Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det är medgifvet att normal-lönerna icke utbetalas förr än i Mars, och då jag nu vi sat att i Östergöthland alldeles samma förhållande skulle kunna ega rum, om detta förslag antages, så anser jag att från löntagarnes sida icke några skäliga anmärkningar borde kunna göras. Jag anhåller äfven att få nämna några ord i afseende på det ökade besvär för kronans uppbördsmän, som man här vid rört. Jag erkänner villigt, att dessa uppbördsmän äro öfverhopade med göromål, men den tillökning i göromål, som af förslagets gillande uppkommer, är icke af beskaffenhet, att om förändringen i öfrigt befinnes vara lämplig, böra föranleda till ett afslag. Som R. o. Ad. har sig bekant, har ett med detta likartadt förslag blifvit väckt vid föreg:de riksdag, och K. M:s Befh:de samt, så vidt jag vet, äfven kronans uppbördsmän hafva fått tillfälle att öfver samma förslag yttra sig. Deras svar har så utfallit, att något hinder från deras sida icke mötte, såvida en skälig provision för detta besvär lemnades dem. Att denna provision skulle medföra en besparing, snarare än en utgift, för vederbrde löntagare, är min öfvertygelse; jag tror nemi. att, då regements-skrilvarne hafva 3 proc. af uppbörden, kronans uppbördsmän skulle åtnöja sig med en något lägre provision. Mig synes sålunda att hvarken någon olägenhet för löntagarne kommer att uppstå, ej heller någon oskälig tillökning i uppbördsmännens arbete, om de erhålla någon ersättning. Hr Charpentier har framdragit några anmärkningar mot sjelfva Betänk:ts uppsättning, och jag kan icke neka till att dessa anmärkningar i viss mån ega sin riktighet. Jag hade äfven trott det vara bäst att återremittera frågan, men, efter de upplysningar, jag fått, nemi. att två Stånd redan bifallit Betänk:t, vet jag ej. om R. o. Ad. skulle besluta en återremiss, hvartill den skulle tjena.
Vid pröfning af Memorialet N:o 48, innefattande förslag till Instruktioner för dels Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket, dels Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskont-verket i Stockholm samt Läne-kontoren i orterne, har BondeStåndet, med godkännande af Memorialets öfriga delar, till Utskottet återremitterat § 8 i sistnämnda Instruktion på grund af anmärkningar företrädesvis i den syftning, att näst efter ordet »traktamente» å tredje raden nedifrån borde införas följande tillägg: »Men skulle revision under riksdag inträffa samt Fullmägtig vid riksdagen blifva utsedd att i bemälda revision deltaga, åtnjute sådan Revisor icke någon resekostnadsersättning, utan endast dagtraktamente under revisionstiden.» Som likväl ofvanberörda Memorial blifvit i sin helhet gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden, och i frågor af förevarande beskaffenhet tre Riks—Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, kan Bonde-Ståndets omförmälda återremiss till någon Utskottets åtgärd ej föranleda. Stockholm den 23 Oktober 1860. Bih. till It. St. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, isca, REGISTER öfver Banko-Utskottets afgifna Betänkanden, Utlåtanden och Memorial under Riksdagen i Stockholm åren 1859 och 1860. A. Ackords-anbud. Se: Eftergift. Afskrifning af lån oell öfverräntor vid Låne-kontoret i Göteborg 3. » lån vid Låne-kontoret i Malmö 4, 30. « län oell öfverräntor vid Banko-diskont-verket 28. Anslag, årligt, till C. Möller 44, 50. » II. C. Heurlin, född Lind 45. »A. W. Wäsström »A. Köhler B.
