Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä en förändrad reelerinA »k 6an2liet8 tjen8t6manng-per80nZ1, oell aflöning nu än^o föreslår, slmlle 8alinsden n5 en d^lilc Indi^ZninA;- 8tat ovedersä^Ii»6n bomma att förorsaba ännu större olaAsnbeter, i alseende ^a ärendenas bel^äri^a bandläz^ninF, än 80,n liittills försports; neli Ivon»!. I^lajä, 80in, i löljd Iräral, neli i öfverensstämmelse med lrvad vederbörande Dej,artements-6befer jemväl yttrat, anser anvisande af nödige medel Ull lone-e> sättning ät öfvertali^e embetsoeb tjenstemän, jemte sädane, som ^ä nva 8taten erbälla mindre löner, än de förut innebaft, utföra ett oefterl;ilbzt villror för en ändarmälsenliA verbställiAbet ak nu erkorderIi-;g ljenste, 6-?Ierin-;, föieslär alltsä, att anslag till följande, i sammanlian-» med lörslai^en till berörde tjenste-reAlerinZ ujOjOAjorda, IndraAninZS-8tat mätte ak kibets 8tänder sersbildt beviljas. /Evr>m»e/r. f. d. Kevision8-8eereteraren, Dilberre /i. /. Fors, fyllnad i pension 3/so: — —- keoistratorn, Dxs>edition8-8ecret6raren /lorverr, löne-f^Ilnad 3,6:3/s. ii. d:o >I:o //e//mazr, d:o 3 js: Ofvertali^e: Oan^lislen 5oo: Vaktmästaren >33: /so. — i,63/s: 26. 11. Öfvertali^e:
Det var stäldt till Dom Ignazio, och gaf tillkänna, att emedan brefskrifvarinnan hyste en afgjord vedervilja att medfölja till Europa, hade hon oryggligt beslutat qvarstadna; men då hon kände sina cousiners välmenta envishet och dessutom trodde sig hafva märkt att en af dem hedrade henne med en böjelse, som hon icke kunde besvara, så hade hon funnit bäst, att utan mundtligt afsked öfvergifva huset. Hon slutade med att tacka sin morbroder för hans mot henne hittills bevisade ömhet, men bad honom icke mera bekymra sig om hennes vidare öden, emedan hon funnit en säker fristad och för öfrigt ämnade hon hädanefter ensam sörja för sig sjelf. Medan de öfriga efterforskade sättet, huru Elvira kommit undan, störtade Antonio Carlos på dörren. Detta uppdagades snart, men vi förbigå förklaringen derom, ty hvar och en vet lätt, att en flicka, som vill göra sig osynlig, dertill har hundrade utvägar, hvarom man också i böcker och på theatern tusen gånger meddelat andra flickor i samma läge behörig undervisning. Vi flytta oss i stället trenne timmar längre fram i tiden, då vi se Antonio Carlos återkomma, kasta sig från sin löddriga häst, störta in i rummet, och ropa stammande af raseri: det är förbi! Min brud förlorad, hon sjelf vanärad och hela vår slägt! Hon är den krönta nidingens frilla. Min aning! utropade Dom Ignazio och föll vanmäktig ned på en stol. Det var äfven min! utbrast Dom Antonio. Men hören mig! Jag förmodade genast, att jag endast hade att söka henne på ett af lustslotten, Santa Cruz eller Boa Vista. En lycklig slump förde mig till det sednare. Med vindens hast flög min häst öfver fältet Mata Porcos och sedan den lilla kullen uppföre, och stadnade utanför slottsporten. Man förvägrade mig inträde. Jag smög mig då åt trägårdssidan, öfversteg med lätt möda den låga muren, och gick rakt mot palatset. Det första föremål jag fick se, var Elvira. Hon upphof ett anskri, och ville fly, men jag grep henne såsom örnen det späda lammet, och ville bortföra henne.
