Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Fortsättn.) sin inre halt så föga känd skatt borde med omsorg vårdas och göras allmänt känd; och åtgärder för detta ändamål vore nu så mycket mera af behofvet påkallade, som erfarenheten visade, huru förstöringen af dessa dyrbara minnes märken alltjemt med beklagansvärd hastighet lortginge, hvartill komme, att de nu förestående stora jernvägs-arbetena ytterligare skulle å dem medföra en stor förödelse. Motionären har derföre, då runstenarne icke kunde blifva fullständigt uppsökta och de förut funna till sitt innehåll tillförlitligt kända, om ej en vetenskapsman, åtföljd af en ritare, för detta ändamål företoge resor, aftecknade skrifter och slutligen utgåfve dem, föreslagit, att en summa af 1,300 R:dr R:mt år ligen intill nästa Riksdag måtte anvisas för uppsökande, afteknande och utgifvande af de i landet befintliga runstenar. På de af motionären anförda skäl och i öfverensstämmelse med de åsigter, Rikets nu församlade Ständer uttalat uti sin underdniga skrifvelse af den 6 sist1 idne Juli, angående skyddande af landets fornlemningar, tillstyrker Utskottet, att för hvartdera af nästkommande 3 år en summa af 1,300 R:dr Runt må anvisas för uppsökande och afteknande af de i landet befintliga runstenar, äfvensom för ritningarnes utgifvande. 124:o. Till Utskottet har blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäkligen Per Erik Andersson från Westerås län i Bonde-ståndet väckt och af flere hans ståndsbröder biträdd motion, hvaruti han, linder förmälan, att Geschwornern J. A. W. Busch vore villig att utarbeta en lärobok lor ali med Mnemonikens tillhjelp underlätta den eljest svåra jemförelse!! mellan de gamla och nya mått-, myntoch vigtsystemen, hemställt, att ett exemplar för hvarje folkskole-lärare af detta arbete måtte af Staten inköpas och genom Domkapitlens försorg utdelas.
Det återstår således alltid, Revisorerne eller de redovisande till last, ett fel i räkenskapernas uppställning eller refererande, hvilket jag ber att få teckna till minnes. Det borde nemligen i stället för kontant behållning . 000 hetat Stats-Utskoltets Utlåtande M 21. 39 på depositionsräkning 000 kontant behållning 000 Revisorernes anmärkning har emellertid blifvit godkänd af Stats—Utskottets majoritet och det föreslagna förständigande! tillstyrkt, hufvudsakligen på den grund, att förhållandet med de stora kassabehållningarne fortfarit under år 1839 och 1860, för hvilka Revisionsberättelser varit tillgängliga. Jag vill icke nu fästa mig dervid, att, efter hvad jag haft tillfälle i Statsutskottet med trovärdige mäns uppgifter upplysa, missförhållandet numera är rättadt, så att de kontanta behållningarne, hvad Carlstad beträffar, äro högst obetydliga och, hvad Linköping angår, äro insatte i dervarande bank — ehuru Stats-Utskottet i vanliga fall plägar åtnöjas, när rättelse redan skett — men jag utbeder mig att få granska de afgifna förklaringarne. Konsistorium i Linköping förklarar, bland annat, att en stor del af de kontanta behållningarne bestå i förfallna räntor, som först efter bokslutsdagen blifvit betalte, men likväl, då de före räkenskapernas uppgörande inbetalts, blifvit upptagna såsom vid afslutningen i kassan befintliga medel. Härigenom får saken ett helt annat utseende och reducerar sig till ett bok föringsfel. I stället för kontant behållning 000 R.dr, borde det hetat obetalte räntor 000 » kontant behållning 000 » Huru lika är icke detta fel med det Revisorerne sjelfve begått eller hos andra embetsverk öfversett, såsom ofvan är visadt. Huru många tusen R:dr, som genom rättelse af detta fel upphört att skyldra såsom kassabehållning, vet Stats-Utskottet icke. Det hade icke behöft vara mera än hälften af räntorna, som sålunda utestått, för att den paraderande behållningen skulle minskats med 10,000 R:dr.
