Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län väckta motion, om rättighet för indelta Armeens Civil-Stat, att, lika med den Militaira, njuta ersättning för utgifne accord; Ståndet lät härvid bero; N:o 3o6, i anledning af väckt fråga om rättighet för de Landshöfdingar, hvilka sedan början af år i83o tagit afsked, att komma i åtnjutande af pension, till beloppet motsvarande den, som hädanefter afskedstagande pensions-berättigade Landshöfdingar ega uppbära, bifölls; iy:o 307, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 272, angående väckt motion, om understöd af allmänna medel åt de nödlidande invånarne 1 Bohuslänska skärgården; Utskottets yttrande bifölls; N:o 3o8, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om handtlangnings-understöd 2$ Fröt IJtdr. d. i7 Nov. 1834. för nybyggare uti cle norra orlerne: Den af Utskottet föreslagna vote rings-proposition godkändes; och N:o Bo9, i anledning af erhållen återreliiiss på Stats-Vtskottets Utlåtande N:o 270: Ståndet lät bero vid sist nämnde Utlåtande. S. D. Remitterades till Stats-V,t kottet en af Järt Andersson från Upsala Län vackt motion, om. ändring och förbättring af Bonde-Ståndets Pleni-rum. S. D. Remitterades till Stats-XJt&kottet en motion af Eric Persson från Gefleborgs Län, om anslag för uppi ältandet af register till RiksStåndens Protocoll för denna Riksdag och samma registers befordrande lill trycket. S. D. Å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch O economie-M t skottets ytterligare Utlåtande, N:o 134, i anledning af väckta motioner, angående Gästgifverioch Post-skjutsväsendet samt Forvagns-im ättningar: Detta Utlåtande lades lill liandlingarne. S. D, Till Stais-EtAottet remitterades en motion af Anders Danielsson från Elfsborgs
St. år 1847.) 1 2 glering i dessa hänseenden ytterligare gifvit sig tillkänna uti serskilda af Rikets sednast törsamlade Ständer framstälda förslag, angående de indelta räntornas indragning till Statsverket, de i natura bestämda skatternes lösande efter medelpris, grundad! på flere löregående års markegång, jemte förändrad tid och ordning för markegångssättningen m. m., har Eders Kongl. Majit, som ansett dessa förslag böra komma under öfvervägande i sammanhang med en allmän plan för Uppbördsoch Redogörelse-verkets ändamålsenliga ordnande, den 6 Februari sistlidet år i Nåder beslutat tillsättandet af en serskild Comité, hvartill undertecknade blifvit förordnade, med uppdrag att, efter tagen kännedom af de framställningar i ofvannämnde ämnen, hvilka, lid efter annan, blifvit hos Eders Kongl. Majit gjorda, och hvaraf Comiterade skulle, geuom Chefen för Finance-Departementet, undfå del, till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt betänkande och förslag rörande de förändringar uti stadganderne, angående sättet och ordningen för grundskatternes utgörande samt dessas jemte öfrige utskylders debitering, uppbörd och redovisning m. m., som, för beredande af möjligaste förenkling uti beskattningen samt Uppbördsoch Redogörelseverket, af behofvet påkallas; hvarjemte Eders Kongl. Majit i Nåder anbefallt Comiterade att, så fort ske kunde, här i Stockholm sammanträda, uppå kallelse af Chefen för Finance-Departementet, som erhållit Eders Kong!. Majits Nådiga uppdrag att, så ofta hans Embetsgöromål det medgåfve, Comitéens öfverläggningar öfvervara, dock utan deltagande i besluten.
