Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg om det! Eller jag blir förderfvad. DOMHERREN. Stig upp Sten; res dig, och bär högt ditt kors; och hoppas och tro. STEN. Tror I än, Domine? Ser I icke hur hans brott faller på mitt hufvud! Är det reson? DOMHERREN. Var ödmjuk Sten! ser du icke att Herrans hand hvilar öfver dig; genom mycken bedröfvelse skall du gå fram till seger, det är min tro. STEN upp. I tror det? DOMHERREN. Nu är måttet rågadt, jag måste stryka det! Det är den välsignade friden jag stått efter som gjort all denna ofrid, nu må det vara slut! Han går till pulpeten. Förlåt barn, jag har sjelf stått i skurarne så länge att jag trodde mig ha' rätt att få sitta vid spisen; men det lär väl knappast vara tillåtet här i verlden. Detta bref, se det, har legat redo länge; nu måste det gå. Han ropar i dörren: Martin! Scen X V I. DE FÖRRE. MARTIN. DOMHERREN. Broder Martin, du har ofta sagt mig att ditt lif intet mera är värdt: vidhåller du din mening? Jag vidhåller, Ers Nåd! DOMHERREN. Du skulle sålunda icke mycket se på, om det gick åt litet förr? MARTIN. För ingen del, Ers Nåd! DOMHERREN. Vill du gå med detta brefvet till Roma? MARTIN. Det är lång väg, är det så, men lika väl det som att sitta i ett förgemak och vänta på döden. DOMHERREN. Du har två dagar på dig att rusta. MARTIN. Jag är redo i denna stund om så är. DOMHERREN. Har du inga angelägenheter att ordna, ingen att taga afsked af? MARTIN. Jag bär allt mitt med mig som den vise, och de mina har jag tagit afsked af för alltid, när jag läste den sista i jorden. Örlig är det i Tyskland och hela Europen, men ingen tar mig. DOMHERREN. Nåväl, sök upp erkebiskop Henrik Carlsson i Rom, eller tag honom på vägen om han redan lemnat staden.
Derom, att, meD affeenDe på tiDSomjtånDigbeterne, (Fulle meD förnpaD itungörelfeS utfår» DanDe tilis witavc uppjFjutaS, i anleDning af en hårwtD pppaD fråga om aniniPS emottaganDe unDer hant, begått RerforerneS råö och pttranbe: cpuruwiDa möjligen infommaiiDe anbuD unDer hanö till förfiråcfanDe af (förre eller mintre Del af Den till $wå billioner Rifstaler i Silfwer be» flämta Summa må funna af ferrat ^uUmågtige till pröfning upptagas? Reriforerne hafira hårå meDDelat herrar §ullmågtige Det fwar, att forn anbuDS emottaganDe unDer hanö icfe år föven'igt meD orDalnDelfen af 6.te punften t tillägget till Rifets Stånterä Reglemente för Rifsgåits» kontoret, 9teuifor«tt« atifett ftg böra afjFt>vFa ^trar gullmågtiges bårora framjlåUDte $ör|Tag.
Jag tillstyrker derföre i underdånighet att, såsom vilkor för nu föreslagna allmänna lönereglering med olvannämnde Stater och Korpser må, derest den vinner framgång, varda stadgadt, att all beräkning af spanmål under lönerna äfvensom ljuspenningarne, der sådana nu åtnjutas, skola upphöra, samt derjemte särskildt för Förvaltningen af Sjö-Ärendena, i afseende på sportler i tjensten, lända till efterrättelse hvad derom i allmänhet är för de Förvaltande Verken föreslaget. För öfrigt och med hänseende till nödvändigheten att, i händelse merberörda löneförbättring genomföres, förändrade grunder för pensioneringen af Flottans personal äfven bestämmas, hvarom jag uther mig att straxt härefter få i underdånighet afgifva förslag, föranlåtes jag underdånigst föreslå, att de af Sjöförsvarets civila embetsverk och stater, som ega delaktighet i Amiraiitets-krigsmanskassan, må, likasom Flottans mifitär-stater och efter samma grund som vid dessa är iakttagen, få sina löner, efter förhöjningen, fördelade i lön och tjenstgöringspenningar samt att dessa sednare må, då beviljad tjenstledighet eller iråkad sjukdom vara utöfver ett år, kunna indragas och besparas, dock med iakttagande i omlörmäldta fall, hvad nuvarande löntagare angår, att, om, efter afdrag af tjenstgöringspenningarne, den återstående lönen skulle för någon befinnas understiga beloppet af ordinarie lönen efter nu gällande stat, fyllnaden må från de indragna tjenstgöringspenningarne erhållas. Med nu framställda förslag lill löneförbättringar för Flottans korpser och stater sammanhänger, såsom jag nyss tillåtit mig antyda, på det närmaste en annan fråga af 12 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 7, om Statsverket i856. icke mindre, men måhända större, inflytande på flottans tjenstbarhet än de förra, nemligen: Pensioneringen.
