Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Riksens Ständer latit öfwerse de af -Hemliga Utstottet wid 1789, 1792 och 1800 arens Riksdagar för Riksgälds-Oomoiret utfärdade l<eglementen och InstruKioner samt särkildt meddelte Förestrifter; och funnit desamma i wista delar tarfiva sadana jämnkningar och förbättringar, hwilka, dels närmare öfwerensstämma med Kongl. Maj:tS och Riksens Ständers under den 6 Junii 1809 fastställde Regeringsform, och dels äro lämpade ef» ter Riksgälds-Lontoiret8 blifwande stick, enligt de af Riksens Ständer wid denne Riksdag widtagne Författningar; sa hafwa Riksens Stander larir utarbeta och fastställt efterföljande K egli mente, hwilket wid Styrelsen och ^6miui5lrgtionen as Riksgälds Werkst samt det derunder lydande Ocnei-.-rl^. -isiztoncs-Ltmloir kommer at tjena til ofelbar efterrättelse; och hvarigenom alla til nedanstäende dag, angående Riksgälds-comoii-et, af Hemliga Ulstotlet och Revisorer gifne Förestrifter, hwilka Uti detta Reglemente icke finnas uptagne, til deras kraft och werkan komma at förfalla; äfwensvm nägre iziL Deri 29 Mars. e. m. häremot stridande kr-cfiiäicLt icke fä äberopas och tillämpas. i Hrt. Riksgälds-Lontoirecs Beskaffenhet och Löremäl, dest Skulder L allmänhet. r §. Riksgälds-Lontoiret) som ar et Riksens Ständers Werk, kommer, enligt 66 §. uti 1809 ars Regeringsform, at förblifwa säsom hittills, under Riksens Ständers styrelse, inseende och förwalrning. 2 §. Detta contoir har lil föremal, at ombesörja den Rikets Gäld, för hwilken Riksens Ständer ätagit sig answar, samt stöta de dermed gemenskap ägande Befattningar, dem Riksens
Ar så förhållandet, bör man naturligtvis söka förekomma, att vi bedragas af dessa förfalskare och det är väl att i god tid en så vådlig förfalskning blifvit påpekad. Någon tröst torde dock ligga deri, att nästan alla andra länder importera större qvantiteter Fransk kognak och sprit än vi, och således hafva i detta fall t. o. m. större intresse än vi att tillse, att de icke af dessa varuförfalskare bedragas. I England, der tillverknings-afgiften för bränvin är 8 sh., är surtaxen endast 2 d. per gallon. Jag hör att det uppgifves, att den nu är ökad till 5 d. Möjligen är detta förhållandet, och jag vill derföre till annat tillfälle uppskjuta hvad som vidare är att tillägga. Gr. Liljencrants: Med anledning af den ingress, hvarmed den siste värde talaren började sitt anförande, enligt hvilken, såvida den får tolkas efter ordalydelsen, denna diskussion skulle vara en fint af det parti, jag tillhör, får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att diskussionen börjades af en person, som tillhör samma sida som Hr von Koch, och får tillägga, att jag aldrig skulle hafva deltagit i densamma, om icke förhållandet varit sådant. För min del är jag emellertid mycket belåten med diskussionen, emedan den i dagern framkallat omständigheter, som förtjena uppmärksamhet. Öfverläggningen förklarades härefter slutad och den Kongl. Proposm jemte yttranderne remitterades till Bevilln.-Utsk:t. Föredrogs och remitterades till Bevil!n.-Utsk:t K. M:ts den 10 dennes bordlagde Nåd. Propos. till R. St:r ang:de fortfarande årlig kurhus-afgift. 80 Den 13 Januari. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:ts d. 10 dennes bordlagde Nåd. Skrifvelse till R. St:r, ang:de väckt fråga om öfverflyttning på kronan af bestyret med anskaffning och underhåll af båtsmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 22 och 30 sistl.
