Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Salik tog Alhejdis slutna hand och sade förströdd: „Icke äro dina sår väl så farliga. Snart skall du åter uppblomstra. Jag rider nu hem förut“. Redan satt Salik på sin häst, Alhejdis hufvud sjönk tillbaka mot sanden, en enda droppe blod smög sig fram mellan den slutna handens lena fingrar, och då hästen for, snabb som vinden bort öfver sanden, låg redan Salik Sardar Khans sköna maka död vid sidan af öknarnes herre. Hvilka äro de, som nalkas qvinnornas boning, hvad bära de? Bära de prydnader eller blommor, eller skänker åt den sköna bruden på hennes bröllopsdag? Men hvarföre äro deras steg långsamma, deras blickar dystra, hvarföre glädjas de icke? Ack icke prydnader, icke skänker, icke blommor åt bruden föra de, de bära blott en vissnad blomma, den blomman, som var den skönaste af alla. Men se nr qvinnornas boning störtar den ljusa fremmande flickan. Rika prydnader lysa i hennes hår, men i hennes ögon glänsa tårar. Hon tyckes fly med fasa. Hon möter det sorgliga tåget. Hon stadnar, hon bäfvar. „Alhejdi död? Du älskliga, du mitt enda värn! Men se, hvad glimmar i din halfslutna hand, tack Alhejdi“. Sakta löste hon dolken ur Alhejdis kalla hand; men hon dröjer ännu, hon tyckes tveka. Se hon knäböjer, hennes händer omsluta dolken, hon ber. På hennes fäders språk gå orden öfver hennes läppar: „Fader, o fader, styrk ditt svigtande barn, att hon må tåligt lida, hvad du ålägger henne. Detta lilla vapen skulle befria den svaga. O min Gud, o min Gud, styrk mig, att jag må tåligt och undergifvet säga: icke min vilja utan din“. Kämpande i bön knöt hon ångestfullt sina händer omkring det förrädiska jernet, och mildt, såsom blomman om aftonen sluter sin kalk och sänker sitt hufvud, nedsjönk den ljusa tärnan bleknad på gräsets bädd. Salik Sardar Khan, störta ej så vild till rosens och liljans, de vissnades, läger. Rasa ej så.
— Bräinvm. tom nu är en export wahra änninstone frän wära wästra grönför till Norrige och flera ställen, skall be unga handels nmgeu såsom import och den laglydige landt» mannens näriugsrwäng och lidande skall blifwa enda resultatet. Hwgd aker angär bränwinets dyrhet, sä tror jag den icke heller werka till ändamaier. — Den förnnflige, den omkänksamme, den oförderfwade sliparen inffranker wäl dä sin förut mätiliga portion, men fyllhunden? han supec lika, han skonar icke sin sista fyrk, hela skilnaden blifwer, art han ia mycket förr är ruinerad, sä mycket förr i egenskap af liggare faller Staken till last. — Mä det derföre blifwa Lagstiftaren och menniskokannaren gemensamt förbehållit, an annor lun» - Den i Na ki - lunda söka hämma detta ryöwärda onda, ware sig genom nya strafflagar eiler genom ett sirångare handhaftvaude af de redan gijne, eiler genom hwad annat botemedel som hälft. Andra orsaken, eiler efter min tanka enda orsaken, som krälwer bränningens instrankmg ar spanmälsbrist och spaumälens dyrhet. Emot detta gällande Ml är intet att anmärka. Del tillhör witz, ellgen en landlmans borgerliga frihet att fä förädla den wahra hans arbete frambringat, men nar Staren behöfwer denna wahra till bröd, da, men också endast da bär denna föradlinsrätt inskränkas och den enstildta fördelen gifwa wika för den allmänna. Malte der således blifwa lagstiftningens första ögonmärke, att ä ena sidan freda Staren fran den spannemalsbrist och öfwcrdrisna dyrhet bränningen kan förorsaka, samt akt a andra sidan >cke drisma inffrankningen längre än bchofwet tarfwar, icke gifwa den en onövrgtwis betungande beffä-ffenhet, och icke glömma de sanna och »verkliga fördelar bränningen tillffyndar wart länd.