Att tänka sig det arbetande Classen, öfver hufvud tagit, under hvad hushållssysteme som hälst, ej skall finna för sig mest fördelagtigt, att tillverka sina kläder, anser jag mindre väl grundadt; arbetaren saknar vanligen penningar, han undviker i följd deraf contanta utgifter, så vidt han kan, och anser för sig förmonligare, att om han kan, sjelf åstadkomma den vara han behöfver, än att vända sig till köpmannen, äfven om denne lefvererade varan till bättre pris än arbetaren sjelf kan åstadkomma den. Exemplet af Svenska Allmänhetens ökade hog för tillverkning af Bomullsväfnader i följd af Förbudet mot införsel af dylika tillverkningar bevisar föga, när man betänker, att smaken för de mera redbara och för Riket naturligare linnetill - 254 Den 28 Junii f. tit. verkningarne aftagit; att då Inhemska Bomullsspinnerierna ej kunna på långt när tillverka så mycket garn som behöfves, högst betydliga qvantiteter af denna vara nu årligen måste införa6; att Riket i följd häraf helt och hållet i afseende på rudimatarien för Bomullsväfnadsslöjden, beror af England och att vid ett sådant förhållande vinsten af Bomullsslöjdens införande synes både högst problematisk och osäker. Jag har nu sökt framställa Fabrikssystemets verkan på Landets fabrication. Det aterstår nu sluteligen att visa samma Systems verkan på Rikets economiska ställning i allmänhet. 1 Stater der ej någon gren af allmänna hushållningen finnes våldförd eller rubbad i sin gång, är det gifvit, att i samma mohn Landet odlas och folkoummern tilltager bör Stadsmannarörelsen utvidgas, och i följd deraf personalen i Städerne okas, och välmågan derstädes, tilltaga.
Men jag ser att bror slipper vänta: der nere kommer ju kusin Greta med välfägnaden i den lilla korgen.” Och kusin Greta var det verkligen, varm och röd och frisk och glad öfver att ändtligen kunna hålla det löfte hon gifvet sin man och sig sjelf om en timmas frihet på det redan så kärt blifna Kristorp. Nu blef det naturligtvis en vacker artighetsstrid att krusa vännen Boman qvar, men han skulle nödvändigt hem för att räkna dagkassan från Hans Henrik och se efter att ingen af inqvarteringsofficerarne stod och sladdrade och gjorde sig mjuka tjenare för skön Anna Britta. ”Hittar jag på någon, så ja gu’ skall jag svansa’n!” Och härmed klef rådman Boman med stora steg nedför backen, stötande käppen så hårdt i marken som om han tills vidare varit tvungen att svansa den. Öfver en liten sluttande upphöjning midt i planen var servetten utbredd och öfver den Guds gåfvorna på friska blad. Å ömse sidor om den lilla måltiden, der solen i aftonglöden färgade äggen rosenröda och de ljusa kalfsteksskifvorna bernstensgula, sutto man och hustru ensamma och sig sjelfva så nog som under de första kärleksdagarne. Detta äkta vif var till och med långt innerligare förenadt nu än vid äktenskapets början. ”Nå, hvad har du för godt i flaskan, mor, att bjuda mig?” ”Icke annat än rehnskt, far!” ”Så så, min skatt – kan väl tro det är helsosamt att dricka vatten om qvällen.” ”Det borde endast varit svagdricka”, återtog hon småleende, ”men ett glas rehnskt kan jag ändå göra dig sällskap i.” ”Slå i då, så får jag känna om det icke dufnat.” ”Och så dricka vi för framgången af en god sak, far!” ”Ingen politik, mor!” ”Åh nej, här är endast fråga om en hustrus politik. Vi dricka på att du skall bli riktigt frisk till sinnet och lynnet, min vän! Du må väl aldrig inbilla dig att ej jag begriper hvad dina ständiga och ifriga vandringar hit betyda.” ”Nej, Margreta, låt oss icke komma in på detta!” ”Huru nu – skola vi gömma något för hvarandra, far!
