Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl. Prut. iS62 & 1863, 4 Sami. t Afd. 9 Haft. 2 10 Slats-Utskollels Ullålande N:o SS. »sorn skulle åtgärden att här föryttra dessa papper svårligen kunna undgå att »såsom en lag-öfverträdelse beifras, då man erinrar sig, att 1 § i nyss åbero»pade Kongl, förordning har följande lydelse: »»Lotteri må ej af någon inrättas och öppnas för allmänheten; och vare ej »»heller tillåtet att, för egen eller annans räkning, utbjuda eller afyttra lotter till » »penningars eller annan lös eller fast egendoms bortlottande inom eller utom riket.» » »Uti sin till Revisorerne afgifna berättelse hafva Fullmägtige -erinrat, att »icke någon kapital-rabatt för det konverterade lånet skulle få beräknas och att, »då den för 4*-proeents-obligationerna i kontraktet fastställda rabatt å en summa »af 2,000,000 Thaler motsvarade 120,000 Thaler, (Iler 320.000 R:dr R:mt, »så syntes konverteringen så fördelaktig för Svenska Statsverket, att Fullmägtige, »som af Rikets Ständer fått sig uttryckligen ålagd t att vid lånets upptagning »söka bereda de för Svenska Staten såsom låntagare mest fördelaktiga vilkor, »ansett sig icke böra underlåta antaga det derom väckta förslaget. Härvid skulle »kunna anmärkas att, om endast fördelen afsåges, Fullmägtige tilläfventyrs bort, »i stället att, såsom ofvan är nämndt, anmoda spekulanterne att göra anbud å »ett 4‘-procents-lån med 1 procents kapital-inbetalning, inbjuda dem till delta»gande i ett premielån för hela den summa, som skulle upplånas. Detta hade »åtminstone i det hänseendet öfverensstämt med Rikets Ständers föreskrifter, att »blott ett lån blifvit upptaget.
Utlåtande, i afledning af gjorde anmärkningar vid [Jtskottets Betänkande N:'ö 173, om föreslagne medel till förekommande af åtskilliga f örmente miss• bruk vid Prestval, H öglofl. Ridderskapet och Ådeln, samt Vällofl. BorgareStåndet, hafva till Utskottets Bihang till RiksSt. Pröt. 1823, ljuft’ Sami, Ntr 94» i49° Besv, och Efton. IJtsk. Betänkanden. förnyada handläggning återremitterat ofvan® nämnde Betänkande, hvaremot anmärkt blifvit: ett, då Utskottet yttrat, "det, i likhet med hvad Motionairen framställt, äfven under inträffande ledighet i ett Consistorielt pastorat, förening om blifvande Pastors-rätt må kuoria verkställas”, så syntes väl genom orden: "likhet med" ingen tvifvel vara, att ju förslaget vore bifallet, sådant som Motionairen det framställt; men tili förekommande af alla betänkligheter hemställes, att följande förändrade lydelse af Betänkandet kunde antagas, nämligen: att* när ett consistorielt pastorat blir ledigt, skulle Consistorium genast gå i författning om förenings upprättande, jemnlikt Kongh Brefvet den $ April 1816 och Kongl. Förklaringen den 12 NoV. 1819, så att denna förrättning, så vidt möjligt är, inom församlingen kan för sig gå, förr än förslaget uppgöres; börande Consistorium för den blifvaude Kyrkoherden utse en fullmägtig, 80m hans ratt bevakar, och hvilken, jemte krono-ombud, Consistorii fullmägtig och ordföranden i sockenstämman, bör vara närvarande. Vid dessa föreningar kungöres församlingen uttryckligen, att ingen annan grund kommer att gäl* la för Presträttigheternes utgörande, än den förening, som af Kongl. Maj:t, efter redan stadgad ordning, på *5 eller 50 år fastställas; hvaremot, med instämmande uti Herr Biskop af Wingårds, Betänkandet åtföljan - Besil, och Ekon. Utsk•
