Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utgift: Arfvoden för meddelad undervisning åt eleverne 2,300: —. 2:o Anslaget tili sockenkartors upprättande. Debet. Balans från år 1861: Uppbörd: Kredit. Utgift-. För kartor och beskrifningar m. m. J55: Balans till år 1863: Af anslaget till det fordna s. k. socknekarteverket har, enligt Revisorerne meddelad upplysning, från trycket utgifvits allenast 3 kartor med beskrifningar. alla öfver socknar inom Stockholms län; deremot hafva vice Kommissions-, Storskifteseller Afvittrings-landtmätare, för vinnande af befordran till Kommissions-landtmätare, med under - 36 - stöd i form af gratifikationer, som af nämnde anslag utgått, till den 15 April 1859, då Kongl. Maj:t täcktes förordna, att anslaget skulle till bedrifvande af det s. k. ekonomiska kartverket användas, upprättat kartearbeten, bestående af karta och, såvidt ej annorlunda omförmäles, dertill hörande beskrifniog jemte statistisk tabell öfver följande antal socknar, nemligen: pti Malmöhus län 8. » Kristianstads dito » Blekinge dito 6. » Kalmar dito » Kronobergs dito 14. » Jönköpings dito 13. T> Hallands dito 3. « Göteborgs dito ... « Wermlands dito « Elfsborgs dito 20. » Skaraborgs dito ... - » Ostergötlands dito 13. » Södermanlands dito 1. » Gottlands dito 4. » Stockholms dito 4. » Upsala dito 3. » Westmanlands dito 3. v Orebro dito 8. » Kopparbergs dito 15, » Gefleborgs dito 4. » Jemtlands dito » Westernorrlands dito 41. » Westerbottens dito 7, » Norrbottens dito 6. deribland 2 utan beskrifning. elller tillsammans 231 st., hvilka kartearbeten finnas i Landtmäteri-kontoret förvarade.
Hemmantalet har visserligen, i de fleste fall, varit normen för Roteringen inom Skåne, men derförutan hafva ock Chartor och beskrif ningar, der sådana varit tillgängliga, hufvudsakligast blifvit följde, ehuru för 20 å 30 år tillbaka taxeringen, nygjord på mångfalldiga ställen, olika tillgått; så t. ex. har den bästa jorden i det ena byalaget blifvit uppskattad till 4 grader, då den åter i ett annat upptagits till 6 grader, och ofta har det inträffat, att det byalaget, hvars jord varit uppskattad till-högsta graden, haft vida" sämre egor, än der, hvarest jorden blott varit till 4 grader taxerad; i öfrigt känner jag bestämdt, att den tid, hvarom jag har ofvan nämnt, tillgick med jordens gradering på det sätt, att Landtmätaren taxerade de största åkerfälten hem - 48 Bil t. Stats - samt Oec.-Utsk. Uti. N:o 94. ma på sina rum; så har det ock tillgått med Skånska Roteringen, ty på ett enda ställe har ett helt Läns Rotering verkställts; jag tror lik' väl , att det varit angeläget för Roterings-Commissionen att hemta grunder för Roteringen, icke endast utiir förevista Chartor och Handlingar, utan ock medelst undersökning på stället, liellst de, genom sistnämnde förfarande, vunnit kännedom så väl om locala förhållanden, sorn om de onera, hvilka, i grund af förra Indelningsverket, af Hemmanen Utgått, och den stora olikhet, söm i detta afseende egde rum emellan de till Militias-Boställen anslagna Arbetssamt Löningsoch Fördels-Hemman. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 184? och 1848. — »ii» ^ SJUNDE SAMLINGEN. 1 Lag-U t skottets Memorial, Utlåtanden och B et än handen. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 1. 1 JK 1. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Jan., kl. 2 e, m.
