Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som gör undersökningen får inte del i böterna, som tillfaller kronan. § 3 Hittar undersökaren inget förbjudet gods bötar den som anställt undersökningen. § 4 Varje år skall statsoch landsfiskalerna inberätta till Justitiekanslern varje beslag de gjort. § 5 Transport av ostämplade lovliga utländska varor eller helfärdiga inhemska är förbjuden. Undantag om varan tillverkats på landet och sedan förs till stad för besiktning och stämpling. § 6 Påträffas någon på vägen eller viloställe med ostämplade varor skall han genast medfölja till stad eller tullplats för att få sina varor besiktigade. Försöker någon undanskaffa varorna skall han böta 200 riksdaler och dessutom för alla våldsamheter som kan förövas vid sådant tillfälle umgällas enligt lag och författningar. § 7 Lurendrejat eller tullförsnillat gods får inte mottas som pant vid lån. 100 riksdaler i böter och godset förverkat. Auktionskamrar eller andra ställen där auktioner hålls, som mottar lurendrejat eller tullförsnillat gods bötar 100 riksdaler och godset är förverkat. Statsoch landsfiskaler skall kunna göra visitationer vid auktioner, utan att hamna i ansvar om otillåtet gods ej påträffas. Enskild person, som mottagit lurendrejeri gods som pant anses som den som försökt dölja otillåtet gods. 100 riksdaler i böter eller fängelse om medel saknas. § 8 Fabriksidkare kan slå sig samman och anställa en fabriksombudsman, som med förordnande av Justitiekanslern förses med lika beskydd som stadsoch landsfiskaler. Denna ombudsman har rätt att tillse och undersöka om andra otillåtna varor säljs eller finns i upplag. § 10 Den som beträdes med att i skärgården driva olaga handel med utländska varor bötar 100 riksdaler. § 11 Månglerskor eller andra obehöriga personer som finns i hus och gårdar i städerna skall genast fasttagas och deras varor beslagtas. § 12 Göres sådant motstånd vid visitation, att den inte kan genomföras bötar 1.000 riksdaler samt dessutom de våldsamheter som uppstått bestraffas efter lag och författningar. § 13 Beslagare skall med foglighet, saktmod och anständighet uppföra sig i sina ärenden och inte sträcka undersökningen till annat än det, som är deras befattning.
Cronhjelm upplyst blifvit, icke allenast blifvit för R. o. Ad. beräknade 25 plaiser i den ena kammaren, utan det ytterligare är öppet för hvar och en adelsman alt, under alla de andra cathegorier, lill hvilka man kan hänföra detta Stånds ledamöter, vinna inträde i kamrarne. Misstaget i afseende å det förmodade bemödandet att insätta embetsmän ibland R. o. Ad., lärer härleda sig derifrån, alt i 3 § af Utsk:s förslag säges, att ”lill riksdagsmän för R. o. Ad. välja Ståndets fastighelsägande ledamöter 26, och dess samtlige, utan afseende på fast egendom, valberättigade ledamöter, 24 medlemmar af Ståndet.” Jag torde således få upplysa, att Utsk. i delta fall utgått ifrån •m Den 13 Mars f. ra. (len åsigten, att, med jemlikhet i öfrigt mellan alla Slåndels ledamöter, hvarje ledamot skulle få sig lill godo räknad den högre qualification, som i förslaget tillerkännes embelsmannabildning och förmögenhet. Sjelfva principen af jemlikheten mellan alla har blifvit nedlagd deruti, att hvarje ledamot af R. o. Ad. har för sin person erhållit en röst. Att sammanföra de personliga rösterna med rösterna för fastighet, har icke kunnat komma i fråga; derföre har man, med de personliga adelsrösterna, sammanfört röster, tillkommande sådana personer, som inträdt i Statens tjenst. Då man så fördelade rösterna, blef det äfven nödvändigt att fastställa huru många ledamöter, som borde väljas med personliga röster, d. v. s. adelsoch embetsmanna-röster, oell huru många, sorn borde väljas genom fastighetsrösler.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande en förbättrad hushållning med Ekeskogarne, föredrogs nu åter, och blef af Bonde-Ståndet till Utskottet återremitteradt, med anmodan att meddela Utlåtande öfver Riksdagsmannen Carl Fred. Sergs i ämnet gjorda anmärkningar. S. D. Lät Bonde-Ståndet sig föredragas StatsUtskottets på bordet hvilande Betänkande angående recognitions-skogarne; och fann Bonde-Standet» i anledning af gjorde anmärkningar, för godt att till Utskottet återremittera detta ämne, med anmodan alt förnyadt Utlåtande afgifva. S. D. Föredrogs åter och bifölls Stats-Urskottets förleden Pleni-dag uppläste och på bordet lagda Betänkande, angående trycknings-kost"Haden af Tabell-Commissionens afgifne Utlåtande och Tabeller. S. D. När Lag-Utskottets under N:o 107 afgifne förnyade Utlåtande öfver Herr Grefve Juhan Henning Gyllenborgs förslag, att Konungens Befallningshafvande ml blifva förpligtade, att till Justitie-Cantzleren och Justitie-Ombudsmannen insända ett exemplar af de Kungörelser, som af dem utfärdas rn. m. nu åter föredrogs; fann Bonde-Ståndet för godt, att med antagande af det, i detta Utlåtande förekommande sednare alternativ, som innefattar bifall af den i förenämnde måtto gjorda motionen, i öfrigt låta vid Utskottets yttrande , öfver hvad Herr Grefve Gyllenborg dessutom föreslagit, bero. S. D. Vid föredragning af Höglofl.
