Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kari således i betragtande af det hinder vid periningeförstfäcknihgar, bibehållandet af detta stadgande förorsakar ej finna, att lagstiftaren bör anse betänkligtj att borttaga eri sådan förmånsrätt, emedan man kan Vara visä, att försigtigheten och uppmärksamheten hos demj sorn äro satte * att vaka öfver slike medels uppbärande, och användande, och sorn derföre i allt fall stå i ansvar, skall göra förmonsrätten öfverflödig. Hvad angår ali annan uppbörd, såsom i allmänhet ägande större omfattning, och hvarpå controllen i följd deraf ej kari vara så verksam, visar erfarerihéten, hvilken måste stå i bredd ined théorien, då fråga är örn lagstiftning!, att nu gällande till sin princip örigtiga föreskrift om förmånsrätt i uppbördsmans egendom för oredovisad uppbörd, icke gör tillfyllest, ty när så beskaffad uppbördsman kommit derhän, att han tillgriper de medel han om händer har, är beloppet omöjligt att bestämma, helst dét fceror äf deri riter eller mindre skicklighet hvarmed häri förstår att till en tid dölja tillgreppet •lier ock måttet af haris tilltagsenhet^ och Bil till Ridd. o. Ad. Pr. I Band. 2? Den 17 Fclruarii, då uppbördsman sällan äga större enskild Förmögenhet vinnes vanligtvis ingenting genom förenämnde stadgande, utan lägger det endast hinder i vägen för den redligt uppbördsmannen, att beläna sin lilla fastighet , för att genom förbättringar och odlingar derå, gifva den ett högre värde och genom denna utväg i förening med omtanka och verksamhet åt sin ålderdom bereda det oberoende, som utgör föremålet för hvarje tänkande mans omsorger. Det synes derföre, som tidens fordringar änteligen borde medgifvas, och en rätt afstås som tillkommit genom usurpation af andras j men det återstår ändock, att undanrödja den sista delen af desse exeptioner ; eller den sorn har afseende på förmyndare, och jag medger att lagbudet här är byggdt på någon grund.
Äfven i Portugal råder nu ett slags revolutionsrörelse, hvilken mer och mer synes gå i republikansk riktning. Den började med en ministerkris, närmast föranledd af den hos en stor del rådande förbittringen öfver den förödmjukelse, som landet lidit genom traktaten med England. Isynnerhet har man uppretats öfver den i traktaten inryckta bestämmelsen, att Portugal ej skulle få afträda områden till andra makter utan, att inhemfa Englands samtycke; fåfängt har, synes det, England sökt mildra upphetsningen genom ordalagens mil drande. Kamrarnes sammanträden hafva under debatten o m denna sak varit ytterst, stormiga. Rörelsen har spridt sig till befolkningen därutanför, så att blodiga sammanstötningar mellan folket o c h polistrupperna upprepade gånger förekommit både i Lissabon o c h i Oporlo. Yttranden hafva fällts, att den unge nu regerande konungen skulle blifva den siste i Portugals konungalängd, och i själfva verket synes Brasiliens republikanska föredöme öfva stark dragningskraft på det forna moderlandet. På andra sidan Atlanten har en revolutionär rörelse egt ' rum i Chile, men synes ej få några synnerligen vidlgående följder. Här i Sverige har äfven under september månad den politiskt intresserade allmänhetens uppmärksamhet hufvudsakligen upptagits af de pågående och nu i del närmaste afslutade valen till andra kammaren. Med synnerligen spändt intresse har man motsett utgången af Stockholmsvalet, hvilken utgång nu är väl känd. Man hade vänlat att den demokratiska och socialistiska rörelsen skulle vålla en splittring iuom den liberala venstern, men alt däremot protektionister och högerfrihandlare skulle ingå någon kompromiss, hvarigenom deras kandidater till någon del skulle kunna genomdrifvas. Emellertid har just motsatsen inträffat. Demokrater o c h socialister visade sig hafva alltför liten röstnumerär för att kunna nämnvärdt minska öfverlägsenheten i de liberales röststyrka o c h protektionisternas kompromissanbud blefvo af högerfrihandlarne obevekligt tillbakavisade. Följden blef, att den liberala valmansföreningens listor segrade utefter hela linien i alla valkretsarne. Detta, ehuru man äfven på liberala sidan är långt ifrån belåten med alla på den segrande röstlistan uppförda namnen. Otto Ett Sjögren.