I anledning af Riksdagsmannen Måns Pehrssons från Blekingen gjorde Yrkande, att, till upplijelpande af Boskapsskötseln inom samma Province, Finnarne antingen måtte förbjudas hit i Landet införa Kött, och andra Victualie* varor, eller ock så hög Tull å deras Varor bestämmas, alt de icke vidare blifva i stånd att, såsom hittills skett, vid minsta täflan, genom prisets nedsättande, tillskansa sig denna Handel; deruti Utskottet, på grund af 17 §. uti FredsTractaten emellan Sverige och Ryssland den 17 September 1809, Kongl. Kungörelsen den 26 Junii 1811 samt den under den 10 September 1817 slutna additionella Act till ofvannämnde FredsTractat, väl ansett sig ej tillständigt att ingå uti något hufvudsakligt tillstyrkande rörande detta ämne; men då Utskottet ägde kännedom derom, att Kongl. Maj:t fästat Nådig omtanka på utvägar, hvarigenom Riket så mycket som möjligt må blifva oberoende af sådana utländska Producter, på hvilka det ägde erforderlig tillgång inom sina gränsor; hyste Utskottet ock den underdåniga öfvertygelse, att Kongl. Majit, enär tid och omständigheter det medgåfvo, täcktes vidtaga sådana mått och steg, hvilka Kongl. Majit kunde anse mäst tjenliga till det åsyftade ändamålets befrämjande. 5:o Af den 10 sistledne Februarii: Angående inom Hedervärda BondeStåndet väckta serskilta Motioner, dels att Kongl. KammarCollegium helt och hållet måtte befrias ifrån dess nu ägande åtgärd vid de årliga Deli 2 Martti. MarkegångsSättningarne; och dels att tiden till MarkegångsSättningarnes upprättande måtte blifva framflyttad ifrån November till Januarii Månad; deruti Utskottet, i afseende å den förra omständigheten, på upptagne grunder tillstyrkt, att den i Länen på föreskrifvit sätt stadgade Markegång, borde för hvarje Län orubbad blifva gällande och ej af någon Auctoritet kunna förändras; samt att, i följd deraf, Kongl.
Hon gick omkring bordet fram till den sjuke. »Pastorn är här», sade hon och böjde sig ned öfver bädden. En rosslig stämma hördes svara ett par ord, hvarpå qvinnan reste upp den sjuke i sittande ställning, omsorgsfullt stoppande bolstren omkring hans rygg. Den unge presten blef nu varse en annan figur, som han icke gifvit akt på förut. Det var en långskranglig pojke, som vanskapt och utmerglad halflåg i en groft tilltimrad rullstol. Det onaturligt gråbleka ansigtet såg gammalt och utlefvadt ut; det var omöjligt att bestämma hans ålder: han kunde vara femton år, men också tjugu. Och han var blind. Den gamle i sängen räckte fram sin hand. »Det var beskedligt att pastorn gjorde sig besvär», framstapplade han med ansträngning, i det han sökte hålla hostan tillbaka. Pastorn tog hans hand. »Naturligtvis skulle jag komma», sade han, »hur är det?» »Hå ... hå ... helsoten!» svarade den gamle och bröt ut i en krasslande hosta. »Han har fått sitt», mumlade qvinnan från andra sidan bordet, dit hon dragit sig tillbaka. »Mor — jag är så trött», sade en klagande röst borta från rullstolen. Qvinnan svarade icke. Hon vek upp täcket från den smala bänk, som stod mellan kakelugnen och dörren, så gick hon fram till ynglingen, stack sin ena arm under hans knän, den andra bakom hans rygg, lyfte upp honom och bar honom med tunga, fasta steg öfver golfvet, så att sanden knastrade under träskorna, som hon likväl satte ned med så stor försigtighet som möjligt, för att icke göra buller. När hon lagt den blinde i kakelungsbänken, återvände hon till sin förra plats, från hvilken hon kunde se både den sjuke och hans själasörjare. »Är det er son?» sade denne. »Nej. Men han vill inte säga annat än mor.» Hon hade en sträf röst, utan en skiftning, bara ovänligt afvisande. Den tycktes säga: bry dig inte om mig. Det inträdde en paus; man väntade att pastorn skulle tala. »Har Krabb tänkt öfver, hvad det vill säga att skiljas hädan och ställas inför Gud den allvetandes domstol?» sade han.
