Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dersoner ak denna elass, livilka, till gäldande ak lanter, mäst akstä lavad uttagas kunnat oell kör kristen undergått långelse, samt derektör i utlalottadt tillstånd äterkä kriiaeten, kalla lätteligen i verklig nöd samt det allmänna till last. Det syntes oeksä vara en lrärdlret, att någon skulle, kör ett oell samma lirott, stralläs kade med laöter oell med långelse; oell en ojemnhet i laestralkningen uppstod jemväl llärigenom, i den laändelse, att ak tvänne ^,erson6r, sona kör lika karott lalikvit källde till laet^dliga lanter, den ens, livil - rl/u/2.5 V/0 6y> ken lirir tillaäng till större ilelen »tils köterna, mäste Arild» denna del, men ändock möjligen, med akseende ^ä kristens storlek, kouuner ritt kör samma krist undergä längsta körvandling. slsngel.se ej ko, ,nä,- gälda något ak köterne, jiäköljden stannal vid nämnde ku,- v:> n, ili ugs-s!ra i). dustitire-llädet äter förklarade, kitt, änskönt dusti tire-ldudet deltagit i ilogste Domstolens ol vankeiöide vid granskningen rik Dr>g-Doi»iteens iörslrig algikna yttrande, kunne likväi dustitire-kudet numeri, ej 8liäl ritt den dä fjords anmäikningen vidkälla. dustitire-kädet trodde, kitt männen skulle mindre trulitri körvundlings-stialket, än töilusten sk egendom, den kun ej kunde utan största olägenket undvara, samt ritt köitkv ilet »t Dag-De, edningen lnieslugna stadgande merri alkölle krän k>rott, än lagens nuvrirrmde föreskrift om köternes förvandling, ilä de ej linnde till kullu kelo^et utgä.
Att under sådana förhållanden mycket fattades i läkare-bildningen, vore lätt att inse, likasom att en önskvärd förändring härutinnan bäst skulle vinnas genom en förening af medicinska fakulteten i Upsala och Carolinska medico-chirurgiska institutet i Stockholm. ])å den förra bestode af fyra professorer, och det sednare hade åtta sådana tjenstemän, jemte en lärare i rätts-medicin, kunde genom föreningen erhållas ett antal af tretton lärare, hvilket antal af motionären ansågs behöfiigt för en fullständig medicinsk läroanstalt; och har motionären, jemte framställande af förslag till läroämnenas fördelning emellan lärarne och beräkning öfver de lönebelopp, desse borde erhålla, slutligen erinrat, att alla slags byggnader, lärosalar, samlingar och hvad för öfrigt vore erforderligt, i Stockholm redan funnes i fullständigt skick, för att, utan vidare kostnad, kunna för den nya läroanstalten upplåtas. — Motionären har alltså föreslagit, att universitetet i Upsala måtte flyttas till Stockholm, eller, om detta icke vunne bifall, att åtminstone medicinska fakulteten i Upsala måtte förenas med Carolinska medico-chirurgiska institutet, till bildande af en medicinsk läroanstalt i Stockholm. Efter att sålunda hafva redogjort för de motioner, hvilka i detta ämne kommit Utskottet tillhanda, går Utskottet att först yttra sig öfver frågan om båda universitetens förening till en läroanstalt och dennas förläggande i hufvudstaden. Utskottet har vid öfvervägande af detta förslag funnit flera vigtiga skäl tala emot en så omfattande åtgärd. Inom Sverige, likasom inom andra dermed jemförliga stater, synes det vara behöfligt att i hvarje vetenskapligt ämne hafva två, på skiljda ställen befintliga lärostolar, både för underhållande af nödig täflan och till undvikande af ensidighet. För öfrigt får ej härvid förbises dels den fördelaktiga inverkan ej blott på de underordnade läroverken inom den omgifvande provinsen, utan äfven på provinsen i dess helhet, som af ett universitet bör vara att påräkna, dels ock att genom förläggande af Lunds universitet till hufvudstaden, de talrika lärjungar, som nu besöka universitetet i Lund, skulle få ända till 40 å 60 mils resa till ett sådant i Stockholm.
