Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JUf 118, i anledning af väckta motioner rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, beslöt Ridderskapet och Adeln till en början, att behandlingen af Utskottets såväl i 20:de, 21:sta och 22:dra punkterna (sidorna 27 och 28) gjorda hemställanden jemte dertill hörande, i slutet af Betänkandet under litt. i och k upptagna förslag, som ock i 26:te punkten (sidan 33) afgifna yttranden, skulle uppskjutas samt dessa delar af Betänkandet förekomma till pröfning och afgörande, 20:de punkten jemte förslaget litt. i och 26:te punkten i sammanhang med Stats-Utskottets blifvande Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens åttonde Hufvudtitel, samt 21:sta och 22:dra punkterna tillika med förslaget litt. k i sammanhang med nämnda Utskotts blifvande Utlåtande angående regleringen af utgifterna under Riks-statens nionde Hufvudtitel; äfvensom att i den underdåniga skrifvelse, som Rikets Ständer kunde komma att till Kongl. Maj:t aflåta med anledning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets ifrågavarande Betänkande, icke skulle inflyta hvad af Rikets Ständer möjligen blefve beslutadt, rörande de frågor, som i ofvanberörda uppskjutna delar af Betänkandet förekommo. Beträffande Betänkandet i öfrigt, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas. l:sta. Utskottets hemställanden jemte förslagen litt. a, b och c afslogos. 7:de punkten (sid. 11).
Öfverläggningcn ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att då Frih. Tersmedens yrkande icke syntes afse bifall till Utsk:s hemställan, utan antagande af den deremot svarande 4:de punkten i K. M:s ifrågavar:de Nåd. Propos., endast blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s hemställan, med den förändring, att ifrågavar:de stadgande erhölle den i 4:de punkten af K. Jl:s Propos. föreslagna lydelse, dels ock återremiss; samt att nämnde 4:de punkt af K. M:s Propos. innehöll: ”att Taxor å allmänna af”gifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det ”nya myntsystemet, så att bråk, öfvereller understigande ^ Ore, ”undvikes.” Hr Gr. o. Landtrms härefter först å bifall till 4:de punkten af K. M:s ifrågavande Propos., och sedermera å återremiss framstälde proposm besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå förstnämnde propos. förnyades och, efter dess besvarande med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han nu funnit Ja öfvervägande. 8:de punkten, innehållande af styrkande af bifall till förslaget alt prägling af silfvermynt till värde af 2 Iiulr Riksmynt ej vidare må ifrågakomma; och 9:de punkten, innehållande hemställan att den af Hr Stjernsvärd ifrågasatta utmyntning af ett silfvermynt om S R:dr Riksmynt må lemnäs utan afseende. Dessa punkter biföllos. 10:de punkten, innehållande att Utsk. ej kunnat förorda Ilr Sljernsvärds förslag om prägling af guldmynt till värde af 40, SO och to R:dr Riksmynt. Hr von Hartmansdorff: Det är visserligen sannt, att Banken icke har sig ålagdt att utvexla guld och att fördenskull icke heller någon utmyntning af guld behöfves.
Platen, Grefve Baltzar von, yttranden. I. 276. II. 5. VII. i5g. VIII. IX. 38o. XIII. Pliktbössans öppnande och deri varande medels användande. XXVI. 255. Polisförfaltningar, om utgifvande af. III. 254- IV. R. 36o. XI. B. 12g. XII. 13g. A. 282. XIII. Poliskammaren i Stockholm, om vissa förändrade stadganden för. III. 323. IV. R. 4°5. XVII. B. 2Ö2. XVIH. A. 124. Polismål, om ändring i föreskriften rörande besvärs fullföljande öfver Konungens Befallningshafvandes och ÖfverStåthållareEmbetets utslag i. III. a5i. Polismästaren i Stockholm, angående åtskiljande af hans 2:ne befattningar såsom polisdomare och polismästare. II. 238. Polist jenstemän, utan lön , om afskaffande af. Se Länsmän. Pontin, Magnus Martin af, yttrande. VII. 496. Portpenningarne, vid Christianstad, om upphörande af. XVIII. B. 205. XIX. A. 282. XXI. U. 98. XXIII. A. n-, E. 357. Posse, H. Postcontor, om anläggande af, i Wittsjö by. Se Köping. Postförfattningarne, om vidtagande af åtskilliga förändringar uti. XVIII. B. 295. XIX. A. 337. XXII. U. 208. XXIII. Postföringsskyldigheten, om upphörande af, samt om lindring uti. XVIII. B. 295. XIX. Postgång, örn öppnande af, emellan Falköping och Mariestad. XVIII. B. 295. XIX. A. 337. Postmedlen, om beräkningen af. Se Sjötullsmedlen.