hvirfla stora, blanka blåser högt k o m m a borrar måste solregnade skarpt öfver i vädret m o t u p p sig ner i skrika och underrullande och där den hoppar sedan m a n — både tusen det och koka vågorna båten, k a m m e n i ser ut, s o m o m bränningarna skölja barn s o m slagit spetsarne fläkt. när m e d lidelser, korna gräs dagarna där oförbarn ansiktet. högsta Dit jätnnefter sig ett o k l a r t svalkande och småttinhålla — kunna n ä r d e n lille i sten, sig att och s o m kalla ty i U r fönoch äro ute och klättra att fläckar blått fram, vant s o m också näpet trä- uthus, bryggor samhälle. och otämda konsten m e n de o c h sina bergsknallarna lungor s m å och Byggnaderna äro prydliga, lifvet, bland kunna brokiga p å smala miniatyträdgårdstäppa förmöget ännu ligger den gårdar barnansikten ute i kraftiga de sjöbodar v i d stranden. det från framför D ä r och p å utan liten sina midt står. nedanför kringströdda, syns o c h berg, m e n s o m holmarna skrefvorna strandremsan husen s o m inte uddar där m i n h y d d a på breflofvade är är bakom Mellan de där s o m jag för mina för m i n att där jag platsen, några » im wunderschönen litet ett undervisninD e t gifves n u lilla wunderschönen inte p å D u och d u d e n erfarenhet, Mai », väntat m i n badort, sända dig? betydelsen ett till m ^ » kanske » till i v v e n från inte större sig varmaste ar platsen till breder niga, sak! » h Kungsträdgårmoderna badorten, hvilken gömt sig u n d a n färadt Ett sommarbref från fröken Eoa. u och där så otadliga, den efFrån västkusten. Mwl till blåste ett ovällyckas i m i n lust h v e m D e t » pappa », sakligt. D ä r sommaren.
Skuld: l:o Till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kredit!vet år 1847 begagnade medel, kapital 34,290: — —> ränta derå till 1847 års slut . 680: 27. — 97. 2:o ,. gamla Ull-diskontfonden 1,700: 21. 6. Utgifter: Ränta till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, för af kreditivet begagnade medel år 1848, enligt en, på grund af Kongl. Brefvet den 12 November 1844, upprättad liqvidation, Balans lill är 1849. Tillgångar: l:o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank . 137: 17. 3. Banko. Credit. Balans frän år 1847. T illgångar: l:o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank Diskontlån 2:o Osäkra fordringar 34: 35. Agrell. 4 — 26 — Bilaga Lit. G, Utdra" af 1847 och 1848 års räkenskaper öfver Mantl - Banko. Debet. 1 Afgår skuld Återstå tillgångar Inkomster Är 1847, Manufaktur-medel . Konfiskationsdito . Extra licentdito . Eskilstuna fristadsdito År 1848, Manufaktur-medel Konfiskationsdito . Extra licentdito . Banko. Credit. Utgifter: Extra licentdito 1,019: 43. Konfiskationsdito 550: — , Extra licentdito 1,009: 23. Utdrag af räkningarne öfver uppburna medel, åren 1847 oell 1848, bestridt för hemför* Debet. Enligt 1846 års räkning, utgjorde behållningen vid samma års slut - Inkomst: Af Kongl.