Jag lemnar derhän, huruvida detta stadgande någonsin leder till annat än en viss omgång; ty att den ena dagen sätta in Janet och den andra dagen taga ut ett annat, hvarigenom omsättningen är verkställd, medför ingen nytta, men den olägenhet för allmänheten, att låntagare mäste äga tillgång på capitalister eller så beskaffade personer, som äro i tillfälle att göra insättningen den ena veckan, för att den andra veckan återfå det förskjutna beloppet, och hvilkas vinst, på de lånsökandes bekostnad, således är enda fördelen af förbudet rnot omsättning. Men vare dermed huru som helst, så har slaten rättighet att förordna om sin egendom huru den vill; men hvarföre stuten skall blanda sig uti att förordna om Den 19 Mars e. m. andras egendom, kan jag icke förstå. Jag anhåller derföre om afslag på detta moni., såsom oskäligt och skadligt. Hr Stråle: När discussioneu öfver denna lag börjades, fästade jag uppmärksamheten dels derpå, att de stadganden, som här komma i fråga, äro antingen egentliga lagbestämmelser eller financiella föreskrifter, och dels derpå, att de sednare borde särskildt afses till den större eller mindre vigt, de kunde äga för det allmänna. Jag frågar då: kan det vara nödvändigt att vid bifallet till dessa inrättningar fästa det vilkor, att lån icke får lemnäs på längre tid än 9 månader? Kan man säga, att allmänhetens säkerhet fordrar det, emedan bankens bestånd äfventyras, om lån få lemnäs på längre tid? Jag för min del tror det icke. Det är väl sannt, att en bank, som börjar sin rörelse och kanske icke har synnerligt stor cassa, måste vara varsam och icke gifva lån på så lång tid, att den icke kan på kortare tid minska sina sedlar, för att kunna motstå de påkänriingar, som kunna komma i fråga; men när en bank hunnit till verklig stadga och har en större del af grundfonden i reda penningar, kan den utan fara lemna lån på längre tid.
Sist har till pröfning förekommit Landshöfdingen Arnells underdåniga hemställan om be. hofvet af en Läns-Bokhållare i Jemtland med Lön på Stat, hvarom Eder Kongl, Majit den a8:de sistledne November remitterat Handlin. garne till Stats-Utskottet. Med afseende på hvad Kongl. Kammar-Collegium ocit Kongl. Stats-Kontoret uti häröfver deri 18 föregående Junit afgifvit underdånigt Utlåtande anfört, att vid inrättandet af Läns-Staten i Jemtland år 1 810 LänsBokbållare-Tjensten ansetts tillika kunna af Lands Kammereraren bestridas, samt Embetsmanna-biträde på Kontorssidan dessutom icke saknas, då på Stat bestås en Lands-Kontors-Skrifvare, sorn njuter 87 Rad 24 *k. i lön med tillökning för derunder belöpande Nio Tunnor Spannmål, hafva Riksens Ständer icke kunnat bifalla något anslag till den ifrågavarande Läns-Bokhållare-Lönen. Riksens Ständer framhärda SCc. N:r 18L Uppläst oell godkänd lios Ridd, oell Ad. d. n Juni 1818, Öfriga Riks-Stånden d. 13 — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Underdåniga Skrifvelserl 599, Kongl. Maj:t angående Stats-regier ingen under Riks'Statens 8:de HufvudTitel, Till Eders Kongl. Maj:t få Riksens Ständer aiu i underdånighet aflemna sitt Utlåtande öfver Eders Kongl. Majus Nådiga Proposition 01a StatjVerkets • tillhand och behof, af den 29 November förledit år, i den del, som angår Stats-regleringen under Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel, in nefattande åtskillige Anslag för Extra Utgifter. Efter inhämtad kännedom af de från Kongl.'
