Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förklaringen den 23 Mars 1807, samt 2:dra § i Kongl Cirkuläret den 26 November 1812, utsätta detta straff i prygel, på sätt Justitie-Ombudsmannen jemväl tillförene yrkat i flera dylika fall, der åtal endast på sådan grund förordnats, Krigs-Fiskalen likväl, då Justitie-Ombudsmannen i afseende å den af Krigsrätten ådömda straffart, nu icke gjort någon anmärkning, hvaraf ville synas, som de af Krigsrätten härutinnan anförda skäl blifvit af Justitie-Ombudsmannen godkände, ansåge sig kunna förbigå frågan derom,— i öfrigt sig yttrat: att beträffande det straffmått af fängelse vid vatten och bröd, hvartill Krigsrätten fällt Sandal, för de förbrytelser, till hvilka han ansetts förvunnen, KrigsFiskalen icke kunnat undgå att undersöka, huru gällande föreskrifter och allmänt antaget förfaringssätt vid bestämmandet af förvandlingsstraff rätteligen bort i förevarande fall tillämpas, hvarvid det velat synas som vid förvandling af Sandals straff till fängelse vid vatten och bröd sålunda bort förfaras, att de emot tre hvarf gatulopp svarande fjorton par spö, hvartill Sandal, enligt 10:de Kap. 20:de § och 1 4:de Kap. 7:de § Kongl. Kngsartiklarne, för uteblifvande öfver permission gjort sig skyldig, skolat förvänd - 83 las till penningar och det då uppkommande belopp, fyratiotvå daler, sammanräknadt med tjufnadens varde, trettiosex daler, eller tillhopa sjuttioåtta daler, till tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd, enligt Kongl. Förordningen den 4 0 Juni 4 844, samt alt om denna åsigt, — hvilken Krigs-Fiskalen, enär med åtal af förevarande beskaffenhet antagligen afsåges icke blott att bringa påföljd af ansvar och ersättningsskyldighet för ett förelupet fel, utan ock att för framtida efterrättelse få upplyst och bestämdt, huru lagen rätteligen skulle förstås, ansett sig böra, jemte anmälan af den uppfattning utaf rätta förfaringssättet, som Justitie-Ombudsmannen lagt till grund för sitt förordnande om åtal, till Kongl.
Ständers samt innebyggares frioch rättigheter, allt efter hvad härom i i Rikets Lagar och Författningar är stadgadt och förordnadt, sjelf kraf de påminna om Rikets rätt och bästa; dock endast, Konungen råd gif va, men ej jemte honom regera. De äro ej allenast såsom medborgare och för sina personer underkastade hvad allmän Lag och laga stagar bjuda, utan skola ock för sina rådslag och gernia gar, i och för deras embeten, vara Konungen och Rikets Ständer ansvarige, på sätt Regerings-formen utstakar, och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas. Desse embetsman kan ej eller lill last läggas, om, ernet deras, pä anförda skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande, bl ifver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icke vinnes. <5*. t Försöker någon Stats-Råds-ledamot, under den tid, då regeringen, enligt 3g, 4°< 4'* 4^ °°b 43 §§• af Regeringsformen, fores af Stats-Rådet, (dt våldsamtneligen öf veran - iaff-Utskottets Utlåtande N:o 179. dakasta regeringssättet, sådant det genom Riktis Grundlagar ant iget är, elier med råd eller gerning medverkar till lagstridigt kullkastande af någon Rikets Grundlag, eller tillstyrker någon Stats-Råds-ledamot, när regeringen tele af Stats-Rådet föres, sådant lagstridigt steg, siler underlåter att deremot göra föreställning, enär han finner sådant å Järde vara, eller uppsäll gi och bevisligen fördöljer någon omständighet, som kunnat sådant steg förekomma, straffes såsom Rikets förrädare och miste lif, ära och gods.