St:r rättighet att afgifva ett bifall eller afslag på Konst.Utsk:ts Utlåt, öfver en till Utsk:ts bedömande öfverlemnad frågas stridighet eller enlighet med grundlagen, såsom i detta fall, kan man med skäl säga, att ett sådant Utlåt, icke behöfde afgifvas annat än till kännedom och efterrättelse för det Stånd, inom hvilket olika meningar, i afs:de å sådan grundlagsenlighet, mellan Ståndet och Talmannen upstått. Derföre hanKonst.Utsk. också tillförene brukat skriftligen delgifva sitt beslut i ämnet, och ställt det endast till det ifrågav:de Ståndet, som eger att ställa sig dess innehåll till efterföjd. Det är först på sednare tider, som Konst.Utsk:t brukat låta trycka sådana slags memorial, samt utdela dem till samtlige RiksStånden, nemi. till efterrättelse för det ena Ståndet, o<jh till kännedom allenast för de öfriga. Så snart nu en sådan praxis börjat göra sig gällande, är det också klart, att ett memorial af denna beskaffenhet bör upföras på föredragningslistan i hvarje Stånd, och så snart det befinner sig der, är det tydligt, att hvarje ledamot har rätt, att deröfver yttra sin individuella åsigt. Men att gå längre, föreställer jag mig icke vara enligt med grundlagens anda och bokstaf. Den upmärksamhet, Utsk:t visat RiksStånden, att underrätta dem om utgången af en så beskaffad tvistefråga, kan ingalunda förläna dem en makt att ytterligare afgöra en redan definitivt afdömd sak. Vore det då icke att kringgå denna grundlag, om man i mer eller mindre omskrufvade ordalag ville ogilla Utsk;ts memorial? Vore 390 Den 8 Februari e. m. det icke liktydigt med hvad i lagstil kallas och i lag förbjudes: ett domqval? Och likväl har jag till min förundran nu fått höra erx ledamot af Konst.Utsk:t, Hr Cederschiöld, R. Th., yttra den tanken, att R, o. Ad. egde skal, att med ogillande lägga detta Mern. till handlingarne.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, pä grund ai gjorda anmärkningar. Sammansatta Statsoch Lag Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 51. i anledning af väckt motion om stillande af en lag rörande afskedande af Statens ernbetsoch tjenstemän, som i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatt att deras Ij en ster bestrida. S. D. Föredrogs ånyo och afsiogs Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 52, i anledning af väckt motion om ändring i 17 kap. 5 § Rältegångs-Balken samt Kongl. Kungörelsen den 20 November 1845. i fråga om ersättning lill vittnen. S. I). Vid föredragning af Siats-Utskottets den 13 dennes pa bordet lagda Memorial N:o 265, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om ett anslag för Lilbevärings-regementet. blef den i detta Memorial föreslagna voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 13 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 266, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om beviljande af anslag för folkundervisningens befrämjande. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets den 15 dennes på bordet lagda Belänkanden: N:o 69. i anledning af väckta motioner, angående förändring af de befordrings-lagar, hvilka gälla lör prester; och N:o 70, i anledning af vackt motion angående antagande al förändrade föreskrifter om utöfning af patrouats-rätten. 822 Prot.-Utdrag den 16 Februari 1858 Frän Högt. Preste-Ständel.
