Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Atens kristianer kände icke ringa uppbyggelse över den märkvärdiga skickelse, att det var ärkehedningens son, som blivit pelarfältets nya prydnad. Liksom Simon vid början av sitt uppträdande, så var nu även Klemens föremål för innevånarnes uppmärksamhet. Särskilt visade de unga flickorna deltagande för den unge eremiten. Det enda, som i någon mån störde Klemens' lycka, var Simon pelarhelgonets besynnerliga uppförande. Sedan denne i början mottagit sin granne med alla tecken till välbehag och om kvällarne, efter solnedgången, när det var tyst omkring dem, kallat honom till pelaren, för att tala med honom och välsigna honom, vart han småningom alltmer trumpen och började hålla förvirrade straffpredikningar och uttala förbannelser över ynglingen, lika regelbundet som han förut givit sin välsignelse. Simon hade nämligen märkt, att han i Klemens fått en medtävlare om de besökandes vördnad. Simon var avundsjuk på sin förre älskling, Elpenikes son, och ville med sina hotelser skrämma honom bort. Klemens tillskrev Simons uppförande en helt annan bevekelsegrund. Han trodde, att helgonets skarpa blick såg in i hans hjärta och kände dess fördärv. Men Klemens sökte förgäves att genom sträng renlevnad blidka Simon. Bekymrad häröver vände han sig till biskopen och frågade denne om råd. Petros uppmanade Klemens att med tålamod uthärda helgonets vrede, emedan Simon endast ville pröva hans ståndaktighet. Men tillika skickade Petros Eufemios med ett budskap till Simon, efter vars emottagande denne synbarligen vart lugnare och lämnade sin granne i ro. TIONDE KAPITLET. Hos Myro. Baruk och hans tillämnade svårson, den lärde rabbinen, hade återkommit från Jerusalem. Resan hade varit lycklig. De landstego i Pirжus utan aning om vad som under deras frånvaro tilldragit sig i Baruks hem. Dess rysligare var den upptäckt, som väntade dem. Den gamla Ester var död. Hon hade dukat under av sorg och blygsel över sin dotter. När Baruk trädde över tröskeln till sitt hus, kastade sig Rakel till hans fötter. Hennes ansikte var likblekt och stämplat av förtvivlan; hennes hår, som under många dagar icke varit ordnat, svallade vilt kring skuldrorna.
För .att lemna en klar öfversigt af Utskottets framställde beräkningar och de förhållanden, hvilka grundlagt desamma, har Utskottet, på sätt tillförne iakttagits, låtit upprätta närlagde Tabell, deruti för hvarje irikomsl-titel finnes uppgifvet hvad, som vid sistförflutne riksdag påräknades, inkomsternes belopp under åren 1844 till oell med 1848, jemte medium deraf, de uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition och Kongl. Stats-kontorets förberörde underdåniga skrifvelse upptagne summor och slutligen hvad Utskottet nu till beräknande föreslår. Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 51. 3 Ordinarie eller ständige Inkomster. l:o Ordinarie räntan.. Den del häraf, som är indrid att utgå till vissa personer, stater och inrättningar, samt i medeltal under åren från och med 1844 till och med 1848 utgjort 1,843,394 Il:dr, har af Kongl. Maj:t blifvit föreslagen till enahanda belopp, som vid sednaste statsreglering blifvit beräknadt, eller 1,762,000 R:dr$ och då ett högre eller lägre värde å denna ränta, så länge densamma fortfar att vara indeld, medför hvarken öfverskott eller brist uti statsberäkningen på det hela, anser Utskottet denna inkomst äfven nu kunna upptagas till 1,762,000: Anm.: I händelse af Rikets Ständers bifall till hvad Ut skottet föreslagit i bilagde, under denna dag afgifne, utlåtande litt. A. 2:dra, 3:dje, 7:de, 8:de, 9:de och 10:de punkterna, kommer denna summa att minskas med 65,300 R:dr 6 rst. (eller i rundt tal med 65,000). Den till Statsverket inflytande andelen af ordinarie räntan beräknades vid sednaste statsreglering till 575,000 R:dr och har uppgått:
Hvad fiirst beträffade väckt fråga, all, samtidigt med decimal-räkningens införande, portot för den inrikes brefvexlingen mätte för enkelt bref nedsättas fran det brutna tal af I2{ öre, som, enligt, tiva mvnlberäkningen, motsvarande nuvarande afgift 4 skillingar banko, lill 10 öre, som utgör det beslutade myntsystemets grundtal, och i förening dermed viglen å enkelt b ref bringas till öfverensstämmelse med tiva viglsvslemet, samt fastställas, icke, såsom hittills, lill l£ lod, utan till ett lod eller närmast motsvarande i tiva viglsorlcn 3 ort, hade Eders Kongl. Majit väl funnit detta förslag utgöra en följdriktig tillämpning af förlåtIningarue om vigt af den 3l Januari och om mvut af den 3 Februari 1855, äfvensom alt en sådan förändring ulan tvifvel skylle leda lill större reda och enkelhet i Postverkets upphörd och räkenskaper, samt för de brefvexlande medföra både lindring i afgiller och lättnad i dessas beräkning, i den mån de nya myntoch viglsorlerna bliiva allmänt gängse; och hyste jemväl Eders Kongl. Majit del. hopp, alt fördelarne af en sådan förenkling ulan svårighet skulle kunna vinnas inom en löga aflägsen Expedilio n sEtsk o t te ts Forsing till undmi. Skrifvelse., N.o SOS. 191 tidrymd; men, i afseende deremot å lämpligheten äfen sa betydlig porto-nedsällning redan från början af nästa slals-i egfeiiugsperiod, bade Eders Kongl. Maj:t ieke kunnat lemna ur sigle, alt Genernl-Post-Slyrelsens härvid uppgjorda beräkning blifvit grundad pä den förutsättning, ali någon allmän förhöjning i Icgan lör postoch gästgilveriskjuts icke komme alt beslutas och alt Styrelsen, hufvudsakligen med antagande häraf, trott Postverket kunna af det inrikes postportots nuvarande belopp eftergifva en femtedel, utgörande för är 1858, efter uppgjord beräkning, ie.ke mindre än 102,000 R:dr b:ko.
Hr Lefre'n, J o h. Pehr: Jag framställde i förmiddags anmärkntr uti frågan, i ändamål att förmildra redactionen i BondeSt:s beslut, emedan jag trodde mig finna, att R. o. Ad. delade en sådan tanka. Sedan en modification nu blifvit af Gr. Posse uppgjord, förenar jag mig med honom i tillstyrkande af det förslag, han afgifvit. Hr Stuart, Carl Gust.: Emot det förslag, Gr. Posse nu uppläst, har jag icke något att anmärkt!, utan är för min del benägen att antaga detsamma. Hr Hjerta, Lars Joli.: Jag anhåller hos Gr. Posse, det han behagar ännu en gång uppläsa sitt förslag, på det jag må vara säker att hafva fattat det rätt. 448 Ben 25 December c. m. Gr. Posse: Till efterkommande af den siste talarens önskan skall jag å nyo uppläsa mitt förslag. Ifrågavar. förslag blef derefter af Gr. Posse uppläst. Hr Hjerta: Sedan jag nu förvissat mig örn förslagets innehåll, har jag icke något att deremot erinra. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: I fall jag icke hörde orätt, har Gr. Posse i sitt förslag uteslutit ordet rörelse. Jag ber om upplysning, hvarföre sådant skett. Gr. Posse: Det är ganska riktigt observeradt, att jag uteslutit ordet rörelse. Jag har gjort det derföre, att jag anser det fullkomligt öfverflödigt, då orden vård och förvaltning innefatta jemväl begreppet rörelse. Skulle likväl andra tinna det ifrågaställa ordets bibehållande af mera vigt än jag, skall jag för min del gerna återupptaga detsamma. Hr Dalman: Då jag anser för mycken tydlighet aldrig kunna skada, hemställer jag, om icke det anmärkta ordet må inflyta. Jag föreställer mig visst, lika med Gr. Posse, att förvaltning jemväl innefattar rörelse; men i framtiden kan ett annat begrepp komma att göra sig gällande, och det är med afseende derå, som jag förblifver vid min begäran. Efter iakttagande af denna ändring, förenar jag mig i öfrigt till antagande af förslaget. Gr. Posse:
Den som bifaller, att lönen för Justitiae-StatsMinistern, Taffelpenningarne inberäknade, bestämmes till 7000 R;dr, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer lönen med Taffelpenningar att fastställas till 7500 R:dr , och i sednare fallet efter denna proposition. 6:q Den, som bifaller att lönen för Justitiae-StatsMinistern, Taffelpenningarne inräknade, bestämmes till 7000 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer lönen jemte Taffelpenningarne att fastställas till 8000 R:dr, samt rörande Utrikes SlatsMinisterns lön, i förra fallet, efter den proposition: 7:0 Den som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern, Taffelpenningarne inräknade, bestämmes till 8000 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, veterar Nej. Betan tan cl en, N:o 297. ^6') Vinner Nej; kommer lönen och Taffelpenningarne att fastställas till 85oo R:dr, och i sednare fallet efter följande proposition. 8:0 Den som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern, Taffelpenningarne inräknade, bestämmes till 8000 R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; fastställes Lönen och Taffelpenningarne till 9000 R:dr. Hvad serskildt beträffar beräkningen afTaffelpenningarne för Justitix-StatsMinistern och Utrikes Statsministern * hafva icke R. o. A. och ej eller PråsteStåndet något yttrande derom meddelat, men af BorgareStåndet är förklaradt, att uti de af Ståndet fastställdte belopp Taffelpenningarne skola beräknas efter gamla Staten i hvilket beslut H. BondeStåndet då det i afseende på desse löner vidblifvit 1823 års StatsRegleriug anses äfven hafva stannat.
Konungen eger utse några ledamöter uti hvardera Kammaren; att de orepresenterade skulle tillerkännas val-rätt till lika många ledamöter i hvardera Kammaren; att båda Kamrarne tillerkändes lika rättigheter. En sådan uppställning hade Ridderskapet och Adeln, äfvensom PresteStåndet, i min tanka, kunnat lägga till grund för en discussion, utan att förklara sin politiska tillvaro, såsom varande likgiltig för fort varandet af den inbördes jemnvigt Statsmagterna emellan, som i århundraden vidmakt' 6 Hor till Constituttons-Utskotlets Utlåtandet, N:o 36. hållit Sveriges monarkiska Statsskick. Ett medgifvande åt Bonde-Ståndet att, under bibehållandet af hittils gällande census, sjelf utvälja och förordna sina Riksdagsmän efter eget godtycke, innebär så mycket mindre någon innovation i Sveriges Statsförfattning, som Konung Carl XI uttryckligen tillerkände allmogen denna frihet. Om Borgareoch Bonde-Stånden genom ett förslag i denna rigtning icke fått tillfälle att tillfullo realisera en politisk theori, så bade likväl dessa respective Riks-Stånd derigenom kommit i åtnjutande af all den frihet i valen, som står att vinna, utan att betaga medstånden bela deras politiska tillvaro och utan att frångå naturen af Sveriges val-författning, sådan den från urminnes tider, — caracterisliskt för Sverige, varit utöfvad, och hvars ide ger det klaraste uttryck af aktning för personlighetens rätt, för duglighet och förtjenst. Dessa respecLiva RiksStånd hade derjemte kunnat tillvinna sig ett växande inflytande på nalional-representatioriens förhandlingar med ali den kraft, som på öfvertygelsens väg kan sättas i verksamhet, förmedelst rättigheten för andra Kamarens Ledamöter att vid Riksdagens början insätta ett visst antal uti den första; och Representationens första Kamare bade derigenom med sig förenat en ökad kännedom och erfarenhet. På denna väg hade det alltså, efter min tanka, varit för Utskottet möjligt att samtliga Riks-Slåndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, liksom för Rikets Ständer att erhålla ett hvilande grundlagsförslag.