Maj:ts befallningshafvande; men Kammerrätten frikaHade nämnde amiraler från ersättningskrafvet, hufvudsakligen på den grund, att påminnelseskyldigheten vore befälhafvande amirals-embelet ålagd, först efter det deu af Jon Ohlsson presterade borgen utlupit, eller genom Eders Kongl. Maj:ls nådiga bref den 5 December 1829, hvilket icke kunde tilläggas retroaktiv verkan, samt att, äfven om det antoger, att befälhafvande amiralen en sådan skyldighet ålegat, det varit hans underlydandes skyldighet att derom hos honom Jörst göra anmälan. Sedan detta utslag af Eders Kongl. Maj:t under den 29 November 1838 blifvit stadfästadt, vände Kammar-rättens advokatfiskal sig med sin embetstalan emot mig, sorn, när borgensansvarighet slutades, innehade landskamererare-tjensten i Blekinge län, och jag ålades genom nämnde rätts utslag den 14 Mais 1842, eller omkring 20 år efter det borgensförnyelsen var försummad, alt med 605 R:dr 30 sk. 7 rst. ersätta Eders Kongl. Maj:ts och kronans förlust, hvilket utslag Eders Kongl. Majits Högsta domstol den 25 April 1845 fastställde. Redan af denna sannfärdiga berättelse värdes Eders Kongl. Maj:t i nåder finna att den Eders Kongl. Maj:t och kronan tillskyndade förlust icke vållats genom uraktlåtenhet af de mig ålagda embetspligter, åtminstone icke så som dessa pligter af mig uppfattats; men hvad jag utbeder mig nåden vidare i underdånighet anföra, hoppas jag skall ytterligare styrka, huru många omständigheter, som tala lill min ursägt och befrielse, och jag vågar derjemte hysa det glada hopp, alt min långa tjenstebana icke skall framvisa något spår af försummelse.
Vidkommande åter utsträckningen af beväringspligten från fem till tio år, så och då sådant ifrågakommit endast i följd af nödvändigheten att till landets försvar uppkalla större styrka, än att de fem nuvarande årsklasserna dertill förslå, finner Utskottet, under förutsättning, på sätt ock Kongl. Maj:ts Proposition gifver vid handen, att de yngre sex klasserna först uppkallas, vid förslaget i den delen icke något att erinra. Öfriga i det nådiga förslaget framställda särskilda momenter finner Utskottet hufvudsakligen dels följa af de redan granskade, dels vara af beskaffenhet att böra af Rikets Ständer godkännas; dervid Utskottet likväl dels, i öfverensstämmelse med hvad ofvan blifvit yttradt angående önskvärdheten att framkalla frivilliga anmälanden till den längre vapenöfniugen, anser aflöningen till dem, som sålunda sig anmäla, böra bestämmas till En Riksdaler i stället för 50 öre för dagen, samt utgå icke blott för första, utan äfven för de påföljande årons vapenöfningar; dels ock, i fråga om den beväringsskyldige, som aflagt afgångsexamen från rikets elementarläroverk, medgifna rättighet att på anmälan blifva beväringseliter, för att ingå i befälsreserven, ansett denna rättighet böra komma äfven de beväringsskyldige till del, som aflagt examina vid Teknologiska Institutet eller andra dermed jemförliga undervisningsanstalter, helst dessa ynglingar utan tvifvel i de flosta fäll varit i tillfälle inhemta kunskaper, som kunna göra dem till reservbefäl lika användbara med de förstnämnde. Sammans. Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 5. 29
De i andra klassen omförmälda brott höra icke till detta ämne, med mindre de förekomma i förening med de till första klassen räknade, då de åter i denna öfversigt kunna i sammanhang med de sistnämnda betraktas. v Vidkommande de i forsla klassen här ofvan upptagna mål, så borde det väl vara i dem som här ofvan af Domkapitlet åberopade 24 Kap. 1 och 2 §§,19 Kap. 13 § Kyrkolagen (om sistnämnda lagrum ens bör i räkningen upptagas) samt 15 § i 1687 års Förordning om rättegången i Domkapitlen skulle gifva sistnämnda myndigheter domsrätt. Huru begränsad och inskränkt denna domsrätt likväl ansågs vara, bevisar tydligen de härofvan anförda Kongl. Brefven den 12 December 1741 och den 16 Augusti 1749 äfvensom Kongl. Brefvet den 18 December 1746. Consistorium betraktas der icke såsom Domstol, kunde ej ådöma böter, än mindre embetets förlust. Till meddelande af allvarsam åtvarning och påläggande af några månaders suspension var Domkapitlets straffrätt, i afseende pä underlydande prester, inskränkt. Det är först ofvanberörda 1787 års Cirkulärbref, som tillägger Domkapitlen myndighet alt från embetet döma en Prestman. Här är naturligtvis ej fråga om de händelser, då Domkapitlen till verkställande af laga domstols beslut från embetet skiljer en brottslig prestman. m Hvad slutligen angår den tredje klassen eller mål, som röra religionen eller söndring och affall från den rena evangeliska läran, hafva Domkapitlen i dessa så kallade religxonsmål, så vidt jag kan förstå, aldrig, enligt lag, ägt någon domsrätt, ehvad målen rört prester eller lekmän. Denna min åsigt grundas förnämligast på innehållet af 1 kap. 2 § Kyrkolagen. Detta lagrum är här ofvan infördt och skärskådadt samt dervid ådagalagdt, att de i § omförmälda brott, upplänkande och utspridande af villfarande lära, måste af domstol afgöras, emedan det för brottet stadgade straff endast efter ransakning och dom kan åläggas och dessutom straffet, embetes förlust och förvisning ur riket endast af domstol kan ådömas.