Kör nämnde skepp är nemligen horäknadt alt: till dess lärdigbyggande och komplettering till inventarier skulle, i enlighet med Carlskrona Stations kostnadsförslag af den lil Äng. 1354, åtgå B:ko R:di* *229,461: 44. samt lill aklerskeppcts förändring för skruföppning, enligt kostnadsförslag (se Kongl. Brefvet af den 21 September 1855) « När ifrån denna summa dragés hvad som för delta skepp blifvit af tillgängliga anslagsmedel an visadt för år 1855, med u u u 1356, (j 24 1,85-2: 15 168.54 6 7 5.505: 29 34 eller 109,958 B:dr Bunt. som är det pcnningebelopp, hvilket ännu erfordras för skeppet Skandinaviens slutliga komplettering enligt de åberopade kostnadsförslagen. 40 Bil. A.-o 4 till lione//. Maj:Is Neni. Prop. N:o t, om Statsverket 1856. Lill. Z. Uppgift på ej mindre de kompletterings-, större reparationsoch m/byggnadsarbeten, sorn, ii enlighet med utarbetad plan, blifva behiifliga för att aj den, efter nu pågående arbetsplans f ullbordande, befintliga materiel, åstadkomma en Flotta, sorn till numerär och beskaffenhet öfverensstämmamed den i sisla kolumnen till Bilagan Y upptagne, lin äfven de kostnader, som för dessa arbeten ärligen i 45 år erfordras. Rom pietter inysoch större licpur olivus-arbeten : Linieskeppet
Det torde invändas att inteckning i landtfastighet afser säkerhet i jordi mera än i hus; men äfven med antagande häraf och enär åbyggnader tillhöra fastigheten, derå de finnas uppförda, och enär deras bättre eller sämre beskaffenhet ofta utgör ledning för en långifvares beräkning af säkerheten för lemnad försträckning, synes en föreskrift, lika med hvad reglementet för städernas brandstodsbolag innehåller, till betryggande af inteckningshafvares rätt och anspråk, böra meddelas. I anledning af hvad anfördt blifvit, vågar jag föreslå det stadgas må: att vid inträffad eldskada å brandförsäkradt huB, uppfördt å för gäld in t. ecknad jord å landet, försäkringsbeloppet icke må af vederbörande inländskt bol ig eller dess styrelse utbetalas, innan inteckningshafvare hörd blifvit och varit i tillfälle att sin rätt bevaka, samt att detta stadgande bör i alla reglementen för brandförsäkring af byggnader å hemman i landet inflyta. Om remiss till Höglofliga Lagoch Ekonomi-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Pehr Andersson, från Blekinge län. Uti förestående motion förenar jag mig: Petter Anderson. Motioner i Bonde-StåncLet 1866. Af Andreas Eskilsson från Blekinge län, om ändring af § SO i Kongl. Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin, m. ni., af den 18 December 1865, i fråga om rättighet för egare af gästgifveri ä landet att idka bränvinsutskänkning. I 20 §:n af Kongl. Förordningen angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker den 18 December 1863 stadgas, att, om för gästgifveri å landet rättighet till bränvinsutskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd eller förverkad, den ej må kunna för gästgifveriet åter förvärfvas.
Fabriksbränningen åter kunde, för en fastighet af mer än i4,ooo r:dr taxeringsvärde, eller för liera i en socken belägna fastigheter, afsammanlagdt taxeringsvärde utöfver 14.000. r:dr, få ulafvas med redskap af hvilken form och sammansättning som helst. Rättigheten dertill kunde af jordegaren få till annan öfverlålas. I hvarje stad borde dock ej få linnas mer än ett fabriksbränneri, ehvad det bedrefs för stadens gemensamma räkning eller för de till bränvinsbränning berättigade jordlotten n nelia Iva rne. Äfven fabriksbränvrnsbränningen linge utöfvas under en eller liera, månader af de i allmänhet tillåtna. Skatten för denna art bränvinsbränning skalle utgå efter tillverkningen och kunde bestämmas till 2 sk. 8 r:st. kannan efter 6 graders beräkning» Kontrollen öfver tillverkningsbeloppet skulle tillkomma en eller flera tillsyningsman, elem socknenämnd å landet, eller i stad den myndighet, sorn besörjer stadens drätsel, eller, om dessa myndigheter sådant bestyr sig undandroge, eller derest i stad fabriksbränning bedrefs för stadens gemensamma räkning, Kongl. Maj:ls befallningshafvande egde tilloch afsätta. I det fall, att socknenämnd eller stadsmyndighet åtager sig tillsätta tillsyningsman, skulle en viss del af skatten, måhända a5 proceut, delas emellan socknen eller staden och länet, men i motsatt fall hela omförmälde andel af skatten tillfalla länet för gemensamma behof. Skatten borde för sex månaders bränning, och i förhållande derefter för kortare bränningstid , utgöra minst 1000 r:dr banko, ehvad så stort belopp bränvin som efter (2^) två och tvåtredjedels skilling per kanna deremot svarade, tillverkades eller icke. Denna minimiskatt skulle erläggas i förskott, innan bränningen hvarje termin börjades. I afseende å kontrollen öfver tillverkningen, vore jag beredd föreslå sådana bestämmelser; att, efter hvad jag föreställer mig, den utan synnerlig svårighet skulle kunna åstadkommas.