Särskildt tror jag mig likväl kunna och böra yttra, att, då jordbrukande allmogens brännvinsbränning, vanligtvis utöfvad med smärre redskap af den enklaste sammansättning, städse varit lindrigare beskattad, än bränningen med större och fullkomligare redskap, hvarvid afseende tillika lärer fästats å jordbrukets öfriga bördor och onera, som, ännu oförändrade, till det mesta drabba allmogen; så synes man ej heller nu böra liknöjdt förbise allmogens häfdvunna anspråk i detta fall, hvilket dock Utsktn gjort, när t. ex. de föreslagit, att en 10 kannors enkel lyftpanna, förut vid 6 månaders bränning beskattad till 1 r:dr ii sk., hädanefter skulle vid 3 månaders bränning beskattas med 9 rtdr, samt en 20 kannors lyftpanna, som för 6 månader dragit 4 '.'dr i skatt, skulle hädanefter beskattas med 37 rtdr 24 sk. för allenast 3 månaders bränning, hvilket, relativt till afverkningstiden, skulle öka beskattningen för den förra nära i5 gånger och för den sednare nära 19 gånger mot hvad vid i835 års riksdag bestämdes och ännu gäller. Af uppgifven anleda., att erfarenheten visat det personer icke sällan af obetänksamhet anmäla sig till brännvinsbränning, utan alt taga i beräkning den deraf utgående skatt, samt till förekommande af de förluster, som Staten redan i detta afseende fått vidkännas, hafva Ulsktn föreslagit, att brännvinsbrännings-afgifterna skola förskottsvis erläggas, nemi. vid mantalsskrifningstillfället, året förut (jemför pag. 10). Mig tyckes att H. Utsktn härvid, af omsorg för de obetänksammasom, derest de i ofvanförmälda fall verkligen finnas, dock höra till undantagen, — nog mycket förbisett 3g6 Den 27 J u n i f. m. mängdens eller alla öfriga jordbrukares rättigheter och intressen.
Pilja barn och inläiulske arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord; stånde det dem fritt inom natt och år. Samma rätt ega utländske arfvingar, om de i landet inflytta, och der bygga och bo. 5 Lemnar testamentsgifvaren efter sig omyndigt barn, och kan det ej af sitt arj njuta föda och uppfostran; då skall af egendom, som i testamente gifven är, så mycket af sättas, som Rätten prof var barnet, efter stånd och vilkor, nödigt hafva, till dess det sig sjelft nära kan, dock ej för längre tid, än till dess barnet uppnått tjuguett år. Är barn ofärdigt, med svår sjukdom behäjtadt eller litet vetande; då skall ock af sättas hvad till barnets underhåll tarf vas, der dess arf ej dertill förslår; och gånge det understöd ut, så länge behof vet fortfar: kommer barnet till helsan eller varda dess vilkor eljest så förbättrade, att det sig sjelft försörja kan; upphöre då understödet. Nu har man genom testamente anslagit viss årlig inkomst till sitt omyndiga barns föda och uppfostran, eller till underhåll för sitt barn, som är o färdigt, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande; 7 Lag-Utskottets Utlåtande, A.o log. kan ej det barn, som omyndigt är, af eget arf njuta föda och uppfostran, eller det, som ofärdigt, sjukt eller litet vetande är, med eget arf underhållas; då må det testamente gälla, för tid, som här ofvan sägs, ändå att arfvejord eller bröstarfvingars lott dermed belastas skulle. Jor da-Balken. 8 Kap. 3 §■ i mom. Eger man jord, hus eller tomt i staden; hafve våld bortgifva hälften deraf, ehvad det är ärfdt eller afladt. b) 2:dra alternativet, eller i händelse förändring af giftorättsoch arfslagarne ej bifalles. All af inge jord och ärfda. eller förvärf da lösören må man, efter landsrätt, gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. 2 mom.
