Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej se på bara, der står en gammal qvarn! ANDERS. Ja, det ä' Skarphö qvarn! Den syns hända te' Lindalen! som vänta så länge, hinte! BOMAN (ser på Hanna). Det HANNA (stiger upp). Det hä' hinte halla flickor, kommer sig fäll derhåf hatt det hinte fins några tockna sjömän, tänker jag! BOMAN (ifrigt, i det han ett ögonblick lemnar rodret ur sigte). Fins det hinte? Jo jo men, fins det så, ska' jag säga 'Anna, men si flickorna ... ANDERS (skriker). BOMAN. (Man hör i detsamma ett hårdt skrapande, och den vandrande fonden stannar, med en hög udde framför, på hvilken står en qvarn. Anders faller framstupa i fören och Hulting som står qvar på relingen, dyker på hufvudet i sjön och försvinner. Äfven på de andra personerna bör man se att skutan fått en dugtig knuff. Några af möblerna ramla omkull.) ALLA. BOMAN. KALLE. Kors för 'åken. Fall! fall! Hvad ä' det? VICTOR. HANNA. Nu står jag der vackert! Midt hi 'ålet! Det var Hannas fel! Var det mitt? 'åken tog gar disten vägen? KALLE. ANDERS (som rest sig opp). Hvar HULTING kräket! BOMAN. Skynda ANDERS. HANNA. VICTOR. Han stöp i sjön! (för ifrån). Hjelp! Hjelp! dig ner hi hökan och fiska hopp Stå vi på grund? Nej vast! fiskarn kommer hut med båt! prata med Boman! BOMAN. HANNA. Hatt Jo, det rejelt händå! jag hockså skulle ställa mej hå Hå kors, jag kommer fäll håf igen! 52 (Dessa föregående repliker sägas fort och i hvarandra. Alla springa rådvilla fram och åter, stark rörelse på alla håll. Anna stiger upp och går till Hanna akterut.) BOMAN (till karlarne). Fort pojkar! fram med bärlingar och spakar!
De hade sett främlingarne komma hit från jordklotets alla hörn och kanter, beundra deras arbeten och köpa dem, oftast till mycket höga pris. Deraf föddes hos dem den föreställningen, att de kunde begära huru mycket de behagade, samt att utländingarne under alla omständigheter skulle komma och lägga sitt guld för ' deras fötter, och till. följd häraf spände de bågen så högt att den var nära att brista. Då det blef patro-neme en ren omöjlighet att gå längre, nedlade de arbetet, och så började denna stora strike, hvarom hela verlden en tid talade. För att ej låta yrket helt och hållet dö bort anstäldes tyska arbetare, hvilka hade mindre stora fordringar och arbetade lika bra; men häraf uppglödgades hatet emot grannarne på andra sidan Rhein allt mer och man sade, att de kommo hit för att stjäla brödet ifrån landets egnasöner. Det är för öfrigt en allmän åsigt, som representeras genom storartade föreningar och egna tidningsorgan samt egna chauvinistiska och uppstyltade poeter. Men återvändom till våra vänner journalisterne. Huru ofta ha de ej varierat det ljufliga temat: det är dock sjelfva hin, hvad vi äro intelligenta! Hela verlden ser upp till oss och dertill har den allt skäl ... Men beundran för det ♦ hela domineras alltid af det egna jaget eller den lilla clique, för hvilken man söker st$lla sig sjelf som representant. Hvem har icke hört talas om “ le tout Paris “, denna märkvärdiga falang, som .proklamerar sig sjelf såsom crème de la crème och som aldrig försummar att skyllra med sin öfverlägsenhet? Inom gruppen finnas många spirituella karlar, det är obestridligt, verkliga talanger, som öfverallt och alltid skulle eröfra sin rangplats i samhället; men alla be-ståndsdelarne äro icke så beskaffade. För att få vara en atom i denna konglomeration är snillet icke oundgängligt; man kan vackert gå in, om man är mycket rik. Der finnas ock qvinnor, hvilka lysa främst såsom modestiftare och hvilkas extravaganta toaletter gifva kronikörerne ämnen till långa, med de delikataste detaljer späckade artiklar.