Beträffande d'e Postverkets fordringar, hvilka ännu icke kunnat indrifvas eller till afskrifning befordras, emedan de äro beroende på utredning af konkurser o. s. v., anse Revisorerne att, för vinnande af någoldera utaf nämde ändamål, tjenliga åtgärder böra vidtagas. Hvad angar Kongl. Postverkets fordran hos Norska Statsverket, j6,485 Rdr 34 sk. 2 rst., som, på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 11 Juni i836, ännu balanseras, hafva Rikets sist församlade Ständer, i deras underdåniga skrifvelse N:o 269, den 20 Mars detta år, anhållit, det sådana föreskrifter måtte i Nåder varda meddelade, hvarigenom iicjvid för berörde fordran må kunna vinnas. Uti nyssberörde skrifvelse anhöllo jemväl Rikets Ständer, att hädanefter måtte upprättas eLt liiveutarie-konto, som upplager Postverkets alla tillhörig heter, fastigheterna och fartygen derunder jern väl inbegripna; och få Revisorerne, som funnit alt dylikt konto icke finnes räkenskaperna för åren 1838 och 1839 bifogadt, sådant anmäla. Postverkets förlust å Paketpost-inräl(ningen har utgjort: år 1838 . Bland verifikationerna lill Postverkets Hufvudböcker saknas så kallade Post-protokoller eller Breflistor från General-Postkontoret i Stockholm, ehuru dylika protokoll hafva ingått från öfriga Postkontoren i Riket. Som någon kontroll i Kong!. Karn mar-Rätten öfver postporto-uppbörden för de från hufvudsladen afgångna bref således icke är möjlig, hafva Revisorerne trott sig böra della förhållande anmärka, på _ 50 —i det utröna-s måtte, om General-Postkontoret bör befrias från den andra Postkontor åliggande skyldigheten att protokoll med Kontrollörernes sammandrag lill Kongl. Kammar-Rätten insända; på den grund att, efter hvad anmäldt blifvit, dessa listor inom Verket granskas.
Din hårlock ... får jag behålla den? Jag skall bära den på mitt hjerta, och främling, irrande och ensam i den vida verlden, skall jag med den dock föra med mig något, som talar till mig om engeln, som var min. Var min nu min ej mer! Jag har ett ord att säga ... mitt sista ord ... ack det är svårt! Anna, du är fri! Jag har mera ingen rättighet till din hand. Axels är fläckad, Annas är fri! Din ring återsänder jag. Nu är allt slut! Stunden är inne. Jag har stått vid fönstret och betraktat himmelen. Stjernorna tindra klara, ... klara, som på den afton ... minns du den, då vi vexlade ringar, sågo upp till himmelen, och voro saliga som englar. Aftonstjernan strålade då mildt och klart ned öfver oss. Någongång, Anna, då sorgliga minnen af flydda stunder ej skola vara dig ovälkomna, se på denna stjerna och tänk på Axel! Mångengång under ensliga vakor, skall hans blick hvila på den i fröjd och smärta. Minuterne skynda. Välsigne dig, Gud, min Anna, och vakte dig hans englar! Sverige skall, vill Gud, en dag återse en värdigare son. O mitt fädernesland! må jag i skötet af din jord, som bar min vagga, få bädda min graf. En graf, som Anna med en tår skall fukta. Min ungdom, min glädje, mitt land, min Anna ... ack! allt, allt ... Farväl! Anna till Axel. Axel, bästa Axel, res ej i natt! Res ej i natt, på mina knän ber jag dig derom. Dröj ännu en dag Nästa natt må du resa, om intet dessförinnan förändrat sig. – Jag ... ack jag vågar ej ge dig förhoppningar, som lätt kunna bli bedragna ... men kanske ... o Axel, kanske finna vi medel att betala dina skulder. Dröj en dag ... Anna ber dig. Axel till Anna. Hvarföre dröja ... hvad du hoppas på, är en omöjlighet Ack, du vet ej hvad det är att dröja, när allt är så ... det är, som att i dödsqvalen dröja med att dö. Och hvarföre – för en omöjlighets skull!
Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii "Skattebref pä sine hemman i ersättning för sine "utlagdc penningar och de som för detta ändamål äro Skatte möjligen kunde erhälla magön lindring någre är pä sine Hemmans - räntor till ersättning iför sine utlagde penningar alt efter som Hans Kongl"Majrt det i Räder täcktes förordna. För öfrigt "wille dessa meranemnde Hemmans äboer dä genast "äkaga sig den Rotering och det fulla skjuktsnings"besivär som i allmänhet ätföljer Kronooch Kro"uostatte-HeMManS natur. "För öfrigt skulle det blifwa för Kronan och '"Staten en betydelig winst dä desse Hemmansräntor ^'tllfölto Swensta Slaten i stället för de Trippilk-e ^Ärfwingarne" "Jag Den 28 Februarii. »469 "Jag anhäller för den skuld att Fader Tale» "man och mine Medbröder i Glandel tacktes läka detta "anförande i Ståndets Protdcotl blifiva uttagit samt i "underdånighet till Kongl. Majit eller ock lill we"oerbörande Utsökt behörigen remitteradt." Utaf de ifrän Kongs. Kammar-Collegium erhallne Handlingar och upplysningar i della mäl har Srats-Utstottel inhämtat, att deste förpantade gods, tillsammans utgörande 199 ^:dels mantal med asatte räntor i persedlar gifwa efter «8o8 ars markeqäng förwandlade enligt Bilagan Lil. ^ en afkastning af 4876 N-dr 4Z st. 6 r. samt art Drottning ouk!i8wlretr uti afhandlingen med ^strian Dripp as den 26 April i6Zg enligt Bilagan Lik. L, gjort lörbehäll om äkerlösningskätk med följande ordalag:
Då Utskottets harvid afgifne Utlåtande, som, uti Preste-Ståndet blifvit lamnadt utan anmärkning, samt af Borgareoch Bonde-Stånden är vordet bifallet, hos Ridderskapet och Adeln endast föranledt de erinringar, att Utskottet ej yttrat sig om användande af öfverskotten å Postverkets inkomster; att Utgifts-Staten borde bestämmas till 4^0,000 Rtdr, i stallet för 35o,O0o Rtdr och att, antingen kostnaden för telegraferne måtte, enligt derom väckt motion, till annan titel förflyttas eller visst anslag dertill å nämnde Öfverskott anvisas; så har Utskottet, som redan uti Betänkandet N:o 64, angående beräknandet af Statsverkets inkomster föreslagit, att öfverskotten å Postverkets inkomster måtte till Verkets behof få användas, samt anser frågan om Tclegraf-inrättningarncs bekostande böra blifva föremål för serskild behandling, ansett sig endast böra åberopa, hvad uti förra Utlåtandet redan är vordet yttradt. 8:0. Kongl. Kammar-Collegium.