Nu tiar Utsk. icke kunnat komma ifrån denna motion, livars ändamålsenlighet Utsk. så ampelt vitsordat, med annat än det svaga skäl, alt den skulle leda till rubbning i andia redan existerande förhållanden. iivari består då denna rubbning? Icke förändrar den något i sjelfva transactionerna, ty dessa kunna i alla fall stå lika fast; icke heller i förbindelserna till betalning; utan endast i en, enligt Ulsk:s vitsord, för både gäldenär oell borgenär nyttig föreskrift om nödvändigheten alt, genom en enkel formalitets iakttagande, befästa krafvets gilltigbet. Rubbningen är då icke i något redan existerande förhållande, utan i något som framdeles skall inträffa, och någon reaction kan ingalunda derigenom uppslå, än mindre något äfventyr eller uppoffring. Jag får på grund häraf anhålla om återremiss, hvarigenom Utsk. möjligtvis, så mycket mer som jag tror alt återremiss af ett par andra Stånd är beviljad, torde finna sig föranlåtet alt frånträda sitt afstyrkande. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag anser mig, då jag icke i Utskrs betänk, linnes upptagen såsom reservant, böra tillkännagifva, att jag icke deltagit i Utskrs ifrågavar. utlåt, och icke gillar de åsigter, som deruti finnas uttryckta. J.ig instämmer fullkomligt med den siste värde talaren i fråga om lämpligheten af det lagstadgande, han föreslagit, och förenar mig derföre äfven i hans anhållan om återremiss. LagUtskrs betänk. N:o 5o återremitterades. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs den 23 sisth Maj på bordet lagda utlåt. Nro 3i, i anledn. af väckt motion om rättelse i den tullafgift, som K. Danska Regeringen uppbär för fartyg, hvilka passera Öresund. Frih. Rantzou, Joli. Albert, hade inlemnat följande: Vid det nu föredragna Ekon.Utskrs betänk. Nro 3i anhåller jag få framställa några anmärkningar.
Directionen framhärdar med all undersåtelig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Aller nå-digste Konung Eders Kongl. M a j: t s unuerdanigste, tropligtigste tjenare och undersåtcr STELLAN MÖRNER. C. J. Nauckhoff. F. W. Dassau. A. II. Branting. CartThelning. Stockholm den 16 Martii i83i. Wahlin. Till Kongl. Majit underdånigst, angående kostnaderne för Garnizons-Sjukhuset och dess förvaltning. ( 3o ) Directions af Invalid-Inrättningen underd. utlåt, till K. M:t, i anledning af R. St:rs Revisorers Rerättelse år i83o. St o vinaktig s te Aller nå digste Konungl -K-iksens Höglofl. Ständers Revisorer hafva, på sätt deras berättelse örn den sistlidet år verkstälda granskning af StatsVerkets samt andra af Allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning ibland annat innehåller, gjort följande anmärkningar: 1:0 Att i Directionens för Invalidlnrättningen Redogörelse öfver förvaltade medel åren 1827 och 1828, en summa af x47 R:dr finnes upptagen och balancerad, enligt Eder Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 22 November 1825, såsom Gratifieationsmedel oredoviste af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Carlstads Län; hvilka medel Revisorerne ansett höra antingen inbetalas eller afskrifvas. 2:0 Att, under loppet af år 1827, 600 R:dr af Invalidhus-fondens medel, till
Dessa synas förnämligast böra innehålla de beräkningsgrunder, sorn vid Tabellens construction blifvit nyttjade, s pannemålens allmänna vigt jemte beskaffenheten i afseende på god eller elak bergning af de sädesslag, fodervexter och rotfrugter, sorn. blifvit skördade, deras förmodade mer eller mindre tjenlighet till utsäde, och utsigten afHöstsädet för tillkommande årets skörd, m. m. sorn finnes upplysande och i erforderligt sammandrag kan antecknas. För den åtföljande mera detaillerade berättelsen, sorn upptager statistiska uppgifter, t. ex. hurudan äringen varit på olika Jordmoner, den rådande väderleken, dess inflytande på skörden, m. m., synas icke kunna eller böra meddelas några föreskrifter, utan bör dess innehållande ämnen och construction öfverlämnäs åt hvarje författares egna åsigter, så mycket mera, som, enligt Riksens Höglofl. Ständers beslut, den icke kommer att, sorn Tabellen, genom trycket lemnäs till allmänhetens kännedom.—Efter olika orters olika landtbruk skulle visserligen flere artiklar, såsom Lin, Humla, Hampa, Bönor, flera slags rotfrugter och trädgårdsv xter, olika halmslag efter olika säden tn. m. kunna i Tabellen intagas ,äfven sorn det troligen sker i en framtid. 64* Besv. och Ehon. Utsk. Betankanäcn. Men för det närvarande anser jag, att författande ej böra dermed belastas, då de äskade uppgifterna redan i sig sjelfva medföra icke ringa svårighet att bestämma, och deras meddelande skäligen synes uppfylla den innevarande tidens behof. Slutligen bör ett inkast upptagas, som jag gjort mig sjelf och säkerligen skall göras äfven af andra. Det skulle synas vådeligt att i en Tabell, hvars beräkningsgrunder, åtminstone de första åren, äro underkastade så mycken osäkerhet och följaktligen icke kunna vara åtföljde af något ansvar, utsätta brister eller öfverskott, och derigenom möjligtvis framkalla en Styrelsens åtgärd, som icke vore föranledd af sanna förhällandet. Detta inkast är af verklig vigt.
