Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfrige inländska borgenärer erhålla ett ytterligare anstånd af en dag för hvarje fern myriameter, som de äro boende aflägse från domstolen, men försittande af denna lid medför endast förlust af andel i den afträdda egendomen, och i vissa fall ej ens den, om anmälan göres innan tillgängarne hunnit utdelas. I den mån bevakningshandlingar inkomma, granskas de af domare-ombudsmannen och gode männen, och antingen godkännas eller öfverlämnäs till domstolen. r 120 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 10. Franska lagen, som utan barmhertighet sätter köpmannen i konkurstillstånd, så snart han brister i betalning, bar dock en berömlig omsorg att åter förhjelpa honom ur detta tillstånd, och den tyckes anse konkursens egentliga ändamål vara, att åstadkomma ett billigt ackord emellan borgenärerne och gäldenären. Efter de förrättningar, som ofvanföre blifvit omnämda, hvilka i vanliga fall torde medhinnas på 2 å 3 månader, sammankallar domare-ombudsmannen borgenärer och gäldenären för afslutande af ackord (concordat). Gäldenären uppgifver då, hvad han kan betala och hvilka säkerheter han kan ställa, och lagen anser hans anbud antaget af alla fordringsegare, om det antages af deras personella majoritet, representerande tre fjerdedelar af alla oprioriterade fordringar. lnteckningshafvare och andre prioriterade fordringsegare få ej deltaga i denna votering, så vida de ej vilja afstå sin förmånsrätt. Blifver konkordatet antaget och af domstolen faststäldt, återinträder gäldenären i besittning och förvaltning af egendomen, men han får ej visa sig på börsen, förr än han styrker att det äfven blifvit fullgjordt, då han af Hofrätt kan réhahiliteras. Kan intet konkordat bringas till stånd, så inträder konkursen i ett stadium, benämndt union, då tillgångarne realiseras och utdelas ungefär såsom hos oss.
Och slutar jag deraf, att Norska Storthinget, i förening med Konungen, kan vidtaga hvilken förändring i Grundloven som helst. Men, invänder man, på sådant sätt skulle möjligen äfven 1 §, som stadgar att Norige skall vara förenadt med Sverige under en Konung, kunna utan Sveriges hörande uphäfvas. Härtill jakar jag utan ringaste tvekan. Utom det att Konungen icke gerna kan tänkas lemna sin sanktion till ett sådant förslag, så finnes ju detta stadgande äfven uti Riksakten, hvilken icke kan ändras utan efter bifall af begge folkens representanter och Konungens sanktion. Borttoges berörda stadgande i Grundlovens i §, rubbades derigenom föreningen icke i ringaste mån; Norska grundlagen komme endast i närmare öfverensstämmelse nied Sveriges Regeringsform, hvilken icke innehåller något om unionen. Vidare invänder man, att innan Riksakten tillkom, var Norska grundlagen det enda unionsdokumentet och hade således, efter det af mig anförda slutledningssätt, kunnat ensidigt ändras utan Svert - Den 17 Mara /. m. ges hörande. Ja, hvarför icke! Under denna mellantid fanns icke a Svensk sida någon annan återhållande kraft än Unionskonungen; inen den var för tillfället tillräcklig, enär det icke hade stor sannolikhet för sig, att samme Konung, sorn stiftat föreningen, jemväl skulle uplösa den. Dessutom bör man besinna att, hvad Svea R:s St:r beträffar, dessa icke före föreningens afslutande fått ett ord med i laget. De hördes först efteråt, och dä tillkom Riksakten, hvilken, efter mitt sätt att se, måste vara den enda unionshandling, lör hvars ändrande begge folkens representanter böra höras. Denna akt, säger man, är i hög grad ofullständig och innehåller icke alia nödiga unionsbestäinmelser. Medgifves! Men här sitta vi icke till doms öfver föreningens stiftare och hafva icke att bedöma huruvida de handlat väl eller illa, utan hafva vi, i fråga om Ståthållareskapet, endast att bedöma hvad det emellan de begge tolken uprättade unionsdokumentet derom säger.
