Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt: att dels minimi-afgiften vore för hög, och dels borde i alla Rikets städer utgå med 3o R:dr; att föreskriften om borgens ställande borde, hvad Borgare anginge, ogillas; att krögare borde, i stället för borgen, förskottsvis erlägga afgiften för bränvins-minuleringeri, samt att Taxerings-Comité borde ega obegränsad magt att beskatta krögare m. fl, som utan tillstånd idkat rörelse. Då de föreslagne afgiflerne utgöra de minsta, lill hvilka ifrågavarande näringsidkare skola taxeras, och borgens ställande kan undvikas genom afgifternes erläggande förskottsvis, samt beskattning å en utan behörigt tillstånd utöfvad krögeri-rörelse, vöre stridande emot gällande föreskrifter i öfrigt, anser Utskottet berörde anmärkningar böra lemnäs utan afseende. pag. 16. Lotsar och Lotsdrängar. Hos Ridderskapet och Adeln är anmärkt, alt afgiften för dessa borde nedsättas; men då densamma i 5:te classen blifvit föreslagen lill endast 24 s^> torde anmärkningen få förfalla, pag. 16. Lottsedel-försäljare, se försäljare af utländska lottsedlar» ,.j Bevillnings-Utskottets Utlåtandej iV.o 27. 21 DA Utskottet här ofvan föreslagit beskattning jemväl A försäljning af inländska enskilde personers lottsedlar; sä hemställer Utskottet, att, med uteslutande af ordet, ”Utländska,” ofvannämnde hänvisning må erhålla följande lydelse: Lottsedel-försäljare, se försäljare af lottsedlar. pag. 17, Månglerskor. Inom Borgare-Ståndet är anmärkt, alt den bestämda afgiften vore för hög; men då den lägsta classen endast upptager 2 R:dr, torde anmärkningen få förfalla. pag. i 7. Packare och Packhuskarlar.
Jag vill ej tro, att Utskottets mening bärmed skall vara , att Banquen skall anse den vinst, som erhålles genom Discontens öfver, tagande , såsom en vedergällning , derföre att den nu biträder Disconten med sina Penningar och sin garanti: att öfvertaga Utredningen af en annans »ffairer, och verkställa den gå sam* 2 I 8 Den 17 Martil, t. m. ma sätt, som endast Barquen kan göra det, nemligen betala Skulderna med Penningar, som ej kosta nå göle Ränta , ty Banquen behöfver ej låna penningar och deremot beräkna fi Procents Ränta på lordringarne , och ändå derutöfver omkring 1,800,000 R:dr sainmanlagdt. Om Banquen ville fortfara med Disconten så Jänge dess Octroy räckte , då det fordras högst 7 år, innan hela Utredningen är verkställd, synes mig vara nog strängt och Curatois-arfvodet alldeles för högt beräknadt. Dessutom, om det också skulle ske på detta sättet, hvar skola de 120,000 R.dr tagas till Canal Arbeset, som härigenom för detsamma förloras, om Disconten öfvertages af Banquen utan motsvarande ersättning? Antingen Staten eller Banquen skulle ju tillsläppa dem, om ej CanalArbetet skulle afstadna ; Staten kan ej lemna det, det veta vi; Banquen måste således göra det, och i den händelsen vöre det att taga in nied den ena hallden och gifva ut med den andra. Jag förklarar för min del, att om det , i anseende till den blifvande Financeplanens verkställighet, anses oumgängeligen nödigt, att Götha Canal Discont måste indragas och öfverse ninas till Banquen, kan sådant*efter min tanka, ej ske utan den största orättvisa, om ej Bolaget tillerkännes ersättning för den Discontvinst de, i anledning af Ständers beslut, ägt rättighet att påräkna.
Söndagsoch aftonskolans i Stockholm räkenskaper hafva i Kongl. Kammarrätten granskats med, men de öfriga tekniska skolornas utan anmärkning. För inkomster och utgifter redovisas sålunda: (Bil. litt. X.) Uti Kommerse-kollegii underdåniga berättelse, angående tekniska skolornas verksamhet och tillstånd, meddelas följande sammandrag öfver antalet elever vid nedannämnde skolor under läsåret 1863 -1864. Tekniska Tekniska elementarskolor. söndagsoch Jet^lever '■ aftonskolor. I Malmö tekniska elementarskola hafva eleverna varit ordnade endast på tvenne afdelningar. Vid samtliga dessa skolors räkenskaper hafva Revisorerne ej haft något att erinra. — 156 — Svenska Trädgårdsföreningens elevskola. Räkenskapen öfver de till Trädgårdsföreningens skola och trädgårdsskötselns befrämjande anvisade statsanslag redogör för 1863 års inkomster och utgifter sålunda: Debet. Uppbörd: Statsanslag - Bidrag af Föreningens medel Kredit. Utgifter: För elevernas undervisning 2,166: — » » underhåll 5,018: 50. Dessa räkenskaper hafva hvarken i Kongl. Kammar-rätten eller hos Revisorerne föranledt till anmärkning. Följande utdrag utur samma räkenskaper utvisar antalet elever, som varit antagne vid ofvannämnde skola under revisionsårets särskilda månader: Januari 17 aflönade och 5 icke aflönade. Februari 17 » » 5 » » » 22. Mars 17 » » 5 » » 22. Maj 24 » » 3 JO » )V 27. Juli 24 » » 3 » » » 27. Oktober 24 » » 2 » » » 26. November 18 » » 8 » » » 26. December Skiften och afvittringar.
Ty för det första hade Theater sujettenm icke Deri 20 Juli e. m. »agra bestämda Löner pä Stat, utan Våiderä* de deras vilkor efter hvad de, genara Contracter, kunde betinga sig; och för etet andra kunde stadgandet oai Beyillningsafgift lätteligen illuderas, då det aukömme pä Directionen, att, i stället för bestämd inkomst, gifva Sujetterna Traptaménten eller ock Aftonpenr. ingar, särskildt fcir hvai.je Spectäkel*. ock det vöre alIti<1 mindre rådlig!, att göra sådana författningar som kunde illuderas. Friherre Cederström, Jacob,.yrkade, att meningen rörande Advocaler, i hans tanka, icke vore precist uttryckt, i anledning hvaraf han föreslog: Ädvocater, hvilkas yrke det dr att jära andras talan. Herr Munck af Rosenschiöld t Jag förenar mig med hvad den värda Ledamot, »om nu sist talade, anfort. Tillika får jag instämma med Herr Grefve Löwenhjelm i dess motion, heldst det vore till och med löjligt, att Staten skulle låta betala sig Bevillning af ett Verk, åt hvilket den sjelf lemnar ett årligt understöd. DetJ Vore det samilia, som om en Sockne-FattigCassa skulle deltaga i Socknens allmänna utgifter. Herr Grefven och LandtMarskalkeriLoreslog undantag af Bevillning för TheatsrSujetter. Den 20 Juli e. nu 933 Ropades Ja och Nej. Friherre Boye, Ludvig: Lika med Herr Grefve Löwenbjörn anser jag Théaterns Smatter bora fritagäs från Bevillning för deras inkomster vid Theatern, emedan naturen af deras engagement synes mig gifva åt deras inkomster egenskap, mera lfJ träctam. énte än af lön. Friherre Jacob (Sederströms anmärkning, angående Bevillning lör Ådvoeäter, förefaller mig också ga riska' kdtuuiad, emedan annars visserligen kunde uppstå tillfälle för en ovigtig tillämpning.
Betydelige balancer både uti penningar och spannmål från många år tillbaka, finnas löpande uti Läns-Mägazinens Redogörelser, 83o Riksens Ständers oell anse Revisorerne det vara angeläget, atti desse balancer, så fort ske kan, må utredas och antingen indrifva!?, eller öck efter före» gången pröfning' och undersökning till afskrifning utur Räkenskaperne befordras. I afseende på de fordringar Magazins-Inrättningeil eger uti Finland, efter 1818 års Hufvudbok, uppgående till 507,294 R:dr. 7. sk. to r:st. Råneo, deribland dock fastighets vården, samt de af fienden under 1808 års krig borttagne Magazins-beliållningär innefatta största belop» pet, hafva Revisorerne gjort sig underrätta» de, att.Kongl. Directionen, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, öfver ifrågavarande fordringar upprättat en omständc» lig utredning, hvilken till Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit ingifven, på det att förenämnde ford rings-anspråk må kunna slutet i» gen afgöras; och innehåller nyssnämnde utredning, att Kongl. Directionen endastanser 139,079 R:dr. a3 sk. 2 r:st. Banco vara så beskaffade fordringar, att ersättning för deni kan komma i fråga. Efter nu britklige bokforingsmethod evalveras alla persedel-behållningar uti contant, och kan derföre den, som saknar kännedom om beräkningsgrund erne, ej uträkna den verkliga förvandlingen, och den, som mödosamt härom skaffar sig upplysning, ej utan svårighet finna den controll han åstundar. I saknad af särskildte Conto för alla förekommande olika ämnen, hvilka uti Räkenskaperne oftast träffas med hvarandra sam» Revisorers Berättelse. Sammanblandade, är det vid en Revision nästan omöjligt, åtminstone tidsödande, att af Directionens Ilufvudböcker, uti deras nuvarande skick , utröna Verkets rätta ställning och erhålla en säker anvisning huruvida hvarje rörelse för sig lenniat vinst eller förlust.
Ordet ”närvarande” uti detta stadgande har afseende derpå att icke en sammankomst skall behöfva upskjutas derföre att den äldste ledamoten, vare sig till åldern eller den, som bevistat de fleste riksmöten, händelsevis uteblifvit. Hr Lefrén: Jag tror att Utsk. väl betänkt förslaget att K. M. må särskildt utnämna Ordf:de för Riksnämnden. Det är angeläget för den, som önskar att förslaget må vinna framgång alt man undviker allt, som kan hafva något sammanhang med den gamla jalousien emellan Stånden. Det skulle hända att detta verkar mera ofördelaktigt än de verkliga skäl, som kunna anföras. Hvad åter angår ordet ”äldste” så synes det mig mindre väl valdt. Jag har likväl trott att dermed menas den till åren äldste, men svårigheter npkomma äfven vid denna tolkning. Jag instämmer i detta fall med Gr. Mörner uti det förslag, som han afgifvit, ehuru jag icke tror att otillbörlig vanvördnad för ålderdomen skulle komma att ega rum uti en Svensk representation. Gr. Lagerbjelke: I afseende på förslaget att den, som är Landtm, för R. o. Ad. äfven skulle vara ordf:de i Riksnämnden, anhåller jag att få förena mig i hvad Hr Lefrén nyss yttrat. Be - Den 28 Maj f. m. 273 Beträffande åter endast ett utbyte af namn så att ordf:den för R. o. Ad. skulle kallas Talman oell ordfiden i Riksnämnden Landtmarskalk, såsom Frill. Raab föreslagit, så ligger deruti visserligen icke något ondt, men det bar likväl den olägenheten med sig, att derigenom föranledas en hel hop förändringar i en mängd §§:r, som eljest kunde vara oförändrade. Hvad åter angår den äldste ledamotens funktion såsom ålders-presidenl, sä fruktar jag föga att hvad Hr von Hartmansdorff framkastat, skulle äga rum i verkligheten, nemi. att ärendena icke skulle komma att gå val genom den der gamla mannens brist på duglighet till ordf:de; under hans ordförandeskap skola nemi. inga ärenden af någon vigt komma att behandlas. Hvad sluteligeu angår Gr.
Ständers Revisorers Förslag och endast inom Columnen antecknade, då deremot samma belopp uti Kongl. Allmänna MagazinsDirekfionens Berättelse för år 1820 ibland öfverskotts-til!gångarne finnas upptagne, samt att i nämnde Berättelse alla persedel-behållningar blifvit uppförde till deras höga räkenskaps medelvärden, då desse behållningar åter af 182* *rs Re» Stats-Utskottets Betänkanden. 417 visorer endast blifvit beräknade efter de pris, som voro allmänt gängse vid September månads slut sistförlidne år. För en närmare och bestämd utredning af den anmärkte skillnaden, är det dessutom oundgängeligen nödigt, att 1821 och 1822 årens Bäkenskaper först blifva bokslutade^ och i saknad af de upplysningar, som derifrån böra hemtas , hafva Biksens Höglofl. Ständers Bevisorer äfvensom StatsIJiskottet, s i förevarande som andre fall, der endast afslutade Bäkenskaper ti 1 ziffran kunna visa verkbga Förhål, landet måst inskränka, sig till provisionelle bedömanden. ‘'Vidare innehåller Friherre Ankarsvärds anmärkningar den önskan, att vinna en tillförlitlig, historisk och detaillerad beskrifning, om aU.i så. dane anstalter och åtgärder, som, ledande till skiljaktige och ofta hvarannan motstridiga verkningar, under loppet åf de sadnare åren 1818 t 1819, 1820, 1821 och 1822, varit förknippade ej allenast med de Spannmåls-upphardlingar Kongl. Allmänna Magazins-Uirektionen ombesörjt, än äfven med tillhandahållandet ock utdelningen af 'undsäitnings-säd för behöfvande i landet saint liq-udations-sättet för undsättningarne.
Rektorslönen utgöres, utom fri bostad, af Spaimäl: Tunnor Kapp. Irån Gellersta socken 19. 21, z!s råg och V* korn; från Hubbo, Swedvi och Sura 6. 6 4b/bt. V» råg och V2 korn; från Köping och Björnskog 3 — 1/2 råg och */a korn; Rättviksgratial „ 103%rir. Penningar. Djeknepenninge-ersättning R:mtR:dr51: — Räntan å Hellsteniska donationen „ 41: 66, Ränta å Ahllöfska donationen „ 58: 34, Ränta å enkefru Lagerqvists donation „ 50: — af Stadskassan i Arboga „ 100: — af kyrkokassan derstädes „ 3: — Tillsammans R:mtR:dr 304. — Till pedagogien höra 4 donationer: l:o den Ahlströmska af år 1728, med ett kapital af 28,000 daler kopparmynt, hvaraf räntan är anslagen till understöd för fattiga borgarebarn från Arboga stad, som pröfvas vara sediga och till studier dugliga; 2:o den Ahllöfska af år 1740, å 700 daler kopparmynt årligen, hvaraf 500 daler skulle tillfalla “Öfverhöraren“ och 200 daler “Underhöraren“, utan afkortning eller förfång af det dem i lön anslaget är eller framdeles skulle kunna tillagdt blifva; 3:o den Hellsteniska å 10,000 daler kopparmynt eller 555 R:dr 26 sk. 8 rst. Specie, med föreskrift att årliga afkomsten skulle användas till löneförbättring åt “Collega inferior“, samt 4:o en donation af enkan M. M. Lagerquist född Weinberg, som 1819 förordnade, att den egendom, hon vid sin död komme att efterlemna, skulle användas till “lönetillökning åt Rector Schol*“. Skolhuset är knappast tillräckligt för pedagogien i dess nuvarande skick.
Dito Krono . ____... rn^hlagde dito, Krono •UlUisi •• «*»"** uno par Stenar iga Tnn ^»Varnar med 292 Hin.Ki^flvarnar’ GrofbladiS IIu.sH«fs -Mjölqvarnar, deraf ingen med , ordboken uppförd ränta ärskild ^PPärharnmaré Jern-MaImfactar.yerjc PapPfw-Bruk Tegelbruk . Alun-Verk Krutbruk . Garfverier * Kalk-Ugnar . .. Oljeslageri Krono-Park, som tillhör Kronan om 63 Tunnelands rymd Diverse Personer, sorn ej höra till någon viss näring Sterbhus, Testamenten, Gåfvok och Fidei-Commisser Hemmantal. Förmedladt. Oförmedladt. Medelafkastning, sedan Utsädet är afdra"et. P9 P3 oq Korn. Hafra, g ET 0 pCA p: Bevillning. Uppskattadt Värde. Efter lista Art. Af Lön. AXEL DE LA G ARDIE. Y O. BECKMANN. lii . * *, .5 nry — 4 wäi' >b-. teij t K %r. t “ ' ä -S » ris: ft; »feli -Sf.jOuuJt j - NB1 {—IsJ? !'J';.;.: a C"p i‘l6S ! • tp-ni" » i • : j l-_-i l.il.i. -■ -i t ■'& > U f «'■»" i 8 s—t~TT5jC.:» j-~ \d& -i -••'-.P ;;;• k ,* - * - N*i J X,';p"! J J—j—T-’t ;:ar »ta r sv.l1 r.>-» * . ' _**•■**«• • »*„ »a »* 1' * / rm r •• ! åi !
Från de andra arbetarne höll han sig på så långt afstånd som möjligt, ty bland dem funnos, såsom han befarat, ett par stycken, hvilka kände till historien om stockjunkaren och alt hvad däraf följt, och han skydde till och med åsynen af folk, som påminte honom därom. Vanligtvis satt han alldeles ensam, då arbetet för dagen var slut, och tycktes bli alt dystrare och svårmodigare till sinnes ju längre det led. En månad till stod han ändå ut med det, men då förklarade han en vacker dag "att han inte hade ro mera att stanna" utan ville bort, och inte ens min invändning, att han ju knappast hade mera kontanter än att han jämt och nätt kunde komma tillbaka till New-York, tycktes göra något intryck på honom. Men då jag erbjöd honom att åtaga sig kolbränning för lägrets smedja, ett arbete, det han kunde sköta helt ensam och hvarpå han kunde förtjäna betydligt mera än den vanliga dagspenningen, klarnade han upp en smula. Och redan samma dag begaf han sig inåt urskogen för att söka upp en lämplig plats för en mila. Till lägret kom han sedan blott en gång i veckan efter matvaror, dem han själf tillredde i den koja han uppfört åt sig inne i skogen, och då kom han alltid och sökte upp mig blott för att hälsa och fråga huru jag mådde. Gladare var han nog inte än förr, men han tycktes trifvas skäligen bra i alla fall där ute i ensamheten, och tigrarna såsom våra arbetare kallade jaguarerna var han inte det minsta rädd för. De äro ju inte så farligt stora, sade han, och inte så värst argsinta heller, åtminstone att döma af de två han sett. Tyvärr kunde inte kolbränningen pågå i oändlighet, isynnerhet som han på tre veckor redan bränt mera än den behöfliga kvantiteten, hvilken jag antagit att han skulle behöfva fem för att få ihop, och då fick han lof att gå ut på linjen igen. Men nu trifdes han ännu mindre än förut, så att han redan om några dagar åter igen förklarade sig vilja bort, och så snart likviden för kolbränningen kom, gjorde han sig i ordning att resa.
— Jag känner ej specielt Hr Hedboms ekonomiska ställning, men förmodar den, i följd af hans misslyckade förehafvanden, ej vara utan bekymmer, och således, dä nationen alltid bör på något sätt söka godtgöra sin förbindelse till honom, får jag i anledn. häraf vördsammast föreslå en årlig pension för Hr Heilborn, af minst 5oo r:dr b:co, att utgå sä väl under den åldriges egen lifstid, som ock sedermera till fördelning mellan hans barn , intilldess det yngsla af dem uppnått myndiga år. Barnen uppfostras i christna religionen. — Måtte Sverige aldrig blifva så fattigt, att ej kunna belöna förtjensten, och aldrig så kallsinnigt, att ej vilja erkänna den I Om behörig remiss till 11. Statsoch Ekon.Utsktn får jag vördsammast anhålla. Lades på bordet. Hr Hjerta, Lars, uppläste följande tvänne motioner: Den 4 Mars e. m. 1. Ibland de forntidens regeringsmaximer, hvilkas bibehållande föga står tillsammans med nyare tiders fordran på individens rätt att sjelf råda om sin person och egendom, finnas få eller ingen mera motbjudande för känslan, än den makt Slaten tillvällal sig att förbjuda sina medlemmar att lemna dess område. Det bör med skäl kunna antagas, att h\ ar och en redan af barndomsminnen, slägtförhållandcn eller kärlek till födelsebyggden är så fästad vid sitt eget land, alt han icke utan skäl öfverger detsamma; och att då mot hans egen vilja qvarhålla honom, 0111 han icke längre der finner, trefnad eller utkomst, och hindra honom alt annorstädes söka en lyckligare framtid, är en hårdhet, som föga står tillsammans med den humanitet, hvars första grundsats är att anse samhället vara till, för att skydda den enskilde, icke att tvinga honom att emottaga detta skydd, 0111 lian vill lemna det. En närmare undersökning öfver naturen af det samband, som förenar menniskorna inom samma fädernesland, skulle sannolikt visa riktigheten af denna sats, som äfven ifrån den statsekonomiska synpunkten redan börjat göra sig öfverallt gällande i samma män, som man funnit nödigt att undanrödja vådorna af en näringslös öfverbefolkning.
Det år i anledning af tvenne talares yttrande, som jag förklarar, att jag ingalunda vidkännes hvarken att hafva talat med bitterhet, eller att hafva hetsat sinnena. Jag har tält med värma; och detta är min rättighet; men deraf uppstår ingen rätt för an. dra, att tillägga mig afsigter, som jag icke haft. Den moderation om hvilken desse talare påmint, gillar jag högeligen; och önskar att den också må ågas af Nationen, då hon känner sitt lidande och behöfver glömma dess ursprung. Jag skall likväl alltid tro, att en viss värma i detta ämne kan vara särskildt oklanderlig hos den man, som, vid sista Riksdag gjorde allt hvad han, sorn representant, förmådde, för att hindra systemets antagande, och för hvilken det följaktligen måste förefalla svårt, att ännu vid denna Riksdag, då en så tillräcklig erfarenhet, åndtligen stadgat omdömet, höra återljudet af samma förvillelse i begrepp, hvarigenom systemet då tillvågabragtes. Uppå härefter af Herr Grefven och LandtMarskalhen gjord proposition, blef Statsoch Banco-Utskottens ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till bemälte Utskott återremitteradt. Den 5 Martii. Föredrogs å nyo Herr Lagerhjelms, Pehr,' den 24 sistledne Februari förmiddagen på bordet lagde Memorial, angående stiftande af en lag, som på alla för varutransport nödige vå« gar, lårnpar allmänna lagens stadgande i 25 Cap. X §. ByggningaBalken, örn Landsvägar. Herr af Wingårdh, Johan, anförde skrifteligen: Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att så vål Herr Lagerhjelms ofvannämnde Memorial, som Herr af Wingårdhs, rörande samma ämne, nu afgifne yttrande, målte till Lag-Utskottet remitteras; hvilket bifölls.
Vid förnyad föredragning afBevillningsUtskotlets den 5 dennes under N:o 55 Prof, tltdr, d. Jo Nov. 1823'. aflåtne, samt d. 7 -derpåföljde, e. m. på bordet lagde Memorial, angående yppad skiljaktighet mellan Riks-rStånden, i afseende på frågan om doupletla Char tors insändande från Post-Contoiren genom Magistraten, till Gontrolls vinnande å afgångne bref; fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid dess i detta ämne förut fattade Besluti S.D.e.m. Vid förnyad föredragning af Laga TJtskoltets d. aS, sisth Oct. under N:o 2i3y afgifne* samt d. (> dennes på hordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut mcddeldte Betänkande, öfver åtskillige af Bankens FiscalsÄ mbete väckte frågor, otn ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar till betryggande af Banco-Verkets säkerhet; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till llandlingarne. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Bevillnings-Utskottens d. i4 sisC. Oct, under Fröt, Vtär, ä, ia Nov. ig23. linder N:ö 564, afgifne* samt d. derpå® följde e. lii. jiå hordet lagde Utlåtande, an® gående Postfrihet för utkommande Tidnin» gar och deras förseende med Chartte SigiU latas Stämpel-. §. D. e. m. Föredogs å hyö och gillades föijail» de Stats-Utskottets den 3o sisth. öct. beli d» i dennéS äfgifné, saint d. 7 derpåföljde e, m. på hördel lagde Utlåtanden:
Friherre Anckarswärt},: Jag tror mig äga någon slags rätt att erindi'a om den ömtålighet, som inom detta rum alltid ger sig tillkänna för det minsta ord, sorn kan synas stötande för Ministerens par lie, ehuru derifrån icke visas särdeles skonsamhet emot den motsatta sidan. Utan att vilja återföra i minnet alla de exempel, som härpå kunde åberopas, hemställer jag endast, om, då i närvarande fall någon person icke är nämnd, det må ligga något smädeligt i sjelfva bemärkelsen, som nyttjats, för att få uttrycket ansedt för skymfligt. Jag kan för min del icke finna något förolämpande deri, Utt anses för sakdrifvare åt Ministrarne mera än åt andra; och hoppas således, att Herr Grefven och LandtMarskalken låter hela saken, såsom icke förenlig med den åberopade lag-§:n, förfalla. Hans Excellence Herr Grefven och fandtMarskalken yttrade, att då den Ledamot, som ansett sig förolämpad, nu mera sjelf icke vidare syntes fullfölja den väckte frågan om upprättelse, finge Hans Excel - Den »7 Julii e. m, <55 lence hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att berörde fråga måtte förfalla. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att ConstilutionsUtskottets förevarande Memorial måtte läggas till handlingarne. Bifölls. Herr Lefrén, Johan Pehr: Då jag an-» malte mig, var det icke för att deltaga uti sist förelupne discussion, utan för att be-» svara Herr Hjertås anmärkning, att 76 §, Riksdagsordningen icke skulle medgifva decharge för mera, än hvad som vore granskadt. Den åberopade §. stadgar dock; ”allt hvad Rikets Ständer efter granskning ”godkänt eller lemnat oanmärkt, bör anses ”hafva vunnit decharge i afseende på det ”granskade.” Det synes som Herr Hjerta endast fäst sigvid de sednare oi’den: "i af t "seende på det granskade." Herr Hjerta:
Vidare är af Revisorerne anmärkt, att, då ofvaiinämnde konto, såsom titeln jemväl antydde, omfattade ej mindre undcrhålls-arbeteu än äfven nybyggnader vid de äldre länsfängelserna samt vid fästnings-, straffoch arbets-fängelserna, det icke kunde, i följd af denna sammanföring af utgifterna till underhållsoch nybyggnads-arbeten, af räkenskaperna lätteligen skönjas, hvilka kostnader för det ena eller andra föremålet egt rum; Bih. till B. St. Prof. 1856 « 1857. i Sami. 1 Afd. 5 Häft. 6 42 Stats-Utskottcls Utlåtande N:o 18. och ansåge Revisorerna, all dessa olika slags utgifter borde i räkenskaperna från hvarandra skiljas och uli särskilda konli redovisas; — men sorn Utskottet af den undeidåniga förklaringen inhemta!, dels alt nödig upplysning i berörde hänseende kan af special-re^ dogörelserna vinnas, och dels all utgifterna för fångvården redan nu äro fördelade på 16 särskilda titlar, med afseende hvarå ytterligare tillökning i dessa titlar torde böra undvikas, finuer Utskottet sig föranlåtet hemställa, att förevarande anmärkning må förfalla. § 44. (Rev.-ber. pag. 161 och 163. Förkl. pag. 302.)