Emellertid måste det å andra sidan medgifvas, att äfven för de orter, der dylika mindre vanliga förhållanden förefinnas, måste det egentligen vara vid de tillfällen, då rika skördar inträffa, och då derigenom en öfverproduktion utöfver orternas egna behof uppkommer, hvartill afsättning saknas, som de uppgifna svårigheterna i någon högre grad skulle ega rum, hvaraf följer, att det också endast är vid sådane tillfällen, eller med andra Bilt. till 11. St. U Haft. 6 42 Kongl. Maj:Is Näll. Proposition, N:o 69. ord, då årets markegång är låg, som det kan vara af större vigt, och af verkligt behof pakalladt, att rättigheten till ränteoch tiondespanmålens leverering in natura qvarstår. Efter öfvervägande af alla dessa på frågan inverkande omständigheter, har jag derföre kommit till den slutsats, hvilken jag nu, såsom mitt underdåniga tillstyrkande, får inför Eders Majit framställa, att den förmån, hvilken räntegifvarne från äldsta tider fått tillgodonjuta, att utgöra vissa af hemmanens räntepersedlar, äfvensom tionden in natura, icke billigtvis bör dem för framtiden belt och hullet betagas, utan att ifrågavarande rättighet äfven framgent i viss mån må få fortfara; men att denna rättighet, i sammanhang med de fördelar, som nu äro i fråga att i flere afseenden beredas de skattskyldige, kan och bör inskränkas på sätt här ofvan blifvit antydt, eller så, att endast spanmål må till leverering in natura uppsägas med skyldighet för räntegifvarne, att i sådant fall forsla afrads-spanmålen på enahanda sätt, som för tiondespanmålen finnes föreskrifvet, äfvensom att vid sådan leverering, hvilken endast får ega rum vid de tillfällen, då årets markegång understiger det till grund för persedelskatternas lösande fastställda medelpris, till förekommande af förlust för kronan och räntetagare, räntegifvarne skola vara pligtige att kontant tillägga skillnaden emellan spanmålens värde, beräknadt efter årsmarkegången, och ofvannämnde medelpris.
Slutligen tystnade båda – Fru Wahl började se åt Salsdörren – Elin såg ej dit, men de förstodo hvarandra. Ingen Gösta kom. Efter théet sade en betjent till Fru Wahl att någon, i hennes rum, bad att få tala med henne. Elin rodnade och bleknade. ”Gå, Gå, söta Tante,” sade hon ifrigt. Fru Wahl skyndade sig ut. I hennes rum – borta vid samma fönster, der han förr en gång sökt nedsvälja sin smärta öfver det afslag, han förmente sig ha fått på sin önskan att följa med till Stånga – stod Gösta. Men ack äfven han – huru förändrad! Sjukdom, sorg – (Fru Wahl nändes icke tänka mer på döden) hade satt sitt insegel på den nittonåra Ynglingen, så väl som på den femtonåriga Jungfrun. Frun kunde icke längre återhålla sina tårar. Gösta hade bedt henne komma hit – för omöjligt skulle han nu kunnat helsa på henne derinne. De talade mycket om Brukspatronen som varit så god. Länge undvek Gösta äfven att nämna Elin. ”Hvad tänker, hvad tänker Tante om henne?” sade han dock slutligen efter en längre tystnad – med stapplande röst. (När Gösta var rörd, hände honom ännu att vara näsvis.) ”Låt oss hoppas det bästa, min goda Gösta,” svarade Fru Wahl undvikande. ”Det bästa” – upprepade Gösta dystert. Frun förstod hans mening, men svarade ej – hon kunde ju hvarken säga Nej eller Ja till den. När supéen var serverad, följde Gösta Elins Tante till matsalsdörren. Frun ville han skulle gå in. ”Jag äter och sofver icke mera som förr på Stånga i verlden” – sade nu Gösta med något, som skulle vara ett leende. – ”Är det rätt Gösta lilla?” sporde Frun. – Gösta lilla, nära tre alnar lång, suckade blott till svar och gick. – I matsalen fanns Elin icke heller. Klockan 8 allra senast måste hon alla aftnar lägga sig till sängs. Oaktadt många skriftliga påminnelser från Gertrud att Hennes Nåd täcktes tänka på hemmet, stadnade hon från dag till dag på Högesta. Hon såg att hennes närvaro gjorde Elin godt – och der voro ännu stunder, då Fru Wahl hoppades att få behålla Elin. Elin var så ung.
