Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Revisorer uppgifvit de åtgärder, som*de, för berörde RiksHufvudIBoks fullbordande, funnit sig tillhöra att vidtaga. Och, sorn Omsluts-Ärbetet af HandfRäkenskaperne för. flere Rån, hvarpå Rikshufvudbokslutet sig måste grunda, icke ens för det första året eller r,8io till Kongl. Stats-Contoixet inkommit: Och hinder derigenom blifvit lagdt för ernående af ett ändamål, hvilket Riksens Höglofl. Ständer ansett vara destorner vigtigt, som, förutan en RiksHufvudbok, någon fullständig kännedom om Statens tillgångar icke Iean vinnas; så hade Herrar Revisorer funnit sig böra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att hos Kohgl. Majit i underdånighet anhålla, om vidtagande af så kraftfulla anstalter, sorn ofelbart befordra snar verkställighet af detta angelägna 'arbete. — Beträffande åter den i sammanhang hang härmed stående frågan om förändring af Räkenskaps-methoden i allmänhet, så att Randsoch Militiae Böckerne komma att afslutas den 31 December, lika med den öfrige delen af Krono Räkenskaperne; så hade Herrar Reviso, jerne, efter inheintande af hvad i detta afseende blifvit tillgjordt, ansett skälige anledningar förekomma till den hemställan att Riksens Högloll. Ständer måtte likaledes hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det "äfven härutinnan må vidtagas den åtgärd, som skyndsammare befordrar slut på denna fråga, hvilken synes äga Siats-Utskottets Betänk anden'. 17°9 ett väsendteligt inflytande pä den enklare och’ Säkrare redovisning för Statens medel, sorn genom ett Riks Hufvud-bokslut äsyftaJ och derförutan icke kan vinnas.
om åtskilligt gammalt som därigenom kan komma För denna gång vill jag ej veta mera, men ber till användning, men under tiden derangeras att få återkomma när hon — hustru min — ska ' hemmet och blir ofta otrefligt, isynnerhet för de ha något nytt igen. På samma gång lofvar jag manliga individerna och barnen. att stå till återtjänst med råd och erfarenheter, Vid alla mina inköp har jag till sträng grundnär jag litet bättre hunnit sätta mig in i denna sak. sats att alltid betala kontant, äfvensom jag är För snart svar vore jag tacksam. angelägen att erhålla så reella och goda varor, Uppretad äkta man. som med mina tillgångar är förenligt, och hellre än att ta något på kredit eller af sämre beskaffenhet väntar jag och hjälper mig så godt jag kan. I följd af min kontanta betalning behandVI. las jag som en kund, värd att bibehållas, och Det är visserligen ytterst vanskligt att orda i genom att vända mig till förstklassiga handelsen fråga, så helt och hållet individuell som den bodar vinner jag tillfälle till rikare urval. Föreföreliggande, i all synnerhet som meningarna trädesvis väljer jag mörka, varaktiga färger till därutinnan nödvändigt måste skifta i det oändvintern, ljusare, ofta grått till sommaren; men liga, men hvar och en uppställer väl för sig själf genom olika halsgarnityr och hufvudbonader vissa regler eller gränser, som blott undantagssamt öfverflyttande af äkta spetsar och finare vis öfverskridas. Dessa gränser heta samvetsguipiirer söker jag åstadkomma någon omväxgrannhet, ordning och skönhetssinne, och om man ling, och bryta enformigheten i färg genom anfrån barnoch ungdomen hos dottern genom bringande af någon rosett eller band af lifligare både lära och föredöme inpräglade dessa dygder, färg, eller att genom något passande smycke äfven med afseende å kläderna, så skulle många gifva dräkten en mera festlig prägel. hem te sig annorlunda än de nu göra och maVid köp af klädningstyg tar jag alltid så myckar och fäder sluppe då se sina under arbete ket, att jag kan få öfver till ett par nya ärmar.
