Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Hr Bildt begärt votering, uplästes och godkändes följande voterings-propos.i »l)eu som bifaller StatsUtskits uti 15ide punkten af Utlåt. Nio 80 gjorda hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. förenämnde hemställan.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 31. Gr. Taube, Arvid: Emot 1 Gide punkten kan anmärkas, att örn StatsUtskit funnit organisationen af jernvägs-stvrelsen numera vara mindre lämplig, (och att Utskit haft något skäl till denna förmodan kan man äfven inse, då man vid granskningen af de bifogade bilagorna uptäcker att vid jernvägarne ingen ledande hand synes vid hvarje afdelning hafva funnits, hvilket ibland annat äfven uptäckes derigenom, att då på vestra stambanen det finnes 7 stationsinspektorer med 90 rdr i månaden och 1 med 6 2: 50, finnes deremot ingen på södra stambanan, som har under 113 rdr, och detta oaktadt lefnadskostnaden är högre i Götheborg och dess grannskap än i Malmö) hade det uti varit rättast, att gående på sak yttra detta, och i följd af de uplysningar, som inhemtats, föreslå att Ständerna ingingo med en underd. anhållan om ändring Den 2G April. m uti hvad Utsk:t sålunda ansåg tarfva en förändring. Har Utsk:t deremot funnit att nuv:de organisation af jernvägs-styrelsen är den rätta, vore det ju ingenting att yttra derom. Tåg anser derföre, att antingen skall R. St:r, hädanefter som hittills, öfverlemna åt K. M:ts godtfinnande att besluta och bestämma i denna sak, då det är ganska naturligt att H. M:t, då tiden dertill befinnes lämplig, kommer att föreslå en styrelse; eller också skpll il, St:r, om det nu gällande systemet befinnes olämpligt i anseende till den längre bansträcka, som redan finnes för trafik öppnad, hvarigenom trafikskötseln och underhållet af den färdiga banan bör vnra något mera oberoende och afskiljd från byggnadsafdelningen, underd. anhålla att K.
Utom detta General-krigskommis - den ena ledamoten icke uppburo någon ersättning, uppgick ändock summan af löner och arfvoden för den öfriga personalen till 14,133 Rdr 21 sk. 7 rst, deraf den — 124 — andra ledamoten, Landskamrerare!) Gasslander, ensam uppbar 6,216 Rdr 47 sk., utom 450 Rdr, som blifvit bonom tillagda genom Kongl, brefvet af den 13 December 1850; utgörande alltså ersättningen till honom ensam 6,666 Rdr 47 sk., eller 1,033 Rdr 37 sk. 8 rst. mera, än liela Krigskommissariatet i Skåne kostade. Enär det Kongl. General-Krigskommissariatets enda bestyr, under den tid armée-corpserna voro sammandragna, var, att från Kongl. Statskontoret uti större poster uttaga samt på reqvisition anordna och remittera till vederbörande de anslagna krigsrustningsmedlen, hvilket, såsom det synes, kunnat verkställas af Kongl. Krigskollegium, hvarigenom, om ock någon mindre del af kostnaden, 14,133 Rdr 47 sk. erfordrats till ersättning åt 1 Kamrerare och 1 Revisor, för hufvudräkningens uppgörande och granskning af flottans räkenskaper, likväl den betydligaste delen af berörde utgift kommit att besparas, anse Revisorerne, att bildandet af detta Kongl. General-krigskommissariat icke varit af behofvet påkalladt. Anledningen till den dryga kostnaden för detsamma är att söka, dels i den omständighet, att förenämnde ledamot erhållit, utom dagtraktamente, 150
