Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Omsider reser sig presten från sin lutande ställning; han går ett par steg fram mot den stora gudabilden, som föreställer solen och dess strålar, blickar upp mot den gyllene bilden, som emellanåt förmörkas af den uppstigande rökelsen, hviskar några ord och lägger djurets inelfvor framför stoden. Efter att i ett angränsande rum hafva gjort toilett och förberedt sig på det välkomsttal, hvarmed han skall bjuda incasonen välkommen till hans blifvande rike, begifver han sig in till den väntande församlingen. Här ordnas tåget af ceremonimästarne, hvarefter öfverstepresten och hans medhjelpare jemte tjugo till trettio män af incastammen, iförda präktiga kläder, som bjert sticka af mot presternas enkla mörka dräkt, tåga genom offersalen till drottningens rum. De ställa sig i en halfcirkel bakom drottningens systrar. Öfverstepresten och hans närmaste medhjelpare ha närmat sig Inca, som tagit sin son i sina armar och ställt sig bredvid drottningens bädd. Öfverstepresten tager en guldvigg enligt traditionen den, som solen gaf den första Inca och hans hustru berör dermed barnets panna och nakna bröst och säger med djup och klangfull röst följande, allt under det han har sina ögon fästa på ett korsliknande födelsemärke på barnets bröst. »Barn af jord, som genom solgudens allmakt fått lif, välkommet till ditt nya hemland! Du har kommit till oss som ett nytt och kärkommet tecken på, att solen ännu allt jemt älskar sitt utvalda folk och allt jemt vill låta sina rika nådestrålar lysa öfver det rike, som han skänkt sina ställföreträdare på jorden, hvilka alltid skola förblifva hans närmaste barn, så länge de uppfylla de löften, de gifvit honom. Måtte du alltid kunna vandra i deras fotspår på den långa vandring här nere, som vi önska dig! Måtte det goda, det kraftiga och mäktiga i naturen förläna dig förmågan att lära dig skilja mellan godt och ondt och visa dig vägen till rättvisans enkla, men af dina förfäder solidt och starkt uppbyggda tempel! Der, under solgudens skyddande tak önska vi, att du alltid skall vara på din plats när du en gång skall döma! Då skall ock folkets tacksamma och beundrande blickar följa dig.
R:dr uti ofvannämnde årliga Behof ingår. 3:o Enligt K. Bref till K. StatsContoret af den 2 Nov. 1824, har en ny reglering af Flottans AflöningsStater blifvit verkstäld, enl. hvilken Summan af Ordinarie Staten utgör Penningar R:dr 455,820: 36. - Sp:m:l in natura 6423 T:r å 5\ R:dr „ 34,206: 36. - hvartill å Tionde HufvudTiteln förut voro anslagne efter de år 1823 gällande Stater Penningar R.:dr 44ij4^Ö: 32.3. Sp:m:l in natura 9549 T:r å 5| R:dr „ 50,928: ^.^.3,. 3. och hvaraf uppkommer en blifvande Besparing af 2337 R:dr 44 s'5, 5 r:st. Men som denna reglering äfven innefattade en betydlig förändring i Personalen, föranleddes deraf upprättandet af en Extraoch Expectance-Stat, derå uppfördes alla de Officerare, som i anseende till ålderdom, sjuklighet eller hvilken annan orsak som hälst icke kunde anses till activ sjötjenst 334 Stats-Utskottets användbare, samt de Personer, hvilkas Beställningar vid skeende afgång skulle indragas och ej på nya Staten blifvit upptagne, äfvensom af denna IndragningsStat skulle utgå Ersättningar till alla dem, som genom nya Statens reglering något af förra Inkomster förlorat; uppgående för år 1825, då regleringen sattes i verkställighet, Summan af denna IndragningsStat till Penningar B:dr 77,072. Spanmål in natura 69 T:r ä 5f R:dr „ 368. nnÅlo. och för att härtill bereda tillgång, måste till en början de i Ordinarie Staten upptagne Löner till mindre belopp och äfven till mindre antal utgå enligt en faststäld InterimsStat, som för år 1825 utgör Penningar R:dr 413,780: 36.