Sekelgamla stängsel hafva nedbrutits och geografiska gränsmärken hafva blifvit utplånade. Om det än månde taga årtionden, innan de frön, som i dessa dagar utsatts, hinna att bära frukter, skall dock the Woman ' s Congress i Chicago blifva af oberäkneliga följder för kommande tider och generationer. Religiösa fördomar, hvilka hos kvinnan alltid äro starkare än hos mannen, hafva under dessa dagar blifvit fullkomligt förgätna. På samma talarstol, inspirerade af samma ädla idé och verkande för samma höga mål, hafva uppträdt kvinnor af alla möjliga protestantiska sekter, judinnor och bekännarinnor af den grekiska ritualen, sida vid sida, i ett gemensamt systerskap. Endast turkinnan har felats, ännu slumrar hon bort sitt lif inom harems murar. Däremot hafva till och med Kina, Japan och Sandwich-öarne haft sina representanter vid denna kongress. Kvinnans sfer omfattar i våra dagar, tyckes det, ej mindre än jorden helt och hållet. Från t Hushålls-ekonomi » till » Kvinnan såsom verklig faktor i politiken » ligger en lång väg. Dock, alla ämnen berörande kvinnan emellan dessa tvänne ytterligheter hafva blifvit behandlade. Egentligen fördelades afhandlingarna i åtta hufvudafdelningar: uppfostringsvä- sendet, industrien, litteraturen och de sköna kon sterna, moralisk och social reform, religionen, civil lag samt styrelsesätt, fitantropien, vetenskapen och filosofien. Ett jättearbete att utföras på mindre än sju dagar och af kvinnor — men hvad kvinnan vill, vill Gud, heter det ju. Denna kongress var den första af de många, som under sommarens lopp kommer att hållas i Chicago. Den femåriga sammankomsten af » Kvinnans internationella Council » skulle egentligen ej hållits förrän nästa år, men presidenten för densamma, mrs May Wrigth Seawall, kom på den idéen att i stället hålla den under Chicagoutställningen. På detta sätt uppstod » the Woman ' s Congress ». Efter outtröttligt arbete lyckades det också att förmå dessa 110 representativa kvinnor att komma hit, men att det icke var det lättaste, finner man, då ej mindre än 10,000 enskilda bref blifvit skrifna i och för detta ändamål. Dock, mrs Seawall är energisk samt mycket rik och har nu vunnit sitt syfte.
Jag bestridde det vid förra riksdagen, och jag tror alt man snart skall finna nödvändigheten af en ålergäng. Denna uppbörd medför ingen svårighet för domaren, utan befriar honom tvertom från besväret alt skicka och köpa 132 Den 8 Januari e. m. charlot’ lill alla sina expeditioner. Hela den controll, som då behöfves, är den, alt Konungens Bef:h:de inventerar alla försäljningsställen inom liela länet på samma dag och limma, så all. man icke kan skicka charlotfrån del ena stället lill det andra, ulan hvar och en får uppvisa, att hatt har de chartor i behåll, som han icke sålt. Frih. Cederström, Anders: Om i sjelfva verket en sådan grad af oredlighet skulle finnas hos våra domare i allmänhet, alt man behöfde emot dem reglementera på det sätt Utsk. Föreslagit, så tror jag alt matt på intet sätt skulle kunna vinna ändamålet. Det euda sältet vore, att i en framlid vid domares utnämning fästa mera afseende på deras nit och redlighet. På det af Utsk. nu föreslagna sätt hindras deremot icke en oredlig domare att på mångfaldigt sätt kunna försnilla chartor. Om han t. ex. förfalskar domböckerna när han insänder dem till hofrätten eller Kammarrätten, såo är det nästan omöjligt att conlrollera sådant. Lika med Hr Åkerman anser jag derföre detta reglemenlerande i liera hänseenden otjenlig!. För det första ligger det alldeles utom gränsen för en domares befattning att sysselsätta sig med sådana förrätlningnr, hvilka snart skulle komma att upplaga mera tid än som vore förenligt med baus egentliga göromål. Frih. Oxenstjerna har framställt ett annat förslag, nemi. att kronofogdarne skulle hafva denna uppbörd; men jag tror, atl detta icke skulle uppfylla allmänhetens behof, ty kronofogden är ofta långt aflägset boende.