Efter å nyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 29, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:oi5, om Stämplade Pappers-afgiften, och sedan derjemte i öfvervägande kommit sistnämnde Betänkande, tillika med det af Utskottet uppgjorda förslag till ny Chartte Sigillate-Förordning, biföll Ståndet hvad Utskottet i detta förslag, med iakttagande af de förändringar och tillägg, som Utlåtandet, N:o 2g, utvisar, tillstyrkt, likväl med undantag af följande punkter, hvaröfver Ståndet fattade nedannämnde beslut: 4 J)'. 1 och 2 morn., hvarest Specifcationer af Handlingar och Skrifter, som skola charter as, aro uppställde: Rubriken: Arfskiften, de som vid Embetsverk företes, ansågs böra förtydligas och undfå denna lydelse: A rf skift en, enar de vid Embetsverk företes. Borgare-Bref: Den af Utskottet tillstyrkta förhöjning i stämpladt papper å Borgare-bref för Grosshandlare och öfrige Handlande i Stockholm och Götheborg ogillades, och föreskriften i Chartce-Sigillatse-Förordningen den 8 Januarii 1824 ansågs, i denna del, böra fortfarande tjena till efterrättelse. Fröt. Båtpass för postföring ansågos böra vara från stärnpladt papper frie. Våg-Attester: Denna Rubrik fann Ståndet böra, i likhet med hvad uti nu gällande Cliartae-Sigillatre-Förordning innehålles, förändras till följande lydelse: Våg-Attester till låns erhållande till skillnad från andra slag af Våg-Attester, hvarå Charta-Sigillata icke är lämplig. Testamenten: Den af Utskottet föreslagna redaction af stadgandet örn Testamentens Chartering antogs, rned förändring, att orde»: Utan ock de Testamentariska Dispositioner, som icke i contant eller värde uppgå till och med 30 lidr Banco, uteslutas och att, i stället derföre, insättas: utan ock de Testamentariska
Afven jag anser högst angeläget vara, att söka vinna båda dessa mål, och jag har också derföre troget haft dem till ögnamärke vid upgifvande af mitt förslag, och tror dem begge vida bättre kunna upnås, genom mitt, än genom det af Grefve Sparre m. fl. framställda förslag, som af den aktade talaren blifvit understödt. Jag har nemi. föreslagit, att under perioden till nästa Riksdag skulle fullbordas vägen från Götheborg till Orebro, så att den några få månader efter 1860 års slut vore färdig. Derjemte har jag föreslagit, att på den genom Södermanland tillämnade banan skulle förrättas sådana arbeten, som i K. M:ts Propos. äro omnämnda såsom fordrande en längre tid och efter upgift icke kunna fullbordas på mindre än 6 år. På detta sätt skulle, jemte det man hann fram till Orebro, blott några månader sednare än om man, efter motsidans af Pir Lefrén understödda förslag under nästa stats - 96 Den 9 Juni e. m. regleringsperiod byggde endast mellan Götheborg och Örebro, hela banan ifrån Götheborg ända fram till Stockholm, kunna fullbordas på minsta möjliga tid. Då man vill undanskjuta till nästa Riksdag afgörandet af den frågan, om vestra banan skall gå genom Södermanland eller icke, för att undvika striden mellan partierna, hvilka visserligen redan nått en alltför hög värmegrad, tror jag ock att man gör sig skyldig till ett oändligt misstag, ty jag är säker, att om ej den stora stridsfrågan nu slites genom att bestämma angående jernvägsförbindelsen emellan Götheborg och Stockholm, om den skall gå söder eller om den skall gå norr om Mälaren partierna då vid nästa Riksdag skola upträda med långt större skärpa än för närvarande, och för att förebygga detta, för att undvika den farliga och förderfliga partistridens fortsättande, önskar jag, att saken nu må afgöras, att de som vilja gå norr om Mälaren derföre också öppet måste framställa sina påståenden derom, och att J, mine Hrr, derefter ville bidraga, att nu genast föra frågan till sin slutliga lösning, genom att rösta antingen för den södra eller för den norra vägsträckningen. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Den siste talaren har sagt, då han framställde sitt förslag, att detta stod i öfverensstämmelse med förra Riksdagens beslut.