De tvenne andra, som tydligen voro offerplatsens egentliga, gudabeläten, utgjordes af drifvedsrötter, på hvilka några utskärningar blifvit gjorda för att utmärka ögon, mun och näsa. De delar på träbiten, som skulle föreställa ögonen och munnen, hade nyligen blifvit bestrukna med blod, och vid benhögen låg ännu qvar innanmätet af en nyligen slagtad ren. Strax bredvid funnos lemningar af en eldstad och en afskrädeshög, bestående af allehanda ben af ren och underkäkar af björn. Då hvarken strandens sandafsatser erbjödo något lämpligt häckningsställe för alkor, tejstar, fiskmåsar o. dyl. eller några holmar förekommo utanför kusten, som hade kunnat tjena till häckningsställen för ejdrar och andra kolonivis häckande gåsarter, saknades här polarhafvens rika fogellif. I elfmynningen kringflögo dock stora skaror af ejdrar och alfoglar, och på strandens sandbankar sprnngo skaror af Calidris arenaria och en eller annan Tringa oroligt af och an för att söka sin föda. Tundrans ödslighet afbröts endast af ett par lärkor och ett falkpar med ungar (Falco peregrinus). Dessutom syntes spår af renar, och tvenne på strandvallen uppresta räffällor angåfvo, att äfven räfvar förekomma i dessa trakter i tillräcklig mängd för fångst. Senare på aftonen, sedan några solhöjder blifvit tagna för bestämmande af ortens läge, rodde vi åter om bord och seglade derpå vidare, följande kusten på afstånd, hvarvid vi en gång färdades fram mellan land och en lång serie af grundisar, som strandat utmed kusten på ett djup af 9–16 meter. Om natten foro vi förbi ett ställe, hvarest fem samojedtält voro uppslagna, i hvilkas granskap en mängd renar betade. Landet blef nu alldeles lågt, och hafvet grundade till betydligt. Kursen stäldes derför mot NV, i hvilken riktning snart djupare vatten erhölls.
N:o 39 benämnde punkter: 1 punkten. R. o. Ad. fann jemväl denna puukt icke föranleda till na gon åtgärd. 4 H. 35 5 40 Den 13 Maj. 2 punkten. Utsk:s rör:de denna punkt i utlåt. N;o 148 gjorda hemställan blef af R. o. Ad. bifallen. 5 punkten. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då U. o. Ad. redan fattat sitt beslut i detta hänseende, så lärer Ståndet dervid böra förblifva. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff yrkat, vidblefve sitt förut i afseende på ifrågavar. punkt fattade beslut. Ropades ja. 10 punkten. Hr von Hartmansdorff: StatsUstk. räknar rösterna och anser sig dermed vara befriadt ifrån att besvara dej anmärkn:r, som göras. Utsk. säger blott, alt som 2:ne stånd hafva bifallit Utsk:s förslag i denna punkt, så vidblifver det sin hemställan; men Utsk. uppgifver inga vidare skäl derför. R. o. Ad. torde dock erinra sig, huruledes, man, dä denna fråga förra gången förevar, ansåg kostnaderna för fångvården verkligen utgöra 800,000 r:dr årligen, samt att man derföre icke borde i riksstaten upptaga den till 50,000 r:dr mindre, hvarigenom man skulle nödsakas anlita riksg:s-kont. för hvad som kunde brista. När nu detta kontor icke har några medel dertill, utan måste utbetala det kreditiv, som nyss blifvit beviljadt, och hvartill kontoret äfven saknar egna tillgångar; så vore det desto oförsigtigare så väl af detta stånd, som af de öfriga, om uppgifterne beräknades för lågt. Jag anhåller följaktligen att anslaget må upptagas till 800,000 r:dr. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: StatsUtsk. har i sitt förra betänk, angifvit skälen för sitt tillstyrkande i denna delen.
