Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär alla andra Bolag , Contracter och afhandlingar kunna äterkallas och uplösas, dä ben ena Con» trahcnten antingen icke fullgör de förbindelser han ut» loswat och sig ätagit ^ eller ock genom otrohet begär flärd och undansnillar Bolagets gemensamma Egendom; mäste pä enahanda grund gsttcrmäl kunna up» lösas, enär den ena makan sädant pästär och den andra makan genom brott gör sig owärdig af allmän agtning samt af fin makas kärlek och förtroende, eller genom Bodrägt, slöseri och utswäfningar förskingrar den egendom icke honom enskildt, utan bägge gemensamt tillhöra — hälst den Papistiska fördomen om ägtenffapets Sacramcnterliga egenskap längt före detta blifwit utrotad. Och i öfrigt. Mine Herrar ! kan nägon härdare och mera barbarisk, ja till och med orätkwis Lag uptänkas, än ben, att twinga en oskyldig och dygdig menniska, art inok sin wilja fanimanlcfwa med en maka, fom nedsudlad i läster 148 Den 6 September. och brott, afklädt sig all medborgelig existimation och är en styggelse i Samhället; kan wäl nägot omänstligare behandlingssätt uptänkas, än att twinga en person till sammanlefnad med en grof Niding, betz uppenbare förföljare och owän, eller alt genom böter och kroppsstraff förmä 2:ne personer, hwilka för hwar, andra bära afsty, att likwäl sammanwigas. — Ägtcnstap , enligt desi instiftelse och ändamäl, mäste byggas ä ömsesidig kärlek och högaktning; dctze känstor winnås icke genom twäng; och huru uppenbart har icke dä Lagstiftaren mihtagit sig uti päbudct om de sä kallade warningsgradcr, eller att genom kroppsstraff söka äler uplifwa en förkolnad kärlek och twinga personer till giftcrmäl, som utan prophetisk insigt synbart skola leda till be obehagligaste fölgder.
Summan är visserligen icke stor, men den är dock något, som icke bör undanhållas allmänna rörelsen. Jag tillstyrker derföre bifall till Frih. Tersmedens reservation och att de öfriga Stånden måtte inbjudas att sig derom förena, hvartill jag är öfvertygad att de skola samtycka. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag nödgas bekänna, att jag icke tagit den kännedom af detta ärende, som jag skulle önska att i närvarande ögonblick äga. Men då jag ser, alt Statsoch BancoUtsk:n förut hafva gemensamt behandlat delta ärende, så finnér jag olämpligt, att R. o. Ad., eller något annat Ständ, skulle på framställning af StatsUtsk. allena afgöra eu sak, som borde af detta Ulsk. gemensamt med BaneoUtsk. behandlas. Sådant kunde leda dertill, ali Bankens rätt i detta fall åsidosattes. Jag hemställer derföre, alt R. o. Ad. måtte bifalla betänk., för att icke göra några rubbningar, som eljest efter all anledning skulle föranledas i Bankens och Riksg.eont:s reglementen. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: R. o. Ad. och hvil ket annat Stånd som helst mäste äga rättighet all göra förändringar i de delar, som de sammansatta Statsoch Bancolllsk:n lill R. St. afgifvit. Om en sådan förändring vidtages på grund af hvad StatsUtsk. ensamt tillstyrkt, sä vidtages denna åtgärd likväl endast lill följd af de upplysningar, Stånden under discussionen kunnat få. Förhållandet med denna fond är, att den afsattes af Banken på Riksg.cont:s räkning för inlösen af riksgäldssedlarne, och har sedermera alltid der i räkenskaperna upptagits. Banken har derpå icke kunnat hafva några anspråk, och summan är icke på något vis beräknad bland Bankens tillgångar - Den 22 Maj. 673 gångar.
