Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N;o 32/. blifvit tydligen uttryckt, att meningen vore, det äfven den brist, som uppkommit åren 1838, 1839 och 1840, borde balanceras. Jemte det Utskottet, i afseende å den ifrågaställde upplysningen om hvad som menas med Ståts-Verkets reserv-fond, hänvisar till det serskilda yttrande angående samma fond, som kommer att afgifvas, samt får fästa uppmärksamheten derå, att då hvad Utskottet uti nu ifrågavarande punkt yttrat, i ett sammanhang tages i betraktande, deraf lärer finnas tydligt, det Utskottets förslag afser, att det belopp, hvartill öfverassigneringen å besparingarne vid innevarande års slut må uppgå och för närvarande endast lärer förefinnas å 2:dra Hufvud-Titeln, bör, i afbidan å det beslut, som, efter föregången laga pröfning af det för öfver-assigneringarne bestämda åtal, kan varda fattadt, balanceras å reserv-fonden, hvars tillgångar till betäckande deraf hittills varit använda, samt att fbljagtligen Utskottets hemställan icke har för afsigt att bereda något godkännande af den anmärkta öfverassigneringen; har Utskottet, då dess förra yttrande kan anses instämma med 3:ne Riks-Stånds mening, funnit sie: böra dervid förblifva. • • t* i 1 • i 4:o
Laboratorium Chemicum 200. 200. „ Allmänna Barnbördsinrättningen 1,188: 1,204. „ Vaccinationens befrämjande 1,551: 44. —- 1,548: 42. 8. „ Barnbördshuset Pro Patria . 60. — 60. Pensioner i FältLäkare-Corpsen 1,950. 2,000. „ Stipendier i D:o 2,000. — 2,000. „ Rese-Stipendium „ Utgående Balance: Summa 105,203: 5. 8. 106,812: 8. —- l:o Af Kongl. Collegii egna räkenskaper har inhämtats: att, för år 182g af de för Collegium med MedicinalYerket och VeterinaireInrättningen i Stat anslagne Medel, Kongl. Stats-Contoret utbetalt 38,a32 R:dr 27 sk. g r:st., samt till Kongl. SundhetsCollegium på dess requisition utbetalt 20,675 R:dr 16 sk.; att utgiften till Farsoters och smittsamma sjukdomars botande öfyerstigit anslaget med 3,647 R:dr 28 sk. 11 r:st., och att ej eller anslaget till Medico-legala besigtningar, 3ooo R:dr, jemte influtne ersättnings-medel 1,336 R:dr 6 sk. 11 r:st. va - ( io5 ) varit tillräckligt till kostnadernes bestridande, utan 5ooo R:dr till dessa bristers betäckande blifvit anordnade, och sedan anslagen för Veterinairélnrättningen samt för ätskillige behof och föremål blifvit reserverade , utgjorde Kongl. Collegii disponibla behållning vid det årets slut 589 Ridr 5 sk. 10 r:st. För år i83o bar Kongl. Collegium i Statsanslag erhållit 69,249 R:dr 7 sk. 9 r:st., hvaraf Kongl.