Här visar det sig, att den icke står högre än för i5 år tillbaka. Tjugufem fredsår, djupa fredsår, der ingen osäkerhet funnits för handeln, annat än i lagstiftningen för dess idkande, borde hafva visat oss en lil 1 vext, svarande emot t. ex. skilnaden emellan åren 1718 — 1 y43 ; men ett sådant förhållande har ej ägt rum. Vid Carl XII:s död var riket i det mest utblottade tillstånd, provinserna ödelagda af i8:åriga krig, af pest, beskattningar ocb af en statsbankrutt, egendoms-anspråken rubbade genom reduetionens statskupp, allt utarmadt, förnött, förhärjadt vid periodens början, — vid dess slut, — förmögenheten åter synbar, handel, sjöfart och fabriker framgående med stora steg; men nu, vid en tillökning inom de 25 sista åren af minst 600,000 menniskor, och likväl icke handelsflottan större än år förut: — detta är, efter mitt sätt att se, ett stort proportionell aftagande. Ett skepp är en fabriksartikel, intilldess det börjar användas. Det öfvergår då till egenskap af verktyg eller machin, hvarmed näringen, sjöfart, bedrifves, liksom en fabriksnäring bedrifves med dertill erforderliga verktyg. Sjöfarts-näringen beror i väsendtlig mån på verktygets (skeppets) godhet; derföre är angeläget alt construera detta så fullkomligt sorn möjligt, för att svara mot ändamålen, — säkerhet och snabbhet i rörelsen. För vinnande deraf, erfordras de bästa materialier till byggnad och utredning. 5a Den 4 Mars f. m. Fabriksnäringen tillätes ait tullfritt Införa de för maeidner beliöfliga materialier, ja äfven färdiga macbiner, men de för sjöfartsnäringen utifrån erforderliga effecter äro belagda med en, ehuru nyligen nedsatt, dock ännu på vissa orimligt hög tull, och detta under förevändning af skydd åt några sjöfarten så betydligt underlägsna näringar som repslageri och segelsömmeri. Följden häraf är, att Finnar kunna utrusta sina skepp billigare än vi, och sålunda segla för lägre frakt.
Några minuter förgingo, hvilka tycktes Truls ändlöst långa. Ändtligen – Truls åt domhafvanden med ögonen. Den senare nickade, i värdigt beskyddande allvar: «Du får gå in och höra efter så der mellan half ett och ett.» «Tror du det går?» Domhafvanden gjorde en afvärjande gest: «Det får man se! Frid!» Sköt kragen upp, stack händerna i rockfickorna, satte käppen lodrätt under armhålan och seglade ned utför Södergatan. Truls såg efter honom med långa ögon och var nervös. Fick fram uret: half tolf. Alltså en god timma qvar. Han gick hem, men kunde icke sitta stilla; strök ner i Gyllenkrokska Promenaden, men greps af en plötslig ångest för att kanske gå för långt och komma för sent; skyndade tillbaka upp åt Södergatan, men fann att bara en half timma förflutit. Flanerade upp och ned för Boulevarden, såg på klockan hvarje femte minut, beslöt att en rätt försvarligt lång tid låta uret ligga i fred i fickan; fann, att hon helt oförväntadt blifvit half ett, och störtade ner mot banken. I tamburen hängde han helt hänsynsfullt rocken och hatten ifrån sig, och steg in. Han skämdes grufligen, hade en förnimmelse af att alla sågo på honom och logo åt honom. Vid disken stodo tätt med kunder, studenter, som han alla kände till utseendet og namnet, alla med långa ansigten och girigt förväntningsfulla ögon. Med ens fick han syn på Bror Malm: han stod hos kassören och proppade sin plånbok med stora sedlar, orubbligt lugn som alltid. Han nickade till Truls, när han gick förbi honom, men den senare visste icke rigtigt, om Malm känt igen honom; han såg så underligt frånvarande ut, med stela ögon, som varseblefvo ingenting eller som sågo långt och djupt i sig sjelf, men i hans ansigte rörde sig icke en min. Skaran vid disken glesnade; somlige visades till kassören, andra fingo långa blå papper: «direktionen kan inte diskontera denna vexel.» Bakom Truls kommo ideligen nya kunder in ifrån tamburen. «Mitt namn är Andersson. Jag skulle förhöra mig, om min vexel är accepterad.»