Enär således Riks-Slånden stannat uti 3:ne skiljaktiga meningar af elen beskaffenhet, att frågan icke kan anses förfallen, finner Utskottet det vara dess åliggande, jemlikt 7 3 §. Riksdags-Ordningen, att söka skiljaktigheterne sammanjemka. I följd häraf och då Presteoch Bonde-Stånden äro i slutet ense samt Ridderskapets och Adelns mening mest närmar sig till de nyssnämnde t värme Ståndens, anser Utskottet sig böra vördsam/igen inbjuda Ridderskapet och Adeln att förena sig med Presteoch Bonde-Stånden, om aflåtande till Kongl. Maj:t af en sådan underdånig skrifvelse i ämnet , som dessa båda Stånd beslutat. Skulle denna inbjudning icke af Ridderskapet och Adeln antagas, samt Vällofl. Borgare-Ståndet ej heller finna skäl att, med frånträdande af dess förra mening, förena sig med Presteoch Bonde-Stånden, så lärer frågan böra afgöras genom omröstning i förstärkt Lag-Utskott, i hvilket afseende Utskottet föreslår följande Voterings-P roposition: Den, sorn anser Rikets Ständer böra, i fråga om FörmyndareKamrars inrättande, till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig skrifvelse, af det innehåll, som Preste-Ständet och Bande - Ståndet för deras del antagit, röstar Ja; Dm dei ej vill, röstar Nej; Lag -Utskottets Utlåtande N:o 161, 7 Vinner Nej , anses Rikets Ständer hafva bifallit det förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, som Lag-Utskottets Utlåtande A: o 108 innefattar. Stockholm den 3i Oct. Antom till Ex p.-Utsi. d. ii T*Tor. Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 119, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlunds motion, alt stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjanderätt till jord eller betingar sig så kalladt undantag eller a fkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande.
Antagligheten af denna allmänna satts visar sig bäst, då man granskar Flerkam - Bil. till Constituiions-Z)Islottets Memorial, ]\r:o 08. l9 righetens öfverdrift, Fyrkammar-systemet, och påminner sig, huru detta har i Sverige tvungit lill Utskotts-organisationer, som slutligen hafva blifvit och måst blifva i Grundlag försäkrade. Della oagtadt, skulle jag för min del tro, att, äfven för det system, jag dristat föreslå, en stor del af arbets-ordningen saklöst kan vara af reglementarisk art. Men, då det i allmänhet är en af erfarenheten besannad satts, alt öfvergången från starkt befastade former är ganska svår; och då jag på grund deraf fruktar, att det ofvannämnde öfver'flyttandet från Grundlag till Reglemente är en utaf de delar af Utskottets förslag, som kunna uppkalla ett serskildt icke obetydligt motstånd, har jag ansett mig böra upplaga ur nuvarande Riksdagsordning allt, hvad möjligtvis upptagas kunnat. Under det att således Utskottet föreslagit, att Val-lagen må blifva en serskild Grundlag, och den öfriga delen af Riksdags-Ordningen dels införas i Regerings-Formen, dels nedflyttas till ett Reglemente, har jag, i öfverensstämmelse med närvarande fördelning af de ämnen, Svenska Grundlagarnes system nu omfattar, förenat Val-lagen med arbets-ordningen försa väl communal-väsendets provins-instans , som för Riks-represenlationen, hvilka begge yttringar af folkets röst jag äfven i denna del sökt sammanhålla. För att ej öfverstiga gränsen af en reservation, har jag ej utsträckt förslaget till de §§. af nuvarande Riksdags-Ordning, som innehålla arbetsordningen inom hvarje Kammare serskildt, och som blifva enahanda för Enkammareoch Tvåkammare-systemet; det är möjligt, att en eller flere af Riks-Stånden vid föredragning af Utskottets Betänkande yrka omarbetning af dessa Riksdags-Ordningens §§.; och den kan då blifva inom Utskottet vida fullständigare verkställd.