Angi Prest-Ständer den i? - - Dorgare-Ständct d. 17 Bondc-Ständet den 17 wördsamt Memorial! ^edan under loppet af denna Riksdag, fraga uppstått inom Constitutions-Utffoktet, huru. wid ölwerjäggnirgar om till Utskottet af enskild Riksdagsman ingtine Förslag till ändrlnear i Grund, Lagen, bör förhällaS, när, efter begärd vottriog nied stutna Sedlar, Twä Stand befinncs hafwa stannat emot Twa, har en Ledamot as Urssrttel förestagit akt sädart «i">'i,ckel''g!'n i Gru-.d, Lagen borde stadgas. 38 s. Riksdags. Ordnine-en söreffrisn.er wäl, ett i d.ststa 'äl. b'gae meningarne till R. ac s Stander böra öfwcr»amnas; Men om denna föreskrift i tyska falt Den 17 Augusti. fall med tillämpning till Conststut ons-Urkotlet bokstafligen fö»de^, stu le a ena sidan den, Lagstiftaren Ucstoltet tilldelade, rättigheten, all aenom ett atstag förekomma ett Färstags anmälande till Riksens Stander i bekydl.g man instränkas och det dermed åsyftade ändunälet att icke Lag-förändringar efter individuers hugtkott alltför osta hos Riksens Ständer mätte kunna förestås, förfelas och ä den antra, Constilutions - Ulstottet derigenom icke uppfylla den, genom Grund - Lagarne detsamma alagda pligt att, enär der tillstyrker någon förändring i Grrmd-Lag.line, dertill uppgiiwa ett bestämdt Förslag. Oagtast Urstot'ets plu alitet anftdt hwad i z8 §.
Vagnar och åkdon: Rese-, Resandes, af dem sjelfve medförde, med en införsel-tull af 10 R:dr på hvarje 100 R:dr vä'rde, voterar ja; den, det ej vill voterar nej; vinner nej, Forts, af Bevillningi-Utskottets Memorial, N.o 4i (lia alternativet) antages Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets beslut. (2:a alternativet) antages Borgare-Ständets beslut. Beträffande andra slags vagnar, kommer sedermera en så tydande omröstning att anställas: 315:o. Den, som, lika med Bonde-Ståndet, gillar de af Utskottet för vagnar och åkdon i öfrigt föreslagne redactionsoch tullbestämmelser, nemligen: Vagnar och åkdon; andra, nya eller brukade, 33 R:dr lGsk. införsel-tull på hvarje 100 R:dr värde med den näst derefter förekommande Anmärkning: värdet å desse senare må dock ej beräknas lägre än 5oo R:dr för fyrhjulige och 200 R:dr för tvåhjulige per stycke, voterar ja; den, det ej vili, voterar nej; vinner nej, hifalles de trenne Öfrige Ståndens härutinnan sammanstämmande beslut, nemligen: Vagnar och åkdon: Andra: Tvähjuliga, samt Trillar, Droskor och Slädar, med 200 R:dr värde och 40 R:dr införsel-tull stycket, samt öfriga slag, med 500 R:dr värde och 100 R:dr tull per stycke vid införsel. Trenne Riks-Stånd hafva bifallit Utskottets i Utlåtandet ]N:o 30 afgifna förslag till införsel-tull å Vin på fastager; men som Ridderskapet och Adeln deremot antagit bestämmelsen i Betänkandet JN:o 21 eller 16 sk. införsel-afgift per kanna, kommer, derest sistberörda beslut icke frånträdes, votering att anställas, enligt följande proposition:
Detta ytterliga missförhållande låter offentligen bevisa sig, och antyder öppet nödvändigheten deraf, att de i förslaget vanlottade öfrige samhällsclasserne erhålla betydligen ökadt inflytande på valen. Med iakttagande af samma grundsats, behöfva dessa morna att jemkas i lika ändamål, om och när fråga skulle blifva om någon antaglig och möjligen tillämplig vallag. 4:de mom. innebär, i en kort mellanmening, följande anmärkningsvärda stadgande: ”grunderna för den uppskattning, som ”i mom. 1, 2 och 3 omtalas, bestämmas af riksförsamlingen al”lenaSåledes ett farligt försök att upphäfva Konungamaktens veto vid lagstiftningen i en vigtig grundlagsfråga. Det är nemi. klart, att dä förra riksdagens Const.Ulsk. saknat nödige underrättelser och uppgifter, för att uti sjelfva vallagsförslaget intaga, utveckla och bestämma grunderne för den uppskattning, hvarefter valcensus skolat beräknas, hvilket väl eljest bort ske, hade Konungens ovillkorliga rättighet att deltaga i framdeles skeende bestämmelser derom dock icke bort förbises. Hvarje sådan bestämmelse utgör ovedersägligen ett tillägg till eller en förklaring öfver vallagen, och kan fördenskull icke vinna grundlaglig kraft utan Konungens medverkan och bifall. Början af detta mom. tillerkänner vaktmästaren, hofrätlsrådet och presidenten i hofrätt, eller skarprättaren, häradshöfdingen och lagmannen, eller stadsvaktmästaren och borgmästaren, eller lägsta underofficeraren, capitainen och första majoren, eller klockaren, kyrkoherden och biskopen lika valrätt, med en röst hvardera. Att detta är både obilligt och i juridisk mening orättvist, samt dessutom i politisk synpunkt för samhället skadligt, torde ligga för öppen dag. De embetsoch tjenstemän, som måste betala af innehafvande löningsinkomster den högre och högsta bevillningsprocenten, borde väl åtminstone hafva erhållit rösträtt i förhållande derefter, synnerligen som afsigten, fastän ej rent uttalad, tyckes vara, att valcensus skall i allt annat rättas efter bevillningen. Särdeles tvetydigt är dessutom 4 mom. med hänsigt till kronobetjent.