M. utaf besparingarne skulle få disponera hvad som erfordrades för de öfvertalige tjenstemännens aflöning, fasta det villkor att desse tjenstemän, hvilka varit tjenstfria, ånyo skulle inträda i tjenstgöring; men då Hr von Hartmansdorff upplyst derom, att inom K. M:s cancelli finnas emhetsmän, hvilka, ehuru de uppnått 65 års ålder, och äro till pension berättigade, likväl anse sig äga rättighet att befrias från tjenstgöring, fastän de icke vilja taga afsked, emedan de då skulle förlora hvad dem, utöfver lönen på Stat, nu tillkommer, motsvarande de sportlar, som dem förut tillfallit; så finner jag nog mycken undfallenhet deruti att låta en embetsman, som är lill pension berättigad, uppbära hela sin lön, ehuru han icke förrättar tjensten. Jag utbeder mig att äfven få fästa Ståndets uppmäi ksamhet på den förändring, hvarifrån ett sådant förhållande sig härleder. Vid sistl. riksdag aflat K. M. till R. St. nåd. propos., hvaruti K. M. föreslog minskning uti embelsmännens antal inom K. Mts cancelli, men tillökning tili lönerna, saint alt den s. 486 Den 19 September f. m. k. cancelligeblihren, som hittills utgått till dessa tjenstemän, borde läggas på cliartaesigillatae—afgiften och ingå till statsverket, samt tjenslemännen tilläggas ersättning för hvad dem sålunda frånginge. R. St. bi föl lo till alla delar hvad K. M. begärde för reglering af sitt cancelli, men gjorde dervid den framställningen, om icke regleringen borde ske successivt, emedan Ständerne befarade, att de af K. M. begärda anslagen icke skulle blifva tillräckliga, derest regleringen genast och på en gång försigginge. Derpå fästade K. M. icke afseende, utan regleringen verkställdes genast, hvaraf följden bief den brist af 16,000 r:dr, som måst af besparingarna fyllas.
Kyrkolagen mäste efter grundlagen kunna ändras lika med allmän civil-lag, och kan således i alla sina delar undergå förändring, till följe af 3 Stånds beslut med dertill af Konungen lemnad sanction; hvaremot det efter nuvar. lagstiftning gällande stadgande, att med dessa val skall förhållas eller förra vanligheten, naturligtvis åsyftat, att ändring deli icke skulle ske, utan att samtliga RiksSt:n dertill samtyckte. Huruvida nu ett annat förhållande inträffat, så att man kan finna heliod igt, att 3 Stånd må afgöra sådana förändringar, hvartill förut alla 4 RiksSt:ns bifall erfordrats, lemnar jag derhän, men deri kan jag icke instämma. Jag anser det vara riktigt, att biskopsvalen ske efter förra vanligheten, och att äfven valsättet till erkebiskop blir oförändrad!, samt finner ej ringaste anleda, att bana vägen dertill, att erkestiftet skulle förlora någon dess rösträttighet vid tillsättandet af biskop derstädes, hvilken alltid tillika är erkebiskop, hvarföre jag också fortfar att afstyrka bifall till förändringen. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få i allo instämma med Hr Dalman, och tillägga några skäl emot Frih. Cederström. Han yrkar, att man bör för eikestiftet bibehålla dess inflytande på erkebiskopsvalet. Jag ville för min del säga, att man snarare borde gifva erkestiftet ett större inflytande på detta val, än det nu har. Är det väl rimligt, att erkestiftet icke skall hafva på valet af sin biskop större inflytande, än t. ex. Domcapitlet på Gottland, som med erkestiftets angelägenheter har intet att göra? Likväl är förhållandet nu sådant. Är det skäl alt i grundla - 472 Be-n 26 M a r s if. 61. gbhdjesfärrhrfå sådäha nfifldfe omständigheter ? Ingalunda^'efter friid mening. Om man sträcker besRtmmelsen så långt, sohl i fråga var. grundlagsförslag innehåller, nemi. att frågor derom skola afgöräs såsom kyrkolag, och således genom 3 Stånds beslut och dertill af Konungen leornad sanction; så har mah iakttagit allt hvad i delta afseende kan erfordras.