Penningfursten är stolt öfver sin rika brud, den rika enkan är stolt öfver att hafva vunnit den man som så många eftersökt och som hittills tyckts vara osårbar för Amors pilar. Hon kastar en afskedsblick till sig sjelf i en af de höga speglarne, som villigt återgaf den ljusa bilden. Dragen är regelbunda, hyn frisk. Kring den fylliga gestalten sluter sig en lilafärgad sidenklädning, på det mörka håret hvilar en krans af organgeblommor och den långa slöjan faller som en hvit sky kring nacken, skuldrorna och det rika släpet. Han bjuder henne armen och de lemna den tomma våningen. Der ute i korridoren vänta de skådelystna som sett gästerna defilera och nu vänta på brudparet. Hon är vacker oaktadt sina 36 år och han häftigt upprörd oaktadt sina 50, men det är ett ståtligt par. Resande hafva öppnat sina dörrar för att se, nyfikna trängas i trapporna, brudens sidensläp frasar i tunga veck längs den mjuka mattan. Då tvärstannar brudgummen plötsligt. ”Vänta ett ögonblick, jag har glömt min näsduk,” säger han hastigt och försvinner. Hon står ensam och förlägen inför den gapande hopen, som nu får tillfälle att rigtigt skärskåda henne. Förvirrad af alla dessa blickar hör hon halfrusiga karlars grofva yttranden susa förbi i ljudliga hviskningar, råa skratt jaga blodet upp i hennes ansigte. ”Det var en snygg brud, hon bär inte krona!” ropar en röst. Hon står icke ut längre. Gråtande och följd af ett hånande hurrarop skyndar hon in i den upplysta festvåningen och kastar sig snyftande ned på en stol, spegeln återgifver hennes nedlutade gestalt, den rika drägten, den fina spetsnäsduken, som betäcker hennes ansigte, men hon gifver icke akt derpå. Triumfen har blifvit till förödmjukelse. Herr Kandidat! Edra rader af d. 3 Januari gjorde mig verkligen glad, dels emedan vänliga ord ju alltid äro behagliga och allra mest derföre att de kommo från Er, som i egenskap af -s fästman bör kunna påräkna mitt lifligaste deltagande såväl i det obetydliga som det vigtigare.
Enligt mitt förmenaiide vore det 1111 mycket biittre oni förvaltniiigeii af dessa fonder toges ifraii fattigvårdsstyrelserna och ålades fattigv$brdsliaiiiiideii eller, kanske ar !nii Iiellre, drlitselnamnden, ty denna del af fwttigvh-dsstyrelser~ias verksamliet har - jag talar sHsoni gainmal fattigvårdsrevisor - jiist ej alltid iitgjort ett falt, dar den inanliga begafningeii på det inest lysande satt visat sin öfverlägsenhet: ocli ett afskaramle af intresset för dessa fonders förvaltning ocli placering skiille törhiiiida ocksh i ej ringa inån bidraga a t t rikta fattigvårdsstyrelsernas intresse mera ht det hall, dar det författningsenligt bör Iiafva sin brannpiinkt, niimlige1-1 just mot vår-den om de fattiga. Men denna peniiingförvaltniiig iii. för öfi~igt ingal~inda sa invecklad, s0111 maii vill göra gallande. Den a r ingalunda, s i invecklad som en mångfald af de peftingfrkgor, hvilka dagligen i v i r a banker ocli andra wfflrsföretag numera med fraingång Iiandlaggas jiist af kvinnor. Ocli slntligen, om vissa. bland fattigvårdsstgrelseriias iliggaiiden verkligen ined nödvgndigliet piikalla manliga krafter, så Iiar ju ingen manniska någonsin ifragasatt, att vara fattigvårdsstyrelser skulle sam-. mansättas uteslutande af kvinnor. D e bestk för iiärvarandc af kyrkoherden i församlingen och sjn af fattigviirdsuamndeii utsedde ledaniö. ter, och dessa i t t a man liafva till sitt bitriide - just för peniiingeförvaltningen - en nionde, sarskild atlönad man, iiainligen:, redog ö r a r e n ~.
Det är således icke tillräckligt, att Riksg.cont. ersätter den brjst, som kap uppkomma i de beräknade inkomsterna, utun äfven den brist, som kan uppslå I Den a3 April e. m. »97 i alia s. k. förslagsanslag, hvilkas af R. St. beräknade belopp kan öfverskridas, utan att derföre någon öfverträdelse af Ständernas beslut ägt rum. Förbållandet med l83a års statsbrist är just sådant, att utgifterna för fångars underhåll uppgingo lill 180,000 r:dr öfver R. St:s förslagsvis gjorda beräkn. När nu således denna statsbrist icke låg i beräkningen af inkomsterna, utan deri, att såväl anslaget för fångars underhåll så betydligt öfversteg den summa, hvartill det var beraknadt, som äfven alt mer än 100,000 r:dr mäste utbetalas i följd af riksmarkegångsprisets stegring utöfver 6 r:dr för spannmål, så skulle Piiksg.cont., efter ordalydelsen af nu gällande §, hafva kunnat vägra utbetala ning af denna statsbrist till ett belopp af något mer än 3Go,ooo r:dr, och om icke R. St. tillfälligtvis hade varit samlade, skulle följden deraf hafva blifvit en urtima riksdag endast för att sanetionera en utbetalning, som R. St. aldrig kunnat vägra, oansedt bristen icke härrört från inkomsternas beräkning, utan från utgifterna och det belopp, hvarmed de öfverstigit R. St:s förslagsanslag. Sådant är förhållandet med i832 års statsbrist, hvilken, i förbigående sagdt, StatsUtsk. aldrig, på sätt Hr Dalman uppgifvit, lemnat Riksg.contis fullmägtige något uppdrag att ersätta; ty fu11— mägtige hafva gjort det alldeles sjelfmant, och åtgärdens behörighet ankommer på framtida revisorer att bedöma. Den enda fråga, man bär bär att afgöra, är den: skall fullmägtige i Riksg.cont. åläggas att ersätta den brist, sorn kan uppkomma i sådana utgifter, hvilka icke kunnat på förband beräknas, eller skola de äga, att vägra utbetalning deraf, för att afvakta R. St:s sanction?
