Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill endast, i anledning af hvad Herr Grefve Lilliencrantz yttrat, ytterligare förklara, att ehuru jag varit missnöjd med Utskottets beslut att icke låta mitt särskildta votum få åtfölja dess Betänkande, var det ej derföre, att detta beslut var olagligt, då uti mitt särskildta votum innefattades en anmärkning, endast gjord för att tillkännagifvamin särskildta mening Utskottet har således ägt rättighet tili sin vägran, då det 8o4 Den 17 Juli e. m. ansåg min särskilda tanka såsom innefattande en anmärkning, i stöd af 29 §. Riksdagsordningen, der de ordalag äro bestämda, som vid sådana tillfällen fa nyttjas. Men som efter min tanka det icke i någon måtto hade kunnat verka ändring i besluten, si har jag enskildt protesterat deremot såsom någonting icke liberalt. Herr L an dtMar skalken frågade ornRidderskapét och Adeln ålade honom att gära den af Friherre Staél von Hollstein begärda proposition. Ropades starka Nej; och af Friherre Staél von Hollstein yttrades: om Herr Grefven och LandtMarskalken så behagar och linner sig sjelf kunna göra den. Herr Munck af Rosenschöld, Eherhard: Jag har begärt ordet, blott för att söka bestämma frågan, sorn nu discuteras om, men som ej alla tyckas hafva fattat lika. Om jag ej förstått orätt, är Baron Staél von Hollsteins mening den, att Ståndet bör af ConstitutionsUtskottet äska meddelandet af de grunder, som föranledt Utskottet till att neka enskilda Ledamöter få sina särskildta utlåtanden att åtfölja Utskottets ifrågavarande Betänkande. Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel: Att stadgandet i 57 §. Riksdagsordningen o:n Ledamöters rättighet, att låta särskildta yttranden åtfölja Utskottens Betänkanden, tjenar lill efterrättelse äfvren för ConstitutionsUtskottet, är utom allt tvifvelsmål. Sådana särskildta yttranden har ock Hoglofl.
StatsVerkets tillstånd och behof uti hvad gom rörer RiksStatens Tredje HufvudTitel, be - jjm ro Julli m. 349 rörde Memorial älven kunde till StatsUtskottet remitteras 5 hvilket bifölls* Föredrögos ål nyo och gillades följande LagUtskottets den 26 och 5o sistlidne Junii af» gifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betankanden: N:o 112.’ I anledning af Kongl. Maj:ts Nå? diga Proposition, angående tiden för bevakande af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl, Maj:t i underdånighet fullföljas. I anledning af väckt motion, angående yrkad ändring i 5 §. af 4o Cap. Miss-4 gerningsBalken. _- N:o 115. I anledning af väckt motion, om förklaring af 4o Cap. 5 §. och 42 Cap. 1 MissgerningsBalken* Företogs till pröfning Lagutskottet» den 3o sistlidne Junii under N:o 114 afgifne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion, om mildring i straffet för Vaktkarl, som af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös. Herr Cederfchjåld, Pehr Gujtaf: Som jag 35° Den r o Julii f ni. knappt tror, att 3786 års Kungabref om fångspillning någonsin blifvit af Riksens Ständer godkändt, och således anser det sakna egenskap af Lag, får jag vördsammast hemställa om icke Betänkandet bör återremitteras på det att Riksens Ständer, i händelse sjelfva stadgandet skulla gillas, må komma i tillfälle att, genom en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t det samma ordentligen sanctionera. Herr von HausvolffCarl Guflaf Reinhold". Då jag uppträder såsom talare, gör jag mig förvissad om Högloflige Ridderskapets och Adelns öfverseende, i händelse min öfvertygelse ej skulle öfverensstämma med andras.
