Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan de första svårigheterna häruti af barnet aro öfvervunna, beror det nästan helt och hållet på läseboken, huruvida barnet under fortsatt öfning uti innanläsning kan derjemte förvärfva någon kunskap uti biblisk och Svensk historia, uti Svensk geogrnphi, och uti de första begreppen af naturläran. Man må ej invända, att föräldrarne med sin tillsyn ej kunna följa barnets arbete i hemmet; ty det mogna förståndet har sin gifna öfverlägsenhet öfver barnets späda tankekraft, när de båda skola gripa sig an med ett främmande ämne. Men just derföre är lärooch läsebokens beskaffenhet så vigtig. De måste vara skrifna, ej för vår allmoges barn, utan för vår allmoge. Författaren till dessa böcker mäste äga en kännedom om egenheterna uti allmogens tanke-, handlingsoch lefnadssätt, om de nu gällande grundsatserna, fördomarna och metoderna uti dess bärna-undervisning, som förutsätter ett förtroligt och mångårigt umgänge med denna allmoge; denne samme D c 11 23 Juli f. m. författare mäste derjemte äga den vidsträckta vettenskapliga verldsbildning, som ej låter förvilla sig af bländande bisaker, som ensam förmår afsöndra och urskilja de få, enkla, stora hufvudmomenterna, hopsamla och ordna dem till ett organiskt helt, som bemäktiga!' sig förståndets uppmärksamhet och det oförderfvade hjertats kärlek. Den egentliga vettenskapen har sina egna symboler, som göra begreppen klara och bestämda, har sitt gifna sysleme, som bestämmer föredraget; hon är svår och mödosam att inhemta, men enkel oell lätt alt åt andra genom skrift meddela. Den egentliga barnaundervisningen deremot förhåller sig på ett alldeles omvändt sätt: dess symboler äro gemensamma för all mensklig tankeyltring, dess innehåll lemnar frihet i valet af, snart sagdt, oändligt många föremål, och i stället för att vara vägledd af ett på förhand gifvet sysleme i föredraget, återkallas man i hvarje ögonblick från tänkareus till barnets ståndpunkt.
Med afseende å hvad jag således i största korthet anfört och då jag i anseende till den redan ganska långt framlidna tiden icke anser tillständigt att vara vidlyftig, tager jag mig friheten hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till den reservation, hvilken finnes bilagd Betänka. Frih. af Ugglas, Gustaf: Sedan R. St:r vid sistlidna riksdag beslutat anläggandet af sammanbindningsbanan genom Stockholm och i sammanhang dermed en centralstation för den vestra och den norra banan, skulle jagj anse det vara en särdeles stor misshushållning med allmänna medel, om R. St:r vid denna riksdag icke bifölle åtminstone Stats-Utsk:ts ifrågavarande hemställan. Att rörelsen på våra jernbanor allt mer och mer tillväxer samt att detta sker vida utöfver hvad man i förstone vågat hoppas, derom torde meningarna icke vara delade. Det må derföre vara ursägtligt, att förslagerna, som uppgjordes i förvärtan att inkomsterna icke skulle kunna betäcka rörelsekostnaden, beräknats efter allra största sparsamhet. Emellertid bar det sedermera visat sig, att trafiken vida öfver någon förväntan vunnit omfattning och detta till den grad, att inkomsten under sista året utgjort nära 3 proc. netto å anläggningskapitalet. Denna utveckling är så oväntad, att inan icke kan undra på, att man från början icke vågat i sina planer gå så långt som man bort. Då nu K. M:ts, byggnadsstyrelsens och trafikstyrelsens framställningar ådagalägga, att i Stockholm uppstått behof af en större centralstation, hemställer jag, om det kari vara klokt att uppskjuta denna fråga till en tidpunkt, då priset för inlösen af erforderliga tomter stigit till ännu högre belopp, än som nu skulle behöfva derför utgifvas. Frih. Klinckowström har sagt, att frågan vore för tidigt väckt, emedan ritningar och förslager icke blifvit af K. M:t godkända. Men huru skulle K. M:t kunnat godkänna ritningar till stationshus, innan kändt vore, huru stor summa af R. St:r komme att dertill beviljas 1 Vidare har Hr Frilen påpekat nödvändigheten att vid denna riksdag iakttaga stor sparsamhet samt framhållit, att K.