Detta skola » våra läxor » förhjälpa oss till, och besinna vi blott detta rätt, så förlora de mycket af sin udd och blifva oss mindre motbjudande, ja, kanske till och med kära. Vi veta, att utan dessa läxor skulle vi aldrig hinna den andliga mognad, vi dock så gärna eftersträfva, och därför se vi också en och annan from pilgrim med glädje böja sig under det kors, som kan synas andra utomstående så tungt, ja, outhärdligt att bära. Iduns porträttgalleri skänker oss många dyrbara, uppmuntrande och stärkande lärdomar till hjälp i vårt sträfvande härutinnan, ty ett ädelt fördöme är att likna vid en stödjande hand i lifvets irrgångar, och till detta porträttgalleri kunde med skäl äfven min i anonymitetens slöja höljda hjältinna räknas, alldenstund hennes föredö- me är af samma verkan för alla dem, som med henne komma i beröring. Lifvets stig är, som vi redan sagt, ej alltid strödd med rosor, såsom vi i början af vår vandring så gärna vilja föreställa oss, och ju längre vi komma fram på den, desto oftare såras vår fot af törnen och ojämnheter och vi känna oss mången gång trötta och uppgifna. Men må vi då ihågkomma, att allt detta är blott läxor, som vi till vår egen och andras nytta hafva att genomstafva och inlära, och att, då vi som flitiga skolbarn allvarligt arbeta därpå, vi ock en gång, likt den engelske prelaten, skola kunna fröjda oss åt de väntande ferierna. Lara. Ur notisboken. För damvärlden ej minst torde den nya sevärdhet, som tillförts hufvudstaden genom den i dagarne öppnade s k. Birger-Jarls-passagen, blifva till lockelse och en flitigt besökt promenadoch affärsled. Länge har man gått och stirrat på inskriften » Passage Birger Jarl » öfver portarna till hörnhuset nr 9 Birgerjarlsoch nr 10 Små- landsgatan, och att meningen vore att här få en bekväm och treflig gatugenomgång bade man ju ganska klart för sig. Men hur det inre tedde sig, därom hade man ingen aning.
Vid denna Riksdag erhöll nämnde Conior, utom det, för dess räkning, af Rikets år 1810 församlade Ständer å Banken anvisade Creditiv af 1,000,000 R:dr, ett extra Crediliv af en half million, af hvilket senare dock |:delar skulle återbetalas vid 1813 års slut och återstoden innan den 3i December 1814- Detta extra Creditiv, som således borde hafva upphört före i8i5 års ingång, blef likväl, sådant oaktadt, bibehållet vid den samma år inträffade Riksdag, då Riksgälds-Contorets ordinarie Creditiv dessutom bestämdes till 2,000,000 R:dr. På sådant sätt hade Riksgälds-Contorets Creditiv vid hvarje Riksdag blifvit ökadt, så att detta Verks creditivskuld till Banken vid 1823 års slut öfversteg 8,000,000 R:dr, hvilken skuld Rikets sist församlade Ständer måste låta afskrifva eller, som det kallades, föra inom linien uti Bankens räkenskaper. Med undantag af tiderymden emellan 1823 och 1828—i83o årens Riksdagar, hvarunder Riksgälds-Contoret kom i åtnjutande af opåräknade öfverskott, dels å Stats-Verkets inkomster, och dels 3 allmänna Bevillningen, lill ett sammanräknadt belopp af omkring 1,000,000 R:dr, har således, oaktadt ett oafbrutet fredslugn och alltjemt ökade Statsintrader, någon minskning af Contorets Creditiv å Banken, sedan desamma en gång blifvit beviljade, icke kunnat, genom afbetalningar, åstadkommas. Vid sådant förhållande torde minnet af det förflutna ensamt utgöra en tillräcklig anledning till farhågor, att enahanda beslut äfven för framtiden skola medföra samma följder.
