Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de, med få undantag, äro grundade på Dannemora bergslags, för sin utmärkta godhet eftersökta malmer, hafva priserna hållit sig oberoende af de konjunkturförändringar, hvaraf andra orters bergsbruk haft känning. I följd häraf befinner sig så väl bergsrörelsen för sig, som det närings-understöd, allmogen och arbetsklassen derifrån hämta, i oförändradt, nöjaktigt tillstånd. Den enda betänklighet, som härvid framställer sig, ehuru elen ännu endast förer framtiden, är att bristande skogstillgång kunde komma alt göra inskränkning i rörelsen nödvändig. Åtskilige bruksägares under sednare åren ' röjda omtanka, att, genom inköp af skogshemman och införande afenplanenlig skogshushållning, betrygga sina behof, leninar dock rum för den förhoppning, att åtminstone några vidsträcktare verkningar af en sådan olägenhet skola kunna förekommas, dertill, lyckligtvis tiden ej ännu kali anses vara försäten. Vid Herrängs grufvor, hvilka i sednaste berättelsen anmäldes • såsom af nyo upptagne, fortgår brytningen och är uti jemt tilltagande. Malmen transporteras för det mesta till vissa bruk i Norrland. Utom arbetsförtjensten i orten, bär denna gruf-brytning således öppnat tillfälle för allmogen till en indrägtig fraktvinst. Af enskilte personer utom Dannemora bergslag äro derjemte brytningar företagne å den så kallade gruf-skogen 1 — 14 — Wahlö socken, samt Roddarne hemman i Hökhufvuds socken, äfvensom några äldre jernskärpningar vid Koxut i Börstels socken blifvit upptagne. Ännu är dock outrönt, i hvad mohn dessa företag, i anseende till de drygare brytningsoch transport-kostnaderna, kunna blifva lönande. Å Jerna sockne-allmänning i Öknebo härad har likaledes en gammal jerngrufva blifvit af ett bolag under de tre sista åren ånyo bearbetad, i ändamål att använda malmen, som skall vara af god halt, vid gjuterier i Östergöthland och Södermanland; hvilket likväl i anseende till inträffade barvintrar och grufvans aflägsenhet från lastage-platsen vid saltsjön, hittills mött hinder. Det oaktadt fortsättes brytningen driftigt med fjorton ständiga arbetare.
Slutligen har David Andersson fästat uppmärksamheten derpå, att det föreslagna nya systemet i så måtto passade in med det befintliga mått-, mål-, vigtoch mynt-väses-, det, alt Allm. Besvärsoch Ekon.-ilsk. Utlåtande, N:o 118. enligt David Anderssons förslag 1 alu vöre lika med 1 hand „ , eller 1 tunnland „ , 1 krus 1 spann I skålpund 1 daler t mark 1 öre enligt nuvarande system . 40 verktum. 4 d:o. 2 tunnland. J kanna. | tunna. U. vikt. vigt. 40 sk. 4 sk. > banko. 4 rst. Ben tredje motionen är väckt inom Vällofliga Borgareståndet af Herr C. C. Halling. Under åberopande deraf, att Rikets Ständer vid 1844 och 1845 Stens riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anmält deras beslut, att svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till \ r:dr silfver samt benämnas riksdaler, indelad i 48 sk., hvarje skilling indelad i 4 styfver, äfvensom att Kongl. Majit, i nådig skrifvelse till Rikets Ständer af den 8 Maj 1845, härå meddelat nådig sanktion, med förklarande, att Kongl. Majit ville, sedan de, för det nya mynt-systemets fullständiga ordnande och tillämpning nödige upplysningar hunnit inhemtas, i nåder förordna om tiden och sättet för samma systems bringande i verkställighet; — har Herr Halling föreslagit, att Rikets Ständer skulle i önskningsväg hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, “att en slik verkställighet måtte tillvägabringas att inträda samtidigt med den nya statsregleringens tillämpning eller med ingången af år 1852”. Innan Utskottet, i anledning af dessa motioner, går att afgifva yttrande i sjelfva saken, anser Utskottet sig böra meddela upplysningar om hvad af Kongl. Majit och Rikets Sländer tillförene blifvit i afseende å förevarande ämnen bes luta dt och afgjordt.