Det är då gifvit, attpenningeägaren skall finna sitt intresse fordra, att detta beslut kommer till framtida bestånd. Den gäldbundne har icke eller någon anledning att önska ett annat resultat, och jag är öfvertygad, att, om minsta farhåga för ett motsatt förfarande uppkommer, alla som äga fordringar, skola fordra förskrifningar derå i silfver efter den fastställda Realisationsgrunden, hvarigenom gäldenären blir lika interesserad sorn fordrings - Den 6 Jul ii f. m. >47 ägaren uti Realisationens bestånd. Då alla intressen sålunda verka till samma mål, måste icke resultatet kunna blifva annat, än att hvad som besluLes, blifver beståndande. Det är äfven uppenbart, alt hvarje förändring deruti skulle blifva en verklig orättvisa, och när hvar och en ser, alt en orättvisa är i fråga, kan man vara öfvertygad, att så starka röster skulle höja sig deremot, att det vore förunderligt, om något sådant kunde tillvägabringas utan de största omhvälfningar eller de mest tumulluariska förhållanden. Jag hyser således ingen betänklighet att samtycka till mynlbestämningen, ehuru utvexlingen icke genast tager sin början, och föreställer mig detta förhållande vara ungefär på samma sätt, som när en på obestånd kommen person uppgör accord med sine creditorer, och bestämmer den utdelning de skola erhålla, men måste någon tid uppskjuta utbetalningen af medlen. Då planen erbjuder tillräcklig garanti, att verkställighet skall följa, har jag vid dylika tillfällen aldrig sett någon borgenär af sådan anledning tveka, att gå in derpå. Deremot tror jag penningeägaren bör snarare fördraga ett sådant sätt lill realisation, än att verkställa den med upplåning, hvilken nödvändigt skall sätta Banken i sämre förhållande, och derigenom minska säkerheten för Realisationens bestånd. Att upplåna pengar för att betala annan skuld 3i H. >ö* Den 6 J u I i i f. tn. med, är ingea realisation, det är blott en omsättning af skuld; men det rätta sältet tror jag vara, att förkofra sig så, att man lian betala.
Kungsöhrs län må varda befriade från erläggande af hittills utgående lösen förde räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras, under förbehåll likväl, att Rikets Ständer, i händelse den sålunda föreslagna befrielsen från omförmälda dagsverks-skyldighet, af Rikets Ständer medgifves, i vederlag derföre åt Stuteri-öfverstyrelsen, som, efter livad upplyst blifvit, för Strömsholms stuteris räkning uppbär lösen efter markegång af ruslhållshemmanen för 4>3c)o;,:dels dagsverken, bevilja ett årligt statsanslag af 2,012 r:dr 20 sk. 1 rst. banko, motsvarande det belopp, hvartill värdet af nyssnämnde dagsverken, enligt medelberäkning af de ro sista årens markegångspris', för året uppgått, hvaremot i sådant fall a.f den hemmanen i Kungsbarkarö socken närmast Kung,söhr i ersättning för räntedagsverkena förunnade kronotionde-spanmål, lo tunnor, så stor del, sorn af rusthålls-stammarna nu uppbäres, i stället borde till statsverket indragas; men hvad anginge deb af rusthållarne jemväl väckta anspråk, att af sina augmentshemman uppbära lösen efter markegång för de i dessa hemmansräntor ingående dagsverken, funne Kongl. Maj:l, i betraktande af hvad Kollegierna härom i underdånighet nämnde auginentshemmans räntedagsverken. 4 Stats-Utsk:s Utlåtande, iV.-o 158.