Detta oaktadt skulle jag alltid med oro och afsaknad nödgas afstå ifrån det hopp, hvars till intet görande Betänkandets första hufvudpunkt åsyftar. Dernäst förekomma under Nuis 2 och 3 tvenne andra punkter af nära förvandtskap med hvarandra, dea ena rörande ett visst anJlag af Bankens behållna vinjl jör att inköpa Guld och Sifver, den andra angående tillåtelfe för hvar och en, att emot myntbara Metaller i Banken tillväxla fig Sedlar. Den senare af dessa båda punkter torde anses förtjena ett närmare eftersinnande; den förra synes mig af egenskap att göra gagn eller skada, allt efter vilkoren för verkställigheten. Det blifver således för mig oundvikeligt att, ehuru för tidigt, vidröra de ännu oupplästa utlåtanderna Litt. A. och B. Då man beslutar att icke genast realisera, förutsätter jag, att man upprigtigt önskar inträda uti ett väntningsoch beredelsetillstånd, ätnnadt att så vidt ske kan, påskynda det resultat sorn man ännu anser vara återhållit af en temporär omöjlighet, och endast af den. De två punkterna, helst den förra, kunna i sig sjelfva anses såsom hörande till ett sådant väntningsoch beredelsetillstånd. Men hvarföre då bestämdt utsätta ett värde af 128 skBanco för SilfverRiksdalern? Om detta anses vara ett medelvärde, är det visserligen något högt emot ögonblickets förhållanden helst då man 3°4 Den 14 Julii. besinnar alt Coursen nu är i fallande, icke genom konstlade åtgärder, utan ganska naturligen, genom den starka skeppningen. Skillnaden emellan värdet af Hamburger Banco Växeln och det förmodade Silfvervärdet, föranleder icke heller fullkomligen till det föreslagna Maximipriset. Första effekten kunde blifva både Coursens och Silfvervärdets uppjagande på en gång ända till detta åsätta Maximipris; deraf må hända mångas öfvertygelse, att tendensen af hela anstalten är mindre ett Statin qvo, än en verkelig myntförsämring; deral åter oro och fruktan hos dem, som genom tidshändelserna redan så mycket förlorat; deraf änteligen disponibla Capitalers utvandring utur landet.
Så väl Häradsskrifvaren som Kronofogden åligger, vid påföljd, som för andre fel i tjensten, alt, när antingen vid värdering af hemman och lägenheter, eller annars, Kronans rätt varder förnärmad, sådant i protokollet anmärka; skolande Taxerings-kommitléen vara förbunden, att de gjorda anmärkningarne granska och utlåtande deröfver i protokollet meddela. § 60. Taxerings-kommitté må icke sammanträda utom Taxerings—distriktet. S 61 Taxerings-kommitté må hålla sine sammanträden inom slutna dörrar, dock så, att skattskyldig lemnäs företräde, då han vill något särskildt andraga. Taxeringsledamot afträde då han sjelf skall taxeras. Till Taxerings-kommittéen beböfver ej husbonde afgifva förteckning å de personer, för hvilkas bevillning han ansvarar, hvaremot honom ovilkorligl åligger att anmäla och, på sätt om mantalsoch skattskrifning stadgadt är, uppgifva sitt embete och tjenst, den lön och inkomst han deraf njuter, den rörelse och näring han idkar, jemte de skepp och farkoster af fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt de fastigheter och lägenheter, han under egandeeller nyttjande-rätt innehafver, äfvensom å desse sistnämnde det värde, hvartill han anser dem böra uppskattas. § 63. Den, som, på en ort idkat näring eller rörelse, men under löpande året flyttat den till annor ort, vare pligtig att från Taxerings-kommittéen i föistnämnde ort, förete bevis, huru han der det förlidna året varit taxerad. § 64. l:o. Den, som, efter hvad förut stadgadt är, bör skriftlig uppgift till Taxerings-kommitléen aflemna, men förfallolöst uteblifver och ej sjelf eller genom ombud denna skyldighet fullgör, bote Två Riksdaler banko lill socknens fattige; skolande Taxerings-kommittéen, ulan hinder af uteblifvande eller försummad uppgift, efter egande kännedom, den skattskyldiges bevillning föreslå. 2:o.