Den föreslagna nya mynlenhelen uppfyller således äfven det 3:dje hufvudvillkoret [iå ett lika bestämdt som tillfredsställande sätt, emedan man häraf t. o. m. kunde hemta anledn. lill eli ganska passande namn för den nya myntenheten, samt lämpligen kalla densamma daler, krondaler, eller kanske rättast, såsom Frih. Wrede föreslagit, krona, för att såmedelst undvika namnförblandning med de s. k. daler silfvermynt och kopparmynt, som ännu af allmogen i vissa landskap begagnas. 4:o Den föreslagna nya enheten uppfyller äfvenledes 4:de villkoret, nemi. det alt lätt kunna jemföras med alla de särskilda, lid efter annan uppkomna räkne-enheterua, ty 1 r:dr silfver är jemnt 8 kronor, 1 r:dr b:co 3 kronor, 1 r:dr r:gds 2 kronor, 1 krona 3 daler silfvermynt, 1 krona 9 daler kopparmynt. När derjemte öfverväges, alt, enligt Frih. Wredes förslag, utom sjelfva enheten, äfven 2;ue mindre silfvermynt skulle utmyntas, det ena utgörande | af enheten, det andra 4 densamma, det förra således jernet svarande mot 18 sk. det sednare mot 12 sk. 3 fl. 4 50 Den 4 Mars e. m. r:nds, hvarigenom allmänheten erhölle 3:ne silfvermyntstycken, jemnt svarande mot de nu gångbara s. k. skillingssedlarna, nemi.: 1 krona Som Norrska specie-dalern silfver är alldeles lika med 1 r:dr Hamburger b:co, samt en Dansk riksbankdaler alldeles lika med -| r:dr Hamburger b:co, samt denna sistnämnda är helt obetydligt mindre än en Svensk r:dr silfver, enligt nu gällande myntfot; så synes häraf, att 1 r:dr Hamburger b:co, är i det närmaste lika med 8 kronor. 1 Norrsk silfverspeeie 8 kronor. 1 Rysk rubel föga öfver 5 kronor. 1 Preussisk thaler 5 kronor. 1 Tysk riksdaler nära lika med 6 kronor. 1 Tysk gyllen dito 4 kronor. 1 L.
Kabinetts-kassan, hvilket gör detta i Den 1 Februari f. m. 267 ifrågavar. ämne mera granlaga, än man i första ögonblicket kanske torde inse. Man har talat om att de ifrågavar. afgiflernas beräkning kunde ske efter lästetalet och det utan olägenhet, oaktadt de ganska ofta i följd deraf kommo att undergå förändring: jag tror till och med, att om man ville vara fullt rättvis, så borde en uträkning göras öfver antalet af de fartyg, som besegla de olika håfven och afgifterne derefter beräknas; men hemställer om icke större missnöje skulle väckas derigenom, att desamma ständigt omvexlade i st. f. att vara en gång för alla bestämde. Här har af en ledamot, som ganska väl känner Unions-komiteens förhandlingar, derföre alt han i dem tagit del, blifvit yttradt, att denna komites samtlige ledamöter, såväl de Svenske som de Norska, tillstyrkt något dylikt, som det SlatsUtsk. nu föreslagit. Vid sådant förhållande finnér jag det så mycket mindre vara af behofvet påkalladt, att Ständerne inkomma med nu ifrågaställda förslag derföre, att då Konungen företager denna fråga till pröfning, och finner att meningarne derom icke inom Unions-komiteen varit delade, någon schism icke lärer vara att förvänta inom konseljen och ändamålet således vinnes, den nu föreslagna skrifvelsen förutan. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den ix Octoher 0. m. pnt och AtJeln, att få utnämna ett visst antal Adelsman , hvilka ovilkorligen borda introduceras. I anledning af allt detta tror jag, att, om man pröfvar saken, skall man icke med minsta sken af skäl kunna påstå, att RiddarhusUtskottet åsyftar, att kränka sin Konungs rättigheter. Friherre Cederström-. Jag anmälte mig, i an-' ledning af hvad Grefve von Schwerin nyss yttrade, alt nemligen han anser nyttigt å nyo infora den ceremoriie, som var bruklig i forntiden. Jag skulle deremot tro, att det politiska lif, vi skola söka bibehålla, daterar sig från år 1809, och ej bakom den tidpunkten.