Den samma är en följd af hans berörde ar hafde befattning med egendomen, hwilket ater icke kan lämpas till fardagö-äret, som giswer en ny gröca, med hwars beredande han icke haft att skaffa. Pä samma grund Lag-Utskottet tillstyrkt far. dags-rätl a Fidei-Commist-egendom skulle xer analogi» m, en efkerlefwande maka, jamwäl kunna yrka en lika förmän ä sin döda makas arfwejorv, ehuru den ensamt hörer arfwingar»^ lill. Kunna nu Veste sistnämnde ej betagas, all genast wid det årets förlopp, dä ena makan aflidit, tillträda deras ärfda jord, sä mäste wäl enahanda skäl föranleda till samma utgång, enär Fidei-Commistarien är satt i arfwingens ställe ost) rart. Mig är ej eller kunnigt, all fardags förmän hwarken i ena eller andra fallet någonsin blifwit ifrägastäld. Allmänna lagen innehåller dcsturom den särskilda händelse, dä fardag uttryckeligen ar förnekad förre innehafware», nämligen wid tillfälle af bördgoch lösnings-rätt, hwarom i Z Cap. 12 §. JordaBalken förordnas, akt dä jord dömes i börd före Thoma dag, bör den afträdas nästa fardag derefter, Den 28 November. 1813 och de! will synas som wore förra Fidei-Eommitzaricns arfwingar ej berättigade kill en förmän som ej tillkommer en laglig köpare. Jag anser mig således ej kunna med Lag-Utsko tet wara af lika kanka i förcwarande sraga, likasom jag ej eller inler bchofwek af något särskildt stadgande, enär Testarors wilja ar den enda lag, som följas bör i frägor om FideiCommisier, deras afoch tillträdande. Grefwe Oe la Oaräio, facob. Jag äger e) Fidei-Commitz i detta Land och wäntar mig ej eller något. Jag är således i denna sraga aldeles owäldig.
Om remiss häraf till Höglofliga Stals—Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 29 November 1B62. A. J. Sandstedt, från Jönköpings län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 345. 639 N:o 345, Af Daniel Danielsson från Jönköpings län, om jordafsöndring frän häradshöfdingebostället ett mantal Hvetlanda inom östra härad af nämnda län för uppförande af bostad åt extra provincialläharen i samma härad. Den, som icke inom 8—10 år besökt det inom Östra härad af Jönköpings lån belägna tingsstället Hvetlanda, skulle nu helt säkert finna sig förvånad öfver detta såsom landsortsplals betraktade ställes hastiga uppblomstrande, från en vanlig tingsstad med gästgifvaregård, till en nu ganska betydlig plats, der en i jordbruk och industri ingalunda lågt stående, ganska talrik befolknings hufvudsakligaste afsättning och rörelse finnes koncentrerad, så att platsen, med sina afsäljare och köpare lifligt besökta veekotorgdagar, med verkligt skäl kan betraktas såsom pulsådern för en vidsträckt och framåtstående orts kommerciela och industrieia lif. På ofvannämnde tidrymd hafva också blifvit anlagda en mängd nya och kostsamma byggnader, såsom till apotek och postkontor, hvilka förut saknat fast plats, handelsbodar, fabriker och haudtverkerier; men tyvärr hafva, af skäl som jag här vill anföra, de fleste af dessa måst uppföras på en grund, sorn under närvarande förhållanden långt ifrån betryggar dess egare framtida säkerhet. Det i Kongl.