"Nej, icke, om hon gör Gottlieb lycklig." "Du talar, Nanny, liksom du icke älskade mig!" utbrast Gottlieb häftigt, totalt glömmande alla föresatser. "Gör jag det då?" frågade Nanny rodnande. "Jag tror icke sjelf att jag kan vara så tokig!" "Men jag tror det jag eller förmår du neka att ditt hjerta är mitt?" "Jag hvarken nekar eller erkänner!" svarade Nanny med en blick, som hejdade ynglingen. "Hvad som rör mitt hjerta, sköter jag sjelf om; men så mycket är säkert, att icke blir det jag som genom någon enfaldig svaghet narrar herr Gottlieb att glömma vår kloka öfverenskommelse." "Ack, Nanny, hvad du är förståndig och ädelsinnad... Behåll din hemlighet jag hade orätt i att vilja locka den ifrån dig. Men så mycken förtjenst har du i mina ögon, att om jag en dag får följa min böjelse, så kommer jag tillbaka!" "De orden vill jag glömma, ty jag anser dem för de sämsta som herr Gottlieb sagt." "Min själ, har du icke åter rätt! Men jag sade hvad jag tänkte, och jag kan icke hjelpa att jag just kom att tänka på att du alldeles förträffligt skulle passa till min hustru." Vid det sista uttrycket spratt Nanny högt till, och hennes ögon svarade med en förebråelse bittrare än ord. "Jag tror bestämdt att jag är tokig: jag vill förbättra mitt fel, och i stället... Det är så godt att jag genast går, ty eljest..." "Nå, eljest?" "... tar jag dig, vid gud, i famn och svär på att jag så sant jag är hederlig karl älskar dig så som om du redan vore min hustru... Och nu ... det må bära eller brista ... men jag står icke längre emot..." Och Gottlieb gjorde bokstafligen hvad han sagt. "Ack, ack", utbrast Nanny, på en gång gråtande och leende, "detta är ju alldeles vettlöst!" "Nej, tvertom är det gudomligt!" "Men i morgon kommer ångern." "Icke för mig, Nanny!
Emot af Utskottet beslutade väsendtliga förändringar i detta mom. vid § 59. vid § 60. Bestämmelsen i denna § att svenskt sjöfolk skall erhålla s. k. bemförskaffning jemväl till utlandet — kanske ofta de afiägsnaste transatlantiska orter — synes mig helt och hållet sakna skäl för sig, och skulle, om den antoges, ofelbart leda till många svårigheter och förvecklingar. Jag tillåter mig framställa ett exempel. En svensk sjöman förhyres i Australien eller Kalifornien för resa lill Slockholm. Vid fartygets ankomst hit begär han afmönstring och återförskaffande till den ort, der han förhyrdes, hvilket icke kunde honom förvägras. Nu torde förefinnas en lägenhet till Godahoppsudden eller Valparaiso, hvarå rederiet förskaffar honom tjenst, Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami 3 Afd. 2 Häft. 5 34 Särskilda Utskottets Betänkande JYt 2. men derefter återstår ändå för rederiet skyldighet att bekosta hans resa från detta fartygets destinationsort och till förhyringsorten. Men om nu sjömannen invänder att Godahoppsudden icke är någon till Australien, (eller Valparaiso till Kalifornien) närbelägen ort, huru skall då förfaras? I alla händelser synes det mig dock alldeles olämpligt, att i svensk sjölag införa ett stadgande sådant som det ifrågavarande. Fastheldre bör man, efter min tanke, öfverlemna åt kontrahenterne sjelfve att i slikt fall öfverenskomma; hvadan sålunda svensk sjöman, som låter förhyra sig å utrikes ort, och efter resans slut icke vill stadna i Sverige, eller hit försändas, må vid förhyringen med befälhafvaren träffa särskildt aftal i delta hänseende. Jag hemställer alltså att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med 1836 och 1847 drens lagförslag, § 60 mätte erhålla föl jande lydelse: lista mom.