För niirvarande 1Mses i inknga flickskolor ofta livarken Sveriges liistoria eller dess geografi i de högsta klasserna. Det anses tillri-icltligt, a t t dessa amiien griindligt bibringats sm&amp;ltlasserna. Och dock torde det först vara feintonocli sextonixingar, som äro niogna a t t uppfatta iiiiinen, som beröra fäderneslandets kiiltiirliistoria, dess nBingsk: illor, folklif, förf attningar o. s. v. E n i s t t lciinskap oiii sitt land niedför afven karlek diirtill, icke en ltiirlek, som yttrar sig i cliaiiviiiistisk öfverspandhet, men som alstrar en stark ocli djup f osterlandskänsla, ett ' ?zationellt lynne, som vi svenskar tyviirr alltför ofta sakna. Det # r en sann fosterlands. kiirlek vi vii1 beliöfva. R a r den svenska flickskolan detta m51 för ögonen, skall den i-ifven lyckligt kiinna genomgå, de brytningstider, soni helt visst föresta, ocli p5 s % vis riitt .gagna det kvinliga sliiktet. Ellen - Fries. / " Meddelanden från Fredrika-BremerFörbundet. Stlpendiefonderna. Till Vesteïbotteiis lans afdeliiing af Allriiiiniia Stipeiidiefoiideii liar framlidna fröken TVillielniiria Ii ' alilstedt i Uinei d onera t Fem 22uen (5,000) kronor. Geiioni frölreii Alilaiida Bergstedt i Nyköping liar till Söclerrnaiilaiids lans afdelniiig af Allilialiiia Stipendiefonden öfverliirniiats Ettl~~c~zcl / * a@~gufen~ (1 25) kronor ntgörande behållning af f örsålda liaiidarbeteii, soin af frökeii Bergstedt, frökeii Henriette Löweii in. fl. förfärdigats.
Jag tror, att den redaktion, som af Riksg:s-afde!n:n blifvit npgjord, och af den siste värde talaren förordad, är fullkomligt tillfredsställande, emedan deruti innefattas, icke allenast skyldigheterna från Statens sida, ulan äfven en pröfning af de ändamål, hvartill lånen skola användas. Jag får fördenskull förena mig med Hr Bildt uti hans anhållan, att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s förslag, antaga det af Riksg:s-afdeln:n upgjorda, som finnes infördt uti Hr Bildts reservation. Då nu Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om R. o. Ad. hifölle Utsk:s förevar:de hemställan, ropades Nej, hvarpå R. o. Ad. i denna del biföll Riksg:s-afdeln:s, uti Hr Bildts, Utsk:s Betänk, bifogade, reservation uplagne, förslag. Föredrogs och bifölls Exped.Utsk:s den 3 dennes f. m. på bordet lagda Mern. 13, ang:de medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid Ulsk:s Kansli. Anmäldes och begärdes på bordet ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.-utdr. M 531, innehållande inbjudning till instämmande i nämnde RiksStånds beslut vid föredragningen af StatsUlsk:s Utlåt, jyi 330, i fråga om anslag till Baggens-Stäkets upreDsning.
