Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 afseende på den uppgifna beräkningen vore, bland annat, upplysningsvis erinradt: alt den nuvarande gods-trafiken mellan Fahlun och Westerås deruti icke ingått; att allenast 37'/2 procent upptagits utaf de trävaru-qvantiteter, eller 100,000 tolfter plank och 100,000 tolfter bräder, som Afviltrings-förcståndaren beräknat; att alia inkomster genom postföring, värdshuslokalers och magasiners utarrendering, telegrafering samt transporter för kronans räkning uteslutits; och att rörelsens tillväxt, till följd af den genom jernbanans anläggning framkallade ökade gods-trafik, hvilken tillökning vanligen anloges till 50 procent, ej heller blifvit tagen i beräkning. Då, enligt de anställde undersökningarne och utredningarne, anläggningen af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg mellan städerna Fahlun och Gefle visade sig vara både behöflig och jemförelsevis lätt verkställbar; och då genom dessa utredningar derjemte ådagalagts: att en sådan jernväg, med beräkning blott af en del utaf den inom orten redan befintliga trafik, skulle komma att lemna en årlig behållning af minst 7 procent å anläggnings-kapitalet; att den sannolika tillökningen i varu-trafiken å denna jernväg, inom en icke aflägsen framtid, skulle kunna uppskattas lill mera än Va million Skep:d, fastän mångfaldiga transporter härvid icke afsetts och allenast en ringa del af Dalarnes skogstillgångar tagits i beräkning; alt
R:dr, ytterligare för samma ändamål bevilja ett anslag af 4,500; då slats-verkels årliga bidrag till denna inrättning komme att uppgå till 10,000 R:dr; hvaremot Kongl. Majit, som inhemtal, att större delen af det å serapliimer-lazaréttet vårdade antal sjuka vanligen utgöres af Stockholms innevånare och alt af denna sjukpersonal de flesta njuta skötsel utan afgift, anser billigt, att Stockholms stad bidrager med de 5,500 Ridr, hvilka härefter årligen erfordras till fyllnad i det förra anslaget å finska tolagsmedlen. 16:o Kyrkors underhåll. Som domkyrkan i Wisby icke, i likhet med rikets öfriga stifts kyrkor, tillgodonjuter så kallad domkyrkotunna, icke har någon inkomst af vinoch byggnads-säd, och ej eller egna medel; föreslår Kongl. Majit, att Wisby domkyrka för dess iståndsättande och framtida bestånd t' må framgent få bibehålla det vid sista Riksdag åt denna kyrka beviljade understöd af femtio tunnor spantnål årligen, att utgå af Kongl. Majitsoch Transport Ridr 87,375: 30. Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. lill B. — Kronans oindelta arrende-spanmål af Visborgs kungsladugård. 17:o Extra Utgifter. Då nuvarande anslag på åttonde hufvud-titeln lör extra utgifter utgör endast6,000Kalr, och i anseende lill denna summas ringhet ofta förlägenhet uppstått att kunna bestrida angelägna omkostnader, hvarföre oek flera nyttiga åtgärder måst fördröjas eller inställas; och då härtill kommer, att, enär för reseoch traktamentsersättning icke några medel äroå 8:de hufvud-titeln anvisade,sådan ersättning måst af det inskränkta anslaget lör extra utgifter utgå; äskar Kongl. Maj:!, att sistnämnde anslag må förhöjas med minst . årligen, från och med år 1849 räknadt; i hvilket afseende,derest Rikets Ständer finna sådant lämpligt, anslaget för extra utgifter under riks-statens 7:de hufvudl i tel kan med motsvarande summa förminskas. Tillsammans Spanmål. 20 t:r 25 k:pr.