Då jag i så få ord sammanfattat tendensen af den adle Grelvetis yttrande, så kan jag väl sänta mig nu, på samma sätt som sista gången, då vi mot hvarandra yttrade olika meningar uti ett annat ämne, att Hr Grefven skall säga det jag missförstått honom; men jag skulle tro att en hvar, sorn vill uppfatta qvintessencen af hans yttrande, icke kan förstå meningen annorlunda. Hvad är nu delta likväl annat, än alt förklara, deiman icke vill efterkomma ett likasom uti en högre instans, eller ytterligare formutveeklingsgrad fatladl beslut, derföre att det gått emot ens åsigt? Jag frågar eder alla, som viljen afslå detta betänk., och Gr. Horn särskildt: haden J velat afslå det, äfven om det varit grundndt på principen om Ståndens bibehållande? Haden J då, som nu, utan att granska detaljerna, sagt: vi afslå det, vi vilja icke höra mera talas derom, emedan vi icke fått de oell de detaljer, som vi önskat. Jag tror det icke. Jag tror att J, ihågkommande den aktning J kräfven för majoriteten, n.b. eder egen, hade talat 0111 nödvändigheten alt iakttaga conseqvens, och alt man således på den basis, som blifvit lagd igenom voteringen i det förstärkta Utsk., borde vidare framgå, för att få representationsförslaget lill nästa riksdag hvilande på bordet. Då jag säger alt jag tror detta, bör jag tillika förklara, att jag grundar min öfvertygelse derpå, att jag icke blott höll flere af eder här ofta upprepa hvilka svårigheter närvar, representationssätt medför, utan äfven nästan en hvar, med hvilken jag enskildt talat, yttra sig om den långsamhet och den odrägliga tyngd, som ligger i det nuvar. representationsmnchineriet, och som vållar att inga beslut, inga åtgärder, sådana som J skulten önska åstadkomma, kunna tillvägabi ingas utan alltför stora uppoffringar af tid och enighet.
För andra varor äro tillskrifningsoch frånskrifningsminima betydligt lägre såsom t. ex. för cochenille och indigo 50 &amp; och 10 if, för kardemumma och muskottblomma 100 &amp; och 5 * 8, för tunga saker såsom jernban-skenor, stångjern, gjutna vattenledningsrör återigen högre, nämligen resp. 5,000 * 8 och 1,000 Då varor, som ankomma till dansk tullplats, angifvas till kreditupplag, har vederbörande tulltjensteman att undersöka varans myckenhet och beskaffenhet, hvarefter upplags-innehafvaren, sedan varorna af tullen blifvit antecknade (» krediterade ») på hans kreditupplags konto, får, utan att behöfva erlägga någon afgift i och för detta upplag, emot-taga dem och fritt disponera öfver dem mot att han blir ansvarig för de tullafgifter, som häfta på varorna, och mot det att han underrättar vederbörande tulltjensteman, livarestvarorna komina att uppläggas. Göres angifningen af person, som forut icke begagnat sig af kreditupplag, måste han förevisa sitt borgarebref eller på annat sätt styrka, det han är så qvalificerad att han är berättigad till kreditupplag. Enligt regeln få varorna icke uppläggas annat än i ordentliga packhus eller magasiner. Men detta hålles ej strängt på. Det är särskildt stadgadt, att vissa slags varor såsom t. ex. tjära, stenkol m. fl. få uppläggas under bar himmel, äfvensom att det efter omständigheterna må med-ojifvas särskildt manufakturhandlande och vinhandlande, att framvisa sina kreditupplagsbehållningar i sina butiker. 1 landsorteu plägar det i allmänhet icke tillåtas att hafva kreditupplag utanför staden, men i Kjöbenhavn gifves sådan tillåtelse ganska ofta med vilkor, att upplagsinuehafvaren åtager sig betala resekostnaden för de tulltjenstemän, som hafva att granska upplaget, Sedan varorna blifvit intagna på kreditupplaget får upplagsinnehafvaren, såsom antydt är, efter sitt godtycke disponera öfver varorna, förbruka eller försälja dem i stora eller små partier, transportera dem till andra kreditupplag eller utföra dem.