Krigsartiklarna, motsvarades af fjorton par spö, hvilka åter uppgingo emot fyratiotvå daler, bort bestämmas till tjugu dagar, som, enligt Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 svarade emot sjuttioåtta daler, funne Kongl. Krigs Ilofrätten, alt Krigsrätten, vid afgörande af målet angående Soldaten Sandal, oriktigt förfarit ej mindre i afseende på bestämmandet af arten af det straff, som borde Sandal för hans förbrytelser i en bot ådömas, än ook vid beräkningen af antalet dagar, under hvilka Sandal skulle utstå det honom af Krigsrätten ådömda fängelse vid vatten och bröd, hvarigenom inträffat, att Sandal hållits i sådant fängelse fem dagar längre, än vederbort; — och pröfvade Kongl. lvrigs-Hofrätten rättvist döma Krigsrättens Ordförande och Ledamöter att för berörda vid Domare-embetets utöfning begångna fel, hvilket måste anses hafva af oförstånd tillkommit, böta, Ordföranden och Auditören hvardera Sex R;dr 32 sk. Banko, samt de öfriga Ledamöterna hvar för sig Tre R:dr 16 sk. samma mynt; hvarjemte bemälde Ordförande och Ledamöter förpligtades att gemensamt eller hvilkendera bäst gälda kunde, ersätta Kongl. Majit och Kronan för Sandals hållande i häkte lem dagar med tillhopa 21 sk. 1y rist. Banko; men vid det förhållande, att Sandal afstått från ytterligare godtgörelse för det honom genom ifrågavarande obehöriga förlängning af fängelsestraffet tillskyndade lidande, erfordrades derom icke något vtttrande.
99 helgd, alt olycklige äktenskap snart upplösas,' än att de, genom utvägar, som strida motan-' damålet, uppehållas. 6:0 Af Herr Prosten Elfström', art erfarenheten bevittnat, huruledes, då de tre första i Författningarne stadgade varningsgraderne för äkta Makar saknat åsyftad verkan, samt bitterheten och våldsamheten, genom lagföring och ådömde böters uttagande, serdeles hos den lägre och minst bemedlade folkclassen, uppnått en vådligare höjd, följden nästan alltid, och med högst sällsynta undantag, varit den, att de oenige Makarne egenmägligt tills vidare skiljt sig ifrån hvarandra, och att sålunda, med öfverträdelse a£ Lag, ett förhållande uppstått, hvars förekommande det skulle hafva varit om ej en fullkomlig omöjlighet , dock föga annat än en verklig grymhet att söka förekomma, och hvilket derföre äfven kunde af Lagen billigas, utan att allmänna tänkesättet skulle derigenom missledas till ett lättsinnigt begrepp om äktenskapets genom både gudomlig och mensklig lagstiftning förvarade helgd elleg om viikoren för detsammas upplösning. 7:0 Af Herr Noréus, i hvars anförande flere af Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöter instämt: att han, med gillande af Herr Lané degréus vid Betänkandet fogade serskilda 3o LaglJiskotteis Utlåtande N:o i4a. mening, funné det ändamålsenligt, att på Domstolen* pröfning finge bero, huruvida o* enige Makar må ega att, under rättegången bo åtskilde, hvilken pröfningsrätt skulle, om den uppdroges åt Domstolen, blifva lika gagnelig, som den blelve litet verkande, i falt den öfverleinnades till Domcapitlen. 