Kommande den BIL till R. St. Just. Ombudsm. Em b. Ber tl, i5 Jim. i834- 87 allmänna frågan om denna afgifls framtida uppbärande att, vid pröfningen af Rikets Ständers härom serskildt aflåtna skrifvelse, tagas i öfvervägande. 13^:0 Angående bevillningcn för Qvarnar, Valkoch Stampverk. (Se N:o 120.) Afgjordt i sammanhang med frågan om allmänna bevilluingen. 1^0:0 Med förslag till förändringar i Lurendrejeri-Förordningen. Anmäld d. 7 April s. å. Kongl. Maj:l befallde, alt förnyadt förslag till Författning i detta ämne skulle af General-Tull-Styrelsen utarbetas och så tidigt ingifvas, alt det kunde under årets lopp pröfvas och Författningen utfärdas, för att samtidigt med den nya Tulltaxan ifrån i83i års början blifva giillalide. Beslut om Författningens utfärdaude fattadt den 9 November i83o. 141 O Angående anslag till strömrensningar och lättade vattencommunicationeiv Anmäld d. 7 April s. å. Denna underdåniga skrifvelse skulle öfverlemnas till Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning, med befallning att, elter beräkning af det nu anvisade årliga »nslag samt de besparingar, hvilka möjligen kunde från förra åren vara att tillgå, skyndsamligen uppgöra förslag till de sti ömrensningsoch väganläggningsarbelen, hvilka, enligt de vid anslaget fästade vilkor, kunde eller borde under del löpande året befordras tili verkställighet samt tillika afgifva underdånigt utlåtande, huru de ifrågavarande medlens förvaltning skulle med möjligen minsta kostnad tillvägabringas. Den it Junii i83o fastställdes ny aflönings-stat för Stor-AmiralsEmbetets 3:dje Afdelning och Hydrotechniska Contoret, med en minskning i föregående utgifter af 1,520 R:dr, hvilken Stat borde tjena till efterrättelse från den 1 Julii s.- å.
Jag skulle äfven hafva önskat, att en mängd anmärkningar blifvit gjorda * för att gifva Coust.-Utsk. en behöflig anledning att från en större statsmanna-åsigt behandla ämnet och föranlåta Utsk. till en yttrad önskan att hos Regeringen få se ett bemödande till något baltie, som förnämligast måste bestå i tillvägabringandet af sådana former, hvari någonting nyttigt kan uträttas. Då emedlertid Constit.-Utsk. nu icke tagit saken från denna synpunkt, återstår endast att förkasta de framställda anmärkningarna; men då jag anser ett sådant förkastande eller ogillande oriktigt utan en föregående återremiss, förenar jag mig med dem, som begära återremiss af Utskts nu föredragna betänkanden. Frih. Roye: Det är mig alltid ett nöje, då jag får göra mina motståndare rättvisa, och jag är glad att kunna göra dem denna rättvisa, då jag nu går att till besvarande upptaga deras anföranden. Hr Dalman har stödt sig på den förutsättning, att banklagen innebar ett försök att på civillags väg få antaget, hvad som icke antogs i grundlagsVäg. Denna åsigt har äfven blifvit delad af en annan ledamot, för hvilken jag hyser den hjertligaste högaktning; men då jag särskildt ämnade besvara honom, nämner jag här blott, att de begge i denna punkt varit ense. Jag skulle också genast öfvergå till deras mening, om förhållandet verkligen vore sådant, de uppgifvit; men Hr Dalman har såsom bevis endast åberopat, och jag begär uppmärksamhet derför, ett flera dagar efteråt afgifvet yttrande till R. o. Ad:s protocoll. I delta yttrande hade väl Hr Skogman framställt en mening derom, att det kunde låta sig göra att antaga banklagen äfven sedan 72 §. fallit; men denna Opinion, framställd flera dagar efter det banklagsförslaget här var föremål för öfverläggning och således långt efter dess föredragning inför Konungen, kan den (jag frågar i förnuftets namn) användas för att fälla honom eller gifva å't saken en annan moralisk egenskap, än den hade idet ögonblick, förslaget tillkom? Jag tror icke, att Hr Dalman sjelf i ett redbart svar kan påstå detta.