Ständer vid deras sista riksmöte verkställas på det sätt, att, der serskilde valmän eller valnämnder erfordras, desse tillsättas till en fjerdedel af hvartdera riksståndet, och att revisorer till stadgadt antal, samt för hvarje revisionsår åtta suppleanter, i och för granskningen af statsverkets, riksbankens och riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, omedelbart genom riksstånden väljas, till en fjerdedel af hvartdera; börande, i afseende på valbarheten i ena och andra fallet, iakttagas hvad i nämnde riksdagsordning stadgadt är. De förordnanden, som till följd af dessa val varda af Rikets Ständer utfärdade, skola gälla med samma kraft och verkan, som den nya riksdagsordningen tillerkänner Riksförsamlingens förordnanden i lika fall. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. j 12—15 § 16 period. 1 » i> 2 § 17 mom. 1 „ 2 § 18 S ™ ■ ■ § 20 § 21 . • „ sista § 22 § 25 § 24 perioc ; 25, 26 11 11 motsvaras af. 11 11 • förfaller motsvaras af. tillhör Reg:s-Form. (enl. Förslaget § 49). „ Reg.-Formen (enligt Förslaget §§ 50—55, 57). motsvaras till en del af förfaller i öfrigt, förfaller, förfalla, förfaller. motsvaras af tillhör Ordn.-St. motsvaras af . , tillhör i vissa delar Ordn.-St. motsvaras af tillhöra i öfrigt Ordn.-St. motsvaras af § 27 § 28 Bih. lill R. St. Skrifvelse, N: 83. 1 och 2 mom. 3 § 31 § 32 § 33 § 34 motsvaras af sista perioden förfaller. motsvaras af utgår. motsvaras af tillhöra i öfrigt R.-F:n (enl. försl. 60, 61, 85). motsvaras af sista per. tillhör Ordn.-St. motsvaras af §35 förfaller. § 36 mom. 1. . motsvaras af »> » 2. förfaller. o » 3.
Friherre Anckarswärd har sagt, att Utskottet äger rätt att bedöma Revisorernes åtgärder; men 1827 års Revisorer hafva icke gjort några anmärkningar, åtminstone al - Den i September e. m. deles icke de, som äro upptagne i Utskottets Utlåtande. Revisorerne hafva endast sagt, att de funnit åtskilliga naturhinder, såsom bidragande orsaker till den stora kostnaden, och att de för öfrigt önskade en inskränkning i byggnadsplats. Här åter äro anmärkningar gjorde emot Förvaltningen. — Till svar på Herr Crusenstolpes yttrande får jag meddela, att KammarRätten ingalunda kan blifva comprometterad i denna fråga, ty granskningen af ifrågavarande räkenskaper har icke tillhört KammarRättens DomsRätt, och de anmärkningar, hvilka under granskningen förekommit, hafva varit ibland dem, som efter KammarRättens instruetion skolatöfverlemnas till Kongl. Majrts omedelbara afgörande. Jag får föröfrigt å nyo fästa uppmärksamheten derpå, att gällande författningar bestämdt stadga, att intet åtal får äga rum å en räkning, af lika tillfällig egenskap sorn denna, då den i tre år varit lill granskning inlemnad på vederbörligt ställe; och jag hemställer, om det skulle vara Ständerna värdigt att ingå till Konungen med begäran om en ny undersökning af ett redan granskadt förhållande, tvärt emot bestämd Lag. Friherre Anckar swärd: Jag är icke öfvertygad om riktigheten utaf Herr af Bi II.- berghs tillämpning af den Lag han åberopat. Om Rikets Ständers Revisorer förbise något förhållande, som bör anmärkas, tror Den i September e. m. io5 jag det vara StatsUtskottets pligt att rätta misstaget, och upptaga de förbisedda anmärkningarne. Jag tror icke heller, att den åberopade författningen om viss praescriptionstid för anmärkningar är tillämplig på sådane förhållanden, som de ifrågavarande. Jag vill icke bestrida, att den gäller för den föregående revisionen angående ziffran, som verkställes i KammarRätten, men jag tror icke, att den kan tillämpas på Rikets Ständers granskning af förvaltningen, som måste behandlas efter helt olika grunder.