8:0 Af Riksdagsfullmägtigen Ariders Danielsson från Elfsborgs Län , biträdd af flere bland Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter : att han godkände de arne första af de motiver, på hvilka Utskottets Utlåtande stödjer sig, nemligen att Domcapitlen icke äro behörige att meddela tillåtelse till skillnad i säng Och säte , medan rättegången varar, samt att
Innan något beslut, i anledning häraf, af regeringen fattades, gjorde Ständerne, vid 1818 års riksdag, underdånig framställning om grunderne för verkställigheten af berörda åtgärd; hvarefter, sedan utlåtanden häröfver från embetsverken infordrats, Kongl. Maj:t, den 13 Februari 1823, till Ständerna aflat nådig proposition i ämnet, deri, med hufvudsakligt bibehållande af de i Ständernas skrifvelse uppställda grunder, närmare bestämmelser för den åsyftade regleringen föreslogos, hvilken proposition med några få förändringar och tillägg af Ständerne antogs. De sålunda af Regering och Ständer antagna grunder för regleringen af kronans skogar kungjordes genom Kammar-kollegii cirkulärbref den 14 April 1824, enligt hvilken författning nytljanderätten till största delen af desse skogar öfverläts åt enskilde; och de liberalare åsigter, som till denna förändring i lagstiftningen gifvit anledning, föranledde sedermera till lossande af de öfriga band, som inskränkt nyttjande-rätten till skogen. Genom Kongl. Förordningen den 28 Oktober 1830 lemnades hvar och en tillåtelse, alt, mot en ringa lösen, blifva egare till den å hans egor befintliga eller framdeles växande ekskog, äfvensom till master och spiror. De för sågverken gällande inskränkningar upphäfdes till största delen genom Kongl. Förordningen den 23 Februari 1842, och kolhandeln samt smidesrätten frigåfvos slutligen genom Kongl. Forordningarne den 27 April 1846.
Sådant må vara mitt feb Debet: Carlstad Philipstad Christinseharnn Lottegare inbetalt. Influtit. Innestående på Uppoch AfskrifningsRäkning. Diverse Inkomster och Räntor, General-Cassan påför Casseuren. å Discont Räkning. å Cassa-CreditRäkning. Credifsedla r. BänteObligationer. 176,803 16 — 350,443 381,796 - 18,291 32 — 11,326 24 6 405,700 _ . 250 78,470 89,570 330 2,274 27 11 -r 72,340 - — TT rr~ — -s — t Bih, till R. St. Fröt. i83/f etli i835. 6 Sami, i Afd. Häftet 3* i Hör till Bäntooch Lag-Utskoltcnt Uilat andt Jf.o Tableau den 28 October 18 3.4 • Credit: Insatte medel mot 4 procents Ränta. Utlånt. Discont Räkning. Cassa-Crcdit Räkning. Bank-Afdelning. Diverse Utgifter. Philipstad. Christins hamn. Inventarier. Behållning;. O,“kosinaUtj R;ks_ 0t; GeneraI. der och r> , t,. Banken. Cassan. nanton. Uti Lilla Cassan. Summa. Upplysningar. Riks-Banks Scdclfondcn. Utelöpande Crcditsedlar.