Förty Israels barn vandrade i fyratio år i öknene, tilldess allt folket af krigsmännerna, som utur Egypten dragne voro, förgingos; derföre, att de icke lydde Herrans röst, såsom Herren dem svorit hade, att de icke skulle få se det landet, som Herren deras fäder svorit hade, att gifva oss ett land, der mjölk och hannog uti flyter. Deras barn, som i deras stad uppkomne voro, dem omskar Josua; förty de hade förhud, och voro intet omskorne på vägenom. Och då hela folket omskoret var, blefvo de på sitt rum i lägrena, tilldess de voro läkte. Och Herren sade till Josua: I denna dag hafver jag vändt ifrån eder Egypti skam; och det rummet vardt kalladt Gilgal, intill denna dag. Och som Israels barn så hade deras lägre i Gilgal, höllo de Passah, på fjortonde dagen i den månadenom, om aftonen, uppå Jericho mark; Och åto af landsens säd på annan dagen i Passah, nämliga osyradt bröd, och torkad ax, rätt uppå samma dagen. Och Man vände åter på den andra dagen, sedan de hade ätit af landsens säd, så att Israels barn intet Man mera hade, utan åto af landsens Canaans säd, utaf det samma året. Och det begaf sig, då Josua var vid Jericho, att han upplyfte sin ögon, och vardt varse att en man stod der för honom, och hade ett draget svärd i sine hand; och Josua gick till honom, och sade till honom: Hörer du oss, eller våra fiendar till? Han sade: Nej; utan jag är Förste öfver Herrans här, och är rätt nu kommen. Då föll Josua neder på jordena på sitt ansigte, och tillbad, och sade till honom: Hvad säger min Herre till sin tjenare? Och Försten öfver Herrans här sade till Josua: Drag dina skor af dina fötter; ty rummet, som du står uppå, är heligt. Och Josua gjorde så. Och Jericho var tillstängdt och förvaradt för Israels barns skull, så att ingen kunde komma ut eller in.
I ädalagt at finna ratta wägen til desta för Mig och Riket sä wigtiga och nödwändiga föremal. Jag instämmer med Mit Bifall fä mycket häl^ dre til den af UIottet antagna Plan, som granskningen af de mängfaldiga Förflager, hwilka under öfwerläggningarna förekommit, utreot och bekräftat de allmänt kända sanningar, at af intet kan intet upkomma och at en pä läng lid ställd Realitations-Plan äfwentyrsr sif sall genom cfhrfedda händelser, som kmnM inträffa; at den löper dageligen fara at förstöras genom de utwägar, lpeculation och winningslyftnad wet at werksamt nyttja och ännu aldrig undcrlätit; och at, om an en pä framtid ställö keLlilacionsPlan kunde lyckas, sä skulle dock, intil en fädan tidepunkt infölle, Kronans inkomster Lil Rikets nprätthällande icke första, dä deras ratta warde ej funnos i deras bestämda Räknetal, och Löntagarens med de mindre sörmögnes mistöden och lidande ännu längre fortfara. Lagarna asta Ständernas bifall i deras klena för det bidragande och de afgister, fom Planens utförande fordrar; Utstottets Betänkande i desta delar kommer säledes, at til Ständens afgörande öfwerlännäs och Jag förwäntar Mig af deras begifwande i desta omständigheter det prof af nit och karlek för Fäderneslandets uprätthällande, som, i Penninge-Werkets närwarande stallning, icke med Ord och Meningar ästadkommas kan, utan mäste med gerningar ädagaläggas. I den för Mit hjerta och tänkesätt tilfredsställande förmodan, at Riksens Stander gä
2,689,000 - 334 Den 19 Junii e. m. tagne artiklar äro, får jag vördsamt upplysa, att af import-tullen år 1827, som, med afdrag af Spanmålstullen utgjorde 1,468,000 R:dr, fem artiklar inbragte tillsammans 854,000 R:dr ,T), 16 andra artiklar tillsammans 426,ooo R:dr <Kf), eller följaktligen 21 artiklar i,38o,ooo R:dr, hvaremot alla öfriga importvaror gifvit i tull endast 68,000 Riksdaler. Med de åsigter jag haft; äran framställa, anser jag icke nödigt, att göra alla detaljerne af TullTaxan tillföremål för granskning på detta rum, och jag får slutligen blott fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf att, i händelse denna vigtiga fråga icke kan så tidigt afgöras, att en för - *) Tobak . 224,000. Vin 180,000. Socker . 175,000. Caffe' . 154,000. Salt 121,000. 854,ooo. Fiskvaror . 48,000. Färger 28,000. Lin • 25,000. Ost 25,000. Hampa 23,000. Smör 23,000. Oljor . , 2 1,000. Kumm 20 ,OOQ. Cognack 19,000. Arrac 17,000. Talg 17,000. Risgryn 17,000. Ull Ved . .. I 1,000. 426,000. Den ig Junii e. m.