Månne det icke då kan sägas, att Sokrates och Plato genom sin filosofi visserligen icke frambragte det sedliga medvetandet själft, som har sina rötter i människonaturen, men dock utbildade det till ett rent medvetande hos grekerna? Men betänk nu, att den grekiska kulturen jämte den nationellt judiska var den mark, hvarur kristendomen växte fram, och att hela det moderna åskådningssättet afgjordt har sina rötter i kristendomen. Kan det icke då utan fara för öfverdrift sägas, att Sokrates’ och Platos filosofemer varit en betydande faktor i utbildningen af vårt eget sedliga medvetandes renhet, och att de måste tagas med i räkningen, om man vill utreda, huru den allmänna moraliska känslan kunnat uppnå den relativt säkra etiska takt, som den onekligen har hos oss? — Mycket kunde för öfrigt vara att nämna om det inflytande, som filosofien utöfvat på utbildningen af vårt sedliga medvetande. Jag vill dock endast erinra om Kants i all sin enkelhet sublima ord: »Es ist überall nichts in der Welt, ja überhaupt auch ausser derselben zu denken möglich, was ohne Einschränkung für gut könnte gehalten werden, als allein ein guter Wille.» Det torde icke rimligen kunna bestridas, att ett sådant fixerande af kärnan i den sedliga efarenheten är i stånd att mäktigt bidraga till dess renande från obehöriga element. Men den sålunda åstadkomna renande utsöndringen är egentligen blott ett moment i en vida mera omfattande verkan af filosofien: erfarenhetens organiserande. Vi skilde i individens lif mellan tvenne verksamhetsriktningar: en mera utåtvänd omedvetet organiserande, en mera inåtvänd reflekterande. En analog skillnad kan göras också i fråga om mänsklighetens lif. Vi finna å ena sidan, hurusom genom omedvetet verkande instinkter och tillfälliga, yttre omständigheter utbildas mer eller mindre starka organisationer af erfarenheter, dels samtidiga, dels aflösande hvarandra. Hvarje särskild organisation innebär ett visst förhållande af öfveroch underordning mellan olika erfarenhetssidor. Den underordnade sidan antingen rent af undertryckes eller göres i sin utveckling beroende af den öfverordnade.
Is storlek afpassadt, spanmålsuttag, emot ett bestämdt pris af 1 % R:dr R:gs pr tunna. Sålunda får han hvarje månad uttaga '/2 tunna för sin egen person, Vs tunna lör sin hustru och lika mycket för hvart af sina barn, som är öfver ett och under femton år gammalt. Åt orkeslösa arbetare och de adidnes enkor och barn utdelas äfven underhåll, afpassadt efter hvars och ens behof deraf. Utom dessa förmåner uppbygger och underhåller verket åt hela sin stora arbetspersonal bostäder med nödige uthus, äfvensom till hvarje sådant boställe är anslaget ett höbol, tillräckligt för framfödande af en å tvänne kor, samt en kryddgård för utsäde af 2 å 3 tunnor potates. Det lösbrutna berget uppfordras ur alla grufvorne medelst häslvindar, der, ända från år 1837, jerntrådslinor i stället för de förut bruklige hamplinorne användas. Vattenuppfordringen tillvägabringas medelst en konstgång, som inrättades redan år 1679 och drifves af ett vattenhjul. Konstledningen är omkring 2,300 alnar lång och delar sig i närheten af grufvefältet i 3 armar, af hvilka en går till norra, en till södra och en till mellan fältet. Endast vid de tillfället), då nödigt Berättelse öfver Upsala Län för åren 1851—1855. ° 18 driftvatten saknas åt konsthjulet eller då detsamma icke förmår att ensamt undanhålla vattnet från alla tre grufvefälten, användes den år 1805 uppbyggde ångmachinen lill vattenuppfordringen utur grufvorne. Till uppfordringen utur alla grufvorna från 30 å 35 särskilda arbetsrum hafva under dessa 5 åren blifvit använda 100,588 enkla kördagsverken, af hvilka 60,430 utgjorts med legde och 40,158 med verkets egne dragare.
