Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sveriges krig emot Frankrike och till Pommerns försvar åren 1806 och 1807 och isynnerhet det med Ryssland och Danmark åren 1808 och 180g, hvilket sednare slutades med förlusten af Finland, äro visserligen,! ibland sednare tiders händelser, alltför markell» ga, för att förbigås vid detta tillfälle, då fråga är, att i ett sammanhang framställa orsakerna till den oreda, som för det närvarande röjes i Rikets inre hushållning. Det bör ej heller förtigas, att de vid 1800 års Riksdag beslutade och sedermera år 1809 fortsatta Financiella åtgärder, hvarigenom Sedelmassan ömsom blifvit hastigt ökad , och ömsom till äfventyr* nog hastigt förmindskad, varit i vissa fall af ofördelaktiga följder för de inhemska Näringarna. Enligt hvad de upprättade Persedel.extracterna utvisa, har äfven exporten af Landets producter år 1808 börjat att aftaga, och deremot så väl import, som förbrukning af främmande varor till den grad förokats, att Rikets Utländska Handel, som under de föregående åren lemnade betydliga öfverskott, nyssnämde år "bedrefs med en underbalance af 2,485,473 R:d. Del är emedlertid en känd sanning, alt med undantag af Bruks-handteringen, hvars trefnad väsendtligen beror af forhållandet i anseende till Utrikes afsättningen på dess effecter, inre rörelsen i landet ännu år 1811 fortfor att vara liflig, samt de productiva näri ngarne i en formenlig ställ^ ning, under det alt tillfallen till afsättning inom Ri - rDen 20 Juni! 797 Riket för deras alster och förädlingar och till.1 gångar till penrfinge-lån emot vanlig renta till deras underlättande ej saknades.
Konsistorium låtit tillställa mig följande: »Transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 15 Oktober 1860 afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858. Härvid hafva Revisorerne anmärkt, — att, vidkommande Padagogien i Ulricehamn, räkenskapen för denna läroanstalt är angifven i afskrift, bestyrkt endast af Skolläraren; att äfven denna räkenskap saknar låneräkning, och att hvarken den kontanta behållningen, 135 Riksdaler R:mt, eller säkerhetshandlingarne för Pmdagogiens utlånte medel blifvit attesterade af Inspektor Scholae, Rätteligen transsumeradt styrker, ex officio, Oabr. Söderlind,» 364 hvilket den 11 :te i denna månad kom mig tillhanda jemte skrifvelse, som ålägger mig att, före den 24 innevarande December, med min förklaring öfver förberörde anmärkningar till M. Y. Konsistorium inkomma, får jag i ödmjukhet upplysa, att jag afgifvit räkenskapen för Ulricehamns Paedagogis lilla kassa år 1858 i alldeles enahanda form, som under föregående åren, dä den blifvit lemnad utan anmärkning. Visserligen är räkenskapen afgifven i afskrift, bestyrkt endast af Skolläraren, men, då Skolläraren och redovisaren är samma person, tyckes räkenskapen härigenom hafva tillräckligt af en original-räknings väsentliga egenskaper, för att äga vitsord; och då, såsom aflemnade afskriften af hufrudräkningen upplyser, Inspektor påtecknat sitt »vidi Gust. Sundborg» å originalet, torde äfven anmärkningen, »att hvarken den kontanta behållningen eller säkerhetsliandlingarne för Paedagogiens utlånta medel blifvit attesterade af Inspektor Schola», finnas vara temligen obefogad. Ulricehamn den 21 December 1860. O. W. Zengerlein, Skollärare. Underdånig Förklaring.