Brnkssocieteten förklarat sig ovilkorligen komma att indraga dess n. v. anslag till Bergsskolan af 15,000 rdr, i fall skolan ej flyttas till hufvudstaden, emedan Societeten då anser sig skyldig att bereda dem, som egna sig åt jernhandteringen, tillfälle att å utländsk ort förskaffa sig den undervisning, de ej kunna erhålla hemma. Såsom ett skäl för Bergsskolans qvarblifvande i Fahlun har anförts, att våra förfäder, hvilka väl måste antagits hafva varit lika visa, som vi, förlagt den derstädes. Detta skäl har dock Kommers-koll. enl. mitt förmenande på ett slående sätt bemött, i det Koll. visat, att förhållandena vid skolans anläggande voro helt olika mot nu. Då var skolan alsedd att vara endast en praktisk undervisningsanstalt för dem, hvilka aflagt bergsexamen; nu utgöra sådane personer, som undergått nämnde examen* endast ett ringa låta] af eleverna, det stora flertalet består af sådane, hvilka, med utsigt att hela sitt lif få tillfälle till praktisk erfarenhet i sitt yrke, önska att vid bergsskolan inhemta ali den theoretiska underbyggnad, hvilken är nödig för idkande af jernhandtering. Jag hoppas att B. o. Ad. måtte inse vigten af att icke längre uppskjuta denna frågas afgörande, så att undervisningen vid Bergsskolan ej måtte få förblifva i dess närvarande skick. Man har 244 Den 18 April f. m. på senare tider ofta tecknat våra näringars och deribland äfven jernhandteringens framtid i mörka färger, och skola öfriga näringarne angående frågor af H. St:r röna samma behandling som den beträffande Fahlu Rergsskolas flyttning hittills fått erfara, fruktar jag att denna teckning kan blifva sann. Jag yrkar afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K.
Grefve von Flaten, Baltzar Bogislaus; Jag har tillförene vid några tillfällen sökt utveckla mina tankar om nödvåndigheten att sammanföra de olika beståndsdelar, hvaraf Svenska StatsFörfattningen år sammansatt. Jag bekånner, att jag i den nu föreslagna offentligheten vid våra ölverlåggningar, trott mig se ett nytt medel dertill. Örn vi betragte den Svenska Statsbyggnaden , så finne vi, att den har en egenhet, som icke uti någon annan Europeisk Stat Den 17 Martii. har sin like. Ingenstädes är representationen lagligen så afsöndrad i 4 delar som i Sverige. Jag vågar tro, åtminstone är det min öfvertygelse, att denna söndring år ganska svår om icke o~ möjliglig att förändra. Hvarje folkslag måste i dess Statsbyggnad betrakta sina ursprungliga lagar, seder och bruk och lämpa dem derefter, ty endast derigenom lyckas det, att försäkra byggnadens varaktighet. Örn man utan rådförande af dessa åldriga lagar, seder och bruk. i en tidepunct af spänning uppförer byggnaden på theoretiska grunder, utan afseende på det practiska Jifvet, skall den må hända stå upprätt en tid, men den ramlar, sedan första spänningen en gång upphördt. Deraf åge vi många bevis, och flere i vår tid ån i någon annan. Men om afsöndringen i vår Statsförfattning år så gifven och vi torde få bibehålla den samt kanske finna oss bäst dervid, så år det dock ett annat lika märkbart drag uti Svenska Nationens caracteristik, det nemligen, att i och med detsamma Stånden äro så mycket fördelade i politiskt afseende, år