Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men visst skulle åtskilliga herrar hafva litet svårt att underkasta sig den drakoniska lagen att ej få mer än ett glas ö l; en sup kan ju vara rimligt och behöfver t. o. m. alls icke förekomma, med ölet är det en annan sak, det driokes ju för törstens stillande, och det vore väl föga gästvänligt att söka reglera sina gästers törst. Författarinnan har också glömt att gifva en anvisning, huru utminuteringen af och kontrollen öfver besagda ölranson skulle lämpligast försiggå. Skulle måhända någon ung Hebe vid ett särskildt bord sköta ölserveringen, och herrarne i kö vandra fram för att i tur och ordning af hennes hand mottaga sitt bestämda glas öl? Eller skulle glasen stå fylda på förhand, till lika antal med de fullvuxna, manliga gästerna? — Tänk om någon skalk i en hast skulle tömma tvänne glas! Då kunde den, som till slut blef utan, med skäl utiopa: » E n af herrarne har tagit sig ett glas för mycket! » — Något underligt förefaller det, att förf. tyckes föreställa sig, att tobaksrökning idkas och hundar medtagas i sällskap; det är väl endast, då herrarne draga sig tillbaka till » herrns rum », som cigarren eller pipan tändes, och hundar lysa i regeln genom sin frånvaro, om ej möjligen värdfolket sjelfva hafva en eller två fyrben ta favoriter, som få stanna inne. — Så komma vi till sysselsättningarna under samqvämet. Fruarna sitta med sina arbeten och tala om hushållet; ungdomen dansar och leker » packa kappsäcken », » huru Amor kommer » m. m., hvarunder de unga flickorna sysselsätta sig med ungherrarne, så- som Eva såg på Adam, oskuldsfullt, fritt och öppet (1). Det tyckes som om förf. tänkte sig idealmenniskor för bildande af » La Société », åtminstone hvad ungdomen angår, fruarna deremot förefalla skäligen tarfliga, då de ej skulle hafva annat än hushållsrön att meddela hvarandra. Att ungdomen i våra dagar i
Vadjar någon emot Rådstufvu-Rätts eiler Hiirads-Rätts Dom, åligger Rätten eller Domhafvanden , att. alta Handlingarne, som saken röra , till Idof-Rätten insända tre veckor förr än parterne sko* la sig der inställas 6. Kaps Om Sysslomäns Redovisning och om Utdelnings 5- §• Det undantag, som i denna §. vid inträffan» de Konkurs åsyftas i afseende på räntans beräk: TJnderdaniga Skrifvelser. 5®5 ning för intecknad fordran , anse Riksens Stan.’ der lämpligen uttryckas genom §:ns följande för» ändrade lydelse : Pantegare njute utur pant ränta intill lyftnings* iller utrednings-dagen, der ränta förskrifven varit, eller eljest efter Lag egt rum. Samma rätt njute ock Jnteiningshafvare utur inteknad egendom: doek galle, förmånsrätten till ränta, sorn före Konkursen upplupen är, ej för längre tid än tre är. För BarTiagods hos Förmyndare njutes full ränta till dess ilet utgifves. g. Kap. • _ Om Arsstämning ä Borgenärer. 3- §• Dl Bolag kunna upprättas om bedrifvande af *ådane Rörelser och Näringar, som egentligen icke grunda sig pä Handel, samt det uti denna §. befintliga Stadgande bör äfven för dylika Bolag vara gällande enär deras Bolags-aftal äro lemnade till allmän kännedom, fa Riksens Ständer föreslå, att §:ns lydelse må sålunda förändras: Varda Makar i äktenskap skilde, eller upplöses Bolag som, enligt hvad serskildt stadgadt är, allmänt kungjordt varit, eller varder Myndig Person under Förmyndare ställd; I dessa fall må ock kallelse å Borgenärer fä sökas och beviljas, som i i. och a» § §.ne sägs.