Nu kom Horatius fram, och professorn satt en lång stund och letade i en tjock foliant, full med latinska noter, som på grund af det språk, hvarpå de voro tryckta, antogos omöjligt kunna tjäna tentanderna till något slags vägledning. Slutligen upphörde bläddrandet, och professorn lade fram boken på bordet. Berling tittade i den för att se, om han kände igen sig. – Med anledning af dagens betydelse, yttrade professorn, ta vi den gamla vanliga: Nunc est bibendum, nunc pede libero pulsanda etc. Den kunde Berling utantill. Han läste opp den, som om det hade varit katekesen, och öfversatte hela stycket utan att hämta andan. – Nja, sade professorn, hvad är det för versslag? – Det är versus alcaicus, sade Berling tvärsäkert. – Hvad består den af? Berling tog sig en lång funderare. – Nåå? sade professorn. – Det kommer jag inte ihåg, sade Berling. Professorn gick ett par slag på golfvet och bet sig i läppen för att ej skratta. – Ja, men tänk efter litet. Det vet nog herrn. Berling funderade igen. – Den består af en hexameter och en pentameter, sade han till sist. – Ja, men för all del, tänk nu litet. Är herrn säker på det? Består den af en hexameter och en pentameter? – Ja-a. – Ja, men för all del, tänk nu litet. Fins det någon hexameter i den här versen? Berling såg i boken och räknade på fingrarna. – Neej, sade han till sist. – Nåå. Försök en gång till då. Hvaraf består en versus alcaicus? Berling satt tyst. – Jag har så svårt för det här, sade han till sist. Professorn stälde sig i fönstret och såg ut. Den där var för oomkullrunkelig. – Vi ska väl se till, hur det är med »antikviteterna» då? sade han. Berling befans hafva ganska svårt för dem också, och efter ännu en stunds frågande förklarade professorn tentamen vara slut. – Hvad får jag för betyg? sade Berling. – Herrn kan väl inte begära mer än approbatur? sade professorn. Berling funderade en stund igen. – Neej, sade han.
Den, som bifaller Slats-utskottets, af Presteoch Roude-stånden gillade, förslag (intaget här ofvan), voterar Ja ; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer antagit Ridderskapet och Adelns samt Borgare-ståndets beslut (intaget bär ofvan). Stockholm den 4 Jul* 1848. Auk. tili lip.-Ulsk. d. 5 Juli, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af erhållna ätterremisser å Betänkandet N:o iy4, angående dels alla Bevillningsmedels inlevererande till Riksgalds-kontoret och dels allmänna B&villningeus ingående till Stats-kontoret. (R:gs Afd.) Första punkten af nämnde Betänkande, deruti Stats-utskottet a (styrk t det vid denna riksdag ånyo väckta förslag, angående extra statsinkomsternas eller tull-, post-, karta-sigillala-, saluaccisoch bränvinshtänningsmedlens ingående till Riksgälds-kontoret, har af Borgare-ståndet blifvit till Utskottet återremitterad, ”på den grund, att Borgare-ståndet, i enlighet med dess vid föregående riksdag fattade beslut, ansåge ifrågavarande bevillningsmedel böra Siats-Utskottets Utlåtande, No 236. 3 i stället löi till Stats-konloret, inpå till Riksgälds-kontoret.” Likaså och tued anledning af motionärernes jemte flera andra ledamöters af Bondeståndet derom framställda yrkanden, hvarvid de åberopat dels förut afgifoa anföranden, dels ock den af Borgare-ståndet beslutade ålerremiss, har jemväl Bondeståndet samma punkt återremitterat. Men som Ridderskapet och Adeln samt. Preste ståndet godkänt
Den 27 Maji. 331 till någon af de andra StatsMinistrarnes genomseende och yttrande; och när man eftersinnar, att desse Herrar StatsMinistrar således blott skulle utbyta omdömen öfver hvarandras befattning; eller att, om StatsRådets öfriga Ledamöter också hördes, dessa kanhända icke så alldeles stodo i oberoende af Statsy Ministrarnes förtroende och vänskap, så inser man lätt att denne ansvarighet vore snart sagt ingen. Redogörelsen skulle aldrig kunna upplysa någon ting i den hufvudsakliga frågan huru, detta dyrbara huru målen, huru Statens och Medborgares välfärd blifvit afgjorde; och det så mycket mindre, som i denna fråga voro alltid StatsMinistern och hans Collegium jäfvoga att sjelfve sig yttra. 1809 års Constitution har föresett faran af att StatsRådets Ledamöter skulle kunna, såsom Presidenter i Collegierna, eller såsom Ledamöter i Allmänna Beredningen, absorbera bela magten af Beredning och Collegier; och har derföre uttryckligen förbjudit, att ingen Ledamot af StatsRådet får tillika innehafva annat civilt embete; och nu föreslår likväl Utskottet alldeles motsatsen. Det var angeläget att föredragningen i Konungens StatsRåd, hvilken sker mundtligen, utan uppläsning af några handlingar, sattes till förenlighet med handlingarne, under någon controll; det var angeläget, att Föredragandens omdöme, till förenlighet med Lagarnes bud, också sattes under någon controll; och det var ändtligen också nödvändigt, att de Protocoller, som skulle, om jag så får yttra mig, innehålla controllens egen säkerhet, sattes i obe - 332 Den 27 Maji. roende af Föredragandens inflytande; och för alla dessa ändamål inrättades Allmänna Beredningen. Der måste nu de mål, som äro ämnade att föredragas, först granskas; der måste alla nödiga handlingar uppläsas; der måste ej allenast Föredraganden, utan äfven flere andre, af Föredraganden oberoende Embetsman lemna deras omdöme i hvarje mål; der måste ett pro4 tocoll formeras, som står i oberoende af Föredraganden, derigenom att det justeras inför Beredningen, underskrifves af dess äldsta Ledamot, och genomdrages med dess sigill.