47) föreslå, att den som innehar beställning på Rikets Stat eller åtnjuter aflöning af andra allmänna medel icke må vara berättigad Den 28 Januari f. ra. 157 lill fyllnails-pension o. s. v. Hr Grin torde deraf finna, all jag icke underlåter atl lemna behörigt och billigt afseende å hvad i denna del bordt iakttagas. Ilen i Stats-Råds-prot. anmärkta brist på officerare, som vid inträffande krig skulle upstå, bar Gr. Anckarsvärd ansett böra afhjclpas derigenom att ungdomen vid universiteterne fä tillfälle att inhemta militära kunskaper, i likhet med hvad som sker vid Polytekniska skolan i Paris. Hvad först denna skola beträffar, så lemnar den egentligen endast officerare för de scientifika vapnen och är närmast att jemföra med härvarande läroverk å Marieberg. Men äfven jag linner ganska nyttigt om i militära ämnen kunde undervisas vid andra högre läro-anstalter; dock får jag anmärka, att den tillökning af officerare och underbefäl, som vid inbrytande, krig kunde från Akademierne erhållas , alldeles icke blifvit förbisedd vid upgörandet af erforderliga mobiliserings-planer, men befunnits alldeles för otillräcklig. 1 afseende på sättet att bibringa Arméens befäl den bildning, som för en Officer är lika vigtig som för hvarje annan Statens embetsman, har Hr Gr:n meddelat hvarjehanda åsigter, såsom: att Krigs-skolan på Carlberg bibringar en ensidig upfostran, oförenlig med allmän beväringspligt; alt krigsvrket icke fordrar någon särskild läroanstalt, dä de behöilige delarne af krigsvetenskaperne lika väl och med stor besparing kunna läras vid universiteterne; att skolan på Carlberg blott lemnar en ringa del af det för Arméen behölliga befälet; att landtoch sjö-kadetter ej böra erhålla undervisning vid ett gemensamt läroverk, utan de sednare förflyttas till Carlskrona; alt Svenska Arméen hade mycket kunnigare officerare innan någon krigsskola fanns; att vid krigsskolan på Carlberg språkundervisningen äsidosättes; m. m.
Och har, i sammanhang härmed, Motionairen, med tillstyrkan om upplifvandet af Kongl Förbudet den 18 Junii 1772 emot Meubleoch Varu-Lotteriers inrättande, meddelat planen för Preusiska Class-Lotteriet, såsom egande fullt förtroende, hvaremot andra utländska Lotterier uppgifvas vara antingen underkastade misstroende, äfven på egen ort, eller förente med stora olägenheter för de spelande, hvarjemte Motionairen erinrat om den tilltagsenhet, hvarmed utländska lott-sedlar här försäljas och utbjudas, hvilket sistberörde förhållande Herr v. Hohenhausen, Michael, vitsordat. Varande i anledning häraf föreslaget af Herr Montgomery, att, i händelse Class-Lotteri, i det nuvarande Numer-Lotteriets ställe, inrättas, detsamma måtte åt enskilde personer eller corporationer öfverlåtas, och icke utgöra en Stats-anstalt, utan höra under Ordnings-magtens i Hufvudstaden control och uppsigt, samt att den inkomst, som genom arrende, entreprenad-anbud eller viss del i den årliga vinsten, deraf kan erhållas, till Hufvudstadens nytta, ad pios usus, uppfostringsanstalter, offentliga nybyggnader eller allmänt nödige ansedde reparationer eller förbättringar af dess Styrelse-magt användas och icke vidare utgöra någon ingredierande del i Stats-anslaget, hvarmed, efter Herr Montgomerys tanka, en spelanstalt alldrig bör hafva den ringaste gemenskap, hvarken, i afseende på dess påräknade inkomst-källa, eller betäckande af dess möjliga förlust, som, i båda fallen, vore lika vanärande för Staten, som förlusten skulle blifva för densamma ruinerande; 3:o af Herrar Cederborg och Hallgren, hvilka hufvudsakligen yttrat de åsigter för Numer-Lotteriets afskaffande, som uti Herr Montgomerys ofvanberörde motion blifvit framställda, och tillika uppgifvit den skada och det förderf, som Numer-Lotteriet medförer, i synnerhet på den fattigare Samhälls-classen.