10 580 ena hälften matroser och andra hälften jungmän. 2:o Kanonier-corpsen, förlagd i Stockholm och afsedd, dels att fylla antalet af underbefäl för skärgårdsvapnet, hvilket, under en allmän utrustning, kommer att behöfva ett stort antal dera!, äfvensom dels till kanonkommendörer å ängoch skärgårdsfartyg, samt till bestridande af vakthållning i land, utgör nu endast 150 man, fördelade i 2 kompagnier. Af detta manskap tjenstgöra 15 såsom under-officers-corporaler och de öfrige äro icke tilli äcklige för bestridandet af vakthållningen i fredslid, hvartill det bristande antalet fått tagas af båtsmanshållet. För att afhjelpa bristen, fordras en tillökning af minst 50 man, så att corpsen kommer att utgöra 200 man, ena hälften kanonierer och andra hälften under-kanonierer, fördelade såsom nu i 2 kompagnier; till hysande af hvilken tillökta styrka nuvarande kasern lemnar utrymme; 3:o 9 3:o Machinist-corpsen. Vid sednaste riksdag beviljades löner för 2 mach inis l-olli cera re, med tillsammans 1500 R:dr, och desse officerare äro de ende, som för vården om, och tjenstgöring å, Eders Kongl. Maj:ts flottas ångfartyg äro att tillgå; men, i den inon ångfartygen ökas, eller ångmachiner å andra fartyg anbringas, erfordras också skicklige personer lill deras skötande. Jag får derföre i underdånighet framställa behofvet af ytterligare 2:ne machinist-officerare, till en början och intilldess ett större antal fartyg hinner byggas. 4:o Läkare-staten är visserligen tillräcklig för tjenstgöringen vid stationerna i fredstid, men deremot alldeles otillräcklig vid större rustningar och under krig. Svårigheten alt, i behofvets stund, för läkarevården erhålla skicklige personer, har under alla krig gifvit sig tillkänna på ett sätt, som visar, huru högst nödvändigt det är att vara beredd på detta behofs fyllande.
För att kunna verkställa ett sådant utbyte mäste RiksgäldsContoirét beredas tillgångar; men då ingen nu kan nied visshet förutsäga Contoirets möjligen blifvande behof för ett sådant ändamål; så hafva både Statsoch BancoUtskotten ansett nödvändigt till decision af Fullmägtiga vid båda Verken öfverlemna, att i händelse den redan gifna lånerättighet, eller Creditivet på 2 Millioner, skulle pröfvas otillräkligt, nämnde lånetillgång äfven må derutöfver än ytterligare kunna ökas. Efter all sannolikhet, åtmindstone enligt det begrepp jag kan göra mig härom, skall icke en gång den ena millionen, än mindre de tvänne och derutöfver, behöfva begagnas; ty just derigenom att hvem som vill kan när som heldst få Banco för sina Riksgäldssedlar, och desse sednare dessutom emottagas i all uppbörd, i stallet för att dödas såsom hittills, de samma hädanefter genom Kongl. StatsContoirets medverkan åter utgifvas; bibehållas säkert dessa sedlar qvar i Allmänna rörelsen, hvilket också är ändamålet som sökes. Friherre Stael. Jag kan ännu icke rigtigt fatta, huru det kan stå tillsammans Vfirt 2Cf Juli f. m„ meri b vartannat, att Riksgäld!:sedlarne skola Förblifva vid samma Numéraire och Banken lik val vara förbunden invexla deni, eller lemna RiksgäldsContoiret den dertill bvhöfiigä summa; häraf skall ju följa, att om den ena dagen i£ Million Riksgäldssedlav utbytes emot i Million Banco, så ar en Million Bancomynt mera utbekommet än dagen förut; men då Riksgälds Numerairen icke får förmindskas, så mäste åter l-jMillion Riksgäldssedlar fabriceras, för att bibehålla de 8 Millioner; utbyte fortfar jemt på samma sätt, der blir ju då ingen gräns för Bancomyntets ökande; eller ock, om ett maximum bestämmes, måste utbytet upphöra. Herr Påhlman: Jag trodde mig täm ligen tydligt hafva visat, att det icke är