Ofver den anmärkning rörande förvaltningen af sufts-bibliothekets kassa, som Rikets Ständers Revisorer för år 1802 uti sin den 14 sistlidne Oktober afgifna underdåniga berättelse anmält, får undertecknad afgifva följande vördsamma förklaring: Redan före år 1855 hade bibliotheket, med då varande Högv Herr Biskopens medgifvande, subscriberat på Tit. Mandelgrens Monuments Scandinaves, hela verket, och deraf har bekommits: livraison I, den 4 Juli 1857, livraison II, den 19 November 1859 och livraison III, den 5 Augusti i 861. Så snart Kongl. Maj;ts nådiga beslut af den ! Mars sistnämnde år biet mig bekant, skyndade jag att söka få subscriptionen återkallad, men erhöll det svar, att några spridda häfteu icke saldes, utau hela verket måste, allt efter som det utkommit, lösas. Bibliotheket nödgades följaktligen den 12 December 1862 betala livraisons IV & V — icke, sorn revisionsberättelsen angifver, livraisons lil & IV, — dem det den 12 nästförutgångna Oktober inhändigade, och det eger alltså nu deraf, såväl sora af hela verket, dubbla exemplar. — Detta för kassan menliga förhållande har egt rum äfven med några andra värderika verk, som blifvit, så snart de i bokhandeln utkommit, för bibliotheket inköpta, utan att jag dä kunnat ana, att af desamma skulle, ett eller par år derefter, ytterligare erhållas ett exemplar på statsverkets bekostnad. Genom försäljning å en blifvande duplettauktion bör dock någon ersättning komma kassan till godo. Linköping den 1 December 1864. L. O. Wiede. (Linköpings högre elementarläroverk). Till Högvördiga Domkapitlet. Med anledning af Rikets Ständers Revisorers den 14 sistlidne
Med de undantag, §§ 13, 19, 71, 123, 115, 172 och 181 stadga, ansvara redarne personligen, hvardera i förhållande till sin andel i fartyget, för de förbindelser, hvilka rederiet eller annan, elter dess särskilda uppdrag och på dess vägnar, ingår. § 13. Har ett fartyg flere delegare, åligge dem att utse en huvudredare; och gälle vid valet till den befattning deras röster, som tillsammans största andelen i fartyget ega; hafva två eller flere fått röster för lika andelar hvardera, skilje lotten dem emellan. Ilufvudredare kan när som holst från sin befattning skiljas, efter beslut af de delegare, som tillsammans hafva största del i fartyget. Falla rösterna lika mot lika; eller har hufvudredare sjelf hälften eller derutöfver i fartyget, ege domstol, på öfrige delegares käromål, att honom från befattningen skilja, om giltiga skäl dertill äro. § 14- I förhållande till tredje man är hufvudredare, i kraft af sitt uppdrag, berättigad att afsluta alla afhandlingar och ingå alla förbindelser, hvilka rederiets förvaltning vanligen mod förer. Denna hans rättighet omfattar isynnerhet hvad som hörer till fartygets byggande, utrustning, underhåll och bortfraktande, försäkring af frakt, utrnstningsooh haveri-kostnader, samt uppbörd af medel, hvilka för rederiets vältning inflyta. Hufvudredareu företräder rederiet inför Rätta. Han tilloch alsätter befälhafvaren, hvilken i sin tjenst är förbunden att följa den föreskrift, hufvudredarcn leinnar. Deremot, är hufvudredaren iclce utan särskild full magt berättigad att i rederiets namn eller på dess vägnar upplåna penningar, försälja eller förpanta fartyget eller andelar deri, eller taga försäkring å fartyget eller andelar deri. § 15. Genom en af hufvudredaren, inom gränsen af hans befattning, ingången förbindelse blifver rederiet ansvarigt såsom hade det sjelft förbindelsen ingått. § 16.
Banco; 4;o’ att Skol-läraren må af tjenlig bostad och nödigt bränsle i fritt åtnjutande komma; 5*o att sommarbete och vinterfoder för en ko måtte åt Skol-läraren upplåtas; börandes, der local eller andra omständigheter sådant förhindra, 2 tunnor spanmål af förrnämnde sädesslag, till hälften af hvardera, i ersättning derför lemnäs; 6:o att dessutom, så vidt sig göra låter, ett lämpligt jordland ställes till Skol-lärarens disposition, dels till brukning för eget behof af jordfrukter och dels för att bereda honom tillfälle att inhemta kunskaper om och meddela undervisning uti träd-plantering och trädgårds-skötsel; 7:0 att det i allmänhet skall vara Communernas eget åliggande att af den i 3:dje punkten för Skol-lärare bestämda lönen tillskjuta så stor del, som genom de i ofvanberörde måtto föreslagna personella och inträdes-afgifter icke kan fyllas; men att, om någon församling skulle styrka sig vara af fattigdom urståndsatt att sjelf till det ofvanstående minimibeloppet Skol-läraren aflöna, understöd af Statsmedeln må, i sådant ändamål, församlingen varda förunnadt; dock att, genom undersökning, som Landshöfding och Biskop ega verkställa, bör utrönas, huruvida den församling, som af allmänna medel och till aflöning för Skollärare anhåller om understöd, är deraf i verkligt behof: en undersökning, sorn bör ega rum i alla de fall, då, i öfverensstämmelse med Utskottens hemställanden, allmänna anslag, i och för Skolväsendets ordnande, komma i fråga; samt 8:0 att det af Kongl. Maj;t, till ifrågavarande understöd, äskade creditiv af 5o,ooo R:dr, att årligen utgå till och med året efter nästpåföljande Riksdag, ställdt på Rikets Ständers Riksgälds-Contoir, till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition måtte af Rikets Ständer beviljas. 16 Statssamt Allm, Besv. ock Ekon.-Utskottens betänkande, N:o 5. §• 5.