Fagoch EkonomiUtskottets betänkande bif. af Presteståndet, s. 30S, återrern. af Borgareståndet, s. 332. af Adeln, IX, 3, s. 396. Borgareståndets anmodan till Utskottet, III. s. 196. Utskottets Memorial till Borgareståndet, besvaradt, III. 3. s. 391. Förnyadt beslut, III, s. 379. ytterligare Utlåtande bif. af Presteståndet, III. s. 445. af Borgareståndet, III. s. 447. af Bondeståndet, III. s. 452. af Adeln, III. s. 456. Expedi honssättet gf Kongl. Maj;ts nådiga Resolutioner i Besvärsmål, om; UagUtskottets betänkande, bif, af Adeln, s. 304, återrem. af Presteståndet, s. 310. bif, af Borgareståndet, s, 313. af Bonde, ståndet, s, 315. Ytterligare Utlåtande bif. af Adeln, s. 1108-. lagdt till Handlingarne af Borgareståndet, s. 1x18.. af Bondeståndet, s, 1136, bif, af Presteståndet, s. n4i. — ■ af inkommande Handlingar, s. 5, 6, 8 och i4. — Utskottet, justering af dess Förslag, s. 6, 8. och 21.
Men om ock en senare anledning till delningen, än håda dessa, skulle kunna hämtas från hufvudstaden, der den nu är, så måste åtminstone, när Rikets Ständer i den tagit sitt beslut, och talat om norr och söder, meningen vara, att de landskap, som äro söder om den, utgöra de södra, och de, som äro norr om den, de norra provincerne, ehuru man, med synbar förmon för de norra, gått ifrån hvad den fordom varit. Denna delning är så mycket mera fördelagtig för de norra provincerne, som, antingen man vill antaga till grund folknummern eller productionen, den vida större delen är på den södra, än på den norra sidan. Det är således i följd der - Den 5 Mars f. ra. deraf, som jag ej kan se, att ordet norr kan sträckas längre, än då man från Stockholm följer Mälaredalen, Hjelmaredalen och Wermelands södra gräns ända till Riksgränsen. Det är efter denna delning, jag tror att användandet af medlen bör bedörnmas. Då hafva inalles af den summa Revisionen uppgifvit, och som stiger till 200,000 R:dr, 20,000 R:dr blifvit använde till den södra, och allt det öfriga till den norra delen. Och hvar har det blifvit användt i den södra delen/ Väl har den värde Ledamot, som gjort denna anmärkning, sagt att denna summa blifvit använd vid Canalfarten på Götha Elf; det skulle vilja säga Trollhättan och dermed sammanhängande slussar. De hafva ej begärt understöd af Staten; de arbeten, som der verkställas, gå af Canalbolagets inkomster. Men några och tretio år följande de naturliga förhållanderna på detta vattendrag kunde det ej undfalla mig, att nämnde vattendrag, så ytterst vigtigt för Sverige, att alla de andra tillsammans ej äro så nyttige, som Götha Elf ensam, enär värdet af rörelsen på denna fart mångå år uppgått till 5| millioner Riksdaler, löper fara genom naturhändelser och menniskoåtgärd alt alldeles igenfyllas, så alt der fartyg för 3o år sedan gingo med 9 å 10 fots djup, de nu knappt kunna gå med 6/17 fot. Detta har alltsedan 1801 varit föremål för Styrelsens åtgärd.
