Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Då är det nog bäst, att du och jag packa oss ut ur landet!–säger han, småleende. – Men jag hoppas allt skall gå väl. – Det skall jag bedja Gud om. Kan drottningen också bli smittad? – Ja, och jag har sagt henne det, men hon vill ändå själf vara med. Jag kan icke hindra en mor att vaka öfver sitt barn, men jag måste ålägga henne arrest under tiden. Hon skall sofva i gemaket näst intill kronprinsens sjukrum och får nöja sig med en enda kammarjungfru till sin uppvaktning. – Det är min tur att tjänstgöra i öfvermorgon! säger Esther gladt. – Jag skall ställa om, att jungfru Boye kommer i ditt ställe. Jag vill icke riskera, att du blir sjuk. – Det vore icke bättre, om Trine blef sjuk! – Jo, det vore bättre för mig. – Ja, men hon har kanske också någon, som håller af henne! Och det är min tur – och jag är bara glad att få vara där min vän är. – Kan det hända, att jag dör af det? Hennes ögon få ett underligt uttryck – af en instinktiv ångest, som icke gäller henne själf. – Det kan hända – svarar han. – Och om jag också rycker dig undan döden, skulle jag kanske icke kunna hindra, att din hy förstördes af ärr. – Hu då! – hon ryser till och gömmer ansiktet i sina händer. – Då skulle väl min vän sedan icke bry sig om mig? – Det vet man icke så noga! – hotar han. – Akta dig därför! Men hon skakar på hufvudet: – Det står ändå i Guds hand. Timmarna flyga, och det blir sent, innan han återvänder till slottet. Ute på gatan sveper han mekaniskt kappan tätt omkring sig. Hans nerver minnas väl, att det nyss var bittert kallt. Nu fryser han icke längre. Då han viker om hörnet till Nörregade, fläktar en ljum vind honom till mötes, med doft af saltvatten och jäsande mylla. Har våren redan hunnit till Amager? Nästa morgon vaknar han med en förnimmelse af, att det är vår öfver hela Danmarks land, och gripes af en ungdomlig längtan att komma utanför staden, lämna de gråa gatorna och husen och människorna, gömma sig några timmar vid naturens bröst, njuta hvilans vederkvickelse och med egna ögon på närmare håll iakttaga förnyelsens årligen återkommande under.
Det finns ingen RegeringsForm, ingen Charta, intet, emellan lydande och befallande slutit contract, som icke bär sporr dertill att det blifvit affattadt eller slutit under yttre tvingande omständigheter och att vid valet af ordalagen afseende behöft göras på beskaffenheten af de för ögonblicket rådande känslor. Skulle inga andra skäl för nödvändighet? ten att vid de högre Läroverken läsa öfver Dm 5 Maji c, m. 50 Grundlagen godkännas, så utgör det historiska förhållandet, eller förklaringen af Grundlagens bud genom tidsbegreppens inverkan pä desamma, ett tillfyllestgörande skäl derföre. Skulle farhågan för Professorns möjliga misstag i tolkningen, kunna rättfärdiga ynglingens okunnighet om de Grundlagars beskaffenhet som han mäste lofva att med lif och blod försvara, så borde ej heller husfadern eller matmodern få läsa Bibeln för sina barn och sitt husfolk. 1809 års Lagstiftare och 1809 års Folk ville ej att Constitutionen skulle framställa Sveriges Konung såsom en Collegii President, som kan öfverröstas af sina bisittare; man ansåg Konungen icke böra pregidiskt bindas till 6ina styrelsebeslut, på sätt som han blef det i följd af 1720 ärs RegeringsForm. Men man ansåg honom icke heller böra vilja utöfva den godtyckliga magt som 1789 års säkerhetsact medgaf. Midt emellan ligger detta moraliska band, hvars behof, hvilken dödlig som helst frivilligt erkänner; detta band som icke binder viljan eller den moraliska friheten, men som genom iagttagande af föreskrifne förmer, och genom den åt sjelfvalda rådgifvare tillerkända rättigheten och skyldigheten, att också verka såsom moraliska krafter, mot irringar skyddar den aliena styrande, den allena beslutande.