En annan talare, en af Konungens rådgifvare, modifierade samma framställning på sådant sätt, att jag tror mig kunna efterkomma hans önskan; han yttrade nemi.: J, som fordren förändring i förslaget, J håfven ju icke sjelfva kunnat komma öfver ens, I håfven arbetat, men icke blifvit eniga, och det skulle vara mig kärt att få veta de positiva ändringar i K, M:ts förslag, J åstunden, innan man kan fästa något afseende vid edra anspråk. Huru den värde talaren känner i hvad mån vi kunnat blifva eniga om ett förslag, vet jag icke, men jag erkänner, att han har rätt. I en församling af 279 ledamöter funnos verkligen 2, som icke kunde förena sig med de öfriga, och vi voro således onekligen icke fullt eniga; det är äfven möjligt, att några flera bland dessa 279 voro af afvikande mening, men åtminstone yttrade icke flere än nämnde två betänkligheter mot att ingå på de andras förslag, och den ene af dessa förklarade dessutom skälet dertill vara, att han ej trodde på möjligheten att genomdrifva förslaget, men ej det, att han bestred rigtigheten af våra åsigter. Härmed må nu vara huru som helst; i det af oss uppgjorda förslaget finnas emellertid vissa stadganden, hvilka jag kan formulera såsom svar på Gr. von Plåtens uppmaning i ämnet, och skall jag i sammanhang dermed angifva de ändringar, jag önskar måtte vidtagas i det Kongl, förslaget, innan jag för bifall ben 7 December. 387 dertill kan afgifva min röst.
D e för abonnenterna osynliga små tjänsteandarna, måste alltid med spänd uppmärksamhet passa på, när dessa vilja samtala med hvarandra, och ve dem om ej expeditionen är ferm, då låta abonnenterna » sin vredes åska ljunga ». Det finns knappt något, som så ingått i våra dagliga behof, som just telefonen, men därför missbruka vi den äfven så mycket och trötta då i onödan de stackars telefonisterna. Det hände t. o. m. i en aflägsen landsbygd, att fruarna så flitigt begagnade sig af den nyanlagda telefonledningen för att tala om sina små kafferep och dagens bestyr, att deras respektive männer alldrig kunde få samtala om sina affärer, för hvilket ändamål telefonledningen egentligen kommit till stånd. Och så går det till äfven här i hufvudstaden; det händer ofta att moster Sara t. ex. ringer på till tant Lotta och säger: » Söta lilla rara du, säg mig hur många ägg det skall vara till tårtan, du lärde mig, det har jag glömt? » — Och tant Lotta svarar genast pr telefon, huru många som gå åt. En annan gång är det unga fröken B. som vill tala vid unga fröken C. och fråga, om han var på balen i går, och om hon dansade med honom. Så en annan gång kanske några små skolflickor ringa på för att få veta sina läxor, som de ej tagit reda på i skolan. Och dessa alldeles onödiga telefonsamtal öka på ett högst väsentligt sätt telefonisternas redan så dryga arbetsbörda. Som regel borde härvidlag gälla, att blott bruka telefonen vid affärssamtal eller med dem likställda samtal, men om detta lönar det sig nog ej att tala, ty vi äro alla så vana vid att missbruka telefonen. Med den enorma utsträckning, som telefonväsendet nu har här i landet, det sträcker sig j u från Ystad nära på till Haparanda, så är det sannerligen ej något ringa antal telefonister, som äro anställda vid de respektive telefon verken, ty deras antal uppgår troligen till några tusenden.