* Det danska furstebesöket. Med ordinarie snälltåget i söndags afton anträdde furstefrämrnandet återfärden öfver Malmö till Köpenhamn. Publicistklubbens vårfest äger rum i Cirkus på Djurgården i morgon lördag efter ett synnerligen omväxlande och lockande program, vid hvilket våra allra bästa förmågor medverka. K. hofkapellet spelar under förste hofkapellmästaren Nordqvists anförande, och Bellmanskören sjunger, ledd af dir. Åkerberg. I ryttargången och på Hasselbacken, som särskildt för denna afton reserverats för de cirkusbesökandes räkning, upp ställas tombolor med många och goda vinster. Det hela lofvar att varda synnerligen lyckadt. Biljetterna hafva ock rönt en strykande åtgång. H. m:t konungen kommer att öfvervara festen, hvilken som bekant gifves till förmån för Publicisternas understödsförening. Artistbal anordnas på Hasselbacken nästkommande torsdag till förmån för Dramatiska och musikaliska artisternas pensionsförening. Anteckning för deltagande kan ske alla dagar kl. 3 — 4 å Dram. teaterns kansli. Ingen offentlig biljettförsäljning äger rum. * Afliden författarinna. Efter långt lidande har fru Olivia Sandström, som författarinna känd under namnet Silvia Bennet, aflioit i Köpenhamn, 46 år gammal. Hon har utgifvit två band berättelser och en roman (Konsulinden) m. m, Hon var några år bosatt i Stockholm under sitt äktenskap med den svenske musikkritikern Sandström, och hon lärde under den tiden känna en del af Sveriges litterära och journalistiska värld. * Ellen Key höll föredrag i måndags afton i Vetenskapsakademiens stora sal inför en ganska talrik publik, hvilken med stort intresse följde den talangfulla föreläsarinnans framställning af » Sveriges modernaste författare », Carl Jonas Ludvig Almqvist. Framställningen, som var högeligen fängslande, led dock något däraf, att föreläsarinnan begränsat det rika ämnets bebandling till en enda afton. Dock hann hon klarligen ådagalägga, att det är på tiden att rättvisa göres åt denne diktare, liksom det framgick, att ingen är bättre skickad att göra detta än just fröken Key. Det kan därför icke vara ur vägen att uttrycka den förhoppningen att de löften, som föreläsarinnan ingaf om en fullt utarbetad framställning från hennes hand utaf detta underbara snilles lif och verk, icke måtte låta länge vänta på sig.
Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 25 Bonde-Ståndet d. 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående invisningar enskilde personer och Bolag emellan, äfvensom om enskilda Assignationers utgifvande. S. A. K. I anledning af väckta frågor, dels om förnyande af det under i8a3 års Riksdag hos E. K. M. af R. St. anmälda, nten icke i Nåder sanctionerade förslag till Stadga om invisningar, som emellan enskilde personer eller Bolag utställas, dels om rättighet alt, under vissa iakttagelser, begagna enskilda crediten, så väl i Assigneringssom i Reversoch Vexelvåg, hafva R. St., efter noggrånnt öfvervägande af hvad dervid förekommit, icke allenast funnit, alt, efler Rättsgrund, det icke bör förvägras enskilde personer eller Bolag, att, till afbördande af gäld, få lemna anvisning å någon deras hos annor man egande fordran, utan ock, med afseende å den lättnad och liflighet, denna i sig sjelf lofliga utväg, att låta en fordran circulera, skulle i allmänna rörelsen åstadkomma, trott, det några hinder ej böra af Lagstiftningen läggas, för begagnandet af denna rättighet, utan allenast sådana vilkor dervid fästas, som kunna, 62 Exp. Utslc. Förslag till urid. Skr i fa. N:o 326. i möjligaste måtto, förekomma missbruk och deraf hårflytande allmänna olågenheter. Till vinnande åter af detta ändamål, har det synts R. St. vara af yttersta vigt, det sådana klyftigheter och invecklade formaliteter, som 1823 års förslag till en del innefattar, i afseende på de liåndelser, då kraf för en sådan löpande invisning måste i laglig väg göras gällande, må undvikas; hvaremot R.