Kongl. Rescriptet den 2 December 17.96 och Kongl Kammar-Collegii Circulaire-Bref af den a8:de September 1802 förutsätta, att skattelösen af Krono-Fisken i allmänhet icke ansetts med Statens fördel förenlig, men likväl, i vissa fall, hvad mindre Fiske angar, och der särskilde omständigheter sig förete, må kunna ega rum. Och som Stats-Utskottet jemnväl år af den tanka, att någon mera allmän tillåtelse af skatteköp å desse Fisken icke vore lämplig; samt de skål och särskilde forhållanden, på hvilka en sådan losen skulle kunna sökas och medgifvas, först bora uppgifvas och utredas, hvilket på dem som skatteköpen åstunda, ankommer, men i förevarande frågor icke föregått; så kan Stats-Utskottet i deras så be O '• 7 skaffade skick ej meddela något hufvudsakligt yttrande deruti, utan synes det bero af Byemånnen, att i behörig ordning åtsadkomma en sådan förberedande åtgärd af frågorne, inan desamma kunna af Riksens Ständer upptagas. Hvilket allt vördsamt hemstålles Riksens Högloft. Ständers pröfning. Stockholm den 9 Julii 1823. 1788 Stats-ZJtskottets Betänkanclen. N:o 295- Ankom den it\ Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå Chefens, för Skånska DragonRegementet, underdåniga anmälan om Expectance Lön för Cornetten Friherre Casimir Sparre• "^jTnder den io:de nästlidne Junii har K:gh Maj:t i Nåder till Stats-Utskottet ofverlemnat Cornetten Friherre Casimir Sparres, af ChefÅmbetet vid Skånska Dragon-Regementet ingifne, underdåniga Memorial, hvaruti han andragit: att han vid Pommerns aflemnande till Konunga-Riket Preussen år 1815 var, såsom
Dessa täcka kullar, hvilkas täta löfskog på en städad mark bjuder vandraren svalka och slummer, voro före Gustafs tid kala, eller bevuxna med skräpiga buskar och snår bland oländiga moras och på en stenbunden jordmån. Nu, med nattens smekande flägtar, hälsade fostren af ett osvikligt skönhetssinne sin far, sitt hägn, då han i deras menlösa famn sökte en sen hvila. Hon vinkade från hans kungliga villa, i ädel stil, smakfull, spänstig, fri och lätt: den hvita, italienska byggnaden på den öppna, gröna planen, mellan lummiga träd och doftande blomsterland, låg der, som en brud i sitt nattlinne på brölloppsbädden, men med rosor och myrtenkrans qvar i flätorna af sitt hår, medan brytningen af månljuset mot fönsterrutorna gnistrade som diamanter i brudens halskedja. Bakom slottet – och Haga kan, hvad Rosendal icke kan utan hån, kallas ett slott – blänkte mellan alarne den förtrollande Brunsvikens spegel, hägrande de leende stränderna af Haga och Bellevue parker, som utgrena sig på ömse sidor om det lilla, inbjudande, mycket besökta värdshuset Stallmästaregården. Längre bort skymta Albano och Kräftriket, med landsvägarna slingrande sig, dels utåt stranden till Ålkistan och Stocksund, dels inåt Djurgården öfver Ladugårdsgärdet, förbi den romantiskt vilda trakten kring Ugglevikens bekanta källa, i en dal, ödslig och dyster 364 dygn på året, men Trefaldighetsnatten en öfverbefolkad skådeplats för Stockholms saturnalia. Månens rädda strålar undanstucko sig nu, vid konungens ankomst, mellan Hagaparkens svagt susande, nyss utspruckna löf, och det väna himlaklotet kastade en lång strimma af glittrande silfver öfver fjerdens mörkblå, vattrade sidentapet. Hänförd af detta naturuppträde, befallte konungen, mot sin plägsed, kusken köra saktare. «Skönt, – utbrast Gustaf och pekade rundtomkring sig – herrligt, gudomligt!« – «Verket har länge prisat sin mästare och nu prisar mästaren sitt verk« – svarade Ehrensvärd, hvars smickrande hänsyftning föll konungen särdeles på läppen.