St. hafva dessutom, till bestridande af kostnaden för tryckningen af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser, beviljat 100 R:dr för hvarje Län, med tillhopa 2,400 R:dr, alt utgå intill nästa Riksdag, då mera bestämda uppgifter på verkliga behofvet böra erhållas och vid en blifvande reglering af LandlStaternes Löner tagas i öfvervägande; hvarjemte och som af de i detta ämne till StatsUtskottct, under den a Maji innevarande år, i Nåder remitterade handlingar inhemtas, att i de flesta Län Kronofogdarne samt i åtskilliga andra jemväl Häradsskrifvarne, Magistrater och Kyrkor deltaga i be - Exp. Utsi'.. Förslag till und. Skrif a. N;o 29?. 251 stridande af kostnaden för omförmälde tryckning, anse R. St. den sålunda beviljade tryckningskostnads-ersättningen i främsta rummet böra komina sistbemälde Tjenstemän och Autoriteter till godo, samt den kostnad, som öfverskjul ter ofvan stadgade trycknings-ersätlniug, af LänsStyrelsernes egne Tjenstemän ensamt bestridas. 28:0 Peseoch Tractaments-penningar för Civile Embetsoch Tjenstemän_, upptagne vid 1823 års Statsreglering till 10,000 R:dr, hafva till lika belopp nu blifvit uppförde. Förevarande HufvudTitel, för hvilken vid 18a3 års Riksdag anslogs R:dr 1,813,808: 46. 7. med fastställd beräkning af Spannmålen under Lönerne, å 6 R:dr Tunnan, samt å Calculationspriset för under Titeln anslagen Spannmål från 5 j till 5 R:dr per Tunna. I afseende på det i Stockholm anlagda Orthopediska Institut, få R. St. härvid åberopaderas uti Skrifvelse af den 23 sistlidne September hos E. K. M. gjorda underdånigå anhållan, det E. K. M. af uppkommande Besparingar på denna HufvudTitel, hvarå af R.
Dä allt detta icke kunnat af Bolaget förutses; dä dct uppoffrat mängdubbclt större Capital än enligt planen älcgat detsamma, till följd af de förändringar i första kostnadsförflaget, som den efter är 1808 inträffade Myntförsämring, de under arbetsären stigande warupris och arbetslöner, samt de oförutsedde swärigheter wid arbetet hafwa medfört; dä det i följd af eget nit för det allmänna och såsom en billig wederkänfla för de understöd Eders Majit och Rikets Ständer hittills bewiljat Canalen, icke ansett ffg böra begagna sig af de högre canak-afgiftcr, som dest Privilegium tillerkänner detsamma; dä, oagtadt de ringa canalumgälderne. Sjöfarande dels af owana och fördomar, dels till följd as ännu icke wid handelsplatserne widtagne anstalter för deras beqwämlighet, underläta att begagna canalen, men detta förhällande med tiden torde kunna förändras, och dä slutligen det är högsta sannolikhet, att om någonsin Canal-inrättningar i Swerige stola för framtiden löna deras anläggning genom betydliga fördelar ät det allmänna, torde Södertelge Canal, som hwarje är ädagalagt dest förmänliga werkan särdeles pä den inre rörelsen', icke intaga det nedersta rummet; sä wäga wi i djupaste underdänighet anhälla, att Eders Majit mätte täckas fästa sin Nädiga blick pä detta Canal-Dolags tillständ, och ännu nägon tid med Statsmedlen understödja detsamma, sä att det mätte hafwa en billig afkomst af sine medel och kunna underhälla Canalen, genom afsättandet af en Fond för dest underhäll. Bolaget har af de sedan sista Riksdag erhällne allmänna medel besparat 12,114 R:dr 28 st. 6 r:st B:co, för att B c tänk anden, N:o 25. dertill hällas i bcredstap, och en sädan ätgärd torde fortfarande wara nödig, om ändamälet stall winnås. Nädigste Konung! Eders Majits ömma omwärdnad för handeln och näringarne.