Med vidblilvande af förut fattadt beslut i denna fråga, lade Ståndet omförmäldta Protokolls-utdrag till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets Memorialer: N:o 57, med förslag till tillägg i 41 § Riksdags-ordningen, angående rätt för Stats-rådets ledamöter alt deltaga i Riks-Ståndens gemensamma ölverläggningar; och N:o 58, med förslag till ändring uti 29 § Regerings-formen, angående erkebiskopsoch biskops-val. Dessa tvänne förslag anlogos att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Af förekommen anledning fann Bonde-Ståndet skäligt förklara, det Ståndets vid föredragningen, den 5 innevarande månad, af Högvördiga PresteStåndets, genom Protokolls-utdrag N:o 409 och Vällolliga Borgare-Ståndets genom Protokolls-utdrag N:o 437, gjorda inbjudningar, i fråga om den del af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148, 32 punkten, som rörer anslag till psedagogierna, fattade beslut skall så tydas, att Bonde-Ståndet, med antagande af Preste-Ståndets inbjudning, äfvensom af Borgare-Ståndets, så vidt den dermed instämmer, beslutat att för hvardera af nästkommande tre år ett reservations-anslag af 30,000 R:dr Riksmynt må å Riksgälds-kontoret anvisas att, stäldt till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, användas till löneförbättring åt lärare vid, äfvensom till utvidgning af, sådane stads-paedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling och jemväl Prot.-Utdrag den 15 December 1857. 727 under samma vilkor åt läraren vid padagogien i Avesta, samt att Rikets Ständer hos Kongl. Majit må i underdånighet begära, att vid nästa riksdag erhålla den utredning rörande ifrågavarande slags skolor, hvarom vid sednaste riksmöte underdånig framställning af Rikets Ständer gjordes.
I hemmet skall hon vara den värmande, förmedlande, den lifgifvande anden; skall hon förmedla stridiga åsigter: der är hennes plats och för en sådan verksamhet anser jag den Svenska qvinnan i allmänhet väl upfostrad. Är det detta man vill undvika? Skall hon beröfvas denna renhet, denna fromhet, denna innerlighet, som är hennes skönaste prydnad? Skall hon göras lika kall, lika känslolös som vi? Från en sådan qvinnans upfostran hoppas jag, att vi må befrias. Hvem har icke sett en moder upfostra sina barn; hvem har icke hört dessa naiva, ofta spetsiga frågor, som barnen göra henne, vid hvilkas besvarande hon begagnar tillfället att i barnets själ nedlägga en religiös tanke, en from känsla. Då jag någon gång hört dessa frågor, har jag frågat mig sjelf, hvarföre ställas dessa spörsmål uteslutande till modren. Det synes, som om barnet hade mera förtroende till modren eller likasom om en slags instinkt sade barnet, att om det också kan få svar af fadren, som mera tillfredsställer hufvudet, lemnar modren det som mera tillfredsställer hjertat, och just denna inplantning af kärlek och religiositet hos barnet synes mig så vigtig, att de måste öfverväga alla andra känslor. Inplantas icke dessa känslor hos barnet, så bibringas de sedan icke under lifvets isande strider, och vi blifva endast kalla och egoistiska. Dessa långa tal om upfostran äro således enl. min åsigt endast fraser, ty säkert är, att qvinnan icke mera än mannen kommer alt upfostras för affärsiifvet. Man har talat om qvinnans rätt att blifva myndig. Enl. rättsläran finnes ingen rättighet utan motsvarande pligt. Hvem nekar väl, att det är mannens rätt att deltaga i husets angelägenheter, men han vill begagna sig af denna rättighet, emedan han känner, att det icke är hans verksamhets-sfer. På samma sätt förhåller sig med qvinnan i fråga om det yttre lifvet, och hvarföre skall man då envisas, att lemna henne en verksamhets-sfer, som för henne 224 Den 12 December f. m. icke Sr den rätta. Härpå svarar nian, att lagstiftaren bör icke förbjuda henne att träda inom denna sfer.
