Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Zag lämnak terhän om det kan wara möjligt att ett Ständs Ledamöter wore dorta ifrän ett Utskott, mm om sädant supponerades, borde matt äfwen wara betänkt pä etk corree.stf, t fall hela Ständet skulle undandraga sig att afgöra ett ärende. Dä skulle wi äfwen hafwa ett se^lkilt stadgande i grundlagen äfwen för Vetta fall» Sluteligen fär jag widare yrka proposition pä mitt -örra för stag» Hanr Den 26 Öctober. 4495 HanS Ejccetlence Htkk «Äre five R. ti ii k ti förenade stg dermed. G re fitze körner utbad stg fä et-indra» 6tt supposttioNen, att ekt helt Ständ efter anslag ej skulle infinna stg work örimlig» öch tööre ej passande att jcmNföra Nied ben händelse, att indidibUer undanhölle stg ifrän Utskott. 3 det förra fallet kunde ingen grundtåg hj-tpa, tp dä inträffade rcbelliöNi För sin del an» säge Herr Grekiöen bet fbrestagna äNtalet af tlöä tredjedelar af UisköttetS Ledamöter innebära en fullständig controll pä individuer. Herr Ösxsrtieini frägade, vin icke Utskottets supposition» att ett helt Ständs medleinmar skulle lftän Utskott aflägsna sig» Kore obillig och orätts ivis emot Riksens Ständer Hän kröddr det Kore al, tid ett StändS interesse att ej wara fränwarande frän Utskottens sammanträden. Han förklarade ä npö» atk eN anmälan i Stättden Kore i HanS tanka en Kärdigake controll, än ben att 1 och ett halft Ständ skulle utgöra Utskottets pluralitet. Friherre Lsäsrktrom: Nägc-n af Utskottens Ordförande torde kunna upplysa, akt exemplen ej äro rara pä Ledamöter sock utcblifwa.
N:o 28, i anledn. af väckt motion om ändring uti K. kammar-colhi cirkulärbref d. 4 October 1746 Den 9 Augusti. 175 och 18 Juni 1779, i fråga om skyldighet för den med underrätts utslag missnöjde, att lösa flere än ett diarii-bevis. Den vid detta betänk, af Hr Berg von Linde fogade reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., som derefter yttrade: På grund af den nu upplästa reservationen anhåller jag, att Ståndet måtte afslå detta betänk. Hr Printzensköld, Carl: Jag tillstyrker så mycket heldre afslag å ifrågavar:de betänk., som den af Utsk. föreslagna åtgärd är helt och hållet öfverflödig. K:s bef:de äga både rättighet och skyldighet, att, uppå uppbördsmäns begäran, hos vederbör:de öfverrätt erhålla upplysning, huruvida bölfällde personers derstädes anförda besvär blifvit afgjorda. Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:ns förevande betänk. af R. o. Ad. afslaget. Föredrogos och lades till handlingarne Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 5 dennes på bordet lagde mern.: N:o 29, i anledn. af äterremiss af betänk. N:o 17, i fråga om prygelbestraffningens upphörande; och N:o 30, i anledning af äterremiss af betänk. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 31, i anledning af väckt fråga om upphörande tills vidare af uppläsning från predikstolen af 1814 års sammandrag af författningar, eller ock om ett nytt revideradt sammandrag deraf. O Frih. Cederström, Jakob: Åtgärden är visserligen ganska oskyldig, men den medför ändock onödig tryckningskostnad, enär dylika anteckningar inom hvarje socken finnas, ty pastorsembetet inom hvarje socken upptecknar de kungörelser, hvilka skola uppläsas. Jag anser den föreslagna åtgärden öfverflödig och anhåller om afslag å betänk.