Men hvad jag minst af allt kan fördraga är denna ringaktande ton då du talar om min vördnadsvärde, tillbedde fader och mitt lyckliga barndomshem.“ “Min kära Blända, hvilken patos, hvilken öfversvallande sentimentalitet! Du talar som om du vore en olycklig martyr, och jag den onaturligaste tyrann. Om jag voro en älskare af husliga scener och familjedramer, så skulle jag å min sida blifva häftig och deklamera, men nu föredrager jag att gå ut och taga mig en promenad, till dess stormen gått öfver, och då du framemot aftonen blir lugnare, skall du kanske hafva den godheten att låta mig veta på hvad sätt jag förolämpat dig. Angående det Lindvikska arfvet, så har jag redan fattat mitt beslut, som inga tårefloder kunna ändra, och i morgon bittida lemnar jag staden på det jag, ju förr desto heldre, måtte få affärerna klara.“ Då Halfdan återkom var han vänlig och öm mot sin hustru, synbarligen mån om att göra henne god igen och få henne att glömma hvad som passerat samt rädd att hon skulle taga honom på orden och ingå i förklaringar öfver hvad hon förut yttrat. Några sådana förklaringar behöfde han alldeles icke, ty det var honom vid närmare eftersinnande icke svårt att komma underfund med, hvad hon egentligen kunde hafva att förebrå honom. Men som han hvarken ville eller ansåg sig böra ändra detta, fann han bäst att så litet som möjligt tala i det ämnet. Hon skulle nog med tiden lära sig inse det rigtiga och förnuftsenliga i hans åsigter. Blända förhöll sig stolt och kall, och Halfdan tröttnade snart i sina bemödanden att göra henne glad och försjönk i dyster tystnad. Blända sydde och lyfte ej en enda gång under hela aftonen ögonen från arbetet. “Jag får nu ej råka dig på några dagar,“ sade Halfdan, då Blända steg upp och tände ett ljus för att gå upp till sig. “Jag reser så tidigt i morgon bittida att du förmodligen ej är uppe.“ “Lycklig resa!“ sade Blända kallt och räckte honom sin hand med till hälften bortvändt ansigte. Han steg upp, drog henne intill sig samt kysste hennes panna.