Då hjälpte modern sin dotter, som lätt rodnande stod där midt på golfvet, genom att ropa henne till ett husligt ärende. Alla de församlade spriddes åter och gingo hvar till sitt genom de hvita, myrtendoftande rummen. Efter den lätta middagen, då solen slocknade, såsom en förbrunnen stjärna på Stockholms grå marshimmel, och skymningen föll så tät mellan Österlånggatans hus, att luften blef skum i de hvälfda rummen, gjordes de sista anordningarna för kvällen. Kvinnorna gingo af och an i dörrarna, och lukten af russin och söt deg flöt fram under de låga taken. I en fönstersmyg sutto på en pärlbroderad pall de båda tio och elfvaåriga gossarna tätt tryckta mot hvarandra och hukade öfver en stor påskbok med gammaldags kopparstycken, som de hade uppslagen på knäna. Den lille ifrige, hvitbyllte Michel skulle, hjälpt af sin ett år äldre, mycket stadigare broder Ephraim öfva in de rader i den hebräiska kvällstexten, hvilka den yngste i familjen skulle läsa högt, och som innehöllo barnens förfrågan till de äldre, hvarför festen firades. Michel hade mera lust att titta på bilderna. Ty på dem såg man mångt och mycket ur Moses historia. Man såg, huru han, en liten pilt i lång rock och tofflor, ryckte kronan från hufvudet på den elake Pharao. Mållös af häpnad släppte den egyptiske tyrannen spira och riksäpple i golfvet, där han satt under tronhimmelstofsarna bredvid sin dotter Badjah, hvilken af rörelse vindade med ögonen under den burgundiska hufvan, och hans magiker stod bredvid och balancerade stjärngloben liksom ett kägelklot i handen. Man såg vidare, hur Moses, nu Herrens profet, med tofvigt gråskägg ända till maggropen och rabbinhätta med pälskant och agraff slaktade påskalammet. Det bräkte med knifven i bringan, men tittade dock, det goda kidet, upp i Moses’ ansikte lika fromt och klarögdt som Isaac i Abrahams. Man såg slutligen, hur Israels barn vid midnatten med får och fä lämnade Egypti land.
Dragoner och Hussarer, hvilka fördela tillgångarne till likhet inom sig, skall behålla de Boställen och Indelta Räntor, hvilka, enligt företedde uppgifter, dit räknas och ej till Kronan redan äro indragne. 2:0 Det belopp af löne-vilkor, som för hvarje InfanteriRegeraente (de Skånska uudantagne) anses tillfyllest, är, enligt förut afgifne Stater, 37,370 R:dr, för hvarje GrenadierBataillon 17,880 R:dr och för Jemtlands Jägare 28,760 R:dr. De Regementer, hvilka inom sig äga tillgångar, att fylla denna summa, behålla beloppet, men hvad af Contante anslag eller Corporals-löner densamma öfverskjuter, ingår till löne-regleringens allmänna fond. n8 S t a t s - U t s k o 11 e t s 3:o De Skånska InfanteriRegementerne föreslås till 3i,i3o R:dr hvardera, och bekomma ifrån Skånska Cavallerierne erforderlige Boställen, hvilkas belopp afkortas på Contanta anslaget; kommandes denna afkortning Cavallerierne till godo, 4'.o Utbyte af Boställen sker, der K, M:t så pröfvar lämpligt, emot beräkning i Contant. På lika vilkor bekommer LifRegeroentets Grenadier-Bataillon Boställen, 5:o De Contante Anslag, CavalleriRegementerne för närvarande åtnjuta, disponeras så, att 10,640 R:dr af dem LifRégementet nu innehafver begagnas, när K. M:t finner lämpligt, till de Norra Escjvadronernes Befäl, och resten aflcmnas, i den mohn Vacance blir, till Allmänna Löne-regleringsFonden, 6:0 CavalleriBelälets