För de mindre verken har jag derföre icke velat beräkna beskattningen efter mäskekarens cubikinnehåli, emedan jag förmodar att förhållandet skall blifva här som i Preussen, nemi. alt de mindre pannorna i alla fall icke skola kunna uthärda täflan med de större. Jag förutser visserligen, att man till en tid skall försöka att i smått bränna till sitt behof; men det blir dessa mindre tillverkare omöjligt, åtminstone med någon slags calcul, att föra en enda kanna till torgs för att säljas i täflan med produeter af den större fabrikationen. Den värde talaren bör ihågkomma, att jag med fabriksbränning icke afser tillverkning med sådana pannor, som Den g No 7 em bor f. m. sorn för närvar, kallas större; ty jag anser deni alla för små, i jemförelse med hvad fabrikstillverkning verkligen är. Alt Gr. Hamilions förslag skulle Vara mera Systematiskt än mitt, kan jag icke medgifva; tvertom finner jag detsamma mindre systematiskt i det hänseende* ali det föreslår en beskatlhingsmetod, soni aldrig kan komma verkliga förhållandet så nära, som den grund för beskattningen, jag föreslagit; ty då man beräknat' skatten efter panherymden, skall man aldrig, man må vidtaga hurti stränga controllör som helst, kunna förekomma att det enskildta intresset gäckar författningen med stöd af vettenskapens utveckling, som lemnar upplysning om möjligheten af sådana nästan omärkbara tillsatser eller föröndi ingar i sjelfva apparaten, hvarigenom deSs sfverkningsförmåga ökas på elt oförutjedt sätt; Erfarenheten har visat, att då.skatten blifvit höjd för de större roen nedsatt för de mindre pannorna, så liar genast hästan öfver hela landet go kannors panndr upphört; man har minskat dem till yö kannors pannerymd eller begagnat andra classens pannor med mäsk varmare. Men debnä rnäsk värmare har genom en tillsats varit så beskaffad, att brännvinet dermed genast rectifierats, och Uran bar på sådant sätt kringgått författningen, då man blott skattat hälften emot hvad man bort; och för alt vinna detta mål har man ej dragit i betänkande alt gif
Hwad först beträffar, att Pastor med Församlingen eller Kyrko Råd stulle äga den förestagne vrösningsrätt, sa emedan den wisthet om rälta förhällandet. som wille winnås genom en af Pastor och Församlingen eller Kyrkv-Rädet anställd undersökning, wid de fleste tillfällen icke erhölls, enär Pastor oftast wore nödsakad, att bygga sitt omdöme pa personers lösa, och understundom kanffe med flit 0- rigtiga uppgifter, hwarföre de icke wörö något answar underkastade, hwilket icke kan inträffa dä de, som i saken hafwa någon upplysning att meddela, blifwa hörde inför Domaren, och der genom Edgäng tillhällne, att icke säga mera, än hwad de sjelfwe werkeligen sedt, och alt icke uppgifwa för sanning hwad de blott af andre hörk omtalas, anser Lag.Utikottet fig sakna ali anledning, alt uti Lagens föreskrift i denna dek förestå någon ändring. Dä undersöknings - och pröfningsrätten i detta ämne således bör tillkomma Domaren, anser Utstöttet, att han kan bäst pröfwa efter sig företeende om - 842 Den 22 Junik. omständigheter, huruwida de aflemnade upplösningar äga den sammanstämmighet, att de kunna werka till förkortande af den, i cfwannämnde LagenS rum, utsatte tid af Sex är, inom hwilken den qwarkemnade hustrun, i allmänhet uti ifrägawarande händelse, icke kan fa stn man efterlyst; äfwensom att ett bestämmande, hwilke defie gode stal borde wara, blott skulle lägga ett hinder i wägen för Domarens pröfning, enar de icke kunna förutses till hela den widd, de kunna förekomma. Slnteligen finner Utstottet, att hwad Kongl. Brefwet den 26:te Octob. 1791 förordnar angående tillkännagifwande i Tidningarne, da någon will gifta sig, som ej kan bestyrka fin hinderslöshet dertill, icke är lämpeligt till ifragawarande händelse, der det är ostadigt, att Sökanden ingått äktenskapsförbindelse; hwarföre