Det är angeläget, att naturen af denna sednare för folket förklaras i den medföljande förordningen, och att man lofvar dem icke indraga de tills vidare tillåtna kärlen, förrän de verkligen upphört att vara behöflige. Af de i det Kongl, förslaget tillåtna har jag uteslutit målkärlen om 4 foting, om 25 mått eller | foting, samt om 3 mått. De två förra inblanda ett Dyadiskt, det sed38 H. a* Den 14 Augusti f. m. nore elt Duodecimalt system, oell försvara således denna delningsgrund inom Folkets ideer; ingendera påkallas af gamla vanor. De 6 målkärl, hvars tillåtlighet under öfvergångsperioden jag föreslagit, äro valde med afseende på uppmätningen af Spanmål, och dess nuvarande fasta eller rågade tunna, rågade halftunna, rågade halfspann. Efter min tanka bör man inskränka sig i början till elimination af 1:0 de gamla salt, malt och packtunnorne; 2:0 kappmålet; 3:o mätningssättet med mekanisk råga. Att de många serskilta tunnmålen måste bort, är just det, som i mansåldrar har varit ett erkändt behof; i afseende på kappmålet bryter mitt samt Utskottens och Academiens gemensamma förslager åtminstone icke flere förhållanden, än Herr af Forsells, hvilket af så många talare här tillstyrktes, ty äfven han borttager kappen alldeles. Han borttager likväl med detsamma äfven, för att bibehålla öloch strömmi ngstunnan, hela Spanmålsmålet, både dess tunna, dess halftunna och halfspann — jag deremot anser dessa tre, på en mansålder kanhända, ej kunna och ej böra borttagas, just på grund af Naturalprasstationernas mängd i Sverige. De hufvudsakligaste af dessa Naturalpraestationer äro, der rymdemål kommer i fråga, Spanmålslefveranser. Men de gamla storheterna, rågad tunna, halftunna och halfspann, uppmätas nu antingen med ett krönt Den »4 Augusti f. m. mälkärl, som mekaniskt rågas, eller med två strukna kail, hvaraf det mindre motsvarar fyllnaden. Ålankan af lös tunna är redan borta både ur bokföringen, ur förordningarna och ur språket.
endast i nion af öfverskotten åde årliga tillgångarne, kunde deni för nu uppgifna ändamål tillerkännas; samt att det vöre både oformligt och olämpligt att hos Kongl. Maj:t göra en sådan framställning, sorn Utskottet föreslagit. Utskottet, som tagit i behörigt öfvervägande dessa, med flere af om förin alde hemställan framkallade och Utskottet meddelade, anmärkningar, får, till besvarande af desamma, hufvudsakligen hänvisa till innehållet af det återremitterade betänkandet samt dessutom tillägga. Den anmärkta skiljagtigheten emellan Utskottets yttranden, angående utsyningarne å Rådaås samt å Halleoch Hunneberg, härleder sig från de olika förhållanden, som, sä vidt af de serskilda molionerne och desamma bifogade handlingar är ådagalagdt, härvid förekomma. Enligt hvad motionen, rörande Kållands härads invånares lätt Lill utsyning å förstnämnde kronopark, utvisar, borde något hinder icke möta att begagna den utaf Utskottet antydda utväg för härads-boerne att i stadgad ordning göra sina anspråk gällande. Hvaremot Utskottet, i afseende på utsynings-rättigheterna å Halleoch Hunneberg, inhemlat, att vederbörandes anspråk härå redan blifvit af Kongl. Majit i Nåder prof vade, ehuru denna pröfning icke kommit att omfatta frågan om virket till soldat-stugornas uppförande. Den omständigheten, ali denna, på grund af kneckte-conlractet, för rolehållarne yrkade utsynings-rätl icke blifvit bevakad vid de, före sistnämnde 2:ne kronoparken reglering, anställda undersökningar, har Utskottet åter ansett ingalunda böra ovillkorligen betaga dessa rotehållare en förmon, som de, enligt uppgift, förut åtnjutit och för framtiden icke, utan stor olägenhet, kunna sakna.
Men hvad jag i allmänhet ville fästa uppmärksamhet uppå, är det anspråk af Stockholms stad, att för hvarje ökad utgift, som för staden kan uppstå, skall straxt en ökad börda läggas på Sveriges Rike, eller alla dem som trafikera på Stockholm. I detta hänseende mäste jag fullkomligt instämma med Frih. Cederström och tillägga några ylterligare anmärkntr. Stockholms stad drager ofantliga förmåner af sin egenskap att vara Sveriges hufvudstad. Kanske hälften af Stockholms rörelse, hvaraf stadens inkomster uppstå, är också af den art, att deri heror af Stockholms förmåner såsom hufvudstad. Sveriges Imf och Rikets allmänna verk äro förlagda här, och det tillfälle till förtjenst, som derigenom Den 22 Augusti c. m lemons staden, tillfaller den gratis, utan att dermed åtfölja några särskilda afgifter eller betunganden, annat än den allm. bevilln:n, hvaraf beloppet i följd deraf blir ansenligare. Till och med i afseende på den ännu qvarstående inqvar'leringen hafva vi sett hemställan om stadens befriande från större delea af denna hörda, ehuru staden drager stor föidel af den här förlagda garnisonen. Staden slipper derigenom att, likasom andra stora städer, sjelf hålla garnisonsoch polissoldaler, som nu utgöras af de härvar. trupperna. Staden drager förtjensten af livad dessa garnisons-reg:(en här förtära och äta upp, stora summor stanna derigenom i Stockholms rörelse; men detta (ages icke i betraktande utan räknas för intet. Anspråken finnas på uppfyllande af stadens comnninai-behof, men sjelfva tillskjuta stadens innevånare intet dertill, utan afgifter skola påläggas dem som trafikera på staden. Detta är en grundsats, sorn jag ej kan godkänna. Dessa afgifter äro visserligen i sig sjelfva små och obetydliga, och jag har vid en föregrde riksdag sjelf voterat för till och med större sådana afgifter vid landttullarna och broarna, men det skulle vara för större ändamål. Till Stockholms stads enskilda behof, för aflöning till dess embelsoch tjenstemän och andra sådana ändamål vill jag icke betunga den Svenska röt elsen.