Beträffande yrkandet, att nuvar. förhållande med tidningsstämplingen måtte fortfara, d. v. s. alt beloppet må blifva lika stort, hädanefter som hittills, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt sådant icke vidare låter sig göra, då R. o. Ad. redan fattat sitt beslut, alt en viss yta papper utgjorde eli halft ark, och dä måste också en viss beskattning läggas på halfarket, Jag anhåller om propos. på bifall till betänk. Hr Printzenskjöld: Efter det förklarande, som jagafgaf, förra gängen jag hade ordet, alt nemi. jag icke ingick i något bedömmande af lidningarnes nytta eller skada, utan alt jag endast höll mig till den större eller mindre kostnad, som desammas transporterande medförde, hade jag trott, att Gr. Horn icke skulle grunda sitt bestridande af mitt förslag på några sådane skäl, som utgått frän ett omdöme, hvarpå icke jag grundat någon slutföljd ang:de pressens större eller mindre nytta. Deremot, och dä jag uteslutande hållit mig till de motiver, ö H. 13 os Den 8 Januari f. m. som i mitt yttrande igenfinnas, hade jag väntat, att Gr. Horn skulle hafva erkänt deras riktighet, i thy att Gr. förklarade, att, äfven med den stämpelafgift, som nu utgår på tidningar och som måhända skulle komma alt utgå enligt det Förslag jag framställt, icke full ersättning för transportkostnaden af lidningarne skulle kunna vinnas. När nu så är förhållandet, hemställer jag till en hvar, om det kan vara billigt alt, när fråga blir om bestämmande af hvad med % ark förstås och huru stor afgift, som derföre bör äga rum, belasta posten med 3å4gångor större ytor än lagstiftaren åsyftat, derigenom att vederbörande förstått eludera författningen, genom tidningsytans utsträckande mångdubbelt utöfver densammas mening, om det kan vara billigt att ett sådant förhållande skall få fortfara, utan att staten skall söka skydda sig för ett sådant missbruk.
Bref år 1815, som för 30 år förvandlat den orimligt högt uppdrifna dagsverks-skyldigheten m. m. uti en viss årlig spanmåls-skatt till gymnasii-kassan i Götheborg; och hade detta på frivilligt kontrakt emellan allmogen och stiftelsens kuratel grundade förhållande år 1845 blifvit, utan allmogens hörande och begifvande, af Regeringen för ytterligare 30 år förlängdt. Klagomål öfver gymnasii-hemmans-åboernes belägenhet hade från 1600-talet till närvarande tid blifvit framställda, men hittills icke ledt till åsyftad påföljd. Orsakerne till dessa klagomål vore icke att söka uti de utskylder, som af åboerne utgjordes, utan mera å osäkerheten af dessas besittningsrätt och godtyckligheten af deras behandling; på grund hvaraf och under antagande att något väsentligt fel befunnes i sjelfva institutionen och måhända jemväl i förvaltningen, motionärerne föreslagit, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en Kommitté måtte nedsättas för undersökning af tiilståndet vid Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii-godset och orsaken dertill samt för utarbetande af förslag till afhjelpande af de brister, som kunna förefinnas, men att i nämnde Kommitté, hvilken ansåges lämpligast böra sammansättas af män, boende i länet, någon af de embetsoch tjenstemän, som med stiftelsen hafva befattning, icke måtte insättas, äfvensom att kostnaden för Kommittéen måtte antingen af stiftelsens besparade betydliga fonder bestridas, eller ock utgå af de medel, Kongl. Majit funne lämpligare anvisa.