Balk., att om Dråpare eller annan Ogerningsman, som ställer sig till värn emot den, sorn honom gripa och långa vill, eller från rymmande fö 1 hindra, blifver dräpen, är sådant ogiidt; men man har ansett detta Lagbud icke innefatta någon tillåtelse, att vid Arrestants rymning, då denne dervid icke anfaller sin bevakning, bruka något så beskaffad! medel till densammas lös hindrande, hvarigenom arrestanten äfventyrar, att till lif eller lem skadas; och är i öfverensstämmelse med nämnde Lagrum, och utan någon vidsträcktare rättigh-t, d n för Fång-Geva digern af Eder Kgl, Majit i Nåder gillade Instruction jemnväl författad. De grofva våldsamheter och djerfva rymnings-företag, som sednare tiders erfarenhet visat hafva blifvit af fångar föröfvade, under bevakningens ögon , utan att den förmått sådant hindra, hafva likväl ovedersägligen ådagalagt, att de hittills för bevakningen tillåtne medel att förekomma slika tilltag, varit för ändamålet otillräcklige, och att starkare utvä - 126 Ang. inr. af ett allm. Arb. och Correctionsli. m. m. gar måste erfordras för ordningens vidmagthållande. Dertill gifves ej mer an ett medel, som alltid kan vara tillgängligt och hastigt användas, och det är skarpa %kott. Men om ändamålet skall vinnas, måste detta medel icke blott få användas i det af Lagstiftaren hittills förutsedda fall, då fängm sjelf begår våld emot bevakningen, i hvilket fall det lemnade vapnets bruk endast är ett af högsta nöd.n påkalladt sjelf-forsvar, utan ock begagnas vid andra tillfallen, då fängen, elter erhållen tillsägelse, icke afstår ifrån försöket att o ofligen bereda sig friheten. En sådan lagbudets utsträckning synes så mycket mera behöflig, som en rätt tillämpning deraf i. annat fall skulle blifvit i högsta måtto svår, ty huru olta kan man bestämma gränsen, då ett endast tillämnadt våld öfvergår till verklig utöfning, hvilka särskilde händelser oftast blott af ögonblicket åtskiljas ?
Föredrogos SlatsUtskis i gårdagens plenum på bordet lagde meni. N:o 327, med förslag lill stadgande i Riksg.conl:s reglemente, i fråga om riksgäldssedlarnes inlösning. Frih. Cederström, Jacob: Detta förslag till reglemente är ålföljdt af en reservation af Frih. Tersmeden, som jag anhåller måtte blifva uppläst och som jag understödjer. Det är nemi. alldeles icke rikligt, att de till riksgäldssedlarnes invexling auvisade penningar, skulle nu reserveras i Banken, utan det är mycket ändamålsenligare, alt de komma alt förräntas lill allmänna behof under Riksg.cont:s tillsyn, lill dess all R. St. 672 Den 22 Maj. vid nästa riksdag kunna om desamma disponera. Jag anhåller derföre om propos. a Frih. Tersmedens reservation. Sedan härefter Frih. Tersmedens vid förevarande meni. fogade reservation blifvit uppläst, yltrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då denna summa står i Banken på Riksg.contis räkning, så skulle jag för min del anse, att den äfven hör af Riksg.cont. kunna disponeras, sedan prescriplionstiden för sedlarnes inlösen är förbi, hvarföre jag tillstyrker bifall till Frih. Tersmedens reservation och den § i reglementet, som der är föreslagen. Skulle det hända att tre Stånd fatta samma beslut, så blir § antagen; skulle åter blott Iva göra det, så förfaller frågan, och den gamla § förblifvcr gällande, och B. o. Ad. kan således icke genom sitt beslut stanna i marvatten, men möjligen föranleda till ett efter min tanka godt och riktigt resultat, att nemi. kommande Ständer fä besluta om dessa medels användande huru som helst. Frih. Cederström: Om Utsk:s förslag bi fa lies, så kun na dessa medel, efter in veklingens slut, icke af Riksg.cont. vidare disponeras, utan blifva tvertom, på grund af ett förfogande af Stalsoch Banco-Utsk:n, qvar i Banken och ligga skrinlagda der lill nästa riksdag.
Virande förslag, ehuru till sine grundsatser rigtigt, likväl icke vore antagligt för det närvarande} Samt medan Landet Saknade ett stadgadt myntväsende och ert allmän näringsfrihet , än öck att det samma borde inskränkas genom bestämda införselsförbud å sådane varor, Söm tilljerforderlig godhet oell mättgd intim Landet tillverkas och till reCiprocité mot fremmande magter. Ater hafva andra ledamöter , särdeles inom Vällofl. Borgareätåridet, i hela dess vidd förkastat det af BeviliningstTtsköttet aniägna system } uhder yttrahde i ärt ätt detsamma skulle förorsaka en mera allmänt Utbredd luxe och yppighet, fråti hvilken källa ett både pllysiskt och moraliskt förderf härflyter ; än vålla CourstenS stegring , och det reela myntets dtagahde ur Landet, hvarpå allmän och enskild yaflmagt följa skulle ; än åter med kränkning af egande rättens helgd , bereda de inhemska Fabrikernas totala undergång och flere tusende medborgares ofärd, då medlen till eli loflig bärgning skulle lätt kunna undanryckas den" Svenske Näringsidkaren af utländningen , sorn 5 genom påfötandet äf sitt kram skulle förvandla Sverige från ett sjelfständigt Piké till en Prö - 3S2 BeviUnings-lItskotiets Betänk anåeii.l V.ince , bfefoénde af andra magterS hattdeisnyckef och egennytta , till styrka för hvilken satts Pot» tugals och Spaniens olyckor slutligen blifvit si.t sora varnande exempel framdragné. Åf en annan mening hafva varit, hos Hög* löfl.