Sjelfva Gunnars panna såg i dag en hårsmån ljusare ut, och när man efter hans hemkomst från kyrkan åt sin middagsmåltid, hvilken på denna dag, enligt en allmänt gängse sed bland bondfolket, blott bestod i rågbröd, doppadt i sågelgrytan, berättade han åtskilligt från kyrkan, hvaribland äfven att han bedt Bengt komma att äta julgröt i Viken; «ty» – tillade han – «båd’ gossar och töser der framme på herregåln hafva nu stat, sedan mamsell Sara, till allas sorg, flyttat till staden.» Eftermiddagen var icke lång, helst snön föll allt tätare och tätare och sålunda förmörkade luften. I skymningen satt Elin och berättade, i skönt österländskt bibelspråk, för Abraham, Lotta och lille Gustaf, om Jesus-barnets födelse på julaftonen, om herdarnes fröjd och englarnes lofsånger i höjden, och sina åhörares olika anmärkningar och frågor deröfver besvarade hon villigt och gerna, men affattade svaren allt efter hvar och ens förmåga att uppfatta och begripa. Hela Elins själ låg i hennes lifliga, ljusa, klara ord, och en djup suck hördes från det hörn der den gamla satt inkrupen, tyst efterräknande huru många glada, sorgliga och ensliga julaftnar hon framlefvat. Det stod i detta högtidliga och heliga ögonblick så tydligt för hennes ljusa modersblick, hur lycklig hennes Gunnar varit, om han haft en sådan hustru som Elin, och hur många sorger och vedermödor som då icke mött dem, något hvar; ty nog insåg mor Ingrid huru mycket Elin äfven led. När aftonen kom, och en herrlig spisbrasa redan smattrade i den nyhvitlimmade spisen, och sedan Lena antändt ett temligen tjockt julljus, som ställdes fram på bordet i en blankskurad messingsstake, då öppnades stugudörren och Gunnar, som gått ut ett stycke för att möta Bengt, återkom nu med denne, och båda anmodades temligen vänligt af Lena, att skaka utaf sig all snön, innan de kommo in i den julpyntade stugan.
Det är en gammal föreställning, att ett land, omgifvet af vatten, deraf hemtar styrka för sitt försvar. Detta är en sanning, synnerligast om vattnet genom sin vidsträckthet försvårar stora stridskrafters förande till aflägsna kuster, ehuru våra dagar visat, att ångan slår hastigt bro äfven öfver verldshafven. Men äro vattnen mindre haf eller hafsvikar, så är den nämnda föreställningen icke lika grundad, och ett land, så omgifvet, med en fiende som bjuder öfver talrika flottor, har nästan lika mycket att af ett anfall frukta, som om det hade landgräns. Visserligen har en hafsgräns den fördel, att fienden icke kan komma med hela sin styrka på en gång, utan blott efterhand, och att inoch utskeppning fordrar tid, som lemnar den anfallne rådrum. Men då bör också erinras, att med en landgräns äro underrättelser om en fiendes förehafvande lättare för den anfallne att anskaffa än om gränsen bildas 19 af haf; till lands finnas äfven vissa vägar, på hvilka fienden kan väntas, och består gränsen af skog och bergland, så äro dessa vägar få. — En hafsarm döljer deremot bättre den anfallandes företag och gör anfallspunkten oviss, ty på hafvet behöfva ångans hjul icke vissa utstakade väglinier att rulla på. — Ett företräde har dock hafsgränsen, hvaraf den hemtar sin egentliga styrka, det nemligen, att antalet fartyg, som äfven måttliga stridskrafters öfverförande med alla krigsoch lifsförnödenheter fordrar, vidgar en fiendes företag till mått, som de eljest icke skulle hafva och hvarigenom deras utförande också i viss mån begränsas. Om hafsgränsen till sitt skydd har en flotta, som kan mäta sig med fiendens, vore en fiendtlig landstigning försvårad, icke omöjliggjord. Anfallspunkten är alltid oviss och den bevakande flottans uppmärksamhet kan vilseledas. Hon kan också sjelf besegras. Och sedan landstigningen en gång blifvit verkställd, fordrades det alltid en styrka till lands, en krigshär, att öfvertaga landets försvar och kämpa hufvudstriderna, hvilka till slut ändå alltid ske på land, ty endast till lands kan land vinnas.