Men då jag fann, att dermed intet kunde uträttas, enär ingen af Presteoch Borgare-St:s ledamöter reserverade sig, vid hvilket förhållande jag icke egde den ringaste utsigt, att min mening skulle inom dessa Stånd vinna afseende, och då jag så nyligen haft prof uppå den lätthet, hvarmed BondeSt:s ledamöter kunnat turneras åt olika håll, samt följaktligen, enl. all sannolikhet, 3:ne Stånd skulle besluta skrifvelsens aflåtande, tjenade mitt förslag till ingenting. Om R. o. Ad. ville fatta ett annat beslut, så kunde det ske min reservation förutan. Men jag hade ett annat ändamål med denna reservation och att upställa den annorlunda, än såsom ett blott afstyrkande af motionen. Om nemi. 3:ne Stånd gillade Utsk:s tillstyrkande, men R. o. Ad. fattade sitt beslut i enlighet med den af mig ofvan uttryckta mening, så komnie i alla fall en skrifvelse af förstnämnde betänkliga art alt afgå och detta är hvad jag anser vara ganska olämpligt. Derföre hade jag önskat, att man väl raedgäfve aflåtandet af en underd. skrifvelse derom, att en lifförsäkrings-anstalt måtte inrättas och ställas under Statens garanti, men att man, då en sådan anstalt alltid konnne att medföra stora vådor för det allmänna, tillika föreskrefve, alt Slaten egde öfver dess förvaltning utöfva kontroll; i hvilket fall och derest Staten finge en sådan öfverupsigt, den föreslagna inrättningen, enl. min åsigt, vore mindre vådlig. Jag har derföre ansett mig böra så till vida bestämma min reservation, att den borde innefatta en hemställan till R. o. Ad., huruvida icke Ståndet behagade antaga Utsk:s förslag med den förändring, att efter orden: ”under Statens granti” tillädes orden ”och kontroll,” på det att, ifall R. o. Ad. gillade della mitt förslag, de öfriga Stånden måtte inbjudas att i R. o. Ad:s beslut, såsom för Staten mera betryggande, sig förena. Detta är skälet hvarföre jag icke lät i Betänk, intaga min primitiva reservation. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
— De kontanta inkomsterna ... 2,640: — 2,640: — 2,640: — Summa R:mt 6,759: — 10,591: 63. 12,742: 89; hemställande Kongl. Kammar-kollegium till Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, huruvida, vid sådant förhållande, Landshöfdinge-lönen borde minskas eller vid det högre beloppet bibehållas. — 17 — I sammanhang härmed hade Kongl. Majit till nådig pröfning förehaft en af Grefve Lervenhaupt, uppå anförda skäl, gjord underdåning ansökning, att lian, som den 16 Januari 1844 blifvit till Landshöfding i Hallands län utnämnd, men, i följd af företrädarens rätt till fardag å det till Landshöfdinge-indelningen hörande bostället Biskopstorp, jemte ön Tylen, icke förr än med midfasta!] år 1846 fått åtnjuta inkomsterna af berörde lägenheter, måtte för mistningen af dessa inkomster under mellantiden erhålla en motsvarande ersättning, beräknad efter det värde af tillsammans 762 R:dr 75 öre, hvartill omförmälde lägenheter vid Landshöfdinge-löneregleringen blifvit uppskattade, eller för jemna två år med ett belopp af 1,525 R:dr. — Uti häröfver af Kongl. Kammarkollegium och Kongl.