Inom Länet benämnas dessa tvänne hufvuddelar deraf ”Dalorten” och dess invånare ”Dalfolk”, dock begripas ej derunder Finnmarkernes åboer, 4 hvilka ännu nästan öfverallt tillerkännes deras ursprungliga benämning ”Finnar”. 3:o Sydöstra dalen nedanför Gagnefs socken, omkring den, efter föreningen derstädes af dess ofvannämnde grenar, utvidgade Dalelfven, är mera rymlig, samt omfattar, jemte återstoden af Säters fögderi, Kopparbergs och Näsgårds fögderier med städerne Falun, Hedemora och Säter. 4:o Den sydvestra dalen, eller den så kallade vestra Bergslagen, som utgör ett särskildt fögderi, uppsamlar de vattendrag, som genom sjön Barken afgå till Mälaren. Länet, som sålunda innehåller 7 fögderier, är vidare indeladt i 3 under Svea Hof-Rätt lydande domsagor, af hvilka dock, vid förestående reglering, två komma att fördelas till tre, så att domsagornas antal blifver 4, äfvensom uti 7 kontraktsprosterier, med 37 socknar, 1 annex och 16 kapellslag, under Westerås Stift; dock är någon del af Orsa socken i ecklesiastikt hänseende afsöndrad derifrån och tillagd Loos socken i Helsingland af erkestiftet, samt en del al Appelbo socken förenad med Räms kapellslag i Carlstads Län och Stift uti ecklesiastikt och juridiskt afseende. För öfrigt äro i Länet två bergsfögderier, och det utgör äfven, sedan bergs-domstolarnes domsrätt enligt Kongl. Förordningen den 5 Juni 1850 upphört, i förening med Westmanland, distrikt för en Bergmästares embetsmanna-verksamhet, med undantag likväl för hvad i sådant afseende tillkommer Bergshauptmannen vid Stora Kopparberget. Landets olika höjd öfver hafvet och skiljaktiga afstånd från fjellen, däldernes mer eller mindre sumpiga, öppna eller sammanträngda läge, samt hvarjehanda andra förhållanden öfva ett märkbart inflytande på klimatet.
Den till annor ort, Der han fjelf jfattjftifvcé och taperaö, vare pligtig att från ?apering&€ommitte'n i Den ort, hwarcjt han näll förut varit bofatt, förete bevté, huru han Der Det förliDna året varit taperaD. §. 64. S>en, forn, efter h»aD förut jlaDgaDt är, bör jfriftlig. uppgift till £apc* ringé^ommittéen aflemna, men förfallolös uteblifver och ej fjelf eller genom ombuD Denna ffplDighet fullgör, bote £vå 9c:Dr till focfnenö fattige; jfolanDe §apering&€ommiteen, utan hiuDer af uteblifvanDe eller förfummaD uppgift, efter eganDe fänneöom, Den (Tattf^plDigcö bevillning förcflå. Sgare af $artpg i jlaD ener på lanDet, hwtlfen icfe fan i bevtö leDa, att han för hvarje år h»6 veDerböranDe Committé uppgifvit fig till bevillning^ erlägganDe för eganDe $artpg eller anDel Deruti, meD uppgift å läfletal, bote för jlif förfummclfe treDubbla beloppet af Den Derigenom förfnillaDe bevillningen, och tillfälle ena hälften af böterna angtfvaren, famt Den anDra focfnenö fattige; hvarförutan bevillning&afgiften Sall erläggaö. Om Detta jkDganDe Sall er* inran införaö i ^onungenö btfallningéhafvanDeé allmänna ^ungörelfe, angå* enDe Slantalö* och ©fattjfrifning.
December f. m. på bordet lagda motion, angående förlängning af tiden för erläggande af vad till måls fullföljande i Hofrätt, tillika med ett i fråga om denna motion nu afgifvet yttrande; 5:o Herr Carlheim Gyllenskjölds, IJenrik Adolf Oscar, den 31 sistl. December f. m. på bordet lagda motion, angående ändringar och förklaringar af 1726 års Konventikelplakat, samt iakttagande af Kongl. Brefvet den 15 December 1762, angående lagsökningar i religionsmål; 6:o Friherre af Ugg'as’s, Curt Gustaf, den 31 sistl. December f. m. på bordet lagda motion, angående sysslomäns inbördes förhållande i afseende på deras ansvarighet för förvaltningen af om händer hafdt gods; 7:o Herr Roos's, Carl Ulrik, den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, angående utfärdande af förändrade stadganden, i fråga om mätningar af tomterna vid köp af hus i Stockholm; 8:o Herr Stjernsvärds, Gustaf Mauritz, den 31 sistl. Dee. e. m. på bordet lagda motion, angående nödiga åtgärders vidtagande för utfärdande af nya krigsartiklar, tjenstgöringsreglemente för arméen, fältförvaltnings-reglemente samt reglemente för ordnandet af den militära sjukvården; 9:o Herr von Hartmansdorffs, August, den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, angående det af säl skilda kommitterade för utarbetande af ny kyrkolag föreslagne kyrkomötes sammansättning och föremålen för dess verksamhet; 10:o Friherre Hiertas, Predrik Philip, den 31 sistl. December e. m. på bordet lagda motion, om utfärdande af en ny lag för egofrid, grundad på den princip, att en hvar är ansvarig för sina kreatur; lito Herr Cederschiölds, Robert Theophron, den 31 sistl.