Lisa mycket onådigt, snäste af hennes klagovisor och bad henne ryka och dra så långt vägen räckte. Hon hade gjort sitt, och därmed väl. Men just som Lisa snyftande och förkrossad skulle gå, gaf hon henne likväl ett råd »inpå». »Gräf ner asken under en golftilja och skura en gång i veckan, för skurlukt tycker han om. Stig upp klockan fem, arbeta i jorden och tag pojkarna till hjälp. Håll er hel och ren och gå i dagsverke, så ofta ni inte har för brådt hemma. Håll i med det där ett år och jag svär på, att han har gått till. Det är den »Puken», som Anna Stina har i huset. Det är en långsammare sort, men den är säker. Gräf så upp asken efter den tid jag sagt. Har ni det då inte bra, så ska’ ni få er silfverslant tillbaka, det lofvar jag, och nu marsch!» Nog tyckte Lisa, att det var hårda vilkor, men ett år skulle väl gå. Hon gjorde som Magda rådt henne med asken och dagen därpå började hon »knoget». En hel månad höll hon ut. Dagsverken fick hon fler än hon hann med. Pojkarna började att som hålla sig hemma, »när mor inte var i ränn» och det fans potatis i grytan. Af kyrkvärdsmor fick hon ett par nya kängor i uppmuntran. Men hur det var, så stod hon inte ut. ’Bullen’ började att stiga upp under bröstet igen. Så måste hon hvila en dag, så ännu en. Kaffedrickandet kom åter i fart, och hvad det led, sackade hon sakta men säkert tillbaka till det gamla. Blötan hade gått till roten, hon dög ingenting till. Skurningen höll hon trognast i med, men så småningom nöjde hon sig med att allt emellanåt slå en balja vatten öfver plankan där »han» låg, om inte regnet besparade henne äfven det besväret. Besynnerligt nog, trodde hon fortfarande fullt och fast på »Puken». Bara hon höll det bra vått åt honom – så... Gossarna lofvade hon nya kläder, och i handelsbon talade hon ur stor ton. Äntligen var det långa året genomsläpadt. Missräkningen var förfärlig.
December samma år, bland annat, så väl yttrat, att de nogsamt insett ej mindre bristérne vid Corrections-Inrättningen i Wadstena, än ock nödvändigheten af en, på bättre grunder, organiserad dylik anstalt härstädes, som äfven hemställt, om icke Tanto Bränneri, genom dess belägenhet nära Krono-Spinnhuset, med mindre kostnad och mera fördel, än den af Eder Kongl. Maj:t föreslagna Lägenheten, Barnängen, kunde till Correctionshus användas'; så har Eder Kongl. Maj:t, genom Nådig Proposition af den 26 November sisth år, gifvit Rikets Ständer tillkänna: att, så väl med afseende å hvad Rikets Ständer, både vid i8a3 års Riksdag och vid de tvänne nästföregående Riksmöten, andragit, rörande de af Eder Kongl. Majit dem meddelade åsigter, om angelägenheten af Fångväsendets och Gorrections-anstalternes förbättrande, som äfven i än-# damål att skyndsamtfafhjelpa den oreda och de vådor , hvilka tillväxten af fångars och försvarslöse persontfs antal synbarligen vållade, Eder Exp. Utsh. FSrsl. till und. Skrifp.
Finge jag blott dessa två uppfyllde och så dertill säkerhet, att de Bolag, som hildas, äro verkligen solida, och således ega förmåga att hulla hvad de lofva, så skulle jag icke vara sträng i mina öfriga påståenden. Emedlertid har jag mast yrka alla slags garantier, emedan jag ej på förhand kunnat veta hvilka slutligen skulle erhållas. Det skulle föra mig för långt, om jag skulle fullständigt utveckla mina nu angifna åsigter. Hvad jag hittills anfört, har blott varit för att någorlunda motivera början af min reservation. Och har jag dervid tillika velat redogöra för min uppfattning af Privat-Bankernes förhållande till allmänheten. iVlig har tyckts, att man under någon tid för mycket afsett de förras, för litet den senares fördelar, och då har jag trott det kunna gagna, att en och annan röst åtminstone höjde sig till dennas försvar. Dessutom när Lag stiftas, skall väl alla sidors opinion inhemtas; majoriteterne må sedan, på deras ansvar, fatta de beslut som de anse för de nyttigaste och lämpligaste. Af Herr Stuart, C. G.: Reservationsvis har jag ansett mig böra anmäla mina, från sammansatta Bancooch Lag-Utskottens pluralitet, skiljaktiga åsigter, i afseende på nedannämnde, lagstiftningen för de enskilda Bankerne tillhörande, frågor. 1:0 Angående rättigheten för Bank-Bolagen att med sig förena så kallade Commandit-delegare.