St:r, med ändring af hvad vid sista riksdagen beslöts, skulle borttaga den direkta beskattningen på kapital, såsom varande oi ättvis och icke sådan alt den kunde väl tillämpas. Ren blir orättvis derföre, alt samma kapital tvänne, ja flere gånger kan blifva beskatladt. Jag vill uppgifva ett exempel på huru della kan komma alt inträffa, och hvilket i de flesta läll kan sägas vara förhållandet. Om två personer, som hafva tillsammans en egendom, värd 100,0(10 rdr, vilja skiljas åt, så gifver naturligtvis den, som köper egendomen, åt den andre en skuldsedel på 50,000 rdr. Ren, som sålunda har ölvertagit egendomen, får betala bevillning för köpesumman oafkortad, under det att den andre får utgifva bevillning lör sina 50.000 rdr. Detta kapital af 50,000 rdr blir då två gånger beskattadt. Utsk:t har afspisat mig med den snäsan, att hela min tankegång vore grundad på ett lörbiseende af 6.te §:n, iler det står, att bevillning skall erläggas för den behållna inkomsten af kapital eller arbete. Ja väll men hvad är den behållna inkomsten då? För min del anser jag det vara ganska svårt att densamma Ben 3 Juui e. m. 45 finna, likasom jag starkt betviflar att Bevilln.-Förordningen någonsin blifvit så tillämpar). Då jag alltför viii inser, alt ett bifall till milt förslag skulle medföra en väsendtlig omkastning i bela vår nuvarande Bevilln.- Körfaltning, hvartill B. St:r säkerligen ej vilja gifva sitt bifall, vill jag ej framställa något yrkande. Jag har endast velat påpeka, att mina argumenter äro riktiga, samt att hela systemet i Bevilln.- Förordningen, såsom utgående från tvänne olika principer, endast leder till inkonseqvenser. Hr von Ehrenheim. Per: Då Gr. Hamilton icke fram ställt något bestämdt yrkande, hade det måhända också varit alldeles öfverflödigt att här yttra mig; men jag kan likväl icke undgå att i största korthet bemöta det yttrandet af honom, att han nemi. ansåg kapitalbeskattningen orättvis och olämplig.
