Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då så väl propostn, som svaret derå meddelades med en så ovanlig hastighet, att det ej blef mig möjligt att derförinnan begära och erhålla ordet, samt Hr Frih. o. Landtm, ej heller behagade meddela mig något svar uppå den, efter mitt omdöme, med grundlagsenlig rätt af mig gjorda hemställan, att Hr Frih. o. Landtm., innan betänk, återremitterades, måtte tillkännagifva, huruvida Hr Frih. o. Landtm, fann sig af grundlagarna förhindrad alt framställa den uti 56 §:n Reg.- Ftu föreskrifna propos. på betäuk:s antagande eller förka - i58 Den 8 April e. m. stande, sa återstår det numera för mig ingen annan åtgärd än att reservera mig mot det sätt, hvarpå ärendet blifvit handlagdt. — Det är ej emot sjelfva resultatet eller återremissen, sorn jag reserverar mig, t^ den begärdes, enligt livad jag redan upplyst, äfven utaf mig; men jag reserverar mig derföre, att man, i stället för den lagliga vägen, begagnat en i grundlagarna ej medgifven, för att ernå detta resultat. Det ar af vigt, att It. o. Ad. hädanefter, äfven vid behandling af utsk:s-betänk:n, noga följer grundlagarnas föreskrifter, och ej tillvägagår sä oförsigtigt, som då StatsUtskts ifrågavar. betänk, återremitterades, helst det i annat fall vid flera tillfällen säkert skall inträffa, att så väl Ilr Frih. o. Landtm, som äfven R. o. Ad. blifva indrngne uti sådana labyrinther, att det skall blifva snart sagdt omöjligt att åter leta sig derutur. Reg.Ftns 56 § stadgar uttryckligen: ”Utsktns förslag ”skola först i Ståndens plena framställas till antagande ”eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser.
Lig ger man tillz för de 7 öfrige län, fä har man 145, 022 fmä pannor eller emellan 12 och Zo; qo är medium af 10 och 52. och 8 tunnor per medium gör för 145,000 pannor, en summa 1.160022 tunnor spannemäl, som efter betia förutsättande skulle med de fmä pannorne afwerkas. Sä högt stiger likwäl fanste icke hela ärs afwerkningen. 8 tunnor per medium är säledes wiflerligen icke för högt tagit. Lik.väl gar, efter denna calcul, den mindre panneägarens afgift för tillwcrkningen kill fulla 22 st. för hwarje runna som afwerkas. Den andra frägan är om Z20 tunnors afwerkning med 92 kamis panna, är för högr räknadt. Jag har ingen egen erfarenhet, men icke en Utan flere hasum-försäkrat mig, att de med 92 kanus panna afrverkat 422 tunnor. Jag önstar, alt någon af de Herrar som bestrida mitt påstående, wille »vederlägga och uplyfa mig om rätta sörhällandet. Blir jag icke wederlagd, hoppas jag Ridderstapet och A delns bifall, dä jag yrkar, att afgiften för de större - Den 10 Augusti. 66A re pannsrne mätte bestämmas etter de proportioner, som O -onomi -^istottek förestagit. Zerr vrulva y^rade sig kunna försäkra, u> Lgn acl wara ,a kunnig i branwtnsbränning, akt man ännu aldrig mcd en 90 kannors panna kunnat afverka goo tunnor under en ti af 8 manader. Grefwe von Lckrverin: Är ZO2 runnor för Mycket, ,ä u vcr jag mm >a -ne a huru mycket spannemäl med en 90 kanus panna kan afwerkas. Kan» ste blott 200 tunnor? Dä gor afgisien sör större pannor om ring io st tunnan, da likwäl ägaren af minore panna eller sanna husbrhofs brännaren betalar 22 st. sör hwarje tunna han asbranner.
”Visst icke,” svarade kamraten lugnt, ”väl stod du honom i näsan som peppar, men liknelsen haltar ändå, ty struten är vriden i nedre ändan, du deremot i den öfre.” Bygdemål från Färs härad. Ded va en gång en släbbo som skulle laia te skoböjden me nonna kräj, men ded va ve sommartiden så ded va varmt i väret så kräjen di va galna te o villa besa, demeså to han sin paug mä se, så dij skulle konna styra dom. Paugen tytte ded va rolitt o fau gå mä for han hade allri sett en sköv for, o ded va ain med aktiv paug som hade yenen mä se o velie ha raia po allting. Når så dai kom te den foste sköven o paugen gick o glode se omkring fitj han yenen på en hvid sniel (snigel) som sad på ain trästabbe. Då blai han fostan räktitt gla’ o trode ad nu hade han faud nyt o veda. Han blai så gla så han gaba (ropade) rätt i väret: ”Far, far här vöjser sillamiltja på träna!” (sillmjölke) och så slög (slök) han snielen me de samma.16 Två sällsyntheter. Två drängar stå i begrepp att byta klockor och följande samtal uppstår: A. ”Nai min liv om du faur na me minger än nie daler te byttes, o knappt endon, for du ska veda ad de a Lŏndōn som har gjort na, o ded e en klockemagare som duer.” B. ”Ja du talar som du e klog te! Ja ska si de ad ain sånn klocka som min kan du inte fau o köba om du ville så gi gull for na, for se ja ska si de ad Pāriš han ä dö.” A. ”Ja de ved ja vell ad Paris han a dö, men London han har soret (svurit) på sin själ ad han gorr inga flair.”17
ex. vissa prof å sådan bildning afläggas af dem, som erna blifva Statens tjenare, såsom prester, läkare, domare, administratörer, ingeniörer, militärer, utan ock specialkunskaperna för alla eller några af dessa särskilde tjenstekandidater inhemtas uti universitetsstäderna? Stockholm den 50 November 1862. N. S. von Koch. W:o S24. Af Herr Olivecrona^ låimtj angående anvisande af medel för att bereda qvinnor kostnadsfri undervisning vid Kongl. Akademien för de fria konsterna. Mer än en gång har man försport en klagan deröfver, att lärosalarne i den Kongl. Akademien för de fria konsterna äro tillslutna för qvinliga elever och detta, oaktadt 1 § af Kongl. Maj:ts nådiga Stadga af den 20 Maj 1846 tydligen säger: »att denna Akademi har till bestämmelse, att dels med omsorg leda och främja målare-, bildhuggare-, byggnadsoch de öfriga bildande konsternas utveckling och fortgång i Sverige, så att en allmännare smak och insigt i dessa konster må spridas, dels förestå och besörja den offentliga undervisningen deruti, så att ej blott skickliga konstnärer må danas, men äfven konstfärdighet utbredas till de yrken och näringsgrenar, i hvilka konsten förädlande ingriper.» 1 dessa stadgar finner man ej heller något, som antyder, att qvinnor med erkända konstnärs-anlag, som visa sig kunna uppfylla de fordringar, hvilka äro bestämda såsom vilkor för inträde i Akademiens olika klasttih. tilt R. St. N:o 224. ser, böra uteslutas från åtnjutande af de förmåner, denna stiftelse erbjuder åt konstens idkare.
Med fortsatt tillämpning af de under sistnämnde riksdag meddelade och sedermera hufvudsakligen bibehållna samt i detta reglementes § intagna allmänna föreskrifter, i afseende på statsbidrags beviljande och utbekommande för hamn - Stats-Utskottets Memorial N:o 211. 13 och kanal-byggnader jemte andra vattenkommunikationer, äfvensom brobyggnader, väganläggningar och vägförbättringar samt vattenaftappnings-företag — böra nedan uppgifna, för sådana föremål under samma riksdag anvisade och vid slutet af nå stlid no Augusti månad i Riksgälds-kontoret ännu innestående, anslags-summor utbetalas, såvida do med dessa anslag understödda arbetsföretag blifvit föro 1856 års slut påbörjade, nemligen: l:o. Sju tusen femhundra R:dr utaf den för uppmuddring af hamnen vid Ystad, i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet, anvisade summa, 30,000 R:dr; varande nämnde stad, enligt hvad Rikets Ständer såsom vilkor för det beviljade statsbidraget föreskrifvit, ansvarig för fullbordandet af detta arbete inom don 1 September 1865; 2:o. Sextiosex tusen etthundra R:dr utaf den för anläggning af nya samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar beviljade anslags-summa å 690,000 R:dr; 3:o. Tio tusen sjuhundrafemtio R:dr utaf de till användande för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader afsedda medel, 60,000 R:dr; •ko. Tolf tusen femhundra R:dr utaf det för en ny bro öfver Helgeå vid Christianstad, i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet, beviljade statsbidrag af 50,000 R:dr; 5:o. Nio tusen sjubundratretiofyra R:dr utaf de medel, 150,000 R:dr, som af Rikets Ständer anvisats för uldikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlings-företag. § 86.
I betraktande häraf och då vid flera tillfällen, såsom efter Allmänna Magasins-direktionens och Kongl. Nummer-lotteriets upplösning, äfyensom efter Kongl. Krigs-kollegii förändrade organisation, åtskillige tjenstemän, hvilka, efter upphörandet af de befattningar, som de innehaft, blifvit förflyttade på allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af innehafvande lön såsom pension, fått samma pension fortfarande bibehålla, oaktadt de sedermera erhållit annan allmän tjenst med högre lön, vill det synas som borde enahanda förmån ej heller skäligen böra förvägras f. d. Kanslisten i det nu mera upplösta Magasins-kontoret, Protokollssekreteraren Ekman. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit är det ock som jag vördsamt föreslår, det Rikets Ständer ville medgifva, att Protokolls-sekreteraren Ekman må fortfarande och för sin återstående lifstid, utan särskildt förbehåll, få åtnjuta den honom, såsom f. d. Kanslist i förra Allmänna Magasins-kontoret tillagda löne-ersättning, eller pension å allmänna Indragnings-staten, stor 657 R:dr R:mt årligen. Om remiss häraf till Höglofliga Stats-TJtskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 29 November 1862. E. M. Tegnér. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Doktor Th. Wensioe: Om Jörhöjd pension till Protokolls-sekreteraren P. A. Borgs enka. Såsom ett erkännande af den förtjenstfulla verksamhet och det sjelfuppoffrnnde nit i menniskokårlekens tjenst, som den numera aflidne, af fäderneslandet aldrig förgätne Pehr Aron Borg i lifstiden ådagalagt genom stiftelsen af Institutet för döfstumma och blinda, beviljades honom af Rikets Ständer för mer än 50 år tillbaka en lifstidspensin af 450 R:dr B:ko eller 675 R:dr R:mt.
D. I anledning af BancvUtskottes, under d. 15 sistledne Sept. gjorda wördsamma anmälan, angående Herrar Banco Fullmagtiges, pä nästledit är, dertill kemnade bifall, att DisconkJnrättningarne i Götheborg, Malmö och Äbo stngo af RiksDiscontWerket, till förfallne löpande Reversers infriande, biträdas med oumgängelige temporaire lansummor, hafwa de Resp. Ständen, genom Utdrag af Protocollen, under den 22, 27 och zo Sept. samt den 12 sistledne Oktober sig utlätit, dtt ägde BancoUtflottet att öfwer berörde ätgärd, infordra Herrar Banco Fnllmägkiges utlätande, samt dermed till Riksens Ständers Plena inkomma. Herrar Banco Fullmggtiges deröfwcr infordrade och afgifne Förklaring får BancoUtjkottet äran härhos bifoga, med Åberopande derjemte, af hwad desi förstnämnde wördsamma anmälan, rörande detta amne i allt öfrigt innehälter. Ar och dag som förr strifwit star. Ester befallning kl. llslsinZius. Afskrift. Den 7 November4iz Afskrift. Hörsamt Memorial! Till följe af Högloft. BancoUkffotkets förordnande af d. z i denne manad fä Banco Fullmägtige härmed i hörsamhet afgifwa deras ullätande, angäende den pä förledit är för RilsDisconlWer* kets Directivn lemnade tillätelftn, att med extra bitradestän understödja ^DisconlJnrättningarne i Götheborg, Malmö och Abo. Uti Riksens Högloft.
Det är jag som gjorde mordförsöket på mamsell Stella. Måtte satans funder misslyckas! Det var den nysskomne drengen Heikki. Han talade på finska, men äfven deraf förstod Stella så mycket, att hon anade, hvarom frågan var. Hon skälfde till, men sade sedan saktmodigt förebrående: – Hvad har jag gjort åt dig, hvad skulle du göra så åt mig! Karlen förstod hennes språk än bättre, än hon hans. Dessa ord gjorde på honom en häftig verkan. Han slog hufvudet flere gånger mot golfvet, och mera gret och skrek, än talade: – Jag var förledd. Penningen, djefvulens uppfinning, penningen, som lockade Judas att sälja vår herre och frälsare, lockade äfven mig. Så var det. Erik, som vid denna ögonblickliga scén förlorat sin själsnärvaro, mindes nu, huru skadligt ett sådant uppträde skulle verka på Stellas angripna nerver. Han lyftade derföre mannen upp, tog honom i handen och bad honom följa sig. Inkomne i kapellanens kammare, föll mannen åter på knä, men på sin husbondes ord, att sådant icke bör göras då man talar med en syndig menniska, reste han sig upp. Erik bad äfven denne taga plats på en stol; sjelf gick han litet in för att lugna Stella, som, enligt hvad han förmodade, fruktade att mannen kunde göra något illa åt Erik. Hennes fruktan var väl under sådana omständigheter barnslig men naturlig. – Så säg nu, hvad dig ligger på hjertat – sade Erik, då han återkom – men tala sakta, så att du icke oroar den som ligger härinvid. Med dämpad röst, i hvilken dock ångren kokade, talade nu drengen: – Ja, jag var förledd genom penningen. Deraf erhöll jag genast något jemte löfte om ännu mera. Det var sista dagarna jag tjenade på Ristilä, då jag fick veta, att pastorn och pastorns fosterdotter plägade i skymningarna göra ett slag åt kyrkan. Jag passade då på i den lilla skogsdungen, som pastorn vet. Några steg ifrån mitt gömställe stadnade ni båda, der, der vägen grenar sig.
Likväl ser det ut, som om Ödet, hvilket gjorde mig till riksförrädare för min Ärlighets skull, nu funne ett nöje i att göra mig till utfattig för min stora Rätts skull; äfvensom jag rönte grymhet för min vackra Mildhet, och skymf i prosa (Landsförvisnings-domen) för beröm i vers (Dedicationen 90 af Mildheten). Men det ser ock ut, som kunde äfven de rasande Fransoserne bevisa en sanning då och då. Så är t. ex. denna af dem temligt starkt inskärpt såsom en äkta verldslag: ”chacun a son tour”. Ehuru man ofta sett, att Dygden, när den visar sig alltför tydligt, har en evig otur. Mellertid är vett och förstånd nummer Ett af alla dygder: och det första vett består i, att undvika lidande. Så att till slut får man väl tillägga sig sjelf den dumqvickhet, som man är så färdig att tyda på Ödet. Lübeck den 18 Augusti 1794. Jag finner er, i allt, samme redlige vän. Gud endast vet, hvad jag skall kunna göra, för att rätt erkänna all denna godhet. Jag önskar hjertligen, att ni måtte falla på och tro, hvad ni betviflar, ett odödligt lif: ty kanske skulle jag då der, i all poetisk herrlighet, kunna löna er efter förtjenst. Men – der en redlig man tänker såsom sådan, der är himmelen. Jag häpnar öfver den höga kraft, som upplifvar en Sanningens vän. Detta är rätt! säger han: och i denna enda tanke har han Tid och Evighet. – Att vara god för Guds skull, är vackert nog. Men vackrast är dock, att vara redlig man blott och bart för sin egen gudomlighets skull; det vill säga: sitt rena medvetandes. Lübeck den 30 October 1794. Presterne ha rätt i, att predika mot Säkerhets-synden. Genom den är jag här: genom den är jag utan pengar! Men jag funderar nu starkt på en gyllne omvändelse. Den kopparhaltiga nationen må Fan taga , som bäst kan smälta det ur den.
Efter häraf erhållen communication, har Kongl. Maj:t uppdragit Vice Presidenten Billberg, att med Kongl. Danska Regeringens till den ändan hitsända ombud, Capitenen Hansen, noga och behörigen granska de doeumenter och bevis, på hvilka berörde fordrings-anspråk sig grundade, efter verkställighet af hvilken granskning, hvarunder Armeens Krigsredogörelser i behölliga fall blifvit rådfrågade, Vice Presidenten, om förloppet deraf samt hvad anmärkningsvärdt förefunnits afgifvit underdånig berättelse, hvaraf inhämtas, att fordringarne blifvit uppgifne under nedan - 120 Stats-Utskottets skrifna Titlar till följande belopp i Holsleinsk courant, nemligen: För de Sjukas underhåll på samtlige Sjukhusen i Holstein R:d. 35,479: För natura portioner och rationel' till Befäl och manskap i qvarteren 5q,g58: 20. För 200 Fat Brännvin 7,000. —■ För 96 Stycken Oxar 4>°2^• — För kostnaden till Svenska Högkvarteret i Kiel 3,012: 10. För förluster af åtskillige slag, tillkomna efter Fredstractaten i Kiel 6,q63: 47- Summa R:d. 1x6,43g: 12. samt att Capitenen dessutom för de, efter fredens afslutande af landet gjorde talrika transporter för Svenska Armeen yrkat ersättning, hvilken likväl, enär i brist af bevis och qvittencer, som derför icke skola blifvit meddelade, den icke kunnat till summan bestämmas, af Capitenen, till Kongl. Maj:ts Eget Nådiga ompröfvande öfverlemnad.
Äfven jag biträder förslaget, quaud meme att kostnaderna skulle blifva något större. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. Const.- Utsk:s nu föredragna förslag till förändring af 68§:nRiksd.- Ordn. böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 27 sisth Juni och den 4 dennes på bordet Tagda mern. N:o 16, nied förslag 0111 borttagande af 8:de mom. uti 4 §'n Tryckfr.förordningen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om Ccnsl.Utsk. hade gjort detta förslog i sammanhang med ett annat rörtde juryns förändring och förbättring till sin sammansättning, så skulle jag icke haft något att erinra. Men nu kan jagi förslaget ej se annat än ett försök att borttaga ett af medlen till sjelfsvåldets hämnande, utun att sätta något annat i stället. Detta borde nian icke af Const.Utsk. hafva väntat, då Utsk. i frågan om ansvar för Konungens rådgifvare, i det betänk., som nyligen förevarit, erkänt att tryckfiiheten blifvit utan sans och måtta begagnad. Utsk. anför så - Den 8 Juli f. m. 34g tom skäl, att i alla dessa fall lemna domstolarna tillräckligt och atida säkrare skydd, än indragningsmakten. I händelse nian kunde fä tillsammans jurymän, när de påkallas, så vore det mahanda sannt hvad Utsk. säger; men man har selt, att oaktadt en juryman icke varit hotad till lif eller lem eller till sitt goda namn och rykte, då han skolat inträda i juryn, det likväl varit så svårt att få jurymän, att man gjort 3, 4> 5, ja jag tior ända till ii fruktlösa försök alt få jurymän, och likväl erhölls ingen fullständig jury, derföre att saken eller personen, som var i fråga, råkade alt befinnas något missbehaglig. Jag frågar då, hvad sanning det ligger i Utsk:s yttrande, att domstolarna lemna tillräckligt och bättre skydd än indragningsmakten.
Memorial, ang. tillökning i Utskottets betjening samt betalning för tillfälligt Skrif-biträde, V. 94°- _ ang. en till afskrifning i Riks-Staten föreslagen Summa af 5,283 R:dr 3 sk. 5 r, B:co, som Register. gom af Stats-Verket blifvit Riksgälds-Confoiret ersatt för de, till ett lika belopp, utaf Bevillnings Uppbörden i Stockholms Stad, skedde afdrag till aflöning it Mantalsoch Uppbörds Commissarier, V. 1049. StatsUtskottets Memorial, angående Stockholms Stads Cassas befriande från den Stadens KronoUppbörds-Verk åtföljande ordinarie aflöning ni. m., V. 1059. _1_ angersättning för 1812. års Mantalsskrif nings-provision i Norrbottens Län, V. 1184. ang. Stats-Regleringen i allmänhet samt med project till RiksStat för 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag, V. 1249. de Försvars-Verket till Landsoch Sjös, V. 1271. ang. Götha Canal-arbetets fortgång, V. 1530. äng. Löfås Silfververk, V. 1663. ang. understöd för Hjelmare Slussverk, V 1666. __ _ ang. utbetalningen af de efter Högstsalig H. M. Enke-Drottningen, f. d. Kongl. Familjen i arf tillfallne summor, V. 1671. ang. medels anslående för Svenska Theatern, V. 1710. _ ang. den summa, som för Statsoch Riksgälds-Verkens behof erfordras, att genom allmän Bevillning utgöras, V. 1898* _ ang. liquiderandet af Skulderna efter sista Kriget, V. 1903. — ang. Riddarhus-Cassans ersättning för för skjutna Expence-medel till Riddarhus-Canz'iets behof, V. 1917. _ Memorial, ang.
(U. A) Uli en inora Preste-ståndet väckt, och lili Slats-Ulskollels utlåtande remitterad, motion liar Doktor Nordström anfört, hurusom Rikets sednast församlade Ständer väl beslutat nedsättning till hälften uti personliga skyddsäfgiften och, i sammanhang dermed, föreskrifvit att ett, emot berörde nedsättning svarande, belopp, eller Tolf skillingar för man och Sex skil lingar för qvinna, skulle, till folkundervisningens befrämjande, inom hvarje församling, eller, der flere församlingar om en skola sig förenat, inom dessa gemensamt utgöras; men då Bevillnings-förordningen uti 148 § innehölle, bland annat, att, "Allmogen i Österoch Westerdalarne, nemligen Ofvanoch Nedan-siljans samt Vesterdahls fögderi af Gagnefs socken af Säthers fögderi i Stora Kopparbergs län äro från bevillning efter l:sta och 2:dra Art. till hälften befriade”, samt att ”de af Allmogen i nyssberörde län, som afbörda sig mantalspenningarne med kol till Stora Kopparbergs bergslag, njuta befrielse lill hälften af bevillningen endast after l:sta Ari.,” äfvensom att några socknar vore medgifven lindring lill irdel i bevillningen elter sistnämnde Art., hade deraf blifvit en följd, att ifråga varande skolafgift jemväl ansetts böra, i förhållande lill nedsättningen i skyddsafgiften, minskas, så alt församlingarne i berörde län, såvidt frågan rörer skatle-allmogen eller den betydligare delen af dessa församlingars innebyggare, för sina skoleanstalter fått tillgodonjuta, i stället för det anslagna och påräknade understödet till fullo, blott hälften deraf, utom några få församlingar, som erhållit det till |:delar.
I de fall, då någon tjensteman söker ledighet i och för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, skola tjensterne förrättas genom tillförordnade vicariater, likasom vid sjukdomsförfall, dock att ersättningen för den Extra-ordinarie, som till följd häraf kan komma att bestrida tjenst i ordinarie grad, godtgöres icke af Ranken, utan af permissionssökanden, som, derest hans tjenstebefattning är af sådan beskaffenhet, att den tillsättes utan förslag eller utom tour, jemväl är skyldig att vidkännas, hvad utöfver minsta lönebelopp i ordinarie tjenstegrad möjligen kan för vicariatet erfordras. Banco Utskottets Memorial, N-.o i rjrj. *9 Mom. 4. Då vicariat för någon tjensteman erfoidras, i anseende dertill, att lian sin egendom åt borgenärer aftiädl, eller ock blifvit för skuld i häkte inmanad eller under förmyndare ställd, bör hä (flen af hans lön användas till tjenslens bestridande under den Lid, vicariat i dylika fall, enligt nedanstående §§., kan komma att fortfara. I fråga om tjenstledigheter för Bankens vaklbetjening förfares hädanefter, på sätt hittills vanligt vaiit. 4:o.
Ständer wördfamt underställes, örebro den 15 September 1810. k! NZzloil. ki-ilierilrspet ock ^lielns I.säem§lers v!gn,r Jost. »k woräjn. kL NAxt;,L6e Lorxsie-ärZnäer? Neäsmotsrs Hast. laakso, k! Ne^v^räi»s ?reiie-8rIn jlisrs NsriLiporsrs vägnrr L. -V. Hlmgvill. k? Uc6erv!rär Loncie-§tinliers l.e<!cm2ters vjgnrr Ioors ^bäsrsron. Jost. blolmbsrgsson. Utdrag 5Z8 Den 15 September. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hederwärda Boude. Ständet wid Urti« ma Riksdagen i wrebro den rz Sep, tember i8ro. S. D. ^emitterades: Till Stats-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, gif. wen förledne gärdag, om medels anstäende till Pensioner för sivärt bletzerade Officerare och Under Officerare inom Kongl. Maj:tS Armse och Flottor. Till Allmänna Beftvärsoch (veoonomieUtskottet: 2me Kongl. Maj:ts Nädiga Propositioner, den ena gisiven den iz i denna mänad, angä. de rättighet för Carlscrona Stad att hädanef. ter, som hittills, fä utöfwa Brännwins-bränning och Distillering genom ett Bolag och wid ett enda sammansatt Werk; den andra af samma dag, om Allmänna Magazins.Inrättningen t Riket. iUt Lx brotocollo 6sbrisl Öämaall. Utdrag Den 15 September. 5Z9 Utdrag af Protokollet, hållet hos Bon. de-Slärrdet wld Urtima Riksdagen i Hrebro den 15 September 1810.