Man har förmodligen utgått från den åsigten, att det egentligen varit det lägre befälet, såsom sämst aflönadt, hvilket bäst behöfde denna tillökning i sina knappa villkor: deruti har man onekligen rätt; men man har icke derjemte besin 4* - 52 Den 23 April e. m. nät, att man för detsamma afskär förhoppningen att en gång komma till något’ verkligt,bättre från dessa knappa vilkor, vid hvilka det qvarstår, äfven efter den nu medgifna tillökningen. Således vågar jag af alla möjliga skäl tillstyrka R. o. Ad. att bevilja återremiss för erhållande af åtminstone den tillökning i reg:ts* officerarnes löner, som i den K. propos:n föreslagits; tilläggandes jag för egen del, att om, hvad Hr Edenhjelm yrkat, skulle i större eller mindre mån lyckas vinna R. St:s bifall ingen deröfver kunde högre glädja sig än jag. Den af Hr Bildt i afseende på förevar, punkt vid Utsk:s utlät, fogade reservation blef härefter upläst, på begäran af Hr Brakel, Mauritz Gust., som sedermera yttrade: Jag vill ej, såvida icke återremiss bestrides längre tid uppehålla R. o. Ad. utöfver hvad redan skett genom upläsningen af Hr Bildts reservation, inskränkande mig till anhållan om återremiss på de i reservationen anförde grunder och bifall till det anslag för artilleri-vapnet, som Artilleri-komiléen föreslagit. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Visserligen finner äfven jag att den af Artilleri-komitéen föreslagna löne-förhöjning, icke är för högt tilltagen, om man beräknar lefnadskostnaderna i allmänhet; men tror derjemte, att, med afseende ä förhanden varande omständigheter, någon nedprutning, i likhet med hvad Konungen föreslagit, möjligen kunde låta sig verkställa. Jemförelser mellan olika vapen äro förhatlige. Jag inskränker mig således att hänvisa till den af komiterade sjelfve uprättade tabell, deraf finner man det desse i allmänhet föreslagit för Artilleriet löner till högre belopp än det någon annan officers-korps, inom Svenska arméen, åtnjuter.
I utlandets städer är detta som bekant ganska vanligt, hos oss har det egentligen brukats, då man utställt någon afliden konstnärs arbeten för att sålunda lemna tillfälle att studera ett helt och afslutadt, konstnärsskap och hedra minnet af en död. En dylik minnes-utställning är den, som Konstföreningen arrangerat i sin nya, eleganta lokal vid Kungsträdgården. På salens fondvägg äro fästa, om-TVÅ KONSTUTSTÄLLNINGAR, gifna af sorgflor och palmkvistar, porträtten af de fyra nyligen bortgångne: G. W. Palm, J. P. Södermark, C. G. Hellqvist och C. Flodman. Tvenne generationer ha hunnit åldras sedan den tid, då Palms konst var ung och lifskraftig, och sådan den då var, så förblef den till konstnärens sena ålderdom. Nya sätt att se och att återgifva naturen hafva uppkommit; men de ha lemnat den gamle mästaren oberörd, han har aldrig öfvergifvit sin ungdoms ideal och såsom han målade då under Italiens soliga himmel, så målade han ännu till det sista. Det är också med en känsla af vemodsfull vördnad vi betrakta dessa färgrika dukar med motiv från det aldrig glömda Italien eller från Gotland med dess sydländska natur. En gång ha också de varit resultaten .af en brytning med föråldrade traditioner — djärfva opponentarbeten — • och våra fäder ha beundrat dem såsom sannare och friare tolkningar af en skön natur. För oss äro de ej mera sanna, och de synas bundna i en konventionel färgskalas fjättrar. Men detta oaktadt kunna och måste vi beundra dem. Vi beundra det vackra återgifvandet af det klassiska landskapets ädla linier, de mättade lokalfärgerna, den " säkra teckningen, och vi måste erkänna, att denna härliga italienska natur af Palms konst fick en tolkning, som, om den äfven synes oss konventionel, dock är adlad af en osviklig skönhetskänsla, en brinnande kärlek. J. P. Södermark intar såsom porträttmålare en ställning, hvilken något liknar Palms inom landskapsmålning.