Majit af anförde orsaker fann denr af kommittéen ifrågasatta sammanbindningsbana mellan Katrineholm och Örebro icke vara behöflig; äfvensom Kongl. Majit ansåg kommittéens förslag rörande en sammanbindningsbana från Kambol öfver Qvicksund till någon punkt på en blifvande stambana norr om Mälaren böra då förfalla. Den af Öfverste Ericson framlagda plan att förena vestra och norra stambanorna i Stockholm ansåg Kongl. Majit böra antagas. Kongl. Majit föreslog slutligen, att de sålunda uppgifna jernvägslinierna måtte anses såsom stambanor, hvilka skulle anläggas och utföras genom statens omedelbara 27 försorg och på dess bekostnad, samt följaktligen utgöra allmän tillhörighet och stå under statens tillsyn och förvaltning. Dessa af Kongl. Maj:t föreslagna jernvägslinier beräknades utgöra i längd 135f mil, hvaraf tillsamman omkring 11 mil å vestra och södra stambanorna vore under arbete och till en del fullbordade, samt erfordra en kostnad af 103,350,000 R:dr, hvaraf 7,500,000 R:dr redan blifvit af Rikets Ständer anvisade. För utförandet af dessa byggnadsarbeten enligt den af Ofverste Ericson uppgifna plan, till så stor del arbetena kunde under de närmast följande fyra åren medhinnas, äskade Kongl. Maj:t följande anslag, nämligen för år 1857 7,755,000 och för den kommande statsregleringsperioden eller åren 1858—1860 23,500,000 R:dr. Ränta och amortering å det kapital, som kunde komma att upplånas för berörde ändamål, beräknades till 3,637,550 R:dr, och såsom tillgång för bestridande af denna utgift vore afsedda de årliga öfverskottsmedlen, uppgående för tre år till 3,631,500 R:dr, hvilken summa således med den obetydliga skillnaden af endast 6,050 R:dr, allt riksmynt, motsvarade det uppgifna behofvet.
Lagerbjelke har sökt bevisa oriktigheten af min deduktion deraf, att frågan om Privatbankers tillvaro och verksamhet är af ekonomisk natur, hvilken deduktion stödjer sig, utom annat, på det faktum, all K. 51. sådant förklarat och att R. St. låtit dervid bero. Den värde Gr:n har för sådant ändamål andragit, alt ehuru R. St. låtit den af Consl.Utsk. gjorda anmärkn. emot Konungens Rådgifvares behandlingssätt af Privalbanks-frågan år 1846 förfalla, finge avan deraf ingalunda draga den slutsats, alt R. St. godkände den aumärkta åtgärden. Utan att nu hafva till hands diskussions-prot:n i denna fråga inom de serskildta RiksSl:n, tror jag mig likväl icke begå något misstag, då jag bär säger, att RiksSun ogillade Coust.Utsk:s handlingssätt på den grund, att om anmärkn. bordt göras, hade den bordt framställas enl. 106:te och icke 107:de §:n RegF:n. Då Const.Ulsk:s anmärkn. således af R. St. ogillades, eller åtminstone utan allt afseende lemnades, tror jag att man med temlig säkerhet kan antaga, att Rådgifvarnes förfarande af R. St. godkändes. Detta i afseende på sjelfva frågan om lagens natur. Vidkommande föredragningssättet, ber jag alt få hemställa, huru det skulle gå, om ingressens afgörande upskjötes, till dess lagen vore genomgången. Skulle vi under öfverläggningen förbigå allt hvad som vore af ekonomisk natur, eller behandla frågan såsom varande helt och hållet af sådan natur? Vid behandlingen af hvarje § komme vi ju då att sväfva i ovisshet huruvida densamma borde godkännas eller förkastas, enär vi icke kände, huruvida R. o. Ad. ansåge det deri förekommande stadgandet vara af ekonomisk eller civil-lags natur. Att besluta en lag, utan all veta af hvad natur och beskaffenhet den 12 H. 2 ts Den 16 September f. nr. är, synes mig vara'högst olämpligt, och derföre förnyar jag min begäran, alt ingressen först mätte till pröfning företagas.