Då ville Paulus, att han skulle fara med honom; och tog och omskar honom, för de Judars skull, som voro i de rum; ty de visste alle, att hans fader var en Grek. Och der de foro genom städerna, befallde de dem hålla de stadgar, som af Apostlarna och Presterna i Jerusalem beslutne voro. Och vordo de församlingar stadfäste i trone, och förökades på talet hvar dag. Då de vandrade genom Phrygien och Galatie landskap, vardt dem förment af den Helga Anda, tala ordet i Asien. Derföre foro de in i Mysien, och bödo till att fara in i Bithynien; och Anden tillstadde dem icke. Men då de hade farit genom Mysien, foro de ned till Troadem. Och en syn syntes Paulo om nattena. En Macedonisk man stod och bad honom, sägandes: Far in i Macedonien, och hjelp oss. Och straxt han hade sett synena, tänkte vi till att fara in i Macedonien; och voro visse deruppå, att Herren hade kallat oss till att predika Evangelium för dem, Då vi nu seglade af Troade, kommo vi vår rätta kos till Samothracien, och dagen derefter till Neapolis; Och dädan till Philippos, som är ypperste staden i Macedonien, och är en fristad. Och vistades vi uti den staden några dagar. Och om Sabbathsdagen gingo vi ut af staden till älfvena, der man plägade bedja; och satte oss ned, och talade med qvinnor, som der tillsamman kommo. Och en gudelig qvinna, benämnd Lydia, en purpurkrämerska, utaf de Thyatirers stad, lydde till; och Herren öppnade hennes hjerta, att hon gaf akt på det Paulus sade. Och hon lät sig döpa, och allt sitt hus; och bad dem, sägandes: Om I hållen mig derföre att jag tror på Herran, så kommer i mitt hus, och blifver der. Och hon nödgade oss. Och hände sig, då vi gingom till bönen, mötte oss en piga, som hade en spådomsanda, och hon drog sina herrar mycken båtning till, med sin spådom.
Föredrogs å nyo och bifölls Stats-och LagUtskottens den 23 sisth Julii nnderNto 57 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga, angående ersättning åt enskildta vid Dftn 1.4 Augusti e. m. 173 yppad brist lios Uppbördsman af Allmänna medel. Företogs till pröfning BancoUtskoltets d. i5 sist!. Julii under N:o 67 afgifne, samt den 10 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o ^5 förut meddeldle Betänkande om rättighet, alt i Rikets Ständers Bank belåna Tackjern. Herr Hjerta, Gustaf: Så besynnerligt det synes att afstyrka en åtgärd, hvilken bygger sig på den enkla princip, att man i Banken bör få belåna så väl den ena, som den andra varan, och ehuru mycket denna princip instämmer med ideen om Lånebank, finner jag det dock oförenligt med min öfvertygelse, alt bifalla lån på tackjern, på det sätt BancoUskottet föreslagit. Örn denna belåningsrätt skall medgifvas med afseende å Bankens säkerhet, är den endast verkställbar på Stapelstadsvågarne, och ibland dem endast, der Stångjern upplägges, men om denna inskränkning åter iakttages, hemställer jag, huru mångå upplags-slällen kunde blifva, och örn någon allmän nytta, i anseende till dessas fåtalighet, stod att vinna. Våra Uppstads vågar äro ej i det skick, att der upplagdt jern med nöjaktig säkerhet för Banken kan belånas, emedan de äro öfverlemna - *74 Den 14 Augusti e. m. de lill illa controllerade Vågförvaltare, och betydliga förluster för Banken voro deraf att befara.