Riksd.Ordn., vända sig till StatsUtsk. för att få anslaget upptaget i statsregleringen, i händelse StatsUtsk. anser ändamålet nödvändigt. För mig synes det, att Bevilln.Utsk. icke kunnat handlägga målet på annat sätt och icke bort utlåta sig, huruvida de ifrågakomna byggnadsföretagen vore behöfliga, sedan det funnit, att; en sådan beskattning ej kunde åläggas. Hade Utsk. ansett elen böra utgå, hade man sedermera kommit att yttra sig, huruvida det eller det byggnadsföretaget borde äga företräde; men då Utsk. ansåg, att någon afgift vid tullen ej borde erläggas för brännvin, kunde Utsk. ej heller ingå i pröfning af byggnadsföretagens nytta. Jag har velat upplysa detta och tror, att det varit bäst för motionären, att Bevilln.- Utsk. icke ingått i en sådan pröfning, emedan hans rätt att, enligt 56 §. lliksd.Ordn., göra sin anhållan på annat ställe el - Den i!\ April. eljest har det blifvit afklippt. I anledit. af Gr. Frölich* yttrande får jag nämna, det jag tror Bevilln.Utskrs vidare handläggning af denna fråga komma att bero af det beslut, R. o. Ad. nu fattar, och att de tvenne Ståndens beslut ingalunda lägga binder i vägen för frågans ytterligare behandling inom Utsk. Gr. Frölich: Det är endast i anseende till den anmärkning, Frih. Boye gjort mot den upplysning, jag meddelat, att tvenne Stånd medelst prot.utdr. redan tillkännagifvit deras bifall till förevar, betänk., som jag tagit mig friheten begära ordet. Jag har icke kunnat uppgifva, hvad det tredje Ståndet, eller PresteSt., beslutat i frågan, emedan det icke i officiel väg kommit till Utsk:s kännedom} och detta har varit enda anledningen, hvarföre jag endast omnämnt Borgareoch BondeStms beslut. Frih. Rantzou, Joli. Albert: Då jag tillhör majoriteten inom Utsk., torde jag endast behöfva åberopa de skill, betänk, innehåller för att den ifrågavar. accisen ej bör äga rum.
Med hänseende till de fönnoner, hvilka Utskottet nu föreslagit för staden Borås intill nästa Riksdag, lärer icke något yttrande erfordras rörande den saminas förflyttande i /\:de classen; dock varder detta R. H, Ständers närmare pröfning vördsamligen understalldt. Någre Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den i i Julii 1834- Reservationer Herr von Hohenhausen, M..~ * ”Det är alltid obehagligt och smärtande, vid frågan om eftergift i skattebidrag, att tala deremot, synnerligen då de begäras på grund af öfvergångna olyckor; men man är framför allt pligtig iakttaga hvad rättvisa och billighet klafver, och att således icke mera gynna den ena än den andra. — Då en egendom uppbrinner på landet, ja en stor by, undfå de, sorn dervid lidit, icke någon annan minskning i sina onera , än den obetydliga nedsättning i hemmans-värdet, som derpå beror, således enralltför ringa lindring i den redan obetydliga skatten af hemmansvärdet. Borås stad har, — utom åtnjutandet af ett lån på lindriga vilkor och ett anslag till ersättning för stadens gators och platsers utvidgande till framtida större säkerhet mot eldsvåda, — äfven, under flere förflutne år, tillgodonjutit icke allenast frihet från afgift å fastighetsvärdet, för tomter och Bevillnings-Vtskottets Betänkande N.o iS. il hus, utan äfven frihet från erläggande af skyddsafgift, och nedsättning till hälften af bevillning å handel och rörelse. För min del har jag instämt i Utskottets förslag om fortfarande, till nästa Riksdag, af frihet från afgift å hus och tomter; dock borde dervid uttryckligen bestämmas, att de hus, som icke nedbrunnit, äro undantagne från denna frihet. — Jag har icke heller motsatt mig den föreslagna fortfarande befrielsen ifrån skyddsafgift, sedan den blifvit så bestämd, som den numera uti Betänkandet förefinnes. — Men emot fortfarande lindring i afgift för bandel och rörelse måste jag reservera mig, då det är välbekant, att densamma nu mera i staden är ganska betydlig och indrägtigare ari i de flesta andra Upstäder.
