Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är således ej min mening att vederlägga de anmäi kn:r, suni här blifvit framställda mot betänk., ehuru detta måhända äfven Lunde vara förenligt med mina åsigter; helst jag tyckt mig finna, att en del af de nnmärkmr, som blifvit gjorda, egentligen endast afse speciella fall inom elt eller annat dislrict, hvilket jag så mycket mindre kan gilla, som jag tror, att uti stora ekonomiska frågor är det ej exception*!*, eller att ändra ett eller annat missbruk, som bör afses ocfi ligga till grund för en förbättrad lagstiftning, utan del är de allmänna principerna. Jag har uppträdt nästan ensam för alt försvara jordafsöndring och hemmansklyfning, d. v. s. under så ordnade bestämmelser, som jag tror att en ekonomisk lagstiftning bör söka bereda, för alt åstadkomma den högsta möjliga utvidgning af jordiiganderätlen, eller, i omvändt förhållande, för att skaffa försörjningslillfälle af jorden åt det största möjliga antal af Sveriges innebyggare, alt der förkofra sig eller drifva sin industri. Man beböfver ofta blott den jordrymd, som kan fordras till gårdstomt, för att derstädes kunna försörja sig med tillhjelp af sina liander. Jag har länge ifrigt stridt emot, alt genom konstlade controller, vare sig genom gode män elier auetoriteter, försvåra dessa försörjuingsutyägar, och lägga hinder i vägen folden fria indus!lien att äfven i detta fäll finna vägarna öppna för sig. Jag är sålunda särdeles tillfredsställd att hafva Den 5 S c [i t c ra b c r e. ra. liöil liiir lif lingni ledamöter den tanke yttras, alt mina åsigter arn rikliga lill sina grundsatser, oell att vi således möjligen har kunna vanta ett beslut, sorn är bygd! på liberalare grunder än Utsktns förslag.
Hvar och en, som läser denna Författning , finner, huru väl grundad den är* hvar och en inser afsigten med utarrenderingen vara gynnande både för Indelnings - 4o6 Den 6 December. hafvare och jordbruket , samt dess förbättring , hvilket ej är att tänka pä , dä antingen indelningshafvaren för en kort tid sjelf sköter bostället, eller pä sin tjenstetid utarrenderar det. Bostället måste då gä ur hand i hand, ecb hvar och en sköter det, så , att han deraf kan suga den mesta vinst. När man vidare tänker på tjenstgöringen inom Armeen ■ på vära långa möten , ökadö dels för Bevärings-Manskapets, dels för Befälets öfning , samt våra ständiga arbetscommencleringar, skall man ej längre tveka om olägenheten deraf , att yngre Officerare sjelfva sköta sina boställen. En värd talare , som i Utskotten varit en af de mest ifriga för detta förslag, har erkänt arrenden vara oundvikeljge för de unga Officerarne , men har yrkat, att de sjelfve borde lå utarrendera sine boställen. Om en ung Officer utarrenderar sitt boställe, kan han ej lofva Arrendatorn längre besittning , än han innehafver samma boställe. Arrendet blifver således ganska lågt, Det finnes ej några sådane händelser i vårt land , åtminstone vid de Regementen, der jag haft tillfälle att dels' tjenstgöra, dels underrätta mig om förhålianderne , och hvilka .aro ganska många inom den indelta Arméen , att ju icke Officerare kunna bo inom Compagnferne. Compagni-befälbafvärne bo nästan alltid inom Compagnierne, och begagna visserligen de yngre Officerarne sig till biträde vid några tillfällen, men i allmänhet uppgöra de sjelfve Compagniernes angelägenheter.