— I fråga oin behofvet af den äskade lönetillökningen har Öfverståthållare-embetet uti underdånig skrifvelse den 1 Augusti nä.stlidet år anfört, hurusom Underståthållaren, hvilken, enligt Instruktionen för Öfverståthållaren den 25 Augusti 1791, hade att, i Öfverståthållarens frånvaro eller då han vore hindrad, Ofverståthållare-einbetet förvalta och hans ställe företräda, samt att alternerande med Fogaten uti embetets kansli handlägga alla skuldfordringsmål och särskildt att öfvervaka exekutionsväsendet, sedermera, i följd af folkmängdens tillökning och ärendenas tillvext i allmänhet, fått sig uppdragna flera bestämda tjensteåligganden, hvarom i Statsråds-protokollet närmare förmäles. Visserligen kan icke förnekas att vigten och mångfalden af de göromål, hvilka numera äro med Underståthållare-befattningen förenade, påkalla att inne hafvaren af denna befattning åt densamma uteslutande egnar sin tid och omtanka, hvilket åter svårligen kan ega rum, derest han icke uppbär en aflöning, som är tillräcklig för hans utkomst i den samhällsställning embetet medför, och gör andra inkomster umbärliga; dock som flera af de göromål, hvilka blifvit bemälde embetsman på sednare tiden uppdragna, äro af en öfvervägande kommunal beskaffenhet och företrädesvis komma Stockholms stad tillgodo, har det synts Rikets Ständer, som Statens medel icke borde tagas i anspråk till vedergällning af så beskaffade göromål; hvadan Rikets Ständer ej funnit skäl bifalla hvad Eders Kongl. Majit i förevarande hänseende föreslagit. 8:0. Vidare har Eders Kongl. Majit äskat, att aflöningen för Konungens Fogat måtte höjas från 4,000 Ridr till 4,500 Ridr, eller med 500 Ridr. Rikets Ständer hafva funnit skäligt bifalla Eders Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning. ExpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
U. 217. XXIX. A. 149. — f. d. Discontlnrättning, om 1827 verkställd. granskning af dess förvaltning. I. 45. P.U. 464. XV. B. 3o5. XVII. U. 217. XXIX. A. *49' *— f. d. Discontlnrättning, om nu förrättad granskning af. Se Disconterne, f. d. Filial. — f. d. DiscontVerk, om skyndsam utredning af. Se Disconter. — LåneContor, val af Directeur och Suppleant vid, angående. LXV. 298. — förrättadt. Mantalspenningar, om beräkningen och utgörandet af. XII. B. 351. XIII. 193. Å. 268. XX. U. 320. XXI. 48. A. 175. XXVII. B. 220. XXVIII. A. 5o. XXXI. B. 3. ManufacturDisconten, angående ökadt creditif för. II. 279. VI. R. 271. LVI. B. 173. LX. A. 101. — om granskning af räkenskaperna för. V. i54. VIII. R. 201. XLIII.B. io3. XLVI. E. 119. XLVIII. A. 356. LXIII. 5. A. 247. 36o ManufacturDisconton, om upphörande af elen 1817 stadgade Ulsökningsprovision och öfverränta för Skuldsedlar, som der pantsättas. XXII. K 198. XXIV. Å. 8. XXXI. U. 248. XXXII. A. 257. — om lån derur, för Idkare af Tvåloch Såp-tillverkning. XXXIV. B. 168.XXXVI. A. 3i. — angående förlängning af tiden för åtnjutande af förlagslån derutur, samt om rättighet för Fabriksidkare i allmänhet, att för lån ur nämnde