St., som för deras del beslutit, att en Myntbestämning på sådan grund må, såsom för nödig reglering i penningeväsenrlet, af behofvet påkallad, ega rum, alltså, och för att gifva Bankens återvidtagande allmänna Silfverutvexling en ökad säkerhet och ett ökadt förtroende, lemnat deras BancoFuHmågtige följande föreskrifter, nemligen: att Bancosedelns Silfvervärde nu må bestämmas, till 2*:dels R:dr eller 128 sk. i Sedlar för 1 R:dr i Silfver efter 1664 års Myntfot; att proportionen af Bankens reela Fond till Sedelstocken, dertill räknadt Bancooch Riksgäldssedlarnes sammanlagda belopp, efter ett afdrag, motsvarande Bancolånen på metaller, exportabla elfecter och Länebanks-obligationer, skall blifva såsom 5 till 8, innan Silfver-utvexlingen får taga sin början; att, vid beräkningen af Sedelstocken, summan af depositioner i YexelBanken, vid den tidpunkt, då anmälan om utvexlingens verkställighet skall af BancoFullmåglige ske, antages till 2,ioo,ooo R:dr, på så sätt, alt hvad som öfverstiger detta belopp, skall tilläggas summan af utelöpande Sedlar, och hvad depositionerne åro mindre, afgå på den summa, som i Sedlar beräknas fordra inlösen; att, till beredande af den förstärkning åt reela Fonden, som erfordras, för att bringa densamma till det nödigt ansedda förhållandet Exp. Etsk. Förslag till und. Slrifv.
Långt ifrån att Pastorerne skulle förlora, befarar jag snarare att FÖrsamlingarne skulle förlora, om det lemnades åt Consistorii Fullmågtige, att uppgöra contracter, emedan de, för att bibehålla helgden af PresteStåndets privilegier, alltid söka att uppdrifva contracten. Jag anhåller således om återremiss, och tillstyrker, att det ej måtte blifva en oundviklig pligt för Församlin - Ridd. u. Ad. Prat. VIII. Band. s5. 354 Den 9 September e. m. gen, att ingå uti de förslag, som af Consistorii Fullmågtige uppgöras, utan att det måtte bero af FÖrsamlingarne att, om de vilja, uppskjuta med contractets uppgörande, tills dess en ny Pastor tilltrådt Embetet. De komma oftast lättare öfverens med honom. Jag anser detta så mycket nödvåndigare, som det äfven år KronoOmbudets pligt, att uppdrifva contractet, emedan ökad Bevillning derpå beror. Herr Ribbing: Det instämmer med min önskan, att de tre Ledamöter af PresteStåndet, sorn varit emot min motion , måtte blifva öfvertygade af Herr Tharas anförande, alt faran ej år så stor. Jag har äfven varit närvarande vid uppgörande af ett contract, ehuru jag hade motsatt erfarenhet mot Herr Tham, att nemligen ehuru Consistoriioch KronoFullmågtige ville göra en billig jemkning i Prestråttigheterne, ville ej Pastor deruti ingå. Men i alla fall, om man kommer öfverens eller icke, bestämmer Kongl. Majit sluteligen till hvad belopp Prestråttigheterne skola utgöras, och då tror jag, att man kan vara lugn, enär förmodeligen samma rättvisa kommer att ske de Prester och Församlingar, hvilka hädanefter ingå föreningar, som dem, hvilka hittills ingått sådane. Jag har vågat hoppas, att genom förslaget, om det bifölles, skulle undvikas de förhateliga conventioner eller capitulationer, som nu stundom utesluta kanske våra båsta Lärare ifrån Pastorater. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt Marjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet
Proposition N:o 80. föras till erhållande af motsvarande kontant belopp, doct' med undanta’"'Tor"'rektor i Malmö, om hvars lön hiir nedan särskildt förmäles; att åter för de lärare, hvilka icke gjort nyssnämnda medgiTvåifdé,""men” dock vilja utbyta ifrågavarande inkomster, ersättningen visserligen, under det nuvarande innehafvare qvarstå vid sinn befattningar, bör bestämmas elter årlig markegång; men att, då det ej kan ifrågakomma, att normalbeloppen å dessa lärarelöner skulle undergå någon förändring, den del af ersättningen, som må komma att öka lönen öfver nämnda belopp, upptages såsom en för nuvarande lärare personel lönetillökning, hvilken, då densamma för öfrigt måste komma att bero af årligt markegångspris, Statskontoret ansett böra skiljas från den öfriga ersättningen och utgå från allmänna indragningsstaten; att de två lärare, som helt och hållet vägrat att ingå på något utbyte, måtte för sin tjenstetid bibehållas vid nu innehafvande förmåner, men ersättningsanslag ändock uppföras till det belopp, hvartill deras inkomster äro uti stat beräknade, för att vara