Efter tillika tagen kännedom af det uppgjorda kostnads-förslaget med tillhörande ritningar öfver den nya anläggningen, jemte öfriga ärendet rörande handlingar, har, vid pröfning af delta ärende, Utskottet, enär Rikets sednast församlade Ständer erkänt behofvet af utvidgning och en emot tidens fordringar svarande förbättring af Götheborgs hospital samt, vid nu upplysta förhållanden, frågan om tillbyggnad af det gamla hospitalet torde böra förfalla, men, så vidt handlingarna utvisa, platsen för byggnadens uppförande ännu icke blifvit bestämd, funnit sig på det sätt böra tillstyrka bifall å Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, att Rikets Ständer, utöfver de för ändamålet redan disponible 75,000 R:dr Riksmynt, anvisa en summa af 190,000 Ridr samma mynt att, i mån af behof, användas för uppförande af ifrågavarande nybyggnad på den plats, hvilken af Kongl. Majit anses böra dertill i Nåder bestämmas. 91:o. Likaledes har Kongl. Majit, för uppförande af den nya hospitalsbygg - naden å lägenheterna Hedvigsberg och Konradsberg invid hufvudstaden, äskat, utöfver de under nu löpande statsreglerings-period disponible 357,500 Ridr, ett belopp Stals-Utskollets Utlåtande JU 148. ViJ sisllidne Riksdag beviljade Rikets Ständer för ifrågavarande, nu under arbete varande byggnad, ett anslag af 500,000 R:dr Ranko, men anvisade då endast 225,000 R:dr samma mynt, lill utgående med 75,000 R:dr under hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857.
Oppositionen mot Styrelsen påräknar aldrig något större anhang bland de högre classernc. Medlemmarue af dessa classer, sorn bekänna oppositionens äsigier, mäste således hufvudsakligast söka sitt stöd nerifrån; detta understöd vinnes dock endast genom uppoffring af egen öfvertygelse och genom hyllande och antagande af massans opinioner. Det gamla aristocratiskl legilimistiska partiet i Frankrike har sett sig tvunget att hylla radicalismens åsigter, för alt kunna intaga en politisk ställning. Engelska Adeln innehar visserligen ännu en stark position; den rubbas dock dagligen äfven i delta aristocratismens verkliga hemland. Torys bekänna numera Whig-par - Den 28 Augusti. 39 liets forna grundsatser, detta har uter till en del måst intaga de radicalas forna läger. I de flesta Europeiska samhällen, der allmänna valprincipen varit erkänd, har man insett nödvändigheten att hämma democratiens öfverväldigande. Der bålverken icke redan varit i de gamla instilulionerne, har man sökt åstadkomma dem af de elernenter, som förefunnits. Sverige är det enda monarkiska samhälle, der man tänkt sig allmänna valens införande utan correctivet af en verklig öfre kammare. Det är hufvudsakligast fördomarne mot Adeln, som i detta afseende skapar svårigheterne. Man föreställer sig, att det endast är ett försök af Adeln att under en ny form behålla den samhällsbetydelse, de under den närvar, äro på väg att förlora. Adelns sociala ställning föranleder visserligen här som annorstädes vissa företräden och förmåner; detta förekommes dock ingalunda med Adelns utträngande eller upphäfvande; ty rikedomen liksom födseln gifver innehafvaren jemte arfvingen anspråk äfven som förmåga att utan egna förtjenster göra dem gällande. Lemnar Adeln rummet, skall dess impopulära plats alltid intagas af hvarje dass, som genom sin sociala ställning höjer sig frän massan och väcker dess afundsjuka. Den maktägande medelclassen i Frankrike är hvarken populärare eller mera vän af massans välde, än de forna marquiserne, och Ludvig Philips plebejiska ministrar äro ingalunda omhuldade af allmänhetens sympathier.