Prest-Ståndet den aö Vällnfl. Borgare-Ståndet den 21 Hedérv, Bonde-Ståndet deri 20 Vördsamt Memorial! I afseendé å den Stats-Utskottet titi 30 §. af Riksdags - Ordningen , föreskrifne granskning, af Stats Verkefs Inkomster samt deribland hvad genom Tractater med främmande Magter Riket tillfallit, har Stats-Utskottet genom Hof CanzlerS* Embetet begärt och erhållit del af Redogörelser, sorn blifvit upprättade öfver de åren 1813 och I813 influtna Subsidie-medel; äfvensom Kongl, Maj:t i Nåder täckts genom Herr Hof-Canzleren tillställa Utskottet i lika ändamål den af särskilta Comiterade för Allmänna MedlenS Förvaltning afgifna Redogörelse för Subsidieoch ahdra medel, som till Krigs Fonden ingått för år 1814; och har Stats-Utskottet genom 3:ne af dess dertill utsedda Fedamöter genomgått och granskat dessa Redogörelser,dervid, enligt hvad nämnde Fedamöters afgifna och härhos i afskrift bifogade Berättelse innehålle-, irke funni s något att anmärka, utan deremot inhämtats att Räknin - garn© igao btn 20 .fulu garne blifvit förda med ordning Och redighet samt innefatta fullkomlig redovisning för om händer hafde medel och uppbörder. Jemte anmälan häraf får Stats - Utskottet Vördsamligen hemställa, att Riksens Höglofl. Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Vederbörande öfver deil förda För* vattningen och Redogörelsen kunde i Nådef ineddelas decharge. Stockholm den 18 Juli 18154 På Högl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl de Geer» På Högv. Prest-Slån* dets Ledamöters Vägnar C ari V. Rosenstein. På Vällbfl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr.
Ridderskapet och Adeln samlHederv. Bonde-Ståndet, i likhet med hvad Herr Grefve Mörner, i sin emot Utlåtandet atgilna reservation, föreslagit, beslutat, att inledningen till den af Kongl. Maj:t föreslagna Författning skall erhålla följande förändrade lydelse : ”Med ändring af 4 § i 4 Kap. Jorda-Balken, hvad angår stadgandet, alt, i händelse någon säljer jord, hus eller tomt, den han förr till annan såll häfver, del köp skall vara gildt, som först gjordes, >6 $ i 16 Kap. Jorda-Balken, i hvad den innefattar föreskrift, att, om någon städjer hem - 4 Lag-Utskottels Memorial, R:o 72. man å landet till tvänne, den skall behålla, som först stadde eller legde, Förordningen angående lagfart och börd den 13 Juni 1800.” etc. etc.; men i öfrigt antagit förslaget. Således äro meningarne inom Riks-Stånden i så måtto skiljaktige, som Presteoch Borgare-Stånden oförändrad bilallit Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, men Ridderskapet och Adeln och Boncle-Ståndet ansett densamma ej kunna antagas utan ofvananmärkte förändring i inledningen till föreslagna författningen; och får Utskottet för sammanjemkning af denna skiljaktighet, härmed 'vördsamt inbjuda sistnämnde två Riks-Stånd att med Prestrock Borgare-Stånden i den skiljaktiga delen sig förena. Derest denna inbjudning icke af någotdera Ståndet antages, samt Presteoch Borgare-Stånden jemväl komma att vidblifva deras beslut, föreslår Utskottet, att omröstning i ämnet måtte i Förstärkt Lag-Utskott anställas, efter en så lydande Voterings-Pr oposition: Den, som gillar Lag-Utskottets i Betänkandet JS:o u gjorda och i Utlåtandet N:o 4$ vidhållna tillstyrkande, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nyttjande-rätts inteckning måtte oförändrad antagas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Då enskilde personer vilja begagna arbetare från andra församlingar, så komma socknarne och lägga sig emel lan för att förhindra det. Såsom landshöfding känner jag huru obehagligt det är för embetsmyndigheterna att afgöra sådana frågor. Huru Den 13 Mars f. m. 4n gärdet till med sådana personers intagande? Jo! man emottager liela familjen och inhyser dem i någon skrubb eller stuga och använder dem till potatesupptagning eller annat dylikt arbete under skördetiden, men lemnar dem återstoden af året åt sitt öde, då barnen stryka ikring och tigga, och föräldrarne icke hafva uppehälle åt sig, än mindre åt familjen. Jag frågar, om del är billigt, att socknen, som icke kunnat vägra denna familjs inflyttning, skall vara förbunden att underhålla densamma, eller om icke den eller de, som éinottagit en sådan familj, böra stanna i vidsträcktare ansvar, än öfrige församlingsboer? Om jag kunde förutse, att de husbönder, som emottaga sådana familjer, kunde gifva dem tillräckligt arbete, så skulle jag rösta för a fs la g å denna §, men