Men då jag tillika finner , att om 3 Procent skulle erläggas för Disconternes Skuldsedlar, skulle en större förlust träffa Banquen , vågar jag föreslå följande , hvilket, efter min tanka, innefattar alla interesserade Parternes förmån, och ingens förlust, då jag åsidosätter Actie-ägarne, som jag, lika nied Utskotten, af anförde skäl, tror icke böra komma i fråga: 1:0 Böra enligt Betänkandet alla Skuldsedlar inlösas på .5 år med Ränta till den 1 October 1817, och hvarpå jag tror, genom nedanföre projecterade ersättning, 3 Procentskall kunna betalas på det för hvarje år återstående Capitalet. \ 2:0 Häremot skulle Disconterne äga rättighet, eller rättare Banquen, som deras Utredningsman, att genast å nyo utlåna inflytan ^ tr ' Dell 17 Martil, f, m. 13 de Ränteoch Afbetalningsraedel, och dermed fortfara i to år. 3:0 Såsom en följd deraf, skulle alla nu befintlige Lån i Disconterns lä omsättas på 10 i stället för 5 år. 4:0 Skulle, såsom följd häraf, tili atus afbetalningar med 3 ProcentsSedlar , after deras fulla belopp ; äfven Räntan, om den blir bifallen, bör till inbetalningsdagen beräknas, och 5:0 Böra Disconterne, som hittills, få qvarblifva i de Landsorter de varit , men under Banquens styrelse; endast de 1 Stockholm hittills varande Contoir böra med Banquen sammanslås. Och föreslår jag, att den blifvande BancoDirectionen må ökas med 2 Ledamöter af hvarje Riksstånd på hvarje Discontplats, Summa 4 af hvarje Riksstånd, sorn under den i Stockholm varande BancoDirectionen ägde att desse Afdeluingar efter gifne Instructioner förvalta, dock utan vidare deltagande i Banco» Cirectionens göromål. Genom de här ödmjukast föreslagne förändringar i Betänkandet, härflyter, efter min tanka, de väsendteliga fördelarne, med ingens förnärmande, att 3 ProcentsSedlarnes Innehafvare ske fullkomlig rättvisa, i synnerhet om dem kan beviljas löpande
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde redaction, med iagttagande ej mindre af Herr von Hart - Veu g November. mansdorffs genast vid början af discussionen föreslagne mindre betydliga ordförändring, än ock Herr Cederschjölds vid §:n gjorde tillägg. Ropades äfven Ja oell Nej. Herr von Hohenhausen: Jag tror ej att det är nyttigt för Ridderskapet och Adelli, att på förhand utvälja Suppleanter. När man vet, att personer resa från Riksdagen, och att andra personer åter uppkomma ; så är det ju en möjlighet, att någon person af de sednast anlände, är så skicklig, alt han borde insättas i ett Utskott, vid inträffad ledighet, men detta kan ju icke låta göra sig, om man förn t bär valt Suppleant. Häruti bar man således ett tydligt exempel på olämpligheten deraf, att utvälja Suppleant på förhand. För öfrigt skall jag gerna godkänna den uppläste redactionen. Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade den af honom sist gjorde proposition. Ropades åter Ja och Nej. Herr von Hohenhausen: Jag trodde att Herr Cederschjöld skulle fästa uppmärksamhet på det skäl jag nyss nämnde, och hvilket är af mycken vigt. Jag förnyar derföre nu min anmärkning, och anhåller, att förslaget på grund deraf malte förändras. 36t> Deri g November, Grefve Cronhjelm: Så vida Ridderskap pet och Adeln gillar den grundsats, att Suppleanter vid Utskotten böra finnas, är det af vigt, att de ej väljas för tillfället.