Prop. M l, om Statsverket 1856. 67 Götheborg och Christianstad; 4:o. Gränsorter med Befälhafvare: Haparanda, Grislehamn, Helsingborg, Ystad, Malmö och Gefle med FredriksSkans. Till Öfver-kommendanter torde böra afses personer med Generalseller Amirals grad; till Kommendanter vid Waxholm, Carlsten, Carlsborg och Kungsholmen Officerare af Regements-officers-grad, samt vid öfriga befästade orterne Officerare af Kapitens-grad. Hvad Götheborg och Christianstad äfvensom gränsorterne beträffar, sä torde hinder icke möta att framdeles, såsom hittills, då det i öfrigt befinnes lämpligt, uppdraga Kommendantsoch Gränsebefälhafvare-befattningarne, emot arfvode, åt der förlagde högste Trupp-befälhafvare, hvarigenom äfven kunde undvikas den större kostnad, som måste uppkomma, i fall särskilde personer dertill förordnades. Att så väl Kommendanter som Gränse-befälhafvare framdeles såsom hittills böra vara afsätliige och således äfven vara underkastade förflyttning, faller sig klart; men fråga torde möjligen uppstå, huruvida dessa befattningar skola vara antingen tjenster på stat eller endast kommenderingar på obestämd tid. Hvad i detta afseende vidkommer Kommendanterne i de öppna städerna, äfvensom Gränsebefälhalvarne, så anser jag denna fråga vara af mindre vigt, men icke så beträffande Kommendanterne i de befästade orterne. Dessa måste, i följd af befattningens vigt och de fordringar på skicklighet, som vid tillsättandet måste gälla, vara så väl aflönade, att duglige och förtjente officerare må kunna finnas hugade att söka desamma. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prat. Utdr. d. 8 Junii 1818.
Justitie ombudsmannen kommunicerade denna klagoskrift med Kongl. Hofrätten, som i skrifvelse dels tillkännagaf, hvilka ledamöter uti det i frågavarande målets handläggning deltagit, dels ock insände bemälde ledamöters, i anledning af klagoskriften, afgifna utlåtande, innehållande hufvudsakligen, att då Wickmans i saken anstälda talan blifvit upptagen och pröfvad, samt den af honom till grund för hans anmärkning åberopade 45 § uti Vexellagen icke innefattade föreskrift derom, alt, fastän, till följd af vexelinnebafvarens emot en vexelgäldenär särskildt väckta talan och derå grundadt laga kraft ägande utslag, egendom för gäldande af icke behörigen infriad vexels belopp blifvit hos den lagsökte 9 lagsökte vexelgäldenären i mät tagen, hvar och en af öfrige gäldenärer ändock skulle vara ovilkorligen skyldig att samma vexels hela belopp till innehafvaren gälda, Wickman ansåges hafva saknat skälig anledning till sin anmärkning om förbiseende, vid nämnda saks afgörande, af berörde § i Vexellagen; hvaremot den uti Kongl. Hofrättens ofvannämnda dom ådagalagda åsigt syntes vinna stöd, ej mindre af de uti 31, 32 och 33 §§ af Vexellagen, i fråga om vexelinnehafvares rätt till säkerhet för icke förfallen vexels inlösen af vexelgäldenär, gjorda bestämmelser, utvisande att, sedan säkerhet blifvit af en gäldenär stäld, sådan endast för det fall, att den redan stälda säkerheten ej befunnes tillräcklig, kunde affordras annan gäldenär, och att endast den, som befunnes skyldig att ställa säkerhet, vore till betalning förbunden, än äfven af 12 § i 4 kap.
Län nu mera dess häldre äro nödige, som LandsContoirsgöromålen derstädes de senare åren ansenligen blifvit förökade genom Afvittringsoch Skattläggningsärender - Betänkanden, N:o 128. 111 ne, m. fl. åtgärder, sorn af ortens större befolkning och tilltagande näringar äro en följd, samt K. M:t af sådane orsaker genom Nåd. Bref den 10 December 1822 tillåtit, det LandsKamereraren i Jemtland finge af sådant biträde, dock på egen bekostnad, sig begagna, såsom ock, enligt N. Bref den 2 Mars 1825 bifallit, det Länsbokhållare i Norrbottens Län finge antagas, sorn åtnjuter den på stat bestådde Lön för en LandsContorist; så hafva KammarColIegium och StatsContoiret tillstyrkt, att löner för LänsBokliållare i bägge dessa Län måga anslås, hälst sådan Tjensteman finnes å Stat i de med berörde Län till folkmängd och uppbörd jemförlige Gottlands och Westerbottens Län. Och enär K. M:t i Nåder gillat detta tillstyrkande; föreslår Utskottet: att löner för LänsBokhållare i Jemtlands och Norrbottens Län måga beviljas , att å Stat uppföras till det belopp för hvardera som i nu gällande RiksStat för dylika Tjenstemän finnes bestämd eller 264 R:dr 8 sk. med derunder begripne 25 T:r Spannemål. d) LandsContoirs och LandsCancellie-Expeditionerne skulle sålunda i alla Länen framgent komma att, utom LandsKamereraren och LandsSecreteraren, utgöras af en underordnad