Län, hvarom finnes serskildt stadgadt, äfvensom dels några andra Städer, der nämnde förrättningar, enligt hvad Kongl. Maj:t i Nåder bifallit, af StadsTjenstemän besörjas, dels Upsala och Lund, i afseen - 139 de å de till Akademiska Jurisdictionerne hörande personer, hvilkas mantalsoch skatt-skrifning af Akademiernes Tjenstemän förrättas. Varande likväl för öfrigt, genom Kongl. Brefvet den 11 December 1822 och KammarCollegii derpå grundade Kungörelse af den 13 Januari 1823, förklaradt, att i de orter, der Eders Kongl. Majtts Befallningshafvande pröfva Häradsskrifvarne icke, jemte öfrige ordinarie göromål, kunna nämnde förrättningar utlöra, serskilde personer få dertill af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lörordnas, emot åtnjutande af den bestådda provisionen. Då Comiterade i det följande föreslå, att med afseende å den jja jj ’a | fns• „ ear„^ betydliga minskning uti Häradsskrifvarnes göromål, som skulle forntida utförande"65 uppkomma, derest de af Comiterade uppgjorda förslag varda antagne, desse Tjenstemän med derefter möjlig inskräkning i antalet måtte till tjenstgöring vid LandsContoren förflyttas, skulle väl sådant icke utgöra bestämdt hinder att ändock låta dem fortfarande förrätta mantalsskrifningarne; men, enär i sådant läll hvarderas district blefve större än hittils samt vidlyItigare resor i allmänhet af nöden, äfvensom längre tidsutdrägt uppkomme, vore dock lämpligast, om annorlunda i detta afseende kunde förfogas.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 47 förut meddeldte Betänkande, öfver förslag till stadganden, hvarigenom må förekommas, att personer, som uppnått myndighetsålder, men blifvit under förmyndare ställde, under detta omyndighetstillstånd åsamka sig gäld. N:o 144* I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o y3 förut meddeldte Betänkande, öfver väckt motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordfrugter förvaras, skall straffas enligt 6 §. i 4o Capitlet MissgerningsBalken. N:o x45. öfver väckt motion om Ko - Den 2i Deceril ber f. m. nungens Befallningshafvandes förständiga!)» i:le, att ställa sig 4 Cap. i §. UtsökningsBalken till noggrann efterrättelse. Föredrogs å nyo och Indes till handlingarne LagUtskottets den 14 sistl i cl n e November under N:o 143 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden. Föredrogs å nyo SlatsUtskottets den 3i sistlidne October under N:o 323 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i frågan, angående förändring och reduction af HemmansRäntorne i de Län, der desamma nu linnas i ett större antal persedlar utförde. Herr Ribbingj Arvid: Ehuru jag tviflar på fördelen af att, såsom Utskottet föreslagit, begära, det Kongl. Maj:t täcktes till nästa Riksdag låta utarbeta och afgifva förslag till ny method för Markegångssättningarne och indragning af indeldta räntor, får jag likväl, enär Utskottet sjelf medgifvil, att åtgärden borde verka likstämmigt på det hela, hemställa, om det icke är eh motsägelse, att, såsom Utskottet längre fram yttrar, öfverlemna en partiel reglering af Räntepersedlarnes reduction åt Kongl. Maj:t.