Denna fräga syntes säledes blott böra bekragtas under den twäfaldiga synepuncten af owilkorligt förbud eller owilkorlig tilläkelse. Dä HolCancelleren härtill pämime sig. att denna Zilponle more en lemning af Catholicismen. att den under Päfwedömets magtägande tid agde en bindande kraft för sainwetet, hwaremot den under en Lutherst styrelse blott kan anses som ett tillständ kill wigsel; och dä i synnerhet för Allmogen denna rät» tigheks bibehållande medför mycken kostnad, ansäg HofCancelleren sig böra underdänigst tillstyrka, att med nädigt antagande af hwud Högste Domstolens stora Pluralitet i detta amne i underdånighet tillstyrkt, Korg'. Maj:t skulle täckas i Räder bifalla Rikets Ständers underdäniga Proposition. 42 Dcn Z Februarii. U'i detta underdäniga tillstyrkande instämde Ju» stiliäCaneelkren Grefwe ^VaLktmcilier; JustitiäRäderne von öllrolvirok och Livin äberopade hwad de hwar för sig i Högsta Domstolen i underdänighet yttrat och SlarsRäderne Friherrarne ^lllerbetk, von Lisken och Lvlenblscl förenade sig till alla delar med hwad HosCanceilern Friherre sk Wetterstedt i underdånighet tillstyrkt. Hans Kongl.
Bif. af BorgareStåndet, IX s. 12 i, af PresteStåndet, IX. s 120. Afkortningslängdernas, om, öfver KronoUtskylderne ingifvande till Härads-Rätterne. Motion, rem. till Bevillnings-Utskottet, II s 1271. Bif. af Adeln, IX s 3o3, af PresteStåndet, IX s 3o8, af BorgareStåndet, IX s l32. Förnyadt Utlåtande, Y 1 s 3a, lagdt till Handlingarne af PresteStandet, IX s 4n, af BondeStåndet, IX s 4^6, af Adeln s 439. Aflöning för RiksStåndens och Utskottens Secreterare, Gancellister m. m. Deröfver skulle StatsUtskottets Utlåtande infordras, enl. PresteStåndets Beslut, IX s 54» BorgareStåndets, IX s 63. StatsUtskottets Förslag, IV 1 s 457 — 462, återrem. af BorgareStåndet, IX s i5o, af Adeln, IX s i55, bif. af PresteStåndet, IX s 227, af BondeStåndet, IX s 23l. Ytterligare Utlåtande, IV 1 s 740—743, bif. af PresteStåndet, IXsioid, afBorgareStåndet, IX s 1018. Underd. Skrifvelse, X 1 s 129—133. — om förbättrad, för indelade Arnmens Befäl etc. StatsUtskottets Betänkande, 5 IV 2 s 1437 — i439‘ Eif. af Borgareståndet, IX s 4>3, afPresteStåndet, IV s 4^3, af BondeStåndet, IX s 427* Underd. Skrifvelse, Xis 265. Aflöning, om, för Länsmän och Uppbördsskrifvare i Norra Orterne.