Ett ytterligare stöd för den nienjng» att Pastor bör bekosta mindre reparationer, lärer kunna hemtas af 12. §. uti Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 1 Augusti 1727, som, jemte stadgande, att Bresten, bör draga försorg, att husen ej af vanrykt förderf vas, utan bör han hålla dem vid magt pä egen bekostnad, innehåller, att då mycken och ansenlig förbättring derå tarfvas, skall församlingen densamma verkställa. Då det likväl icke genom speciela föreskrifter finnes bestämdt, i hvilka fall Kyrkoherde bör vidkännas kostnaderna för nödige reparationer, och således icke heller de händelser äro utmärkta, då församlingens skyldighet att bygga och bättra inträder, hafva Utskotten, till förekommande af de olägenheter en sådan brist i lagskipningen kan medföra, ansett sig böra tillstyrka utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom skulle stadgas: att, vid laga afoch tillträdes-husesyn å prestbol, samt vid de, enligt Kongl. Kungörelsen den 28 Maji i83o, föreskrifna ceconomiska besigtningar, skall, der icke angående byggnadsskyldigheten serskildt är vordet stadgadt, noga urskiljas och i serskilda columner utföras hvad, enligt 26 Cap. 2 §. By ggninga-Balken, bör hänföras till socknemäns nybyggnads-skyldighet af de sju laga husen, och hvad deraf tillhörer Kyrkoherde på egen kostnad reparera och underhålla. Till socknemäns nybyggnads-skyldighet hörer:
Och Den 5 Januarii. 253 då Regementets BeklädnadsDirection, somsett sig oförmögen att behöringen svara emot det dem lemnade uppdrag, derest icke erforderliga Medel för behofvet anslås; vågar jag vördsammast anhålla, att så vida Regememtet, till underhållande och besörjandet af Soldatens Beklädnad, ej kunde återfå’ de för Nerikes delen af Regementet uti 169g års IndelningsVerk till detta behof anslagna HemmansRäntor, Riksens Högloflige Ständer ville upptänka någon utväg, till lättnad för Nerikes-Soldatens beklädnad, som nu med missnöje ser sig förfördelad, framför sina öfriga kamrater inom samma Regemente, hvilka höra till Wermelands-Roteringen, som hafva, utom Släpkläder af sina Rotar, betydliga andra Lönings-förmåner. Att NerikesSoldatens nu ägande Beklädnad är i det usla tillstånd, att en hel ny Mundering fordras snart nog, kan jag heligt försäkra; och om ej Statsverket till en ny Munderings anskaffande bidrager, kan omöjligt någon erbållas, utan de i Nerike varande 5 Compagnier af Regementet få visa sig i trasor, då de i Wermeland varande 3:ne Compagnier komma med fullgoda Kläder, till liten båtnad och gagn för Staten. Att klandra BeklädnadsFörordningen af 1812, är ej min afsigt. — Nej, visst icke! dens nytta och användbarhet i det hela kan aldrig bestridas; utan endast visa, huru vanlottad NerikesSoldalen är, jemförd, ej blott med andra Soldater inom den Indelta Armeen, utan 254 Den 5 Januarii. äfven nied en del sina Kamerater inom Regementet och inom samma Bataillon. Om lika pligter mot Fosterlandet kräfva lika rättigheter och förmåner inom hvarje Glass af Medborgare, är jag öfvertygad att lindring uti NerikesSoldatens tunga Beklädnads-skyldigheter visserligen kommer att äga rum. Herr Stjernschantz anhöll att hans Memorial måtte till StatsUtskottet remitteras.
Vidkommande åter den inqvarterings-gifvarne ålagde skyldighet, att förse tågande Caval leri-troupper med nödigt fourage; så; och då ifrågavarande duchmarcher ganska ofta inträffa; om sommaren, vid hvilken årstid Landtmannens egna foder-tillgångar från förflutna året' merendels äro rnedtagne och höbergningen ännu, icke börjad, i följd hvaraf priset å fourage uppstegras till den höjd, att 1 nq.v arter i n gsgjfv.a ren, som antingen sjelf måste anskaffa fourage! eller ock ersätta Kronan hvad sorn derföre kan hafva. blifvit betaldt, anse Riksens Ständer sig böra; till E. K. M.ts Nådiga pröfning öfverlemna, om icke Inqvarteringsgifvarne kunde från skyldigheten att, i uppgifna fall, anskaffa fourage, i Nåder befrias; och lärer E. K., M._ täckas att, med. upplifvande af 22 §. <}:de Art., uti Tåg-Ordningen af den 15 September 1791, hvilken icke genom uttryckelig! förordnande blifvit upphäfven, i Nåder förklara det tillhöra Dess Befallningshafvande, att, på Kronans bekostnad, anskaffa fourage för tågande trupper, på hvad sätt sådant med Statens minsta betungande och mesta fördel låter sig göra.