Lagerbjelke yttrat om Finska juristers förtjeusler, men i samma män som Finland blir längre och längre afsöndradt ifrån Sverige, kommmer också det förras författning att blifva mera olik vår. Gr. Sparre, Erik: Jag tager mig friheten att instämma med Gr. Lagerbjelke. Jag tror, att om också, på sätt den siste talaren yttrat, Finlands avskiljande ifrån Sverige kommer att verka derhän, alt Finske jurister torde blifva mindre hemmastadde med vårt lands seder, så skola de likväl, så länge språket ännu är detsamma och så länge en sådan gemensamhet återstår mellan nationerne, med lätthet uppfatta våra inhemska ställningar och derigenom blifva lämplige domare; men med aktming för de motiver, som förmått de föregående talarne att afstå ifrån någon utvidgning af detta sednare moment, vägar jag till desse Hrr hemställa, huruvida det icke vore möjligt att, genom en åler remiss, de öfrige Stånden skulle kunna förmås att antaga en så - Den 18 April e. m. 537 sådan utvidgning, hvarom Gr. Lagerbjelke väckt fråga, nemi. att äfven andre vetenskaplige befattningar kunde uppdragas åt utländske män af sällsynt skicklighet, och det är derföre som jag föreslår, att 2 mom. måtte komma att innehålla: ”Till lärarebeställningar och andra vetenskapliga befattningar” etc. Frih. Cederström, Jacob: Jag hemställer vördsamt, om det skall vara nödigt och nyttigt att fatta en gemensam tanka, för att återremittera ifrågavar. betänk. Sådant borttager tid, både med discussioner och pröfniugar, som egentligen tillhöra tiden för kommande riksdag, och vi vinna dermed ingenting. Det kan vara likgiltigt om detta tillägg göres i förslaget, som ändå skall hvila, eller icke göres, men det är ingalunda troligt att så sker, sedan 2:ne Stånd redan lagt betänk, på bordet. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Man har föreslagit, att i denna 28 § äfven skulle införas ”domare.” Jag sknlle ovillkorligen gilla detta förslag, om ej det skäl, som Gr. Lagerbjelke anfört, verkat hos mig en annan öfvertygelse.
Hela det förtullade qvantum steg 1843 lill 109 U med eli tull - Den 11 Januari f. m. 183 värde af 545 r:dr. Några få kappor med vida fickor, understödda af en och annan paletå^ äro tillräckliga alt dölja hela Sveriges igelexport. Den öfverklagade hrist på dessa nyttiga djur, som föranledde det kraftlösa försöket att i tullväg afhjelpa densamma, skulle mycket ändamålsenligare hafva afhulpits, om Apothekaresocieteten, i stället för den olämpligt belägna dammen på Kungsholmen, inköpte några gölar i Småland, der dessa djur fingo tillfälle alt föröka sig, och som sedermera skattades endast i mån af nya individers tillkomst. 4:o rinnande af större säkerhet och lätthet i beräkning genom utbyte af af gifter efter värde till bestämda tul/afgifter. Denna grundsats gillar jag helt och hållet vid alla de tillfällen, der icke öfvervägande skäl å andra sidan förbjuda dess tillämpning. Den har redan i nu gällande tulltaxa blifvit använd för de flesta artiklar. Den ytterligare tillämpning, Ulsk. nu föreslagit, synes i allo ändamålsenlig. Sedan jag nu undersökt de afvikelser, Ulsk. föreslagit från den allmänna grundsats, det börjat med att erkänna, nemligen stabilitet i tull-lagstiftningen, får jag anföra de tvenne enda undantag, hvilka jag för min del anser nu böra ifrågakomma vid denna grundsatsens tillämpning. Det ena är sådana jenikningar, hvilka tidsförhållandena kunna kräfva, och som icke menligt inverka på näringsidkarnes beräkningar. I afseende på tillämpningen af denna grundsats har jag redan ägt tillfälle yttra mig. Det andra undantaget är de förhöjningar i afgiflsbeloppet, statscassans behof kräfver. Alt ett sådant behof finnes, är obestridligt. Enligt officiella uppgifter utgjorde år 1843 behållningen å tullinkomsterne, efter afdrag af alla utgifter, omkring 500,000 R:dr mindre än förutgående året.
