Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorerne antaga, att, om ej Allmänna Magazins-Inrättningen existerat, ifrågavarande inkomst hade varit för Staten behållen. Sagde inkomst hade likväl aldrig kommit i fråga, om framfarne Konungar och Rikets Representanter ej funnit en Magazins-Inrättning nödvändig, såsom följd hvaraf den åt Eders Kongl. Maj:t och Kronan förbehållne Brännvinsbränning tillkommit; och då, eller om denna Inrättning icke varit till, hade de kostnader, som blifvit oskiljaktige från en anstalt till nödlidandes biträde, sannolikt drabbat Staten. Så vidt detta förhållande icke kan bestridas, måste det af Revisorerne antagne Utslag förfalla. Dessutom, kan väl en allmän Inrättning, sorn har för syftemål att undsätta den hjelpbehöfvande, förvaltas utan förlust, då så utomordentliga om - Revisorers Berättelse. 971 vexlingar inträffa, som under ifrågavarande tid? Och skulle, icke det af Revisorerne fattade omdöme, vara lika tillämpligt på alla Rikets publike Verk och Inrättningar, i afseende på den kostnad de åbringa Staten , då nyttan af deras tillvarelse icke tages i beräkning. Icke nog med den i Räkenskapen synliga vinsts förvandlande till förlust, hafva Revisorerne påstått, att sagde vinst icke motsvarar ali den fördel, som skulle kunna erhållas, om den Eders Kongl. Maj:t och Kronan, i Stockholm förbehållne Brännvinsbränning blef på Arrende åt private personer öfverlåten, och såsom skäl derföre anfört: 1:0 Att för Brännvinsbränning och distillerings - rättigheten i Götheborg, någon gång betalts 29,600 R:dr i årligt Arrende. 2:0
Militär-distriktet torde endast en arrestbyggnad böra ifrågakomma å Axevalla hed för Westgötaoch Skaraborgs-regementenas gemensamma behof, och för den händelse att blott en arrestbyggnad uppföres å Sanna hed, lärer densamma, utan olägenhet, kunna gemensamt användas af Lif-regemontets husarer och Nerikes regemente. Stals-Ulskoltels Utlåtande M 66. 85 Genom bifall lill dessa förändringar, hvarigenom endast 19 nya arrestbyggnader behöfde anskaffas, komme byggnadskostnaden icke oväsendtligt att minskas, och tages derjemte i betraktande, ali antalet förhyrda lagenheter icke torde erfordras till hela det af Krigs-kollegium approximativ beräknade belopp, bör än vidare besparingar kunna Statsverket beredas. Enligt förslaget, utgör kostnaden för 19 arrester af trä, ä 6,600 R:dr för hvardera, 128,400 R:dr och för tillbyggnad af 2:ne lokaler, anskaffning af beböfliga inventarier för samtliga arrester, inredning af redan befintliga byggnader, har beräknals älgå tillhopa 15,662 R:dr 50 öre. Dessa belopp, tillika med 8,937 R:dr 50 öre, hvartill Utskottet trott den lill förhyrda lägenheters inredning afsedda summa skäligen kunna nedsättas, har Utskottet ansett blifva tillräckliga för nu ifrågakomna behof och böra af Rikets Ständer för en gång anvisas, att af Kongl. Maj:t för ofvanberörda ändamål disponeras. Utskottet hemställer således, att Rikets Ständer måtte för uppförande af arrestbyggnader utaf trä vid indelta arméen, inredning af förhyrda arrestlokaler, anskaffning af inventarier, bevilja för en gång ett extra anslag af 150,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utbetalas. Beträffande sedermera Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af 14,000
Driberre ^/r^cerlr» «/ //rre, ^o>ne^/ad/r oell 8tat8-Rädet Herr Driberre <7ec/e^^öm uppläste bärefter i underclänigbet ett af lionom, uppä Lonr-I. lVlajits förut medcleiacle Nädiga befallning, uppsatt förslag till Xongl. IVlajrts Nädiga 8Irifvel86 till Dikets 8tänder8 8tat8-Dtskott, angZende Dotebällarne vid Dplands Regemente beviljad befrielse trän utgörandet af sä kallads kläclpenningar, enligt Lneekts» Lontraet. 12 A^.o Xon»l. i>!sj:t täelxteg, vppä 8t3t8-kää6t8 ösriAö I,eä3Möter8 uncler6äniZ» till8t^i l^gncls, i Mcler ^illa nämnas sör8laA, 8ääLnt 8et vicl l?rotocollet 6nn68 8i!g^6t, ocli lzesgllcle, stt 8^rikvsl86 8liulls^ i enlIZiiLt cZerwe^, till 1lilret8 8tÄncl6r8 8t3t8-I7t8lMtt unäer äenria ex^sclier33. A'/Z/"ee/«e, ZV:o g4. i 1^-0 94. ^Iill. till dUp-Vtsk. »leil ij lunusvi l8H», lil, >o d, >o. ^tt</ZA<r A/r^Z/veZse zzzz AZ/reZs K/fHrc/cr.8