Också hade han i fantasien gjort upp för sig en särskild bild af Paula Berg: en kvinna med ett osympatiskt yttre, men med ett rikt och själfullt inre, ett lifvets styfbarn med en stark och vek längtan — efter den kärlekslycka, som lifvet skänker endast åt sina söndagsbarn. Hvad han sedermera hörde berättas om henne hade icke utplånat konturerna af denna fantasibild. Hon hade i 15 år förestått en telegrafstation högt uppe i Norrlands fjellbygd, midt inne i den storslagna natur, som, skildrad med en stil deri kärleken lyste mellan hvarje rad, gaf en något svårmodig bakgrund åt det mesta af hvad hon skref. För några år sedan hade hon debuterat i literaturen; förstlingsboken hade gjort lycka, och hvarje nytt arbete blef en ny seger. Nu nyligen hade hon kommit till Stockholm, der hon hoppades kunna lifnära sig af sin penna. Det var ingen god början, hon gjort genom sitt inlägg i dagens brännande fråga. Profetens svar föll skarpt och hetsigt; han beskyllde henne för osedliga tendenser och lyste henne i bann. Och hon protesterade förgäfves mot hans beskyllning; hur klart och logiskt hon än formulerade sin mening, kunde hon icke aftvätta den osedlighetsetikett, som han i sitt första utfall klibbat fast vid hennes namn. Naturligtvis samlade sig i denna strid allmänhetens sympatier odelade kring profeten, som hade alla slagorden i sin arsenal — och som icke ryggade tillbaka för att bruka dem. Röde prinsen förnam en oemotståndlig längtan att trycka denna ensamma kvinnas hand. För honom låg det något stort i denna tvekamp mellan en man och en kvinna, något rörande vackert i denna blödiga själs försvar för hvad profeten med sitt slagord benämde »den fria kärleken»; och det kändes som brännande skam och smärta att icke kunna lyfta en finger till hennes försvar. En vintereftermiddag vid sextiden ringde Max på entréen till Paula Bergs bostad. En tjensteflicka öppnade och anmälde honom; han hängde hatt och öfverrock i tamburen och trädde in i hennes rum. En liten spenslig dam hade rest sig från skrifbordet och kom nu emot honom. »Det var roligt att få göra er bekantskap», sade hon, enkelt och varmt.
Men då afskrifter komma i fråga, så är det icke mera sterbhuset, som beskattas, utan dessa handlingar antaga dä form af rättegångshandlingar, och det beror då pä den parten, som processar, om han vill begagna denna handling eller icke, i hvilken sednare händelse han är fri från denna beskattning. Ar han fattig, sä blir lian fri i alla fall. Frih. Cederström har ansett, alt delta ingifvan6 H. It 82 Den 8 Januari f. m. de af handlingar till domstol icke vore frivilligt. Jag skulle likväl icke tro, att domaren är någon advocat för parternc, utan det står hvar och en öppet att förete de handlingar, hvaraf han anser sin rätt beroende, och då bör han väl lika väl chartera afskrifter af en bouppteckning som alla andra handlingar, så vida han icke genom sin ekonomiska ställning är befriad från chartering. Jag anser således icke något sammanhang finnas emellan charteringen af dessa originaler och deras afskrifter, hvarföre jag yrkar afslag å denna punkt. Hr Printzenskjöld, Carl: Utsk. har vid afgifvande af sitt förslag utgått från den grundsats, att när originalhandlingarne äro från chartering befriade, så borde äfven afskrifterna deraf, ehvar de än företeddes, njuta enahanda förmån. Jag vill visserligen medgifva, att de skäl, som den siste värde talaren anfört, kunna och böra tagas i betraktande vid frågans afgörande. Men för att styrka, det denna princip, som nu hos Utsk:s majoritet gjort sig gällande, äfven ar tillämpad i den hittills gällande chartae-sigillataj-förordningen, får jag äran upplysa, att skuldebref å mindre än 25 r:dr äro befriade från chartering, äfven då de i afskrifter företes, såsom jag tror, icke blott då de bevakas i concurser, utan äfven såsom bilagor; och då lagstiftaren således tillförene följt denna grundsats, så ansåg Utsk. densamma böra i den nya författningen utsträckas till andra fall. För min del vill jag likväl hvarken afeller tillstyrka delta tillägg, utan öfverlemnar delta helt och hållet åt R. o. Ad:s eget godtfinnande.