Och som det icke lage utom möjlighetens gräns, att bemälde Magnus Andersson kunde genom arf eller på annat sätt vinna den förbättring i sin nuvarande ekonomiska ställning, att han förmådde sin borgensförbindelse till större eller mindre del infria, för hvilket fall fordringen alltid borde såsom sådan i Kronans räkenskaper qvarstå, sä ansåg sig Herr Kammar-rätts-rådet böra öfver den gjorda framställningen afgifva det underdåniga utlåtande, att den afskrifningsfråga, hvars skyndsamma pröfning Revisorerne påyrkat, blifvit för tidigt väckt och således icke lagligen kunna eller få leda till den påföljd, att meranämnde arrendemedel blefvo utur Kronans räkenskaper afförda. Som ofvan. In fidem protocolli: Axel Carlsson Printzensköld. Kongl. Kommerse-kollegli underdåniga utlåtande, angående en vid Kollegii expensmedels-räkning för år 1859 af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Hela skillnaden består blott deruti, att enligt nya redaetionen skulle remissen ske till behörigt Utsk., och enligt den gamla till behörigå Utsk., eller att ordet Utsk. står i nya redaetionen i singulari, och i den gamla i plurali. Men då uti gamla redaetionen det, som skall remitteras, nemi. Konungens propos:r m. m., äfven står i plurali, ligger deruti intet hinder, att ju hvarje särskildt mål kan remitteras blott till ett Utsk., då nya redact. deremot hindrar dylika måls remitterande till flera Utsk. Det är derföre omöjligt att åtskilja båda förändringsförslagen, utan böra de gemensamt förkastas. Hr von Hartmansdorff: Den anmärkning, Hr Ceder - 4°4 Den 34 Mars. f. m. schjöld gjort ang:de uttrycken i singulari och plurali, är ganska riktig. Men om man anser sig bunden af denna skillnad, borde äfven ordet: vederbörligt i 2 mom. af 44 §• rättas ifrån singularis till pluralis till öfverensstämmelse med 1 mom. i §. Men lika så litet som It. o. Ad. eller något annat Stånd af denna singularis i sednare mom. är hindradt alt remittera till flera Utsk. de deri omnämnda ärender, lika litet tror jag ett sådant uttryck i r moni. kunna hindra remiss till blott ett Utsk.; till följd hvaraf jag ej heller kan inse någon motsägelse deri alt bifalla antagandet af 44 §• 1 inom., på samma gång som den föreslagna förändringen af 43 §. afslås. Hr von Hohenhausen: Derest It. o. Ad. skulle i öfverensstämmelse med de ledamöters åsigt, hvilka yttrat sig derför, afslå de föreslagna redactionsförändringarna, vill jag icke ensam yrka deras antagande. Men jag vill blott fästa de Hrrs uppmärksamhet, som yttrat sig, derpå, att ingenstädes i Reg.F. eller Riksd.Ordo. finnes anledning till det bruk, som först vid sednare riksdagar inrotat sig, att nemi. till flera Utsk. remittera samma mål.
Riksg:scont:s nuvar. credit, som visst icke är så beskaffad, att man dermed kan skryta, skulle ofelbart lida en ytterligare alltför känbar stöt, om allmänheten erfore, att Coutts skuldsättning med hvarje år Liefve allt större och större. — För att tydligare ådagalägga otillräckligheten af den summa, Utsk. för berörde ändamål föreslagit, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på åtskilliga utgiftsposter, som blifvit dels oriktigt upptagna och dels helt oell hållet uteglömda. Hela den till Riksgtscont. influtna lösen för den å skaltejorden växande ekeskog, hvilken lösen för närvar, uppgår till omkring i5o,ooo r:dr och således med nära 3o,ooo rädr öfversliger det af Utsk. beräknade belopp, kan när som helst uttagas och har fördenskull bort uppföras till hvad densamma utgör. Vidare förekommer Riksgtscontjs creditivskuld till Banken, 800,000 r:dr, som väl ej behöfver liquideras förrän d. 1 Juli af derförinnan inflytande bevillnrswiedel, hvarefter detta creditiv från och »ned Sept. månads A Den 9 Mais f. m. 10: början får ånyo begagnas; men då det belopp, som derå är anvisadt, utgör en Contts skuld, anser jag detsamma desto hellre hafva bort beräknas, som de medel, hvilka måste användas till liquiderande af berörde creditivskuld, linder den tid creditivet icke får begagnas, åstadkomma en minsk» ning af Contts påräknade tillgångar för bestridandet af dess utgifter.