Fråga uppstod derefter om redactionen af Utskottets Utlåtande; och härom vore meningarne äfven delade. Minoriteten, hvaribland jag hörde, tillstyrkte, att Kongl. Maj:ls Den 9 Ja nu ari i. Nådiga Proposition så mycket heldre måtte tillstyrkas, som Utskottet funnit densamma vara i full öfverensstämmelse med Riksdagsordningen; men pluraliteten ansåg denna mening innebära ett klander, som ogillades; och genom votering erhöll Utlåtandet dess nuvarande lydelse. Grefve Horn, Claes Fredrik: Flere Talare hafva redan så fullkomligt ådagalaggt tydligheten af 24 §• Riksdagsordningen, att jag ej har något att dervid tillägga. Dock vill jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den betydelsefulla händelse, att ingen annan än de, som sjelfve äro Ledamöter i StatsRådet, härstädes funnit §. vara otydlig. Äfven Herr Tham, som annars biträdt StatsRådets Ledamöter, har medgifvit, att denna §. är tydlig, men han har trott, att Riksens Ständer, för att sluta en obehaglig strid, som han ansåg hafva uppstått mellan Statsmagterne, borde å sin sida gifva efter för Regeringen, och antaga det föreslagne öfverflödiga tillägget i nämnde §. Jag är i sanning förundrad alt höra den värde Talare, som nyss förut erindrat, att Grundlagen bör efter dess ordalydelse tillämpas och noggrant iakttagas, nu yrka att man skulle åsidosätta 81 §. RegeringsFormen, för att undvika den kamp, hvartill Regeringen gifvit anledning. Jag för min del får förklara, att jag aldrig skall blifva den, som sträcker sin hand till Den 9 Ja n u a r i i. 2l5> kamp för att inkräkta på Verkställande Magtens rättigheter, men att jag ock skall göra allt för att afvärja alla försök till magt-inkräktning af Regeringen på Rikets Ständers bekostnad. Sådant kan ej kallas en obehaglig strid; om det ej för vissa är obehagligt derföre, att det framkallar varma yttranden för helgden af vår Grundlag och vår frihet. Det torde kanske ej vara ur vägen att här äfven erinra om det yttrande af Herr Grefve
Majit läcktes taga i nådigt öfvervägande, huruvida uti nu gällande föreskrifter, angående upphandling och leveranser af varor för landtförsvarets behof samt dylika varors besigtning, må kunna vidtagas sådan ändring alt, utan åsidosättande af Kronans rätt, spekulanternas täflan underlättas och besparing i Statens utgifter derigenom beredes. Hvad nu angår ofvanberörda af E. K. Majit äskade tillökningar uti Intendentsafdelningens ordinarie anslag, hafva Rikets Ständer, äfven om de för innevarande stalsreglerings-period beviljade extra anslagen varit tili hela beloppet erforderliga, likväl desto mindre kunnat antaga, att samma belopp skola blifva för all framtid behöfliga, som besparing i utgifterna torde kunna beredas icke allenast genom den af Rikets Ständer nyss föreslagna utväg, utan ock genom inträffande nedsättningar i varuprisen, i följd hvaraf Rikets Ständer funnit den nådiga framställningen ej kunna bifallas på annat sätt, än att ofvanberörde för Intendents-afdelningen? behof, vid sednaste riksmöte beviljade extra anslag till sammanlagdt belopp af 55,265 R:dr 52 öre, äfvensom den af É. K. Majit nu äskade förhöjning i beklädnadspassevolansen vid Wendes Artilleriregemente 4,335 Ridr 32 öre för nästkommande trenne år anvisas till utgående från Rikets Ständers Riksgälds-kontor; (se tab. Litt. D.) Med befriande för Jemtlands roteringskassa från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Häsljägarekorpsen, hvarom framställning skett så väl uti högstberörde nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, som uti särskild nådig Proposition af den 14 sistlidna Februari, hafva Rikets Ständer, på sätt deras, lill svar å sistberörda nådiga Proposition, den 15 sistlidna September aflåtna underdåniga Skrifvelse förmäler, beviljat de af E. K. Majit för ifrågavarande ändamål äskade anslag, nemligen dels 1,207 Ridr 76 öre att, jemte förut anvisade 1016