det kanske icke något land i den civilicerade verlden, der uti dagliga sammanlefnaden är så liten skillnad dem emellan, som i Sverige , och detta år ett af Svenska Folkets vackraste drag, som mer ån många andra medverkat till Sveriges bestånd, sjelfständighet o<h åra. Och då vi liår stå inför minnena af en Brahe, Oxenstjerna, Torstenson och Baner, så böra vi ej elier glömma , att vi ock stå inför minnena af en hjelmfelt och en Dahlberg, ly deras hjertan voro alla lika lågande för fosterlandet. Om vid sådane förhållanden fråga ér
Backman, om pension åt enkan efter Justitierådet I. H Backstugusittare eller inhyseshjon, om bestämmande af hvem som bör räknas för Badstufva och ria, angående upphäfvande af skyldigheten att de skola å boställshemman finnas Baggensfjärden och stora Wärtan, angående ny farled för djupgående fartyg genom Stockholms skärgård mellan SL t*t CT> 3 *1 3 crq co r* 3.J3* <* O cc “3 N:0 58 en, ct> Ö CO sg äg |. 30 B 2 3 2 3 O-i 2 tr; re N:0 Bd. 319 Bd. 205 A. 6 Bd. 131 Bg. 82 g Riks-Ståndens Beslut. CO cj pr 3 N:o Sid. P. 61 Bd. 483 Bg. 260, 261 95 136 15 37 80 153 45 B 141 24 Ridd. o. Adeln. b. 14 Mars b. 27 Juli PresteBorgare Ståndet. Ståndet. b. 14 Mars b. 25 Juli b. 11 Mars Bonde Ståndet. N-.o b. 7 Mars g. 29 Juli b. 29 Juli b. 20 Dec. a. 24 Jan. b. 18 Febr. b. 20 Dec. b. 24 Jan. b. 18 Febr. Se b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 24 Jan. i b. 21 Jan. b. 21 Febr. b. 25 Febr. Maj b. 16 Baggens-stäket, om vilkorligt anslag till upprensning af Bank, Bikets Sländers, angående reorganisation af I anledning af återremiss . » om antagande af det utaf särskilda kommitterade afgifna förslag till ombildning af » angående upphörande af den del af lånerörelsen, som afser lån mot pant af fast egendom, och derå grundade fordringars öfvertagande af allmänna Hypotheksbanken emot dess obligationer
Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. JK Rubrik. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. inlösen af R. St. Banks sedlar. 26. med ani. af RiksStåndens beslut rör. det af Konst.- tsk. uti ålem JK 16 framställda Grundlagsändr.- förslag ang:de uppskof i Riksdag. 4 Aug. 1857 15 Aug. 1857 till handl. ( Jemför Mern. J\t 16. Se vidare under Mern. M 41, 64. 27 med ani. af RiksStåndens beslut rör. det af Konst.-Utsk. uti ålem. JK 47 framställda Grundiagsändr.- förslag ang. tiden dels för öfverlemnande af Kongl. Prop. om Statsverkets tillstånd och behof, dels iöv Utskottsval. 4 Aug. 1857 15 Aug. 1857 till handl. (— antagandet vidblefs). 15 Aug. 1857 förkastandet vidblefs. 15 Aug. 1857 ■antagandet vidblefs. 22 Aug. 1857 antagandet vidblefs. Jemför Mern. Se vidare under Mern. M 42, 64. 28. med ani. af RiksStåndens beslut rör. det af Konst.-Utsk. i ålem. JK 48 framställda förslag t. andr. uti 76 § R. 0., angående den af Stats-Rådet för dess åtgärder vunna decharge. 4 Aug. 1857 15 Aug. 1857 till handl. ( Jemför Mern. Se vidare under Mern. 29 med ani. af RiksStåndens beslut rör. det af Konst.-Utsk. uti Mern. JK 49 före4 Aug. 1857 15 Aug. 1857 till handl. ( Jemför Mern. Se vidare under Meni. JV? 44. 64. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Preste• ståndet. Borgareståndet.