Måtte det der upptagas med känsla för det ingående tidehvarfvets lynne, med ansvarighet för begagnandet af de medel Försynen lagt i hvarje individs handlingssätt, och dettas verkande på det allmänna. Jag ser omkring mig en mängd hoppgifvande unga män, hvilka ej lära misstyda uppmaningen ifrån en Landsman, som . ej för ung att aga erfarenhet, och ej för gammal att ju känna med hela ungdomsyärman __ vågar 56o Den 5 Murtu, erinra dem om vigten af den national-caractere som deras handlingssätt går att för den ingående epoken bestämma. Vi vörda Gustaf Wasas tarflighet, förvarad igenom uttrycken i dess bref till siua söner —- då Studerande i Upsala __ Vi yfvas öfver den tid af storhet som Bälttågets Skald beskrifver med denna rads 5*Den tid att heta Svensk var mer än heta Prins.*' Ännu förvarad, kan ses den simpla trädstol som bar Axel Oxenstjerna då han sammanskref gruuderne till Westphahska freden. Carl XII:s oförgyllda värjfäste, hvem mins ej det! Svenskar! Återtagom vår nationalitet! Återblifvom hvad vi varit före 1718* Måtte fördomsfrihet, duglighet och kraft blifva igenkänningsord för den generation, genom hvars verkande anda vårt tidehvarf skall caracteriseras! Om vi, åtskiljde efter detta Riksmötes lyckliga slut, i alla Svea Landsändar sprida tarflighet, omtänksamhet och brödrakärlek, skall denna Den 5 Martti, -hjeltejord åter skryta med att bära söner, som, -fria från prål, veklighet oell orosinne, än en gång igenkännas på den erikla blå rocken, svärdet och sjelf-försakelsen. Det är sålunda vi 'skola belöna den XIV:de Carl för att åt oss hafva återvunnit hvad den Xlhs olyckor berofvat vårt national-lynne.
M:t i detta hänseende för åren 1851, () Expedilions-Utskottets Förslag lill undt. Skrifvelse, N:o 5. 1852 och 1853 äskade anslag meddela definitivt beslut, böra, i öfverensstämmelse med hvad vid sistl. Riksdag pröfvades nödigt för ifrågavarande ändamål anslå, till bestridande af kostnader för Carlsborgs fästningsbyggnad anvisa, för innevarande år, 30,000 R:dr, att från Riksgälds-Kontoret utbetalas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Januari 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Jan. 1851. Preste-Ståndet — 29 Borgare-Ståndet — 29 Bonde-Ståndet — 1 Febr. — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående föreslaget utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri-Regementes äldre stallbyggnad i Götheborg upplåtna tomtplats, emot en annan, nämnde stad tillhörig, lägenhet.
I detta afseende har väl General-poststyrelsen, enligt hvad den Kongl, propositionen innehåller, ådagalagt att det bristande utrymmet i den nuvarande lokalen medför åtskilliga olägenheter och att densamma sannolikt inom en icke aflägsen tid blir helt och hållet otillräcklig; men dä en del af de anmärkta olägenheterna, såsom exempelvis att utrymme svårligen kan å husets nedra botten beredas för aila de afdelningar af Postverket, med hvilka allmänheten egentligen har beröring, synes vara af mindre betydenhet, samt för öfrigt General-poststyrelsen medgifvit att de mest känbara olägenheterna skulle, genom förändrade anordningar i det nuvarande posthuset, kunna för en tid afhjelpas, hvilket ock, enligt Utskottets tanke, borde kunna ske, derigenom att General-post-direktörens embetsvåning finge, emot lämplig hyresersättmng, till Postverkets behof användas, anser Utskottet, i betraktande af' nu anförda - Stat»-Utskottets Utlåtande M 82. 9 förda omständigheter, sig hafva grundade skäl att antaga, det anskaffandet af nytt Posthus åtminstone för den närmaste framtiden icke är nödvändigt. Då redan detta förhållande, enligt Utskottets tanke, bör innefatta ett afgörande skäl för Rikets Ständer alt för närvarande ej bifalla det af Kongl. Majit nu framställda förslag, skulle Utskottet visserligen icke behöfva vidare utveckla hvad i afseende på denna fråga hos Utskottet förekommit, men anser sig dock böra erinra, dels att det nuvarande Posthuset i anseende till granskapet med Rikets Ständers Bank, Börsen och de flesta af embetsverken och såsom beläget i stadens och affärslifvets medelpunkt, har så stora fördelar, att dess flyttning till en annan stadsdel vore mindre lämplig, och dels att de föreslagna anordningarne och förslg!igbetsmAttén lill förekommande af den större eldfarligheten i närheten af Kongl. Theatern, ej kunna, enligt Utskottets tanke, blifva i detta hänseende fullt betryggande. På grund af dessa skäf har Utskottet således funnit sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit uti förevarande nådiga proposition behagat föreslå.