Vid första skymten af denna blyfot rusa hustrur och döttrar till fönster och balkonger, för att begapa denna vackra gäck, ehuru han sjelf är så stursk, så inbilsk, att han icke ens bevärdigar dem med en nick, med ett enda ögonkast. Nu begripen J ändteligen, Brasilianare, att J ären sålde och förrådde. Aulismen förbinder sig med den hycklande patriotismen, Lusitanismen med den uppoffrade fosterlandskärleken. Medan svärfadren och hans söner fånga eder beundran, fångar mågen edra fruntimmer, förför edra döttrar och sätter horn på edra hufvuden: – till dess att allt blir färdigt, den stupstock hinner resas, på hvilken Brasiliens dyrt köpta frihet skall falla, och vid hvars fot dottren af Brasiliens anseddaste och rikaste medborgare skall räcka sin hand åt den förhatligaste af alla utländningar. Malagueta har talat: hon skulle säga vida mer, om icke tryckfriheten, liksom alla andra rättigheter, låge bunden i despotismens kedjor: hon skulle omtala nyheter, vid hvilka håren skulle resa sig på edra hufvuden. Men hon vågar icke. Kanhända skall redan dessa vinkar, detta hofsamma språk misshaga maktens innehafvare. Kanske skola de i morgon skicka sina bödlar, för att sönderslå våra pressar, kanske släpa denna tidnings utgifvare i dessa fängelser, der redan så många andra frisinnade försmäkta. Ännu blott ett ord! J sen vid Rua da Alfandega ett palats, ståtligare än alla andra i Brasiliens hufvudstad. Hafven J någonsin vågat sätta er fot öfver denna aristokratiska tröskel? Hafven J sett den rikedom, den mer än orientaliska prakt, som der är slösad. Välan: det är derinne, som den mäktigaste af frihetens fiender bor: det är der han lefver, denne Ignazio Andrada, omgifven af en yppighet, som tyckes håna vårt elände. Jalusierna äro tillslutna: men kanske lyckas det eder ändock, att kasta en blick ditin.
Om så är, ja till och med om indelningsverket uppkommit deraf, att man ansåg deruti ligga en större säkerhet för lönernes utgående, så torde svårligen kunna påstås att det finnes någon grundskillnad emellan skatten till kronan och till indelningshafvare. Båda dessa skatter hafva uppkommit på samma sätt och hemmansägarne hafva lika rättigheter; deras gärd har blifvit på lika sält skattlagd. Man har icke velat göra någon skillnad emellan dem, derföre, att den ena jordens räntor utgår lill kronan och den andras till löntagare. Kronan har endast sagt, att den räntan ingär directe till Staten, och den räntan utgår till det eller det ändamålet, men deraf följer ingalunda, att man velat uppfinna någon annan skillnad emellan dessa räntor än att den ena är kronan behållen och andra blifvit till vissa andre ändamål indelte. Hr Printzenskölds jemförelse emellan enskilde, hvilka gifva sina underhafvande skänker, och Staten, om den skulle befria de indelte räntegifvarne frän forsellön, synes mig här icke vara lämplig. Då det torde vara ådagalagdt, att de skattskyldige, antingen deras räntor äro kronan behållne eller blifvit anslagne till embetsmäns löner, äro fullkomligt hvarandra lika utom i fråga om uppbörden, så måste det vara en uppenbar orättvisa, att den ene skall bibehålla en tunga, hvarifrån den andre blifvit befriad, då det endast berott af en händelse hvilkendera grannen fått tillgodonjuta denna befrielse. Hr Printzensköld har äfven sträckt sitt påstående derhän, att denna punkt vore förfallen till följd af Ståndets beslut vid föreg:de punkterne. Men den värde talaren har likväl icke visat, att något beslut i denna fråga blifvit fattadt. Frågan huruvida de indelda räntorna skola af Statens uppbördsman uppbäras eller fortfarande såsom hitintills upptagas af indelningshafvarne, måtte väl icke äga ett så oskiljaktigt sammanhang med frågan om räntegifyarnes befrielse från forsellönen, att den sednare bör anses afgjord genom Ståndets beslut i den förra frågan. Dessa frågor äro tvänne fullkomligt olika, ty ett är, frågan om uppbördssätt^ af de indelta ränforne, och annat frågan, om skyldigheten alt erlägga forsellön..