M. äskadt extra anslag af 3 millioner r:dr till försvarsverkets iståndsättande, allm. arbeten m. m.; N:o 279. i anledn. af väckt fråga om förändring af den förut stadgade tid, inom hvilken den till statsbehofvens fyllande utaf allm. bevillningen anslagna summa skall uti Riksg.- cont. hvarje år förskottsvis hållas Statscont. tillhanda; N:o 280. ang:de dels ett närmare bestämmande af lösen för gravationsbevis öfver stadsegendom och dels befrielse för fattigvårdsinrättningar för erläggande af expeditionslösen ; Deii aa Januari f. m. N:o 281. ora utvidgad sågningsrätt å skattlagda sågq varnar. Fortsattes den sistl. plenidag började pröfningen af StatsTJtsk:s utlåt. N:o 3g3 i anleda, af gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk. N:o 273, ang:de dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner. Då nu föredragningen skulle börja med 5:te punkten, anhöll Hr v. Hartmansdorff, Au g., att de 3 första mom:n af densamma skulle i ett sammanhang uppläsas. Frih. Boye, Ludv.: Sedan den af Hr v. Hartmansdorff begärda uppläsning ägt rum, anhåller jag, att Prosten Åstrands, betänk, följaktiga, reservation jemväl må varda uppläst. 5:te punkten fr. o. m. början t. o. m. mom. lit. c upplästes. Derefter upplästes Prosten Åstrands utlåt, åtföljande reservation. Hr von Hartmansdorff: StatsUtsk. bar erkänt, att utgörandet af räntor in natura icke kan afskaffas.
- Klemens, säg mig, vad som föregår i staden? Rop av tusen röster ha trängt hit ned. Jag hör dem ännu. Vad betyder det? - Teodoros, det har hänt något gruvligt. Jag kan knappt förtälja det. Jag darrar själv. - Medan du lugnar dig, så hämta mig något vatten, Klemens. Min törst är starkare än min nyfikenhet. Man har alldeles glömt bort mig i dag. - Teodoros, jag törs icke. Petros har förbjudit oss att giva dig vatten. - Jag fick dock några droppar av Eufemios går afton. Bröt han mot biskopens bud? Jag skulle icke tro det, ty jag känner Eufemios. - Nej, biskopen har bestämt ett dagligt mått för att läska din tunga. Du skall icke tro, att han vill låta dig dö av törst. Han vill endast övervinna din hårdnackenhet. Han sörjer över ditt avfall, Teodoros. - Du hör ju, att Eufemios har förgätit mig. Vid Gud, som lever i himmelen, man har under denna långa dag icke givit mig en droppe vatten. Och maten, som räckes mig, är salt. Hungern har tvungit mig att smaka den. Skynda dig, Klemens! - Jag vågar icke, sade Klemens suckande. - Gosse, jag lider den rike mannens kval i skärselden. Ve ditt unga, hårdnade hjärta! Teodoros lämnade gluggen. Han kastade sig på sin halmbädd och lade, som förut, sin förtorkade tunga intill den kalla källarmuren. Tystnaden, som följde på fångens ord, verkade överväldigande på den unge föreläsaren. Teodoros hade stillatigande överlämnat sig åt sina kval. Klemens hörde en suck, som de avnödgade honom. Mer förmådde han icke. Han skyndade till aulan och in i Eufemios' kammare, tog nyckelknippan och kruset, som han fann därinne, fyllde det med vatten och ilade tillbaka till fängelset. Han öppnade den yttre dörren, steg ned för några trappor och stod framför en inre dörr. - Klemens, är det du? sade fången inifrån. - Ja, jag kommer med vatten. Här, här! - Lovad vare Gud, som rörde ditt hjärta! Tryck på en rigel där nere, och dörren öppnar sig! Klemens trevade och fann rigeln. Han drog den tillbaka.
Jemtland till WesterNorrlands Län, gom ock Herr von Törnes, rörande samma ämne, nu afgifne jtÉfc». sande, måtte till bemälte. Utskott remitteras.. Bifölls. Företogs till pröfning BancoUtskottetS den 2gj sistledne Augusti under N.’o 49 afgifne, sami den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde. Betänkande, innefattande generelt förslag, till reglementariska stadganden för de serskildta afdeL ningar af BancoDisconten, sorn Statsoch Banco~ Utskotten tillstyrkt böra inrättas för Rikets Vestra och. Södra Landskaper. Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm t Hå denna fråga förevar uti BancoUtskottet, utgick jag till en del utur samma åsigt som pluralite - Dea 16 Septemlet f. nii 9 (en, derutinnan nemligen, att reglorne för de bilf-* vande bånContoiren borde vara af sådan beskaf" fenhet, att säkerheten vore fullkomligen bevarad, men jag kunde ej instämma i vidtagandet af så* dane reglementarisk» föreskrifter, genom hvilka kostnader för Banken onödigtvis uppkommo och olägenheter i öfrigt uppsfodo som skulle motverka ändamålet. Hufvudsakligen består origtigheten af förslaget deruti, att Utskottet tillstyrkt, det hela Discontrörelsen vid frågavarande båneCohtoir må ske med Bancosedlar. Jag har uti det ProtocollsUtdrag, som åtföljer förslaget, och här blifvit uppläst, förklarat min mening vara, att assignationsrätt å Banken borde åt berörde Contoir ofverl åtas. Uti min reservation utvecklade jag icke närmare giunderne för denna mening, emedan jag ganska väl vet, att det i hvarje RiksStånd är bättre, att res.ervanten sjelf i Ståndet framförer sin tanka. Jag skall derföre nu anhålla om några ögonblicks uppmärksamhet.