Om jag icke här närmare förklarade mig, skulle man kanske kunna finna besynnerligt, det jag, på samma gång som jag yrkar högre skatt på någon del af bränvinsrcd skapen, ger tillkänna en redan existerad hög skatt härå; men då, af de skäl jag förut i afseende å beskattningen af 1 classens pannor anfört, proportion i skatt å alla classerne bör finnas, och detta nästan är omöjligt att söka genom lindring å de redan högt beskattade, så har jag ansett den föreslagna förhöjningen nödvändig. Hvad i öfrigt beträfTar högre beskattning på bränvinsnäringcn oell den förut gängse mening, att sådant skulle höja varuvärdet och hindra öfverproductionen, så har erfarenheten visat ett alldeles motsatt resultat. Deremot torde denna höga beskattr ningsåtgärd till en del lyckats skilja bränvinstillverkningen från jordbruket och öfverflytta den i fabrik. Jag vet ganska väl, att man ansett en sådan förändring såsom statsekonomisk, i och för besparing af arbetskraft och bränsle; men för min del och med den erfarenhet jag häruti äger, tror jag likväl på grundade skäl, att dessa mera theoretiskt än practiskt beräknade besparingar på intet sätt uppväger den förlust, jordbrukaren lider genom bränvinsbränningens öfverflyttning i fabrik och den deraf uppkommande öfverproduction, som har till naturlig följd varuvärdets fallande; och då ingen export af denna vara troligen kan komma i fråga, så måste den consumtion deraf, som man bemödat sig förebygga, i stället tilltaga och ökas. Om remiss till Ekon.- och Bevilln.Usktn anhåller jag vördsamt. Remitterades lill Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Vidare uppläste Hr von Mentzer, Carl Fredr.: Af de onera, som för jordbruket är af den mest tryckande beskaffenhet, då man undantager presterskapets aflöning, som alltid står i främsta rummet, är utan motsägelse roteringen ; men denna rotering blir med afseende å den ojemna fördelning ännu mera tryckande, enär den utgår utan afseende å hemmanens bättre eller sämre beskaffenhet.
Lefver ej utan enthera af them, och äro syskon til, 16 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 31. ett eller flere, efter then döda, som ärfvas skal; ärfven the med fader, eller moder, och tage fader eller moder sin del, som i i §. sagdt är, och syskonen thet, som theras fader eller moder ärfva bordt, om then lefvat. Äro ock then dödas halfsyskon til, och komma the alle af samma fader eller moder, som död är; ärtven ock the med samsyskonen lika, broder broders del och syster systeis del. Är någothera af sameller halfsyskonen, eller the alle döde, och lefva barn eller afkoinlingar efter them; träden tä the i the döde sameller half syskonens ställe och rätt. Är ej utan ett sameller halfsyskon, som arf med moder tager; njute tå hälft hvardera. Lefva ej sameller halfsyskon, eller afkoinlingar ejler them; tage fadei eller moder, som lefver, altsammans. Likaledes tagen heloch halfsyskonen, eller theras barn eller afkoinlingar, alt arfvet, om både fader och moder döde äro; och delen thet sig emellan, som i 3 §. sägs. Äro halfsyskonen födde af then fader eller moder, som lefver och sjelf aif tager; tå ega de ej någon del i thet arf. 3 §. Nu äro både fader och moder döde och lefva syskon efter; delen de sig emellan arfvet, och tage efter landsrätt broder två delar och syster tridiung, och efter stadsrätt hälft hvarthera. Äro ock then dödas halfsyskon till, varen the med samsyskonen samarfva; och tagen the allé, som af samma fader äro, then del, som theras fader taga bordt, och the, som af samma moder äro, then del hon taga bordt, och delen sig emellan, som förr sagdt är.