Almqvists ansikte stråla af en gladare stolthet, än när sonen förklarade, att allt nöje var slut, om fadern gick, ja, han fick ej ens taga rocken på sig, ty skjortärmarne hörde med till kamratligheten! Samme man berättade en annan anekdot, som belyser arten af det inflytande, Almqvist öfvade på ungdomen. Min sagesman bevistade ett bröllop, där en yngre man för penningar gifte sig med en gammal kvinna. Medan de andra gästerna efter vigseln samlades lyckönskande omkring brudparet, fick berättaren se Almqvist komma emot honom med den glidande lätta gång, de skugglikt snabba, tysta rörelser, som voro för honom egendomliga. Hans långa, gängliga figur såg tunnare ut än vanligt i prästrocken, och i det kritbleka anletet, omramadt af det stora, negerkrusiga, svarta håret, lyste ögonen med det rika färgskimmer, ömsom gulbrunt, ömsom grågrönt, med den underbara glans, den hypnotiska makt, som mycket få kunde uthärda. Ynglingen kände de förunderliga ögonen genomborra sig, när Almqvist grep hans båda händer och hjärtligt skakade dem under halfhöga lyckönskningar. »Men det är ju icke jag som är brudgummen», invände ynglingen. »Just därför lyckönskar jag dig», svarade Almqvist, »du har nu sett huru man icke bör gifta sig, glöm det aldrig». Almqvist kände, att i äktenskapsfrågan var ungdomen »på själens sida» och därför hans naturliga bundsförvandt, ty »ungdomen äger lifvets hopp» och därmed tron på väsentlighetens seger. Det är därföre Almqvist framhåller, att det är ungdomen som för världen framåt. Men i den rasande strid, som bröt ut med en flod af broschyrer rörande Det går an, och som fördes i nästan alla bildade hem, blef de gamles svåraste anklagelse mot Almqvist den samma, som en gång riktades mot Sokrates: att han var en ungdomens förförare.
StalsMinistern serskildt såsom föredragande, i Stats-Rådet, af Juslitiae-Ärenden eller dem, som angå rättegångsväsendet och fångvården. Man har trott, att Justitia? Stats-Minislern, af Lagstiftaren icke utan betydelse insatt i Stats-Rådet, såsom en föreningslänk emellan förvaltande och dömande Magierna, vöre genom sitt £mbe - Comtitutioa^-Uiskoltets Memorial N:o 34. 3 te mest qvalifieerad till föredragning, inför Konungen, af mål, Öfver hvilkas handhafvande han eger högsta vården, och bland hvilka jemväl räknats fångvårds-äi enden, emedan dessa höra under Judiciaira Policen, och denna åter under Rättegångsväsende!. Jiistiliae-Cancelferen k orarne således att vidblifva sin egentliga bestämmelse att, såsom Konungens IlögSte Ombudsman, föra allmän åklagare-talan. Jemlikt äldre förslaget, kallades fem, bland de sex föredragande StatsRådena, Ministrar, hvaridock mera låg enlitelän en verklig befattning. Emedlertid och oaktadt den i 4 §• Regerings-Formen uttryckta Monarkiska princip, att Konungen allena eger styra Riket, härigenom icke rubbades, synes det dock sorn hade deri nyttjade benämningen hindrat Grundlagsäodlingens gillande af Representanterne för en Nation, hvilken i allmänhet älskar magien hos Konungen, men ej ens skuggan deraf hos Ministeren. I närvarande förslag deremot, hafva alla de Rådgifvare, som borde ersätta hittils varande Stats-DepartementsChefer eller Stats-Secreterarne, erhållit Stats-Råds namn, hvilket ock fortfarande tillagts de Öfriga Stats-Rådets Ledamöter, med undantag af dem, Grundlagen redan gifvit andra, i8a3 års Utskott hade förslagsvis, utom bägge Stals-Ministrarne, uppfort sex föredragande och sex icke föredragande Stats-Råder, eller inalles fjorton Ledamöter.