14 lisip. is mark. manufactureradt Jern samt 4,82? centner Stal, sä hade Stats-, Ulstotlet af Contoirets Handlingar vch Räkenskaper inhämtat, att Stängjernet, jemte Stäket och nägon de! af det manusacturerade Jernet, emellan Riksdagen och är 1805, underhand uppå stedde Reqvisitioner blifwit föryttradt till sädane pris, hwilka i allmänhet warit gängbare; hwaremot nägon försäliriing af det återstående Manusactur-jernet icke stett emellan sistnämnde är och till Maji mänad 1828, dä sä wäl Manufactur-jernet, som det pä Stockholms Wäg samlade Bewillnings-jern pä en gäng genom auction blifwit borrtsaldt. Och hwarwid komrnit att utrönas, att totala förlusten pä de här i Stockholm upköpte Effecter, bestiger sig till 75,15? Rd. g8 sin rst. Sp. Da Herrar Fullmagtiges Protokoll icke lämnade nog fullständig uplysning om orsakerna i:o hwar« före alt Manufactur-jernet icke blifwit föryttradt emellan ören 1800 och 1825, under hwilkeu epoque en förmänligare afsättning pä detta Jern, efter hwad StatsUtstoltet trott, bordt kunna förwänlas; 2:0 hwarföre nägon Författning härom sedermera eller tills i Maji mättad rZos icke blifwit wibla» gen. Den i8 November. SyZ gen. ' Och z:o hwarföre Auction blifwit anstäld pä entid, dä conjuncturen icke synis wara gynsam; sä fann StatsUtffotket sig föranlatit att uti Lesia omständigheter af Herrar Fullmägtigs begära närmare utlåtande.
Majit har, med tillkännagifvande af Dess Nådiga beslut om Ca neel lie-S tyre] sens indragning, tillika föreslagit vidtagandet al den, till ordning och förenkling i förvaltningen ledande åtgärd i afseende å de till Ecclesiastik-läroverket i Lappmarken anslagne, förut under CancellieSlvrelsens disposition ställde räntor och andra inkomster, att desamma må till Slals-Verket indragas, att det i Ecclesiastik-Verkets fond samlade capital af omkring 60,000 R:dr till Riksgälds-Contoret öfverlemnas, samt att deremot de af Ecclesiastik-Verkets medel bestridda löner på loide Hufvnd-Titeln uppföras, och den summa, hvartill, efter afdrag af lönerne, förberörde räntor och inkomster, jemte interesse! å capilalet, uppgå, serskildt för Ecclesiaslik-Yerkets utgifter anslås. Af handlingarne i detta ämne har Utskottet inhemtat: alt Lappmarks Ecclesiastik-Verkets Inkomster för år 1826 bestå uti; Hemmans räntor, af förpantade hemman i Ångermanlands Södra Fögderi, efter förvandling, circa 1,200: — Lycksele Skol-donations-hemman i Umeå Socken d:o d;o 896: — Taxa för ett laxfiske i5: — Transport 3,111: — Stats^Utskotteis Utlåtande N;0 88. 23 Transport 2,1 u: —. Lapp marks-ränta, utgörande Grundskatt af Lappar>och Nybyggare: i Westerbottens Län 1,135: Norrbottens d:o — 1 56^- . Arrende af Arieplogs indragne skolbord och bevillning för Lapp skolorne, tillsammans . 26: — S:a 3,704: — Krono-Tionde' i56i Tunnor, beräknad efter markegång . i,a5ta: — t' () ii-t ~~ 11 ir {iC-I .. . .. ,. .. .1,400. 1 Hvartill kommer:
Slpot^efgroa’: f enbet. tanbe mebbelatö. frågan om tiöfättning af ben 4:be utaf nämnbe tjen* fler, affebb för norböftra beten af Söejlntanlanb, pär, beträffanbe full* göranbe af omförtnälbe milfor, tcfe ännu munnit ben utrebning, att ben* fatama titt Äoitgl. Majitö pröfning från meberbörattbe auftoritet in Små af enffilta fotnntuner antagne Dijlriftö*läfare pafma af Äongl. Majit fått ftg tidagb rättighet tid , tjenjtårPberäfning lifa meb civile Sätare i @tatené tjjenft. Äongl. Majit par, uppå DireftionenP för Alllmänna 23arnpufet förflag, förorbnat om åtffidige föränbringar uti bet för benna inrätt* ning ben 28 December 1850 utfärbabe Reglemente famt faftftätlt lipa aflöningö* ocp penftonPflater för inrättningens tjenstemän. privilegier för inrättanbe af 4 ttpa apotpef pafma btifmit af $ongl. Majit mebbelabc, äfmenfom Äongt. Majit tillåtit anläggatibe af 3 fitial Majit bempnbigat Kollegium att förorbna någon af jina lebamöter eller aitbre fficftige metenffapétnän att infpeftera apotpefen i rifet ocp till Kölle* ginni afgifma berättelfe ont förpådanbet, få mäl i allmänhet, forn fer Majit anbefallt
