Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu har sedan dess en sak mellankomma som möjligen skulle kunna åstadkomma att den gemensamma sammankomslen före den 3:dje Juni kunde ega rum. Den K. Skrifvelsen ang:de ett gjordt anbud af lån blef nemi. i ett föregående plenum med sådan skyndsamhet remitleradt till SlatsUtsk. att deraf kunde dragas den slutsats, att man önskade få densamma pröfvad så fort som möjligt. Nu ligger i sakens natur att om denna speciella fråga skulle förekomma i Stånden innan det allmänna mötet hade egt rum, så skulle den del af jernvägsfrågan, som blifvit upskjuten att här på Riddarhuset af alla Stånden gemensamt afhandlas, på sätt och vis blifva absorberad, eller åtminstone en sak mellankomma, som helt och hållet skulle betaga Ståndet tillfället att se frågan ur samma synpunkt som hittills. Nu anhåller jag alt få veta om det icke skulle kunna gå an att talmanskonferensen ånyo sammanträdde och utsatte en annan, tidigare dag för det gemensamma mötet. Jag föreställer mig att det beror på Hr Gr. o. Landtm, att ställa så till det vi kunna få ett plenum utsatt till hvilken dag som lie 1 dst, dock något tidigare än vanligt, för att få för andra gången bordiagdt det Betänk., som nu blifvit det för första gången, hvilket också skulle hafva till följil att det allmänna mötet blefve tidigare. Om Hr Gr. o. Landtm, behagade härom yttra sig eller höra Ståndet, torde detta i sin mån lugna vissa farhågor för att denna lånefråga skall allt för brådstörtadt afgöras, och man kan då passa sin tid så att man ej beböfver komma för sent och tala efteråt om densamma.
Deremot har Hr v. Hohenhausens förslag en billigare jemnkningsgrund; ty då R. St. efter detta förslag till K. M. öfverläte rättigheten att disponera medlen med det bestämda vilkoret, skulle derigenom förvaras åt R. St. en slags rättighet att ändock decidera i frågan. Här är mera ambitionsstrid, än fråga om det mer eller mindre gagneliga i förslagen; ty att medlen i hvilket fall som helst komma staten och det allmänna till godo, derom äro vi förvissade, dels i följd af den redovisning, som förut blifvit afgifven, och dels i följd deraf, att räkenskaperna ingå till granskning af Kammarrätten, som icke lärer öfverse med de afvikelser, hvilka skulle kunna äga rum. På grund häraf, och då Hr v. Hohenhausens propos. afser en verklig jemnkning emellan Statsmagterna, tillstyrker jag, att densamma må blifva contrapropos. Gr. von Fersen, Hans: För min del kan jag hvarken gilla det af Hr Cederschjöld eller af Hr v. Hohenhausen framställda förslag till contrapropos. vid voteringen, emedan, i händelse förslaget i någondera contraproposm blefve pluralitetens åsigt, man derigenom tagit sig en sjelftagen rätt. Att skänka hort något, som oss icke de jure tillhör, anser jag vara orätt; och för mig synes det ännu icke klart afgjordt, att passevolancecassan blifvit öfverlemnad till R. St:s disposition. På denna grund kan jag hvarken gilla den ena eller andra af de föreslagna eontraproposma. Hr af Billbergh: Ehuru jag alltför gerna instämmer uti Gr. v. Fersens premisser, kan jag likväl icke gilla conclusionen; ty då bifall till Utsk:s utlåt, innehålles uti ja-propos.‘n, kan jag icke finna, att Ståndet kan neka att till contraproposm antaga något af de förslag, som af vissa bland Ståndets ledamöter blifvit uppgifna. Ståndet äger blott välja emellan de föreslagna eontraproposma; ankommande på den, hvars mening icke antages, huruvida han likväl yrkar afseende å sin mening.