disponibla, i händelse desse lärare skulle, med frångående af nu gjorda yrkanden, medgifva ett sådant utbyte, eller lemna sina innehafvande beställningar, men intilldess sådant sker, från den tid öfriga klockare blifva från likartade utgifter befriade, fördelas emellan de klockare, som sålunda fortfarande få vidkännas afgifter till lärare vid elementarläroverk; att den Laholms skola tillkommande smörränta må upptagas i kontant efter 1852—1861 årens medel-markegångspris, samt att för de inom provinsen Halland hittills öfliga städje—afgifterna något anslag icke må beräknas, enär lärarne icke begärt särskild ersättning derför, och det i hvarje fall obetydliga belopp, som till ersättning i sådant hänseende möjligen kommer att utgå, lätteligen kan bestridas af ä vederbörande anslag uppkommande besparingar. I enlighet med dessa grunder har Stats-kontoret föreslagit följande dels ständiga, dels tillfälliga ersättningsbelopp, hvilka vore erforderliga, på det ofvanberörda så kallade landtgillen och klockarepensioner måtte kunna upphöra. liUlllls stift, Ständiga ersättnings-anslag:
Hon reste sig, liksom besvärad, och svarade mycket förnämt och afböjande, att i denna sak visste hon så mycket hon ville veta. “Faster skall icke vara orolig för mig i något afseende – jag är naturligtvis faster mycket tacksam, jag vet nog det är en vigtig sak och allt sådant der, förstås Men jag försäkrar, jag har betänkt mig“. Bröllopet stod vid nyårstid på utsatt dag. Ett storartadt bröllop med middag för sjutti personer, åtta tärnor och altare klädt med lefvande blommor. Alice ville det skulle vara “konvenabelt“. Det var åtta dagar efter – i skymningen, i fru Alice Lexows salong. Draperierna – med ljusgrå botten och stora fåglar och blommor i många lysande färger – voro tätt ihopdragna för dörrar och fönster, och der de, inte täckte, voro de ljusa väggarne tätt behängda med mörka oljetaflor, som tungt lutade sig fram i förgylda ramar, eller med diskret prydliga fotografier och fototypier innefattade i skuret trä, här och der en halfutslagen solfjäder eller en fantastisk porcelainesbibelot på en framspringande hylla. I hörnet bakom den svarta flygeln stod ett mycket högstammigt palmträd och i det midtemot en Augustusbild i marmor – lätt ljusröd i skenet från den skära lampetten bredvid, – det enda ljus, som utom brasan fans i rummet. Möblerna voro svarta med öfverdrag i ljust grönblått sammet och stodo framdragna från väggarne – en konversationssoffa med blommor midt på golfvet. Ett förgyldt staffli med purpurdraperi bar en stor, långsmal tafla – en af Gustave Moreaus fantastiskt fina kvinnofigurer. På ett lågt, inlagdt bord stod en liten kaffeservis för två, och på ett annat i ebenholz – längre borta, i en grupp af stolar – en bukett halfvissna violer i ett smalt krystallglas, en stor parfymflacon med prismaslipad propp och en af Charpentiers gula volymer, uppslagen och vänd med permarne uppåt. I närheten af kakelugnen reste sig en målad paravent med växter bakom, och stora kuddar ofvanpå hvarandra lågo framför den; mellan fönsterna var hel spegelvägg. Luften var litet blå af en nyss rökt cigarett.
Ridder. skåpets Den 27 April. 4x7 skåpet? och Adelns inbjudande, uti ett sådant beslut till alla delar instämma. Ut Supra. skottets den 30 Mars afgifna och den 13 April på boruet lagda Memorial, i anledning af Herr Öfverste.Lieutenanten Carl Reuterskölds motion, om alla i penninge - transactioner och annan handel ingångna förbindelsers försättande i likhet med vexlar, blef detsamma, i anledning af deremot gjorda aninärkningar, till Utskottet återrepaitteradt. Ut Supra. S. T). Å. ny0 föredrogs Uag - Utskottets Memorial af den 2 a Mars, som den 13 April blifvit lagdt på bordet, i anledning af Herr Borgmästaren G. Kjellanders motion om Rådstufvu-Rätter - Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm. SD. V id förnyad föredragning af Lag. Ut Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm1 nes arn B. X:o 53; 54. '4i8 Den 27 April. nes berättigande att, utan afsseende pä Ständ och Classer, hålla Bouppteckningar och arfskifte» efter alla i Städerna aflidna personer; hvilket Betänkande, i anledning af anmärkningar, till Utskottet återremitterades. Ut Supra. och Adelns den 24 A pri 1 på bordet lagda Protocolls-Utdrag af den 17 i samma månad, innefattande Höglofl.