Bonde-slå lidet lrar, genom protokolls-utdrag af den 22 nästlidne December, som denne dag ankommit, till Utskottets handläggning remitterat en af Riksdags-fullmäktigen Jöns Jönsson från Christianstads län vackt motion, deruti han dels föreslagit, att Privat-banker och Hypotheksföreningar böra åläggas en beskattning, motsvarande i procent af deras behållna räntevinst, samt dels yttrat den önskan, att, för utvidgning af Bankens lånerörelse, ytterligare sex lånekontor måtte inrättas. Som det icke tillkommer Banko-ulskotlet alt yttra sig öfver frågor, angående beskattning; så får Utskottet, på grund af föreskriften i 44 § 3 mom. Riksdagsordningen, till Hederv. Bonde-ståndet återlemna ofvanberörde motion. Utskottet anser sig böra, i samband härmed, anmäla, att öfver den del af nämnde motion, hvilken innefattar frågan om reglering af Bankens lånerörelse, Utskottet framdeles, med föranledande af åtskilliga i enahanda syftning lill Utskottet hänvisade förslag, kommer att till Rikets Ständer afgifva utlåtande. Stockholm den 7 Januari 1848. N:o 7. \ Ank. till Exp.-Utsk. d, 15 Jan., kl. 1 e. m. Memorial. Jemte protokolls-utdrag, hade Hederv. Bonde-stundet till Utskottet remitterat en näsllidne dag till Utskottet inlemnad motion af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län, innefattande det förslag, att nya oktro - Bih. lill R. St. I Afd. * Höft. Banlco-Ulskoltets Memorial, N:o 8. jer icke måtte för Privatbanker utfärdas, samt att Hypotheks-föreningarrre jemväl må i framtiden upphöra.
Jordabalken, 153 alt om arfvejord skiftas emot annan jord å landet, sådant skifte ej må af bördeman klandras; äfvensom den vidsträckta rätt till utbyte af ägor, sorn i sednare skiftesförfattningar medgifves, vid tillämpningen hvaraf ofta händer, att ej mindre kronohemman än boställen förlora innehafvande ägor emot vederlag i annan jord, tillräckligen styrker, att den utsträckning, som Konstitutionsutskottet och Herr Justitieombudsmannen velat gifva åt föreskriften i Regeringsformens 77 §., grundar sig på en oriktig tydning af orden afhända och bortbyta. Men ville man ock antaga, att den handling, som kallas byta, vore enahanda med den, som kallas afhända, så är de-t likväl, såsom här ofvan vid 13 punkten i anmärkningsmemorialet Lit. E. är ådagalagdt, obestridligt, att med de lägenheter, som i Regeringsformens 77 §. omnämnas, ej kunna förstås sådane, sorn, till vissa föremål under vissa hufvudtitlar afsedde, ej vidare tillhöra Kronans omedelbara disposition, eller hvaraf räntor, arrenden eller andre inkomster icke mera omedelbarligen till Statsverket ingå. — Allraminst kan denna paragraf lämpas på militieboställen, med hvilkas förvaltning Rikets Ständer icke hafva ringaste befattning och hvarom de icke hafva att något förordna, på sätt dem likväl är i samma paragraf förbehållet i afseende å de lägenheter, hvarom den handlar. Ansvarighetslagen skiljer bestämdt emellan Kronans lägenheter i allmänhet och de till militieverket hörande boställen. —• Den omtalar nemligen i 5 §. serskildt 77 §• i Regeringsformen rörande dispositionen af Kronans domäner, under hvilken benämning boställen icke kunna uppfattas, och serskildt 80 §. om indelningsverket, till hvilket militieboställen höra.
Den måste vara berättigad, att af alla auktoriteter omedelbart infordra nödiga upplysningar, och dess föreståndare måste, så väl till embets-sfällning som löne-inkomster vara så oberoende, att han vid meddelandet af sina omdömen icke behöfver se lill om det klingar angenämt, vare sig för Styrelse, Ständer eller auktoriteter, utan blott om det är riktigt; att han ej förut beräknar, hvart han vill gå, utan att han låter föra sig dit flitig forskning och ärligt eftersinnande af sig sjelfva leda honom. Att denne man, af hvars kunskaper, förmåga och ihärdighet hela arbetet kommer att bero, bör ega en vidsträckt praktisk erfarenhet i statistiska arbeten, i förening med vetenskaplig underbyggnad, grundlig kännedom af statistikens utveckling i andra länder och sann kärlek till saken, hvilken icke får betraktas såsom en vanlig tjenstebefattning, faller af sig sjelft. För öfrigt mäste byrån vara försedd med ett rikhaltigt statistiskt bibliolhek, äfvensom den bör hafva att tillgå åtminstone de vigtigaste inländska tidskrifter och tidningar, samt sådana utländska blad, som sysselsätta sig med statistiken. Sjelfva kostnads-beloppet för denna organisation kan naturligtvis icke nu med full säkerhet bestämmas, men om Ständerna intill nästa Riksdag bevilja ett provisoriskt anslag dertill af 5000 R:dr Banko årligen, skola säkerligen dessa penningar med mångdubbel vinst komma det allmänna till godo, och man snart blifva i tillfälle att göra motsvarande besparingar genom indragning efter hand af alla de, sam manlagdt icke obetydliga, anslag, som nu utgå till en mängd tjenstemän i olika verk, hvilka hafva sig uppdraget att utarbeta särskilda statistiska tabeller och berättelser. Säkerligen skola afven en stor del kommitté-arbeten, som nu alltjemt medtaga vida större summor, kunna genom denna institution göras umbärliga. Föröfrigt torde nyssnämnde anslag desto mindre kunna anses för högt tilltaget, som Norrige för enahanda ändamål utgifver ungefär dubbla beloppet, nemligen vid pass 5000 speciedaler, eller omkring 13,300 R:dr Banko årligen, samt Danmark likaledes årligen 12,000 Rbdr, eller 16,000 R.dr B:ko.