Summa R:dr | 2,587 ! 5 Stats Utskottets Memorial, M 346. 7 F. cl. General-Assistans-Kontorets Expektans-Slat. Under lön beräknad spanmål. Lön. Tunnor. R:dr. | sk. rst. Uppbörds-Kamereraren A. Nicodemi Revisoren J. F. Gråberg Vaktmästaren A. Dannström » P. U. Wessling » J. E. Norström Kammardrängen E. Lindström Anm. Skulle någon af desse personer vinna befordran till lön vid Riksgälds-Kontoret eller annat Verk, minskas den för honom här uppförda expektanslön med ett deremot svarande belopp, samt indrages helt och hållet, derest den annorstädes erhållna lönen uppgår till lika belopp med expektanslönen eller densamma öfverstiger. 66 44 22 22 22 16 775 515 261 261 261 189 12 24 56 56 56 Summa 192 2,265 — Förestående Fem Stater, nernl : Ordinarie aflöningsstaten för Riksgälds-Kontoret, upptagande en summa af R:dr Interims-aflöningsstaten för dito Expektansstaten vid d:o Pensionsstaten vid d:o F. d. General-Assistans-Kontorets Expektansstat 18,560 500 200 2,587 2,265 5 uppgjorda och fastställda vid lagtima Riksdagen i Stockholm den 1851. 8 Stnts-UlsknUcts Memorial, JY° 547, JK 347. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Aug, 1851, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af dterremiss å en punkt i Memorialet JK 323. (R:gs-Afd.)
Jag erinrar mig lifligt, huruledes för 15 år sedan pension, motsvarande lönens fulla belopp, begärdes för dåvarande föreståndaren för samma arbetsinrättning, en Major vid namn Gjerts, med uppgift, att Gjerts skulle vara alldeles otjenstbar. Denna pension beviljades, och efter afskedstagande! var Hr Gjerts, oaktadt sin otjenstbarhet, i tillfälle att emottaga tvenne tjenster å Rikets stat, nemligen anställning både såsom tullinspektor och postmästare i, om jag minnes rätt, Waxholm. Det är möjligt, att en lika lysande carriere äfven kan beredas Majoren Tellander, ty så svag torde han väl icke vara, att han vid sin ej långt framskridna ålder ej kan blifva både tullinspektor och postmästare, om tillfälle skulle dertill erbjuda sig. För min del anser jag emellertid, att man ej bör gå allt för frikostigt till väga; och får derföre anhålla, att pensionen må bestämmas till 2000 rdr, motsvarande lönens lulla belopp. Frih. Klinckowström: De handlingar, hvilka vitsorda Majoren Tellanders förtjenster, och af hvilka Gr. Mörner sannolikt ej tagit del, hafva varit för Utsk:t framlagde och finnes till och med redogörelse öfver huru han förökat inkomsterna för Staten af fångarbetet tryckt uti fångvårdsstyrelsens berättelse. Deraf inhemtas, att Majoren Tellander, förutom det han bland tångarne infört en synnerligen god ordning och disciplin, derjemte uppdrifvit deras arbetsskicklighet till den grad, att då Statens inkomst af detta arbete vid den tid, då Majoren Tellander tillträdde sin befattning, årligen uppgick till några hundra rdr, belöper den sig för närvarande till omkring 60,000 rdr årligen. Betraktar man således den vinst, som genom Majoren Tellanders skicklighet tillskyndats Staten, oafsedt den moraliska förbättring bland tångarne, som måste blifva en följd af deras trägnare hållande till arbete, anser jag, att Staten bör åt en så utmärkt man lemna någon uppmuntran, så mycket mer som räntan af den vinst, han tillskyndat Staten, uppgår till vida mer, än den förökade pension, man för honom begär.