Länge stod han som en drömmande och märkte knappast artisterna, som trängdes omkring honom och lyckönskande tryckte hans händer, och kunde med svårighet fatta hvad en vaktmästare menade, som fått befallning att helsa honom från en Svensk dam i logen N:o 11, som önskade tala med honom. Mekaniskt följde Alexis vaktmästarens anvisning, och då nu logedörren öppnades, Nanna slog upp sina vackra, af glädjetårar fyllda ögon, och räckte honom sin varma hand, så behagar herrskapet kanske se på sångerskan der nere, som framträder ledd vid handen af konsertgifvaren. Se huru graciöst hon ur hans hand emottar sångpartiet och niger för publiken, och hör dessa rulader uppför och utför, och denna drill, jag tror den räcker en hel qvart – hon måste vara en stor artist. Alexis följde damerna hem och bjöds naturligtvis att stanna qvar till supéen. Det var den aldra lilla trefligaste måltid man kunde tänka sig. Alexis talade om alla sina öden, Nanna så litet som möjligt om sina, och Celestine hade knappast några att tala om. Det blefve för vidlyftigt att citera allt hvad Alexis berättade hade händt honom på de aderton månader, som förflutit sedan han lemnade fäderneslandet, och vi inskränka oss således att i största korthet förtälja, att han lemnat Paris för två månader sedan för att företaga en konstresa i Tyskland, men hvart han kommit hade man afrådt honom att ge konsert, dels emedan hans namn vore alldeles okändt, och dels emedan på de flesta ställen antingen nyss varit ryktbara konstnärer eller sådana snart väntades. Emedlertid hade hans kassa, som från början ej var rätt betydlig, sammansmält och bestod i närvarande ögonblick af några små silfvermynt. I den betryckta belägenhet hvaruti han var hade det nu yppade tillfället att låta höra sig kommit förträffligt till pass; men det var icke heller här utan möda som han lyckades att få uppträda.
För alla i länet befintliga verk och inrättningar, som hafva till föremål brukshandtering samt fabriksTab. N:o och manufaktur-produktion jemte liandtverkerierna med dithörande personal, sådant förhållandet var vid periodens slut, meddelas redogörelse i tabellen N:o 7. Härvid torde böra upplysas, att handtverkarne i köpingarne äro upptagne bland handtverkarne å landet, äfvensom att den skiljaktighet, som förefinnes emellan tabellen och Kongl. Kommerse-Kollegii berättelse för år 1860, angående antalet handtverkare i städerna, är föranledd deraf, att i den från Carlskrona stad till bemälde Kollegium ingångna uppgift om handtverkare äfven inberäknats sådane, som idkat handtverk till sjelfförsörjning till ett antal af 75 personer. På sätt tabellen utvisar, är bergsoch brukshandtering en inom länet ganska inskränkt. Malmuppfordring, masugnstillverkning och stångjernssmide ega ej rum; och af de befintliga till nämnde handtering hörande verk och inrättningar äro endast tre af någon större betydelse, nemligen Kallinge valsoch hammarverk, der jernplåt, ämnesjern, machinspik och kopparplåt under perioden tillverkats; Lyckeåborgs valsoch hammarverk, der tillverkningen omfattar bandjern, machinspik och sedan år 1859, äfven jernplåt; samt Lyckeby gjuteri, o anlagdt 1859 för tillverkning så väl af gjutgods, som gods af smidesjern. Ar 1860 uppgick jernmanufakturtillverkningen vid samtlige verken inom länet till 3,451 skeppund bergsvigt samt tillverkningen af kopparsmide och plåtar vid kopparhammare och valsverk till 3,267 centner. Vid Lyckeby förarbetas hufvudsakligen engelskt, vid de öfriga verken blott svenskt jern. Brännmaterielet består vid Kallinge af torf, ved och trädkol, som af allmogen i orten till bruket afsättas, samt vid Lyckeåborg och Lyckeby af ved och stenkol. Produkterna förbrukas till en del inom länet, men mycket deraf afsättes och transporteras sjöledes till andra orter inom och utom landet.