N:o 37 säger sig skola observera, ali Invalidhusfondens hemmansräntor skola ä S):de hufvudliteln blifva uppförde, så har Utsk. likväl sådant underlåtit, enär pä nämnde hufvudtitel dessa räntor icke finnas upptagne. Det var visserligen fråga derom, då denna punkt förra gången var föremål för 11. o. Ad:s öfverläggning, alt det icke vöre rätt, alt pensionsanslag ä annan hufvudtitel uppfördes än å den, som hörde till del departement, under hvars föredragning detsamma lydde, men jag får dervid äran göra den anmärkn., alt, om denna princip antoges, så skulle 9:de hufvudtiteln komma alt upplösas, såvida den nemi. innefattar pensioner på indragningsstat. Wadstena Krigsmanshuscassas räntor slå å 9:de hufvudtiteln uppförde, men höra likväl under Chefens för Landtförsvars-dep:lets föredragning. Amiralitctskrigsmanshuscassans inkomster af de förre centonal-medlen stå äfven på den 9:de hufvudliteln, ehuru föredragningen af dessa ärenden hör under Sjöförsvarsdep:tet. Skulle R. o. Ad. således icke vilja bifalla dea föreslagna öfverflyttningen af Invalidhusfondens hemmansräntor till 9:de hufvudtiteln, så borde äfven, för systemets skull, andra anslag från denna hufvudtitel öfverfivttas. Jag får dessutom äran upplysa, att hvad som af Invalidhusfondcn finnes å riksslaten uppfördt, icke är annat än räntor af de indelningar, som äro indragne vid f. d. Adelsfanereg:tet, samt att sjelfva fonden förvaltas af en särskild direclion, hvaraf är klart, att så snart desse sistnämnde medel inflyta, förvandlas de till Invalidhusfondens medel, och ingalunda höra till riksstaten. I anledn. af denna framställning, behagade II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, erinra, alt StatsUtsk:s utlåt. N:o 42, ang:de regie - Den 7 November.
Ingen af gästerna kunde tilltala drottningen, men hvar och en kunde fritt underhålla sig med sin bordsgranne o c h o m samtalet intresserade drottningen, blandade hon sig stundom deruti. Så fort drottningen slutat äta af en rätt, måste alla andra genast upphöra att spisa deraf. Sjelf förde hon på denna tid ett temligen enformigt lif. H o n steg upp klockan åtta om morgonen, frukosterade ensam o c h egnade hela förmiddagen åt regeringsbestyr. H o n läste alla depescher o c h ville se allt m e d egna ögon. K l o c k a n två gjorde hon en promenad till häst, och då hon återkom sysselsatte hon sig m e d musik o c h målning, tills middagstiden d. v. s. temligen sent på eftermiddagen, enligt engelska bruket. H o n öfvervakade ganska noga sitt hushåll och förbigick ej ens de minsta detaljer. Naturligtvis skulle det vara många, som ville dela en så präktig kungatron med en så förtjusande prinsessa. Friarne voro legio o c h sökte bistånd än hos det ena, än hos det andra partiet. Men ännu hade ingen eröfrat den unga drottningens hjerta — så trodde man åtminstone. M e n de väl underrättade visste, att ett äktenskap mellan V i c t o r i a och prins A l b e r t af K o b u r g sedan länge af bådas respektive familjer varit påtänkt. K o n u n g L e o p o l d af Belgien var den, som mest verkade för denna förbindelse, och på hans uppmaning hade hertigen af K o b u r g med sina båda söner redan 1S3G gjort ett besök i L o n d o n. Hvarken prins Albert eller prinsessan V i c t o r i a visste då nå- gonting om det påtänkta giftermålet, och prinsen förblef fortfarande i okunnighet. Pi insessan deremot underrättades, sedan de främmande rest, af konung L e o p o l d om förslaget och gaf genast sitt samtycke. B å d a voro då sjutton år gamla. T v å år senare fick prins Albert först veta, huru sakerna stodo, o c h tillika att giftermålet skulle uppskjutas ännu några år, på det prinsen skulle hinna fullkomligt utbilda sig för sin stundande höga värdighet.