Ståndet, som godkände, i enlighet med hvad Utskottet tillstyrkt, uppförandet i Riks-stalen till oförändradt belopp, af de för denna inrättning nu upptagne indeldta räntor, beslöt derjemte, i anledning af Utskottets tillstyrkande om inrättningens upplösning, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställa den önskan, att åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom Invalid-inrättningen på Ulricsdal må successivt kunna upplösas, och Kongl. Majit må ega att intill nästa Riksdag disponera Invalid-inrättningens inkomster, för att, med iagttagande af lämplig fördelning mellan befäl och manskap, användas till contant underhåll för sådane personer af Armeen och Flottan, som annars vore lill intagande å Invalid-inrättningen berättigade, samt att Rikets Ständer tillika måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit ville till Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag aflåta Nådig Proposition angående Invalidhus-fondens tillgångars användande på sådant sätt, hvarigenom det med dessa medel för närvarande afsedda ändamål må kunna befrämjas. 3:o B behållandet af anslaget till Allmänna fattigvården, till lika belopp, som hitintills, gillades. Hvad Utskottet i öfrigt anmält godkändes. 4:o Biföll Ståndet, alt det till Drottninghuset å stat uppförde anslag må, enligt hvad Utskottet tillstyrkt, till 3,333 Ridr 16 sk. Banco förhöjas; äfvensom att den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen, angående granskningen af Inrättningens Reglemente måtte af Rikets Ständer varda aflåten. 5:o Institutet för Blinda och Döfstumma. Det af Utskottet i Utlåtandet N:o 214 afgifna tillstyrkande, att anslaget för Institutet må ökas med 2,666 R:dr 32 sk., eller till 10,000 R:dr för året, bifölls, jemte det dervid fästade vilkor, att ytterligare 14 Elever kostnadsfritt der intagas.
N:o i4. 5 och får till närmare upplysning i detta ämne nti för Rikets Ständer framlägga följande utdrag af samma Handlingar, nemi.: i:o ”Konung Carl Knutssons eller dixen Vlllrs Contract med MynteMiistaren Höijxieman Radewjk (eller Heine van Nivdwick:) in pr of estö Inventionis Sanct ce Crucis i\49* "Wi Carl medh Gudz Nåde Sweriges och Giolha Konung; giöre witterligit med thetia wårt öppna Bref, att wi äre så öfwerens wordne med themia wår Brefwisare Höijneman Radewijk, wår Myntemästare i Slockholm, och liafwom honom undt och befallt wår mynte i sådane mothe, som härefter skrifwit står. I thet första skall han giöra ett mynt, som kallas Örlog, *å godt att en marck wägen skall holla Tio lod Sölf och ett halft Quinlin åfwan eller nedan utan {'alira, och utaf thesse marck wägne, skall han skräda Fire och Tretigi kast_, Tvä penningar åfwan eller nedan utan fahr a; Item skall han giöra ett mynt smaa hohla penninga, marck wägen skall hålla Femb lod, elt heldt Quintin åfwan eller nedan utan fahra. Och uppå themia marck weghne skall han skräda halffjerde marck och Twå öre utan fä lira. Item af themia förrde Små penning:!’ skall lian ni j mehra få om året än hundrade marck weghne. Item skall han nij längre förswara the penningar, uthan uppå Stocken, ther lian skrädar och myn thar.
Kangasalas, Imolas och Hattelmalas åsar hade för mig utvecklat sina sköna taflor. Hvilken Finnes hjerta klappar icke med gladare slag vid blotta tanken på dessa perlor i vårt lands vackra drägt? Och nu, efter en sommar tillbragt i denna nejd, så rik på naturskönheter, af hvilka få äro ens till namnet allmännare kända, huru skulle icke jag nu vara enthusiastisk för all denna fägring. Jag hade tillbragt en dag i Tammerfors. Sedan den lilla stadens fabriker och anläggningar blifvit besedda, inbjöd man mig att vara med om en färd till Hattanpää egendom ej långt från staden. Jag antog gerna anbudet, ty jag hade hört berömmas den vackra parken med det sköna läget vid Pyhäjärvi. Vi anlände till målet för vårt besök. Det gammalmodiga huset med de små fönsterrutorna och det höga, brutna taket förekom mig att äga ett visst gammaldags aristokratiskt tycke, och de med vacker vördnad för forntiden bibehållna besynnerliga siraterna i trädgården intresserade mig. 1 En promenad genom den vidsträckta, längs sjöstranden sig sträckande parken var tillräckligt lång, för att en inbjudning till hvila uppe i huset skulle förefalla välkommen, ehuru aftonen hotade att bli något lång för mig som fremmande och okänd, då ställets ägarinna gästfritt önskade att qvarhålla oss öfver soupén. Mitt sällskap, som ofta haft tillfälle att besöka Hattanpää, stannade i förmaket vid ett bord, hvarpå stod en korg delikata jordgubbar, men jag, åtföljd af ett fruntimmer, gammal bekant till mig och nu bosatt här, begaf mig för att bese de öfriga rummen och bortprata en stund på tu man hand med henne. Min uppmärksamhet fästades af ett dörrstycke, föreställande en ung flicka med sköld och hjelm, öfver hvilken sväfvar en stor spindel, hängande på en tråd. På min förfrågan svarade mig min följeslagerska, att man hade en sägen om anledningen till denna tafla, hvilken alltid fäst hennes intresse; och med hemlig rysning bebodde hon det rum, hvartill denna dörr ledde, och der den unga Cecilia Boije, taflans original, fordom bott, hvarföre detta rum äfven hade något särdeles lockande för henne.