Folket får nemligen derigenom största anledning lii! lönnbränningar, och komma således att vänja sig vid lagbrott, sorn de förr alldrig tänkt på; och förgäfves skola åklagareoch domare-maglerne anlitas, att tillintetgöra de hemliga bränningarne, som skyddas håde af folkets föreställning, att en orättvisa emot dem blifvit begången, och af de för policemagten otillgängliga skogarna. Jag anhåller om respective Med-Ståndens behjertande af hvad jag här sökt framställa, ty jag är öfvertygad, att mina åsigter i förevarande ämne enhälligt delas af Bonde-Ståndet, som, derest Med-Stånden skulle vidhålla Utskottets beslut, lärer se sig nödsakadt, att hos Hans Maj;t Konungen i underdånighet anhålla derom, att, vid Bränvins-Förfatlningens utfärdande, de mindre hemmansegarne äfven tillerkännas bränvinsbrännings-räLtighet på sätt jag här ofvan framställt” Häruti instämde Lars Larsson från Skaraborgs Län, Carl Gabrielsson från Östergöthlands Län, Göran Jonasson från Kronobergs Län, Gustaf Larsson och Erik Ersson från Stoekholms Län, Olof Olofsson och Erik Olofsson ifrån Örebro Län, Anders Olofsson och Erik Ersson ifrån Stora Kopparbergs Län samt Anders Mårtensson från Jemtlands Län. Enligt Stats-Contorets räkenskaper för år i83a, hafva de då begagnade bränvinspannor af olika dimensioner utgjort det antal, som nedanstående Tabell utvisar. Antager man, att ett lika antal pannor med samma dimensioner fortfarande komma att begagnas, skulle pannerymds-afgiften, efter den föreslagna beskattningen, för 3 månader, uppgå till en summa af 808,344 fhdr. Men då icke allenast bränvinspannornas antal under de senare åren uti icke ringa mon minskats, utan ock den föreslagna ökade skatten tilläfventyrs skall föranleda, att många flera jordegare upphöra med buinvinsbränningen, torde en betydlig nedsättning i den beräknade inkomsten böra göras.
Om, på sätt Hr von Hartmansdorff ansett, detta förbehåll icke gällde förevande punkt; så skulle således den K. propos.-n i nämnde punkt aldrig kunna blifva af R. St. vid denna riksdag pröfvad. Denna punkt skulle då blifva afslagen, titan att R. St. vid något tillfälle pröfvat densamma. Att R. o. Ad. äfvensom Hr Gr. o. Landtm., icke ansett denna fråga vara afskuren genom beräkningen i riksstaten, synes af det sätt hvarpå den behandlades förra gängen den här var under handläggning. Hr Gr. o. Landtm, framställde då propos. till bifall å densamma, hvilket enligt Hr Gr:ns och Landtnäs uppfattning besvarades med öfvervägande ja; och det var först genom votering, som punkten blef afslagen. Om frågan varit i riksstaten afgjord, så bade någon dylik propos. hvarken kunnat af Hr Gr. o. Landtm, framställas eller af R. o. Ad. besvaras. Således är det redan af R. o. Ad. afgjordt, att med förbehållet menades, att det skulle slä R. St. öppet att sedermera pröfva den K. propos:n i denna del. En värd talare har äfven något litet ingått i denna gamla sak — jag säger gammal, emedan den är så gammal, att i de flesta, om ej i alla, bevillningsförordningar sedan mängfalldiga är varit intaget det förbehåll, att denna lindring i bevillningen blott skulle gälla till dess att ifrägavande grundskatt upphörde. Emedlertid halden värde talaren sagt, att frågan oär obetydlig. Må så vara i sak, men i princip är den det icke. Åtminstone kan jag ej finna obetydligt eller likgiltigt, om 69 § Reg.F. efterlefves eller ej. Derföre är jag för min del sä ifrig om denna sak. Jag tror mig nemi. hafva bevisat, riksg:s-kont:s inkomster bero på indragningen af denna ränta, och att således, då 2 Stånd i afseende derå stadaat mot 2, 69 § måste tillämpas. Hr Stuart, Carl Gust.:
Betänkande, N:o 8. 236 nämnde Protocolls-Utdrag, hittills intagne i Bi' hangets 2:dra Samling, måtte få förflyttas till den 9:£le, till hvilken sistnämnde, såsom innehållande Protocolls-Utdragen, hvarigenom Stånden meddelat hvarandra sina beslut, de förra, i afseende på ämnenas likartade beskaffenhet, synas lämpligast höra hänföras. Hvad angår upplagans storlek utaf meranämnde Bihang till Riks-Ståndens Protocoll; så torde det utaf Utskottet, i händelse af Rikets Höglofl. Ständers bifall till Herr Cederschjötds , af Utskottet tillstyrkta Motion, föreslagne antal af 1200 Exemplar icke tåla någon serdeles nedsättning, då för Riks-Ståndens Ledamöter erfordras o; till utdelning åt Utskotts-Ledamöler vid nästblifvande Riksdag 232; samt till förvarande i Riksgälds-Contöret, för att utgöra ett tillgängligt Archiv af dessa handlingar 5 o Exemplar, och då således af det föreslagne antalet, 1200, endast 178 Exemplar återstå till utdelning åt vederbörande Embets-Autoriteter och försäljning genom prenumeration. Hvilket allt, under åberopande af det återremitterade Betänkandets innehåll, till Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsamt öfverlemnas. Slutligen får Expeditions-Utskottet vördsamt anföra, att, ehuru Utskottet utaf ett från Hedervärda Bonde-Ståndet meddeladt ProtocollsUtdrag inhemtat Ståndets beslut, det borde Utskottet , i sammanhang med detta ämne, utlåta sig öfver en af Vice Talmannen Jon Jonssonj, i enahanda fråga väckt, och för närvarande till Stats-Utskottet remitterad Motion, Expeditions - 24 Expeditions-Utsi. Memorial, N:o 9„
I afseende pä den Irågan, huruvida remiss kan ega rum eller icke, skulle kunna sältas i fråga rättigheten att väcka i Ståndet sådana motioner som denna, och jag har sjelf en gång satt i fråga, huruvida det kan förenas, om också med bokstafven af vår nu gällande grundlag, dock med andan af alla de författningar, från hvilka vår nuvar. Ridd.Ordn. utgår. Denna sida lärer dock icke vara värdt att vidare beröra. Afser man äter frän denna, tror jag det kan vara temligen likgiltigt, om man anser motionen vara värd alt remitteras eller icke; den kan, enl. min mening, ej undertryckas, så länge man icke har utväg att pä en gång undertrycka alla onödiga motioner. Jag anser således häst, att låta motionen gå sin väg till Utsk., och, hvad öde densamma der beredes, torde kanske icke vara osäkert. En annan fråga blir, hvad meningen är med sjelfva saken. Hr Brakels motion utsäger det icke uttryckligen. Motionären har Den 4 Januari. 21 visserligen förklarat det närmare, och ännu mera tala de hän vis. ningar lian har gifvit till förut i denna fråga väckta motioner. Den lärer således afse att uphäfva fl. o. Adis representation efter familjer, och utbyta den emot en representation genom val. Man skulle kunna förvåna sig att ett sådant förslag sä hastigt har blifvit väckt, sedan så nyligen ett representations-förslag blifvit förkastadt. Man skulle ock kunna förvånas att dylika förslag, visserligen ej så mycket denna gång, men mera förr funnit stöd ifrån samma sida, som alltid försvarat R. o. Adis rättigheter. Man har ju alltid sagt att R. o. Ad., såsom Ståndet ännu är sammansatt, lemnar rätt till inträde åt personer af alla yrken, som här kunna göra sina meningar gällande. Huru skulle det nu gå, om man skulle utbyta vår nuvar. representation emot en representation genom val? Man har också förklarat det vara med R. o. Adis värdighet mest öfverensstämmande att, utan lön eller ersättning, försvara hvad Ståndet ansåg vara nyttigt för samhället. Nu föreslår man att valda representanter för Ståndet skulle för sin möda erhålla ersättning. Man har nyligen sett Ståndet i massa uttrycka sin mening i fråga om representationssättet.