Jag har icke i allmänhet funnit, att fäder särdeles sysselsätta sig med att bibringa sina söner så mycket af detta slags vetande, åtminstone icke att de upfostra dem genom att praktiskt meddela dem sina affärer, och det torde vara föga utsigt att de skulle i detta afs. lemna sina döttrar mera handledning än sönerne, äfven ifall de egde visshet om att de förra skulle komma att intaga en sjelfständig ställning. Jag har för min del trott qvinnans bestämmelse vara den, att blifva maka och mor, och att hennes upfostran bör mera riktas inåt, än ut åt torget och börsen, eller det yttre lifvet i allmänhet. Lagstiftaren bör nemligen fästa sig vid det, som måste antagas såsom regel, och sorn sådan måste man betrakta den bestämmelse jag ofvan angifvit såsom qvinnans. Då mannen danas för det offentliga lifvet, är det blott genom erfarenheten han lär känna den list, som Den 30 September e. m. 451 mäste användas, de omvägar och de svårigheter som måste undvikas och öfvervinnas, och utan hvilkas kännedom han icke kan blifva skicklig att handlägga affärer och yttre angelägenheter. Denna erfarenhet är ofta ganska dyrköpt; och det är i sanning icke.i skolan eller genom andras lärdomar den inhemtas; han måste sjelf göra denna del af sin upfostran, oftast tyvärr på bekostnad af månget godt, ädelt anlag, som sålunda qväfves. Månne icke qvinnan skulle, genom att vinna denna erfarenhet, förlora en stor del af de egenskaper, som vi hos henne mest värdera, och månne icke den upfostran hon kommer att gifva barnen skulle komma att smaka deraf. Hvarföre alltför tidigt bibringa de unge den bitterhet mot medmenniskor de genom förlorade illusioner, svikna förhoppningar tids nog erhålla? Då mannen således genom sin daning för lifvets yttre bestyr och genom deltagandet deri vinner nödig erfarenhet och kraft dertill, så bildas qvinnan för det inre husliga lifvet. Der har hon sin skönaste verkningskrets, och då hon måste fostras för detta mål, så kan bon ju icke vinna den erfarenhet och den styrka, som erfordras för handläggande af det yttre lifvets angelägenheter.
Jag anser det således för en pligt, att, sa vidt jag förmår, lemna uplysningar om de ärender, som blifvit föremål för Coust.-Utslcs behandling, och att underställa dessa förklaringar R. o. Ad:s uplysta omdöme. Den föreg:de värde talaren har redan genomgått 'en del af de gjorda anmärkmrnä, och jag utbeder mig för några ögonblick R. o. Ad:s upmärksamhet i afseende på de öfriga, hvilka dels angå Statsrådets samtlige ledamöter, och dels sädane ibland Depart:s-Cheferne, sorn icke äro i tillfälle att här afgifva yttranden, hvartill de eljest otvifvelaktig! skulle linna sig upmanade. För att kunna göra sig ett redigt och säkert begrepp om rättmätigheten af de framställda anmärknnne, är det framför allt nödigt att noga besinna de gränsor, hvarigenom Coust.-Utsk:s anmärknings-rätt är af grundlagen inskränkt. Grundlagens föreskrifter äro i detta afseende fullkomligt tydliga. Reg.F:s 106 § lyder nemi. så: ”Finner (Ilsk. af dessa prof., att någon Statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, eller den embetsman, sorn i kommandomål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf, eller underlåtit alt göra föreställningar emot sådana öfverträdelscr, eller deni vållat och befrämjat genom upsätligt fördöljande af någon uplysning, eller häfver den föredragande underlåtit att, i de fall sorn 3S:de §;n af denna Reg F. förutsätter, sin kontrasignation å eli Konungens beslut vägra, dä skall Consl.- Ulsk. ställa en sådan under tilltal af Just.-Ombudsm. inför Riksrätten^ . Detta är den ena kathegorien, inom hvilken Utsk:s anmärkuingsrätt är inskräkt.