Samma svar om nödvändigheten af freden gaf afven den Engelska Regeringen. Då såg man aldrig Ministeren förtvilla, och freden hafva vi att tacka för det riket nu är sjelfständigt. De händelser, som sedan inträffat, förbereddes ej af Ministeren, men måhända förutsågos de. Efter freden kom Beväringssfrågan, som äfven af Ministéren fördes vid Riksdagen; och slutet blef sådant, att Cari. Johan med ära fört Svenska vapnen dit, der de förr lyst under den Store Gustaf Adolf, och att minnet af detta fälttåg skall öfverföras till efterverlden. Efter beväringsfrågan vill jag blott nämna de andra i förbigående. Jag är möjligen för vidlyftig, och hvar och en har dessa händelser nogsamt i minnet. Knappt var Riksmötet till anda, förr Ridd. Ad. Prot, II, B. 4. 5o Den i Marlii. än en ny olycka inträffade, nemligen Carl Augusts död. Får jag fråga Eder, mine Herrar, om någon då såg Ministéren svigta, eller vara förlägen vid ett så ry^sligt tillfälle, under en ålderstegen Konung? Jag vill förbigå andra sorgliga händelser. Örn ej alla stått att afböja, kan man åtminstone ej säga, att icke Ministeren gjort, hvad den kunnat, för detta ändamål. I Örebro kallades Ständerna tili nytt T-hronföljare-val. Få visste då, huru man skulle afböja farorna; jag hörde knappt någon då kunna eller vilja gifva råd i en så svår belägenhet;' och likväl var Riksdagen knappt börjad, förrän Ministéren i samma stund var i tillfälle, att för Riksens Ständer föreslå värdiga föremål för deras omtanka, till fyllande af Sveriges thron; och jag hemställer till denna upplysta samling, om det var, genom ett ungefär, eller Ministörens omtanka, rådslagen leddes, när den store Carj, Johan ställdes vid Svea thron, för att komma att regera öfver Svea Folk?
THORVALDSEN. Som du har öfversatt med: »far niente». PEDERSEN. Det blir en sak för sig; men som vi blott Än äro lärlingar, hvarför så brådt Att pocka på odödlighet och ära? THORVALDSEN. Men just emedan man än går i lära, Och ej det är för sent att återvända, Så önskar man hvad sedan än må hända Få utsagdt klart för sig ja eller nej, Om man går rätta vägen eller ej. PEDERSEN. Du om din kallelse då tvekan bär? THORVALDSEN. Ja, bror! Det är just det, som jemt mig tär. PEDERSEN. Var god och fråga Jason, som der står, Om han har gjort sig sjelf! THORVALDSEN. Jag ej förmår Att döma i min egen sak, men då Den ej publikens bifall kunnat nå... PEDERSEN. Derför den ej kan fattas utaf packet! THORVALDSEN. Men här ju varit flera män af facket, Som den med axelryckningar belönt. PEDERSEN. Tror du att dessa finna något skönt Uti en naken kropp, då du har brutit De trånga skrankor de kring konsten slutit? THORVALDSEN. Hur skall jag då få visshet om det rätta? PEDERSEN. Till hjertats röst din lit du blott bör sätta. THORVALDSEN. Men om den mig på villovägar för? PEDERSEN. Det kan den ej: det är Guds röst du hör. THORVALDSEN. Men skall jag ej min gamle fader lyda? PEDERSEN. Guds kallelse mer måtte väl betyda Än önskningar utaf din far och mor. THORVALDSEN. Min tack emot min far ej vore stor, Om nu jag stannar. Nej, min vän, jag bör Hans kärlek så ej gäcka. PEDERSEN. Ack! det gör Du ej, fast du i detta fall ej hör De goda råd, hans blinda kärlek gifver. THORVALDSEN. Jag hans befallning hört och dervid blifver...