att Kongl. Öfver-Intendents-Embetet måtte i Nåder anbefallas, att, i samråd med Öfver-Ståthållare-Embetet och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfver Stockholms Län, uppgöra och till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet insända plan, ritning och kostnads-förslag till en ändamålsenlig utvidgning af Smedjegårds-häktet; och har en sådan befallning blifvit af Eders Kongl. Maj:t under den io Augusti i836 Kongl. Öfver-IntendentsEmbetet i Nåder meddelad, samt derefter af bemäldte Embete i underdånighet fullgjord. Såsom hörande till Hufvud-Afdelningen Politie, får Öfver-StåthållareEmbetet vidare i underdånighet redogöra för de i Hufvudstaden befintlige Uppf ostrings-, Undervisnings-, Fattigförsörjnings-, Välgörenhets-, Sjukvårdsoch Arbets-Inrättningars tillstånd, i enlighet med vederbörandes derom meddelade uppgifter. A) Läro-Verk och Skolor, lydande under Directionen för Stadens Undervisnings-Ver k. a) Stockholms Kongl. Gymnasium. Årliga aflöningen till 4 Lectorer samt Adjunct och Cantor utgår med 5io tunnor spanmål och 1,460 R:dr contant, Gymnasii-Ungdomens antal är omkring 90. Läroverkets räntegifvande Capital, hvaraf räntan användes till understöd åt de mera behöfvande och till inköp af böcker, som utdelas till prasmier vid årliga examina, uppgår till 4,14° R:dr 9 sk. 7 rst. b) Clara2 högre Lärdoms-Skola. Utom Rector och Dupplicant eller Con-Rector, har Skolan 3:ne Colleger, jemte en Dupplicant till biträde vid undervisningen i nedre classerne, samt Cantor. Aflöningen för den activa Lärare-personalen och 2:ne afskedade Colleger utgår med 115 tunnor spanmål och x,425 R:dr i penningar. Lärjungarnes antal är 180.
Hvad åter det föreslagna bokföringssättet angår; så anser Utskottet, att föreskriften derom är nödig för att bereda behörig reda och control. Vid io:de punkten: af Friherre Nordin, att någon viss tid för lånens amortering icke torde böra bestämmas, utan att ju fördelaktigare vilkor Hypolheks-Föreningarne kunna sig betinga, desto bättre; att detta stadgande således antingen bör utgå eller uppställas med undantag för de händelser, då lägre än 5 procents ränta kan betingas; och af Johan Svensson inom Bonde-Ständet: att den här beräknade ränta är alltför hög, helst, då dertill lägges en half proc. administrationskostnad, endast en half proc. återstår såsom amortisfeement. Anledningen, hvarföre Utskottet ansett sig böra bestämma någon viss tid, inom hvilken lånen skola vara förfallne, härleder sig derifrån, att Utskottet trott det vara nyttigt att kunna förutse en tidpunkt, då RiksgäldsContoret upphörde att stå i ansvar för den meddelade garantien, Att denna tid blifvit bestämd till 38 år, kommer deraf, att Utskottet haft afseende å utlåning till delegarne emot 5 procent och i procent amortissement, då hela skulden är betald inom denna tid. Utskottet har icke föreslagit, att Hypotheks-Föreningarne ovilkorligen skola förskrifva 5 procents ränta, utan allenast, att denna ränta ej får öfverstiga 5 procent. Af dessa skäl tillstyrker Utskottet, att io:e punkten må förblifva oförändrad. ' Stats-Utskottets Utlåtande Nio. 44y.- Vid 19.'.te punkten af åtskillige Ledamöter inom alla 3 RiksrStåndenalt valeuren å Hypotheks-Föreningars utfärdande obligationer borde nedsättas, helst härigenom den mindre bemedlade kunde komma. i. tillfälle Iros HypotheksrFöreningarne deponera smärre summor».