OM med besia allmänna bet warit tillä tit förena enskilta afwendcn, utaf deru agtning som tillgifwenheten för en allmänt saknad Furste skulle meddela äfwen Desi flätztingät, utaf lättheten att pä dem fortplanta samma tillgifwen.- het, och utaf det hopp sorn erfarenheten af ben * * Mas 84 Den sr Augusti. enås dygder äfwen ffulle ingjuta för den andras, sä bekänner jag, att walet af den allmänt saknade Furstens äldre Broder, hade synts mig wara en lika wäl afpastad gärd ät den wänffap hwilken förenade dem bada, som ett för Sweriges belägenhet och kufwudsakeligaste behof wäl uträknat och afmätt wal. Men da jag säledes frimodigt erkänt, bä-e hwad som warit min enffilta böjelse och de ffäl som feranledt mig dertill, mäste jag ocksä a andra sidan medgiswa, att det fattades en tillräcklig garantie för de önffningar jag wägade hysa, att det Samhälle hwars trefnad jag önffade mätte i lugn beredas, kanffe igenom sjelfwa sin swaghet war utur ständ att fä bibehålla det lugn som det hade af nöden, att äntcligen det är en sanning att da Europas tillständ ännu länge torde blifwa underkastat häftiga ffakningar, mäste smärre Stater, som äro utur ständ att leda händelserne, söka sig ett stöd emot deras wäldsamhet. Jnsigtsfulle män hafwa före mig säledes bedömt Sweriges enffilta belägenhet, och allmänna känflan har med listig fart omfattat deras anwisning. Regeringen har deri sett ett medel, att med förhoppningarnes kraft upplifwa känflan af Nationalförmäga, och den Regent, lika utmärkt genom hwad Han gjort som genom hwad Han uppoffrat för Fäderneslandet, har lytznat till allmänna röstens önffningar och gätt dem till mötes.
D e voro ännu så varma, att kvällens kyliga andedräkt, utan att kännas, fläktade dem förbi, och när tystnadens förtrollning var häfd, stodo de ändå kvar framme vid det öppna fönstret och fortsatte med hviskande röst och smekande tonfall sitt afbrutna samtal. Men i den essformiga soffan inne i salongen satt ett annat par — och de kände snart kylan, ' som därutifrån spridt sig i rummet. Den gamla damen drog huttrande den mjnka schalen kring sina axlar, gäspade sakta bakom sin hvita, ringprydda hand, så att inte lilla fästmön skulle se det och tycka, att hon var en oartig svärmor, och så ropade hon fram till de unga: » Nej, nu få ni allt stänga fönstret, mitt unga herrskap; kvällskylan kommer, och den är farlig för oss gamla, om också ni inte känna den. » » J a », sade hennes man från det andra soffhörnet, där han satt nedkrupen med Fliegende Blätter i knäet, » jag undrar, om vi inte till och med skulle lägga in en brasa i kakelugnen. Kvällsluften är inte att leka med på sommaren, och jag känner mig riktigt frusen. Det är då också, en idé », mumlade han, » att stå i öppna fönstret i timtal och titta ut i Humlegården, liksom de inte sett den förut eller den skulle springa sin väg, och de aldrig finge se den mer. Vet du, Emma, vi få bestämdt ha litet eld. Jag känner på mig, att jag har en snufva i faggorna. Aldrig stodo vi och svärmade så där, när vi voro unga, eller tror du, vi gjorde det? Håhå jaja! Man glömmer så lätt sådant där, när man blir gammal, förstås. — Nå, men kommer då inte brasaD, så att man kan få kylan ur kroppen på sig. » Jaeobine Ring. Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! Från lidandets oeh barmhärtighetens värld. Några Stoekholmsbilder af Cecilia Bååth-Holmberg. Härberget för tjänarinnor. (Forts.) en i det hem, till hvilket Iduns läsare nu med mig styra kosan, har klockan i Klara kyrka ej ringt in någon skräck.