Mars 1826 en summa af 100,000 R:dr alt af slrömrensningsfondens medel utbetalas lill ett för nämnde förelag bildadt aktiebolag, och sedan detta bolag för del beviljade anslaget ställt säkerhet uti såväl det tecknade, men ännu icke inbetalta akliebeloppel 27,300 R:dr som hela slussaiiläggningen med hvad dertill hörde, blef, enligt gjord ansökning, en summa af 5,000 R:dr utaf de anvisade medlen lill Direktionen utbetald, hvilka tillgångar likväl endast användes lill åtskilliga förberedande arbeten af mindre betydenhet, äfvensom uppköp af matcrialier samt till afbetalning af öfverenskomna jordersällningar. Då nemligen underliden fråga uppståttom vidtagande af andra åtgärder till båtfarlens å Clara eif förbättrande, och Kongl. Maj: t af sådan anledning under den 26 Mars 1828 i nåder förordnal, att vidare statsbidrag lill den ifrågaställa slussanläggningen icke skulle ega rum, förklarade sig bolagets intressenter önska befrielse från de al dem iugångna förbindelser och allt hvad med delta förelag egde gemenskap, i hvilket, afseende bolagets Direktion erhöll nådig befallning att inkomma med redogörelse för de redan uppburna medlens förvaltning.
Alströmer anfört, antaga hans förslag till ifrågavar:de paragrafs ordalydelse, men att dertill måtte läggas hvad Lektor, Sondén föreslagit, nemi. ”om någon del fordrar, skall sockenstämmas beslut härom underställas K:s Befh:de, som eger tillse, att indelningen icke leder till någon rotes obilliga betungande.” Derigenom tror jag, alt man i möjligaste måtto hade förebyggt de olägenheter, som kunna upkomma af rote-fördelningen inom församlingarne. Man kan icke föreställa sig huru små rotarne möjligen skola blifva, om nu gällande stadgandet, får oförändradt fortfara, eller huru mycket vissa enskilda personer eller kretsar derigenom kunna varda betun - Den 30 Augusti. 167 gade. Särdeles blifver det händelsen inora de församlingar, som ligga nära städerna. Jag vill i sådant afseende anföra ett exempel från Calmar län. På den tid jag derstädes var t. f. Landshöfd., utgjorde Landshöfd.-hostållel en rote för sig. Detta boställe är visserligen ganska betydligt, men emellertid var förhållandet, alt en enda egendom utgjorde en rote. Jag hade för noin del hvarken nytta eller skada deraf, ty jag innehade alldrig detta boställe. Men jag nämner det såsom ett exempel, hvarthän role-fnrdelningen kan leda, och tror fördenskull, att det är nödvändigt förekomma de möjliga missbruken och olägenheterna deraf. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Genom antagande af Utskms förslag i denna punkt skulle, efter min öfvertygelse, ganska betydliga olägenheter kunna upstå. Det är nemi. gifvet, i synnerhet hvad städerna beträffar, och detta har förut blifvit omnämndt, att vissa Irakier kunna vara bebodde endast af fattige, hvaremot i andra delar endast välmående personer äro bosatte. Om det nu skulle stå i sockenstämmans skön att i afseende å fattig-försörjnings-besärvel indela församlingen i rotar, så är det gifvet, att den förmögnare delen af socknen kunde fä nästan ingen fattigvårds-tunga, under det att den fattigare blefve deraf alldeles krossad. Man säger måhända, alt ett sådant beslut skall kunna öfverklagas.