Jag har begärt ordet endast i afsigt, att till prot. få afgifva protest mot den behandling frågan rönt: men då jag nu hört Gr. Anckarsvärds anförande upläsas, och jag funnit detsamma innehålla allt hvad, som grundlagsenlig! i detta 152 Den 14 Deeemijer. ämne kan anföras, sä anhåller jag, alt i detta Grefvens yttrande få instämma. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det är icke min sak, att recensera reserval inner, som blifvit afgifne emot ett af Ståndet redan fattadt beslut. Men då man här sä mycket ordat om förmente olagligheter vid behandlingen af Frih. Tersmedens motion i sisla plenum, så anhåller jag alt få erinra Hrnne om innehållet i 47 § Riksd.Ordn., hvarest stadgas att alla mål skola föredragas i den ordning de, hvart slag för sig, inkommit, sä framt ej Stånden derom annorlunda förordna. Först inkom mitt förslag ali Ståndet ville företaga det hvil andé representationsförslaget till afgörande i första plenum uti nästa vecka. Dernäst afgaf Frih. Tersmeden sitt förslag om upskof med samma frågas afgörande till en annan riksdag. Att målen i denna ordning inom Ståndet förekommit, och alt de enl. nämnde grundlags § blifvit behandlade, lärer väl ingen kunna förneka. Om, genom denna lagenliga behandling, den ifrågavar. motionen kommit i den ställning, att den icke kan vinna bifall af Ståndet eller ens remitteras till något Utskott, lärer väl sådant icke vara en följd af den behandling Ii. Ex. Ilr Frih. o. Landtm. Icke eller kan det föras någon annan till last, att Frih. Tersmeden först, sedan jag framställt mitt förslag, väckte sin motion dä, pä hans begäran, ordet honom lemnades. Således tror jag, att hvar och en, som icke ser genom fördomarnes synglas, måste erkänna, alt ärendernas behandling, i den ordning de inkommit, varit i fullkomlig öfverensstämmelse med 47 § Riksd.Ordn. Frih. Cederström, Jacob: Med Frih.
Harpoes; se Hartz. 326 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 136. Qvantitet för Inf. Tull. Tullvärde. Tullberäkn. Banko. R:dr sk. r. Hudar och Skinn: ej hänförliga till Pelsverk: beredda eller läder: It: dr sk. P. 1 32 lackerade Hudar och Skinn 1 skålp. — 20 3 16 — finare Skinn, för tillverkning af handskar samt portföljoch etui-arbeten, efter pröfning af behofvet och med särskildt 1 skålp. tillstånd af Kommers-kollegium — 16 1 Sulläder 1 skålp. — 12 — 2 — andra slag, ej specificerade Hudar och 1 skålp. 24 Skinn — Pelsverk: oberedda: 1 skålp. 16 Getoch Skälskinn — 3 Fåroch Lammskinn: 1 skålp. 16 2 32 grå Krimska samt svarta — 24 andra slag 1 skålp. — 4 2 16 Jerfeller Filfras-, Lo-, Ren-, Räf-, Sjupp1 skålp. 12 och Vargskinn — 5 andra slag beredda, mer eller mindre, eller betade och till s. k. säckar hopsydde, infprtullas med 25 procents förhöjning uti den för oberedda här ofvan utsatta tull. Fullfärdiga persedlar, med pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Muffar, Boas, m. m., tullbehandlas lika med beredda pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent. 1 skålp. 32 5 Humle 1 lisp. 1 — . 18 Hår: hästeller tagel 1 skålp. — 2 40 — nöt1 lisp. — b 13 16 Håkoch Taffel-arbeten, med eller utan infattning och lås , 1 skålp. 2 32 2 Håcktor, Hakar och Hyskor Hängslen och delar deraf: , 1 skålp. 24 6 af siden eller halfsiden 1 skålp. För spännen och ringar medgifves icke något afdrag i vigten. 1 skålp. 24 Husblås; se Lim. Hållrot, hänföres under Apotheksvaror. Hästar; se Kreatur.
Hr Munck af Rosenschöld har funnit nödigt och lämpligt att i sitt sista anförande förklara, alt hans motion icke hade någon annan syftning. än den välmenta, att införa ordning i R. o. Ad:s samling af landtmarskalksporti ätter. Jag vill icke gå längre, än att hålla mig till detta yttrande, men kan likväl icke annat än förena mig med de ledamöter, som begärt att R. o. Ad. måtte med ogillande afslå Hr Munck af Rosenschölds motion; ty 0111 också välmeningen varit så stor, from och vacker, som Hr Rosenschöld uti sitt sista yttrande velat förklara densamma, så återstår det alltid någonting sårande deruti, att man kan tilltro R. o. Ad. vid 1840 års riksdag så mycket förminskad sjelfständighet, alt detta Stånd skulle vilja D «n 7 Jun i. 75 o-gilla hvad 1789 års R. o. Ad. på ganska goda grunder beslutat. Det är på detta skäl, sora jag ytterligare förenat mig i anhållan örn ogillande af motionen och afslag derå. Hr Hjerta: Det mycket grannlaga, som ligger uti de ■yttranden, hvilka i denna discussion afgifvits, föranleder mig att ännu en gång begära R. o. Ad:s tålamod för den förklaringen, att Gr. Löwenhjelm mycket missförstått milt yttrande. Jag ville endast sägn, att, efter mitt sätt att bedomina Hr Munck af Rosenschölds motion, och efter det sätt, hvarpå jag understödt hans anförande i dag, jag ej kail inse, att ett upptagande af Gr. Lewenhaupts porträtt uti samlingen nödvändigt skulle innebära någon reclamation emot. syftningen af 1789 års Ridderskaps beslut. Föröfrigt instämmer jag visserligen deruti, att Ståndets beslut att låta måla sin Landtmarskalks porträtt måste innefatta ett bevis på aktning redan derföre, alt motsatsen skulle utvisa en missaktning. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Jag får till alla delar förena mig med H.