Hvad nu sjelfva frågan om ändring i lagen angår, så kan man icke neka att det nuv:de stadgandet tillhör den primitiva lagstiftningen, då alla prestationer gjordes in natura, då man byggde kyrkor af gråstenar, som hopkladdades med lera. Men sedandess hafva anspråken stigit, således äfven i afseende på kyrkor, och ingen socken uppför nu sjelf sin kyrka, utan detta sker allmänt genom entreprenad. Att då bibehålla denna fördelning i afseende å körslor och dagsverken, synes mig ganska olämpligt. Hedan 1734 års lagstiflare hade tänkt härpå, då de stadgade att innevånarne skulle böras och förena sig om bördan. Nu äro förhållandena än ytterligare förändrade, hvarföre lagstiftningen mäste komma emellan. Dervid måste man visserligen iakttaga någon skilnad mellan dem, som ständigt bo i socknen, och dem som icke göra detta, hvilka således skulle drabbas hårdt, om fyrktalet lades till grund, hvarföre någon moderation är nödvändig. Emot Hr von Ehrenheims förslag har jag åter att anmärka, att, om fyrktalet lägges till grund, blifva många af dem som nu stå under strecket fria, ehuru de genom sitt arbete kunde bidraga till byggandet. Ännu mindre kan jag af redan anförda skäl förena mig i Utsk:ts förslag, hvilket jag inom Utsk:t utan framgång motsatte mig. Och då jag slutligen tror att Frih. Leuhusens förslag kan tåla någon jemkning, så får jag anhålla om propos. på återremiss. Gr. Mörner, Carl Göran: 1 afseende å denna fråga är jag af samma mening som Frih. Leuhusen. Jag får äfven fästa uppmärksamheten derpå att Hr von Köchs förslag att lägga en permanent beskattning på en del af församlingens innevånare, är högst orättvist och synnerligen olämpligt, då man nu söker komma till likhet i beskattningshänseende. Hvad åter fyrktalet beträffar, så anser jag äfven detta icke utan orättvisa kunna läggas uteslutande till grund, ty större delen af den klass, hvartill torpare och soldater hänföras, få nu utgöra dagsverken till kyrkan, och kunna äfven ganska väl fullgöra dem, men skulle efter en sådan beskattningsgrund blifva helt och hållet befriade.
I anledning af Herr Crusenstolpes yttrande får jag blott förklara, att det icke kan anses såsom någon förtjenst af ExpeditionsUtskottet, att uppsätta Expeditionerna i de frågor, deri Ständernes beslut äro fattade, ty det är blott en enkel tillämpning af Grundlagens föreskrift. Men det mäste förundra mig, att man här kan yrka återremiss å Utskottets Utlåtande i ett ämne, som redan förut varit återremitteradt; jag känner åtminstone ingen tillåtelse, att skicka samma fråga 2.'ne gånger tillbaka till ett Utskott. Då frågan andra gången kommer ifrån Utskottet, är det hvarje Ståndsledamots rättighet, att yrka hvilka förändringar han behagar, men sedan Rikets Ständers beslut redan en gång är fattadt, får frågan icke vidare förekomma vid samma Riksdag. Jag bestrider derföre återremissen, såsom olaglig. Grefve von Rosen: Om detta Utlåtande verkligen, såsom Friherre Cederström påstår, en gång tillförene hade varit återremitteradt, eller beslut deröfver fattadt, är jag öfvertygad, att Herr Grefven och LandtMarskalken icke skulle hafva gjort det till Den 18 November b m. föremäl för öfverläggning; men förhållandet är icke sådant; det är Betänkandet N:o i4> sora blifvit afgjordt, och den sednare frågan är nu före första gången. Hvad Herr Rosenqvists yttrande beträffar, kan jag blott beklaga, om de upplysningar jag här haft äran afgifva, icke skulle af Utskottet anses bättre, än att de skulle föranleda till samma slut. Emellertid fortfar jag, i hopp om ett annat förhållande, att yrka återremiss. Herr Rosenqvist: Utskottet börjar sitt sednare Utlåtande sålunda:
Banco, under den förbindelse ä Banqucns sida, att för det Silfwer, som Riksens Ständers Riksgälds « Contoir, af ätcrstoderr ä Lcipzigcr-Länet än till Banqucn torde komma att aflemna, blifwa jemwäl omkostnaderne Contviret uti Wexlar godtgjorde. 4:0 Swensta Ost-Indiska Compagnicts förbindelse att inom detta ärs stut, till Riksens Ständers Riksgälds-Cotitoir aflemna Iso,000 Piastrar hwarä 2O,ooo redan äro afbördade; berörde förbindelse pä Banqucn transporterad, och s:o Eders K:gl. Ma):ts och Rikets Slats-Contoirs förbindelse, med utlofwade säkerheter och wilkor, att Den Zv Dctober. 4349 akt answara, det de Summor häraf, som xä Terminer böra betalas, ofelbart ivid fdi sallo - liderne blifwa Banqucn tillställde, samt att derest Banqucn skulle sinna Wexcl-uppköp för sif, nödigt, under den tid svin oiwanberörde tillgängar afbidaS, för sädan Wexel - upphandling, gjord till chlvad Wexel-Cours som hälst, genast tvid Wexel,slutet godtgöra Banqucn hwad Dcxeln efter Mäklare Slut - Sedel mera kostar, än 49 ss. för 1 R:d. Hamb. Banco, hwilket sistnämnde pris Banquen kommer att erlägga, för allt hwad Banquen utöfwcr en Million R:dr Hamb.