Beträffande de fordringar, sorn Allmänna Magazins-Inrättningen ännu eger utestående i Jemtland samt de öfrige Norre Länen och hvilla fordringar E. K. M. redan i Nåder xnedgif•vit de skuldsatte, att lills vidare in natura återgälda, dels med hela och dels med *:delar af det låntagne Spannemals-beloppet, tillstyrka Riksens Ständer i underdånighet, att S3mma rättighet ma fortfara och den Säd, som varder återlefvererad, till District-Magazinens bildande, användas, hvilket för inånga bland de skuldsatte skall lända till besparing i de dryga transportkostnader, som nödvändigt skulle uppkomma, om Säden måste återleninas vid samma Krono, förråd, der den blifvit uttagen; Och som Stora Kopparbergs samt "Wermlands Län i det närmaste kunna anses ställde i samma predicament med de Norra Länen, vore äfven billigt , att desse tvanne Län för sine Spanneinåh-skulders godtgörande få tillgodonjuta enahanda vilkor, soHij Undtrditiiga med särskildt undantag för Jemtland, blifvit tifli öfrige Norra Länen förunnade, tivad derefter angåc fördelningen it Förrberorde Låne-anslag inom Länen och Districten , torde den ordning dervid böra följas, att, sedan tiden, inom hvilken anmälan om Lånens erhållande bör ske, tillÖndalupit, E. K. Mits .Befallningshafvande, hvar för sitt Län, får sig uppdraget, att hos E. K. M. i underdånighet, ej allenast inkomma med uppgift å det Spannemåls-belopp, som för hela Länet erfordras, utan ock derjemte inberätta livad, som till rättelse och iakttagande vid fördelningen i en eller annan måtto kan bidraga, hvarafter E. K. M., med fästadt Nådigt afseende, sa väl å anslags-ti 1 Igångarne och ved#rbö'randes reqvisitioner, som å öfrige förekommande omständigheter, täcktes, till Lånsökaiidernes efterlefnad, Nådigt förordnande meddela.
Då likväl häraf följde, dels att, för ett allmännare begagnande af ifrågavarande Construcliöns-sätt, så väl scalan å den redan utgifna Constructions-rnaterialien måste förändras och förminskas, som sjelfva Läroboken omarbetas och å nyo utgifvas, dels att den directa förlusten å det förlagda profarbetet utgjort en summa af 3232 R:dr, oeh förlagskostnaden för 1000 ex. af den nya upplagan uppgår till 3^17 R:dr, hvilken summa Professor Ågrens löftesmän för hans skuld till Läroboksfonden förklarat sig, till det vigtiga ändamålets befrämjande, benägne att anskaffa, men Stats-Utskottets Utlåtande A::o /f°3- 9 meri endast med det vilkor, att samma skuld afskrifves, och hvarförutan de för ingen del vilja ingå på förskjutande af ett nytt förlags-capital, har Professor Ågren i underdånighet anhållit oni beviljandet af denna afskrifning, utgörande, om redan inbetaide räntor 670 R:dr från capitalet afräknas, på det hela icke mera än 233o R:dr, emot förbindelse å Agreus sida, att på egen bekostnad och utan alt ens i låneväg ytterligare begära något allmänt understöd, utgifva en efter constructivt lärosätt författad Lärobok i Physiska och Politiska Geographien, med tillbehör af\ Glob-chartor, en Specialcharta öfver Europa, en Couslructionstufla af så kalladt stenplån samt en portfölj för Cbarlornes och Constructions-taflans inrymmande; åtagande sig Professor Ågren derjemte, att för allmänna Skolornes räkning hålla arbetet till salu mot 5 R:dr Bico, — så vidt reqvisilionen siter directe bos Författaren eller dess rätts innehafvare, samt i Boklådorne endast med tillägg af försäljningsarfvode och transportkostnad.