En skarp pipning från ångbåten gjorde emellertid slut på konversationen och i nästa minut voro mamma och Carl åter ombord. Jag följde så länge jag kunde den vackra damen med mina ögon. Hon hviftade med näsduken åt Carl, som hvarken hörde eller såg någon annan än henne. Borta var mitt glada lynne. Nu kände jag att näsan värkte och skyndade ner i hytten. Mamma följde mig. Jag storgrät, jag hade sådana fasliga plågor och önskade blott att få vara allena. Mitt bref har denna gång fått en något för lång utsträckning. Jag afslutar det derföre, men snart hör du af mig igen, d. v. s. så framt du oförtöfvadt hugnar med några trefliga rader din vän Maria. TREDJE BREFVET. Min snällaste Ninni! Tack, tack för ditt vänliga bref. Mitt senaste slutade visst med skildringen af en smärta, den jag icke kunde gifva någon form och nu skola vi återknyta den afbrutna tråden, som det heter i romaner. Efter att hafva gråtit mig mätt, måste jag lägga mig. Jag somnade och, kan du tänka dig något så förargligt! sof ända till andra morgonen klockan sju. Jag vaknade vid att kaptenen ropade: »Nu äro vi vid det vackra Sjötorp.» I ögonblicket var jag ur sängen. Mamma hade redan lemnat hytten. Jag klädde mig helt skyndsamt, under det jag med en melankolisk känsla betraktade min näsa, som var betydligt mindre svullen, men deremot lofvade att antaga alla regnbågens färger. Jag försökte få klart för mig hvarför jag aftonen förut varit så bedröfvad; men det gick icke. Jag kunde väl icke antaga att det grämde mig att damen var så ovanligt vacker. Jag undrade mycket om Carl tyckt det vara ledsamt efter mig den föregående aftonen och om han skulle säga mig det. Uppkommen på däck fanns der endast ett par äldre fruntimmer, alla andra voro i land. Den artiga kaptenen beklagade att jag icke fått se det vackra Sjötorp och föreslog att jag skulle gå till sista slussen vid utloppet till Wenern, der jag bestämdt måste sammanträffa med min mor.
Jag kan icke gå in på Pir Bolmstedts förslag, emedan det, såsom Frih. af Ugglas har upplyst, är att taga med den ena handen och gifva med den andra; utan anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Cederschjöld, Robert Teofron: Det torde icke kunna bestridas, att de, som bo närmast jernvägen, äfven äro de som hafva de största lördelarne af dessa kommunikationsanstalter. Vid sådant förhållande synes det som billigheten fordrade att de i någon mån bidraga till jernvägarnes anläggande, och det minsta bidrag, de böra lemna, är väl att kostnadsfritt upplåta den lilla jord, som erfordras. Man har här påstått att det skuile vara en orättvisa mot kommunerna, men för att så skulle vara, så måste man förutsätta att de hade rättighet att pocka sig till att jernvägen skulle gå fram genom deras trakter. Jag har en liten egendom en mil ifrån Stockholm, och jag får förklara för min del, att om R. St:r beslutade att jernvägen skulle gå der förbi, så skulle jag, långt ifrån att anse det för en orättvisa att Den 9 Maj e. m. 189 få upplåta jorden utan ersättning, tvertom vara ytterst tacksam och gerna betala dubbelt så mycket. Man liar sagt att det skulle uppstå svårigheter vid verkställandet af förslaget, hvilka skulle vara omöjliga att öfvervinna; men detta är endast skrämskott. Vi veta att aila vilja gerna hafva jernvägen genom sina trakter, och om det nu, såsom vilkor för att de skola få en jernväg, stadgas att de skola erbjuda sig att kostnadsfritt upplåta den dertill erforderliga jorden, så är det min lidia öfvertygelse att det skall gå så fort, att innan någon plan ännu hunnit blifva fastställd, så skola de kommuner, som hoppas att få jernvägen till sig, redan hafva upplåtit jorden; isynnerhet som här finnes föreslaget i 2:dra rnomit, att om kommunerna icke kunna inom den tid, som K. M. löreskrifver, komma öfverens om upplåtande af jord, så får det anslag, som är bestämdt för den banan, användas på annat håll.