Hon sitter vanligen orörlig på en öppen bergsluttning, synlig från långt håll genom sin mot den grågröna marken bjert afstickande hvita färg. Äfven i skarpaste solsken ser hon, i motsats till andra ugglor, ganska bra. Hon är ytterst skygg samt derför svår att skjuta. – Snöripan och fjellugglan äro de enda foglar, om hvilka man med säkerhet vet, att de öfvervintra på SpetsberFjelluggla. (Strix nyctea L.) gen, och båda äro enligt Hedenström inhemska på de Nysibiriska öarna (Otrywki o Sibiri, s. 112). I Europas odlade trakter äro de större däggdjuren så sällsynta, att de flesta menniskor under hela sin lefnad aldrig sett ett vildt däggdjur ens så stort som en hund. Så är ej förhållandet i den höga norden. De större däggdjurens antal är här visserligen ej mer så betydligt som i 17:de seklet, då jagten på dem lemnade en riklig utkomst åt 20–30 tusen man, men ännu närer jagtutbytet vid Novaja Semlja och Spetsbergen flere hundra fångstmän, och sällan skall sommartiden en dag förgå för den, som vistas vid dessa öars kuster, utan att han ser en säl eller en hvalross, en ren eller en isbjörn. Till en riktig bild af polarfararens omgifning och lefnadssätt hör derför ovilkorligen äfven en skildring af de vilda däggdjurens uppträdande och lefnadssätt i polarländerna. Jag skall härvid göra början med renen. Detta gräsätande djur går i gamla verlden mot norden nästan så långt som landet når. Det iakttogs visserligen icke af Payer på Frans Josefs land, men renspår sågos af oss på lerbäddarne vid Kap Tscheljuskin; lemningar af ren hafva iakttagits vid Barents’ vinterhamn på nordligaste delen af Novaja Semlja; några ytterligt feta djur fäldes af norska fångstmän på Kung Karls land öster om Spetsbergen, och för några år tillbaka var renen ganska talrik till och med vid Nordostlandets nordkust och på de ännu längre norr ut belägna Castréns, Parrys, Martens och Phipps öar.
Vid betraktandet häraf, har jag funnit skäligt väcka denna motion, hvarigenom jag vördsamt yrkar och föreslår följande ändring i Generalpoststyrelsens Kungörelse den 24 Maj 1855 och Kongl. Kungörelsen den 23 Februari 1858: att rekommendationsafgiften nedsättes från 35 till 25 öre, och att portobref, med enkel vigt, nedsättes från 12 till 10 öre. Om remiss häraf till behörigt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Joh. A ndersson, från Elfsborgs län. iVo 133- Af Johannes Andersson från Elfsborgs län, om skyldighet för kronobetjening att fortskaffa embetsbref från presterskap och ordförande i kommunalstämma till länsstyrelse. Sedan genom vår nuvarande nya kommunallagtiftning en mängd ärenden blifvit från presterskapet öfverflyttad på ordförandena i kommunalstyrelserna, synes således billigt och rättvist att denna styrelse tillerkändes samma förmåner med afseende på fribrefsrätt till Konungens Befallningshafvande i länen, som Kongl. Brefvet den 16 Juni 1813 och Kongl. Cirkuläret den 27 September 1834 bestämmer, hvadan jag alltså tager mig friheten till Rikets Höglofliga Ständer hemställa och föreslå, att åberopade författningar måtte få följande förändrade lydelse: alla de embetsbref, som af presterskapet och ordförande i kommunalstämma till Konungens Befallningshafvande aflåtas, må genom Kronobetjeningen fortskaffas etc. Anhållandes jag om remiss häraf till vederbörligt Utskott. Stockholm den 11 November 1865. Joh. Andersson. från Elfsborgs län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Johannes Andersson från Elfsborgs län, örn ovilkorlig befrielse för lärjunge vid allmänt elementarläroverk från undervisning i grekiska språket. Sedan Rikets sist församlade