•fproarjemte '3Bi unDerDånigfi anfjållit, att i?ongl. Sfl7aj:t täcfteé I^ta, t em ligljet meD måra ofmait omförmäla beflut, utfärDa författning, innefjållam De tillita alla reglententarilta jta&ganDen, font för mettjiälligfjeten af Söemärim genö organifation funna finnas erforDerliga. §. 53. §)ieD anledning af fta&ganöet i 80 § 9iegeringS»$ ormen I;af\x>e (3Bi föreljaft åtjtilliga frågor röranDe Droteringömerfet odj DermeD fammanljang eganDe ämnen, fanit Derom till Äongl. 3ftaj:t aflåtit följande unDerDåniga ffrifwelfer, Dem ‘SBi fjär tili alla Delar åberopa, nemligen: 1:0 af Den 18 t17aj 1848, angåenDc rotering af en flaDen SunD tillhö* ranDe jorDlott; 2:o af famina Dag, angåenDe fafjlu ftaDé SSåtömanSrotering; 3:o af Den 2 3uni famina år, angåenDe fKoteljållareé ffplDigfjet att im finna fig miD SvoteringsMiqoiDationémöten; 4:o af Den 8 jiuli famina år, angåenDe D7otef>ålIarneé i Q3ol)uS Sätt ffplDigfjet att förfe fina 23åtémän meD en månaDS uppforDringöfojl; 5:o af famina Dag, angåenDe roteringébefmäret för J^ommintjferöbojfället dårell ätt; G:o af Den 2 2lugufU famina år, i anleDning af ifongl. 5Äaj:tö nåDtga 5>ropofttion angåenDe
Presenterna till flickorna erinra starkt om våra lysningsgåfvor, och gossarne erhålla, om möjligt, ur och cigarrer, och på landsbygden får pojken då sin egen tobakspipa, allt symboler på den manlighet, han nu tagit i besittning. En af orsakerna till denna flacka uppfattning af en kyrklig handling är det obligatoriska konfirmationsbetyg, som prä- sterna måste utfärda, och under en lång följd af år har det i kristliga kretsar arbetats för att få detta betyg afskaffadt samt att skapa en bättre form för konfirmationen. Någon genom lag sanktionerad förändring har dock ännu ej stått att erhålla, men i ett par socknar har man länge — med vederbörandes tysta medgifvande — sökt afskaffa hvad där benämnes » konfirmation bataljonsvis », genom att ej fastställa, någon bestämd åldersgräns för de barn, som önska konfirmeras, eller öppna nattvardsskolor på bestämda tider. Barn, som njutit en mångårig kristendomsundervisning, kräfva naturligtvis ej någon längre förberedelse till konfirmation; några få samtalsstunder i all stillhet m e d prästen, som öfvervakat barnskolan, bestämmer, om barnet är nog andligt utveckladt för att uppfatta innebörden af konfirmationen. Och så aflägger en liten grupp — kanske ibland endast ett eller två barn — trosbekännelse inför präst och församling, utan att väcka en för den heliga handlingen profanerande nyfikenhet eller braskande uppmärksamhet. kraftig, äggdrifvande och bekväm. — B e n d O r - b r ö d e t är på grund af sin höga proteinhalt, 17,5 %, under det att korn innehåller endast 8 % srnältbar protein, det bästa, bekvämaste och billigaste hönsfoder. — Vidare upplysningar genom Aktiebolaget B E N D O R, Stockholm. v IDUN 164 Konfirmationslöftena, hvilka af många anses för en mycket betänklig sak, formuleras i dessa fall till frågor, om det är de ungas allvarliga vilja att stå fast vid döpelseförbundet. Det är äfven sed i dessa församlingar, att barnen samma söndag, i förening med den öfriga församlingen, begå nattvarden.