Denna svårighet röjer sig isynnerhet, då man vill försöka sammansmälta de tvänne yngre Reglementena, sorn genom tillagda liera stadganden och föreskrifter, i betydlig män utvidga vederbörande boställshafvares underhållsskyldighet, med det äldre Reglementet, hvars stadganden bära prägeln af en helt annan tidsanda, lika sparsam i föreskrifter, som billig i anspråk. Att icke eller sådant varit afsigten synes tydligen af 1820 års Reglemente, der det i 11 § heter: ”Hvad sålunda blifvit i nåder stadgadt, kommer icke att lämpas till Landshöfdingeresidenshusens byggande och underhållande, ulan bör det derom utfärdade serskilde Reglemente den 22 Februari 1750, så hädanefter, sorn hittills, tjena till underdånig efterrättelse. Hvad lagstiftaren här på goda grunder åtskiljt, synes mig Utskotten icke eller hafva bordt utan tillräckliga skäl förena. De omnämnda tvänne författningarne af yngre härkomst, äro ingalunda, hvad man möjligen föreställer sig, förklaringar eller tillagg till den äldre författningen, i hvilken händelse den nu föreslagna arnalgameringsprocessen utan serdeles betänklighet torde kunna försiggå. De afse tvärtom och behandla olika föremål, och äro, såsom sig bör, efter de skiljaktiga förhållanden, som häraf föranledas, uppgjorda och lämpade, hvadan de icke eller hvar för sig och ännu mindre sammantagne kunna anses rätt tjenlige att sättas i stället för allmänna Lagens stadgande i 26 kap. 2 § ByggningaBalken. Derjemte synes mig en icke oväsentlig brist vidlåda det föreslagna trefaldiga reglementet. Intetdera af dessa reglementen upptager nemligen några bestämmelser, rörande de lill boställen, sådane som Kyrkoherdarnes på landet, hörande flere uthus och byggnader samt deras underhållande. Härtill är skälet dock lätt att finna, ithy att dylika hus och byggnader, till det antal, som vid ett pastorsboställe vanligen behöfvas, eller laglikmätig! byggas, hvarken af Kronan bestås vederbörande boställshafvare, eller ens är dem å - 28 Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk.
Om hatten är försedd med en eller flera luckor eller någon annan öppning, än ångröret, skall den vid mätningen påsättas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor böjd, som mäsk deri kan inrymmas. Hatten med ångrör skall äfven till bela sitt kubik-innehåll uppmätas och, om den innehåller mer än tre fjerdedelar af pannans rymd, fyra sjundedelar af öfverskottct läggas till pannerymden. Den fals, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger en och en half tum. Likaså uppmätes mäskvärmare, der sådan finnes, till hela sin rymd, med afdrag af derigenom gående rör. l)å pannan, som är försedd med aftappningsrör, uppmätes, skall tappen eller vridhanen insättas och intet afdrag för rörets innehåll ega rum. § 17. Med undantag af tackjernspannor, skall på alla pannor och dertill hörande batt eller stängselskifva, lösa hattrör, lösa pannebröst, reklifikations-apparater och mäskvärmare, ehvad dessa sistnämnda äro af metall eller träd, justeraren å hvarje af dessa delar med stämplar utmärka initial-hokstäfverna af sitt namn, årtalet, då uppmätningen skett, nummerordningen för uret u den redskap, som stämplingen undergår, samt derjemte å pannan redskapens uträknade pannerymd. Stämpeln pä panna anbringas a halsen eller dess öfversta del5 på de öfriga ofvan uppräknade delarne a de ställen, der den blir väl synlig, utan att skada redskapen. § 18. Justerare, som, för att mäla och stämpla bränvinsbrännings-redskap, kallas från sitt hemvist af enskild man, åtnjute derför af denne sistnämnde resekostnadsersältuing och arfvode, såsom för andra embetsförrättningar. Kallas han åter tili BevillnLagsamt Allm.