Svar torde lemnas till » O. S. 1889 », Tidningskontoret Karlavägen 6. [1 6 5] Såsom barnsköterska önskar en ung barnkär flicka komma i bildad familj, som under sommaren icke vistas i stad. Svar till » Vaken och Sann » Malmö p. restante. [167] barn i musik. Lönepretentioner små. Svar till K. B. Stora Badstugatan 4, 1 tr. upp, Stockholm. [158] Plats Önskas i Stockholm eller landsorten af en ung flicka af god familj för att läsa med minderåriga barn vara behjelplig med handarbeten och deltaga i lättare göromål eller som skrifbiträde. Lön begäres ej, endast ett vänligt och godt bemötande. Svar till » Ingrid », Iduns byrå. [146] En 21 års flicka från landet önskar plats i vår i en bättre familj, helst på landet; är villig deltaga i allehanda inom hus förefallande göromål. På lön fästes intet afseende, endast på ett godt bemötande. Svar till portvakten vid Inedal, Stockholm. D o k t o r Lilla A. Behandlar företrädesvis magoch hudsjukdomar. U53] B o l ^ o i? Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. [1 2 0] Uppritade brickoch lysedukar från 60 öre i fröken Westerlunds skjortfabrik, Kungsgatan 26.- Tyg mottages äfven till uppritning. [163] I en vacker och liflig trakt strax invid Eksjö emottagas ianckorderingar öfver sommarmånaderna. Goda referenser lemnas. Vidare meddelar fru majorskan Emilia Engström, adr. Eksjö, Akerslund. • [i60] En ung flicka önskar blifva inackorderad i en aktningsvärd familj. Afgift ej öfverstigande 30 kr. pr. månad. Svar torde med det snaraste sändas till » Theresia », Tidningskontoret Kommendörsgatan 15. VI vilja särsklldt fästa uppmärksamheten på Iduns lämplighet for platä- sökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfrlga slags | n | | i i I U U IN annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Gumselius annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas.
Återstoden af den summa, hvarmed Staten, enligt Kongl. Brefvet den 14 April 1837, bör bidraga till amortering af ett utaf Linköpings stad för dess hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptaget lån, har E. K. M.t föreslagit, att för 2:ne år anvisas med tillsammans 2,160 R:dr; och som Rikets Ständer inhemtat, att E. K. M:t, genom högstberörda Nådiga bref, tillförsäkrat Linköpings stad att, såsom amorteringsbidrag för ett, till den då under utförande varande hamnanläggningen upptaget, större lån, under 19 år, räknade från och med det nyssnämnda, erhålla ett årligt anslag af 1,080 R:dr, och detta belopp sedermera under derpåföljande år fortfarande utgått, hafva Rikets Ständer nu anvisat sista återstoden af berörde anslagssumma med tillsammans 2,160 R:dr, alt med 1,080 R:dr från Riksgälds-kontoret utgå under hvartdera af åren 1854 och 1855. 2:0. För hamnbyggnaden vid Borgholm på Öland, hvartill, enligt ett af Chefen för östra kanal-dislriklet, Majoren m. m. De Geer uppgjordt och af Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader granskadt förslag, kostnaden beräknats utgöra 32,433 R:dr 16 sk. Banko, har É. K. M:t begärt étt anslag, motsvarande J:delar af utgiften, eller 21,600 R.-dr. Efter tagen kännedom af de till delta ärende hörande handlingar och kostnadsförslag, och då genom vederbörande auktoriteter utredt blifvit, att islåndsättandet af hamnen vid Borgholm, den enda på Öland, hvarifrån en icke obetydlig spanmålsexport eger rum, skulle blifva i flere hänseenden nyttigt, och uppförandet af en vågbrytare derstädes vore af synnerligt gagn för sjöfarten i allmänhet, men stadens invånare icke utan Statens biträde kunna anskaffa härtill erforderliga medel, utgörande, enligt uppgjordt kostnadsförslag, 32,433 R:dr 16 sk., hafva Rikets Ständer beviljat den af E. K.