B:co per Svenskt Skepp., och med visshet är att förutse, det Engelsmännen skola, när vi beslutat malmoch tackjerns-export, äfven borttaga dessa 10 shillingar Sterling å inkommande tackjernet, som gynnar den Engelska puddlingen och valsningen med ytterligare 38 sk. 5 r:st. 13:co per Skepp., och hvarigenom då denna tillverkning der, utan att betragta möjligheten af en förhöjd lull å inkommande stångjern i England, skulle vara favoriserad med 2 R:dr ip sk. 3 r:st. B:co, och till hvilket belopp utgående tull å tackjern här i Sverige skulle bestämmas, för att sätta Svenska stångjernsfabrikanten uti samma ställning som den Engelska, hvilken förutan detta är långt framför den Svenska gynnad genom dess ringa stenkohlspriser, dess stora redan färdiga valsverksoch machineri-anläggningar, och lättheten till enorma förlags capital, med belragtande hvaraf, lätt är att förutse inom ganska korrt den Svenska stångjernsfabrikantens snara undergång genom denna farliga concurrcnce. Häremot må ingen göra den invändning, att det vore emot Engelska intresset att borttaga inkommande tullen på Svenskt tackjern, ty genom import af detta tackjern tillverkas blott det bättre stångjern, hvaraf England är i ovillkorligt behof och hvarigenom det förhållande skulle uppstå, att England i stället för Svenskt stångjern importerade motsvarande quantum godt Svenskt tackjern, och således förädlingsvinsten stannade inom England. Bil. till Bevillnings-TJtskoltets Betänkande, N.-o 21. 5 Preussens tull-lagar, sorn utfästa ingen inkommande tull å tackjern, men deremot å stångjern 1 Thaler eller 1 R:dr 38 sk. Svenskt Banco å centnern eller 110 Preussiska Skålp., gynna således utvalsningen uti Preussen med 4 R<dr 35 sk.
Bio Att, sedan Eders Kongl. Majit i Nåder utnämnt Majoren G. von Schantz till ÖfversteLieutenant i Armeen, det af honom innehafde MajorsEvpectance-Arfvode blifvit, jemlikt Eders Kongl. Majits Nådiga Bref den n December r83o, förhöjdt till 3oo Ridr, som för ÖfversteLieutenants-gradeu bestås; och hafva Revisorerne ansett med afsiglen af c j5.9 y det till ExpeCtance-Arfvoden för lönlöse Officerare, å Allmänna'Indrag" ningsStaten uppförde Anslag, icke öfverensstämmande, att en befordran, r5 till 16 år efter slutadt krig, skulle kunna medföra förhöjd t arfvode på ExpectanceStaten. StatsContoret, hvars åtgärd häruti endast varit att iakttaga hvad Eders Kongl. Majrt i Nåder förordnadt, håller desto heldre före, att det ankommer på Eders Kongl. Majrts godtfinnande att, i den molm Anslaget medgifver, bevilja så beskaffade förhöjningar å ExpectanceArfvöden, som regleringen af den å Anslaget grundade ExpectanceStaten på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning berodt, och sådanc förhöjningar vid flere tillfällen tillförene ägt rum, utan att Rikets Ständer, eller Deras Revisorer, dervid haft något att erinra; och hafva Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag, då det till ExpectanceArfvoden för lönlöse Officerare, ännu ä IndragningsStaten qvarstående, Anslaget beviljades, icke eller dervid fästat något sådant vilkor, som kunde utgöra hinder för tilldelandet af tillökningar å innebafvande ExpectanceArfvoden.