St:s rätt afgöra i hvad skick förslaget hör hvila, eller huruvida det bör alldeles förfalla.” 3 mom. "Blifva å riksdag, då öfver hvilande grundlagsförslag beslutes, alla RiksStm om ändringen ense, öfverlemue de” etc., på sätt Utsk. föreslagit. 4 morn. skulle angå behandlingen af Konungens propöstr och lyda så här: ”Vill Konungen hos R. St. föreslå någon ändring i grundlagarna, höre lian Statsrådet och öfverlemne sedan sin propos. jemte Statsrådets tankar deröfver lill R. St., som genast, utan att om denna propos. förut öfverlägga, uppdrage Constit.Utsk. att sitt utlåt, derom till R. St. afgifva. Yarder Konungens propos. icke af R. St., enligt hvad ofvan skils, såsom ett fullständigt beredt grundlagsförslag godkändt, eller blifver den å nästföljande riksdag af något Sjånd afslagen, aflemne R. St. sitt afslag med skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras talmän.” 5 morn., hvilket skulle blifva sådant det nu är, lyder sålunda: ”Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det icke äga rum utan Konungens och atla 4 RiksStms sammanstämmande beslut.” Då jag i detta förslag utgått från den synpunkt, att om något RiksSt. skulle vara skiljaktigt från de öfriga, ärendet borde afgöras i förstärkt Constit.Utsk., så har jag till grund härför afsett den grundsats, att, om 3:ne Stånd antogs ett förslag, som af det 4-’de ogillades, förslaget likväl möjligen kunde vara af den beskaffenhet, att detsamma af förstärkt Constit.Utsk. borde förklaras hvilande lill grundlagsenlig behandling vid en kommando riksdag, likasom jag föreställer mig den händelse, att derest förslaget förkastades af 3:ne Stånd, men bifölls af det 4:de, detsamma lika möjligen kunde och borde i förstärkt Constit.Utsk. ogillas.
!.^ppa gjord Lroxvsttmn upbröcos Herrar LIeLkor-rngg af Första och Tredje Clatzerna Wallistor öfwer Ledamö. ter i UimcO-Ukskortct efter Friherre LrackelksrZ, Lernär Magnus och Herr Lrauncrchslm, Larl Magnus; och befunnos wara kallade, i den förres ställe N:o zoz Friherre von UinZen, Fullmagkig Herr Lbrenborg, Jo. Iren Davn! , (laxiraine, och i den sednares Nw 1146, Herr Liommsnlkvlä, Fullmägtig Herr (chijaemvatch, Jacob Leie, Ofwerstc-UtculenLuc. Högloflige Högloflig Ridderstad och Adelil atstilldes klockan IQ. Lilvsrstol^s, Fredagen de» 9. Maji» plenum klockan 9 förmiddagen» ^ anledning deraf, at Hennes Majit Drottningen vägra dagar warit af opastlighet beswarad, ^ro^onsraäs Hans klxcslisnes Herr Grefwen och LandtMa> staike», at Ridderstapet och Adeln matte sander wänne O^putrraös; för at om Hennes Majrts tils stand inhämta underrättelse, hwilken underdäniga wörds na^sbecygelfe astven de öfriga Ständen tvid deras stdsta klsnum iakttagit. Bifölls, och anmodades Emanne af RidderstapekS ock ?ldelns Ledamöter, Herr Ofwerste Kammar-Iunkareir Grefwe Oxsnlkjerna och Herr E)twersten Armkelr, at stg i sadant-ändamål til Slottet oeglfwa; hwilkec stedde och återkomma etter en stund demälte Herrar med den underrättelse, at Hennes Majit ,befunne stg något bättre än under sidstförflukna dagar. Instsrsäes prokocolls Utdraget af dm ga. April i fragan cm det Hederwärda Bonde. Ståndets yttrade