Om Riksens Ständer skulle hindras i åtgärden att reglera financeväsendet, derföre, att Bevillningsraedlen icke öfverlemnas till RiksgäldsContoiret; så beklagar jag i sanning Svea Rike. Uti de Länder, der intet RiksgäldsContoir finnes, der vinnes StatsCrediten genom den ordning och det förtroende, som upprätthålles genom Anslagens bestämda belopp och Statslånens afbördande medelst amortissement. På sådan väg ingifves förtroendet; ingalunda derigenom, att medlen gå genom Riksens Ständers Verk hellre, än genom något annat EmbetsVerk; helst StatsContoiret har en dubbel ansvarighet både inför Riksens Ständer och Kongl. Maj:t, då deremot RiksgäldsContoiret ansvarar blott på de tider, Den 2g December e. m. i75 när Riksens Ständer äro samlade. Emellan dessa tiderymder utgör RiksgäldsContoiret en af Styrelsen oberoende Corporation, för hvars fullgörande af sina skyldigheter man icke har annan garanti, än de förvaltande personernes heder och pligtkänsla. Frih erre Anckar swärd Carl Henric: Jag vet icke om anledningar äro för handen, att bedömma motionärens förslag, såsom utgånget, hvarken hos honom eller hos de Ledamöter, som försvarat detsamma, från någon driffjäder af smicker. Men hvad jag med trygghet kan säga är, att det för Svenska folket föga innebär någon smickrande förhoppning, att höra en Konungens Rådgifvare på detta rum öppet yttra sig anse Ständernes inkräktning på Konungamakten farligare, än Konungens på Rikets Ständers. Jag kan ingalunda godkänna den bevisning, som den värde Talaren velat för sin mening hämta från Grundlagen. Ett motsatt förhållande har så väl blifvit ådagalagt och utveckladt af de värde Talare, som understödt min motion, att jag nu icke vidare vill dermed upptaga tiden. Jag vill blott besvara ett af Hr Grefve Mörners inkast.
S. D. Ett af P. F. Mengel från Upsala län afgifvet anförande, hvaruti föreslås att Bonde-Ståndet må för sin del förständiga Expeditions-Utskottet alt vid samma tid något af de öfriga Riks-Stånden från bemälda Utskott erhåller förslag till underdåniga skrivelser ett exemplar af sådant skrifvelse-förslag jemväl må BondeStåndet tillställas,'biel', efter skedd föredragning till Expeditions-Utskottet remilferadt. S. D. Sedan vid föredragning af en utaf Herr Printzensköld. Carl, väckt och Ståndet medelst Protokolls-utdrag N:o 220 från Höglofliga Ridderskapet och Adeln kommunicerad motion om utsättande af dag för nästa Lagtima riksdags början, Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson från Jemtlands län såsom sin upptagit nämnda motion, så vidt den afsåg bestämmande af den 4 5 Oktober 1862 såsom den dag, på hvilken nästa riksdag bör begynna, remitterade Ståndet jemväl för sin del berörda motion till Expeditions-Utskottet. Den 7 April. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Slats-Ulskottet ett af Herr Liljenstolpe Axel Fredrik, denna dag afgifvet anförande,^med afseende å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks—arkiv, tillika med ett af berörda anförande föranledt yttrande. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Bevillnings-Utskottets den 5 4 sisliidne Mars och 4 dennes bordlagda Betänkande N:o 2 4, i anledning af väckta motioner angående skatt för hundar. S. D. Efter föredragning af Vällofliga Borgare-Ståndets den 4 dennes bordlagda Protokolls-utdrag N:o 22 4, innefattande inbjudning till Med-Stånden att instämma uti det af förstnämnda