JYs 238, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. JV2 151, ang:de extra Stats-anslag lill föremål, tillhörande Landtförsvars-Deparktets handläggning. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, SlatsUtsk:s d. 16 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. J\s 239, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. JV2 158, ang:de extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Civil-Deparktels handläggning. Föredrogs och lades till handlingarne SlatsUtsk:s d. 16 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. Jtä 240, i anledn. af erhållen ålerremiss å Betänk. J\3 159, ang:de extra Stats-anslag lill föremål, tillhörande Finans-Deparktets handläggning. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s d. 16 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JU 241, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. 160, ang:de extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Ecklesiaslik-Deparktets handläggning. Föredrogs StatsUtsk:s d. 16 dennes f. m. på bordet lagda Mern. J\s 244, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i anledn. af RiksSks skiljaktiga beslut, ronde åtskilliga till Stals-regleringen hörande frågor. Detta Mern. företogs punktvis till afgörande. Usta punkten. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Jag har blott förklarat, att jag ej kan underkasta mig det vilkor för Remissen, som blifvit bestämdt. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Då Friherre Anckarswärd i Plenum den 22 sistlidne Junii f. m. uppläste sitt Anförande, i anledning af Herr Rothliebs Motion, gillade jag det för min del visserligen icke; men delta skall aldrig kunna förleda mig att bestrida remiss af en Motion, som en Ledamot af Ståndet väckt i den öfvertygelse, att han dertill varit berättigad, så snart nemligen denna Motion uppställes i behörig och af Grundlagen föreskrifven form. I öfverensstämmelse med hvad Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, hemställer jag derföre till Friherre Anckarswärd,huru vida, då Ridderskapet och Adeln medgifver remiss af de tvenne Motionerne, Friherren icke sjelf finner, att Ridderskapet och Adeln af samma Den 3 Julii. *9 skäl, det vill säga af aktning för Grundlagens bud, dock icke kan medgifva remiss å dem i deras närvarande skick. Herr Uggla, Carl Wilhelm, anförde skriftligen: Det höga beslut Kongl. Maj:t, i anseende till den hotande missväxten, i Nåder täckts utfärda, icke allenast för inställande af bränvinsbränningen under Julii och Augusti månader i år, utan äfven emot utförsel af spannemål, med undantag af hvete, skulle naturligtvis, under föregifvande af ett stridigt enskildt intresse, frambjuda sig såsom ett ämne för någras klander inom Representationen; ty utom densamma har ännu intet ogillande ljud öfver den vidtagne författningen försports, ehuru våra tidningar varit säkra befordringsmedel dertill, i fall någon funnit sig befogad.
Den 12 Iulii 1815.1 Plenum då alla Utskottets Ledamöter voro närvarande, utom Herr General Gahn af Colquhoun, Herr Biskopen D :r Rosenstein, Herr D :r Wijkman, och Herr D :r Agrell. Iusterades följande memorial til Riksens Ständer: Om 46 §. i Regerings formen2 och 56 R. Om tryckfrihets lagens jämnkande til likhet med allmänna lagen. (bilägges)4 Herr Borgmästaren Ullberg, föreslog at i 1 :a §. 5 momentet efter orden Boktryckeri måtte tilläggas eller Tryckeri för musicalier Utskottet fann detta förslag ej behöfva någon remiss til Beredningen, utan gaf genast dertil sit bifall. Uplästes Beredningens protocoll6 för innevarande dag, jämte dervid bifogadt nytt förslag til skrifvelse til Riksens Ständer rörande décharge för Stats Rådet. Det ingifna förslaget til skrifvelsen upsköts til närmare granskning, dock gjordes deremot af Herr Biskop Tingstadius en så lydande reservation: Då inga anmärkningar vid Stats rådets protocoller efter 106 och 107 §§. i Regerings formen äga runi; kunna efter min tanka inga andra anmärkningar til följd af samma Grundlag i Ilögl. Constitutions Utskottets betänkande uptagas; emedan Regerings formen i detta ämne, inga andra föreskrifter gifvit, än dem som i förenämnde §.§. läsas (hvilken dissensus jag anhåller må blifva det högl: Utskottets betänkande til Riksens Ständer följagtig). Herr Doctor Falk förenade sig med Herr Biskop Tingstadius. Herr Munck af Rosensköld och Friherre Cederström Jacob, an - 1 Justeringsformeln saknas. 2 Felskrivning för Riksdagsordningen. Vid denna och följande punkter förekommer hänvisning till motsv. bilagor. Se C. U. M. 1810—1815, sid. 911. 4 Se anf. arbete, sid. 913 ff. 5 Stycket fr. o. m. orden Herr Borgmästaren t. o. m. sitt bifall är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 980.