Utsk. har i öfrigt uti kistan N:o 1 funnit förvarade uti förseglade convolut dels protocoller och handlingar, hörande till särskilda revisioner af Riksgäldsoch Discont-verkens förvaltning och räkenskaper från d. 1 Juli 1792 t. o. m. 1809, dels särskilda berättelser om revisionen af Bancoverket ifrån och med 1782 t. o. m. 1807, hvilka convoluter äro förseglade med åtskilliga dels adliga vapen, dels med initialbokstäfver försedda sigill; men dä dessa handlingar, ehuru de liesta af dem tillhöra 238 Den 13 November f. m. de sednasle femtio åren, likväl icke äro af den beskaffenhet, att de under någon viss tid skola hemliga hållas, enär så väl Bancosom Riksgälds-verkens förvaltning numera är offentlighet underkastad, har Utsk. trott något hinder ieke mola för den hemställan, att II. R. o. Ad. må åt II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna att, i samråd med de öfriga RiksSt:s Hrr Talmän, förordna om uppbrytande af ofvanberörde förseglade handlingar. I sammanhang härmed har Utsk. ansett sig böra anmäla, att, bland de i innersta archivrummet, uti der uppställda skåp, förvarade handlingar, finnas 9 förseglade convolut, hvilka, enligt påskrift, innehålla handlingar och protocoll hos Secrcta och Hemliga Utsk:n vid 1789 och 1792 årens riksdagar, 1809—10 årens riksdag i Slockholm, 1810 års i Örebro, 1812, 1823, 1829 — 1830, 1834 — 1835 samt 1840 —1S41 årens riksdagar; varande de två convolut, om hvilkas öppnande fråga nu kan uppstå, d. v. s. de, hvilka höra lill tiden före 1794, förseglade, det ena, som enligt påskrift innehåller 1789 års Secreta Ulsk:s handlingar, med II. M. Konung Gustaf lilis signet samt dåvar.
Och sade till tjenaren: Hvad man är det, som kommer emot oss på markene? Tjenaren sade: Det är min herre. Då tog hon mantelen och höljde sig. Och tjenaren förtäljde Isaac allt, huru han sakena uträttat hade. Då förde Isaac henne in i sins moders Saras hyddo, och tog Rebecka, och hon vardt hans hustru, och han vardt kär åt henne: Och så vardt Isaac hugsvalad öfver sina moder. Abraham tog åter ena hustru, hon het Ketura. Hon födde honom Simran och Jacksan, Medan och Midian, Jisbak och Suah. Men Jacksan födde Seba och Dedan. Dedans barn voro Assurim, Letusim och Leummim. Midians barn voro Epha, Epher, Hanoch, Abida och Eldaa; desse äro alle Ketura barn. Men Abraham gaf allt sitt gods Isaac. Men de barnen, som han hade af frillorna, gaf han skänker, och lät dem fara ifrå sin son Isaac, medan han än lefde, öster ut i österlanden. Men Abrahams ålder, som han lefde, var hundrade fem och sjutio år. Och blef sjuk, och dödde i en rolig ålder, då han af ålder och lefvande mätter var; och vardt samlad till sitt folk. Och honom begrofvo hans söner, Isaac och Ismael, i den dubbelkulone, på Ephrons åker, Zoars Hetheens sons, som ligger emot Mamre; I den markene, som Abraham köpt hade af Hets barnom: Der är Abraham begrafven med Sara sine hustru. Och efter Abrahams död välsignade Gud hans son Isaac; och han bodde vid den brunnen, som kallades dens lefvandes och seendes. Detta är Ismaels Abrahams sons slägt, som Hagar, Saras tjensteqvinna af Egypten, födde honom. Och detta är Ismaels barns namn, der deras slägte hafva namn af: Ismaels förste son Nebajoth, Kedar, Adbeel, Mibsam, Misma, Duma, Massa, Hadar, Thema, Jethur, Naphis och Kedma.