vara något annat ändå. Jag ä' en menniska, jag, och det måtte väl SUNDIN. skornas känslor ä' både starkare och varmare än andra lefvande varelsers, men i alla händelser rollen. Ni behöfver inte längre er far så väl mycket för er. lyda de samma lagar, hvari behofvet spelar hufvudsom förr, och därför kan han inte längre vara så Ja, jag vill visst inte påstå, att inte menni ­ 31 ­ KERSTIN. en.. en som inte förstår nå'nting... en som aldrig hållit af någon. SUNDIN. KERSTIN. Det ä' inte sant! Ni talar som en... Det ä' inte sant. och jag behöfver honom. Emellertid så behöfver han mig nu i alla fall, SUNDIN. KERSTIN. SUNDIN. Men om ni gifter er? Så ska vi inte skiljas ändå. att bli andra person så där, och med åren kanske tredje eller fjärde? (Paus.) För nog skulle ni väl ändå hålla mer af man och barn? KERSTIN. SUNDIN. Tror ni också, att han skulle vara nöjd med Det vet jag inte. Ni blandar ihop... Nej, det gör jag visst inte. Och han ä' ju inte gammal ännu, bara femtio år. Han kan ha en trettio, fyrtio år kvar att lefva, och då begär där sekundalif och gå upp i er, som har andra stin, det ä' för egoistiskt! ni, att han under hela den tiden ska föra ett så'nt och större intressen än honom. Nej, fröken Ker ­ 32 ­ KERSTIN. tycker om min pappa och tänker hålla af honom så länge jag lefver! SUNDIN. Säger ni, att jag ä' egoistisk för att jag bli för hvarann, hvad ni varit förut. KERSTIN. Jag säger bara, att ni aldrig kan komma att sig bort.) Jo, jo, jo, jo, jo! Ni ä' förskräcklig! (Vänder SUNDIN. Men ni ä' väl inte ond på mig för det? KERSTIN. om det här. Det angår ju ingen mer än pappa (Paus.) Jag vet inte, hur jag kommit att tala med er och mig. Man skulle aldrig tala om sådana saker. SUNDIN. aldrig gå in på personligheter.
Jag anser det vara mera tillfredsställande för Ridderskapet och Adeln att veta, det dess Secreterare beror af Ståndet ensamt, och jag tror icke, att lönen är så obetydlig, att något skäl till förslaget derifrån kan hämtas, serdeles om man tager de extra förmånerne och inkom-, sterne under Riksdagarne i beräkning; ty dessa extra inkomster äro öfverhufvud taget ingalunda små. En RiddarhusSecreterare bör kunna vara belåten med denna 9* Den 26 J u n i i e. m. tjensten ensamt, men deremot tror jag Ridel erskapet och Adeln skulle vara mindre belåtne, om en RiddarhusSecreterare, som tillika vore Statens tjensteman, på grund deraf anmälte sig vara hindrad från Secreterare-tjenstens utöfning, samma dag Riksdagen öppnades, eller under dess lopp. Herr Crusenstolpe: Jemte det jag till alla delar instämmer i Herr Ribens vid Utskottets Memorial fogade Reservation, kan jag ej tillbakahålla min förundran deröfver, att då vi hafva samma RiddarhusSecreterare nu, som sista Riksdagen, och omständigheterna jemväl i allt öfrigt äro oförändrade, Utskottet nu likväl, utan föranledande af inom Riddersknpet och Adeln väckt fråga, tillstyrkt ett beslut alldeles motsatt hvad Ståndet sist beslutade. Herr von Hartmansdorff: För min del får jag äran förklara, att jag tror det Ridderskapet och Adeln skulle äfventyra förlust, snarare genom förbud för RiddarhusSecreteraren alt innehafva Statens tjenst, än genom tillåtelse dertill; ty om man förböd det förra, borde man väl äfven utestänga honom från Hofvets tjenst; och i sednare fallet tar jag mig friheten erhindra om ett exempel i framlidne RiddarhusSecreteraren Silfverstolpe, hvilken derjemte var tjenstgörande Kammarherre hos dåvarande EnkeDrottningen Sophia Magdalena, och frågar, Den 26 Junii e. m. 95 om anledning till missnöje derigenom gafs?