I dag ha vi nöjet att på samma vis hylla en sekelgammal representant för landsorten, fru Charlotte Margareta Schotte, som med synnerligen väl bibehållna kroppsoch själskrafter i dag fyller sitt hundrade år. 237 Fru Schotte föddes den 29 juli 1798 på Selagården i Härlunda, annexförsamling till Skara domprosteri. Dotter till öfversten och chefen för Kungl. Västgöta regemente C. J. af Gillner, gifte hon sig 1826 med kaptenen vid nämnda regemente, riddaren och innehafvaren af medalj för tapperhet i fält, förvärfvade i kriget mot Napoleon 1813, C. G. Schotte. Änka 1852, har fru Schotte sedan bott än i Västergötland, än i Värmland. För närvarande bosatt i Sköfde, vårdas hon af sin yngsta dotter, gift med rektorn vid Sköfde allmänna läroverk d:r D. Ahlquist. Såsom redan är antydt, är fru Schotte i besittning af goda kroppsoch själskrafter. Synförmågan har dock nnder det senare året gått i det närmaste förlorad. Dagligen ser man fru Schotte i rörelse, än i trädgården, än på väg till släkt och vänner, än på vandring till kyrkan. * " Poesi oeh unga flickor ". En liten bit kulturhistoria med anledning a f de unga damernas poesi-album. Af G. v. U. f oesi och unga flickor äro två begrepp, som höra samman, två begrepp, som man tänker sig samtidigt; man gör så och har alltid gjort så. Hvad motsvarades våra poesialbum af i forna tiders jungfruburar? Vårt otäcka utländska ord poesialbum fanns alls icke, giidskelof. Men visböcker lågo väl förvarade underst i kistorna och fingo ej framtagas, annat än då de unga tärnornas fru moder gifvit dem en ledig stund någon helgdags eftermiddag. Våra äldsta visböcker äro från 1500-talet. De innehålla mest religiösa och moraliska sånger, för vår tid onjutbart tunga och — i förtroende sagdt — tråkiga, typiska för sitt århundrade — reformationstiden. Men de voro likväl något annat än det hvardagliga, och säkert lästes de med mycken vördnadsfull andakt. Och hur sågo böckerna ut?
Ännu mera inskränkande för möjligheten af bergning torde förhållandet böra anses för dem, som ej äga ens till eget bruk någon jord sig anslagen, utan för en ofta talrik familjs alla behof och alla tillfälligheter icke äga annan tillgång än besparingarna på sin lön och sin stat. Jag trodde sålunda, att om man ansåg annan inskränkning nödig i minimum af den jord, man fick äga, än den som förekom begagnandet af titeln af jordägare såsom en förevändning för olofligt näringsfång; så vore det också nödvändigt, att genom bestämmandet af Den 3 Februari f.m. >!) ett maximum af den jord, som man fick bruka, förekomma att icke hela samhällsclasser till sin betydligaste del skulle för alltid dömmas till det olyckliga förhållandet af statdrängar eller stattorpare, ur hvilket sällan någon gift förmår att utarbeta sig. Då man beklagligen i sednare tider, särdeles i vissa provinser, sett stattorpare-systeinet göra stora framsteg, så att exempel till och med icke saknas å stora godsägare, som på en gång, för alt bilda större egna bruk eller farmer, uppsagt, d. v. s. kastat på den stora tiggarhopen hela socknar af landtbonde!-, så hade jag trott, att detta i högre grad un missbruken af hemmansklyfningar påkallat lagstiftningens mellankomst.
Om olikheten i trosbekännelser må hvarje enskild men”niskas samvete döma; men denna olikhet bör icke bringa under”såtarnes rättigheter i fara. Vi äro alla eli och samma rikes un”dersåter, — barn af ett och samma fädernesland, — vi äro alla ”landsmän. Ar det då rätt, alt betrakta hvarandra med misstrogna ”blickar? Nej! Låtom oss heldre vandra på den bana, vår höge ”Monark utstakat, låtom oss följa Hans föredöme! Hans Kejserliga ”Majestät känner vid fördelningen af Sin nåd ingen skillnad i religion. ” Slutligen anser jag mig böra tillägga, att Utsk:s, såsom hufvudsakligt skäl för förkastande af de väckta motionerna, gjorda antagande, att någon allmän mening om behofvet af ifrågaställda frihet icke funnes för handen, saknar all befogenhet, enär allmänna opinionen högtidligen tillkännagifvit, att den äskar religionsfrihet, samt icke blott flera hundrade medborgare utflyttat och ännu snart sagdt dagligen utflytta från fäderneslandet, derföre att de blifvit nekade en sådan frihet, utan äfven fängelserna varit fyllda med personer, som blifvit dömda till vatten och bröd, derföre att de firat gudstjenst i sina hus; samt derförutan f. n. ett åtal är anhängigt hos Svea HofRält, deri landsförvisning blifvit yrkadt mot 8 qvinnor, endast derföre att de följt sitt samvetes öfvertygelse. 11* 164 Den 16 Juni. Det vöre visserligen mycket att i denna sak tillägga, men då jag kanhända redan alltför länge uptagit R. o. Ad:s dyrbara tid, vill jag endast anmärka, det jag vågar hoppas, att delta Höglofl. Stånd, som städse varit det första att värna Rikets Grundlagar samt aldrig gifvit Med-Slånden efter uti uplysning och sann fosterlandskänsla, icke skall fläcka sin ära dermed att bidraga lill bifallande af detta Betänk., hvilket af det öfriga Europa måste anses såsom en skugga pä en fri, ädel och uplyst nations sanna ära.