Kostnaden härtill kan ej blifva stor i jemförelse med den deraf följande allmänna nytta; och borde skäligen kunna utgå af den betydliga Manufactur-Discontvinsten; helst den i längden utan tvifvel skulle täfla, i påföljder för våra Näringar, med hvad af sjelfva Discontinrättningen kan vinnas. Att med enahanda afseende Handelsoch Navigationsskolor måtte upprättas, eller de redan befintliga reorganiseras, efter ett för alla gällande gemensamt system, så att undervisning i det practiska egentligen åsyftades. Det faller nog anmärkningsvärdt, att då så mycket blifvit gjordt för den vetenskapliga utbildningens underlättande, stå alla de inrättningar isolerade och utan nå^ gon centralförening, som egentligen hafr va till föremål den närande Classens ut-i veckling i särskilda yrken. Intet understöd från det allmännas sida lemnäs dem, Och ej heller finnes något inseende, huru vid de få befintliga enskilda inrättningarna derom läses och läres Huru vigtig är likväl ej Navigationen för vårt naturliga Skeppsfartsyrke, och en redig räkenskapsföring, ej blott för Grosshandeln, utan för alla företag, ända till de mindsta handaslöjder, då de skola drifvas i en rigtig ordning; så att det utan tvifvel måste blifva nödvändigt, att några allmänna stad. ganden i desse delar, och några biträden från det allmännas sida, genom förutnämnt da omflytiniug af tillgångar beredas; och detta icke blott i hufvudstaden , utan 1 flera af våra betydligare Handelsoch Manufactur-städer. ioo. Att vid en, troligen snart förestående, öfversigt ef Skråförfattningarna, Kongl.
hvartill det af dem i sådant afseende fordrade belopp skäligen nedsattes, som äfven till Kongl. Maj:t och Kronan lör Björks och Hellichii underhåll i Stockholms länsfängelse lindér trettiotvå dagar med åtta R:dr 42 sk. 8 rst. samt till Stockholms stad för deras underhåll i stadens häkte under femtio dagar med femton R:dr 2 sk., allt banco; och har detta utslag icke blifvit i underdånighet öfverklagadt. Efter skedd angifvelse har jag funnit mig föranlåten att förordna laga åtal, i följd af ett sådant förhållande, att sedan Konungens Befallningshafvande i Wester-Norrlands län, i anledning af ej mindre Ertriks bvemäns ansökning att varda befriade från reserveskjuts vid Holmstrands gästgifvaregård och att få Gagnets byemän förpligtade att samma skjuts öfvertaga, än äfven Ödens bvemäns enahanda ansökning i afseende å skjutsen vid Gransjö gästgifvaregård och skjutsskyldighetens öfverflyttande på Fanby byemän, medelst särskilda beslut öfverlemnat dessa ärenden till Domhafvande!! i orten, för att i stadgad ordning anställa undersökning och betänkande deri meddela; och Kongl. Svea Hofrätt, uppå Domhafvandens i Ramsele tingslag anhållan, att, i anseende till hans hinder af andra embetsgöromål, särskild domare kunde konstitueras alt handlägga omförmälte ärenden, förordnat Häradshöfdingen P. F. Arling att desamma till behandling företaga; hvarefter bemälte Häradsliöfdinge utsatt sammanträde med tingslagets Nämnd d. 8 Okt.
Tillkännagifwande, att Ständer lågt till handlingarne, Lag-Utstolrets sednaste betänkande, i anledning af anie Ständs gjorda anmärkningar wid U'stoltets project till strafflag emot omättligt bruk af starka drycker. Af den 8 Augusti. Förklarande i anledning as Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Urskottets meddelte underrättelse, art Utskottet ansäge Riksens Ständers pluralitet haf wa - Den rz Augusti. 749 wa bifallit dek i betänkandet om bränwinsbränningen tillstyrkte förbud mot införsel af ulländstt bränwin och andra starka drycker, akt Borgare - Ständer förblifwit ivid sikt förut gjorde tillkännagisivande, alt oet för sin del aldeles icke bifallit det a förslag, och ansett, sedan Hederwärda Bonde-Ständet nu äfwen instämt i enahanda yttrande, förslaget hafwa helt och hällit förfallit. Updrag ät Allmänna Befwärsoch Occonomiä-Utstotter, att inkomma med förslag huru ined Bränwinsbränningen i Riket bör förhällas ifrän den i nästkommande October til! inne,varande ärS flut, dä den nu antagne författningen om Bränwinsbränningen först kommer att taga sin början, samt om icke i underdånighet mä öfwerlemnas till Kongtt Maj:r, att, med afseende pä politista ställningens och stördens beskaffenhet, förordna om bränningen under den liden i mer eller mindre män mä inskränkas. Updrag ät ExpediiionsUtstottet att uvsäkta Constitutorialer för CommitteradetillTrycksrihelensivärd. Förklarande, akt Ständet förblisivit ivid sitt förut fattade beslut, i srägan om fängfönngen. Bifall till Allmänna Besrvärs. och OeconomiäUtstotkets betänkande om jemkning i extra rokeringen.
Denna omständighet hindrar emellertid ej att bringa ifrågaställda lagrum i öfverensstämmelse med hvad rättvisan synes fordra och den grundsats, som sednare lagstiftare i 1848 års nyssberörda förordning tillämpat; och sorn yrkande derom blifvit framstäldt uti en af Herr Uppling till Vällofl. Borgare-Ståndet ingifven och till Lag-Utskottet remitterad motion, får Utskottet vördsamt tillstyrka, det måtte Rikets Ständer besluta, att. med ändring af 2 § 12 Kap. Rättegångs-Balken, samma § skall erhålla följande förändrade lydelse: År någon förfallolös borta, då han ropas af Rätten fram att kära eller svara; bote två daler. Kommer hvarken kärande eller svarande, å landet inom häradstingets slut, eller i stad innan rättegångstimman ute är, bote hvardera dubbelt. Kommer svaranden å första ting, innan del ändas, eller inna// rättegångstimman i stad ute är, och blifver käranden borta; böle sorn sagdt är, och vare saken på den stämning cj mera upptagen samt käranden skyldig att gälda svarandens kostnad, der han ej vid nästa ting å landet eller inom en månad i staden visar, det han laga förfall haft, och att han cj kunnat Rätten det kungöra. Sker ej så, vare dock ej käratiden förment att saken Lag-Utskottets Betänkande N:o 43. 3 ånyo instämma och sin talan utföra, om han laga till dertill ej försutit. ♦ Stockholm den 31 Augusti 1857. Reservation: af Herr Adlercreutz: »Uti 12 Kap. Rättegångs-balkcn meddelas stadganden, huru förhållas skall, när endera eller båda parterna blifva från Domstol ute i den sak, som dit instämd är. Blifva båda parterna ute, anses de hafva ömsesidigt afstått från stämningens verkan och pliktfällas endast för den brist i aktning för Domstolen, som ådagalägges genom försummelse att om förhållandet göra anmälan. Blifver svaranden ute, men ej käranden, dömes efter ty sanning i saken utletas kan.
— Då onekligt vore, att gevär med tändnålsinrättning egde stora företräden äfven framför vanliga kammarladdningsgevär, icke allenast i anseende till den hastigare skjutning, med dem kunde åstadkommas, och den besvärliga tändhattens försvinnande, utan äfven i dessa gevärs större enkelhet, om de rätt konstrueras; men de modeller, hvarom Generalfälttygmästare!) hittills haft kännedom, icke varit af sådan beskaffenhet, att de kunnat anses fullt ändamålsenliga, har Generalfälttygmästare» i underdånighet föreslagit, att för anskaffning af en tjenlig modell för såväl infanteriets som kavalleriets skjutvapen med tändnålsinrättning samt till nödiga försöks anställande med sådana gevär, måtte begäras ett anslag af 15,000 rdr, att på en gång utgå. Kavalleriskjutvapen. — De väsendtliga förbättringar, infänteriskjutvapnet på sednare tider undergått, gjorde äfven nödvändigt, att rytteriet försåges med tidsenligare sådana vapen, än dem. hvarmed detsamma för närvarande vore utrustadt; och har, med anledning häraf. Generalfälttygmästare» i underdånighet föreslagit, att, sedan frågan, huruvida kavalleriet skulle ega 2:ne eldvapen: ett för strid på nära håll och ett för strid till fots på längre afstånd, eljer blott ett för det förstnämnda ändamålet afsedt, blifvit afgjord, samt tjenliga modeller för ifrågavarande vapen kunnat erhållas och vunnit Kongl. Maj:ts godkännande, måtte få anskaffas till en början 1,000 st., till en approximativt beräknad kostnad af 45 rdr, eller tillhopa 45,000 rdr, att på en gång utgå. Sablar.
''Uti 2 §. af 1812 års ännu gällande Instruction för Riksens Ständers Revisorer Öfver Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken stadgas, hvad granskningen af Statsverket angar, att Revisorerne skola ega tillgång till alla Kongl. Slats-Contoirels Räkenskaper, Protoeoller och Handlingar, icke allenast för de år till hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock, likmätigt 42 §. i Riksdags-Ordningen, äga rätt alt af Stats-Conloiret undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt finna nödige, för alt efterse och granska huruvida utgifterne äro icke allenast öfverenslämmande med de fastslälde Stalerne ooh grundade på så väl dem, sorn Kongl. Majrls särskildta Nådiga förordnanden, der sådane legat till grund, för utbetalningarne, ulan ock med behörige Sta ts-Utsko ttets Belänkanden. Zo<] qviltencer verificerade af dem som egt de anordnade medlen utlaga och q vi Hera. I följd af detta stadgande hvilket, på sätt äfven 68 § Riksdags-Ordningen bjuder, Revisorerne bordt ställa sig till ovilkorlig efterrättelse, kan jag icke annat finna, än all det hittills varit Revisorernas både rättighet och pligt, att sträcka sina efterforskningar om Stats-Verkets Förvaltning så långt in uppå den löpande tiden, som möjligen ske kunnat.
Då Loke delat, tog Valand alla fyra delarna och flög upp i trädets nedersta gren, där han i de hungrande asarnes åsyn åt med örnens stolta later och glupska matlust. Han hade i själfva värket ingenting förtärt alltsedan han erfor sin faders död och den smädliga domen öfver sina värk. Den fulla andel, som tillkom honom i måltiden, var hele renoxen, ty denne var tagen ur hans hjord. Han hade icke fordrat mer än som tillkom honom, då han ej gjort sig till värd på stället. Nu vardt Loke ursinnig, och vreden gaf honom ett mod, som han annars icke egde. Han tog stören, som låg bredvid honom, och gaf örnen ett slag öfver ryggen. Stören stannade med sin öfre ände hos örnen, och Loke kunde icke få den lös. Då ville han släppa den, men kunde det icke. Hans händer voro som fastlödda, och i nästa ögonblick häfde örnen sina vingar och lyfte sig i rymden, medförande stören och den sprattlande Loke. Örnen flög hän öfver skogen och upp mot fjällsidan och försvann med sitt byte ur de häpna gudarnes åsyn. Örnen valde sin kosa så, att Lokes kropp slängde mot trädtoppar och klipputsprång. Loke ville bedja om förskoning, men kunde endast skrika; han gjorde sig så tung som möjligt, men Valand flög likväl med honom en lång sträcka, innan han tröttnade och sänkte sig till marken med honom. Där låg nu Loke och kröp vid hans fötter och bad om nåd. Valand sade, att han skulle skona honom på ett enda vilkor: att Loke eftersade den ed, som förestafvades honom, att han skulle föra Idun ut ur Asgard och bringa henne till Valand. Loke var en edsbrytare till naturen och brydde sig ej oftare om sina löften och bedyranden än det föll honom själf i smaken; men den förfärliga ed, som Valand aftvang honom, var sådan, att han aldrig skulle vågat bryta den. Idun var i Asgard strängt bevakad, emedan asarnes läkedom mot tidens inverkan var endast i hennes händer kraftig; det kunde därför dröja länge, innan tillfälle erbjöd sig; men Loke försäkrade att vid första läglighet skulle eden uppfyllas.
Soin det mfihiinda kan vara af intresse att se hiir afven i vdr regelrata, prosaiska tid en rafflande romanintrig kan utspinnas i en förf: s hjiirna,] nå hiix en résumk af innehfillet i X: lle ' Ulanchc meddelas. Gunnar von Langen-Zieppen (!) gr en ung scensk godslgcitre, rik, vacker, oemotsthdlig, och, som det anstar en viirldsman, hehiiftad med ganska lös moral. Men han gr ej för det en världsman af dot vanliga slaget. Han %r filosof, grubblar öfver lifvets och tidens gator, och sedan han ute i vi.irlclen tömt nöjets och njiitningens bagare i botten, återviiader h m till faderiiegodset, en desillusionerad man, för att diir om möjligt sölra den ~lifsiippgift:), den: &gt;hiinförolso:, han förgafves sökt i det brusande viixldslifvet. Först tror han sig i aktenskapet finna bot för den » Weltschmerz~, som ansiitter honom och ar oclrså p&amp; vag att segla in i dess hamn, db han en yrviiderskväll i en aflagsen ort, dar han för tillfallet befinner sig, triiffar p&amp; en bcd8rande kvinqovarelse, som irrar ensam ute i snön. Hm för henne sans faqon in i sitt rum, hon låter sig föras, och han uppticker efter nkmare bekantskap i den bildsköna frimlingen det drömda, lange sökta idealet af kvinlig fiillkomlighet, hon iir namligen lika vis soiii hon iir skön. De bli insnöade och tillbringa nigra underbara dagar i livmandras sällskap, än utvecklande sina ömsesidiga viirldsdskådningar för hvarandra, an drickande punsch och sjungande slippriga variktk-visor.
Lades pä bordet. Herr o t blieb, Lsri ^restric. Dä jag wid början af detta plenum begärde pä bordet den af Herr kaklman wäckta monvn, rörande indragning af ben i Kammar-Collcgium päbudna Cantzli-afgiftcn wid ingifwande af beswär och ansökningar, skedde det emedan mig undföll att Herr ^silman sjelf hade begärt remiss af sitt Memorial. Det war min afsigt att nä, got närmare upplysa sakens förhällande; men när mälct remit, Den iZ September. Z79 remitteras, blifwer sädant det Utskotts äliggande som därmed kommer att sig befatta. Jag äterkallar säledeS min begäran om fräganS hwilande pä bordet och tilstyrker att Herr kaklma-m Oictamcn till Allmänna DeswärSoch Economic-Utffottet mätte remitteras. Herr Grefwen och Landt-Mar, skalken gjorde derefter proposition om denna Re, mi§, hwilken DiföllS. Grefwe 6 6 la 6 nräie, ^sacob, utbad sig Högloft. Riddcrskapets och Adelns tälamod, dä han ännu en gäng fästade deras upmärksamhct pä tryckningen af 1789 ärs Riksdags-Protocoller; men han talade nu till förmän för en af Riddarehus - CantjlietS äldre Tjenstemän. Han hade med förundran hörk att assättningen af desa Protocoll warit sä ringa, att Förläggaren ej fält halfwa trycknings - kostnaden ersatt. Dä Ridderffapet och Adeln bcflutit denna tryckning, och dä fbrmänen af förlaget redan för 20 är sedan tvär gifwcn ät den nu warande Förläggaren, trodde Herr Grefwen att Riddcrikapet och Adeln gerna hölle honom skadeslös, och .föreslog derföre, akt emot hypothck af ett tillräckligt antal exemplar, af RiddarehusCasan mätte ät Förläggaren lemnäs ett förskott af 5 » 602 R:d Banco.
Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Juli 1860, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af Riks-Ständens skiljaktiga beslutangående slarnpelpappers-afgiften. Enligt Bevillnings-Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, hafva, vid behandling af Utskottets under M 29 afgifna Utlåtande, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende på X Bevillnings-Utskotlets Memorial M 33. andra delar af Betänkandet JVs 22, angående stämpelpappcrs-afgiften, Riks-Stånden i nedanomförraälda hänseenden stadnat i olika beslut; och får Utskottet, med anmälan såväl härom, som ock att Utskottets yttranden och förslag i öfrigt blifvit godkända, eller, der, till följd af förut fattade beslut, annat ej erfordrats, lagda till handlingarna, nu afgifva förslag såväl till de skiljaktiga beslutens sammaojemkning, som ock till voterings-propositioner i de delar, der omröstning i förstärkt Bevillningsutskott bör ega rum. Utskottets till Borgare-Ståndet framställda inbjudning, att, i fråga om stämpeln å utnämningsbref för Riddare af Konung Carl XIUs orden, hvilken stämpel Borgare-Ståndet bestämt till 50 R:dr, eller lika belopp med den, hvarmed utnämningsbref för Kommendörer af Kongl. Svärds-, Nordstjerneoch Wasa-orden böra förses, frånträda sitt beslut och antaga Utskottets af de öfriga tre Riks-Stånden godkända förslag, enligt hvilket stämpelbeloppet å förstnämnda utriämningsbrcf skulle fastställas till 40 R:dr, har af Borgare-Ståndet blifvit lagd till handlingarna, med förklarande att Ståndet vidblef sitt beslut. 1 följd häraf föreslår Utskottet följande omröstning: l:o