Som mig synes, måste tolagen räknas bland dessa sistnämnda afgifter, som äro från 60 §. undantagna, och jag grundar min åsigt äfven ytterligare derpå, att Gr. Cronhjelms motion åsyftar en und. anhållan från R. St. till K. M., hvilket icke är förhållandet med bevillningsmål. Endast såvida tolagen skulle jemnkas på sådant sätt, att städerna i ersättning för densamma erhöllo statsanslag och statsbristsumman dymedelst blefve större, hvilket i första hand beror på StatsUtsk., är det efter min tanka, som frågan i sista hand kommer till Bevilln.Utsk:s handläggning; men ingalunda nu genast, helst motionären bland annat begärt upplysningar, som Bevilln.Utsk. ej är i tillfälle att kunna anskaffa, åtminstone icke annorluuda än genom enskilda forskningar, såsom t. ex. å hvilka varor otillåten tolag hittills blifvit uppburen. På dessa grunder anhåller jag, att motionen måtte remitteras till Oecon.Utsk., som, i händelse Utskanser sammanträde med StatsUtsk. af nöden, enligt 43 §. Riksd.Ordn. dertill har öppen rätt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad.r Presteoch BondeSt:n vid sisth Riksdag, jemlikt Bevilln.- Utsk. då afgifna memorial N:o 54, ansett tolagen tillhöra Bevil!n.Utsk:s behandling, hvilket gifvit II. Ex. anledning att nu äfven föreslå remiss till Bevilln.Utsk. af Gr. Cronhjelms samma ämne rörande motion. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: För min del anser jag motionen böra remitteras till Bevilln.Utsk., emedan jag tror, att detta Utsk. kan yttra sig deröfver med största sakkännedom. Frågan om tolagen ingriper klarligen i de förhållanden, som regleras af tullförfattningen, och denna uppgöres al' Bevilln.Utsk.; hvadan detta Utsk. synes vara bäst i tillfälle att bedöma frågan örn tolagens belopp och fördelning.
Och då den förnämsta och egentliga anledningen till nådårsförfattningarnes uppkomst och bibehållande kan anses hafva upphört derigenom, att enkor och minderåriga barn efter embetsoch tjenstemän, för hvilka begrafningshjelp eger rum, numera åtnjuta understöd eller pensioner från de för sådant ändamål bildade fonder 16 Kongl.
Sämjas åter icke de!egare om stungselns fördelning; dä ege den, som sådant äskar, att hos Kongl M.aj:ts Befallningshafvande i Länet begära och erhålla förordnande, antingen för landtmätare eller annan skicklig person, att, jemte tvänne af de till biträde vid laga skiften valde gode män i orten f örrätta stängseldelning, hvarlill dag bör utsättas och kungöras, samt aUa vederbörande kallas på sätt i 3 Cap. af Kongl. Maj.-ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket, rörande landtmäteri-förrättnings kungörande, föreskri f vet finnes; och skall vid denna förrättning äfven viss tid för verkställigheten af stängseln bestämmas. o * delegat e med sålunda verkställd stängseldelning missnöjd; ege då Öppet att i stad inom trettio dagar, och å landet inom etthundra åittatio dagar, efter det delningen af slutades, sin talan genom stämning å alla of t iga delegarne vid behörig domstol fullfölja. Försummas det, vare slångseldelning gällande. Stängseldelning, hvilken icke efter hvad i 16 $ scFs, som skiftesärende blifvit behandlad, gånge alltid i verkställighet, ändå °att klander deremot anför es, och njute den delegare, som, i följd af sådant ansta/dt klander genom laga kraftegande utslag, erhåller lindring i ålagd stängselskyldighet, efter laga värdering, ersättning för den stängsel, som han, utöfver hvad honom rätteligen hardt tillkomma, kan hafva upp 14 §. Om sädesåker skall stängdt vara, sä snart marken bar är och käle tu jorden; hafve ock hvar sin hägnad gild, när tid inne är alt så, e ivad det är höst eller vår. AUa andra egor, som inhägnade äro, skola stängde vara, i Götha Rike, utom ii er inland, den tionde dag i Maji månad, och i Svea Rike sä ock i IVer mland, den förste dag i Juni månad.