Är det Kronan, så beviljas genast sequester å den jord, för bytet af hvilken bristen uppstådt, äfvensom ersättning uttages för alla föregående årens förlorade räntor, utan att någon undflykt finnes för den 184 Den 4 November. enskilde gäldenären, hvilken dessutom måste vidkännas besväret att sjelf förskaffa sig utredning af fordringsbeloppet; men deremot betalar aldrig Kronan sin skuld till fullo till den enskilde, som ålägges icke allenast att styrka sin fordran, utan äfven uppgifva sådana Hemman och lägenheter, derigenom han kan blifva betald, hvarunder han blottställes för alla möjliga uppskof, utan att kunna påräkna någon ersättning för de föi'- luster tidsutdrägten medför. Så är äfven förhållandet med förevarande bytesbristfråga. Ufter mångfaldiga omgångar och uppskof, har ändteligen saken blifvit dragen under Ständernas pröfning, och Utskottet har tillstyrkt bifall till Sökandernes påståenden, men dermed förenat nya hinder och uppskof, som ingalunda äro behöflige, då Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att noggrann undersökning och 'värdering af de under Ädelfors lydande samt af Sökanderne uppgifne Hemman och Lägenheter måtte verkställasj samt införsel Sökanderne meddelas i så stor del af dessa Hemman och Lägenheter som Kongl. Maj:tj efter en fullständig utredning af förhållandet, i Nåder pröfvar emot deras godkände och nu innehafvande fordringar svara. Jag skulle tro, att pröfningen, huru stor del af de ifrågavarande Hemmanen motsvarar Sökandernes fordringar, helt enkelt tillhör KammarCollegium att uppgöra, enligt Jordeböcker och Den 4 No ve aiber. 185 Skattläggnings-instrument, utan någon vidare värdering; och att fordringarne redan äro godkände, kan icke sättas i fråga, enligt Utskottets eget Utlåtande, så att någon ytterligare undersökning icke eller i det afseendet är af nöden.
"Den Spanmäl som för Landets behof behöf mer uppköpas, böra Landshöfdingarne nu som förut bestrida, och derwid efterse och i sine Publicationer utsätta, att den bör wara riad eller torkad, dä den icke lager stada, om den ock blefwe i flere är inne. liggande i Magaflnerne, och Fonden härtill genom Regeringens försorg remitteras af de Medel dertill redan äro anflagne. Wid en god och ömnog störd i Riket eller wisia Län händer merändels, att Spanmalen faller under desi märde, dä är rätta tiden till uppköp deraf, hmarmed bäve Allmänheten och Riket äro hulpne, och pä delta sätt kan en wis Re« g» Den 5 Zebruarri, ns gering nägsrlunda hälla Spanmälon i desi rätta warde och undwika förluster; dork bör denna upphand, lade Spanmäl lefwereras wid närmaste Sjö-Srad inom Länet, der Magasin finnas, och hwarifrän transporten med minsta kostnad kan werkställas." "Skulle Riksens Ständer finna de nu existerande Krono Brännerier növwandige att bibehålla, tror jag att Staten drager den största winst deraf vin de bortarrenderas till enstildte Speculanter, och icke stä under någon alttuän Dircciions Styrelse." "Genom de af Utskotten projccterade Magasiners bibehållande pä alla de ställen, hwarifrän Sjö-Transporter kunna werkställas, äsweasom i de mäst sädesrika Provincer i Riker, undwikas mänga onödiga och kostsamma transporrer lill lättnad och minsta förlust, för Riket-^ Om detta mitt yttrande skulle winna Herrar Ordförandes och Högloft.