Mars på bordet hvilande motion om indragning af Förvaltningen af Sjö-ärenderne och det s. k. Hof-Jagtvarfvet, m. m. Bih. till R, St. Stats Utskottet: Eit af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län afgifvet skriftligt anförande, i anledning af Stats Utskottets under N:o 22 afgifne, den 28 nästlidne Mars från Bonde-Ståndet återremitterade Utlåtande öfver en af von Zweigbergk väckt motion om rättighet för allmogen inom åtskilliga Härader i Skaraborgs Län, att på krono-allmänningarne Hunneoch Halleberg erhålla utsyning af virke till byggnader å deras soldat-torp, 111. 111. La -Utskottet: O latt af Magnus Frykberg från Wermlands Län ingifvet skriftligt anförande med dervid fogade bilagor, i anledning af en utaf honom förut väckt och från Ståndet till nyssnämnde Utskott remitterad motion om hämmande af den inom vissa socknar af Wermland öflige gårdfarihandel med bränvin.
Enligt hvad Herr A. M. Lundberg uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 142) anfört, hade likväl, dels till föjd af prisstegringen å arbetslöner och materialier, dels i anseende till utöfver första arbetsplanen utfördt nödigt arbete, dels ock i följd af inträffad stark nederbörd och svåra stormar, hvilka å hamnbyggnaden åstadkommit skador, redan vid 1860 års utgång för hamnbyggnads-arbetet blifvit använde 79,200 R:dr; och antogs vid nämnde tid att till dess fullbordande skulle ytterligare erfordras 58,650 R:dr, eller 50,250 R:dr mera, än som uti kostnadsförslaget beräknats, i följd hvaraf staden hade nödgats hos Kongl. Majit i underdånighet begära att för hamnbyggnadens fullbordande från Handelsoch Sjöfarts-fonden erhålla ett bidrag af 40,000 Ridr, hvilket belopp jemväl under den 22 Februari 1861 blifvit beviljadt att utgå såsom lån, med skyldighet för staden att vid 1863 års utgång och sedermera under nästföljande nio år vid hvarje års slut inbetala Aidel af lånesumman, jemte 4 procents ränta å det efter hvarje inbetalning återstående kapitalbelopp.
Under benämning frcdshjelp åtogo sig Rikets år 1120 församlade Ständer en 1720 års ytterligare bevillning till Kongl. Maj:ts och Rikets tjenst samt fredsoch försvarsverfiedshielPkets befordran; hvilken bevillning motsvarade nästföregående års »riksgäldsbevillning» och utgjordes med samma belopp och efter enahanda grunder. Genom Kongl, plakatet den 26 Januari 1721 påbjöds och förordnades, att den 1721 års af Rikets Ständer utlofvade kontribution, äfvensom den ytterligare bevillningen till en 1,evillninsaiIredslijelp, skulle jemväl för detta år »oafkortadt erläggas alldeles efter 1720 års beviilningars innehåll och lydelse». Uti 7:de punkten af 1723 års riksdagsbeslut och ingressen till samma års be1723 års villningsförordning förklarade Rikets Ständer, att, oaktadt de förmodat att, efter kriförordning." gets slut, blifva befriade och förskonta från alla extraordinarie utskylder, hade de dock, enär de ordinarie utgifterna vore otillräckliga, icke kunnat undandraga sig att göra nödiga sammanskott och bereda penningeundsättningar, på det riket måtte komma i stånd icke allenast att hindra och förekomma utan ock kraftigt motstå och öfvervinna all oförmodligen påkommande fara; hvadan Rikets Ständer, på det Kongl. Majit och fäderneslandet ej måtte lemnäs blottadt, utan fast mera befästas och försvaras, då påtogo sig »till rikets tjenst, säkerhet och bästa» en årlig kontribution att intill nästföljande riksdag utgå Den härom, under den 18 September 1723, utfärdade 12 Lönoch bctalningsafgiften.