Jag hade för aftonen att vänta nöjet af en supé, hos en af Berlins professorer, och derföre endast tid att förtreta mig öfver mitt misstag, icke att rätta det. Staden Potsdam ser ödslig och tråkig ut. De många toma palatsen vid dess gator, man i resebeskrifningar ser omtalas, äro ganska vanliga hus. Endast det nämnda slottet med dess omgifningar, stadens rådhus och en präktig, ny kyrka, gifva en skön anblick. Trakten, som upplifvas af den här breda Havel och af den ofvannämnda sjön samt af de skogbevuxna kullarna på deras stränder, är i Brandenburg ett verkligt paradis. Den tar sig skönast ut ifrån höjden, utför hvilken man färdas, då man kommer från Wittenbergersidan. Den vägen skedde min ankomst till Berlin, och då jag såg Potsdamertrakten första gången ifrån den sidan vid morgonsolens sken, var dess anblick öfverraskande skön. Charlottenburg, är en köping med ett kungligt slott. Slottet, i sig sjelft obetydligt och visst icke vackert beläget, har dock en med största omsorg vårdad trädgårdslik park, som förtjenar att ses. Dess största märkvärdighet är likväl drottning Luise’s graf och i den den sköna bilden af Rauch. Man må säga hvad man vill om det passande eller opassande uti att framställa en drottning så blottad, som denna bild det är, men bilden är skön och draperiet ännu skönare. Thorwaldsens lättaste och subtilaste mästerverk, så mycket jag af dessa sett, hafva intet som öfverträffar detta draperi i natur, vekhet och lätthet. Det är dertill så sedigt och blygsamt lagdt, att allt tadel öfver ställningen borde förfalla. Det enda, som i denna något stöter, är, att benen ligga i kors öfver hvarandra, ty en sådan ställning är icke skön. Men konstnären hade för många klippor att undvika, och en annan torde ej få så lätt att lösa en dylik uppgift. Den rakt utsträckta ställning, hvilken man vanligtvis ser på grafvårdar, tillåter ej med bibehållande af både skönhet och decorum ett naturligt draperi, om ej detta göres tjockt och tungt. Nu är allt naturligt, lätt och ledigt, och totalintrycket ojemnförligt skönt.
Jo, de flesta egendomar intecknade till !/2, 2/3 och 3/4 af deras värden, samt en och annan vida derutöfver! — slutligen lagsökningar, som pågå till ett belopp af omkr. 1 00,000 rdr, då deremot, när fordom sådane upgingo till 3 å 4,000 rdr, det ansågs högt! Nå viii, vill någon bestrida, att icke detta har sin grund i det öfverflöd på penningar, som legat i privatbankernas interesse att utsprida? — Och härigenom hafva alla, såväl stadssom landtegendomar, stigit vida utöfver deras normal-värden — och lyx hos allmogen blifvit framkallad till en alldeles oerhörd höjd, medelst ett inbilladt behof af än den ena, än den andra lyx-artikeln, i mon af den inbillade rikedomen, upskattad efter egendomens stigande i värde. Plär torde väl någon fråga mig: hvem kan väl bestämma en egendoms regelrätta värde? Jag svarar då, att när landtmannen får 10 rdr öfverhufvud för tunnan råg och korn, och 3 rdr för potates, och det oaktadt ej kan komma tili mer än 4 å 4*/2 proc. å köpeskillingssumman, så är den öfver normalvärdet — och detta oaktadt Regering, Styrande och hushålls-sällskaper genom anslag, upmuntringar och omsorger af alla slag gjort och göra för denna modernäringens uphjelpande och förkofran. — Vidare är det med all både theori och praktik öfverensstämmande, att ett stort rörelse-kapital höjer varuoch egendomsvärdet, då ett inskränkt sänker detsamma. Rättvisan kräfver således, att rörelse-kapitalet, så mycket som möjligt, bibehålles vid den norm, som uprätthåller värdet lika ungefärl. med granstaternas och hvad som legat till grund för enskilda transaktioner, arfskiften, boupteckningar, dagsverksoch lifsmedelpriset under loppet af några decennier. På detta sätt sker alla rätt, och ingen orätt, och dermed kommer man, som jag tror, det rätta och sanna närmast.
Jag vill dock medgifva, att dessa beräkningar icke fullkomligt hälla streck, i följd af ersättningar till tjenstemän för mistade sportler; men i alla fall bör den af Utsk. beräknade summa blifva tillräcklig för bestridande af kostnaderne i postverket. En värd talare har sagt, att genom reformens införande i England Postverket derstädes gjort oerhörde förluster, och att ännu för 3 år sedan inkomsterne derstädes icke upgått till samma belopp, som före reformens antagande. Den värde talaren har likväl förbisett, al t det är en stor skillnad emellan den nedsättning i portot, som skett i England, och den, som är i fråga här i Sverige. Jag påminner mig icke bestämdt siffran, men jag vill erinra mig, att 1 sh. Sterling var ett vanligt porto i England, och att medelportot f. n. är 1 pens. Denna nedsättning kan på intet sätt jemföras med den af Utsk. föreslagna, och om det är en sanning, att ju större nedsättningen är, desto bättre är det för trafiken, så är det äfven en sanning, att då nedsättningen i portot göres .så betydlig som i England, fordras der en i vida högre grad ökad trafik än hos oss, der nedsättningen är föreslagen långt mindre, för att inkomsterne skola upgå till samma belopp som före reformens införande. K. M. har i Dess Propos. föreslagit 2ne olika porton, i afsigt alt se - 394 Den 16 Augusti e. m. dermera borttaga det ena. Utsk:s förslag innebär således ett bifall, om jag så må säga, på en gång till K. M:s Propos. eller ett anticiperadt bifall till en K. Propos., som blif en följd af den nu afgifna, en propos., som, om den vid denna Riksdag afgifna antagits af R. St:r, icke vid en annan Riksdag kan uteblifva, enär K. M:s afsigt varit, på sätt jag nyss nämnt, att framdeles borttaga det ena portot. Slutligen har man anmärkt, att det föreslagna medelportot icke skulle kunna inpassas i decimalsystemet. JVledelportot blir efter detta system 12Jj öre.
Men liksom denna häftighet bör väcka misstanka hos den opartiske, äro de, icke från Judarne, utan från skötet af de Christna samfunden, ofta förnyade fordringarne på emancipation af dessa fremmande trosbekännare, egnade att väcka den förmodan, att sådant likväl måtte vara rättvist, för *) Författaren är den snillrike och väl kände H. Wergeland,' hans förslag upptogs såsom eget af den berömde representanten S. Sörenssen. — Förslaget (eller motionen) i sin helhet finnes införd i Supplement till det ansta Aftonbladet för den ij December i83g. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. 19 hvilket så oftaj från decennium till decennium, ointresserade menniskor höjt deras röster. Yrkandet har aldrig helt och hållet förstummats, påståendet ar aldrig förfallet, passionernas orättvisa har aldrig lemnat menniskokärleken i ro. Detta oaktadt hafva motskriflerne verkat vida mera, emedan de utgått från folkfördomarne och talat till dessa. — I Polen, såsom man alltid framställer såsom det mest afskräckande exempel på skadligheten af Judarnes insteg, har en öfverdådig Adel, liksom, från tid lill lid, medelålderns Tyska Furstar, öfverantvardat folket i Judarnes händer, —. Att Statsförfattningen var orsaken till att Judarne, sjelfve lidande under en dålig borgerlig organisation, icke gagnade Staten, detta upplyses bäst deraf, att exemplen på motsatta följder gifvas j, der Författningen har varit god och lika för alla trosbekännelser. Frankrike emanciperade Judarne, utan alla preliminaira steg, i den första revolutionen, och ingen af alla de förskräckliga följder uppstod, som Judhatet från alla håll förespådde. Tvärtom betedde Judarne sig så väl, i deras nya ställning, att det nu är svårt skilja en Jude i Frankrike från en Christen, lill anda, caracter och seder. — Folkfördomen har äfven hemtat näring af deras obenägenhet att öfvergå till Christendomen.
Badslulva eller möllehus skall ock byggas, så ock rija, ther skog är och ilie afsides sällas", har gifvil David Andersson frän Hallands län anledning att, tili en hos Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, fästa uppmärksamheten derå: att då efter samma lagbud borde bedömas byggnads-skvldighelen jemväl ä "nästan alla landl slalens-, samt komministeroch klockare-boställen”, hade sådant haft till följd, att de fleste innehafvarne af dylika boställen, enär de sålunda föreskrifne bostadshusen i anseende lill förändrade tidsförhållanden samt det vid boställena, efter å dem verkställde laga skiften och ökade odlingar, införda bättre bruknings-sält, vore alltför knappa för nödigt och beqvämt utrymme, varit nödsakade, endera alt bortarrendera sina boställen till mindre bemedlade brukare, hvilka icke förmått alt tillbörligen sköta desamma, eller ock alt derå uppföra öfverbyggnader, som antingen måst af efterträdaren i tjensten inlösas efter ett godtyckligt värde eller ock af aflrädaren eller dennes arfvingar borttagas. 14 Sammansätta Lagsamt .4Um. Besvärso. Ekon.-Utskoltets Betänk. Till afhjelpande af sådana olägenheter samt för att bereda tillfälle till desse boställens förseende efter hand med erforderlige åbyggnader till deras inneliafvares beqvämlighet, har motionären föreslagit, att. förberörde lagrum måtte erhålla ett tillägg, innefattande föreskrift: ”att boslälls-innehafvare, som efter detta lagens ruin bygga skall, och der ej annorlunda förordnad! är, egde rätt, om han så ville, alt ä bostället uppföra flere, bättre och ändamålsenligare byggnader, än stadgadt vore, samt desamma såsom laga boställshus till framtida underhåll insyna låta. Vid denna syo, som, uppå gjord ansökan, af vederbörande synförrältare uti allmänna ombuds närvaro förrättas, skulle bestämmas om de uppförde husen vore behöfliga för bostället, i den mån boställets storlek och häfd samt tjenslemannens anständiga utrymme det kräfde.
Antagligen åstadkom denna skrifvelse utfärdandet af den förnyade nådiga Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1861. Men denna författning är, åtminstone i ett afseende vida sämre än den förut gällande instruktionen och innehåller i detta afseende just motsatsen af det, som Rikets Ständer åsyftat. Ty då Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kunde, enligt 22 § i den gamla instruktionen, tillhålla en landtmätare vid vite att skyndsamt företaga och fullborda alla slags landtmäteriförrättningar, så har, genom 13 § 1 mom. i den nya instruktionen, denna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande» magt blifvit inskränkt till allenast sådana förrättningar, som icke angå laga skifte, hvaraf följer, att en landtmätare kan försumma fortsättande och afsi utande af ett laga skifte, som dock är den vigtigaste af alla slags landtmäteriförrättningar, huru länge han behagar, utan att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger magt att, genom vite eller annan påföljd, förhjelpa klagande jordegare till åtnjutande af sin rätt, att få skiftet skyndsamt behandladt. Denna högst skadliga inskränkning afhjelpes visserligen icke derigenom, att det nya författningsrummet innehåller, det Kongl. Majrts Befallningshafvande “eger att, beträffande laga skiften, förfara i öfverensstämmelse med skiftesstadgans föreskrifter11; ty dessa innehålla i det förevarande afseendet intet annat, än att om en landtmätare icke företager laga skifte inom fyra månader, efter den dag, han dertill erhållit förordnande, så må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kunna, om någon delegare i skiftet det begär, utan annan landtmätare att samma skifte verkställa. Exempel saknas, att landtmätare blottställer sig för tillämpning af nyssnämnda påföljd. De underlåta visserligen icke att hörja skifte inom fyra månader, sedan de dertill erhållit förordnande, men derefter göra många, hvilka hafva flera andra uppdrag, sig skyldiga till oförsvarlig långsamhet under helt år och deröfver, hvarigenom jordegare tillskyndas oersättliga förluster.
hvarje man b o r en hemlig tytyrannen Männen kalla det endast på ett annat till o c h med » manligt » att det icke » En det icke tyranni att emot främmande läppars medgifvande taga sig en kyss ... » » Jag förklaring ej inför trodde att polisdomaren, att N o v e l l e t t af H u g o den återse er ju, att jag ville hämnas på ni Ja, gade, då jag icke fann er der, att mitt h o p p Stolens plötsliga omkullfallande visserligen misstänkt; men jag var tvungen att medgifva inför mig sjelf, att det får lyssna », som icke sade tro, hon hastigt. » Vår under min fars frånvaro tyrann, mitt tvang mig personliga sande för er. jag vitnesmål ni er bli förkrosuttryckte som de och jag tog bad utsago bli till protokollet att få aflägsna mig, då förhandlingen föreföll min af bröt j a g. alltsammans mig pinsam. Han svarade, att kunde under vissa omständigheter nödvändig; jag borde vänta i rummet bredgör det mig ondt, att ni för denna skull haft så m y c k e t obehag, att anser ni er väl tvungen att ansåg Vårt en hel armé af ville ej, att detta möte ständigt skulle vara » Jo d å! » ropade den lilla öfvermodigt; » det är ingen lättsinnig flicka hon. dä hon nämnde öknamnet. » Han gånger » Kan ni beredt mig o b e h a g, » tänka er, hvad fortfor kyss. kyss anställa vara rätt. Jag prinsessa, det! sådant väsen, det kan jag ej finna Dertill är j a g ej en så högmodig som det kanske förefaller. » » Äh, oskyldiga sker! flicka, kyss har som ryckte den sedan qvar, — snusdosan i marken, så att och sprang inhöljd gång » Jag unnar sade jag. ur hans hand o c h slog jag min väg. Han stod i en sky af snusdam o c h nyste hahaha! » instämde » Nå, så ofta m y c k e t riktigt funnit, att min denna honom af hjertat den förtreten », » I c k e derför, att han beredt mig en er var kyssen icke farlig. stund. Er då j a g ni, får ej ett annat ö d e! » ryckte på axlarne.
Fem års tid utan ränta innehafvas, skall detta lån äfven återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å lånets hela kapitalbelopp; hvarvid samma ränta beräknas, som enligt näst ofvanstående § är föreskrifven för de tvänne deruti omförmälda kyrkobyggnads-lånen. • § 43. De för nedannämnda reparationer och arbeten å Linköpings, Wexiö. Skara och Westerås domky ekor, under 1847 och 1848, 1850 och 1851 samt 1856—1858 års riksdagar, beviljade lån — af hvilka lånet för Link pinus domkyrkas reparerande år 1850 från Riksgälds-kontoret utbetaldes med Tretiotusen R:dr, lånet för utvidgningsoch reparations-arbetena å domkyrkan i Wmö är 1852 med enahanda belopp, lånet för reparationsoch andra förbättrings-arbeten å ■'kuru domkyrka år 1857 med Tjugufemtusen R:dr och lånet för reparationer å samt åtskilliga förändringar uti Westerås domkyrka år 1858 med Tjugutvåtusen femhundra R:dr — skola, sedan lånen till Skara och Westerås domkyrkor fått räntefritt och utan kapital-afbetalnings verkställande innehafvas till slutet af år 1860, återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å de ursprungliga lånesummorna; hvarvid Fyra procent årlig ränta beräknas och godtgöres för det lånebelopp, som vid hvarje liqvid återstår, samt öfverskottet anses utgöra kapital afbetalning. Skulle den för nu omförmälda Fyra lån stadgade betalningsskyldighet icke inom bestämd tid fullgöras, skall dessutom för det belopp, som till liqvid förfallit, erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder vederbörligen inbetaldt. Dessutom bör det för reparationsarbetena å Westerås domkyrka vid sistförflutna riksdag beviljade och år 1860 från Riksgälds-kontoret utbetalda understöd af Tjugu åttatusea - StatsUtskottets Memorial J\s 125. 25 åttatusen R:dr återgäldas i den inån domkyrkans inkomster framdeles dertill lemna tillgång. § 44.
Af artikeln smör exporterades under hvartdera af åren 1862 och 1863 omkring 600 centner, år 1864 6,201 centner, men deremot år 1865 ej mindre än 11,642 centner. Af fäkreatur exporterades åren 1862—63 omkring 800 stycken, år 1864, 2,812 stycken, men år 1865 nära 7,000 stycken. Se vi på spanmålsexporten, så uppgick denna under sista året till icke mindre än 14,382,294 kubikfot, hvaremot vi hafva att ställa en import af endast 800,000 kubikfot, således öfversteg under detta år exporten importen med 13 och i millioner kubikfot. Under sådane förhållanden hemställer jag, huruvida det nu kan vara skäl att belägga landtmannaprodukter med tull. Om vi nu skolat lagstifta i afseende å tullsatserna för en tid af 3 år, så hade jag möjligen kunnat fatta, att man nu velat vidtaga en sådan åtgärd. Men då nu endast är fråga om att lagstifta för ett år, hemställer jag, om det kan vara skäligt eller rättvist att åter införa tull på dessa varor. Ett ytterligare skäl, hvarför jag afstyrker vidtagande af en sådan åtgärd, är, att jag anser det innebära en orättvisa håde mot arbetsklassen och mot öfriga näringsidkare; och oaktadt den anmärkning, Frih. Sprengtporten framställt, vidhåller jag dock den sats, som jag uti min reservation uttalat, nemligen att det högeligen förundrar mig, att personer, som bekämpat godkännande af den Franska traktaten, påyrkat tull å de nödvändigaste lefnadsförnödenheter i uppgifven afsigt att höja priset derå. Det är nemligen klart, att förökade lefnadskostnader inverka menligt på öfriga näringar; och det synes mig vara en obillighet emot industriidkaren, när den jordbrukande befolkningen fordrar tull på lifsmedel, då jordbruksprodukterna i närvarande stund äro ganska högt i pris. Jag ber äfven att få hemställa till en hvar af Eder, Mine Hrr! hurnvida de föreslagna tullsatserna verkligen kunna gagna jordbrukaren.