«här är en engelsk emir, som bjuder fem pund, om vi vilja för honom visa fem konster.» – «Inte under sju pund,» svarade den ännu halfsofvande beduinen, «men då skall han få en konst på köpet.» Snart hade man utrymt en liten plats framför hans herrlighet, den engelske lorden, hvarpå de begge beduinerna framträdde, och gjorde de mest förvånande kullerbyttor, till de kringståendes stora förlustelse. Hans herrlighet skrattade, så att magen höll på att hoppa i sjön, den långe med stora näsan stod mycket andäktig, och beskådade eqvilibrierna genom sin binocle, och ladyn höjde en suck vid tankan på det paradis, som måste vara i ett land, der män med så utomordentlig muskelstyrka alstrades. Den långe med näsan blef litet förstämd, då han satte sig in i myladis tankegång, och Gud vet hvad för påfågelsreflexioner han gjorde, då han genom binoklern kastade en flyktig blick på sina smala vador, men troligen anställde han en mindre behaglig jemförelse, och då hans fantasi nu kombinerade allt detta med milords goda tillgång på guinéer, och beduinernas lystnad efter sådana, så vore det ej underligt, om hos honom skulle uppstått en liten fruktan att mista sin kondition. Det ringde till middag, och alla förfogade sig ner i matsalongen. En persisk köpman i en lång kaftan, vida underkläder och grannt broderade tofflor, hade fått sin plats vid ett litet särskildt bord, och hade äfven sin serskilda matanrättning och betjening. «Ryska hundar!» mumlade han, då han fick se de ryska officerarne, som kommo ned för trappan, men lät ej vidare störa sig, utan stack mycket flitigt med de små elfenbenspinnarne i sin pillau, och med en indiansk jonglörs skicklighet kastade han in de förvällda risgrynen och köttbitarne i den nästan alltjemnt öppna munnen. En temligen bedagad italiensk sångerska, som gjort en misslyckad konstresa i norra Tyskland, hade redan inom sig gjort upp en plan att reparera sina affärer på den förmodligen rike persern, och afskickade till honom de mest öma ögonkast.
Hr Ribbings motion innehåller ett förslag, all hvar och en jordbrukare, som begagnar ett visst antal arbetare, skulle för deras framlid och för den möjliga fattigvården i och för deras familjer låta inteckna sin egande jord, samt alt, om jorden skall vara sä pass intecknad att vederbör, deri icke för dem fannö tillräcklig säkerhet, han icke må antaga några arbetare, med mindre han till dem afstår jord, tillräcklig för familjens framtida underhåll. Delta skall vara grundadt pä ett förslag af Just.Ombudsm. Jag har mycken vördnad för de lagkloke lingne och deras åsigter; men som practicus får jag förklara, att detta förslag är af beskaffenhet att i framtiden göra mera ondt än motionären troligtvis tänkt sig. Jag vilh visserligen icke föreställa mig all motionären skall få många försvarare i LagUtsk.; men i allt fall anser jag det orätt att låta den härifrån afgå utan att dervid göra några anmärkmr. Jag ber alltså få fästa upmärksamhelen derå, att för den oförmodade, olyckliga händelse, att ett sådant förslag skulle kunna bli lag, så skulle det vara rälla sättet att helt och hållet förstöra all frihet i arbets-aftal och derigenom skada lika mycket begge parterne, både den som behöfver använda arbetare, och den som behöfver söka arbetsförtjenst. Jag vill nu egentligen fästa mig vid de sednare, eller de arbetssökande. Det är klart, alt om desse icke kunde employeras hos någon, sora ej vore skyldig att underkasta sig ett så förskräckligt onus, som molionen afser, så skulle tillfälle till arbetsförtjenst minskas, och möjligheten för arbetaren alt söka sig en bättre utkomst, än den som beviljas honom der han en gång blifvit fästad nästan försvinna, ty ingen skulle vilja laga emot flere arbetare än hvartill han vore nödsakad. Följden skulle, de facto, bli lifegenskap för Den 8 Janna r i. 75 den fattige, oell i allmänhet minskning i verkställdt arbete, och således minskad produktion, hvilken sednare är villkoret för all förkofran. Vidare ville jag väl veta hvar den ifrågaställa säkerheten skulle fås för personer, som icke användas för jordbruket, t. ex. fabriksarbetare och dem som egna sig åt hvarjehanda handtverk?