Lagberedningens förslag i denna del gifvas den tolkningen, att, der den stämde försummat att gifva sina medparter del af stämningen, desse måste anses såsom ostämda; eljest skulle föreskriften, som afser att betrygga dessas rätt, i sjelfva verket vara ändamålslös. Men i sådan händelse torde det också vara väl mycket begärdt, att den, som emottagit stämningen, endast af aktning för lagens bud, skall fullgöra ifrågavarande skyldighet; i synnerhet som han i de flesta fall torde kunna undandraga sig att ingå i slutligt svaromål, innan medparterna blifvit i laga ordning instämda, och ett uppsåtligt försummande af denna skyldighet Lag-Utshottets Betänkande N:o 18. 9 skyldighet alltså kunde lända honom sjelf till fördel. Af den ordalydelse motionären föreslagit är dessutom icke tydligt, huruvida stämningstiden för de svarander, som af käranden ej anträffats, bör räknas från den tid, då de förre fått del af stämningen, eller från den dag den sednare lemnat stämningen till dem af svaranderne han anträffat; och det kunde alltså, med antagande af det förra alternativet, bero på de sistnämnde att uppskjuta rättegångens början, så länge de behagade. Om vidare man äfven kunde antaga, att, enligt motionärens förslag, samtlige svarander voro stämda, derigenom att en bland dem mottagit stämningen, och att det föreslagna tillägget endast skulle åsyfta att göra honom ansvarig för den skada han kunde vålla sina medparter genom underlåtenhet att gifva dem del al stämningen, så mötte hufvudsakligen samma betänkligheter, och de icke anträffade svarandernes rätt blefve i sådant fall beroende af en deras medparts förmåga att godtgöra dem för en möjlig förlust. Slutligen har motionären i sitt förslag jemväl bibehållit uttrycket “samfällighet“, emot hvilket inom Högste Domstolen gjorts en anmärkning, hvars befogenhet måste erkännas. Men utan denna utsträckning blefve lagförändringen, som endast komme att angå de till följd af laga skiften allt mer försvinnande byalagen, utan synnerlig vigt och komme sannolikt icke att tillfredsställa förväntningarne.
Jag kan ej tro, att förhållandet i öfriga delar af landet härutinnan skulle vaia alldeles motsatt, och, om äfven, mot min förmodan, någorstädes så vore fallet, anser jag det såsom ett högst olyckligt och för nationen förnärmande undantag, som visst icke må åberopas, utan tvertom på allt möjligt sätt bör bekämpas. Ilr Brakel: Jag har endast begärt ordet för alt uplysa, att Frih. Fock missförstått mitt förra yttrande, enär han uplagit detsamma, såsom skulle jag hafva sagt, att alla de, sorn lemnal de värfvade regementena, äro oduglingar. Detta har jag hvarken sagt eller menat, och jag känner ganska väl, att en mängd dugliga karlar, efter uttjenad kapitulationstid, lemna krigstjensten, för att söka utkomst på annat sätt. Men dessa karlar skaffa sig merendels årstjenst eller egna sig åt något bestämdt yrke, så att de icke vidare blifva såsom legokarlar tillgänglige. Då återstår endast den andra klassen, eller de omtalade otlågorna, sådane som efter slutad kapitulation icke få vid kompanierna qvarstanna, och att dessa karlar från den värfvade arméen egentligen äro de, som taga lega, anser jag vara ett så allmänt kändt förhållande, att det ej behöfver någon omständlig bevisning. Hr Adelborg: Man har anfört såsom ett skäl emot förslaget, att hela beväringsinrättningen derigenom skulle blifva ännu förhatligare Un den redan är. Detta vore visserligen ganska beklagligt; men äfven om så vore, tror jag ej att en lagstiftande församling med fördel kan använda ett sådant skäl för afstyrande af en eljest såsom nyttig och behöflig ansedd åtgärd. Jag för min del tror, att lagen är lill, för att föra nationen framåt till ett bättre samhällsskick och att lagstiftaren, med detta mål stadigt i sigte, icke bör afvika från den utstakade vägen, af något undseende för en hos nationen inrotad fördom eller ett allmänt rådande oriktigt föreställningssätt. Ar ett föreslaget lagstadgande till dess princip riktigt och ledande till ett riktigt mål, bör det också genomdrifvas, äfven örn det vore för den stora mängden af nationen mindre behagligt.