Länsstyrelsen bar af vissa orsaker varit af annan tanke och anser jag mig nu böra med tystnad förbigå dem. Om för öfrigt, såsom föreslaget är, nämnde härad skulle delas i 2:ne distrikter och således LänsStyrelsens förslag gå igenom i StatsUtsk. och R. St:r dertill lemna sitt bifall och således såsom lön till den ena landtstats-tjenstemannen anslås elt boställe, som likväl hörer till m i 1 i liesia ten, så kan detta boställe efter 1871 ganska lätt komma att frångå denne tjensteman, derigenom att det då kan återfalla till Westgöthe kavalleri. Till 1871 gäller det kontrakt som är uprättadl mellan Westgölha Regementes rusthållare å ena sidan och K. M. och Kronan å den andra; men vid nämnde tid äro dessa konlrakter slut och då upstår naturligtvis fråga huruvida de skola förnyas eller om Westgötba Eeg:te skall återgå till kavalleri. Man ser tydligen häraf att det är olämpligt, att på sätt den Nåd. Propos. innehåller, indela ett så beskaffad! militise-bostalle till en landtstats-tjensteman och jag är förvissad om att Höglofl. StatsUtsk., då frågan der kommer att undergå närmare skärskådande, tager detta i öfvervägande. Om Proposm emot förmodan skulle bifallas, så synes mig klart att efter 1871 ett annat boställe för ifrågavide, efter mitt förmenande, obeböfliga tjensteman måste anskaffas. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propos. till E. St:r, om beviljande af anslag och lån för tomtreglering i den afbrända delen af staden Ekesjö, äfvensom af ett byggnadslån åt nämnde stad. Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:s d. 18 dennes e. m. på bordet lagda Nåd. Propos. till E.
Till allmänna Fattigvården i Stockholm . * < R:dr 1,000: Till Frimurare - Barnhuset i Stockholm 500: Till Frimurare - Barnhuset i Götheborg 133:16.—. Till aflidneBanco-Commissarien C. G. Silverstolpes Enkefru, Ulrica Kjölström , att fortfara till och med 2:a Öfverföres 1,833:16 5,000:—_ af Banco-Fullmiigtige. Öfverfördt 1,833 : 1 6. __ 5,000 Till aflidne Bokhållarens vid Banco-Disconten, Kamereraren Aug. Montelii Enka Sophie Wernander, på obestämd tid . 200: Till afl. Cancellistens vid Banco-Disconten Adolf Grubbes Enka Christ. A. Lindqvist, på obestämd tid . 66:32. Till sedermera aflidne f. d. Vaktmästaren vid Banco-Disconten J. Sjöberg, på obestämd tid k 50: - (Sjöberg afled innan han hunnit komma i åtnjutande af denna Nådegåfva, hvilken Fullmägtige i dess ställe tilldelade hans med 5 barn i största behof efterlemnade Enka.) Till Bokhållaren i Ban* ken, Hemming Sam. Schös, med vilkor att vid denna Riksdag afgöres, i fråga om de till fyllnad af 700 R:dr i ett för allt återstående » ioo: S:ma R:dr 2,250: På förekomne anledningar, och med hämtadt stöd af 17 §. uti Banco-Reglementets <]:e Art. 5:te Afd., hafva Banco-Fullmägtige tid efter annan provisionelt beviljat följande årliga anslag: Till aflidne f. d. Bokhållarens vid BancoDisconten G. A. Oudars Enka, Annette Randqvist (Prof. d. 2 2 Jun.1S25) 2oo: Till afl. förre Lane - Banco -Kamereraren L. M. Hökenbäcks Till afl.