Men då härifrån dragés utgifterne och afkortriittgårne för året 134,6621 321 4- blir återstoden 1112891 27. 7- Hvadan Cassans tillgångar i Contanter och fordringar vid 1820 års »lut bestegö sig till 85813251 321 2- De föreskrifter, sorn ligga till grund för Krigrnanhus-Cassans förvaltning, innefattas hufvudsakligen uti Kongl. Reglementerne af den 23 Maji 1*05, och den 5 December 1815 -hvaraf St as - Ut s k o 11 e ts B e tän kand e ri. 177 det förra stadgas, huru Rån pä fastigheter skola utur Cassan meddelas, och det sednare åter i hvad ordning och tijl hvad belopp underhåll bör Krigmanhus - gratialister^ tilldelas, hvarförutan, genom Kongl. Brefvet den 34 April 1820» blifvit förordnat, att den Summa af 3,000 D:r S:rnt eller 500 R:dr Banco, som, enligt Råds-ProtocolJet, den 21 December 1763, fått, af Krigsmanhusmedlen användas till nödlidande Officerares understöd, skulle ökas till 700 R:dr samt att till Nådegåfvor till Kongl. Maj:ts egen höga disposi. tion skulle ytterligare afsättas 500 R:dr om året utöfver de 1000 R:dr årligen, sorn, enligt Kongl. Brefvet den 22 October 1816, blifvit till sådant ändamål anslagne.
• 1 ■ "'»t ! lili - -liirl J-.I J v jritiojbii ijjbmiiliiiJq»» : i ivr .10 i« f iJ vt-.nl ..i i (!■•■'! • 1 - #bctr_- *i'io;! ;« i • -iir '-19-! bi; ill" ) 1:3Cl • ili,o vbi aioiimJli bi c Cfi)nÄ-i-%.]a zbfinvjvd \a - . i.!:iiib -nvi.Jibo-aijJms Jc'u ;[ ii; ivi iiuhMÉJit-laiiitl f-ii-. - .1. .u: -:i .9iJ’rjib!7i'^i;ah‘'i;-ii-f:9q '*U9-.‘nrcA Xr v!):;k1 I £tvnv>A 1 . i ' !-« t , i -0 -‘lii tili;l’l USillMib i; ii• >!■•: < !i-i! J feiv i:-' M.i-iK c^htti iI-mi i .(.n!*in?-fv.'-r -r<»'*i k.
Men, så framt ej kapitaler härstädes finnas, hvilka för närvarande sakna användning i nyttiga och naturliga rörelsegrenar — hvilket åter, enligt hvad den starka kapital-efterfrågan och höga räntefoten tyckas utvisa, icke i någon väsendlligare mån är händelsen — så måste följden häraf, oberäknadt den mera eller mindre olycksbringande rubbning, som i mångfaldiga enskilda kreditförhållanden skulle genom en dylik omflyttning uppkomma, nödvändigtvis blifva antingen att inhemska näringar skulle, till oberäknelig skada för hela samhället, kommu alt sakna nödigt förlag, eller ock att dessa näringar tvingades i andra Kongl. Maj-As Nåd. Proposition M 53. it> Sänder söka en ersättning för de kapitaler, hvilka genom Statens konkurrens här hemma blifvit dem beröfvade. Och alt en skuldsättning, som sålunda af enskilda måste ingås i utlandet, skulle blifva mera betungande, än om näringarne lemnats i ostörd besittning af de inhemska kapitaler, hvilka af dem begagnas, och staten deremot sjelf utomlands upplånat de medel, sorn för ifrågavarande allmänt nyttiga ändamål erfordras, — derom lärer icke något tvifvel kunna uppstå. Men med iakttagande af ali den försigtighet, som sålunda i delta hänseende är af omständigheterna påkallad, hyser Kongl. Maj: t dock den öfvertygelse, att of dessa medel någon mindre del, hvilka här förslagsvis upptages lill 3,000,000, skulle, utan ringaste fara för näringarne eller penningeställningen, kunna erhållas inom landet, och att sålunda åtminstone en början kunde göras med införande af ett s. k. inhemskt fondsystem, angående hvars närmare anordning Kongl. Maj:t vill i det följande vidare utveckla sin mening. Efter afdrag af nyssnämnda summa från det belopp, 23,000,000, hvilket skulle till jernvägsarbetenas bedrifvande anvisas, vore således återstoden, eller 20.000.000, hvad som nu behöfde genom ett utländskt lån anskaffas.