Att de Kommunal-inrättningar, vi redan ega, icke medfört de verkningar, motionären ofvan antydt, ansågs vara en följd af den nu varande kommunens allt för ringa omfång och af de inskränkta rättigheter den egde, hvarigenom ofta syftemål och krafter kommo att stå i ett ojemnt förhållande lill hvarandra, till stort men för utförandet af större gagneliga företag. Motionären har vidare anfört att då sålunda Kommunal-inslitutioner, på ett ändamålsenligt sätt ordnade, måste hafva såsom oafvisligt mål Kommunens ekonomiska fördelar och vid sådant förhållande Läns-styrelsernas och Kommunal-inrättningarnas sträfvanden och syftemål äro desamma, borde så mycket mindre splittring dem emellan befaras, utan hade man snarare anledning hoppas en endrägtig samverkan för det allmänna bästa. Med hänseende dertill, att hos nationen ännu saknades denna allmänna kommunala anda, som dock, enligt motionärens åsigt, skulle småningom vinnas genom erfarenheten om dylika institutioners nytta, har motionären frångått det af honom uti nämnda syftning vid sednaste Riksdag framställda förslag och nu framställt ett nytt, deruti han öfverlemnat åt kommunerna sjelfva att blott i den mån, de det önska, tillegna sig fördelarne af mera utvidgade institutioner; och jemte det motionären tillkännagifvit, att hans förslag, så vidt det rörde sockenstämman, icke afsåg upphäfvande af nu gällande sockenstämmo-förordning, utan alt de punkter, som anginge sockenstämman, borde säborn tillägg uti nämnde förordning ingå, har motionären föreslagit följande: Reglemente för Sociienstiimma, BSiäruds-Wamnet och Vjästs-Wämnd. 1 Art. Sockenstämman. 1 §• 1 mom. Väckes inom Sockenstämma firsiag angående någon Häradet eller Länet gemensamt rörande angelägenhet af ekonomisk natur, skall, om Sockenstämman detta förslag gillar, Protokolls-utdrag härom, i vanlig ordning justeradt samt af Sockenstämmans Ordförande och tvänne dess Ledamöter underskrifvet, ofördröjligen till Landshöfdinge-Embetet insändas. 2 morn.
Enligt hvad i denna plan förklaras, hade erfarenheten visat, att äfven under de få år, som förflutit sedan 1842 års kommitterade nfgåfvo sitt ofvanomförmälde underdåniga reorganisations-förslag, så vigtiga förändringar inträdt lill förbättring i sjöväsendet, att nya åsigler om dess »rdnande måste göra sig gällande. Den vigtigaste af dessa förbättringar vore deta 8 Siats-Utskottets Utlåtande, JV:e 162. \ ökade säkerheten för ång-krigsfartygcn, sorn vunnits medelst propellers begagnande, och ensamt denna förbättring gjorde, att det af sistnämnde kommitté uppgjorde förslag icke lämpligen kunde antagas i de delar, som rörde materielen. Den af Kongl. Maj:t vid sednaste riksdagen framlagda plan grundade sig fördenskull hufvudsakli gast på ångkraftens användande, dels såsom egentligt framdrifningsmedel, dels såsom auxiliär-medel å de mera effektiva krigsfartygen. Jemlikt sistberörde fastställde plan skulle flottan bestå af: 8 ångskepp, 8 ångfregatter, 8 ångkorvetter, 8 åugbogserings-fartvg, 8 seglande fregatter, 8 d:o korvetter eller briggar, 8 d:o skonertar och mindre exercis-fartyg, 8 mörsare-fartyg, 16 chefs-fartyg, 72 kanonslupar -och 120 kanonjollar, eller tillsammans 272 bevarade fartyg, deraf 32 ångfartyg samt de öfrige dels seglande, dels roende. I saknad af behörige kostnadsförslag och detaljerad framställning af sättet för denna plans utförande, kunde Rikets Ständer i dess vidare bedömande sig icke inlåta, än att Ständerne funno densamma till väsentlig del bero på förutsättningar, hvilka icke hunnit genom en längre eller fullständigare erfarenhet pröfvas, hvadan Rikets Ständer, utan att ingå i frågan om statsmedels anvisande till ångskepp eller ångfregatter, inskränte sig till beviljande af de ouudgängligaste anslag för sådane utgifter till sjöförsvaret, som vöre mindre beroende af skiljaktiga meningar rörande sjelfva försvarsplanen.