Man tycker sig stundom höra en mor tala förmanande till sina olydiga barn, stundom en äldre syster vänligt lugna de yngres upprörda känslor, stundo m en kamrat leka o c h skämta med kamrater, och » L y d i a » o c h » I d a » äro, efter allt att d ö - ma, stora favoriter hos de stora barnen. 1 det föregående har blifvit nämndt, hurusom kärlek till arbete, en okuflig verksamhetslusta utmärker dessa systrar. » Im engen Kreis verendert sich der Sinn, » säger Götlie, o c h intet b j ö d dem så emot s o m ett lif i dådlöshet med jaget som medelpunkt. E t t sådant lif gör människan först rätt liten, obetydlig, trång, det kände de på ett mäktigt sätt. Men för att kunna blifva till gagn och välsignelse för andra, fordras mer än kärlek till arbete, det fordras äkta kristlig kärlek, och äfven denna kärlek fostrades i deras hjärtan under barndomso c h ungdomsåren i det fromma föräldrahemmet. I sanning, hvarifrån skulle de hämta sitt tålamod, hvarifrån sitt m o d, om ej från den högsta kärleken; huru. skulle de så kunna offra all egen bekvämlighet, all tanke pä egna fördelar, om ej Kristi kärlek b o d d e i deras hjärtan? Fröknarna J o h n s o n ha nu efter sin snart femtonåriga oförtröttade verksamhet i vården af nervo c h sinnessjuka, först på en egen gård i T ä b y socken o c h sedan på egendomen Karhy, slagit ned sina bopålar i gamla Sigtuna. A f den urgamla hufvudstadens forna prakt återstår intet mer än en o c h annan ståtlig ruin, o c h staden utgöres förnämligast af några trä- hus i den gamla kända svenska bondstilen; men den frid o c h stillhet, som här råda, de hälsogifvande fläktarna från Mälarfjärden, den vackra omgifningen göra denna plats synnerligt lämplig s o m vistelseort för personer m e d öfverretade hjärnor o c h förstörda nerver.
Enär na de medel, som således., enligt Utskottets förslag, böra i Banken insättas, allenast i den mindre sannolika händelsen, att stora Creditivet måste Ivftas, komme att, före nästa Riksdag, af Riksgälds-Contoret åter uttagas, beredes visserligen, genom disposilions-rättigheten öfver dessa medel, ett tillfälle för Banken att, under tiden, utvidga sin rörelse och verksamhet. Och delta tillfälle torde, jemlikt Utskottets förmenande, icke, u* tan en skadlig inverkan på penninge-tillgångarne inom landet, kunna lemnäs helt och hållet obegagnadt. Men föreslåendet af sältet och vilkoren för berörde medels användande, intilldess de åter kunna varda af Riksgälds-Contoret uttagna, tillhörer obestridligen de åligganden, som Grundlagarne uteslutande åt Banco-Ulskottet uppdragit. Härvid anser dock Utskottet det uttryckliga förbehåll böra, å Riksgälds-Contorets sida, framställas, att ett den insatta summan motsvarande belopp, vid ofvanuppgifna fall, ovilkorligen skall tillhandahållas detta Verk, i likhet med andre egare af i Banken deponerade medel. Deremot torde den räntevinst, som, genom omförmälde medels begagnande, kommer att Banken beredas, kunna och böra, till undvikande af serskilda vidlyftiga liqvider begge Verken emellan, ingå bland Bankens allmänna vinstmedel, helst samma räntevinst jemte den såmedelst uppkommande ökade behållningen af dessa vinstmedel i allt fall blir före Rikets näst sammanträdande Ständer disponibel. I anseende till Riksgälds-Contorets nuvarande financiella ställning, kommer dessutom saknaden af berörde räntevinst sannolikt att under liden för detta Verk blifva föga kännbar; hvarförutan det behållna beloppet af samma vinst svårligen kan piå förhand beräknas och bland de erforderliga lillgångarne för Contorets bestämda utgifter upptagas. Skulle Rikets Ständer godkänna de af Utskottet nu yttrade åsigter, torde ifrågavarande medels insättande på den föreslagna serskilda räkningen i Banken böra efter Riksdagens slut verkställas, i den mon tillgångarne för de i Riksgälds-Contoret ålagda utbetalpingar medgifva.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, och dels af Hr Brakel, att R. o. Ad., med alslag å samma hemställan, skulle för sin del besluta, att det belopp, som R. St:r komma att anvisa till exercis af flottans bemanning, skall odeladt ställas till K. M:s disposition. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och sedermera prOpos. på afslag derå samt antagande af Hr Brakels ofvanberörde förslag, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter förnyad propos. på bifall till Utsk:ts hemställan gjordes, och sedan dertill svarats många både ja och nej i blandning, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Hr Brakel begärde votering. Uppsattes och justerade följ:de voter.-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan uti 8:de punkten 2:dra mom:t af Utlåt:t N:o 81, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och beslutar för sin del, alt det belopp, som R. St:r komma att anvisa till exercis af flottans bemanning, skall odeladt ställas till K. M:s disposition. » 572 Den 18 April e. m. Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 66. Nej — 76. Utsk:ts 3:dje hemställan. Hr Brakel: Vid denna punkt får jag anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, mätte lör sin del besluta att nuv:de anslag till exercis med flottans bemanning, 360,000 rdr, skall Ökas med det af K.
Det kan väl vara sannt, att det synes, som Utskottet gjort det; men om än så vore, hade Utskottet då öfverskrida gränsen för hvad det bordt göra. Det hade då afgifvit ett svar på en fråga, som vi icke underställt dess ompröfning, och hvilket svar, långt ifrån att kunna tjena till grund för något vårt beslut, vi tvärtom borde lemna utan afseende. Utskottet har anfört hufvudsaken såsom ett motif, men kan alldeles icke hafva yttrat sig deri med afsigt att afdöma den. Således finner jag ingen styrka af Herr von Hartmansdorff^ argument. Med eller utan afseende på tidsutdrägt, måste vi söka att handla rätt. Jag förklarar åtminstone min fasta föresatts vara, att, innan vi votera om något annat, begära votering om en sådan proposition; och jag hemställer, om saken då kommer Den 5 Januarii, 2 5 att gå fortare. Jag har en gång förklarat, hvarföre jag anser ett sådant förfarande olagligt, nemligen emedan det är emot formerne. Jag kan således ej annat än förena mig med Herr Hjerta i begäran om Herr Grefvens och Ordförandens hemställan till Ridderskapet och Adeln, att ConstitutionsUtskottets Memorial måtte läggas till handlingarne, och anhåller att Herr Grefven måtte, ju förr dess häldre, yttra sig, om Herr Grefven behagar göra en sådan proposition. Herr Grefven och Ordföranden förklarade, det han, i anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie yttrat, ansåg sig böra erinra, att Grundlagsfrågor endast på 3:ne sätt kunde komma till ConstitutionsUtskottets åtgärd och handläggning, nemligen: dels genom enskild motion, ingifven directe till Utskottet j dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, hvilken borde, utan att öfverläggning i ämnet finge äga rum, genast från Stånden till Utskottet öfverlemnas; dels ock derigenom, att Talmannen vägrade en, i hans omdöme, mot Grundlagen stridande, men af Ståndet yrkad proposition.
Lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne mera., ullåtm och betänkm, nemi. från Co n slit u tions-U Iskottet: N:o 25, till BondeSt., ang:de dess återremiss å mern. Stats-Utskottet: N:o 164, ang:de utbetalningen af återstoden utaf extra statsanslaget till uppförande af cn residensbyggnad, med erforderliga embetsrum, för Landshöfdingen i Wexiö; N:o 165, i anledn. af väckt motion om befrielse för com ministersbostället Waxtuna i Årkesta socken af Stockholms län, föi utgörande af indelt ränta m. m.; N:o 166, i anledn. af väckt motion om åtgärders vidtagande till lindring i rustningsbesväret för berustade odalqvarnar i Skåne; N:o 167, i anledn. af väckt motion om rättighet för qvarnägare att utgöra skatt in natura, i st. f. med penningar; N:o 168, med K. Bergscollegii berättelse ang:de Löfås silfververks drift samt de i afseende derå vidtagna åtgärder från och med 1840 till och med år 1843; N:o 169, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o S5, ang:de väckt fråga om upphörande af rusthållarnes vid cavalleriregemenlena åliggande att utgöra s. k. tross-passevolance-afgift; N:o 170, i anledn. af väckt motion, att skattläggning å finntorp och nybyggen i Stora Kopparbergs län icke mätte föranleda någon rubbning uti socknarnas knektehåll och öfriga allmänna prestationer; N:o 171, i anledn. af väckt motion om upplåtande af mark utaf Kungsöhrs kungsgårds ägor till lastageplats ä begge sidor om den s. k.