Akt befordra jemnlikhet, skulle dä för de nytillkomne Kongsgärds Skattehemman betalaS en vacance-afgift, och för andra onera en serskild Skatt utgöras. Men redigast och för Kronan förmånligast synes wara, att för sädana immuniteter en större ärlig spannemälSSkatk wid inropet erbjudes, och mäste all afund för sädan frihet genom den drygare räntan eller afraden förekommaS. All annan ersättning eller penningewinst för Kronan är mera wanskelig. Ett stort fel ar således efter min öfwerlygclse wid de pä Auction inropade KongSgärdS Arrenden, att räntan till en stor del utgöres i penningar och att ärliga penningelegan pä nägra ställen stiger Uköfwer SpannemälSArrendets warde. Friherre Stael von klollstein. Om det' är ostridigt art man som ägare sköter bättre än som inne - Dm 27 Februaris igZA mhasware pä wiff lid af en annans egendom, sä ar det lä k afgjork: akt det ändamälet Jordens odling, »vinnes genom Kongsgärdarnes fdrsäljning under wilckor af full ägande rakt. Men ar frägan att med ägarens Jnlereffe förena Kronans, sä fär saken ett annat utseende och dä synes mig deras föryttrande kinot ärlig Skatt wara den Ukwäg som bör föredragas. Om Kronan ännu ägde qwar all den jord hon förytkrat, stulle hon i denna stund wara omättligt rik. Jag fär således den äran conformera mig med Herr von Lckutirenbeim i det förslag att Kronans Lägenheter mä jäljas emot ärlig Skatt; men jag fär derwid tillika yttra den önskan att de e; märte i allt för smä delar styckas. All hemmansklyfning för ivida drägt gär emot sitt ändamål: den orfttten fattigdom och icke wälmäga. Hemmansdelar finnas sä smä ali de icke giswa brödfödan. Eu gräns för klysningen mäste således efter min tanka sättas: och jag skulle för min del tillstyrka att Kronolägenheterna wid för» säljandet till skatte icke styckades i mindre delar än ett henrman.
Som, eldigt Utskottets tanke, det allmänna icke bör vidkännas utgifter af förevarande beskaffenhet, hvilka måste anses åligga kommunerna sjelfve, samt med temlig visshet kan antagas, att, om dylika understöd, som nu blifvit af ofvanbemälda motionärer ifrågasatte, af Staten beviljades, sådant skulle föranleda till många anspråk i enahanda syftning och medföra högst betydliga kostnader för Statsverket, hemställer Utskottet, att ifrågavarande af Herr Dahm och Riksdngsfullmägtigen Söderholtz väckta motioner må lemnäs utan afseende. 130:o. Kongl. Maj:t har derjemte till bekostande af fullständig beklädnadsut redning för samtliga hospital erna t riket äskat ett kreditiv för en gång af 80,000 R:dr.
Nro 657, rörande nedsättning af de Civile Läroverkens beskaffenhet, beslöt Preste-Ståndet förblif va vid sitt till Utskotten, tinder Nro 572, i detta ämne först afgifné Betänkande, utan att antaga de{ Prot, Ut dr, d, 16 Deeeinb, 1813, tillägg, som blifvit föreslagit i detta sedmre Utlåtande, hvilket lades till Handlingarne. 3. D. e. m. Då Stats samt Allmänna Besvärs, och Ekonomi-Utskottens Memorial, N:o 667, i frå gan om dispositionen af Krono-Skogarna, föredr< gs fann Preste Ståndet för godt, att med förblifvanue vid sitt i denna fråga vidtagna beslut, gilla den af Utskotten föreslagna Voteängs-Propositionen. S, D. e, m. Vid föredragning af Ekonomi Ut. Skottets Memorial, N:o 223, fann Preste Ståndet för godt accedera till Höglofl, Ridderskapets och Adelns samt Hedtrv..rda Bonde Ståndets fattade beslut, angående böter för uteblifvande från Rege' ments Skrifvares så kallade restmölen; hvadan således denna fråga förfaller. Från Wälloflige Borgare-Ståndet. S, D. Biföllos, vid förnyad föredragning, nedan^ nämnda Memorial och Utlåtanden. Fröt. Stats Utskottets: Nio 658) i anledning af Remiss på Nådiga Skrifvelsen, om ändring i Instrucdonen för R, S. Re" visorer ra. m. N:o 663) angående Öfverste-Lieutenanten Hjertås underdåniga Ansökning» om återvinning af försuten tid fur inlösen af åtskilliga Discont Assignationer N:o 663) angående JLandt-Räntmästaren Rönströms enahanda underdåniga ansökning i afseende på 3:ne Malmö f. d. Discont-Verks Assignationer. Statsoch Ekonomi-Utskottens:
Är det val dessutom billigt att man först måste förlora en del af sin egendom, innan man kan vinna ett medel, nog kraftigt att skydda den ägande rätten? För mitt begrepp (jag bekänner det uppriktigt), är det åtminstone alldeles ofattligt, hvilken princip, som ktinnat ligga till grund för ett sådant förordnande. Om remiss å detta Memorial till vederbörligt Utskott, anhåller jag vördsammast. N;o 7. Herr Anckarsvärd., August: Då Riksens Ständer vid sednast hällne Ur - Den i Martii. tima Riksdag fattat ett beslut, rörande förändrat beklädnadssätt för det Indelta Infanteriet,1 var det icke i afsigt, att belasta Rotehållarne med tillökning i den redan förut nog tunga Roteringsbördan, utan med tydligt uttryckt ändamål, att lätta från den ökade kostnad, som genom 1812 års Författning om Indelta Infanteriets beklädnad drabbat så väl Rotehållare sorn Soldaten; med afseende hvarå, Riksens Ständer funno billigt och rättvist att af StatsVerkets tillgångar göra nya och betydliga anslag till Indelta Infanteriets beklädnad; men oaktadt ett sådant Riksens Ständers tydliga förordnande, har vid tillämpningen at den anbefaldta förändringen, samtelige Rotehållare inom Nerikes provins af Kongl. Nerikes Regemente fått vidkännas en utgift, ökad till dubbelt, emot hvad! enligt KneckteContracternes innehåll, dem förut ålegat, och hvaruti Författningen af 1812 ej gjort något intrång.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till mom:t oförändradt, dels af Hr Reutersvärd bifall till detsamma med utbyte af ordet Ståndets emot ordet Mötets, och dels åter remiss af monr.t; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till mormt utan förändring, hvartill svarades många nej jemte några ja, sedermera propos. på bifall till detsamma med den af Hr Reutersvärd yrkade förändring, hvarvid svarades nej, och slutligen propos. på momits återremitterande, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 2:dra mom. Frih. Klinekowström: Jag vågar vördsamligen hemställa om vidtagande af en ytterst obetydlig språklig förändring, men deremot en vigtig sakförändring, bestående deri, att mellan orden »eger» och »att» måtte inskjutas det lilla ordet »ej.» Jag tror nemi., af skäl, sorn jag icke torde behöfva vidlyftigt framställa, att ordföranden i It. o. Ad:s sammanträden kommer att hafva så mycket att göra för att sammanfatta diskussionen och framställa de propositioner, som deraf kunna föranledas, att det vore, som man såget-, öfver mans höfvan, om han tillika skulle deltaga i öfverläggningarne och besluten. Det torde dessutom' icke väl låta förena sig med den opartiska ställning, som en ordförande bör iakttaga, och jag får derföre hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. derå, att mom:t måtte erhålla följande lydelse: Ordföranden eger icke att i öfverläggningarne och besluten deltaga. Hr Anrep: Jag är förekommen af Frih. Klinckowström och inskränker mig till att yrka, att raonut måtte utgå.
Skulle likväl, emot förmodan, förenämnde summa af 2,453,o66 R:dr, ändock icke uppfylla de äskade anslagen, så tillstyrker jag hellre till fyllnad deri, någon större eller mindre del af det mindre anslaget till silfverköp, utgörande 100,000 R;dr årligen, eller på 5 år 750,000 R:dr, an att Stats-obligationer må införas, som skulle genom sina Den 2 Julli e, m. «7 sina skadliga följder föranleda till en icke aflägsen förebråelse öfver ett förhastadt beslut, och väcka nationens billiga missnöje och ogillande af deras ombuds behandlingssätt af detta ärende. Hvad angår de begärte anslag af Bankens inkomster visar sig i första rummet Götha Canal som, efter vanlig beräkning af 5oo ooo R:dr årligen, fordrar för fem år i,5oo,ooo R:dr, anslag för Strömrensningarne, 100,000 R:dr årligen uppgår för fem år till 5oo,ooo R:dr, hvarvid jag för egen del hellre skulle önska att halfva Strömrensningsanslaget finge tilläggas Götha Canal, dels i förhoppning att genom fyllnad i framställe behof, ett slut derpå så mycket snarare vöre att förhoppas, dels derföre att om Strömrensningsanslagets hälft begagnades till anslagets egentliga föremål, vattuledningars beredande i Norra Pro. vincerne till beredande af ved-tillgång till Hufvudstaden, den andra kunde inställas, då nu genom smärre gråfningar, i flere Rikets provincer, den försätter den indelta Arméen, till arbeten der använd, i ett beständigt dagsverkstillstånd, tvärt emot Kneckte-Contractens innehåll, hvarom jag förut denna Riksdag, ehuru förgäfves, i detta Riksstånd anmärkning framställt. Till förenämnde anslag, utgörande 2 millioner, synas mig böra låggas 200,000 R:dr lånebitråde till Norrköping, samt 100,000
M:t förordnar i Nåder en af ”StatsContoirets Ledamöter, att under förrättningen ”Revisorerne biträda med rättighet och pligt för den”ne Embetsman, att till Revisorernes Protocoll lemna ”de upplysningar som i en eller annan måtto kunna ”äskås” bör lyda sålunda: ”K. M:t förordnar i Nåder en af StatsContoirets ”Ledamöter, att under förrättningen Revisorerne bi”träda, med pligt och rättighet för denne Embetsman, ”att till Revisorernes Protocoll lemna i en eller annan ”måtto erforderlige upplysningar.” — —■ Då, för bevarandet af efterkommande Revisorers granskningsrätt, det ansetts böra bestämdt stadgas, att upplysningar, som förtiden efter de föreskrifne granskningsåren blifva meddelade, icke få begagnas till anmärkning rörande förhållanden som icke af afslutade räkenskaper kunna fullt utredas, har det synts Utskottet lika angeläget, att sådane upplysningar icke eller må få användas till anledning för godkännandet af åtgärder som under en senare tid tillkommit. Utskottet har dels derföre, dels ock för att närmare förtydliga föreskriften i i3 §., trott meningen i usta Momentet deraf: ”utan att de dertill omedelbar - Betänka uden, N:o 353. a?.g "Jigen hörande räkenskaper, Protocoller och Handlin”gar anses fullkomligen utredda:” böra förändras sålunda: ”enär de af dertill omedelbarligen hörande räkenskaper, Protocoller och Handlingar icke anses fullkomligen utredda:” samt, i stället för följande stroph i sista Momentet ”användas till anledning eller grund ”för någon anmärkning eller anmälan rörande åtgärder under en senare tid,” — införa ”användas till ”grund, vare sig för anmärkning eller godkännande ”af åtgärder under en senare tid.” — I 14 §. har ansetts böra utmärkas, alt icke allenast de öfrige förvaltande Verkens räkenskaper med dertill hörande Verificationer, utan ock deras Protocoller och Handlingar skola vara för Revisorerne att tillgå, samt att det bör vara ett ovilkorligt åliggande för den biträdande Ledamoten ifrån K.
så alt de hemman, som lågo i vägen, turvis dertill anslogos och sålunda lika betungades, än ock alt öfrige hemman inom häradet, hvilka, i följd af deras läge, undgingo detta onus, förpligtades att med någon lämplig vedergällning godtgöra dem, sorn deruti déltogo, så vida icke denna ersättning, skäligen beräknad, i likhet nied så kallade gångpenningar vid Gästgifvareskjutsen, lill sex skillingar banko milen, skulle kunna fastställas att af allmänna medel utgå, hvilket Motionären dock yrkade; samt 12:0 Anders Andersson från Skaraborgs Län, alt till lindring i den såkallade extra Kronobrefbäringen, hvilken vore mest tryckande, och såsom conlrol emot missbruk i berörde afseende, måtte stadgas, alt, för hvart och ett bref med extra post," bör af brefafsändaren erläggas en afgift af fyra skillingar för hvarje station, till bestridande af hvilken kostnad serskildt anslag skulle Kronobetjeningen beviljas. Vid ärendets föredragning till remiss hafva, uti ingifne anföranden, Nils Persson från Örebro Län och Hans Jansson från Elfsborgs Län, med hvilken sig förenat samtlige Riksdagsfullmägtige frän Upsala Län, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, Johan Jacob Rutberg från Norrbotten, Peter Persson från Jönköpings Län, med flere, bestridt den för Kronobrefbäringen yrkade ersättning af allmänna medel, helst, utom de förmoner, som de brefbäringsskyldige åtnjuta, lindring uti nämnde besvär, genom Kongl Brefvet den 4 December i83o, vunnits; och har Nils Månsson från Malmöhus Län anmärkt, att han, uti serskild motion, yrkat, att den vinst, som tillfölle Staten genom besparing af Talmans-tafflarne, måtte anslås lill understöd vid utflyttningar i följd af laga skiften.