Den är alltid skadlig i allmänna PenningeRäntan : o h den är vhserl gen icke nödvändig i förhållande till enskilda Gäldenärer , de der dock. man må säga hvad man vill, äga någon billig fordran på äfven ett oeconomiskt beskydd af Staten. Att hindra Nationens brådstörtande i ett artificielt armod , är Ständernas första pligt 1 äfven derföre, att af Nationens ceconomiska tillstånd beror hufvuds kligast hennes känsla för sjelfständighet och frihet, — Tiggaren var Den 17, Martn f. m. 7* alltid de facto Slaf, och Slafveri ägde ännu aldrig något Fädernesland att hvarken älska eller försvara. Jag fullgör alltså min pligt, såsom Riks* dagsman, då jag härmed har den äran ödmjukast tillstyrka, det ifrågavarande Betänkande mätte till alla delar ogillas.. Man fordrar, kanhända, att, då jag ogillar ett Förslag, jag bör uppgifva ett annat: och jag går att göra det. Angående Allmänhetens fordran, det Dis* contPapperen måtte al Ständerne upprätthållas, har jag en tanka, som grundar sig i min rättskänsla , och jag anhåller att få framlägga den. Jag vet att Ständerne icke utfärdat någon form* lig Garantie för dem; och jag sätter icke i tvifvelsmål hvad en värd Ledamot af detta Stånd har sagt, nemligen: att då vid 1812 års Riksdag, en Lag begärdes, som skulle fästa samma straff vid efterapning af DiscontPapper, som vid förfalskning af Banquens Sedlar, så hade Ständerne sådant afslagit, på den grund, att DiscontPapperen icke voro Mynt j men hvad det förra skälet angår , så tror jag , att i de mångfaldiga åtgärder, som Lagstiftande och Executiva Magterne vidtagit, för att inleda Publiken i förtroende till dessa Papper j äfvensom i sjelfva sättet af det fal! de gjort, ligger för Staten en moralisk förbindelse till ersättning, en förbindelse, äfven så helig, sorn någon formlig Garantie, emedan jag 7*
Den sammankallade riksdagen lofvade icke att blifva gynnande för honom. Ryska partiet eller nattmössorna hade ej förgäfves användt all möjligt arbete och kostnad vid riksdagmansvalen, som alla utslogo efter deras önskan. Konungen hade att afvakta en riksdag, sammansatt till större delen af hans ifrigaste motståndare. Efter några veckors hvila mottog konungen dessa ständer den 25 juni 1771101, dagen efter midsommarsdagen. Mitt ändamål är icke att beskrifva denna riksdag och alla därunder timade hvälfningar, dess stolta början och snöpliga utgång äro tillräckligen kände. Dess sanna och fullständiga teckning öfverlemnas åt framtiden, hvartill jag hvarken är hågad eller eger tillräckliga kunskaper. Minnet däraf är obehagligt att återkalla. Hvad mig enskyldt under förloppet däraf kunnat angå och med mitt öde eger gemenskap, är det enda, hvilket jag till fortsättning af min lefnadsbeskrifning finner mig föranlåten att anföra. Hattarne hade i början af riksdagen pluraliteten på riddarhuset i landtmarskalks-102 och bänkmans-103 valen, i följe hvaraf pluraliteten af deras parti äfven deciderades i deputationerne och sekreta utskottet. Bland ledamöterne i detta utskott hade jag den hedern att blifva utnämd, där vi hade att ovilkorligt besluta alla finansoch statsärender, alla de förnämsta grenar af riksstyrelsen, och där vi beslutade intet; det var nu mössornas ordning att spela mästare. Allrådande i presteoch borgarestånden, hade de utvalt till ledamöter i utskottet deras ifrigaste anhängare, som hade den dubbla förnöjelsen att segra såväl öfver hattarne, som öfver adeln, emot hvilken deras bitterhet var uppstigen till den yppersta grad. Adelns ledamöter hade vid sådana omständighet(er) ej annat att göra än att efter fåfänga ordväxlingar höra beslutet af prester och borgare dem förestafvas. Vid mitt inträde i utskottet igenkände jag med fasa bland ledamöterne 1765 års ansigten. De förnämste aktörer af denna ohyggliga riksdag hade åter uppträdt på banan med retad ifver öfver det inbrott, de lidit i deras välde under mellanriksdagen 1768.
År 1818 syntes ConstitutionsUtskottet ännu icke hafva varit ense med sig sjelf, och 60m jag har anledning att förmoda än mindre med Rikets Ständer och den större delen af Nationen, om, hvilkendera af de tvenne myndigheterna, hvilka, såsom det ville synas Con^ stitutionsUtskottet, Lagstiftaren hade ställt bredevid hvarandra, Rikets Ständer eller Con stitutionsUtskoftet ägde största anspråk uppå att få handla med Rikets Ständers rätt. 1823 års ConstitutionsUtskott har öppet förklarat sig i Rikets Ständer se sina principaler, har förklarat sig icke vara mera än Rikets Ständers Comitterade till en granskande beredning; Utskottet säger; Första beredelsen af den pröfningsrätt, huruvida, under den sedan sista Riksdag tillryggalagda tiden, ljuset kring Kon ungathronen trutit eller försvagats första beredelsen af den pröfningsrätt som lagstiftningen förbehållit Rikets Ständer, hafva Rikets Ständer åt deras ConstitutionsUtskott öfverlåta. Utskottet skiljer sig så fullkomligen hvad anspråken på myndighet beträffar, ifrån den ton som hördes under 1818 års Riksdag, att tvertom Utskottet mot slutet af sitt Betan - Dtn, io Julii f. ml kande icke otydlägen ger tillkänna^ att dess egenkärlek ingalunda skulle finna sig sårad, ora Rikets Ständer skulle behaga ogilla den underordnade beredningens Hilda omdömen. Jemväl den frågan huruvida Utskottet fyllt sitt kall såsom underordnad beredning, finnér jag mig tili en del böra med ja besvara. Utskottet har satt Rikets Ständer i tillfälle att samfällt kunna uttrycka en opinion, hvilken Utskottets åtgärder förutan förblifvit individuell} deras opinion, nemligen Om beskaffenheten af det ljus sora omgifvit Konungathroaen* Väl torde konstkännaren tro sig icke sakna ärans för kritik. Han är van att göra dets frågan: huruvida Artisten begagnat hela sitt material, uttömt sitt ämne, till första föremålet för sin pröfning, jag är icke konstkännare och derföre icke så sträng i mina anspråk.