Se Anmärkning, Hr Treffenbergs. Fullmagtsoch Papperslösen. Särsk. Utskott tets Betänkande, XI s 116. 25i« 102 Fullmagters och LysningsSedlars förseende med stämpladt papper , om. Se Chartte Sigillatoe Författning, om en förnyad. Memorial med Förslag till VoteringsPropositioner i afseende på Ståndens skiljagtiga beslut i ämnet, Y 2. s inn—179, bif. och öfverlernnadt till Förstärkta StatsUtskottet af Adeln, IX 3. Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, öfver föreslagen belöning åt, för deras moda med utredning af FilinlDisconterne; StatsUtskottets Utlåtande, IV r. s 485 — 488, bif. af Adeln, IX s 1^5, af BondeStåndet, IX s i34, af BorgareStåndet, IX s i3c), af PresleStåndet, IX s 147- Fylleri och Dryckenskap, om ändring i Kongl. Förordningen den 24 Aug. 1813, angående straff för; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s X23r. Utskottets Utlåtande, VII x. s 45a — 468, återrem. af PresteStåndet, IX s 386, bif. af BondeStåndet, IX s 892, återrem. af Adeln, IX s 4°3, af BorgareStåndet, IX. s 412* *' Ytterligare Utlåtande, VII 3. s 1153 — ix63, bif. af PresteStåndet, IX s 998, af BorgareStåndet, IX s 1001, af Adelxx, IX s x o 13. Memorial till Hederv. BondeStåndet i io3 anledning af dass beslut öfver Frågan, VII 3. 2. s 8, 9.
"Vict 8udant foillällaiule, oell du ^ug ur öfverl vga<l, all Iiu8k>eIlof8-k» äililingen ieko ur on kor jordkrukel nödvändig ki-näring, mon ull den8a,n!nu, medgifven alt >iU>t'vu8 mod 8ä smä gunnor 8om iiel8l, ur tor sotkol, i kade t'v8i8kt ooll morali8kl llun800ndo, förderflig, tvekar jag ieko, ull i uliderdänigiiet lillgt^rku, dol niullo Kongl. Mj:l i lauder läeka8 förbjuda liu8k>elmt'8- krunningen oell förklura K>ränvin8-li1lverkningen för en u5 jordbruk oberoende näring, mort Ke8lä,ndl minimum för ^unne-r^mdon till 60 kunnor, ulan grän8 för de88 ökundo, 8sml, lemle moddotundo sf dolta k>08lut, ut kikel8 älander öfverlemnu, ull ll08tämmu ke8kallningen för donna näring ulötvande i de.88 torundrudo 8kiek." ' Om un ell 8ädsnt tl08tul 8kulle till en körjun gf mänga Klandru8, lvik' lar jag »loek icke, ull del8ummu 8kulle uf de ujlpl^8ture gilla8; oell i öfrigt -»kulle klandret 8nurt l^8lua, dä ertarenkelen vi8udo K>68lulet8 verkningar, i ökad 8edliglret oell välmåga ll08 den arkelunde etu88on." Kongl.
1:o Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper för förlidet år. 2:o Uppå gifven anledning och förfrågan, huruvida församlingens ledamöter funno sig hugade, att antaga drängen Erik Olofsson i Österåsen till hjulmakare, gafs det enhälliga svar, att Erik Olofssons begäran icke allenast bifölls, utan ock allmänt önskades att han måtte i sådan egenskap blifva antagen, så vida socken är i behof af en dylik handtverkare och han, Erik Olsson, med skicklighet i sitt yrke förenar ett anständigt uppförande. Dock skulle det åligga honom, att utverka sig Konungens befallningshafvandes försvarsbref och tillstånd, att för socknens räkning skrifvas och försvar njuta, så länge han iakttager ett sedigt uppförande samt går socknemännen tillhanda med försvarligt och godt arbete. 3:o Beslöts att af fattig-cassans medel, skulle detta år tilldelas jande belopp, nemligen Inhys. Pehr Ersson i Storgård Pig. Kjerstin Pärsd:r i Backegård Enkan Ingebor Andersd:r i Andersgård Sturks dotter, Carin, hos And. Andersson i Österåsen Maria Mattsd:r i Österåsen Maria Ersd:r d:o Helena Hindriksd:r d:o Ingebor Pärsd:r i Storgård Sara Jonsd:r i Högarne Karin Knutsd:r i Häggesta Matts Qvist i Storhögen Lisa Heljesd:r och Sturks son i Ollsta S:ma Häggenås sockenstuga, datum ut supra. In fidem N. S. Edlund efterskrefvne utfattige; föl1 r.d:r 16 sk. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. I Häggenås sockenstuga d. 25:te aug. 1833.