(Oförändrad enligt t8a3 års Reglemente.) §• 2* För beloppet af den Summa, som kan lomma att i Banken å stora Credilivet lyftas, skall Riksgälds-Contoiret, under samma dag lyftningen sker, å Rikets Ständers vägnar, utfärda förbindelse till Banken, löpande med 5 procents ärlig ränta och berättigande Banken att för Capital och Ränta undfå betalning af först inflytande Tullmedel, på sätt, att dessa medel då skola i Låne-Banken insättas och å skulden afföras i mohn de inflyta. (Jemnf, i7:de punkten af Statsoch Banco-Utskottens Betänk. N:o a4*) % 3’ Riksgälds-Contoiret berättigas för liqviden af Statsbristsumman, till Stats Contoirets och Riksgälds-Contoii ets egna behof, alt förskottsvis i Banken utlaga ett belopp af högst 1 Million Rdr Banco, från den 1 September det ena året till den sista Junit det påföljande, då Bankens förskott skola vara af inflytande medel ovilkorligen liqviderade. (Jemf, ig:de punkten af Bet. N:o i/j.) §’ 4' Återstoden af Bankens fordran lios Statsverket för lyftade Piastrar emot Deposilii n af Buuco-Sedlar, hvilka Sedlar till ett belopp 6 Banco-TJlsh:s Memorial, N:o 119. af Rtlr 732,557. 5 sk. 6 rst. blifvit, enligt x Rikets Ständers beslut vid 1823 års Riksdag, till Kongl. Majrt öfverlåtna, att användas i och för liq viden af förra Kongl. Fajnillens fordran hos Svenska Stats-Verket, skall Banken af Stats-Verket återgäldas, på sätt Rikets Ständer då stadgat, nemligen så, att det på allmänna indragIiings-Staten för förra Kongl. Famillens underhåll uppförda årliga anslag af Rdr 66,666.
Quittencer pä omyndige Barns medel samt Förmyndare-Kamarens Uträkningar derä, ehwad summan kan stiga till. y:o. Resepast till Riksdagar, sa wäl som till resor i Embers-arender. lOw. Afsked för Ryktare, Dragoner, Solda, ter och Bätömän. n:o. Orlofssedlar för Privatorum Tjenstefolk samt Presterskapets BewiS för dem, som flytta frän Församlingarne. 12:0. Officerares Permissions-Bref, eller Sedlar pä tjenstledighet för Corporaler wid Infanteriet, samt Ryttare, Dragoner, Soldater och Batsman, enär de j stna angelägenheter ej rest; Utom Läner; i Zvo6 Den r8 Augusti. ler särffilde Nödige Förordnanden, pä wika är eller behaglig lid kan till någon förrättning warda antagen, med Nådig försäkran om befrielse fran Charta-Sigillara; och 14:0. Alla Lappsaker som ashandlas och skrifvas dä en främmande Lapp i fåken är delaktig. 24^ Den rr Augusti. 3007 annat fall böra de wara försedde med wederbörligt Rescpast, charleradt pa sätt - r H. här ostvan utfäller. iz:v. Alla Wärfningslwister ! >,ed tillhörande Bilagor och fallande Utslag samt hwad som rörer Saltpctterstuderi-Verket, sa wal enskilt, svin i gemen, jemte derwarande Tjenftemäns och Manskaps förrättningar wid Sjnderiel, ehwad de innefatta redogörelse, handräkningsfökande hos Domare och Epecntorer eller annan äkgärd, eller ock fel och försummelser. I alla de fall, der befrielse frän Charta Sigillata äger rum för Kronans Manskap, bör den ock af Sladö- och sKrandwakter till godo njutas. 14:0.