Militairekunskaper äro nödvändiga i det utbildade skick, Krigs-systemet i Europa nu uppnått, men ännu nödvändigare blifva de hos oss, ♦än i stora Riken, då Krigs-Theatern, i vårt couperade Land, på få ställen erbjuder användandet af stora massor, utan fordrar mindre styrka och mera enskilda insigter och skicklighet hos Befäl och Troupp, Herr Lefre'n, J, P., som vitsordar KrigsAkademiens nytta och goda skick, förr och nu, sysselsätter sin uppmärksamhet egentligen vid tillrättavisande af vissa, som det honom synes, mindre valda talesätt i Herr Montgomerys Memorial. Till svar derå, har den sistnämnde gjort ett slutligt anförande. Sedan Ekonomi-Utskottet således utförligt uppgifvit, hvad i ämnet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln förevarit, anser det sig kunna kortare fatta den vidlyftiga discussion, som derefter den 15 Maji på Riddarhuset åter anstäldes, och äfven föranledt sednare anföranden. Herr Friherre Björnstjerna, Magnus, anför mot Herrar Montgomery och Hartmansdorff, att, då så många Gymnasier finnas, i Friherrens tanka, bestämde för den Theologiska bildningen, så många Apologist-Scholor för blifvande Närings-Idkares undervisning, Betänkandert. 487 en Undervisnings-anstalt för Krigs-yrket icke Lör synas olämplig. Att förstöra denna, vore att utbryta cn länk ur kedjan. Intet af våra nU egande offentliga Vid anstäld analys inliemtas, att den brist som skulle uppstå, i händelse Akademien på Carlberg upphäfdes, icke för närvarande kan ersättas. UniversG tetet passar icke, ty det bör forst mottaga Ynglingar af 16 eller 17 års ålder, hvilken ålder icke innehafves af i Cadetter. Ferieriie, dem Herr Friherren beräknat till 6 raånader, kunde användas, af den förstnämnde åldern, till sjelfverksamhet, icke afGadetten, vid i3 eller 14 år.
Liljencrants, föreställer jag mig att den, som för närv:de inför kläder, utan att betala tull, äfven framdeles skulle undandraga sig denna afgift, om också den blefve något nedsatt. Jag tror äfven, att den stora svårighet, som tullbehandlingen af kläder förorsakar Skånska tull* tjenstemännen, icke skulle i någon betydlig mån förminskas genom en sådan åtgärd. Den summa, hvartill importen af kläder under sistlidet år, enligt Kommers-Colkii berättelse, uppgått, och de beslag, som på sednare tider blifvit gjorda, tyckas mig dock antyda att tullbevakningen icke saknar kontroller på införseln af denna artikel. Jag kan således icke finna något skäl för bifall till Utskits förslag, utan anhåller om Hr Gr:s o. Landtm:s> propos. på afslag. Gr. af Ugglas: Ehuru jag förmodar att de personer, som denna riksdag tyckas hafva åtagit sig tulltaxans behandling, gjort sig noga bekanta med denna fråga, får jag dock bekänna att hos mig finnas likväl qvar några dubier i afseende å de sifferuppgifter, som blifvit lemnade af Gr. Liljencrants, och jag skulle 565 Den 58 Maj f. m. vara den värde Gr:n förbunden, orri han i detta hänseende ville gifva mig några upplysningar. Han har här gjort en beräkning öfver huru mycket importen af kläder stigit under de sista 10 åren. Det, sorn i dessa siffror först väcker min förvåning, är de ringa belopp, hvartill importen före 1856 skulle hafva uppgått. Det synes mig otroligt, att samma behof, som under de närmast följande åren betingat en å högst betydlig import, skulle hafva kunnat tillfredsställas under denna tid genom införseln af endast tiondedelen af samma varuqvantitet. Jag tvingas derigenom att efterse, om icke andra förhållanden inverkat på dessa siffror, och tror mig då veta, att 1855 och föreg:de åren vore en del af de tyger, hvaraf kläder allmännast tillverkas, förbudna att införas, så att de siffror, hvartill importen dessa år uppgått, egentligen representera endast fruntimmerskläder af annat tyg än ylle.