Stockholms folkmängd utgör nära J af alla slädernes; men om man summerar rikedomen eller förmögenheten i Stockholm, så torde den räcka till att uppväga ali den förmögenhet, som finnes i de öfriga städerne. Ser man på rörelsen, så torde äfven i det afseende! samma förhållande äga rum. —> Jag tillstyrker således bifall till Clskis betänk. Frih. Cederström, Jaeob: Gr. Horn har sammanblandat betänk. N:o 85, som är föredraget, med N:o 86, som icke är föredraget. För öfrigt är det ett rent misstag, att icke slädernes jord ingått lill sitt fullkomliga värde i denna taxering. Det låg i slädernes intresse att uppgifva värdet af jorden så högt som möjligt, för alt roteringen till största delen skulle falla pä jorden, men såsom roteringsgrund logos såväl slädernes jord, som hus och tomter samt borgerliga rörelse. På dessa grunder skedde fördelningen på Rikets alla städer med en divisor tagen af båtsmansliållets antal för städerne, så alt städerne icke nu hafva mer än enkelt det antal båtsmän som fordom, utan fördubbling. Sålunda hafva de kommit till den lindriga roteringen, som de nu hafva. I stället för att Stockholm utgjorde 100 båtsmän in natura, så hafva de nu lika många som hvarje annan stad i Riket efter ofvannämnde grund, men på vacance. När nu detta förhållande blef på grund af R. St:s utredning ändradt, och ändtligen defini - D e ii 9 A p i' i 1 e. m. 203 Ii vt afgjordt, så kan, på sätt Frih. Palmstjerna nyss yttrat, icke någon rubbning ske annorlunda, än alt vid hvarje riksdag någon stad anmäler, att dess borgerliga rörelse nedsjunkit så, att den nödgas fordra nedsättning i bätsmanshållet. Någon sådan anmälan har nu icke skett, och någon anledn. lill rubbning uti den faställda grunden för roleringens fördelning finnes således icke. Jag får alltså tillstyrka bifall till StatsUtskis betänk. N:o 85, och det så mycket hellre, som jag får påminna, alt båtsmanshåll för släderne lill en början utgjordes af hvar 10:de borgare.
Alla de till ärendet hörande handlingar komma att till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnas; och Kongl. Majit förbiifver Rikets Ständer med ai! Kongl nåd och ynnest städse välbevågen. CARL. G. Lagerstråle. Kongl. MajUs Nåd. Proposition N:o 47, 15 Stormägligste, AllernåJigste Konung! Sedan Eders Kongl. Maj:t i skrifvelse af den 9 sistlidne Juni i näder anbefallt att de då inom Wermland pågående jernvägsundersökningarna äfven måtte utsträckas till den del af den äldre linien öfver Carlstad, som sträcker sig mellan Christinehamn och föreningspunkten, vester om Frykens vattendrag, med den nya linien öfver Nilsby-sundet, samt i skrifvelse af den 22 sistlidne Augusti jemväl i nåder anbefallt Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader att, så snart denna jernvägsundersökning hunnit fullbordas, till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Wermlands län aflemna karta öfver den del af jernvägslinien, som icke är för båda alternativen gemensam, tillika med uppgift ä de för expropriation af jord dervid beräknade kostnader, får Styrelsen, då ifrågavarande nådigst anbefallda jernvägsundersökning nu blifvit fullbordad, jemte underdånig anmälan derom, att nyssomnämnda karta tillika med uppgift å de för expropriation af jord beräknade kostnader blifvit till Eders Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande afsända, härmed öfverlemna undersökningshandlingarna, bestående af: Ett band, innehållande generalkarta och stycken plancher med planer och profiler öfver jernvägslinien, samt Ett band, innehållande kostnadsförslag jemte uppgift öfver lutningsoch krökningsförhållanden; och får Styrelsen i ämnet i underdånighet anföra. De nu afslutade undersökningarna öfver den af 1858 års jernvägsundersökningskomité föreslagna rigtningen af nordvestra stambanan mellan Christinehamn och Arvika öfver Carlstad, hafva, enligt Eders Kongl.