- Chicot, I skansen. - K. Dalström, Grekiska glidaoch hjältesagor. C. Pristeat, Två svinska gossars afveiityr bland iniiiiiiiskoatare. - E. E. Gremz, Syskonkiirlek .. - D. S. Hekto,., Samlingarnas Bok. A. C. Lefler, EfterlLZiiinade skrifter I, II. - Lekkainraten,].]. : te ocli 1S: te boken. Onkel Adanis Linnes, 4: 3 boken. - G. Schrö-. der, Orjan Rajlaiicl och lims pojlcnr. - Snöflingan 1.893. - P. Spclrro, Sjökadetten. - Standaret. - B. v. Sz&amp;zer, Ned .med va1,- iieii. Rearb. fijr niigdom af T. Topeliw. - K. D. Wiggin, Tvi sni, ' l hemlösa. A., Lasse och Lisa ocli iliidra berlitteher. - Familjen Nasse. - Fainiljeti Piitte: - 3 ?ainiljeii Snatter. - J. C. v. Hofsten, Karainellstiigaii soni Gunnar byggde. - T. 2Coc2, Reformköket. Fnlilcrniitc &amp; Cornp. : R. Bergström och O. A. Btridsberg, E11 bok om Sverige. Frihes k. liofbokhaiidel: S. Coolidge, Hvad Knty gjorde - S. 17 Meude, Kainratlif. : F.röléei~ &amp; Coinp. : F. Meister, I piratens kölvatten. H. ~ e b s: r TIA. Cldd, Öfver Anderna. - A. Mrs Hmpk-ey Wnrcl, David Qrieaes historia, .. duel 2. - serlan. Sve~iges medelticlssagoi .. Berättade för Barn. P.
Rummet äges af en mycket snäll och renlig gumma, tvätterska till yrket. Tvätten går i liten skala, men försiggår och torkas i det lilla rummet, hvilket ej förbättrar luften. När gumman stryker, behöfver hon det enda bordet och den inneboende måste, om hon är nog lycklig att ha fått något skrifarbete, utföra det stående vid en halfhög skänk. Hennes bädd, som har sin plats vid en dragig dörr, består af två stolar och ett strykbräde med goda sängkläder, stoppade med små tyglappar. anrättningar åtgå hvarje vecka en och en half liter rysk fotogen à 12 öre. Uppvärmning af rummet kommer naturligtvis på min värdinnas konto. Kaffe har jag ej råd att begagna; mjölk, te, choklad o. d. lika litet. Men för att åtminstone hafva någon slags ersättning för den kära kaffe tåren, har jag ändå funnit på råd. Jag köper nämligen s. k. rysk cikoria, ett långt paket för 35 öre. Ett sådant paket räcker till dryck 2 gånger dagligen i ungefär 2 månaders tid, hvilket gör en kostnad af ej fullt 5 öre i veckan. Jag kokar och dricker denna cikoriablandning som kaffe, men utan minsta tillsättning af kaffe. Denna dryck föreföll mig väl att börja med något fadd, men tillsatt med några korn salt blef den bättre, och sedan jag nu blifvit van därvid, finner jag den till och med ganska smaklig. Grädde har jag aldrig råd att köpa; men ett hektogram socker i veckan kan jag dock ej försaka. Under sommarmånaderna brukade jag plocka ärenpris eller, som det på folkspråket kallas, » sjömanste », hvilket, kokadt som te med tillsättning af något socker, gaf en särdeles välsmakande dryck. Kaffebröd består jag mig ej. För hvarje dag köper jag en mjuk, grof rågkaka, hvilket slags bröd jag funnit vara det mest mättande af olika brödslag. En half kaka ätes till frukost kl. 10 f. m., och den andra halfvan ätes till middagsbröd. Smör och sofvel till brödet har jag ej råd att köpa. 3 liter potatis och en stor sill å 10 öre måste jag dela så, att däraf blir tillräckligt för fem roidda gar.