Stän O O der, vid 1815 års Riksdag, då samma fråga äfven förekom, väl ä ena sidan funnit, att dessa, på mede! lade Privilegier grundade, rättigheters upphäfvande icke kunde tillstyrkas, men å den andra förmodat, att, då ostridigt det uppehåll och andra olägenheter, som vid erläggande af oftanämnde Vågoch‘Mätai epenningar kunna tillskyndas, synas innehålla Hera talande skäl till den, innom Hedervärda BondeStåndet väckta motion, de Städer, som till denna afgift äro berättigade, skulle med afseende å dessa omständigheter, antingen till en del eller helt och hållet, eftergifva densamma, der sådant utan betydligare hinder kunde verkställas; I anledning hvaraf Riksens Ständer i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhållit, att Vågoch Mätarepenningarna, å de ställen, der de nu erläggas, icke måtte tili beloppet förhöjas, samt att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte åläggas noga tillse, så väl, det de - Besv.~ochj'\ Ekon. UtsiBetänhanclen. 339 Samma ej få uppbäras i de Städer, hvilka dertill ingen rättighet äga, sorn äfven, d t Allmogen, der en sådan afgift lagligen äger ruin, med dess uppbärande icke allt för mycket betungas. Vid öfvervägande häraf anser val Utskottet detta mål hufvudsakeligen böra bero vid hvad af Riksens Höglofl. Ständer redan deruti är tillgjordt, helds.t Kongl. Majus förnyade förordning angående Mått, Mål och Vigt, af den 29 Maj 1759, i 7 §• uttryckelig gen staclfaster, att uti de Städer, hvarest Mätare penningar ne, Stadsens Stat till aflöning, likmätigt Kongl, llesolutioner, anslagne äro, höra
Stats-, Banco-, samt Allmänna Besvärs - och OeconomieUtskotten ■ Kongl. Maj:(s Nädiga Proposition till Rih ets Ständer, i afseende på undsättningsskuldernes liqviderande i Skaraborgs Län; Gifven Stockholms Slott den 13 Februarii 1829. Bevillnings Utskottet: Kongl. Majjts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående förslag till förnyad taxa för tullafgifterne å inkommande ochutgående varor; Gifven Stockholms Slott den 13 Februarii 1829. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Regleringen af BåtsmanBhållet för Städerne i Riket; Gifven Stockholms Slott den 21 Februarii iSsg. Fröt. Utdrag den 2G Februarii 182g'; \i Kougl. Maj:ts Nådiga Proposition tili Rikets Ständer, i afseende på Ekeskogarne i Riket; Gifven Stockholms Slott den 21 Fe« .bruan i 182g. S. D. Vid fortsatt ytterligare föredragning af de sedan sista Riksdag nu på bordet bvilande förslag till Grundlagsändringar, fat-;' tades följande beslut: 4:0 Till smärre redactionsjemkningar; föranledda af det inom Utskotten införda onij lastningssätt. Uti RegeringsFormen: 56 §. 2 Mom. sista punkten bifölls^ 69 §. 5 punkten bifölls. 97 §• 2 punkten bifölls. 103 §• 3 punkten bifölls.- ao8 §• 4 punkten bifölls, Uti Riksdagsordningen : 62 §. 1 punkten bifölls. 63 2 Morn. a punkten bifölls; 64 §• 3 punkten bifölls. 65 §. 2 punkten bifölls. 73 §. senarg punkten bifölls’ Trot.