Härtill kommer ytterligare riksdagsarfvoden och introduetionsafgifter, så alt jag tror mig icke räkna för lågt, om jag påstår, att de nu uppräknade löneförmånerna för Ridd.secret. kunna upptagas lill emellan 1,200 och 1,500 r.dr b;co, äfven om icke den ifråga var. löneförhöjningen beviljas. Denna lön synes mig alldeles icke obetydlig, då dermed förenas en annan lön, om än aldrig sä ringa, antingen i Statens tjenst eller af annan publik beskaffenhet. Ridd.Utsk. har äfven anfört såsom skäl för denna i min tanka oformliga löneförhöjning, att Ridd.cassans öfverskott är så betydligt, alt denna lön utan svårighet deraf kan utgå. Jag skulle gilla detta skäl, om ingen annan utväg funnes för användande af Ridd.cassans inkomster, än att anslå den lill onödiga löneförhöjningar åt tjenstemännen. Dessutom anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derå, huruvida det kan vara så särdeles väl betänkt, eller med en rationel hushållning förenligt, att anslå stora löner åt en tjenst, just då man kan taga för temligen gifvet, att inom en icke allt för lång tidrymd en sådan förändring inom nationalrepresentationen inträffar, hvarigenom det torde vara ganska osäkert, huruvida denna tjenst kommer att blifva behöflig. Det torde icke kunna nekas, alt såväl bland den större allmänheten utom representationen, som inom representationen, meningarne äro i detta fall temligen vidsträckt uttalade; och då vi på detta rum hört Konungens rådgifvare yttra, att frågan om en förändrad nationalrepresentation icke numera kan falla, så torde det icke vara tvifvelaktigt, att inom ett decennium en sådan förändring blifvit tillvägabragt. Skulle då dervid hända, hvilket man väl kan förutse, att den nya representationen icke kommer alt utgöras af fyra Stånd, med tillhörande cancelliet'; så torde man kunna taga för gifvet att Ridd.secret:s vigtigaste befattning upphör. Hans befattning skulle från den stunden endast komma att blifva en vanlig secret.befattning hos Ridd.Direct., och för en befattning af så ringa vigt skulle jag icke tro, att så stor lön kunde erfordras.
M:s förslag till Extra-ordinarie tjenstemän såsom Kanslistbiträde åt Sekreteraren, AdvokatFiskalen, Fiskalerne, Actuarien och Archivarien Gratifikationer åt Extra-ordinarie tjenstemän Adjungerade ledamöter Göta HofRätt lika med Svea HofRält. Skånska HofRällen: Sekreteraren 1,500. under enahanda vilkor, som är nämndt för Sekreteraren i Svea HofRätt. 1 Archivarie 1,000. samt dessutom till Kanslibiträde, Gratifikationer åt Extra-ordinarie tjenstemän samt till Adjungerade ledamöter på sätt K. Begärdes på bordet. Den 31 December e. m. 423 Uplästes följande af Hr Liljeskjöld, Carl Gustaf, inkommen motion: Med kännedom alt Provincial-Läkaren uti Jemtlands län, förutom lön på stat fyrahundradetrettiotvå R:dr 24 sk. b:ko icke äger eller har att påräkna några inkomster för praktik, dels till följd deraf att han i Östersunds stad, der han har sin station, eller å landet för biträde såsom läkare icke kan betinga sig någon bestämd ersättning för året eller ingå s. k. ackorder, sorn å andre orter äro vanliga och utgöra förnämsta inkomslerne för H:rr Läkare, dels ock emedan uti så fattig ort sorn Jemtland Läkare för sjukbesök å landet knappast ersattes utgifter de sjelfve derföre måst vidkännas; och då nämnde lön på stat är alldeles otillräcklig för ProvincialLäkarens bergning och utkomst, får jag eftersom hos R. o. Ad. förut gjorts motion om tillökning i lönerne för samtelige Provincial-Läkarne i Riket och uti hvilken motion jag instämmer, vördsamt föreslå att, i den händelse vid denna Riksdag förhöjning uti nämnde Embetsmäns löner icke skulle beviljas till åtminstone sexhundrasextiosex R:dr 32 sk. b:ko, R. St:r måtte tilldela ProvincialLäkaren uti Jemtland såsom tillökning i lönen tvåhundrädetrettiofyra R:dr 8 sk. berörde myntsort årligen att utgå ifrån och med instundande eller 1854 års början, sålänge och intill dess Provincialläkarne komma i åtnjutande af minst lika belopp eller 666