711 som ärendenas skyndsamma gäng,anses redan såsom nud denna Riksdag wäckt, för att wid den nästa lagligen asgöras: dä den lika wigtiga fordran om jemkslng i Privilegierna blifwit, till följe af det Hederwärda Bonde Ständets gjorda anmärkning wid RegermgsFormens understrifwande och delta Slänbs sedermera tagna beslut wid prö ningen af EonstitutionsUtstoktets Betänkande härutinnan, till samma !igliga tid eller nästa lagtima Riksdag hanstiutit, om, t denna sakernas ställning, en ny motion i detta ämne ej hade kunnat umbäras, för att lemna rum äk för ögonblicket mera päkgllande ärenden. Att mota och förekomma egennyttiga och olagliga fordringar, i ämnen som röra ar dräs rätt, anser jag ost äga wida kraftigare wärn i den gällande Regerings-Formenö föreskrifter, och l den Konungs makt, ät hwiiken wärdén af denna Grundlags helgd blifwit anförtrodd, än uti oantagliga willkors framställande; ofsiglen äter att genom nya frönö utsäenve till oenighet och Stånds mund, äfwen om derigenom en tillfällig popularitet skulle winnås, bereda en Allmän jäsning, -om möjligen kunde leda till obehagliga upprcäden, kan eller bör jag icke tillikrifwa nägon Swensk Riddersman. Jag tror att wär pligt är, att med 0- konstladt spräk och ohöljda afsigter, manligt wid en laglig tidcpunkt framträda till del mäl, som Swensta Folkers röst, Fäderneslandets framtida wälfärd och en frän detta Riksmöte hämtad erfarenhet, sä omchkänneligen utstakar; dä wisa ost wardige den tids upplysning och fordringar.', hwaruti wl lcswe; dä utan ,öregängen sinnenas stålning genom framkastade tomma ord uran plan, men under en kall och fördomsfri pröfning, i störtning 8IL
Egentligen är dock väghållningsbesväret, när vägarne jeinnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad siffran derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete pä sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flere dagsverken, sedan väglagningstiden och viigsynerna förflyttades in på sommaren; och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, alt vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånader ne, då de annars borde och kunde vara goda. Nämnde olägenhet torde dock motvägas af den omständigheten, alt väglagnings verkställande sommartiden anses falla sig beqvämligast för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det fall att den inträffar pä en tid, då jordbruksarbetet lernnor mera ledighet dertill, än vår och höst, isynnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar detta sednare angelägna arbete. Hvad tabellerne upptaga under rubriken: diverse afgifter, onera och allmänna besvär, utgår på landsbygden för kyrko-, prestgårdsoch tingshusbyggnad, inqvartering, skallgång och andra jagtanstalter, tingsgästning och häradstjenares aflöning, kurhusmedel, barnmorske-aflöning, djeknepenningar, kollektoch stamboksmedel och riksdagsmannaarvode, samt i städerne för kyrko-, skole-, rådhusoch andra publika byggnader, brandredskaps underhållande, magistraters och stadsbetjentes aflöning, inqvartering, kurhusmedel, djeknepenningar, kollektoch stamboksmedel och riksdagsmannaarvode, med flera tillfälliga kommunalutgifter. Beloppet af samtlige desse afgifter, både i det hela och för hvarje del särskildt, är alltför olika, orter och städer emellan, att kunna sammanföras och beräknas till något visst å hvarje hemman, bruk, inrättning, näring eller person med den tillförlitlighet i kalkylen, som för ändamålet skulle erfordras.