(103) B yrå: Drottninggatan 48, en tr. Anionspris: 25 öre pr petitrad ( Utländska annonser 50 öre raden. Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning. Redaktör o c h FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas å byrån kl. 10 — 11. A l l m. Telef. Utgifningrstid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. socken dag. Jenny Nyström — Stoopendaal. t nom få konstgrenar torde de senaste årtiondena haft att uppvisa en sådan verkligt betydande utveckling som inom illustrationens. V i behöfva ej gå synnerligen långt till baka i tiden, till litografiens och den återuppståndna xylografiens ungdomsår, för att besanna detta glädjande faktum; och vill ni än ytterligare, värderade läsarinna, bokstafiigen ha » svart på hvitt » på saken, uppmana vi er endast att slå upp ett illustreradt bokverk eller en tidning sedan 1 5 å 2 0 år till baka vid sidan af ett motsvarande alster af våra dagars konst. Att härvidlag framstegen å den rent tecniska sidan med afseende på reproduktionsmetodernas fulländning och mångsidighet varit stora, kan ingalunda ensamt förklara förhållandet. Ännu väsentligare inverkar den omständigheten, att nu mera verkligt framstå- ende artister egna allt sitt arbete, sin talang och insigt uteslutande åt detta område och så bidraga att undan för undan i sant stilenlig riktning lyfta dess konst. Få, om ens någon, torde här hemma i Sverige detta afseende ha uträttat ett så stort och erkännansvärdt arbete som den qvinna, hvars namn läses här ofvan. På intet vis vilja vi dermed ha sagt, att vi ej vid sidan af henne ega flere första rangens illustratörer. V i behöfva ej erinra om så- dana namn som Larssons, Andréns, Malmströms m. fl.
N:o 348, 34g. te tillvägabringa* den Öfverenskommelse, att Ca* Halen af dem emottages med lättigbet till der fallande inkomster, men emot skyldighet att, under allmän control, ansvara för dess frarns tida vidmagthållande utan allt deltagande å Statens sida, 4:o Slutligen hafva R, St., lika med hvad deras år 182b församlade Revisorer anmärkt, ansett några från Strömrensninggfouden verkställda Utbetalningar, såsom till Afvittringsverket i Jemtland, till Ängsodlingar i Vester-Norrland, till Låne-understöd för Gårdsby Linförädlings-Institut m. fl., vara af främmande egenskap för Fondens ändamål, och R. St. få derföre i underdånighet anhålla, att i de fall, der återbetalning af medlen är föreskrifven, vederbörande måtte åläggas att densamma fullgöra på derför bestäm* da tider. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 349- Uppl. o. godk, hos Ridd. och Adeln d, 4 Febr, i83o, Preste-Ståndet d, 8 ■ Borgare-Ståndet d. 8 .Bonde-Ståndet d. 8 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, i anledning af åtskilliga vid General-AssistanceContoiret anställde Tjcnsteinäns ansökning , Exp. Vtsh Förslag lill und. Shrifv. N:o 34g. 21 att vid nämnde Contoirs upplösning undfå Expectanee-löner, S, A. K. Under den 8 sistl. Augusti har E. K. M. 1 Nå« der behagat till Stats-Utskottet öfverlemna en af nedannämnde uti General Assistance-Contoiret tills vidare anställde Tjenstemän, nemligen: tillförordnade Kamererarne C. A. Hagman_, C. G. Kjellström, Revisoren G. Grunden. Casseuren F. kV, Hoglund, Kammarskrifvame J. H. Dahlgren, C. J, Pålön, J. H. Låstbom , O. F. Åkerren, C.