Allt sannt och skönt ger tillika ljus och kraft, och är blott priset för en stor möda; men man känner på långt håll den attraction det utöfvar. Huru tidigt låter ej denna förnimma sig hos lyckliga naturer med bestämda anlag – redan i barndomen, i den första ungdomen! Det som är ämnadt att bli deras lifs bestämmelse, verkar redan tidigt hos dem, som en drift. Och likväl hur länge ser man dem ej irra, söka, sträfva fram emot ett okändt, dunkelt anadt mål! tills de erkänna det, och med ens finna sig hemmastadda. Det är en kärlek, som fått ögon, och firar sin försoning. Jag tror att hvar och en, med ett verkligen redligt sträfvande, har kännt några af dessa gyldene ögonblick i lifvet. Att urskilja detta sträfvande, att hjelpa det fram är uppfostrarns stora konst; en konst, som ej heller kan utöfvas utan kärlek. Anlag finnas nog. Ja det är min fullkomliga öfvertygelse, att det finnes ingen enda menniska, som ej kan göra någon ting, bättre än alla de andra. Också finnes det ej en enda, af hvilken jag icke tilltror mig att lära något. Det är min liberalism –: att låta allt gälla hvad det kan gälla! Jag förstår ingen annan. Men på. denna har jag lärt. Jag har länge och vidsträckt irrat. Jag har klappat på många dörrar. Och min erfarenhet är, att det i denna verld finnes tusende gånger mer godhet, vishet och kärlek, än menniskorna kunna begripa. Midt i den dunkla, ofruktbara obestämdheten af mitt väsende på denna tid strömmade in en flod af ny åskådning. Jag fick tillfälle att göra en resa till England, såsom följeslagare åt en ung man, hvars uppförande emot mig jag har allt skäl att berömma. Några utdrag af bref och anteckningar från den tiden må här erhålla en plats – jag skulle tillägga, – utan anspråk, om ej denna bok vore ett anspråk. De må ock gälla hvad de kunna. – Yarmouth d. 12 Aug. 1809. – Hit ha vi blifvit stormdrifna. Den Engelska Paketten lägger eljest an i Harwich. – Jag är glad att ha sett hafvet. Der är någon ting stort och ursprungligt.
I stället för att tala om Ståndens enskilda och deras verks angelägenheter bör det således heta: eller sådana, som röra R. St:s verks och Ståndens enskilda angelägenheter. H. Den ji September c. m. i45 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till den behandling, 56 §. Reg.F. föreskrifver, godkänna det af Constit.Utsk. uti dess xnemor. N:o 32 föreslagna tillägg till 49 § Reg.F. och 2 § Riksd.Ordn. Ropades nej. Upplästes den af Åtskilliga ledamöter föreslagna förändrade redaction af nyssnämnde tillägg, så lydande: Vid urtima riksdag öfver lagge och besiuteR. St. blott om sådana allmänna ärender, dem Konungen framställer eller som deraf blifva en omedelbar följd, eller sådana, som röra R. S t: s verks och Ståndens enskilda angelägenheter; dock må grundlagsändring icke vid urtima riksdag kunna föreslås senare iin ett år före nästa lagtima ii k s d a g, ej heller a f g ö r a s förrän ett år efter sedan den vid föregående riksdag blifvit förklarad såsom hvilande. Gr. Frölich: I det nu upplästa redactionsförslaget förekommer ett dock, som synes mig olämpligt an vändt; hvadan jag troi' det blifva nödvändigt att i den sednare perioden först omnämna Konungens rättighet att äfven vid urtima riksdag framställa förslag till grundlagsförändringar och sedan tillägga: dock icke senare etc. Hr von Troil: Då man förut sagt, att Konungens framställningar skulle utgöra föremålet för öfverläggningarna vid urtima riksdag, behöfver man icke uppräkna något af de ämnen, hvarom Konungens framställningar kunna handla; men sista perioden inneiättar en inskränkning i Konungens rätt att framställa förslag till grundlagsförändringar, och jag kan således ej finna annat, än att perioden ganska lämpligt börjar med ordet dock, så framt man ej hellre skulle vilja utbyta det emot likväl eller något dylikt. Uppå derefter framställd propos. blef den nyss upplästa förändrade redactionen af tillägget till 49 § Reg.F. samt 2 § Riksd.Ordn. godkänd såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka.