Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hon tyckte, att hon sett dessa ögon förr, den krokiga näsan o c h munnen, som var klädd med ett par mörka mustacher. » Gaston, — hur har ni kommit hit? » hviskade hon ängsligt. — » Hvar är grefven? » » I Stockholm, » svarade han och räckte fram hallonkorgen, för att, o m någon på afstånd observerade dem, det skulle få utseende af, att det var en bondgumma, som handlade med Tony. » Hvarför skrifver han aldrig? » frågade Tony, som med skälfvande, händer lyfte de gröna bladen från korgen. » Aldrig? — Han har skrifvit bref på bref, försäkringar och böner. Han älskar er till vanvett; han dör hvarje dag af längtan efter er! » » Jag har intet bref fått, » svarade Tony. Hennes hjärta upprördes af vrede o c h hat emot dem, som bedragit henne. » Och nu, — hvart skall han nu resa? Hvad tänker han nu göra? » » Han måste tillbaka till Frankrike. Posthästarne äro redan beställda till i morgon natt. Men han reser denna väg förbi. Klockan tio i morgon afton stannar hans vagn utanför denna dörr. Var då här nere. Jag skall se till, att ingen är i närheten. Det gäller nu endast att fly; — fly från dem allesamman! Får j a g säga honom, att ni kommer? » Tony skakade öfver hela kroppen. Nu, i detta ögonblick, skulle hon bestämma hela sin framtid, skulle hon våga ett steg, hvars följder hon icke hade begrepp o m. » Jag skall försöka, » svarade hon sakta. » Jag skall försöka att få mod. — Men o m j a g inte skulle kunna komma. » » Så dör han, » svarade Gaston. » Han har lidit afgrundens kval. » » Jag kommer! » svarade hon plötsligt med bestämd röst. » Jag kommer säkert! » » Och hvilken hälsning får j a g m e d? Får jag säga honom, att ni ännu älskar h o n o m? » » Passionnément! » svarade Tony o c h räckte honom prästkragen, hvaraf hon plockat det sista bladet. Det syntes någon därborta i allén, och Gaston försvann genom dörren i muren.
Vissa bland de remitterade motionerna påkalla Utskottets yttrande angående lagstiftningen för den enskilda skogshushållningen. De diskussioner, sorn inom Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Best'.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 51 Borgareoch Bonde-Stånden beledsagat dessa motioners remitterande, stärka ytterligare Utskottet i dess här ofvan uttalade mening, att, i anseende till det rådande föreställningssättet om en med jordegande-rätten nödvändigt förenad fri dispositionsrätt till skogen, det, åtminstone för närvarande, och så länge andra medel till den oumbärliga skogstillgångens bevarande kunna användas, icke bör ifrågakomma att införa några nija inskränkningar i denna dispositionsrätt, eller att, såsom tillförene blifvit föreslaget, Staten skulle helt och hållet eller till någon del öfvertaga hushållningen äfven å enskilda skogar. En annan fråga, som genom motionerna blifvit väckt är: huruvida de band, som i sådant afseende redan förefinnas, böra lossas. De stadganden, som för närvarande inskränka nyttjanderätten till enskild skog, bestå hufvudsakligen i de föreskrifter om nyttjande af bys oskiftade egor i skog och mark, hvilka innehållas i 10 Kap. Byggninga-balken. Men derjemte har af ålder och ända sedan lagstiftningen först började att åt skogarnes be'/arande egna sin omtanka, den särskilda inskränkning i nyttjanderätten förefunnit6, att svedjande äfven å skiftade skatte-egor af viss beskaffenhet varit förbjuden. Stadgandena härom förefinnas i 14 Kap. Byggninga-Balken, meri hafva under tidernas lopp genom särskilda författningar undergått betydliga förändringar, hvarigenom förbudet ansenligt förlorat i omfattning. Genom 53 § i 1805 års Skogs-ordning är endast å sandmo, samt bergaktig och stenbunden mark, belägen utom åker. äng och rätter beteshage, svedjande allmänneligen förbjudet, utom i de orter, der Kongl. Maj:t för särskilda omständigheter annorlunda förordnat. Det sålunda erbjudna tillfället att erhålla undantag från det allmänna förbudet har föranledt särskilda provinser att tid efter annan åt sig utverka sådana.
Det förhållande existerar nemligen för närvarande, att olika Representanter finnas för de CommendeursÄtter och Adliga Ätter, som äro utgångne från samma Stam. Om CommendeursÄttens serskildta Representationsrätt skulle upphöra, kunde det hända att dess medlemmars rättighet att representera den Ben 3 Augusti e. m. “9 Adliga Ätten sattes i fråga. Jag anser således §:s bibehållande lända till reda i förhållandet Ätterna emellan, och tillstyrker bifall till Utskottets förslag. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Så vidt jag kan erinra mig, hafva CommendeursÄlterna tillkommit endast genom reglementariska stadganden, för att förstärka den andra klassen på Riddarhuset, men icke blifvit försedde med serskilta diplom. De måste således kunna upphäfvas på samma sätt. Men det vore likväl härvid nödvändigt, att bevara deras Representationsrätt, som nu äro i besittning af sådana Ätters värdighet. För öfrigt bör man ihågkomma, att deras efterkommande ingalunda kunde förlora sitt Adelskap, emedan alla desse Ätter äro äldre än vår nu varande RegeringsForm. De nu varande Hufvudmännens alste Söner skulle endast blifva Ättemän i stället för Hufvudman. Herr Riben: Innan propostion framställes, samt Ridderskapet och Adeln fattar sitt beslut, skulle jag tro del vara nödvändigt, att lära känna, huru det Moment lyder, som Herr Crusenstolpe förmodligen är beredd alt framställa, i afseende på nu varandeUommendeursÄttersRepresentationsrätt, i händelse den af Utskottet föreslagna §. skulle borttagas. Innan jag fått höra detta förslag, kan jag åtminstone för min del ej tillstyrka §;ns uteslutande. Den 3 Augast i e. rn. Uppå derefter af Hans E.vcellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition blef 4 §■ af Ridderskapet och Adeln bifallen. §• 5. Stamfader för en
Lru8en8^srna, 8eba8tlan, Of» werste « 46 , 446. dletlrervood, Fullmägtig, Herr 8ilver8tol^>e, C. dl., KeLtor » 42 . Höglofl. Ridderffapet och Adeln Wiljdes klockan s 9 om aftonen. In flclem ?rotoco!Il 6. Lilverstolpe. Ordföranden, Herr Grefwe ve la, 621-61°^ frägade, om, oaktadt detta 1'lsnum woreanftagiti afseende pa upbryrande af Wal^Listor, Högloft. Ridderskapet och Adeln tilläte at 2:ne fran Urskotler inkomne Utläkanden finge upläsas, enär ändas maler dermed ej more annat, an ar lara dem komma pa bordet. Bifölls. Uplästes och kades pa bordet följande: Utdrag af krotocollst, hållit hos Riksens Högloft. Sränders Bewillnings-Utskott wid Riksdagen i Stockholm den 18 Mars i8 ro. S. D. Föredrogs Lapitairis-visutenantsn och Lommencleuren8 m m. Högwälborne Herr Grefwe ^.-rcob Os la 6arclic8 fran Högloft Ridderjkapet och Adeln til Bewillnings-Utskottet ismitteracls Anförande, af innehåll: ar innan fragan om Bräm wins-BränningssRättigheten för Jnnewanarne L Stockholm och Götheborg genom den dertil utsedde Nämnd afgöres, marte bestämmas, pa hwad sätt, i fall desse Städers innewanare ej tilläras möfwa Bränwinsbränning, den derigenom upkommande bristen i den päräknade afgifcen stall ersättas, och vm der icke kunde föreskrifwas, at lvl^sE-vi. reckionsn, sa wida Krono-Brännerierne i Stockholm och Götheborg bibehallas, förklaras stylvig at godrgös 864 Den 19 Mars» ra denna såmedelst inträffade minskning i Bewillnings > Inkomsten.
Hr Björck säger bland annat i motiven till sin reservation, som stödjer sig på titgiftsafdelnms förslag till Utlåt.: »Af tillgängliga statistiska upgifter har Utsk. äfven inhemta! att flere andra länder af ungef. samma politiska rang som Sverige, men med vida betydligare folkmängd, större välmåga och i allmänhet rikare tillgångar, likväl vidkännas långt mindre kostnader för vården af sina diplomatiska angelägenheter». Jag skulle varit reservanten tacksam, om han velat upgifva, hvilka länder han härmed menat; för mig äro de obekanta. Jag kan endast genom förmodande leda mig till hvad reservanten i detta afs. åsyftat. Jag anser att han menat Danmark, Belgien och Holland; för min del kanner jag inga andra länder, hvilkas anslag till de diplomatiska utgifterna äro ungef. jemförliga med Sverigts eller sorn, med afs. på folkmängd, med Sverige kunna jemföras. Jag vill likväl dervid anmärka att, hvad Danmark angår, det icke torde vara alldeles riktigt att sätta Sverige i jemnbredd med detta land, då enligt senaste statistiska uppgifter folkmängden derstädes utgör, tillika med hertigdömenas, 2,588,000, men Sveriges deremot 3,039,000. Belgien har 4,623,000, Holland ungefär jemförligt med Sverige eller 3,543,000 innebyggare. Om man tar i betraktande budgeten för ministerstaterna i dessa länder, så finner jag visserligen af förhandlingarne vid senaste Riksdag, att Gr. Anckarsvärd vid ett tillfälle, då Ut.r.depart:tets budget var under öfverläggning, i ofvannämnde hänseende lemnat några uppgifter; men jag måste bekänna att jag icke vet hvarifrån Gr;n hemtat dem. Jag är fullt öfvertygad att Gr:n funnit dem i något derom utgifvet arbete, men måste beklaga att de icke på något sätt konstaterats af de oflficiela upgifter. som vi hafva till hands. Gr:n säger att Belgiens utgifter för ministerstaten upgingo till 392,000 Rdr.
St. gifva dem till efterrättelse, och skulle de tillåta sig någonting sådant, pläga Hrr Statsrevisorer och StatsUtsk. icke lägga fingrarna emellan i anmärkningsväg. Det synes mig derföre klart, att, om en otydlighet förefinnes i dessa föreskrifter, den bör afhjelpas, serdeles då det kan ske så lätt som i förevar, fall. Jag delar visserligen Frilns åsigt, att man i en skuldsedel kan förbinda sig, att då och då betala serskilda poster och beräkna räntan derefter, men då Utsk. i detta sitt förslag uttryckligen sagt, att någon serskild räntebetalning icke skall ega rum, ulan endast alt 6 proc. skola betalas deraf, 4 såsom ränta och 2 såsom kapital-afbetalning, så upstår ett helt annat förhållande, och Frihrn har icke kunnat vederlägga mina anmärkmr, ty om bolaget uttager lånet i så ringa delar, att hela lånet först om 3 å 5 år utgått, upstår ovilkorligen den följd, att, med antagande af Frilns sats bolaget skall börja inbetalningarna innan hela lånet utbekommils. Jag hemställer, om väl häruti ligger någon rimlighet. Anser likväl Ståndet föreskriften tydlig och klar vill jag icke påyrka uteslutandet af orden ”vid vissa på förhand bestämda tider”. Hr. Lagerhjelm: Lika med Frih. Palmstjerna anser jag föreskriften tydlig och klar. Om än lånet i flera terminer uttages, kan väl icke 5 år förlöpa, innan hela lånet utgått, ty i bolagets intresse måste ligga att drifva arbetet så, att det inom möjligaste korta tid blir färdigt för att underlätta trafiken. Jag ser således icke något hinder för lånets ullemnande i flere terminer, och för verkställandet af kapital-inbetalningarna, hvilka, såvidt jag kan förstå äro ganska bestämda. Och då den siste talaren icke yrkat någon återremiss anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, äfvensom alt MedSlrn måtte inbjudas, att förena sig i R. o. Ad:s beslut. Hr Rråkenhjelm: Jag vidblifver mitt yrkande om återremiss.
Ehuru jag är en anhängare af döds straffets afskaffande, har jag dock vid den nu verkställda voteringen icke kunnat deltaga i det beslut, som blef R. o. Ad:ns, och mot hvilket jag härmed får nedlägga min reservation. 47? Ben 17 Mars e. m. Frih. af Ugglas: Då jag åtminstone icke vill hafva nå gon del i den tacksägelse, motionären hemburit till R. o. Ad., anhåller jag att få till prot. antecknadt, att jag röstat mot hans förslag. Hr von Koch: Mot R. o. Ad:ns nu fattade beslut, hvilket jag icke kan annat än beklaga, lår jag anmäla min reservation. Gr. Snoilsky, Gustaf Fredrik: Jag instämmer i den af Frih. af Ugglas afgifna reservation. Hr af Klint, Erik Magnus: Äfven jag anhåller att blifva antecknad såsom reservant mot det beslut, R. o. Ad. nu lättat. Frih. Cederström, Carl: Jag anhåller att la till prot. antecknadt, att jag icke med min röst bidragit till det nu lättade beslutet. Hr Stuart, Fredrik Gustaf: Mot R. o. Adms nu lättade beslut får jag anmäla min reservation. Frih. Alströmer, Oscar: Jag får anhålla att, min reservation mot det af R, o. Ad. nu fattade beslut måtte i prot. antecknas. Frih. Cederström, Claes Henrik: Jag lår tillkännagifva, att jag icke kan mottaga Hr TreHenbergs tacksägelse lör R. o. Adms bifall till hans motion om dödsstraffs verkställande genom fallbila, enär jag röstat mot densamma. Hr Lilliehöök, Johan: Jag anhåller att lå tili prot. an tecknadt, att jag röstat för bifall till Lag-lJtsk:ts hemställan i Betänk. Hr Bergenstråle, Claes: Jag beklagar utgången al den nyss företagna voteringen, och får tillkännagifva, att jag dervid röstat mot bifall till Hr TreHenbergs motion. Hr von Gegerfelt, Herman Georg: Jag anhåller att få till prot:t antecknadt, att jag aflägsnat mig, då Lag-Utsk:ts Betänk.
December samma år, fick uppbära, på den grund att KrigsRådet vederbörligen styrkte sig, i och för etr, vid Norrska kusten, fartyget ågånget hafveri, hafva fått vidkännas ganska betydliga utgifter, hvilka äfven till någon del skulle drabba sjelfva lasten, har af Revisorerne blifvit anmäikt: att fragtförskott äro stridande mot vedertaget bruk vid befragtningar; att hvarken Redare eller Skeppare ega rätt till någon fragt förr, än fartyget anländt till destinerad plats, och Lasten der blifvit ordentligen aflemnad, så vida ej särskildte förbehåll derifrån göra undantag, hvilket, enligt Revisorernes tanka, uti ofvan uppgiina fall icke inträffat; att det utgifne förskottet beredt Magazins-Inrh'ttningen förlust, i så måtto, sorn detsamma upder tiden ökat Inrättningens räntelöpande skuld till Riksens. Ständers Banque; samt slutligen att den af Kuigs-Rådet, genom hypotheque af Sjoföraäkringsbrefvet å förenämnde fartyg, ställde säkerhet for fragtfdrskotset, var otillräcklig, emedan latt kunnat handa, att ytterligare Sjöskada timat och Rodmeri-anspråk, i följd deraf, med bättre lätt a fartyget, kunnat göras gällande, i hvilket lall lörskoiisgilvarén uibjiigeti haft ringa eller ingen ersättning att förvänta. Underdånigt!
Under förutsättning, att Kongl. Majit funné skäl att vid denna riksdag äska anslag för fortsättning af de geologiska uhderSökniiigarne, har Pröfesåoren Erdmann, i afseende å det erforderliga beloppet, i underdånighet än fort, ätt, såvida arbetet äfven hädanefter skall fortgå efter den af Kongl. Maj:t gillade planen, så torde, äfven med strängt vidhållande och iakttagande af den i nåder stadgade aflöningsstaten för samtlige deltagarhe, och ehuru de egentliga rekogrtöScerirtgsutgifterna sannolikt blefve i det närmaste oförändrade, samt de utgifter, som hittills i frågakommit för inredning af laboratorium och ritsal, uppsättning af förvaringsskåp m. m., hädanefter till större delen kotnme att bortfalla, det nu utgående ärliga anslaget af 20,000 It:dr visa sig Vara alldeles otillräckligt, hufvudsakligen af den anledning att utaf de vid undersökningärne anställda medarbetarne, för närvarande sex till antalet, de fleste redan vid 1861 års början skola hafva inträdt i högre lönegrader, hvarjemte tvä nya deltagare då äfven, enligt planen, böra ingå eller möjligen redan ingått; varande, efter en utförlig beräkning, Utgifterne upptagne för år 1861 till 27.000 R:dr, » » 1862 » 29,500 » » » 1863 » 32.500 » eller i medeltal för hvarje år 29,666| R:dr, i följd hvaraf Professoren Erdmann ansett ett reservationsanslag i rund summa af 30,000 RallR:mt för hvartderä af nästa statsregleringsperiods trenne år Vara behöfligt. Då ändamålet att göra de under arbetets fortgång insamlade resultaten af de geologiska 1'orskn ngarne så lätt och hastigt för allmänheten tillgängliga som möjligt, på intet annat sätt kunde vinnas än genom utgifning från trycket af de kartor, sorn öfver de geologiskt undersökta trakterna blifva upprättade, här Professoren Erdmann jemväl ansett sig böra härom afgifrta underdånigt förslag.
Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Siats-Råden: Fåhreeus, ivon Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripens‘edt och Grefve von Platen<.. Departements-chefen Stats-rådet ron Hohenhausen uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts uppå Stats-rådets underdånig» tillstyrkan, fattade och näst här ofvan intagna Nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående väckt fråga om försäljning af en Kronan tillhörig tomt i Malmö; Och täcktes Kongl. Majit jemlikt Stats-rådets underdåniga hemställan, berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll vidfogadt, i Nåder gilla samt förordna, att Nådig proposition i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo, J. A, J(edrin. m Kongl. Uaj:tt Nåd. Skrifvelst, N:o 76. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Juni 1851, kl. 1 e. n. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stander, angående understöd åt Öj verste-Löjtnanten J. rÄ. Dunekers Enka, Marla Charlotta EudorusGifven Haga Slott den t2 Juni 1851. Bland f. d. finska arméens utmärkte krigare under 1S08 och 1809 årens krig emot Ryssland intages ett högt rum af Joachim Zachris Luncher, hvilken, vid krigets utbrott kapiten och kompani-chef vid f. d. Sawolax fot-jägare-regemente, efter att på ett serdeles ärofullt sätt hafva deltagit uti eller ledi flere allvarsamma strider i hemlandet, slutligen, såsom öfverste-löjtnant och chef för regementets andra fält-bataljon samt benådad med Kongl.
S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskotlets Utlåtande N:o 109, i anledning af de inom samtlige Riks-Stånden framställda anmärkningar vid Utskottets under N:o 64 afgifna Betänkande, angående utgifvande ifrån Banken af dess, enligt 1839 års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capitalöfverskott. Härvid stannade Ståndet i följande beslut: l:o Ståndet förklarade, att af Bankens, enligt 1809 års hufvudbok, utöfver grundfonden, varande vinstoch capital-öfverskott, En million Riksdaler kommer att, till Bankens förstärkande, reserveras; 2:o beslöts, att återstoden af omförmälda vinstoch capital-öfverskott, 2,311,216 R:dr 41 sk. 5 r:st., skall af Rikets nu församlade Ständer till allmänt nyttiga ändamål disponeras; och 3:o beslöts, att en femtedel af de till allmänt nyttiga ändamål anslagne 2,311,216 R:dr 41 sk. 5 r:st, ifrån och med år 1841, årligen utbetalas. I öfrigt lades Utlåtandet N:o 109 till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banco-Utskottets Utlåtande N:o 110, öfver en väckt motion om användandet af Bankens, enligt 1809 års bokslut, utöfver grundfonden, behållna räntevinst och capitalöfverskott. S. D. Ånyo föredrogos följande Constitutions-Utskottets bordlagda memorial : N:o 58, med förslag till ändring uti Regerings-Formens 39 och 43 Dessa förslag antogos till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 59, med förslag om tillägg till Regerings-Formens 6 §. Antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; och N:o 60, med förslag till ändring af Regerings-Formens 106 5- Bih. till R. St.
Första utvägen att betala importerade varor, är visserligen med vexlar för valutan af de exporterade; men då hos oss en stor del af, från närbelägna länder importerade varor, betalas med Bancosedlar, hvilka emottagas i Norrige, Finland, Dannemark och flere Östersjöhamnar, då guld och silfver med ännu större begärlighet af utlänningen emottagas, och man vet huru den tiden våra silfver Riksdalrar voro tillgänglige, de till andra länder utsmygdes, inses häraf att, oberäknadt crediten, man med annat, än valutan för exporten kan betala importen. Skadligheten af crediten blir dock ännu större; ty då en stor del af sådane 0«s påtrugade varor skulle blifva corn missi onshandel och öfversvämma Landet innan till utlänningen betalningen behöft utgå, skulle denna betalning långsamt utsuga alla under lyckliga conjuncturer blifvande tillgångar och borttaga den förhoppning att, om vår export en gång kunde komma att öfverstiga vår import , Utlänningen med Guld och Silfver skulle betala öfverskottet. Det är igenom sådane medel som coursen, hvilken i en längd af lid, annorlunda icke kan styras, små; Den 28 Junii f. m*. ningom skulla förbättras, och en realisation blifva verkställbar, utan att, för en stor del, redan i förlägenhet varande medborgare blifva förstörande.
Men allt Han bebodde då en dublett vid Svartbäcksroligt har sitt slut och sommarnattens skymgatan. Det var en söndagsförmiddag och ning manade att återvända till staden. Jag ganska kallt. Huru förvånades jag icke, stod just i begrepp att så göra, då en ung när jag fann min vän sittande i sitt yttre student adresserade sig till mig. Han var rum blåfrusen, klädd i öfverrock. Kakelaf medellängd, smärt och blond samt, som ungnen var oeldad, icke en vedpinne syntes jag vill minnas, något fräknig. I ungdomens till. Hela möblemanget utgjordes af den vår ingås lätt bekantskap, som öfvergår till stol, hvarpå Edvard satt, ett tarfligt bord samt en liten bokhylla med några få böcker. *) JSom n:r I och II i denna serie gälla uppI det inre rummet syntes endast den uppbädsatserna » Skaldeminnen » (i Idun n:r 7) och dade sängen, hvari ingen tycktes hafva till» Törnrosblad » (i n:r 12) af samme författare. bragt natten. Jag hade aldrig kunnat * *) Död, biltog i Amerika. " Ur skuggornas värld ". DUN 1897 förställa mig, att han, den berömda romanförfattarinnans son, skulle ha det så fattigt. Jag flck dock snart förklaring. Edvard hade förgående dag inlåtit sig i spel med några samvetslösa ungdomar, hvilka gjort sig beryktade som spelare, och som utplundrat honom försü och främst på kassa samt sedan denna tagit slut ökat sin spelvinst m e d hans möbler, ja till och med hans vedförråd hade » strukit i potten ». Under natten hade alltsammans blifvit afhämtadt af vinnarne. Edvard syntes visserligen nedstämd, men tröstade sig helt filosofiskt och halft skämtsamt med ordspråket: » Den som ger sig i spel får tåla spelet. » Häremot opponerade jag mig på det bestämdaste. Jag underrättade mig o m, hvilka roffåglarne varit, och det lyckades mig förmå dessa, under hotelse af anmälan till akademisk myndighet, att till Flygare återställa mobilierna jämte hvad af veden som icke hunnit brännas.
Hvad angår ensamhetsfängelser, så försäkrar jag, i följd af min erfarenhet af fångars behandling, att det är intet de sä högt frukta som ensamheten, ingenting för den med lifvet i våra gamla fängelser bekante brottslingen mera påkostande än saknaden af sällskap med likasinnade, der tiden med samspråk och hvarjehanda förlustelser fördrifvas. Synnerligast är ensamheten afskräckande för dem, som ej hafva rikedomen af bildning att sysselsätta sig med. Detta lärer äfven, efter hvad man sagt mig, erfarenheten visa i de nya ensamhets-fängelser, derifrån man kunnat hemta en sådan. En domare i granskapet af Stockholm, som sedan det nya cellfängelset härstädes anlades, derinom hållit brottmålsransakningarne, säges hafva yttrat att den oro, en samvetsgran domare alltid känner under utöfningen af sitt vigtiga kall, hos honom i hög grad ökats, enär tångarne efter erhållen dom, i st. f. alt som förr, då de i trefnad tillbringade sin tid i fängelset, söka ändring i högre instanser, numera endast begära att få domen så snart som möjligt verkställd, för att med det snaraste undslippa det besvärliga fängelset. Hr Rääf har, för att gifva än mera kraft åt sitt yttrande, uppdragit en likhet emellan redaktionen af det nya lagförslaget - Den 18 December t', m. 237 gel och den af representationsförslaget 1840, en jemförelse, sora ej linnde undgå att inom detta lins väcka sympatier åt hans förkastelsedom. Jag vill ingalunda tillerkänna mig förmåga att bedomina huruvida nya lagförslaget, må i afseende på redaktionen uppfylla alla fordringar; men då jag ät lagskipningen egnat större delen af min lefnad, tilltror jag mig dock så mycken bekantskap med lagredaktioner, att jag kan anses berättigad derom yttra ett omdöme.