Derest fråga uppstår, om eller till hvilket utskott ett mål hänvisas bör, skall sådan tvist blott för det sammanträdet kunna läggas på bordet, men vid det nästföljande ovilkorligen afgöras. § 115. Ltskotts betänkande öfver fråga af allmän beskaffenhet skall, ehvad utskottet är af endera kamaren eller af bada tillsatt, i begge hamrarne för ärendets afgörande föredragas. Lag-utskottets betänkanden skola först föredragas i första kamaren, — betänkanden från kamrarnes öfriga gemensamma utskott, först i andra kamaren, och betänkande från utskott, som blott den ena kamaren tillsatt, först i denna. § 114. Dä betänkande från utskott inkommit, skall målet efter första föredragningen hvila på bordet. Efter nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum eller icke, må det, på flera ledamöters förenade begäran, uter blifva hvilanda. Men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företagas. Frågor af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom utskotts förberedande hemställande» och förfrågningar, må genast afgöras, derest icke någon kamarens ledamot bordläggning begär. § 115. Vid kamares sammanträde eger hvarje dess ledamot rätt att, stående och från sin plats, till protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggning komma, och om lagligheten af allt, som inom kamaren sig tilldrager. Hvar och en yttrar sig öfver ett ämne i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifvit. Ej må någon tala utom protokollet. Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck. Sker det, eger kamaren pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af talmannen erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör till laga domstols behandling öfverlemnas, eller ock alldeles förfalla. Bih. lill It. St. Skri frelse, N:o 85. § R. 0. § S5. När ett anine skall slutligen afgöras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, sä framt någon kamarens ledamot sådant öskar.
Icke derföre att jag befarar 545 rar idet skulle Utskotten om medlen till ordningens återvinnande, äga lika åsigt med 1765 års Ständer. Jag tillåter mig ej att tveka på upprigtigheten af Utskottens bestämdt gifna förklaring, att all Sedel-indragning i Utskottens öfvertygelse vore förstörande för Näringarne och Enskildtas välstånd; då sådant vore att leka med det fångade rofvet. Men då bedömmandet afrätta tidpunkten för bestämmandet af Sedelmyntets Silfvervärde, hänskjutes till kommande Ständer, hvem garanterar att samma moderation skall råda clå som nu. Hvem vet ej att på en Sedel-indragning vore lika mycket för Capitalister att vinna, som Capitalister tillförene på missbruket af Banquens Credit förlora. Men är det väl gifvit att vinsten kornme samma Capitalister till godo, som förut förlorat. Hvem mins ej att 1766 års Ständers blotta-beslut, om en successiv Myntförbättring, genom Coursens fällande, gaf anledning till en operation, hvarigenom alla värden hastigt förändrades efter förhållandet af 5 till 3; några få blefvo hastigt rika; men många bragtes till tiggare-stafven. Men jag anser ett misstag i bedömmandet af rätta orsaken tili det onda kunna blifva af verkelig våda för Staten, i det att man då sannolikt öfverser de botemedel af hvilka säkrast ett fullkomligt återställande till krafter kan vara att förvänta. I Utskottens tanka skulle läkedomen komma ifrån Banquen. Jag tror att den allena kan komma ifrån Staten och genom Ridd. o. Ad. Prot. Den i5 April. Staten. Jag tviflar ej, det ju förtroende kan och kommer att fattas för ett väl organiseradt Statens Skuld-systeme. Men jag sätter i fråga om det så snart återkommer för Banquen. Aldrig kan nu mera en Stats styrelse tillåta sig sjelf sådana afsteg från det lofliga, sorn man genom Banquen föröfvat. Utskotten medgifva, att Staten och Banquen borde vara åtskiljde; att sådant väl i en framtid kan ske, men icke nu.
Då nu redan i 4 års tid till Commercc-Collegiuui ingått Ofullständige uppgifter på Fabriker och deras tillverkningsvärden, och Collegium. äfven lärer hafva lill Eder Kongl. Majit i Underdånighet inberättat förhållandet dermed, så torde det vara obehöflig! att jag nu upprepar detsamma, helst då inga serdeles märkvärdiga förändringar, utom de ofvan antydde, härutinnan sig tilldragit sedan min sista Fem-Års-Berättelse; dock bifogar jag i underdånighet del af det Sammandrag af Fabriks-berättelserne, som för nästvikne år till Collegium inskickades, och hvaruti äfven är antecknadt förra årens förhållanden. Binäringar. Sillfisket har, om Vintren 183 r och i832 väl gifvit en ej sa ringa inkomst i Norra delen af Länet, hvilket var i synnerhet vid den tiden, nära efter missväxten, lyckligt både för Landtman och SkärgårdsAllmoge, men hvarken var den Sill, som då fångades, af större slaget, ej eller bär Sillfisket i öfrigt varit gynsamt de senare åren, emedan det knappt gitvit tillräckligt agn för storfisket. Med detta sistnämnda fiske samt Hummer och Ostron-fangsten har sedan 1827 förhållit sig ungefärligen lika, sorn. åren näst förut; varandes serskild berättelse om Fiskerierne till Eder Kongl. Maj.t nyligen aflemnad i underdånighet, till följe af den närmare undersökning derom, som, efter Eder Kongl. Majits Nådiga befallning, blifvit detta ais Sommar i Skärgården verkställd utaf Herr Prassidenten, nu mera Stats-hådet Poppius, dervid biträdd af mig och af Professor Nilsson, hvarföre ock samma serskilda berättelse nu vidare här åberopas.