Om jag icke missräknat mig, skulle vi derigenom vinna tid och komma till det önskade resultatet. Men fortfar Hr Dalman att yrka votering öfver den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos., skulle jag önska, att vi ju förr dess hellre måtte få skrida dertill. Frih. Cederström: Att bifalla Gr. Posses förslag vore att omedelbarligen besluta öfver en i Ståndet väckt fråga, hvarom Hr Gr. o. Landtm, icke lärer kunna göra framställning. Hr Gris förslag torde derföre få förfalla; och återstår således endast att votera emellan Hr Dalmans och Gr. Frölichs föi-slag till contrapropos., derest ingen af dem vill afstå från sitt förslag dertill. Hr Dalman: Såvida B. o. Ad. beslutar att omedelbart till afgörande företaga BondeSt:s inbjudn., afstår jag från min anhållan om votering, i hvilken händelse jag förenar mig med Gr. Posse uti anhållan om det amendement, Hr Gr. föreslagit, i händelse Hr Gr. o. Landtm, icke finner antagandet af ett sådant amendement stridande emot grundlagen. Dea i] Mars f. m. Gr. Frölich: Det ankommer visserligen på Hr Dalman att afstå från sin anhållan om votering, men icke vilkorligen, utan ovilkorligen. Afstår Hr Dalman ovilkorligen derifrån, så får jag erinra R. o. Ad. derom, att Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig hafva funnit den framställda propostn vara med ja besvarad; hvadan följaktligen det sätt, Hr Dalman föreslagit, icke lärer vara öfverensstämmande med grundlagen. Hr Dalman: Gr. Frölich har rätt deruti, att, sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat den framställda proposrn vara med ja besvarad, min åsigt icke utan votering kan göra sig gällande. Jemte det jag får förklara, att jag förbisåg detta, anhåller jag att vi ju förr dess hellre må komma till votering. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han af den efter H.
Antalet fångar, som under samma 2:ne år förvarats i kronans häkten inom de olika länen, var, då man frånräknar transportfångar, år 1843 endast i två län, nemligen Skaraborgs och Östergöthlands län, större än i Calmar, hvaremot detta antal år 1844 var i detta större än i något annat af rikets län. Det visade sig således, att Calmar län, i motsats till hvad Stals-ulskottet anfört, vore ett ibland dem, hvilkas styrelser bade att handlägga det största antalet ärenden, och att, om förhållandet i detta hänseende vore något mera betungande inom två eller tre andra län, skillnaden likväl befunnes högst obetyd lig. Under de två sistförfLatna åren hade länsstyrelsens embetsgöromål varit i jemnt tilltagande. 5:a Denna anmärkning vöre hufvudsakligen riktig; och hade Kongl. Majlis befallningshafvande också redan den 26 Maj 1843 hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan om nybyggandet i Wimmerby af ett större kronohäkte för norra delen af länet; men anläggandet af dylika kronohäkten i länets norra del, äfven om desamma så inrättades, att de utgjorde både ransakningsoch straffängelset', skulle likväl, derest den nuvarande länsindelningen bibehölles, icke leda till alldeles samma besparing i fångforslrngs-utgifterna, som om länet delades, ty det inträffade icke sällan, att, för obehörigt kringstrykande, gripne persöner, som tillhöra länets norra del, varda från de norrut belägna länen med fångskjuts forslade till Calmar, äfvenso.m att häktade Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N;0 gg. 11 brottslingar, hvilka i sådana län undergått ransakning, hilsändas, för att inställas till ytterligare ransakning vid någon domstol i norra delen af detta län, vid hvilka tillfällen fångforslingen naturligtvis blefve längre, än den skulle blifvit, om besagde del af länet utgjort ett serskildt höfdingedöme, 6:0