Då den ifrågavar. motionen synes vara i behof af en skyndsam handläggning, om det åsyftade ändamålet skall vinnas, hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt att förelägga Utsk. att intill nästk. plena i Stånden inkomma med utlåt, i frågan. Gr. Frölich: Sedan jag, efter några iakttagna correctioner i afseende å redactionen, afleinnat min i går väckta motion till föredragning, anhåller jag att, i händelse R. o. Ad., lika med mig, skulle inse vigten af, alt frågan erhåller en snar behandling, Ståndet då måtte tillåta dess remitterande, utan att behöfva åtföljas af den discussion, somna kan uppstå. Eljest kan remissen omöjligen så hastigt, expedieras, att den inom nästa måndag, då plena fara inträffa, hinner besvaras. Hr Lagerhjelm, Pehr: På det sätt motionen i går väcktes var jag benägen att instämma deruti; men nu kan jag det icke. Jag vill likväl ingalunda påyrka, att mitt bestridande skall medfölja remissen, öfvertygad som jag ar, att Utsk. sjelf lärer inse faran af bifall till motionen. lag medger, att emot spärrningen af farvägarna till lands visa sig ganska betänkliga svårigheter; men i afseende å spärrningen till sjös är förhållandet alldeles icke enahanda. Sådana hafva visat och skola ©tvifvelaktigt framgent ådagalägga deras nytta, vida öfvervägande de med åtgärderna förenade, alltid oundvikliga besvärligheter; ty om de icke bestämdt kunna utehålla sjukdomens inträffande på en eller annan ort, är det dock säkert, att de kunna verka fördröjande af dess framfart, och det är af erfarenheten bevisadt, att farsoten alltid är häftigast i sitt första utbrott. Dessutom femnar uppehållet de friska orterna tid att behörigen bereda sig på den farliga fiendens ankomst. Sålunda, och oaktadt jag i går instämde i motionen lili dess dåvarande skick, måste jag, vid den förändring densamma nu undergått, afstyrka bifall dertill. Frih. Boye, Ludv.:
Befallningshafvandes rätt att förordna om minuteringsoch utskänkningsställens inrättande eller uphäfvande anser Utskottet böra bibehållas, dock med den inskränkning, att menigheternes vilja, genom deras kommunal-myndigheter. uttalad, på sätt uti författnings-förslaget (§§ 7, 10, 13 och 14) synes, må kunna hindra inrättande af nya eller bibehållande af gamla minuteringsoch utskänknings-ställen. Det har synts Utskottet skäligt, att de vältänkande och kloke bland församlingarnas och kommunernas innevånare må kunna från den mindre stadgade delen af befolkningen aflägsna Iåckelser och tillfällen till missbruk af starka drycker. För undanrödjande af de betänkligheter, dem afseendet å möjligen befintliga häfdvunna rättigheter och egendoms-förhålianden kunde föranleda, har Utskottet föreslagit stadganden om förmåner och särskilda vilkor för utskänknings-rätts tillgodonjutande af gästgifvare å landet, samt innehafvare af burskap eller äldre tillstånds-resolutioner i stad ($§ 7, 8 och 12). Under de verkligen brydsamma öfverläggningar, Utskottet haft om den skatt, som bör drabba bränvins-handlen, och om medlen att, så noggrant, som möjligt, utröna beloppet af det bränvin, som verkligen går genom de båda lägre sorterna af denna handel och således bör draga skatt, har Utskottet slutligen trott sig finna, att om en bestämd afgift skall sättas å hvarje försåld kanna bränvin, så kan det belopp, som hvarje handlande bör anses afsätta, icke bestämmas genom något an - Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 45. 44 nät medei än täflan mellan dem, som uro hugade att åtaga sig handlen med varan. Att genom oafbruten upsigt kontrollera, hvad en försäljare verkligen afsätter, lärer vara olänkbart; och då finnes således ingen annan utväg än att, efter beräkning af det qvantum bränvin, som på de tillåtna försäljnings-ställena inom hvarje kommun bör kunna afsättas, ålägga hvartdera en på förhand gifven skatt.