N:o 48, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, om ändring i <j Cap. 1 §. MissgärningsBalken. EkonomiUtskottets N:o 62, Angående väckt fråga, om tillstånd för vissa Finnar att få upprätta särskilda Kyrkor och Församlingar. N;o 85, I anledning af väckt fråga, om en allmän klädförordnings utfärdande. N:o 86, I fråga om vigten af Marscher för Arméen och sättet att derigenom befordra Penninge circulation. Nso 87, I anledning af väck t fråga, rörande Soldaters skyldighet, att underhålla Soldate. Torpen m. m. 2Ö3 Trot. Utdr. d. 23 Maj 1823. N:o 89, I anledning af väckt fråga, om förändring i Presträttigketernes utgörande. StatsUtskottets N:o i;2, I fråga om inköp för Statens Räk» ning af geographiska Inrättningens Charta:» Verk och dess öfverlemnande till Landtmät teri-Contoiret. N:o 153, I fråga om byggningshjelpens för» vandling och säkrare bestämmande. N:o 157, Angående inlösen af 4 st. casserade RiksgäldsContoirets CreditSedlar. N:o 158, Om utvidgad Läkarevård i Blekinge Län. N:o 159, I anledning af Kongl. Majjts Nådiga Proposition, om anslag å Stat för en särskild Provincial-Läkare i Herjeådalen. N;o 161, Om förändring i Passevolanceafgiftens utgörande. S. D. e. m. Enär Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 96, i fråga derom, att Norrska Skepp måtte i Svenska Hamnar behandlas, lika med Sven-' ska Skepp nu å nyo föredrogs, blef detsamma af PresteStåndet gilladt, &Ö4 Prot. XJtdr. d. 23 Maj ifi£g. Fån Vällofi. BorgareStåndet.
» Denna fråga kom blygt och dämpadt öfver Marys läppar. » Ja, mycket! » » Skulle det bli tomt efter mig härhemma? » » Här skulle bli en ödemark » — han stannade tvärt framför henne och fäste sina mörka ögon på hennes älskliga ansikte — » vore jag endast tio år yngre! » 00 bref, hvilket tycktes intressera henne lifligt, och märkte ej Bane, förr än han stod midt framför henne. Hon spratt till vid hans åsyn. » A h, hvad jag blef rädd, onkel, j a g hörde er ej komma. » BD Jag stör dig kanhända, » sade han och ville fortsätta sin väg. » Ack nej, onkel David. Jag skulle just vilja tala vid er om en sak, som rör min framtid. Har ni tid att höra därpå nu, eller skall jag spara därmed till en annan gång? » Bane såg mörk och misstänksam på brefvet i hennes hand och frågade: Är det någonting i anledning af det där bref vet? » » Ja, onkel! » c - r» Detta förd — förhatliga ' onkel ', » utbrast han häftigt — » skulle du ej för en gång 0 0 kunna kalla mig David, rätt och slätt? » I — " ge Om man skall sopa i gamla vrår. Hvad kallas land utaf sjö kringflutet? Idun Stockholm, Iduns N:r 20 (491). Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl » Bam^arderoben i Fredagen den 21 maj 1897. Redaktör och utglvvare: F R! T H 10 F HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Allm. telef. Riksfelef. Redaktionssekr. : J. Nnrdling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. flösn:r endast för kompletteringar.) Utiändska annons. 70 öre pr noi.p.-rad. C e c i l i a Milow. "
Vidkommande åter frågan om räntan , så anser Utskottet, det Hrr Revisorerne rätteligen fästat sin uppmärksamhet härvid; likasom Hrr Fullmäktige, i afseende på verkställigheten af Hrr Revisorernes föreskrift, icke underlåtit något, som på dem kunnat ankomma. När likväl, hvarken uti 63 §. af RegeringsFormen, ang:de lyftningen af mindre Creditivet, eller uti R. H. St:rs till K. M:t i detta ämne aflåtne underd. Skrifvelse, ej heller uti StatsUtskottets utfärdade Anordning å desse medel, omförmäles någon ränta, som å lyftade Creditiv-medel skall godtgöras, samt den ifrågavarande räntebehållningen blifvit använd för ett godt ändamål, hvartill annan tillgång saknats, anser Utskottet det anmäldte förhållandet nu icke gifva anledning till någon vidare åtgärd. §. 3. An gede Partial-Obligationer, hörande till R.‘g:s Con toirets fordna Utrikes Gäld. I afseende på R:g:sGont:s fordna UtrikestGäld, är af Hrr Revisorer anfördt, att de trött sig icke böra 24 3yo Stats-Utskottets lemna oanmärkt ett förhållande, som, i deras tanka, förtjenar uppmärksamhet. — Efter de upplysningar, Hrr Revisorerne varit i tillfälle inhemta, äro PartialObligationerne för de i Leipzig och Holland upptagne Lån icke utfärdade af R:g:sContoiret, utan af Commissionairerne för Lånen, hvaremot Hufvud-förbindelserne, hvilka skola tjena till säkerhet för dessa Partial-Obligationer, äro deponerade hos vederbörlig Autorite' å den Ort, der Lånen äro upptagne.
Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, alt dessa ej borde erlägga högre bevillning, än arbetsfolk i allmänhet; men då Packare och Packhuskarlar, i nu gällande Bevillnings-Sladga äro jemförde med Mätare, m. fl., och satte i 2:ne classer, till 4 och 2 R:drs afgifter, af hvilka Utskottet föreslagit endast sistnämnde belopp, så torde anmärkningen lemnäs utan afseende. pag. 18. Sjömän. Hos Borgare-Ståndet är anmärkt, att bevillningen vore för hög, och' borde för Styrmän nedsättas till hälften, samt att Understyrman, Constaplar och Matroser borde vara fria från bevillning; men då deras villkörar af förmonlig beskaffenhet, anser Utskottet sig i berörde afseende icke böra föreslå någon förändring. pag. 18.) Skeppare, Skutoch Båt Inom Borgareoch Bonde-Stånden har blifvit anmärkt: afl det vore obilligt taxera Landtman för deras bålar, då de på dem lora endast egna produeter; att någon Skeppare-afgift ej borde komma i fråga, så framt il BevillningsUtskottets Utlåtandej N.o 2/. ej fragtgods fördes på båtärne; att bålar om lill och med 5 Lästers dräglighet icke till någon del motsvara den å kusten boende landtmannens behof, för transporterande af egna producter lill försäljningsorten, och kunna således långt mindre användas lill btfragtning, för hvilken senare händelse den så kallade skeppare-afgiften tillkommit, helst den för lästetalet icke dessmindre utgår; att båtar omenlast 5 lästers drägt icke äro användbare, utom vid fiske, kyrkofärder och dylika tillfällen; att, i afseende på controilen, huruvida båtarne endast för egen räkning begagnades, det borde åligga Taxerings-Comite^rna alt derom skaffa sig upplysning, samt alt derföre borde stadgas: ’’för båtar, under 10 svåra lästers drägt, erlägges ej eller någon skeppare-afgift, derest icke Taxerings-Conrtéen finner, alt de lill fraktfart begagnas.”
Understödstagarne bestodo år 1860 af 16 enkor, 5 barn och 2 afsigkomne delägare, hvilka tillsammans åtnjuta 7,300 R:dr i understöd. Carlskrona Handtverksborgares Enkeoch Pupillkassa, stiftad år 1842 af dessa borgare, med ändamål att bereda understöd åt deras enkor och barn. Kassan förvaltas af en Direktion, utsedd af delägarne, och dess grundfond är bildad genom gåfvor och särskilda bidrag. Delägarne erlägga 165 R:dr inträdesafgift samt derjemte årliga afgifter. Kassans kapital utgör 44,284 R:dr. Gratial från kassan är bestämdt till 50 R:dr. Delägarnes antal är 79 och understödstagande enkors 16, hvilka tillsammans erhålla 787 R:dr 50 öre pensioner. Föreningen i Carlskrona till belöning och understöd för troget tjenstefolk, stiftad 1853, för att dels med penningebelöningar uppmuntra tjenare, som genom långvarig och trogen tjenst samt derunder ådagalagd sedlighet, ordentlighet och arbetsflit befrämjat en gagnelig täflan i dessa dygders utöfning, dels ock att understödja sådane bland dem, som genom ålderdom eller obotliga krämpor eller ock tillfälligtvis, utan eget förvållande, betagits förmågan att fortfara i sitt tjenstekall, och som genom välförhållande gjort sig af sådan hjelp förtjente. Föreningens tillgångar bildades dels af särskilda dispositioner för en gång dels af årliga smärre bidrag, och ledamöter deri äro alla de, som på ett eller annat sätt bidraga till föreningens ofvanuppgifna ändamål. Summan af utdelade belöningar och understöd utgjorde: år 1856 till 36 personer R:dr Runt 480. » 1857 » 46 » » » 500. » 1858 » 32 » » » 420. » 1859 » 35 » » » 445. » 1860 » 34 » » » 420. Sistnämnde år hade föreningen en samlad fond af 4,065 R:dr.