Rdr i Svenskt Specie efter gamla myntfoten, och 46:o Herr Sjöbloms motion, derom att för Landshöfdingehuset i Nyköping skola betalas utskylder till Stadens Gassa. S. jD, Remitterades till Bevill ni ngs-ljiskottet: 1:0 Herr Malmbergs motion, angående behofvet att afhjelpa missförhållandet emellan Rikets export och import, 2:0 Herr Hallgrens motion, angående åtskilliga förändringar i nuvarande Bevillningsförordning, 3:o Herr Egnells motion, om Bränvinsrainuteringsrätt för Krögare, Källarmästare och Gästgifvare, 4:o Herr Lundins motion, angående förändring af 14 §• 3 Art. af l83o års Bevillningsförordning, Pr t) t. Herr fPherhs-'motion, angående förändring i 3 Art. 72 §. Bevillnings-Förordningen, i afseende på grunderna för Bevillningen å bruk och bergverk, 6.'o Herr Walleijs motion, angående lindring i Postportosynnerligen för utländske bref, rr.0 Herr Holms motion, angående förändring uti nu gällande Charta? Sigillatre Förordning, i afseende på Embetsoch Tjenstemäris afsked, < ro Herr Wijks motion, angående förslag till förändringar i afseende på Postvä^endet, .. <7:0 Herr Hes.des motion, angående beskattning af Utländska , Handelsoch Fabms-Expediter-; (jenite hvad Uere Ledamöter, i anledning deraf anfort) . ' t \ ~ : 10:0 Herr Grapengiessers motion , angående åtskilliga bestämmelser i afseende på regiel ing af Handelsförhållandena eipellan Sverige och Finland, lira Herr Bejflers motion, angående lämplig tull å den ekbark, som utskeppas, 12:0 Samme Ledamots motion derom, att underdånig anhållan må hos Kong1,- Maj:t göras, att branvinsbränningen . mätte inställas den 1 nästkommande Maji eller Junii, 1 i3:o Herr Bruses motion, om förändring i 14 §.
Jag är så fullständigt förekommen i hvad jag ville yttra af den sista värde Talaren, att det endast återstår för mig, att i hufvudsaken förena mig med honom. Redan vid början af handläggningen inom StatsUtskottet af de ämnen, som af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition rörande penningeväsendet och myntvärdets upprätthållande föranleddes, delade de fleste af Utskottets Ledamöter den önskan, att straffräntan i BancoDisconten kunde nedsättas, men som detta ämne ansågs tillhöra BancoUtskottets handläggning, kunde StatsUtskottet i denna del icke något vidare tillgöra. För öfrigt instämmer jag uti Herr Friherre Wirséns nu uppläste, och Betänkandet åtföijande, serskilta yttrande, att, om någon straffränta skaj! anses behöflig, den blott bör vara 2 procent, såsom svarande mot de förluster och kostnader Discont Verket kan komma att vidkännas genom anställande lag.' sökningar. Men jag tror, att, om Executionslagarne genast och allvarsamt tillämpades, då ett lån vore förfallet, skulle sådant vara vida bättre, bade för Verket, och låntagarna sjelfve jgS Den ^ Julii, än en 6traffränta, som är ogillad af allmänna lagen, och sorn ovedersägligen iur,e‘attar ett procenteri på läotagarne. Grefve Mörner, Carl SteVan: Uti hvad de nyss talande 2:ne värde Ledamöterne anfort, angående obilligheten och olagligheten af nu varande öfverräntan i BancoDisconten , instämmer jag desto hellre, som jag i egenskap af Executor åtskilige gångor erfarit, att denna öfVerränta drabbar icke de förmögnare, utan merendels de fattigare Låntagarne, Jag hemställer således, om icke denna öfverränta , som bereder en alltför stor vinst åt Discontverket, kunde på sätt Friherre Wirsén föreslagit, från 12 till 8 procent nedsättas, samt anhåller, att? j händelse af återremiss, detta yttrande matte få till BancoUtskottet åtfölja.