Då och då stannade han framför ett butiksfönster. På ett ställe fängslades hans uppmärksamhet av en liten rolig attrapp; han bestämde sig genast för att köpa den till julklapp åt Greta och gick in i butiken. Mitt framför dörren var en smal, hög spegel; han skälvde till, då han mötte sin bild i glaset. Han var grå i ansiktet, och hans kläder voro fullstänkta med smuts, och dessutom var han orakad. Framme vid disken trängdes folket, och expediterna ägnade honom ingen uppmärksamhet. Han vände genast om och gick sin väg. Det hade nästan slutat att snöa, molndimmorna hade lättat, och skyar med slitna kanter drevo långsamt bort över husens gavlar och tak. Tomas hade stannat i hörnet av Fredsgatan och såg utåt den tomma fonden, där Mälaren gick öppen i mörkningen som ett brett, blåsvart band. Och längst borta, inslumrad i vinterskymningens grådis, skymtade en länga av en tyst och ödslig strand med fläckar av snö i bergskrevorna. Men gatornas larm rasslade ännu lika febrilt omkring honom, och mistluren stönade åter lika hungrigt som förut, och klockan slog tre. Hon slog tre... Och han skulle ju träffa Hall under Tornbergs klocka... Han vände uppåt Fredsgatan och rusade fram utan att se sig för. Plötsligt törnade han ihop med någon; det var en mycket lång gammal herre i päls, för vilken alla andra gingo åt sidan med blottade huvuden och djupa bugningar. Det var kungen; hans hatt for på sned vid sammanstötningen och var nära att falla av. General Kurck och överhovjägmästaren stirrade förbluffade efter Tomas, som mumlade ett förvirrat "förlåt" och försvann bland mängden. Mörkret tätnade mer och mer, och en liten man i luden mössa gick omkring med krokig rygg och snabba steg och tände gaslyktorna. Tomas hade kommit in på en bakgata med få människor och sömnigt upplysta butiker. Han hade icke träffat Hall på Gustav Adolfs torg, och han förstod att det var ute med honom. Hur var det möjligt, att han hade kunnat låta det gå så, som det hade gått? Det var omöjligt att fatta, och nu var det för sent att grubbla över det. Benen ville knappast bära honom längre. Han kände sig utnött, sliten, kasserad.
Aflöning ö ^ *-! <; < » po 2. CR 3 Qj ►ij „ § cg e; IUb» P-> Summa 3 i cn a - S » Si 1? 3 n> ' ~ P g - vardera af Lif entets DragonIl ussnrcorpscr it Smålands 3 arregemente. £ 3 -i *— oj gr* o P ° 5 -i Cj >-a u> p; i Summa. i hvarje grad. löner i grad (nummerlönerne oberäknade). Staben! i i — 2 3 Öfverste, Regementschef » Corpschef . 9,000 8,660 18,000 25,800 i i b Ofverstelöjtnant, Förste Major 5,800 29,000 i i 1 2 7 Major, Corpschef Andre Major Major uti Regementet . nummerlön. För musikens underhållande vid de begge Skånska regementena å 5000 Rdr hvardera 10,000 » » » » Lifregementets Husarcorps och Smålands Husarregemente ä 2,500 Rdr hvardera 5,000 Transport 15,000 j — 602,b75[— Landförsvarskomit. Bet. III. 9 66 Antal löntagare. *?; a i* » ■ cc: <3 3 Aflöning. Transp. 15,000, För musikens underhållande vid Lifregementets Dragoncorps 4 nummerlöner och 1,500 » » » » Jemtlands Häsl jägarecorps . 1,000 utgörande tillsammans i kontanta anslag i hvarje grad. Summa Rdr — Tillkommer: Värdet af ofvan upptagna nummerlöner, nemi.: 30 för Fanjunkare. Förste Sergeanter. Andre » Tredje » Regementstrumpetare. Förste Trumpetare. Andre » 245 nummerlöner å 130 Rdr (vakansafgift för karl) Rdr 31,850: » för Lifregementets Dragon corps’ musikkassa å 250 Regementsläkare å 2,500 Rdr