Det är på denna grund som jag tror att lagm.rätternas upphörande ej bör ifrågakomma, annorlunda än i sammanhang med frågan om en förändrad organisation af hofrätterna, och hemställer derföre, att ett förslag, sorn jag tror skulle rycka sönder vår närvar, lagskipning, måtte förfalla. Frih. Cederström, Thure: I enlighet med hvad jag yttrade, då denna fråga första gången förevar, måste jag på det högsta tillstyrka bifall till detta betänkande. Jag anser mig dock först böra till besvarande upptaga de anmärkn:r, som af Frih. Boye blifvit gjorda emot betänkandet. Frih:n har nemi. sagt, att lagm.rätternas afskaffande stöde i oskiljaktigt sammanhang med häradsrätternas organisation såsom permanenta domstolar. Jag deremot får förklara, alt jag ej kan finna att något sammanhang emellan dessa frågor äger rum. Hvad beträffar Frihlns yttrande, att denna förändring skulle göra hofrätternas förökning nödvändig, emedan målen eljest skulle alltför mycket till balance hopas inom hofrätterna, så är det visserligen sannt, att om lagm rätterna borttagas, Lomme målens antal i hofrätterna att ökas; men detta hindrar ej lagm.rätternas bortskaffande, enär K. M. i sådant fall äger rättighet att föröka divisionerna i hofrätten till det antal Högstdensamme i nåder finner vara behöfligt. Hvad hofrätternas organisation vidkommer, så är det ingen fråga, som beror af Konung och Ständer gemensamt, utan helt enkelt en administrativ åtgärd, som Konungen kan, när honom för godt synes, i verket sätta. Detta är icke något påhitt af mig, utan finnes uttryckt uti motiverna till 6 cap. Itätleg.- b:n i nya civil-lagförslaget. I öfrigt torde det vara hvar och en bekant, hvilken svår omgång för parter uppkommer genom lagin rätternas bibehållande.
Så böd Mose Israels barnom, efter Herrans befallning, och sade: Josephs barnas slägt hafver talat rätt. Detta är det som Herren bjuder Zelaphehads döttrar, och säger: Gifte sig hvem de vilja; allenast att de gifta sig in i sina ätt och faders slägte; På det att Israels barnas arfvedel icke skall falla ifrå den ena slägten till den andra; ty hvar och en ibland Israels barn skall hänga intill sitt fädernes slägtes arf. Och alla döttrar, som äga arfvedel i Israels barnas slägter, skola gifta sig enom af sins faders slägts ätt; på det hvar och en ibland Israels barn må behålla sins faders arf; Och en arfvedel icke skall falla ifrå den ena slägtene till den andra; utan hvar och en hänge intill sitt arf ibland Israels barnas slägter. Såsom Herren böd Mose, så gjorde Zelaphehads döttrar: Mahela, Thirza, Hogla, Milca och Noa, och gifte sig vid deras faderbroders barn, Af Manasse barnas slägte, Josephs sons; alltså blef deras arfvedel vid ättena och deras faders slägte. Desse äro de bud och rätter, som Herren genom Mose böd Israels barnom, på de Moabiters mark, vid Jordan, in mot Jericho. Desse äro de ord, som Mose talade till hela Israel på hinsidon Jordan i öknene, på den markene emot röda hafvet, emellan Paran och Tophel, Laban, Hazeroth och Disahab; Ellofva dagsresor ifrå Horeb, den vägen om Seirs berg intill KadesBarnea. Och det skedde i fyrationde årena, på första dagen i den ellofte månadenom; då talade Mose med Israels barn, allt det Herren honom till dem budit hade; Sedan att han hade slagit Sihon, de Amoreers Konung, som i Hesbon bodde; dertill Og, Konungen i Basan, som i Astaroth och i Edrei bodde. På hinsidon Jordan, i de Moabiters lande, begynte Mose utlägga denna lagen, och sade: