Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ut supra» p-otocolli 3. L. IrsZLräk» Grefwe De Is Qeräiez ^»cob. Enligt hwad jag ibid denna upläsning förmärkt, innefattar detta Protoeollss Utdrag 2:ne serflildta mäl. Det ena rörer frägan om Medelö anffaffande till Salt-källors uptagande hwilkett är af sädan beskaffenhet, att den ej annorlunda, än genom Nämnd kan afgöras. Det andra rörer Bondc-Stäns dets yrkande, att wid Rättegängar Allmogen emellan hädanefter säsom förr endast behöfwa papper stämpladt med half Charta eNwt hwad för Ständs-persoNer ar föreskriswit. Om följden af en eftergift i detta afseende, Morr Nägvn winst för Allmogen sjelf, skulle jag wara den förste ätt den yrka, men jag tror att den ringa kostnaden wid Rättegängar Allmogen emellan endast wöllar ökade Rättegängar. DeN wällar dels att Allmogen sjelf ej genast inftr den dryga kostnad de i längden Medföra, dels att inleresterade personer, lättare kunna betjena sig af dest enfald för att upwigla Proccster. Detta Moraliska stal, har warit n»sti> för BewillniNgs-Utffottet, att förestä en Dr - Den 3 April. 79 förhöjning i afgift för Bonde-Ttändet i denne artikel, att efter skedd äter-remitz likwäl ivid sin förra ranka ftrblifwa, samt är det äfweu nu för mig att tillstyrka ett afflag pä det Hederwärda Bondes Ståndets nu meddelade önskningar.
Regemente lämplig, för att medelst tilldelning af i skatt ingångna nyhemman och lägenheter, intilldess en definitiv jemkning kunde för sig gå och blifva fastställd, i mon af tillgång, understödja gamla ordinarie rotar; att lik väl endast de nyhemman borde till gamla rotarnes förstärkning användas, hvilka voro för svaga rotar nödige och behöfl ige; men alt deremot de öfrige borde anses såsom tillgång för indelning af nya soldat-rotar i en framtid; och hafva Rikets Ständer derefter vid samma Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majtt läcktes låta böra rotehållarne vid Vesterbottens Regemente, huruvida de ville afsäga sig anspråk på bidrag i gamla roteringen af de hemman, som, efter en skeende reglering, iskatt inginge; men att, om en sådan afsägelse icke skedde, rote-regreringen da måtte, på sätt Kongl. Majit'föreslagit, provisionelt verkställas; att Kongl. Majit, i anledning häraf, och sedan rotehållarne vid Regementet blifvit hörde, med bifall lill deras allmänt yttrade önskan, att rotejemkningen måtte ske provisionelt, för verkställande deiaf tillsatt en Comité och för den utfärdat Nådig Instruction, samt att, enligt de upplysningar, som Utskotten erhållit, rotejemkningen skall blifvit uti såväl Norrbottens som Vesterbottens Län fullbordad, men att fullständiga handlingar, rörande densamma, ännu icke till Kongl. Majit inkommit. Utskotten finna, vid sådant förhållande, sig böra tillstyrka, att den väckta frågan om åtgärders vidtagande, för vinnande af ett skyndsamt afgörande af rotejemkningen i ofvannämnde Län icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad sedermera beträffar yrkandet, att nämnde rotehållare måtte erhålla ersättning för de medel, som under de sisla i o åren till Stats-Verket influtit, såsom rotefrihets-afgift för vacant,i rotar inom Länen och hvilka medel förmodats uppgå till ett belopp af 22,000 Ridr; så få Utskotten anföra, alt, sedan Rikets Ständer äfvenledes vid sistlidne Riksdag bifallit 12 Statssamt Allm.
Jag hemställer, om då vi redan gjort så stora uppoffringar för saken, vi för en ojemförligt mindre skola stadna på halfva vägen, om vid den punkt, då vi äro vissa uppå att hinna må’ let, detta Verk åter skall gå tillbaka. Friherre Boije: Aldrig skall passionen förvilla mig ända tu! attr först straffa, och sedan undersöka, huruvida föt brytt Isen ägt rum eller ej; ty det är att handla i Qmvändj ordning. Den värde Ledamot, som vill , att vi nu skola förklara DiscontDirectionen brottslig, och derföre döma Directionen , att gifva ersättning, torde likväl ej vara okunnig derom» ?»tt vi just nu hafva på bordet det Betänkande, sarp handlar om frågan, huruvida remiss, till Dett 16 Junti f. m. 93 undersökning Vid Domstol emot DiscontDirectionen må äga rum elier ej; riiön han vdl dock, att innan vi pr öfva t detta Betänkande, innan det ännu är afgjordt, om skäl tili laglig undersökning finneg, och således långt innan Domstol hinner undersöka, skole vi redan domina till ersättning; eller, sorn är detsamma, på grund af en sådan ersättning^piigt hos andra, taga oss sjelfva fria för den; dä det likväl är Vi, som borttagit Disconten. Herr Pohlman: Hvad det beträffar, att yttra sig med passion, så vill jag gerna medgifva, att det händer mig likasom andra, att af densamma understundom öfverväldtgas Cock. känner jag mig nu r.og kall, för att ej tillstyrka våld och olagligheter. Men pa samma skäl, som en värd Ledamot ryss åberopat, nemligen att man ej borde straffa innan man undersökt, på samma skäl förnyar jag mitt påstående, att Svenska Nationen, hvilken aldrig vållat förlusten af OcUOijen, ej eller bör åläggas, att deh ersätta. Hvad frågan om laga undersökning af Ditrctionens förhållande vidkommer, så känner jag alltför väl, att Betänkandet derom nu ligger på bordet , så myt‘k. t mera, som jag i särskilt yttr.nde tillstyrkt denna undersökning.
Då smädelse emot Embetsman och annan person, enligt 60 Cap. 4 §. samt 18 Cap. 8 §. M. B., belägges, i svåraste fallen, med ärans förluat, så har jag också trott, att conseqvencen och sammanhaaget emellan Lagen» bud äfven fordrat, att en mot Konungen rigtad smädelse af den grofva beskaffenhet, att den horde beläggas med 10 års fängelse, derjemte skulle ådraga förbrytaren ärans förlust. Man har häremot erinrat: 1:0 alt det icke berodde af någon magt i verlden att beröfva ea utmärkt förtjenst, en af opinionen hyllad person, Lag-Utskottets Betänkande N:o 165. »in ära* 2:0 att det vore orimligt stadga en sådan påföljd för en politisk förbrytelse; 3:o alt då ärans förlust blifvit utsatt såsom straff för smädelser emot enskilde, så bade detta sin grund deri, alt man eger förbindelse bevisa de dem gjorde tillvitelser; och när någon brister i detta åliggande, mäste han, som velat beröfva en annan sin ära, i följd af vedergällningsrätlen, eller jus talionis, sjelf mista sin egen. Ett sådant förhållande kunde dock icke ega rum vid lasteligt tal mot Konnngen, enär någon bevisning deraf icke en gång vore tillåten. Det första skälet kunde visserligen hafva någon vigt, om fråga uppstått att bland straffarterne i vår Criminal-Lag bibehålla eller derifrån borttaga ärans förlust; men nu, då fråga är endast att bedöma, huruvida denna påföljd, enligt Lagens allmänna åsigler, vore passande för ett visst slag af brott, så synes anförde skälet icke vara här tillämpligt. I afseende å det andra skälet får jag anmärka, alt lasteligt tal emot Konungen, Drottningen eller Thronföljaren rätteligen icke bör hänföras lill politiska förbrytelser, hvarmed egentligen lärer förstås förräderi, uppror och myteri eller sädane, hvilka gå ut på att directe slöra Statens sjelfständighet, ulan till de så kallade verbal-injurier.
Då icke allenast Rikets Ständers år 1836 församlade Revisorer öfver Låne-Contoirets förvaltning och räkenskaper, för deras del, uttryckt den önskan, alt Ferlin, vid den af honom oförvållade händelse med Assignalionernas tillgrepp af Hedengren, ej mätte gå miste om ersättning för den af honom med anledning deraf föranstaltade utbetalning, utan äfven Banco-Fullmägtige, uti afgifvel Utlåtande öfver Ferlins ifrågaställde ansökning, enär, efter Fullmägliges omdöme, Ferlin icke kunnat lagligen åläggas att de undansnillade och förfalskade Assignationernas belopp godtgöra, ehuru inlösen af desamma, med skalig omtanka för bibehållandet Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 4j. 7 af Låne-Contoirets credit, icke kunnat af Låne-Contoiret förvägras och den omständighet, att Ferlin på förhand infriat omförmälde blanquetter, icke borde utgöra hinder för honom alt derför åtnjuta godtgörelse, tillstyrkt, alt Ferlin malle i besagde ändamål, af Rikets Sländer meddelas ersättning med 3000 R:dr B:co; bar Utskottet, med afseende å de serdeles ömmande omständigheter, hvilka till Ferlins fördel i denna sak förekomma, och, i betraktande jemväl deraf, att Ferlin_, som, af sine förmän erhållit de fördelagtigaste vitsord, genom flere års räntor å de ulgifne medlen, ändock fått vidkännas icke obetydlig uppoffring, ansett sig böra lill Rikets Sländers behjertande hemställa, att Banco-Ombudet Ferlin må beviljas godtgörelse för de 2000 R:dr Banco, hvarmed lian inlöst omförmälde 2:110 Götheborgs Låne-Contoirs falska Assignalioner å dess räkning N:o 2 i Banken. Stockholm den 29 Juni 1840. R eservationer: Af Herr Flammar: ”Ehuru icke den ringaste anledning förefinnes, att Herr Banco-Ombudet Ferlin haft någon fördel af och än mindre någon del uti det af /.
Om under fortfarande rättegång någon af de under omröstning ställde Prestmän skulle aflida, eller till annan lägenhet befordras, eller ock från Prest Embetet skiljas; varde dock målet, så vidt klagandens rätt derunder beror, i laga ordning pröfvadt. Finnes den,som alli dit eller afsatt är, hafva till lägenheten berättigad varit, eller tilldömes den honom, som befordrad är, och han sig densamma afsäger, varde ny ansökningstid kungjord, och lägenheten tillsatt i vanlig ordning. Skulle den, sorn vid valet de flesta rösterne erhållit, öfverbevisa» om obehörigt förhållande vid profvet, eller om röstvärfning, eller om olaga lönebeting, efter ty i 9 Artikeln sägs, och sådant inom ofvan utsatta fatalietid åklagas, så att han i följd deraf ifrån förslaget afgår, varde en annan i hans ställe på förslaget uppförd och nytt val anställdt. Till nytt val må ock dömas, om vid valet sig tilldragit de oordentligheter, att obehörig eller jäfvig befunnen man valet förrättat, eller att Val-längden ej blifvit justerad i behörig ordning, eller att ordentligt upprop enligt Val-längden icke skeft, eller om, genom underlåtenhet att de röstande till valbordet framkalla, någon röst, sorn Exp. Utsi. Förslag till und. Skri/v. N:0 373. u5 på valets utgång verkan haft, styrkes vara utaf orätt person afgifven. §• 52. Inkomma ej besvär inom den i 47 §• utsatte tid, vinne Prestval laga kraft, och Consistorium utfärde, der lägenheten är Consistoriel, fullmagt för den, som de flesta rösterne vid valet erhållit, och vare fullmagten å fataliedagen daterad. Är Gället Regalt, inberätte Consistorium valets utgång till Kongl Majit, och insände, jemte valhandlingarne, äfven sitt Förslags-Protocoll samt alla ansökningarne nied sina bilagor. Kommande sålunda hvad hittills varit stadgadt, så väl om upprättande af nytt förslag efter valet, söm om underrättelse till Konungens Befallningshafvande i I änet om valets laga stånd, att hädanefter upphöra. §•
N:o s Elfsborgs Län, om upphörande af den särskilda handelsfriheten för allmoden i 7 härad af, m. m., se Handelsfrihet. Elgdrng, oin förhud mot begagnande af sä kalladt, rn. m , se Jagt och Djurfångst. Elgjagt, om förbud under tio år mot, m. m 7 2 17 b. 4 Juli b. 30 Juni b. 30 Juni b. 30 Juni 109 83 Embetsoch Tjenstemän: angående aflöningen för Riksgäldskontorets, se Riksgäldskontoret. » angående väckt Iråga om uppförande på ordinarie stat af, eller nedsättning i, de löneförhöjningar, soin vid sednaste 11 Febr. I anledning af olika beslut — 4 1 125 — a. a. 18 Juli g. 18 Juli a. a. 18 Juli a. a. 18 Juli 113 25 » om rätt för, att under tjenstledighet ustas inom eller utom lii k et 8 18 b. 18 Jan. b. 21 Jan. b. 18 Jan. b. 21 Jan. 23 » om fortfarande för 1800 af tillfälligt beviljad löneförhöjning åt Riksgäldskontorets, se Riksgäldskontoret. » angående befordringsväsendet för civile 8 IG7 _ b. 12 Sept. b. 15 Sept. b. 15 Sept. g. 15 Sept. » om förändrade stadganden angående det afdrag, som vid tjenstledighet bör ske å lönerna * b. 12 Sept. för — 8 — 1GG — b. 15 Sept. b. 15 Sept. g. 15 Sept. » om upphörande af alla sportler b. 12 Sept. b. 15 Sept. för Statens 8 1G8 b. 15 Sept. g. 15 Sept.
Kommers-kollegium föreslagit, hemställer det Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Direktionerne för hvar och en af de pä Statens bekostnad här i riket inrättade Na viga t ions-skolor ina genom särskildt nådigt förklarande få sig ålagd ansvarsskyldighet för de allmänna medel, som af Direktionen för skolans räkning uppbäras. Kongl. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket. (Rev. Ber. pag. 128, Utlåt. pag. 222.) Jemte tillkännagifvande att, vid granskning af sjelfva räkenskaperne lör nämnde verk, någon anmärkning till siffran ej förekommit , hafva Revisorerne hemställt, att för fullständighets skull och för att underlätta granskningen af Styrelsens förvaltningsåtgärder, vid räkenskapen hädanefter mätte fogas afskrifter utaf sådana protokoll, deruti redogörelse meddelas öfver förloppet af de entreprenad-auktioner, vid hvilka för fångvårdens behof erforderliga effekter och förnödenheter blifvit upphandlade. Kongl. Styrelsen har i anledning häraf afgifvit underdånigt Utlåtande, hvaruti Styrelsen dels upplyst, att dä de flesta entreprenad-auktioner för fångvårdens räkning hållas inför auktoriteter i landsorten samt i allmänhet endast i det fali underställdes Styrelsens pröfning, att de dervid erhållna lägsta anbud öfverstege de i gällande stat upptagna prisbestämmelser, icke alla öfver dylika auktioner förda protokoll vöre för Styrelsen att tillgå, dels oek anfört att, enär Styrelsens samtlige protokoll och handlingar tillhandahölles Revisorerne och, om så påfordrades, kunde i uppgifne afseende af Styrelsens tjenstemän särskildt för Revisorerne förevisas, afskrifning | af ifrågavarande protokoll syntes Styrelsen icke vara af behofvet påkallad; hvadan Styrelsen, hvars tjeiistemäns tid och krafter i allt fall foges starkt i anspråk Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 157. !7 i anspråk, i underdånighet afstyrkte bifall till Revisorernas förenämnde framställning.
Jag får derföre i ödmjukhet förestå, at Högwälborne Herr Grefwe» och Landt-Marsta!ken täcktes härom göra Riddcrstapet och Adeln prupolirinn, och at, i händelse af Nidderstapeis och Adelns bifall hartil, en Os^manon ci! de öfriga RsspeAive Staiiden afgar, för at anmoda dem, ar härutinnan förena sig med Ridderskapet och Adeln. Den wigkiga och Riksens Ständer ensamma tilhöriga rättigheten, at beskatta sig sielfwa, synes mig aldrig med för mycken warsamhet kunna wardås; och det ar endast under denna Rättighets kloka och moget öswerlugda utöfning, oförenlig med hastwerk och obetänksamhet, som i närwarande amne det Allmannas wäl kan beredas och wara hemmawarande Medbröders rndligk uttryckta wäntan upsyllas, Norrköping den r. Aoril l8oo, Llses Legerström, Härpå ropades af ganska manga pro^astnori, men en och annan begärde berra i^lsmnrisl pa bordet. At anföra hwad jag i dag hade arnat säga, anser jag nu mera cäwerflödigt. Jag ar öuverkygad, äfwcn af Kongl. Masics i dag ankomna Nådiga Skrijwelse, at Hans Ma>:t tillåter upgifren af alla de uplysningar om Riksgälds. Lonrorer, fvm widtagna Stadgar utstaka och hwarförukan Riksgälds-Lonlorei ej kan winna förtroende och säkerhet, samt ac Kongl. Mast blott för det närwarande och emedan granskning af Lonrorers förwaltning och löstand redan är päbegnnd, ej will hafwa detta ämne skilldt ifrån Hemliga Ucstotteks befattning; men som Ridderstapets och Adelns krarocallor för i?89 ärs Riksdag icke genom trycket kommit ti! All? manhetens kundskap, begär jag, at Hemliga kllskottecs krorocolls Utdrag af den 24.
Nina såg upp och inandades den befriande luftströmmen. I det samma kom Tofte in. Han helsade flygtigt och kastade sig i en stol, men Nina såg genast på hans ansigte, att det var något, som upptog hans tankar och tryckte honom. Han satt icke stilla många ögonblick, utan började gå upp och ned och kastade sig så i länstolen igen. »Nina!» sade han plötsligt högt, med en uppskakad, smärtsam röst. »Detta går inte längre. Vi två taga lifvet af hvarandra.» »Ja, jag ser nog, att jag är dig en börda», sade hon sakta. »Och är jag kanske inte en börda för dig?» utropade han. »Du kan väl inte påstå, att du är lycklig?» »Jag är lycklig att få vara i din närhet», svarade hon. Hon kunde icke tala högt; hennes hjerta slog för hårdt. »Den lyckan ser jag inte något till», sade han. »Du blir tystare och svagare för hvar dag. Jag tycker ibland det ser ut, som om du kunde försvinna.» »Skulle du helst önska det?» frågade hon och såg på honom. Han vred sig, som om något plågade honom. »Säg då inte sådana saker, Nina, hvad tjenar det till! Låt oss tala öppet och rättframt med hvarandra och få ett slut på det!» »Hur vill du ha det?» frågade Nina. »Säg bara hvad du vill, att jag skall göra, du skall få din vilja.» »Jag vill vara fri», sade han och sprang upp. Han började gå ifrigt fram och tillbaka på golfvet. »Fri från mig?» frågade hon. »Ja, — ja, vi måste skiljas.» Han gick fortfarande. »Och hvad vill du göra med din frihet sedan?» frågade hon. »Hvarför frågar du det?» sade han och såg flygtigt på henne. »Derför att jag tror, att du redan inte är fri längre», sade hon. Hennes röst hade blifvit lugnare. Hon talade klart och tydligt. »Nåväl!» sade han. »Jag vill vara ärlig emot dig. — Du har rätt, jag är inte fri längre, jag är inte min egen herre. Jag tillhör endast en, en som jag älskar mer, än jag någonsin trodde att man kunde älska på jorden.»
Enligt uppgjordt kostnadsförslag, som blifvit granskadt i Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, uppgår kostnaden, för beredande af vattenaflopp till sjöns sänkande fyra fot, 662 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N;o 410. till 105,4 83 R:dr, hvartill kommer 60,000 R:dr till inlösande af ett vid utloppet beläget vattenverk. Genom denna aftappning vinnes icke mindre än 5,255 tunnland ypperlig jord, nu fördränkt af vatten; ett resultat, som torde öfverstiga allt hvad hittills erfarits med afseende å kostnaden; 5,235 tunnland fruktbargjorda och en befolkning af 3,000 menniskor underhjelpta från en hotande fortfarande förödelse år ett värdigt föremål för Statsmaglernas uppmärksamhet. Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader har också i dess general-förslag lill innevarande riksdag med afseende på de ovanligt fördelaktiga resultaterna af detta arbete tillstyrkt ett låneunderstöd för dess utförande al 4 00,000 R:dr. Fördelaktigare och mera välsignelsebringande kunde Statens medel aldrig användas. Denna aflägsna landsort, som hittills mindre ån måhända någon annan kommit i åtnjutande af understöd, torde, jemväl på denna grund, deraf kunna anses förtjent. Med afseende å jordegarnes ofvanomförmälda medellöshet, och då frågan är icke blott aif vinna jord, men att befria den från följderna af de aftappningar, genom hvilka vattnet från andra sjöar blifvit ledt tili Håslefjorden, får jag vördsamt föreslå: att för Uästefjordens aftappning, i öfverensstämmelse med den i Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader förvarade plan och kostnadsförslag, mätte anslås 450,000 R:dr, deraf 100,000 R:dr såsom lån och 50,000 l\:dr såsom anslag utan återbelalningsskyldighet. Anhålles om remiss till Stats-Utskoltet, dit bandiingarne torde reqvireras från Vägoch Vatlenbvggnads-slyrelsen.
D. Om den Riksgälds-Contoret tillkommande andel af Bankens räntevinst för åren 182g och i83ö. (0832 års Rev. Ber. pag. 45-—52 och Banco-Fullm, Ber. pag. 6 & 7.) Sedan Rikets Ständers år i832 församlade Revisorer funnit så väl, att med både andan och ordalydelsen af Rikets Ständers beslut och föreskrifter vore öfverensstämmande, alt capital-förlust borde af räntevinsten för året endast i den moa ersättas, som verklig under samma år influten capitalvinst ej förslår att derföre lemna godtgörelse, som ock, att, då Lagen för Rikets Ständers Bank ej blifvit stiftad förr, än under den 1 Mars i83o, Banco-Fullmägtiges vidtagna åtgärd att redan vid afslutandet af 1829 års Hufvudbok, genom innehållning af medel, som eljest kunnat tillfalla Riksgälds-Contoret, uppbringa Bankens grundfond och capital-öfverskott till en summa af R:dr 4.4°°>oo°» icke då för tillfället varit af någon ovilkorlig nödvändighet påkallad, hafva Revisorerne visat, att, i händelse de af dem sålunda antydda beräkningsgrunder blifvit hos Fullmägtige följda, Riksgälds-Contoret skolat undfå för år 1829 R:dr 95,843: 38. G. och för året i83o R:dr 4»4^c>: i4- utöfver hvad för hvardera året är vordet dit anordnadt, samt, med åberopande af 2:dra punkten uti den för Revisorerne meddelade Instrnction, anmodat BancoFullmägtige, att till Riksgälds-Contoret utbetala dessa 2:ne, efter Revisorernes förmenande, för litet anordnade summor med tillhopa R:dr ioo,3o3: 5. 2. Banco.
Theatern, hafva blifvit återremitterade, 3:dje och 8:de punkterne af Rorgare-Ståndet, 5:te punkten af Ridderskapet och Adeln samt ter äro af 3 Riks-Stånd godkände, kunna, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, återremisserne icke till någon åtgärd föranleda. Då öfrige punkter af Betänkandet N:o 72 blifvit af samtlige Riks-Stånden antingen godkände, lagde till handlingarne eller annars lemnade utan anmärkning, är något vidare yttrande i dessa delar från Utskottets sida icke erforderligt. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli 185.1, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 73, angående regleringen af utgifterne under Riks-Stalens A tionde Hufvud-lilel. (U. A.) Sjette punkten, angående löne-tillökning för Tjenstemän vid Akademiska Bibliotheket i Lund, och Sjunde punkten, rörande lön för en Andre Amanuens vid Upsala Akademis Bibliothek äro återremitterade af Bonde-Ståndet; men som dessa punkter blifvit af de öfriga trenne Riks-Stånden godkände, kunna återremisserne icke, emot 75 §. Riksdags-Ordningen, till vidare åtgärd föranleda. Åttonde punkten, hvaruti Utskottet afstyrkt väckt motion om anslag för bildande af en profession vid Upsala Universitet i de lefvande språken och den nyare litteraturen, har blifvit återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hufvudsakligast på grond deraf, att, vid tillsättande af lediga lärare-platser i lefvande språk vid Rikets Elementar-iäroverk, svårighet ofta molte att få dessa platser besatte med fullt skicklige personer; och då denna olägenhet måste anses härröra deraf, att icke vid Universitetet i Upsala, såsom vid Lunds Akademi, en särskild profession uti ifrågavarande ämne funnes, vore det alltså af vigt, att för inrättande af en sådan lärostol vid Upsala Universitet anslag af Rikets Ständer beviljades.
Säkerligen lärer ingen sinnae^ibland ost som icke med de warmaste känflor af wördnnd och tacksamhet emoktagcr detta förnyade bewis ak Hans Kongl. Majus outrrötteliga omwärdnad och Landsfaderliga omsorg för Fäderneslandets närwarande och framtida bcständ, desi lugri och sicfständiohet — hwilka höga och wärdig-» föremål, efter min tanka, aldrig kunna winnås om »cke med antagandet af National - bewäring. —- Hmem skulle icke tro, att war första omtanka wart första och ifrigastc bemödande bordt wara att söka medlen till tvär säkerhet, organisationen kill wart förswar,—- hwarfbrutan ftelfwa wära rådplägningar pä detta ställe ej kunna wara fullkomligt tryggade, och kanske af en främmande magt störes, hwilken en dag skulle föreskrifwa ost de lagar, sam wi sjelfum i sä mänga secler stiftat. Ett folk lifwadt af en sann F-ädcrneslandskänfla, med fast hegar att wilja uppoffra allt för fin frihet och sjelfständighet, sätlor sig alltid i kraftigaste förswar just den stund det listigast önskar fred, ty Let känner, att den swage äger inga anspräk, hwarföre ej den mägtigare efter behag sätter gränts, men akt med förenade krafter och kloka anstalter kan det trottsa den förmätnes inkräktningslostnad. Jag känner ingen högre pligt, än sörswarct af mitt Fädernesland » och för hwarje redlig Swensk blir dcrla ett walspräk, sorn med lif och blod sörsivaras det har warit wära förfäders första ka.nsta kätom ost följa deras war dlga efterdömen. Samtiden skall njuta deraf lycka och säkerhet, — esterwerldeu ska'l dä med tacksamhet förwara wärt minne frän fvrgängligheten. — Intet land snart sagt i Europa har warit blottstäldt för sä hotande stvrtningar, som detta urgamla Nike.