Skälen, som anföras häremot, äro just ej m y c k e t vägande, t. ex. att » alla delar kunna ej lika starkt frotteras, hvarigenom olikhet i reaktionen med ojämn blodfördelning inställer sig, samt att hudnerverna däraf lida men. » I d é e n härtill är hämtad från själftorkningen efter det kalla badet o c h vid de s. k. solbaden, men lämpar sig ej för det nordiska klimatet, vådorna häraf äro enligt mitt förmenande större än de väl mycket i luften sväfvande fördelarne. Vattnet till afrifningen b ö r ej tagas för mycket kallt, såvida man ej genom inpackning förökat sin kroppsvärme, då man också lättare kan genom tcmperaturskilnaden framkalla reaktionen. Ä r denna outvecklad, som fallet är hos en icke härdad eller ancmisk person, tillråda vi vederbörande att för en kortare stund återgå till sängen. Visserligen inträder reaktionen hastigare o c h kraftigare efter en kallare badform, men då vinnes denna på kroppens egen bekostnad, hvilken måste söka ersätta den värmeförlust den lidit. E n afrifning af detta slag på cn frusen o c h blodfattig individ kan nog kännas uppiggande, men verkar ungefär som en sup eller ett piskrapp på den uttröttade hästen, den tager kraft från kroppen o c h åstadkommer en förminskning i lifskapitalet. Afrifningen är ett ypperligt härdningsmedel samt i hög grad nervstärkande; hos det kvinnliga släktet kunna vi ej nog varmt anbefalla denna eller de därmed likartade morgonafritningarna. H ä r är nervsystemet i allmänhet mera känsligt o c h öfverretadt o c h därför böra de redan från barnaåren begagnas o c h så sällan som möjligt afbrytas o c h alldeles icke af det kalla sommarbadet i öppna sjön. För att vänja sig därvid som lämpligt vinterbad bör det just under sommaren försökas. Som härdande medel, men kanske med ändå större betydelse som kurativ badform, stå halfbaden o c h duschbaden, o c h vi skola därför skildra dem här i denna följd. Halfbadet räknar sitt ursprung från fader Priessnitz dagar, det vill säga från den man, som vi vilja kalla vattenkurens skapare.
"Snart ska' jag nå mina önskningars mål", tänkte han för sig sjelf, "och snart ska' den trotsiga Minnchen vara min." Men hur noga han än kände till belägenheten, var det likväl förenadt med ej så få besvärligheter att taga sig fram i de underjordiska hvalfven, der det ena hindret efter det andra stängde vägen eller gjorde den svår att beträda. Många gånger var slottsfogden nära att slå sig förderfvad vid de fall han gjorde. Icke heller vågade han använda blindlyktan. Odowalsky hade strängeligen förbjudit honom att göra det. Efter många kullerbyttor stod han ändteligen framför augustinermunkens fängelse. Innan han tog ifrån jernbommen lyssnade han dock en stund uppmärksamt efter om han ej skulle förnimma något ljud, som kunde häntyda på att han ej var ensam. Men öfverallt var det tyst som i grafven. Med darrande händer grep han derefter tag i jernbommen, öppnade försigtigt låset och tog derefter lika försigtigt ifrån det tunga stängslet. Han kunde tydligt höra hur hans hjerta bultade. Var han ensam? Skulle ej i nästa ögonblick svenske ryttare kasta sig öfver honom? Då vore han för alltid förlorad. Men icke det minsta ljud hördes utom hans egen lätta andedrägt. Med mera stadig hand öppnade han derefter dörren till augustinermunkens fängelse. "Är det du, min son?" hördes en dämpad röst der inifrån. "Ja, men för Guds skull tyst", svarade slottsfogden med hviskande stämma. "Är ni färdig, fromme fader?" "Ja." "Nå, så kom då. Ingen minut är att förlora." Slottsfogden kände derefter hur en kall fuktig hand sträcktes emot honom. Det var munkens. Han grep den genast och drog med halft våld den andlige ut i gången. Pater Clemens darrade som ett asplöf, och då han förnam hur Fuchs stängde igen dörren, samt lade jernbommen på sin förra plats började hans tänder att häftigt skallra mot hvarandra. Det var tanken på att steget nu var oåterkalleligen taget som födde denna fruktan.