Vid innevarande riksdag blef ett dylik* KonstituUons-Utskottets Memorial N:o i2. 47 förslag af Bonde-Ståndet ogilladt och man kan ingalunda veta, om samma Stånd sä snart finner skäl att i detta hänseende ändra sina åsigter. Äfven i den händelse att förslaget vinner bifall, kan möjligen vara tvifvelaktigt, huruvida derigenom tillräcklig anledning kunde uppstå för antagande af någon grundlagsändring rörande Sekreteraren: åtminstone torde man i detta afseende behöfva någon tids erfarenhet. Jag anser således icke lämpligt att nu äter för Kongl. Maj:t framlägga till sanktion samma, redan tvänne gånger ogillade, förslag. Om någon likhet Stånden emellan i afseende pä Sekreterarens tillsättning kunde anses nödig, skulle jag för min del icke tveka alt åt Kongl. Maj:t öfverlemna rättighe ten att tillsätta Sekreterare i alla Stånd. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1860, kl. 10 f. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring i 11 och 12 §§ Regerings-Formen, angående Siats-Rådets hörande öfver förbund med främmande magter. Regerings-Formen har strängt vidhållit den grundsatsen, att Konungen icke må utan Rådgifvarnes hörande fatta beslut i något allmänt ärende. Med samma sorgfällighet Grundlagen förbehåller Konungen ensam beslutanderätten, söker den äfven att till ansvarighet för besluten binda Rädgifvarne. Den stadgar derföre, att uti alla mål Konungen skall inhemta råd och upplysningar af Stats-Rådet. Huruvida samtlige eller endast en del* af Stats-Rådets ledamöter böra höras, beror i allmänhet, ehuru med vissa undantag, pä ärendenas större eller mindre vigt och betydenhet. Sä stadgar 8 g, att Stats-Rådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall ega, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som i StatsRådet förekomma och rikets allmänna styrelse röra; men att i andra mål Konungen må fatta beslut, derest tre af Stats-Räden, jemte vederbörande Föredragande, tillstädes äro.
På vissa, men ej alla, tåg kan man köpa biljett af konduktören, men bäst är att i god tid köpa biljett vid stationen och likaledes i god tid intaga sin plats i vaggonen. Järnvägarne i Amerika ha tre klasser, af hvilka den tredje blott är afsedd för emigranter och icke finnes mer än å vissa tåg. Prisskillnaden mellan första och andra klass är i regeln cirka femton procent. Förstaklassbiljetterna äro delade i » limited » och » unlimited ». D e senare berättiga den resande att stiga af när och hvar som helst och sedan fortsätta efter behag med ett annat tåg på samma biljett. Dessa betinga ungefär trettio procent högre pris än de begränsade biljetterna. Biljettpriset första klass mellan Newyork och Chicago är (allt efter olika linier och tåg) vexlande: för limited, biljett mellan 17 — 2 0 — 2 2 dollars, för unlimited mellan 26,50 — 27,80 — 30 dollars och för expresstrain 28 — 32 dollars. Andra-klasspriserna äro som sagdt i regeln femton procent lägre, men å denna klass kan man ej få köpa unlimited biljett. En turoch returbiljett andra klass Niagaravägen kostar för närvarade 3 8 dollars eller 144 kronor 40 öre. På hvarje biljett får medföras bagage till en vikt af mellan 1 0 1 — 2 0 0 » pounds » — olika på olika järnvägar. Märk: Kom i god tid till tågen! Det är icke brukligt i Amerika att ringa med klocka några minuter före tågets afgång. Lokomotivet utsänder — på minuten! — en kort hvissling, och så bär det af. Stationernas namn uppropas, men det är mycket svårt att förstå ropen, hvarför man vid biljettköpet bör förse sig med en tidtabell. Om det tåg Ni far med ej medför en så kallad » dining car », så är det af vikt att passa på måltidsstationerna. En måltid å dessa kostar mellan 50 cent och 1 dollar. Kalla rätter, kaffe och te serveras vanligen från en särskild buffet. Öl och vin serveras ej — men man kan ha sådant med sig själf. Har Ni tagit en unlimited biljett, så stanna en dag i Niagara! * I Chicago. Så är Ni då framme i Chicago!