Ar det då rimligt, alt förvägra honom att få en sådan karta, om den kan på stället erhållas. Jag finner deruti icke något ondt utan tvertom en förmån. Då, pä sätt jag förut visat, föreskrifterne redan äro så restrictiva, att de, tillämpade efter deras innehåll icke gifva anledn. till ett sådant underslef, som häräromnämndt, synes mig vara skäl alt bifalla hvad Utsk. i denna del har föreslagit. Hr Printzensköld; Jag hade sannerligen icke trott Gr. Mörner om så liberala tänkesätt att han skulle drifva den grundsatsen, att, om en person icke blir försörjd af den befattning, han innehar, blott derföre att lagstiftningen behagar, genom nya bestämmelser, taga brödet ur munnen på honom, så bör han dermed låta sig nöja och lemna befattningen, för att söka ett annat försörjningsmedel. Jag bestrider att den ädle Gr:n skulle finna sig särdeles belåten om denna princip utsträcktes t. ex. till embetsmanna-korpsen. Manne Gr:n skulle åtnöja sig med, att förlora sin lön, ifall sådane förfoganden egde rum, som gjorde Hr Gr:ns Hofrätts-rådsembete öfverflödigt? Gör Gnn icke det, så bör Gr:n ej förorda stadganden, som beröfva charta sigillataförsäljaren den inkomst han, vid emot 7* - 100 Den 18 Jun'i f. m, tagandet af denna befattning, enligt då gällande författningar hade att påräkna. För min del tinner jag det hvarken lillålligt eller ens Staten värdigt alt under denne charta sigillataförsäljares tid, så länge han fullgör de föreskrifter förfaltningarne stadga, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom han sättes på svältkur. Sådant har dock förhållandet varit här i Slockholm. Det är enl. författningens tydliga ordalydelse, vederbör, embelsmyndigliets rättighet och skyldighet, alt bestämma antalet af de charta sigillata försäljningsman, som för en viss ort kunna erfordras och således måste det också vara författningens mening att inga andra charta sigillata försäljare än dessa skola finnas.
Kronan icke skäligen hafva bordt vidkännas någon ersättningsskyldighet för de tillfälliga förluster, hvilka i berörde afseende kunnat entrepreneuren tillskyndas; och får Utskottet i följd häraf hemställa, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla , att gratification er af omförmälde beskaffenhet hädanefter icke måtte varda i Nåder medgifne. § 59. Stats-Utskottels Utlåtande, N;o 54. 41 §. 59. (1841 års Rev. Ber. pag. 113. Revisorerne, som af 1838 års räkenskaper inhemtat, att, med stöd af Kongl. Brefvet den 13 Maj 1830, blifvit utål Academrens medel till Guvernören utbetalde 218 R:dr 16 sk. såsom ersättning för hvad lian af sin vid Ingeniör-Corpsen innehafvande lön afstått till tjenstgörande Majoren vid denna Corps, hafva härvid erinrat, att, då uti 1838 års Stat för Krigs-Academien vore stadgadt, att Guvernörs-lönen ej finge utgå med mera än 2,000 R:dr, i fall embetets innehafvare åtnjöte lön å annan stat, hvilket ock här varit förhållandet, enär Guvernören innehade majors-lönen vid Ingeniör-Corpsen, med undantag af hvad derutaf till den tjenstförrättande utgick, Krigs-Academiens anslag följaktligen icke bordt med ofvannämnde ersättningssumma betungas. Utan att underkänna riktigheten af Revisorernes förrberörde anmärkning, har Utskottet emedlertid, enär någon återbetalning af det uppburne ersättningsbeloppet icke lärer kunna ifrågakomma, samt för öfrigt det anmärkte förhållandet synes hafva efter år 1838 upphört, ansett någon åtgärd i förenämnde hänseende icke vara att å Rikets Ständers sida vidtaga. Invalid-Inrättningen å Ulriksdal. % 60.
Hvad vidare angår anmärkningen »att räkenskapen icke är försedd med folio-nummer samt att den icke hänvisar till verifikationerna, hvarigenom granskningen i väsendtlig mån försvårats», så nödgas jag, ty värr, bestrida dess enlighet med sanna förhållandet; det öppnade räkenskapsbandet vittnar nemligen ovedersägligen att förberörde 6 redovisningar hvar för sig äro försedda med folio-nummer, som hänvisa till de efter hvardera redovisningen inbundne verifikationerna, och detta förfaringssätt har jag följt under föregående 25 år af min tjenstetid, utan att förr, än innevarande år, någon klagan, »det granskningen derigenom försvarats», hvarken från Rikets Ständers förutvarande Revisorer eller Kongl. Kammar-rätten försports. Strengnäs den 24 December 1860. J. E. Flodberg. Götheborgs stifts Konsistorii underdåniga utlåtande öfver en i 1860 års revisions-berättelse förekommande anmärkning vid Konsistorii räkenskap för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:t har genom nådig remiss af den 22 sistlidne November anbefallt Konsistorium att inkomma med underdånigt utlåtande öfver den af Rikets Ständers Revisorer, efter verkställd granskning af stats-verkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 185S. mot Konsistorii i Götheborg räkenskap för nämnda år gjorda anmärkning, bestående deri. att denna räkenskap saknade register, verifikations-folier till special-räkningarne och relation öfver stipendie-fonderne; och får Konsistorium, efter att i saken hafva hört sin f. d.