Herr k<nräenfkol^?, ^ncksrr, och Herr Z jsrnacrsu 12, Ouikalf k'reckric, anmärkte li» , at de förenat sig med Friherre Siiilvers 90 714 ^ - Herr Schöllström, kebr, hade ä'wen wid samma tilfalle »urat sig, ar han ccmkurmerads sig med Friherre Zilkverscbolds förslag, såsom grundadt pä största räccwifa och billighet. Sedan Hans klxcellence Hxrr Grefwen och Landt - Marskalken tiikännagifwit, ar krotncollsr af den 28. Mech sör dest widlsftigheks skull ännu ej hurrnit blifiva färdigt, söretogs julierjn^en af kroruco!- ler för den aa>. t denna manad. I följd af den deruti uptagna föreställning af Herr Grefwen och Landt-Marskalken, i anledning af Friherre kalbiirlcis Oi5kLmen, förmälke Herr Stjerneld, Ssmuel, at han da anmält, det Friherre k-ilburki more doreta. Och dä Herr Stjerneld begynte at något widare tala i delta ämne, yttrade sig Herr Grefwen och Landt marskalken» Da jag gjorde Friherre koldn-ki föreställning, sa war det enligt med Lagen och jag kan ej tillåta Herr Stjerneld at kala deröfwcr. Herr Stjerneld urlak sig, at hans mening ej warit ac tillvita Herr Grefwen och Landt Marffalkcn något. Här asbrötS hanö tal as rop, och Herr Grefwen och Landt - Marskalken förklarade, at Herr tjerneld rj widare singe tala i dötta ämne. 7l5 Under fortfarande justsrin§ förklarade Herr 8 c konström, ?ekr, at han den 2y. Maji mlam sig pä följande satt: dcc ar omöjeiigt at Herr Gretwen och Landt-Marskalken kan bryta de löften och försäkringar han här offenkcligen gjort, at noga skästa hwad som hörer til »verkställande af kiNLnce-Planen, och til Bewillufngen.
Jag erkänner mig vid detta tillfälle vara intagen af det egna lidandets obehagliga sinnesstämning; men jag känner mig äfven i ännu högre mått eldad af åliggandet att försvara rättigheter för otaliga medborgare, hvilka, lill följe af deras ekonomiska ställning, säkerligen af Utskottens förslag äfventyra, att känna tyngden vida mera än jag; och måtte det förlåtas mig, om jag anser mig sakna uttryck för mitt omdöme öfver den säkerligen hvarken Rusteller Rotehållande majoritet, hvilken, inom de sammansatta Utskotten, ansedtsig, vid frågan om öfverflyttande af kostnader för vapenöfningarne till ett allmänt åliggande, kunna komma till den slutsats, att sådant skulle medföra en rubbning i grundskatter och gällande contrakt, hvarigenom befrielser åt en dass af medborgare skulle förunnas, på ett sätt, att andra classer skulle komma alt nya och för dem hittills främmande bidrag utgöra. Vid snart sagt hvarje rad af Utskottens Utlåtande, har jag blott alt hänvisa till jemförelsen emellan de knekte conlraet jag anfört, och de utgifter ifrån PassevolanceCassan, hvilkas uppställning jag blott för ett enda år angifvit; och dessa sam - Den 26 O c t o b e r f. m. 5g manstälda förhållanden äro, i min tanka, till den grad talande bevis, att någon annan väg till rättvisans finnande icke är af nöden , i fall man annars äger någon alfva r 1 i g mening att upptäcka den. Det tillhör lagstiftaren att uppgå till förhållandernes ursprung, och att derifrån följa tidsverkningarnes förändringar intill den tid, för hvilken de nya lagstadganderne skola till vägabringas.