Dessa tidningar, hvilka äro veckoblad, kunna skrifvas omsorgsfullare än den hastiga tidningsartikeln, som alltid måste författas samtidigt med publicerandet af det tal eller den tilldragelse hvilka framkallade den. The Saturday Review är oberoende i politik, men lutar mera åt de konservative än till de liberale, och står hvad religiösa frågor beträffar mycket tillbaka i tiden. Den är qvickt och skarpt skrifven, och lägger fram för allt an på att “ stuka “ en författare, emedan i dess ögon rättvisa är af mindre vigt än att åstadkomma en qvick tidningsartikel. Och det är så mycket lättare att vara qvick när man klandrar än då man berömmer. “ The Spectator “ åter är en tidning, som ofta uttrycker besynnerliga åsigter, men alltid hederliga och rättframma. Det uppträder som organ för radikala filosofemer, för avancerade och frisinnade religiösa åsigter och för den högre bildningen. Dessa tvenne tidskrifter stå ensamma och utan medtäflare. The World, Truth och deras efterapare äro en ny af-väg inom den engelska journalismen, och en beklaglig sådan, nämligen personalitetens. Dessa tidningar hafva för sin framgång att tacka det begär, som tyckes vidhäfta men-niskonaturen att höra talas om grannarnes affärer, och icke alltid sådana, hvilka äro till dessas fördei. I dessa tidnin-dr Dagens krönika. 4gar refereras sqvallret för dagen, societetens och klubbames skandaler. Tidningarna betalade sig genast från början och det finnes nu kanhända, skam till sågandes, inga proportionsvis mera inbringande tidningsföretag än The World och Truth. Samhället är grymt, det njuter af dess grannars missöden, det älskar att det förkunnas från hustaken, hvilket afundsjukt ville gömma sig i källarne. Det är derför icke underligt att mot dessa tidningar oupphörligt väckas åtal för smädelser. De fråga icke derefter. Åtalet blir en puff och en hvar köper tidningen för att sjelf läsa hvad som blifvit sagdt. Det mest beklagliga härvid är att dessa tidningar ofta skrifves med en så glänsande stil och verve, att man ännu mera måsta märka denna talangens missriktning. Men hvad som, oafsedt dessa personliga angrepp, förnäm
Riksens Ständer framhärda m. m. vpplia ock xoälclnä kok ,Il» 5rZo<Ien ö. Il Oceod. izi Stormägtigste Allernädigste Konung. ^edan Riksens Ständer erbällit del af d önskningar, Eders Maj:t i Näder täcktö yttn i enskillta ffrifwelser till Landtmarskalken och d öfrige Riks -Ständens Talemän, och dä Rik sens Ständer ansett sig aldrig med mera till fredsställelse uppfylla nägon pligt, än om de der wid tillika kunna gä Eders Masits Nädiga öslunda till mötes, hafwa, uppä derom i hwart Stäa serskilld gjord motion, Riksens Ständer stadna i följande beslut: i:o Att ofördröjligen afgöra alla Riks dags.ärender och till den 18 innewarande Octo> her alla besiut expediera, samt justera Riksdags Bt 2:0 Alt dä Riksdagen härefter till Stockholm förflyttas, inga ytterligare öfwerläggnin. ingen af nysinämde §. i Riksdags-Bestulet dock undantagen, och fluteligen z.o Att hos Eders Maj:t i underdänighet kulle anhällaS om Eders Maj.tS Nädiga tilläelse, att Riksdagen mä räcka till den dagen dä Riksens Ständer fä aflägga deras Hyllnings. Ed till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och irax derefter afstutaS; hwilket allt Riksens Ständer härmed i underdänighet hos Eder Maj.t ä anmäla. Riksens Ständer framhärda m. m. VxpIUt o»k gvitlclnä d»i »N» §«1nöeo H ONob. »8l»« Stormögtigste Allernädigste Konung. G. enom enffild wäckt motion, har till Riksens Ständers behjertande blifwit framställd de barns belägenhet, hwilka i en späd älder förlora Föräldrar, och efter dem erhälla blott en ringa qwarlätenskap,-hwilken, derest genom