så är icke förhållandet, och derföre måste jag yrka densammas bibehållande. Jag skulle dock tro, att en förändring i ii §:n skulle vara nyttig; ty då §:n säger, alt ansvaret fortfar under fem år, räknade från inflyttningen; så tyckes åliggandet i detta hänseende vara ganska lindrigt för husbonden, emedan han förmodligen aktar sig att emottaga sådana personer, som han kan förutste inom fem år skola behöfva underhåll; men dåde fem åren äro förflutna, kör han bort dem, i händelse familjen ökat sig. Utsktns mening har varit, att hindra det, ehuru ordställningen i §:n icke leder till detta mål. Min erfarenhet har sagt mig, att då familjen ökar sig, blir den af husbonden bortjagad och faller då fattigvården till last. Detta anser jag icke rätt; ty om husbonden haft en person 3 å 4 år och tagit arbetskraften af honom, och försatt honom uti ett tillstånd alt behöfva anlita fattigvården; så bör husbonden framför andre församlingens ledamöter hafva åliggande att draga försorg om en sådan person; och jag anser derföre att det bör heta:
Utskottet får på sådan grund vördsamt hemställa till Rikets Ständers bepröfvande, huruvida icke det må anses göra tillfyllest, att de delar af Reglementet som innehålla, dels dispositioner å reela fonden, dels nya af Rilets Ständer icke ännu gillade föreskrifter, till verkställighet af de generella stadganden som blifvit meddelade i FinanceBesI utet, dels andra föreskrifter af den beskaffenhet, att de må anses fordra någon Rikets Ständers åtgärd, böra Rikets Ständers plena öfverlemnas till granskning och godkännande, samt det nu som hittills på BancoUtskottet ankomma att besörja uppfattningen af instruetionen, i hvad elen angår åtskilige äldre oförändrade föreskrifter, samt Rikets Ständers vid denna Riksdag, gifna bestämda beslut i ämnen, sorn af BancoUtskottet blifvit Rikets Ständers pröfning underställde. Utskottet, som med denna framställning ingalunda åsyftat annat än att tid må vinnas, finner ej något hinder, att Samma Reglemente må oafkortad!, genast efter Riksdagens slut, genom Herrar BancoFullmägtiges försorg till trycket befordras - BancO'Uiskoltets XitHnkandefit fgi.f gras och till sahi hållas Allmänheten tillhanda, wh för alt än ytterligare undanrödja ali tvekan; anser Utskottet sig böra, med hemtad anlédning äf en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln remitterad motion af Herr P. G. Cederschjöld, att ingeri disposition af Banquens Silfverfond ma af nuvarande BancoUtskott eg a rum, utan Rikets Ständers vetskap och samtycke, bär lemna det ut. tryckliga förklarande, att
Jag vet väl, att H. K. H. derigenom får ökade utgifter; men dessa äro så dyrbara för hans hjerta, att han säkerligen för detta ändamål gerna gör en lindrig besparing på sin öfriga Hofhållning, och jag tror det alltså Den 19 Maji f. m. 24’ vara rättare att förblifva vid hvad som är, tills Rikets Ständer förmodligen nästa Riksdag komma att göra ett anslag åt HofStat för Prinsarne, än att nu sätta i fråga en tillökning, som jag befarar ändå måste qvarstå, sedan det serskilda anslaget anvisas. Då nu härtill kommer, alt det anslag H. K. H. KronPrinsen redan har, är ganska betydligt, och vida större, än hvad Svenska KronPrinsar tillförene innehaft, och större måhända, än mången Svensk Konungs fordom varit; så finner jag häri ett ytterligare skäl till anslagets bestridande. Hvad beträffar anslaget till Broar vid Strömsholm, anser jag Utskottets förslag i detta fall innebära en misshushållning, att icke, i stället för Trädbroar, hafva föreslagit dylika af Jern; äfvensom jag finner origtigt att taga medlen dertill på öfverskotten. På dessa böra aldrig anvisas betalningar, som af Rikets Ständer pröfvas och godkännas såsom nödige. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt > Gustaf: Grefve Brahe har redan upplyst om rätta förhållandet med Beckaskog, hvilket Herr Hjerta åberopat, såsom en tillgång för H. K. H. KronPrinsen. Herr Hjerta har äfven omtalat Tullgarn. Jag känner icke fullkomligt säkert, om ej fråga uppstår om fardag vid denna Kungsgårds af 16* - Den 19 Maji f. tn. trädande; men hvad jag förut vet, är att afkastningcn deraf hittills icke lemnat något öfverskott, utan att ställets underhåll upptagit inkomsterne. Således är förhållandet både med Beckaskog och Tullgarn, att några tillgångar derifrån icke äro alt påräkna. Jag hemställer, om icke ifrågavarande anslag må beviljas, såsom behöfligt för de unga Prinsarnes uppfostran.
Memorial! Om det ofta blir en omöjlighet för Samhällen att belöna förtjensten med annat an bifall och "beundran, om tacksamheten ofta mäste inskränka sig inom den krets hjertat förestrifwer, men orden sivagt uttrycka, huru ljuft är icke dä att weta att den förrjente Medborgaren anser sig belönt för sine mödor, dä han kanner akt Fosterlandet gifwit alt hwad det för» mär gifwa, dä han wei alt något minne införer hans namn bland de Wapen-Bröders, fom jemte honom gagnat, dä han wet att framliden blandar de fargor med hwilka efterwerldcn stall mäla bedrifterne. Swenste Man! annu war rycktel för eder aldrig likgiltigt. Tacksamheten äberopade sig aldrig fruktlöst eder ätanka eller behofwers barn med rärar om bröd. Tilläten mig för en korrt stund föra eder omkring uti besia hyddor, de wittna, att åtminstone tarfligheken och fliten fordom har röstäde med hwarandra. Intet spär röjes här att yppigheten och starden utestängt wälmägan, eller fördriswik den. Hwarföre haf, 722 Den 14 Zebruarii. hafwa dä deffe päbegynta odlingar stadnat? Hwyrföre har denna lär stelnat pä den åldrige ägarens kind? Hwarföre wittnar den stadnade spänrocken och wäf» stolen, att den äldrige huSmodrens förgrätna öga icke mera ager styrka, att som fordom skynda med sitt arbete? Hwarföre har sorgen tryckk sin stämpel pä den upwäxande Flickans förr blommande an Åke? Fräga wära nysi skydda dagar. Kriget har bortryckt den som lofwade stöd ät sine åldrige Föräldrar, försmår ät sin Syster eller sin Brno, S antom wart medlidande ät deste olycklige, wisom dem hoppel i desi leende drägt, och styndom in i denna lägg koja. Dit har wäl krigets gud ej kunnat sträcka nn magt. En äldrjg Enka är dest enda inmänare.
För att befrämja anläggningen af ifrågavarande stam-jernbana bar Malmö stad utan ersättning afträdt icke allenast all den för banlinien behölliga jord inom stadens område, hvilken beräknas till ungefär 53 tunnland, utan äfven den till bangård ämnade, inom hamnens område belägna, vid afträdandet likväl till största delen under vatten stående, tomt, innehållande en rymd af H 0,000 qvadratalnar. samt derutöfver åtagit sig att anlägga och stensätta en 1500 alnar lång och 40 alnar bred strandgata, förutom uppförandet af dervid ifrågakommande stenkaj, ytterligare öfverfartsbro m. m. Väl har staden härvid fästat det vilkor, att på jernvägens bekostnad skall anläggas en vattenledningskanal utmed inre sidan af jernvägen från Segeå jemte bassin och reservoir nära staden, men som den jord, hvilken vid gräfningen al denna kanal upptages, är för banbanken oumbärlig, kommer någon egentlig utgift i och för denna kanal icke att tillskyndas Staten. Likaledes hafva Lunds stads invånare, för att få jernbanan med tillhörande bangård förlagde inom staden, i stället för utom densamma, såsom först varit ämnadt, förbundit sig att, utan ersättning, afstå all den jord å stadens område, som för sagde ändamål befunnits af nöden. Då i sådant afseende dels åtskillige jordsträckor samt tomter med derå varande byggnader, tillhörige enskilde personer, måst af staden inlösas, dels ock, till beredande af friare utrymme för rörelsen, några intill bangården gränsande trånga gator tarfva utvidgning jemte det en öppen torgplats i närheten deraf ansetts behöflig, kommer detta stadens åtagande att medföra betydliga utgifter. Med icke mindre beredvillighet hafva jordägare å landet sökt att befordra det vigtiga företaget. Väl hafva ej de, likasom städerne, kunnat kostnadsfritt upplåta den erforderliga jorden, men å hela den sträckning, som nu är under bearbetning ifrån Malmö till Keflingeå, har godvillig öfverenskommelse med hemmansägarne träffats, enligt hvilken de till skäligt pris afstått den för banlinien nödiga jord, så att expropriationslagen hittills i intet läll behöft tillämpas.
St. icke borde vara så angelägna örn att blifva af med Statens inkomster alt de, utan den skattskyldiges anhållan om någon lindring, kasta bort sina tillgångar. När det är fråga om att gifva en obetydlig lön af blott 50 r:dr åt en klockare eller annan dylik person hvilken en fattig församling icke sjelf kan underhålla, då har StatsUtsk. icke några penningar utan tillstyrker R. St. att afslä den K. proposin i ämnet. Men då det faller en kommité in att kasta bort ett par hundra riksdaler då äro penningarne icke af något värde. Jag talade om förmedling. Med dylika ärender kan R. St. sig icke omedelbarligen befatta, utan det är öfverlåtet _åt vederbör.-de embetsverk alt, i vanlig ordning, deröfver besluta. Ar det nu skäl för R. St. att afgöra ifrågavande sak utan vederböndes hörande? Hvar - Den 9 September f. m. 177 Hvarken komilerade eller SlatsUtsk. hafva ansett ett dylikt hörande nödvändigt; men enl. min tanka borde saken dock först utredas i krigsoch kammarcollcgierna, emedan hon rörer båda dessa verk. Frih. Palmstjerna har föreslagit ett sätt att gå till väga för att vinna det ändamål han anser vara rigligast. Det är möjligt att den utväg han föreslår är god. Men månne det är rätt. att besluta först och undersöka sedan? Enl. gammal ordning har man förut alltid handlat tverlom. Så bör man väl göra äfven nu då det allmännas fördel är i fråga. Jag hemställer derför vördsamt, att R. o. Ad. icke måtte på förhand besluta något i detta ämne utan afslå betänk. Om R. o. Ad. samt R. St. i allmänhet skulle besluta alt begära en utredning af frågan, pä sätt Frih. Palmstjernas förslag åsyftar, så innefattar ju detta egentligen en påminnelse till Regeringen att hon icke uppfyllt sin pligt. Men månne det är skäl alt göra en sådan påminnelse? Undersökning tillkommer egentligen de underordnade myndigheterna. Finna Konungens rådgifvare någon rättelse vara af nöden, sä behöfva de alldeles icke någon rekommendation från R. St. för alt få en utredning i gäng.
Maj:ts och rikets Krigs-kollegii räkenskaper, behagat infordra Krigs-kollegii underdåniga utlåtande öfver de af Revisorerne i samina berättelse framställda anmärkningar, får Krigs-kollegium å Aflöning e-afdelningen i afseende å de denna Afdelning rörande frågor underdånigst anföra följande : Beträffande först den af Revisorerne i § 3 framställda anmärkning, att upplysning saknats, huruvida några åtgärder blifvit under revisionsåret vidtagna för indrifvande af Kronans vid 1861 års slut i Krigs-kollegii hufvudbok balanserade fordran i Regements-skrifvaren O. L. Petterssons konkurs, får Kollegium underdånigst anmäla, att Eders Kongl. Majits och rikets Kammar-rätts Advokatfiskal, hvilken det åligger att Kronans rätt i detta mål bevaka, under den 11 December 1862 till Krigs-kollegii kassa levererat 35 R:dr 26 öre, såsom ytterligare utdelning i bemälde Regements-skrifvares konkurs. Vidkommande framställningen i § 7 derom, att hvart och ett af de värfvade regementenas aflöningsrullor befunnits väsendtligen olika uppställde, får Kollegium underdånigst upplysa, att redan den 25 Maj 1858 till samtlige värfvade regementen och kårer öfversäudts formulär till aflöningsrulla för värfvade Arméen, för att, i anledning af Kongl, brefvet den 9 Mars samma år, angående beviljad tillökning i portionsskillingen för manskapet, från och med den 1 derpå följande April tillämpas ; och har samma formulär allt sedermera följts, med undantag af några smärre förändringar, hufvudsakligen tillkomna i följd af Eders Kongl. Majrts nådiga cirkulär den 17 April 1860, hvari stadgas »att arresteradt manskap icke tillkommer portionsbränvin eller deremot svarande värde i penningar, äfvensom ej heller portionseller tobaksskilling».
Riksdalers-räkningen då var införd och den gamla Dalers-räknirtgen afskaffad, hvilken, i fall en längre tid tillhaka till efterföljd vidtages, skulle, vid en så beskalfud uträkning som den ifrågavarande, ansenligen Öka besväret, genom dess förvandlande till Riksdaler, skiliingar och runstycken för hvarje persedel, så borde ock uträkningen och förvandlingen lämpligast ske efter ett medium af dessa Tio års Markegångspris; men då osäkert är, om och när en MyntRealisation, sådan som den af år 1776, kan verkställas, och en derpå grundad stadga i myntvärdet, hvilken likväl, efter hvad erfarenheten visat, icke ovilkorligen verkar enahanda fortfarande jemnhet i alla varupriser, åter inträda, samt beräkningar, heratade från förhållandet under en långt tillbaka förfluten tiderymd, som blott äldre personer öfverlefvat och hafva i minnet, svårligen lorde ingifva förtroende hos den vida större del af Nationen, som, efter den tiden förvärfvat ägande eller besittningsrätt till Rikets skattskyldiga jord, och bättre är bekant med sednare tids varuvärden och deri timade omvexlingar, har KammarCoIlegiiun ansett desto mera betänkeligt, att verkställa Räute-reductionen, io Stats-Utskottets efter medelpriserna under detta tidskifte, som den på inånga ställen skulle utfalla till de skattskyldiges förlust, i fall samina förhållande med priset å spannemål och flera andra ränte-persedlar, sorn under den senare epoken emellan i8i3 och 1824 ägde rum, åter inträffade, hvilket åter icke kan vara omöjeligt, eller bör anses osannolikt, enär, på sätt KammarCollegium och StatsContoiret i frågorna om ny löne-reglering för Landshöfdingarne och LandsStaterna i Riket uppgifvit, spannemålsoch varupriserne vid sistnämnde period, nästan under ett lika antal af år, omvexlat emellan de högsta, medelmåttiga och lägsta, samt i det hela, när gångbara medelpriset reduceras till silfvermynt, då föga öfverstigit hvad nämnde varor under det äldre tidskiftet gällde, på hvilka skäl Collegium alltså i underd. håller före, att man företrädesvis hör fästa sig vid sista periodens medel-markegångspriser i hvarje ort, hvilka äfven tjenat till efterrättelse vid beräkningen af Kronans blifvande inkomster i HemmansRäntor af Spannemål och andra persedlar, som hittills till särskilta Stater upplåtna, nu, i fäll de derom framställda förslag vinna framgång, komma att till StatsYerket indragas, och utgöra tillgången för dessa Staters framtida aflöning med penningeanslag, vid hvilken beräkning någon tillökning i grundräntorna icke blifvit afsedd,
Då den här ofvan upptagne sedelskuld 31,866,179: 10. 1. minskas med afdragssumman 10,082,018: 15. 6. visar återstående B:ko R:dr 21,784,160: 42. 7. beloppet af Bankens sedeloch depositions-skuld. Utskottet får, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt och nt redt, härigenom tillstyrka 40:o. att maximum för den del af sedeloch depositions-skulden, som icke motsvaras af reela fonden, må fastställas till Tju gutvå Millioner Riksdaler Banko; dock bör Utskottet härvid fästa det uttryckliga förbehåll, 41 :o. att för den händelse Rikets Ständer skulle i ett eller annat hänseende frångå de af Utskottet nu gjorde framställxhngar, eller, med anledning deraf, fatta några beslut, hvilka inverka på sedelstockens beräkning, Utskottet må tillåtas att inkomma med det förändrade förslag, i fråga om maximum för sedeloch depositions-skulden, hvartill omständigheterne kunna föranleda. Som det är otvifvelaktigt, det man skall anse, att Banken svårligen kan uppfylla sina förbindelser i fråga om myntvärdets upprätthållande, då Banken saknar metallisk valuta för det höga beloppet af 22,000,000 56 Baneo-Utskottets Betänkande, K: o 29.