Vid det förhållande, att manoch qvin-könet i allmänhet är till antalet ungefärligen lika och således förhöjningens lika fördelande å både männer och qvinnor icke torde för någon husbonde i väsendtligare mån leda till annat resultat än för närvarande, tro derföre Comiterade sig böra underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition, att den så kallade Bågskatten i Herjeådalen må för framtiden upphöra, emot det alt mantalspenningarne af Allmogen derstädes erläggas med 6 sk. B:co af hvarje person. 9:o Angående KronoUtskyldernes debitering. 41. j. Nuvarande föreEnligt nu gällande stadganden åligger det uti Städerne skrifter 3n°36ndc deln** teringen. ° ' allmänhet Magistraterne att, på deras ansvar, ombesörja kro noutskyldernes debiterande, uppbärande och redovisande. På Landet åter hafva de uti hvarje Fögderi anstälde Häradsskrifvare befattningen med debiteringen och räkenskapernes upprättande, dock är Kronofogden jemväl för rigtigheten deraf ansvarig; och besörjer denne sednare uppbörden under Häradsskrifvarens controll. Härifrån ega likväl de undantag rum: att uti Upsala och Lund debiteringen af sådane afgifter, som böra erläggas af de till Akademiska Jurisdictionerne hörande personer verkställes af Akademiernes Tjenstemän, som äfven besörja uppbörden och redovisningen deraf; att bevillningsafgifter, som löntagare vid Indelta Arméen skola för sina löner erlägga, påföras och uppbäras af Regementsskrifvarne, hvilka äfven verkställa uppbörden af de till Statsverket ingående så kallade Mötespenningarne samt underbefälets och gemenskapens afgifter till Wadstena KrigsmanshusCassa; samt att afgifterne af Bergverken debiteras och uppbäras af Bergsfogdarne. Hvad de sistnämndes tjenster angå, har dock vid flere Riksdagar varit ifrågastäldt, att desamma borde indragas samt desse
Beträffande de åtgärder soin till den bristande Silfver-til Igångens införskaffande före 183 r års slut, efter Fullmägtiges tanka, vore att vidtaga, hafva Fullmägtige till Revisorernes närmare öfvervägande framställt tvänne serskilda med hvarannan gemenskap ägande Förslag, nemligen: a) Att ulan uppskof måtte föranstaltas ett kungörande i Allmänna Tidningarne ,af innehåll: ”Jemte ett oafbrutet fortsättande af den enligt MynIbestämningslagen skeende inyexling lill Banken utaf myntadt eller ömynladt Silfver och Guld, mot betalning af 128 skill. Banco för hvarje R:dr Silfver, och 5 R:dr 02 sk. B:co för hvarje Ducat, är Banco-Styrelsen sinnad låta foga anstallt om införskaffande efterhand af Silfver eller Guld från Utrikes Orter, på så dg na vilkor, som kunna emellan denna Styrelse oell vederbörande Wexel-Innehafvare eller Leverantörer blifva uppgjorde, då mot nöjaktig säkerhet räntefria förskott, större eller mindre, i förhållande till en kortare eller längre levereringstid, i förening härmed, å Banco-Styrelsens sida medgifvas. Den sednaste lefvereringstiden blifver medlet af September år 1831; och önskar Banco-Styrelsen i delta afseende, att utaf sådana inom Sverige bosatta Män, som kunde finna sig hugade och i stånd att ingå uti dylik speculation, ju förr desto hellre, få emottaga förslag och anbud, hvilka dock ej må ställas å mindre belopp än 10,000 R:dr och jemna Tusendetal deröfver, beräknade i Svenska Silfver-Specie-Riksdaler efter 1664 Ars myntfot, eller deremot svarande rund Summa antingen i Ducater eller Riksdaler Hamb. Banco.