N;o 75, angående granskning af besparingarncs användande och om CoursControlleurernes arfvoden. N;o 76, om hänskjutande till Särskildte Utskottet af 7 särskildte, förut till StatsUtskottet remitterade, Memorial. N:o 83, i anledning af väckt fråga, om indragning af den så kallade Proste Tunnan. Banco - Utskottets No 4 , om sökt tillåtelse , att aflemna räntebetalningarne för BancöLån i närmaste ränteri eller till KronoFogdarne i Orterne; samt Allm. Besvärsoch EkonomiUtskottets N:o 12, angående väckt fråga, om ett nogare iakttagande af Kongl. Brefvet, den 23 Sept. 1747, rörande Prestanda till Bruken. S. D. Under verkstäld granskning af BancoUfskoHets Betänkande, N:o 2, d. 20 sistl. Morii med bi lagda särskilda Utlåt, nden, un. der Litt. A—Vl, i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelser i§ o och 1822 om BancoVerket, har PresteSiåndet stadnat uti följande beslut. 1:0 Trot. I afseende på Utskottets, uti sjelfva Betänkan let, gjorda framställningar, om förekommande deraf, att såsom pågon gång handt, en eller annan Revisor ifrån förrättningen uteblifvit, har Ståndet, så vidt detsamma rörer PresteStåndet, vidtagit sådana författningar, som framdeles skola vederbörande till efterrättelse meddelas ; hvarförutan sjelfva Huivud-betänkanrict blifvit till alla delar gilladt. 2 0 Af de vid nämnde Betänkande vidfogade Utlåtanden hafva Bilagorna : I itt. A, om liqvid för det nya kopparskiljemyntet, Litt. B, om Metall-panterne. Litt. C, om Belönings.rättighet för Bergslagshyttor. Litt. Dt om årliga Capital - afbetalningarna på Bankens Fastighetslån. Litt. E, om förlusten på Fastighetslån i Götheborg.
En annan omständighet är den, att bruksägaren sällan i tid haft eller förskaffat sig kännedom om beskaffenheten af det jern, som för tillfället varit bäst afsättligt, så att han derefter kunnat rätta sitt smide. Bemödandet att förbättra sin tillverkning har dock nu blifvit temligen allmänt hos bruksägarne, och vid åtskillige af de Wermländska jernverken är i detta afseende redan mycket tillgjordt. Vid Lesjöfors bruk i Fernebo härad har sålunda, under ledning af brukets kunnige oell för handteringen nitiske Disponent, Lancashire-smides-methoden blifvit oafbrutet i flera år använd och till den fullkomlighet drifven, att ett särdeles godt, jemnt och för stålberedning passande jern vunnits. Derstädes är äfven anlagd en stålugn, en gjutståls-tillverkning och en filfabrik samt införd en förbättrad skogshushållning. Vid Uddeholms-verken har också produktionen stigit ej allenast i mängd, utan äfven i godhet, och äro derstädes förbättrade arbetsmethoder antagne. Manufaktur-smidel har under de sista Fem åren ökat sig till nära fyra gånger mer än hvad det förut utgjort och uppgår nu för år i medeltal lill 13,443 Skepp. 1 Ltfe 12 beslående hufvudsakligast af stål och spik. De tillförene här i orten drifne tillverkningar af svartsmide!! äro nu mera nästan inställde. Uti förestående uppgifter om tackjerns-blåsningen jemte stångoch ämnesjernssamt manufaktur-smidena äro icke inbegripne tillverkningarne vid. Gustafströms masugn och hammare, då desse verk, ehuru liggande inom Wermland, utgöra ett särskildt distrikt, tillhörande det inom Örebro Län belägna Hellefors jernverk, hvarmed de hafva gemensamma privilegier och gemensam hammarskatt. 20 Vid. Jansbrohults Kopparverk> beläget i Gräsmarks socken af Jösse härad, hafva hlåsningar varit anställde åren 1838, 1839 och 1841, hvilka hlåsningar lemnat 27 Skepp, garkoppar.