Remitterades till Stats-Utskottet : en af Herr Edenhjelm, Gillis, denna dag väckt motion, angående dels löneförbättring för Tyg-Underofficerare, Sergeanter, Hästläkare samt Regementsoch Divisionstrumpetare vid Artilleriet, äfvensom förhöjning af bel^Iädnads-penningarne för Artilleriets Regements-, Divisionsoch Batteri-trumpetare, dels ock utdelning af bestämda matportioner in natura i stället för gage åt sjelfva truppen vid värfvade Arméen, tillika med de i afseende på denna motion afgifne yttranden. S. D. Föredrögos och biföltos Stats-Utskoltets nedannämnde den 23 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 6, angående bestridandet af kostnaderna för innevarande riksdag; N:o 7, angående godtgörande af riksdagskostnaderna för Landtmarskalken och Talmännen; samt N:o 8, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 23 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 9, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 4. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedannämnda Memorialer: N:o 2, angående tillökning af Utskottets tjenstemanna-personal; bifölls. N:o 3, ined den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse; Lades till handlingarne. N:o 6, angående bestridande af kostnaderna för nuvarande riksdag; bifölls. N:o 7, angående godtgörande af riksdagskostnaderna för Landtmarskalken och Talmännen; bifölls. N:o 8, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening; bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Rikets Ständers Särskilda Utskotts Memorial, N:o 1, angående arfvoden åt dess kansli-personal och vaktbetjening. S. D.
: ■ ann* ' 8 to c r t g e 3 9Ufc3 61 ii it 1) e r § 3$ett)tQiung&®titbga fot åt 1863 u<fr påmirntbc ar, intin flutet af bet ut, uttber ftluars nt) (>etoi(lttiu#3« ftabga af ^ifet* (Stauber faftftättb Mifiwr; tiWnjiorb od> antagen tuib Santinia rit** bageu i vStaiflialm t>cit 28 öftobcr 18«ö. @mert$eg ^Hifeé tilt allman Sättma 9ltf&>a3 fanv manfallafcc cd) \)åt t (Stocholm forfamlabe ©tanber g ove iv et er lig t: att feöan 3öi, lifmatigt 9?egevingéformené föreffrifter, grait 1 (93eroilltiing6:^öroibittiigen.) 2 SevillningSsf Örorbning 1862. flat 0tatenS ftnanciefla tillftånb od) beljof famt anflagit be för Det)ofiuen erforberttin finnmor, fyafve 5Bi, utöfver 0tatens orbinarie infomfter famt öfriga bevillitingar, ()ärnteb åtagit ofi en årlig bevillning ocb t affeeitbe på benna bevillningS utgöranbe öfverenSfommit om följanbe (labganben: 2111, I. § i. Utaf Ijvar od) en i mantalslängb upptagen perfoit, font, enligt gäflanbe författningar, ffad utgöra mantalspenningar, erlägges perfonlig ffgbbéafgiff, för mati utcb 40 öre od) för gunima meb 20 öre. 21 v t. II.
Det skulle nämligen helt och hållet kunna bero på värderingsmannens godtycke, eller andra till - Ö2o Den ii Juli f. m. f älliga omständigheter, bvi i k oi dera, lagrummet egentligen borde till Detta tyckes Utskottet ock å' habi insett, och derföre »r>*;t förvara den olyckliges Vält genom pål j het vid sjelfva värderi: .*f u. Meri det är ej nog härmed. Da irg-n Ian noga bestämma, hvad dess förmögenhet kan anses vara värd; så kan han t j heller rikert iakfaga det ögonblick, då han, till undvikande af den större ansvarigheten, bör sin stat uppgifva. Ej heller kan han, af wmma orsak, på förhand veta, huru hans förhållande skall af Lagen blifva a ufed ii hvilket likväl begreppet otn förbrytelse och straffbarhet tyckes förutsätta. Men ännu ett skäl till afdag tror jag inig finna deruti, att, då Utskottet stadgat straff för den Bankruttör, sorn beträdes med ett mot sina borgenärer oredligt förhållande, Utskottet likväl later på dessa ankomma, huruvida straffet skall undergås, eller icke. Utskottet synes här tilldela enskilda «n benådningsrätt, som jag trott ensam kunna tillkomma Kongl. Maj:t. Härigenom skulle kunna hända, att i den klass af menniskor, hvarest bankrutter oftast förekomma, hvar och en torde vara beredvillig att frikalla från straff, i fruktan att sjelf, kanhända, framdeles komma i samma belägenhet. Deremot skulle i de öfriga folkklas* Pen 11 Juli /. m. serna, hvarest Statens uppgifvande är mera sä!l«vnt, den "lycklige troligtvis blifva behandlad med mera stränghet; samt Lagen således medgifva en alltför stor olikhet i paföijderna äf en oel* samma handling. AF dessa skäl förenar jag mig med Herr Asessoin von Schantz i den vördsamma hemställan, om ej Betänkandet helt och ballet bör ogillas. Herr Maiinerstam: Den varda talaren har anmärkt, att ett strängare ansvar i män nf tillgångens otilräcklighet blifvit utsatt.