Tålmodig väntan tillhör endast de fromma, de godsinta, de saktmodiga i denna kartens tjusande vår; de lifliga och energiska uppresa sig mot äfven de ömmaste, äfven de mest berättigade band, hvilka kännas som fjättrar. Hagar var upprorisk mot sig själf och mot hela den trånga värld, som omgaf henne. Denna törstande, stormande, brinnande själ, som slöts i ett äggskal, hur skulle ej hon flaxa som fågeln mot fönsterrutan! Hvad betydde det okända, omätliga djup af gåfvor och frågor, som böljade inom hennes unga hufvud? Och denna starka, bevingade ande, som sträckte sin famn mot oändliga höjder, medan tillvarons former hängde som bly vid dess fattiga barfot, hvar fann han en kvist att sätta sig på? Intet svar! Borta var Cannabis, som hon ej fått återse, borta voro dessa frestande böcker på lärdomens språk, åt hvilka hon en kort tid så hungrande hängifvit sig. Icke för något pris skulle Dordej ha tillåtit en så papistisk villfarelse i sitt hus, äfven om det otroliga händt, att Hagar fått låna latin från prästgården. Men sträng skyddstull uppfostrar alltid smugglare. Hagar hade öfverkommit på Nyby några af dessa litteraturens vindfällen, som sluta sin bana på väggspringorna rifna tryckta blad af Olof Bures arithmetica instrumentalis, tryckt 1609, och Marcus Helsingii compendium astronomicum, tryckt 1597. Det var fynd utan början och slut, men det var räknekonst, det var stjärnkunskap, det var latin! Tyska böcker hade här och där kvarlämnats af hemkomne krigare. Hagar förstod icke ett ord tyska, men hvartill funnos böcker, om ej för att läsas? Hon stafvade sig fram, hon fann ett ord som liknade svenskan, gissade, jämförde, gissade åter meningen af enstaka ord och enstaka ord af meningen, till dess att hon här, som i finskan, lärt sig hjälpligt förstå sina böckers innehåll.
Schröderheim ... du här ... du kommer som sänd från skyn... Jag har ämnat söka dig, min vän och beskyddare. Och hvarmed kan jag vara dig till tjenst? Räddad PERSONERNA. OSCAR HJERNE, banktjensteman, VIOLA, hans hustru, MILDE, kamrer, EN LÄKARE, SELMA CARIN IDA REKTORSKAN, hans mor, NILS, barndomsvän till Viola, tjenarinnor hos Hjerne, EN SPRINGPOJKE. FÖRSTA AKTEN. En vacker salong med flera utgångar. En soffa der en brasa brinner. med ett bord framför står bredvid kakelugnen, Första Scenen. VIOLA. OSCAR. (Viola sitter på en låg stol och blickar in i eld ett.) OSCAR (i rummet till venster, 1). Har Dagbladet kommit? VIOLA (spritter till och stiger upp). Nej, inte ännu. OSCAR (träder ut klädd i elegant morgonkostym). min lilla vän klockan är öfver nio. Kanske att pressen är sönder. VIOLA. Ett sådant fördömdt slarf! God morgon, med sönder menar att den aldrig håller ihop. Fy tusan hvad jag känner mig ruskig! Pressen? Ja, den är alltid sönder, om du OSCAR. hvitt broderi.) Du kom kanske sent hem? (börjar brodera, OSCAR. VIOLA. Apropos, vill du vara snäll och säga åt portvakten, att han låter gasen brinna tills jag kommer hem att trefva sig fram i mörkret. Det blir dyrt. om nätterna. Det känns så fördömdt obehagligt VIOLA. Nej tvärtom det var mycket tidigt. blir dyrare om jag bryter armar och ben af mig. Men du har just aldrig varit så särdeles stark i (Gäspar.) Det är möjligt; men jag antar det OSCAR (sätter sig i ett soffhörn). beräkningskonsten, du lilla (hvisslar en känd melodie). Fördömda champagne! Jag önskar champagne blef så billig, att ingen ville dricka den. säg då något, Viola! (Lägger upp fötterna. Färdig att somna). Men så VIOLA. Hvad skall jag säga? osagdt.