Statsministern för utrikes ärendena som föredrager, eller i händelse denne skulle vara frånvarande, den Statsrådsledamot, som då af Konungen för detta ändamål tillkallas, och hvilken naturligtvis då äger alt närmare taga kännedom om de ärenden han skall föredraga; men dådet icke är tillåtet för den Statsrådets ledamot, som enligt 11 § Reg.F. måste vid föredragningen vara närvar., att granska de handlingar, hvilka till Statsministern för utrikes ärendena inkommit, och då han således icke är i tillfälle att hedömma, huruvida i desamma icke finnas upplysningar, som för Konungen icke få fördöljas, så anser jag det honom enligt den nya redactionen ådömda ansvar ieke vara väl betänkt, hvarföre jag yrkar återremiss af denna g. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Hvad angår den af Hr Cederschjöld gjorda anmärkn. emot Utsk:s begagnande af de i ansvarighetslagen förekommande orden ”bevisligen och uppsåtligen”, så får jag förklara, att dessa ord äro bibehållna från den nu gällande ansvarighetslagen, äfvensom alt Utsk., då i denna del icke någon ändring blifvit af motionären, Hr Säve, yrkad, icke ansåg sig kunna sträcka sina förändringsåtgärder till andra frågor än dem, hvilka af bemälde motionär blifvit underkastade Utsk:s pröfning. Hvad angår den af Frih. Palmstjerna gjorda anmärkn., så torde jag få upplysa derom, att då vid sista riksdagen R. St. till K. M. ingingo med und. förslag till en förändrad ansvarighetslag, så var skälet, hvarföre K. M. afslog denna R. St:s hemställan, just det, att i den föreslagna 4 H. 5 34 Den 2 November f. m. nya lagen icke fans upptagen elen Statsrådets ledamot, som när ministeriella ärenden för Konungen föredragas, skall jemte Statsministern för utrikes ärendena vara närvar. Enligt förut gällande grundlag var det Hofcancelleren, som vid sådana tillfällen skulle vara denna andre person, men genom förbiseende af redactionen inom Utsk. förliden riksdag upptogs i lagen icke någon annan än Statsministern eller den hans tjenst förrättade, hvadan K.
» Ett fullträngdt linneskåp från golfvet upp till tak Med allt hvad man till helg som hvarda ' n nånsin brukar, Nu damaster, nu dräll, här lakan och där dukar, Till finhet och fason i tusenfaldig smak », så har skildrat pet — som dä Leopold i sin » Eglé och Annette » ideal-husmoderns stolthet — i linneskå- och det var hans väns, fru Lenngrens, tjänade honom till modell. Och hvilken ordning och renlighet, som rå- der öfverallt! Ingenstädes finnes ett damkorn, allt är prydligt, hvitt, nyputsadt — och det från källaren till vinden. Äfven hennes kök var mönstergillt, och hennes tjänstfolk gjorde henne gärna till viljes i att hålla allt fint och snyggt, ty hon var den huldaste matmor på en tid, då ofta husmödrarna trodde ordningen i hushållet fordra käx och gräl. Hon hade en gång i sin ungdom slängt satirens skarpaste gissel öfver dessa fruar, som ständigt lågo i delo med sina tjäuarinnor, och fastän en förträfflig husmoder blef hon aldrig lik den matrona hon i Tekocseljen skildrat: » Som gjort så mången piga stum Och sina hushållsdater tyder, Som i volymer knappt få rum ». I sitt hem liksom i sin diktning och i hela sin personlighet var hon jämn, måttfull och fulländad. * De båda » fina » förmaken hos fru Lenngren öppnades endast vid större samkväm, då bon också lät sina gäster beskåda sitt vackra damastduktyg, den ostindiska bordsservisen och platån med spegelglas och små Sévresdockor. Det hände dock ej så ofta, att det var kalas i det lenngrenska huset, men dess oftare samlades gamla vänner i hvardagsförmaket. Kommersrådet Lenngren hade sin plats i soffan, i hörnet vid kakelugnen, gästerna drogo fram sina fåtöljer kring tebordet, där med glädtigt behag teet serverades af husets värdinna i sin enkla dräkt med den mjuka, hvita halsduken, på hvilken aldrig fanns en fläck, aldrig en skrynkla. Det talades politik och litteratur lifligt, behagfullt och kvickt.