Hwad beträffade det af Herr liZer hjelm - Den 7 November49r helm förestagne anwändandet af Bistoppslönerne till en fond ät nödlidande; sä war della Förslag Herr Profesioren destomera owänladt, som Herr 1igerholm icke warit med Herr Profesioren ense derom, alt pä sätt han föreslagit, de till Adelchanan anstagne räntor mä te listdelas blesierade Officerare samt fattige och behöfwande Officerares Enkor och Barn. Herr P ofesioren, som icke kunde undgå att yttra sin förundran deröfwer att Herr ligerhelm nu mera blifwit sä frikostig, trodde sig ti sika böra anmärka wid ofwanberörde desi förslag, att werkstäl. ligheten deraf torde för Konungen blifwa något swär. Herr Profesioren förenade sig i öfsigt med Herrar B stopparne Doctor längstadius och Dockor siVeisieman samt Herr Ordens Beskoppen Doctor Ickurra^. I anledning häraf erindrade Herr läderholm akt ordsaken hwarföre han, oaktadt desi i afdelningen yttrade tanka, det Adelsfane Indelningen borde indragas till Statsverket ej kunnat instämma uti hwad Herr Profesioren Doctor darlington i förenämnde mätto föreslagit, warit den, att Herr Profesioren med uteslutande af ofrälse personer, endast velat sträcka det föreslagne understödet rist Adeliga Officerare och deras Enkor. Äfwensä liket skulle Herr lagerholm inga uti det nu under öfwerläggning warande förstag, om fräga more att derigenom bereda elt understöd ät blott Prester. Men dä det som Herr lägorholm gjort more till förhällandet vlika och rörde tryckte och behöfwande af alla Ständ 492 Den 7 .November. och Clasier utan undantag, hade han trott sig af detta gällande stal böra framställa sistnämnde förslag. Herr Kongl. HofPredikanken Doctor OrMa och Herr Prosten Doctor dlolarborZ yrkade Proposition i enlighet med hwad Herr Lagman Lilkverlparrs föreslagit.
M:t i underdånighet anhållit, att till nödig plan för uppförande af socknestuga och skolhusbyggnad för församlingens behof, h-\ kappland jord, uppskattade till 2|- kappland, måtte af egorna till trumslagare-bostället vid Calmare regemente, Lilla Ökna N:o 2, om mantal, upplåtas, emot ersättning af en till vidden, 2-JA kappland, något mindre, men till godbeten lika uppskattad jordrymd från kommi nisters-bostället Lilla Ökna N:o 3, om | mantal, som deremot skulle, såsom godtgörelse flir den afstådda jordrymden, af församlingen erhålla en årlig afgäld af 13-J, Lr/tf. godt hårdvallshö, med kontanta värdet deraf 3 R:dr 18 sk. banko, på sätt af landtmätare, efter i behörig ordning skedd uppmätning, beskrifning, uppskattning och affattning af dc begge jordrymderna, blifvit föreslaget; så hade É. K. M:ts Befallningshafvande i nämnda län, lika med öfriga dessförinnan i frågan hörda vederbörande, tillstyrkt nådigt bifall till egobytet, med underdånig hemställan att den komministern tillkommande årliga ersättningen måtte, enligt 4 § 2 kap. uti Kongl. Förordningen den 19 December 1827, bestämmas till 13-JLdt godt hårdvallshö, att komministern^ efter markegångspris, hvarje år af församlin - Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, N:o 48. 71 gen godtgöras, men icke ur kyrko-kassan utgå; hvarefter och sedan ökna församling förklarat sig vara beredvillig alt på sistberörda vilkor ingå, E. K.