Beträffande åter den sökta tillökningen i nuvarande staten för ön, äfvensom pensionsrätten för der anställde embelsoch tjenstemän; så och ehuru de derför anförda skäl visserligen ä ro grundade på billighet, bar Kongl. Maj:t likväl, under nuvarande förhållande med statsverkets tillgångar, funnit förslaget härom icke böra i vidsträcktare mån bifallas, än att arfvoden må anslås åt guvernements-sekreteraren med 400 sp. d:r samt åt en guvernements-pastor och tillika skollärare 800 sp. d:r, och att för garnisonssamt guvernements-läkaren en tillökning af 200 sp. d:r må beviljas. Då till guvernementspastorns och skollärarens aflöning ett bidrag af omkring 230 sp. d:r ansetts kunna påräknas från svenska missions-sällskapet skulle för tillvägabringande af denna tillökning i staten erfordras 1,170 sp. d:r eller omkring 3000 R:dr banko, så alt, då de till förvaltningen erforderliga utgifter, som ej af inkomsterna utaf ön kunna betäckas, med ledning af de två Transport R:dr 53,800: — bih. till R. St. Prat. i847 o£,å '/848. t Sami. l Afd. / Haft. 8 58 Kongl. Milj :ts Kihl. Prop. till H. St. 1847 Transport R:dr 53,800: — sistförflutna åren;s erfarenhet, förslagsvis kunna antagas till uncefärlisen 6,000 JLl:dr svenskt banko lör äret, ilen sålunda DO r uppkommande sammanlagda summan, som til! bristens betäckande vore erforderlig, skulle för tre år utgöra 27,000 R:dr banko. På grund häraf och under åberopande af de skiil, närlagde protokoll öfver finans-ärenden för den 9 innevarande, månad i öfrigt innehåller, föreslår Kongl.
Öfverj ägaren förunnade icke afsågo skyldighet för honom att, utan annan ersättning, årligen anordna^ och låta verkställa trakthuggningen, har jag mig väl bekant, och torde dessutom allernådigst inhämtas af ej blott ordalydelsen i kontraktet, utan ock deraf att, vid den tid, som kontraktet uppgjordes, egde trakthuggning icke rum, utan började först tredje året derefter. Beträffande anmärkte beloppet af Öfverjägarens för besväret med trakthuggningen beräknade ersättning, som blifvit med 16| procent afförd utaf kontanta behållningen af försålda skogseffekter, sedan derifrån först afdragits auktionsprovision och huggningskostnader; så har denna honom, efter första årets trakthuggning, år 1855 medgifne ersättning sedermera, efter samma beräkningsgrund, årligen fortgått, utan att anmärkning förr än för sjette året eller för år i 860 dervid egt rum. Ersättningen har under denna följd af år dels öfverstigit, dels underskjutit de nu anmärkte 207 R:dr 94 öre. Uti underdåniga förslagen till användande af kommande ars tillgångar har denna ersättning ingått tilf samma procent, beräknad efter å skogseffekterna åsatte minimipris. Att denna anmärkte procent kan, såsom sådan, af mången anses hög, synnerligast då årsafverkningen är betydligare, eller det lyckats att få skogseffekterna högt eller ovanligt betalde, kan icke bestridas, men å andra sidan bör icke eller förbises, att Öfverjägaren härstädes icke uppbär någon annan kontant aflöning, samt att de honom här anslagne förmåner i hö och spannemål afse underhållet af en häst för att dermed verkställa resor, hvaribland ej minst ofta förekomma sådane till den skog, der trakthuggningen egt och eger rum, och hvilken skog är belägen ifrån Kongl, slottet nära en mil landoch en half mil vinterväg. Derjemte är väl obestridligt att