemmanen utgående räntor, skulle hospitalet, genom skatteköpe-skilliugen, erhålla en icke obetydlig kapital-tillgång, om alla ifrågavarande hemmans-innehafvarne begagnade sig af rättigheten att lösa hemmanen till skatte på de derför föreslagna vilkor. A ena sidan är hospitalets fördel deraf således påtaglig, men å den andra måste det jemväl anses för innehafvaren af icke ringa fördel att kunna förvärfva sig fullständig eganderätt och en dermed förenad vidsträcktare frihet uti begagnandet af hemmanets alla herrligheter.
Men han lider, säger han, stundom under sina skrifverier af starka distraktioner; så att det då händer honom att säga, hvad han just icke menar eller borde mena. Han har i Eos visat mig en hel hop så beskaffade ställen, som verkeligen tala till hans ursäkt. Men nu är han helt ångerfull, och det alltsedan han hört Pappas raisonnement under läsningen af Det går an. Så-å? frågade Herr Hugo, betydligt blidkad. Men kan man verkligen lita derpå? – Frans fortfor: Såsom ett bevis på upprigtigheten af sin ånger och för att tillika godtgöra sin förseelse, erbjuder han sig att, under titel af Qvinnans Emancipation, skrifva och till Redaktören af Eos insända en afhandling af alldeles motsatt rigtning mot sina i den olyckliga recensionen uttalade åsigter. Hm, det vore verkligen icke så illa. Men jag kan likväl inte inse, huru redaktionen för sin heder skull möjligen skulle kunna intaga ett sådant stycke, helst så straxt efter. Derföre, svarade Frans, erbjuder sig Herr Flabbe att ansvara. Denna tidning, säger han, står öppen för alla möjliga slags åsigter, af hvilka läsaren kan välja hvilken han finner bäst lämplig. Min Far har någongång talat om den grundlärde UpsalaDoctorn på Pappas tid, hvilken, rådfrågad af de sjuke, plägade uppräkna alla möjliga särskilda curer alltsedan Hippokrates, utan att dock ge företrädet åt någon enda, hvilket han öfverlemnade åt patienten; kunde nu denne icke förmås att sjelf välja, så använde han sjelf ingen af alla dessa lärda recepter, utan föreskref till slut en simpel hus-cur. Ungefär så tror jag man förfar i den redaktionen, ehuru jag väl inte precist vet, om några curer alls der stå att finna. Nå, kalla då in karlen! sade Slottsherrn leende. När Herr Flabbe inkommit, började Herr Hugo: Herre, ni har begått en dumhet, en stor dumhet. Men jag har hört, att ni nu är omvänd och tänker, för att godtgöra ert fel, vederlägga er sjelf. Godt: jag vill då ge er anvisning på Conversations-Lexicon och Carus’ Lehrbuch der Gynäkologie.
1 anledning af hvad jag nu haft äran yttra, anhåller jag, att den delen af min motion, som rörer frågan om jords mätning och refning, må öfverlemnas till Oeconomie Utskottets behandling, samt att den öfriga delen af samma motion, angående lottläggning af all jord å landet, må varda till Bevillningsutskottet återremitterad. Herr Tham, Wolrath'. Bevillningsutskottet har ingalunda förbisett det nyttiga , som kan hämtas af Friherre Wrangels förslag i afseende på jords värdering; men Utskottet äger till skyldighet, att uppgifva sådane grunder för Bevillningen, som genast kunde ställas i verket. Det förslag Friherre Wrangel afgifvit, fordrar deremot så mångå förberedande anstalter, att det icke för närvarande kan användas Det tillkommer ej eller Bevillningsutskottet, att ingå i pröfning af eller utlåta sig öfver sådant, 9* Den 6 Junii jml som i afseende på Rikets framtida oekonomi-* ska stallning kan böra vidtagas, utan tror jag, lika med Friherre Wrangel, att hans motion i berörde fail rätteligen bör gå till OekonomieUtskottet, för att tillse hvad åtgärd den kan erfordra. Hvad åter vidkommer dea andra frågan i motionen, eller den som rörer jordens lottlåggning, så tror jag visst, att BevillningsUtskot_ tet förstått densamma såsom Friherre Wran-* gel nu förklarat den; men Utskottet har ej fö. rest allt sig, att denna lottläggning skulle åstadkomma någon lättnad vid Bevillnings-taxeringen. Då den minsta möjliga lott kanske icke passade för mera än en eller två jordlägenheter, men icke vore lämpelig för större possessioner, skulle naturligtvis bråk och olikheter uppkomma, som icke genom någon decimalräkning stöde att undvika.