Mörner: Mom:t lyder sål.: »Framställes inom landsting påstående, att företag, hvarom förslag blifvit väckt, är af den beskaffenhet, att endast stad eller endast landsbygd af företaget kan hafva hufvudsaklig nytta, och att förthy i förra fallet landsbygden och i det sednare städerna, vare sig samfäldt eller en eller flera bland deni.. må från bidrag till det företaget befrias eller med sådant bidrag i jemförelsevis mindre mån betungas, då skall jemväl öfver sådan framställning beslutas, innan hufvudfrågan till afgörande företages.» Sedan nu till följd af R. o. Ad:ns beslut sista punkten i l:sta mom:t af 47 § skall utgå, så har, såsom mig synes, det i det nu föredragna 3:dje monr.t af samma § förekommande ordet »jemväl» icke någon anslutning till det öfriga innehållet i §:n, och jag får derföre anhålla, att det måtte ur texten uteslutas. Ofverläggningen förklarades fulländad och monr.t bifölls, med uteslutande af ordet jemväl. Utsk:ts förslag till förändrad lydelse af § 48. Hr von Koch: Till följd af R. o. Ad:ns beslut i afseende å första punkten, torde ifrågav:de redaktionsförändring hafva förfallit, hvarföre jag anhåller, att den måtte läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos. blef Utsk:ts förev:de förslag af R. o. Ad. afslaget. Hr von Koch: Jag tager mig friheten hemställa, huruvida icke R. o. Ad. nu, i sin ordning, skulle vilja inbjuda Bonde-Ståndet att biträda R. o. Ad:ns beslut i afseende å Utsk:ts hemställan i andra punkten. Till detta förslag leinnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall. 620 Den 9 Juni. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 6 och 7 dennes bordlagda Utlåt.
Fattigförsörjningen erfordrar dryga utgifter, som dock i någon mån kunde minskas, om sockennämnderna mera nitiskt sörjde för de personers sysselsättande, hvilka, i saknad af arbete och utan håg att sjelfva vidtaga några åtgärder för att dertill bereda sig tillfälle, lemna sina hemvist och sysslolöse drifva omkring, till dess de slutligen, såsom passlöse, gripas och afsändas till hemorten, hvarefter fattigvårdsstyrelserne ofta få ersätta kostnaderna för deras forslande. Fattigunderhållet bestrides dels sockne vis, dels 41 vis, dels på de flesta trakter af Länet rotevis efter en inom socknen verkställd distriktindelning, på sätt 2 g i E. K. M. nådiga Förordning om fattigvården i riket den 15 Juli 1833 tillåter; och hafva sålunda indelade fattigvårdssamhällen erhållit af E. K. M. Befallningshafvande fastställde Reglementen. Sedan år 1847, då nu rådande fattigvårdssystem först uti lagstiftningen tillämpades, har fattigvårdstungan förlorat mycket af sin tyngd och den förhatlighet, hvarmed menige man i början ansåg en utgift, den der tillförene hufvudsakligen varit öfverlemnad åt hvars och ens gifmildhet och känsla för likars nöd. Utom Länets allmänna fattigvårdsstyrelse, som med en år 1813, genom gåfva af då varande Kronprinsen, sedermera Högstsalig H. M. Konung Carl den XIV Johan, å 3,000 R:dr Banko, hvartill sedermera kommit 300 R:dr s. m, skänkte af en enskild person, grundad, och numera genom klok förvaltning till 26,767 R:dr 17 sk.