e h i i n a har en bearbetning för ungdom af samma arbete utkommit. Berättelsen &amp; r betydligt förkortad i bearbetningen, ty denna inne' håller endast 113 sidor, under det den här o h m f ö r omnämnda öf vers %ttningon har 416 sidor och daurtill betydligt finare stil. Bearbetningen iir gjord med omsorg och skall utan t~rifvel läsas rn.ed mycket nöje af bnrn. Pnssnr helst för 14- och 15-åringar. Bolcen är illu-, strerad och lcostm 1,so. S kid pjiignriie cller krigstiiget iiiot Navnj oerna af lrapten N a p e Reid. Öfversättning och bearbetning. Med 5 illustrationer. Pris i, 7 ~ ' Det finnes åtsleilliga böclcer inom ungdomslitteratnren, hvillca tyckas åtnjuta en slags klassislc odödlighet, i s5 måtto att de aldrig hult g % förlorade i bokmwlinadons breda ström, utan stiindigt åter frmträdn i en eller nnnnn ' ptinyttfödd skepelse. Oftast är det iitländska arbeten, hvilla sAlundn, sedan de först blifvit öfversnttn och utlromit i en eller flera npplngor, liter möta oss i smmcmdrag, i godtlröpseditioner, i ommbetningnr eller bearbetningnr - ofta öfversatta iihen de - eller inregistrerade i nggot af de många samlingsverlc, som iitgifvas under namn af t~n.gdomsbibliotek, ungdomsböclcer, ungdomens bokskatt in. fl. - Till dessa slags böcker hör äfven Slcalpjägmne D, hvilket är så mycket mera förvanande som Dlnyne Reids författarskap redan Iiinge ansetts bnra prägeln af något förlegndt. En mängd s. k. fakta och data äro för den nuvarande ge-. nerntionen friinunande.
När man nu ser det antal af mål, de hittills haft, och som svårligen kunnat behandlas af den förra ökade personalen; så kan man, om målen icke ökades, lätt beräkna, huru många mål som för året skulle blifva etterliggande. Då föreser jag äfven att rättvisan måste gå på förknappning, om jag så får uttrycka mig, beslående deruti att man för oväldighetens skull lottade ut det atUal mål, sorn, Den ao Maj f. in. 85 ej hunne behandlas, och läte dem ligga lill nästa år o. s. v. tindan för undan. Om Konungens afgångne rådgifvare, i stället sitt vara angelägne om ärendenas behandling, hade haft samma mening sorn den siste talaren om oskadligheten för Staten af rättvisans förknappning eller uppskof noed densamma, och örn de handlat i enlighet dermed, flera år förut; så skulle R. St. vid denna riksdag väl haft sina penningar i behåll, trien äfven de oafgjorda målen, och redan fått erfara hvad sådant betyder för Riket i allmänhet. Rådgifvarne hade då varit fria från Riksrätt, och Sveriges Ständer fått jemföra hvilketdera varit för Riket af mera vigt, antingen iakttagandet afdon form, Ur Hjerta yrkat, eller eflerliggandet af rättsökande menniskors angelägenheter. Jag tror, att de s. k. bihjulen, hvarmed väl måtte menas ringare tjenstemän, slutligen hänföra sig till ärendena, och att små mål, såsom nian plägar kalia dem, hvilka angå ringare personer och fattigt folk, kunde på detta sätt företrädesvis blifva hvilande. Men sorn dessa äro för deras målsägare af samma vigt, som de stora målen för de mäktige; så skulle, ifall man ville sålunda skipa rättvisan i landet, de ringare troligen komma alt blifva föga belåtne med det nva statsskicket. Hr Dalman: Jag anhåller att få fästa uppmärksamhet vid, att det ej är fråga om att sätta hvarken den ena eller den andra på förknappning. Jag förutsätter nemi., att Stats Ulsk. verkligen uppgjort ord in.-sta t sreg lenn så att statsmachineriet dermed kan tills vidare skötas.