Hvad Utskottet i 4;de punkten af Memorialet N:o 454 föreslagit, i afseende på bestridandet af de å detta Crediliv ifiågakommande utbetalningar, är af samtlige Riks-Stånden godkändt. Ani. till Exp, Utsi. d. 29 Maj 184.1, 11. i/a 7 e. m. Utlåtande i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 444. (U. A.) Vid föredragning af Ståts-Utskottets Utlåtande Nio 444- * anledning af Täckte motioner, angående ersättning åt visse Commendanter för sportler, förlorade, till följd af Kongl. Maj:ls Nådiga Förordning af den 3 Juli 1840, om prejning från Rikets fästningar af örlogsoch andra fartyg, har samma Utlåtande blifvit af Bonde-Ståndet bifallet, men af de öfrige trenne RiksSlånden återremitteradt, på grund af förekomne yttranden , aLt den, genom upphörandet af fartygs prejning, uppkommande minskning i vederbörande Commendanters inkomster, endast kunde komma att tillämpas för framtiden, men deremot icke borde inverka på nuvarande innehafvarnes rätt; ait rättigheten till uppbärandet af så kallade passpenningar, eller den hufvudsakiigaste af ifrågavarande inkomst, skall blifvit visse uppräknade Commendanter tillerkänd genom en Kongl.
415 na erhålla*, i annan 'våg än då innehafvaren af ett redan utgånget län, antingen vill detsamma i förtid fullt inbetala, eiler derå erlägga större betalning än Författningaril-e föreskrifva, så att endast detta öfverskott ar hvad som på annan låntagare får transporteras, är deraf en följd, att dylika transportlån medtaga Intet af den anslagne och påräknade lånefonden, och det är på sådan grund de aldrig varit underkastade den i afseende på Vanligä lån, bestämda inskränkning, till visst maximum för hvar person, deraf föremålet endast är, att 1/inefonden måtte, för desto flere vara tillgänglig, utan blott den inskränkning sorn bestämmes af pantens värde, i förhållande till de stadgade beläningsgrunderne. Utskottet anser dock nödigt, att ett maximum äfven för dylika lån nu blifver utstakadt, och det på den grund, att den sednaste '-tidens erfarenhet visat att fastigheter någon gång ej kunnat försäljas till den sam irra Banquen derå utlånt, utan Banquen 1 dylika fall äfven kan behöfva hålla sig till låntagares öfrige tillgångar och förmögenhet■; yid .hvilket förhållande försigtigheten bjuder, att ej allt för betydliga summor må finnas på en hand utlånte. Genom dessa Iåns bestämmande till högst 6000 R:dr, i likhet med förra fastighetslånen, tror Utskottet en lämplig medelväg vara iakttagen och tillika en tillgång öppnad för dem sorn innehafva större fastigheter, att utan andras förfång kunna komma i åtnjutande af deremot svarande lånebiträden utöfver den i allmänhet 414 Banco.TJt skottets Betänk anderi* bestämda summan af 2000 E:dr, hvarföre Ut* skottet oek vid denna dess tillstyrkan förblifver. 3).;!'fraga ffm Länens liqviderande, medelst inbetalning af 3 proc. i silfver ärligen. Hos Högloft. Ridderskapet och Adeln r
Herr Lagmannen ansåg sig icke for det närvarande berättigad att ingå uti en allmannare tillämpning af denna grundsats, äfvensom, i fall Utskottet behagade lemna uppmärksamhet åt hans tanka om förrättande af Bouppteckningar och Arfskiften, flere dit hörande omständigheter borde utredas. Herrar Den 13 April, 33 Herar Borgmästarne Holm, Barthelsson och. Gezelius, förklarade, det de förenade sig uti den del af Herr Lagmannen Noréi yttrande, sam instämde med hvad Herr Borgmästaren Kjellander yrkat. Ut Supra. Ex Protocollo AJ. Wahlstjemn. Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, den April 1815. S. D. -^-emitterades till Constitutions-Utsiottet. Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition af den rq April, ottinie nya constitutionella förhållanden, sorn till följe af Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit. Till Siats-Utskottet, Kongl» Majrts Nådiga Proposition af den 5 April, angående Magazins-Inrättningens förvaltning och närvarande belägenhet Ett af Herr Adlerheim, Pehr, den 4 April lippiäst Memorial, angående förhöjning i HofliållningsSummorna för Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, tillika med anföranden i anledning af samma Memorial, vltaf Friherre Cederström , Jacob, Herr von Schultzenheim, David, Herr Zibeth, Ebbe Ludvig, och Herr Cederskjöld ■, Pehr Gustaf. Till N:o 5, 6. 34 Den 13 April - Till Statssamt Banco-Utskotten. Kongl. Majus Nådiga Propo ition af den 5 April, angående det åt Vesteroch Notrbottens Läns Innevånare meddelade Lån. Till Bévillnings. Utskottet. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 5 April, om en närmare reglering af den under namn af Gernings-ören kända afgift. Till Banco Utskottet. Ett Dictamen af Herr von Schultzenheim, David, angående Publicitet af tillståndet med Banquens Sedelrörelse.