321 punct"För hvarje Riksens Ständers Utsiott, det sistnämnda undantaget, böra jemväl utses a hvarje Stånd minst Två Suppleanter, med det åliggande, som i 79 § vidare stadgas,” samt likaledes i 79 § efter orden: ”och gifve sådant derefter i sitt Stånds Plenum tillkänna,” redactionen på följande sätt förändras: 'då, i händelse leoighetcn beviljas, de 1 främst i ordningen varande Suppleanten emedlertid inta^e hans rum Sådant må äfven ske, när Ledamot befi anes af Laga förfall hindrad; Men har han, flera än Tt e gånger å rad, från Utskottets sammanträden, utan Laga förfall, sig afhallit, hvilket den främste derstädes varande Ledamoten af hvarje Stånd bör i vederbörande Stånds Flenum anmäla, vare den sålunda uteblifne från Utskottet skild. Utan gällande skäl må ej etc.” Stockholm den 26 November 1823. Ankom den 11 Dacember 1523.
Rikets Ständer erkände med detsamma viglen och behofvet af jernvägars anläggande inom fäderneslandet, och anförde, bland annat, såsom skäl för den sistnämndes understödjande med allmänna medel, att densamma skulle hafva sin sträckning dels genom dels i grannskapet af (lere af rikets bergslager samt sålunda lätta afsättningen af ortens högst betydliga jerntillverkning. Merberörde jernvägs-anlägguing har likväl ännu ej blifvit satt i verket, hvaremellertid det behof af nya kommunikations-medel för bergslagsorternes tunga och svår-transporterade effekter, som genom densamma åsyftades att åtminstone lill någon del afhjelpas, ännu är oupplyldt och med hvarje dag gör sig mer och mer känbart. Om å en sida det icke lärer kunna bestridas, att en jernväg emellan Nora och Örebro kommer att i första hand främja ortens Stals-UtskoUels Utlåtande, M 164. 5 intressen, torde väl å en annan få antagas, att med dessa lokal-intressen förbinda sig stora fördelar af mera omfattande beskaffenhet, hvilka staten icke kan lemna å sido, utan att underkänna vigteu och betydelsen för det allmänna deraf, att en af landets hufvudnäringar tillväxer och förkofras. Den outtömliga tillgång pä god och fyndig jernmalm, som Nora och Liudes bergslager erbjuda, kan icke, i brist på skog inom bergslagerna, tillgodogöras, och de med malmens forslande till skogrikare trakter förenade kostnader äro för närvarande sä stora, att dessa rika råämnen måste till stor del lemnäs obegagnade. Att genom inrättande af den ifrågavarande jernvägen ett motsatt förhållande lill både allmän och enskild nytta är att förvänta, torde vara lätt att inse, hvadan Utskottet anser det vara med statens väl förstådda intresse öfverensstämmande, att, då ett så stort företag, som det nu ifrågaställa, icke, enligt hvad upplyst är, låter sig verkställas utan direkt anslag, staten understödjande mellankommer.
Ridderskapet och Adeln ankommit protokolls utdrag N:o 53, deruti dels tillkännagafs att Högbemälde Riks-stånd, vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial N:o 133, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående Utskottets Utlåtande N:o 131, i fråga om förändring af mått, mål och vigt samt mynt, ansett, att, sedan Vällofl. Borgare-Ståndets inbjudning till instämmande uti dess i ämnet fattade beslut, blifvit af Ridderskapet och Adeln antagen, de uti förstnämnde Memorial serskildt omtalade delarne af det i Utlåtandet Nto 131 framställde förslag blifvit hvardera genom 3 stånds beslut afgjorde, och att den föreslagne voterings-propositioneri i följd deraf borde förfalla, dels ock inbjudning till detta Stånd gjordes, att uti Ridderskapet och Adelns berörde beslut sig förena, ansåg Ståndet, med hänsigt till dess förr i frågan fattade beslut, icke föranleda någon åtgärd, utan lade detsamma till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Majtts denna dag på Rikssalen meddelade nådiga svar: l:o i anledning af åtskillige utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagne Grundlagsförändringar, och 2:o i anledning af utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag föreslagna Lagförändringar. Den 24 Augusti. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets den 22 och 23 dennes på bordet lagda Betänkande N;o 57, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den Akademiska Jurisdiktionen. Prot.-Utdrag den 25 Augusti 1851. 54l S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 22 och 23 dennes på hordet lagda Betänkande N;o 58, i anledning af väckte motioner om förändring i lagstiftningen angående dels förmyndarevården dels ock de så kallade tysta förmånsrälterne.