Afven torde i sammanhang härmed böra tilläggas det stadgande, att landsh.embetet, så vidt görligt, undveke att till företagande af nytt skifte förordna en sådan landtmätare, som till följe af laga domstols beslut har oafsluladt skifte att omarbeta. Vördsammast anhålles om remiss härå till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:n. Begärdes på bordet. Upplästes 2:ne af Hr Fitinghoff, Conrad Blechert, inlemnade motioner, så lydande: 1. Det är bekant att sjön Wenern genom sin vattenhöjd, hvilken ofta under lång tidföljd af år tilltager och isynnerhet under långvariga regntider ofta står flera alnar högre än eljest, icke endast ådrager strand och öboar betydlig skada, utan äfven förhindrar förbättradt åkerbruk och odling af måhända sina 100,000 tunnland jord, hvilka eljest, såsom till stor del varande af förträfflig beskaffenhet, skulle kunna erbjuda tusentals familjers arbete och bergning, samt ansenligt bidraga till jordbrukets utvidgande. Det är väl sannt, att en del förmögnare possessionater kunnat något afböja dessa olägenheter genom dammbyggnader och pumpverk, men mängden af små jordbrukare kunna icke bestrida de kostnader som dertill erfordras; och i alla fall uppstå lätt skador å sådane anläggningar, då förlusten stundom blir i samma mån förstörande, som man i hopp om deras varaktighet nedlagt mycket arbete och kostnad på markens odling. Jag Den 2o December e. ra. 449 Jag liar väl hört, all frågor varit väckta och undersökningar gjorda ang:de möjligheten alt sänka sjön eller hålla den vid jemn vallenyta. Men de synas åtminstone icke ledt till något resultat. Saken borde dock icke vara svär. I trakten af Wenersborg finnas ställen, ibland andra vid den s. k.
Ty så mycket var jag ändå värd, att när jag försökte gå den väg, som förestafvas af nödvändigheten, och som alla säga sig kunna gå, då brast jag itu, och jag förlorade i ett slag min talang, min lycka, min spänstighet – allt på samma gång som jag mistade känslan för mig själf. Allt detta sade jag Mary. Men hvad jag fruktade, inträffade icke. Ty hon blef icke förtviflad. Hon talade hvarken om sig eller barnen, hvarken om framtiden eller näringsbekymmer. Hon såg mig rätt i ansiktet och svarade: »Allting kommer af sig själft, när jag bara får dig åter, som du en gång var.» Välsignelse öfver henne! Säbyholm november 1891. Allt är förändradt, och jag är fri. Vi bo på landet, och jag lefver »af literärt arbete». Jag har på länge icke skrifvit om mig själf, och jag har låtit det vara, därför att jag icke behöft det. Tomheten har icke längre setat på vakt vid min hufvudgärd, när jag vaknat, icke följt mig med sin gnagande ångest, när jag gick till hvila. Jag har känt honom vika från min sida, och när jag nu vet, att mitt öde dock blifvit mig öfvermäktigt, är det därför, att så måste ske, icke därför att jag blyges öfver mig själf och hela min tillvaro. Men jag vill börja från början, och det jag nu skrifver, är bekännelsen af en sjuk man, som vet, att han måste dö. På en slätt ligger herrgården, omgifven af trädgård och park, en gammal vördnadsvärd herrgård, och stora namn äro hopflätade med dess historia. Här är en tystnad omkring mig, som jag under de första dagarna hörde vid hvarje steg, jag tog, och här är många mil till Stockholm. Vi reste hit ned första gången på en annons, och när vi gingo in genom de öppna grindarna, föllo aftonsolens strålar öfver byggningens tak, sänkte gårdsplanen i skugga och lyste bland de gamla trädens löfverk. Det föll öfver oss en besynnerlig känsla af stillhet och frid, som om vi första gången hade funnit en plats, hvilken mottog oss som ett hem, och Mary utbrast: »Här måste vi bo.»
Föredrogs ånyo Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 1 och 5 dennes pä bordet lagda betänk. N:o 41, i anledn. af väckt fråga om ökadt anslag till folkskolelärare-seminarierne i Riket. Hr von Hartmansdorff, Au g., hegärde upplysning huru 316 Den 12 Februari. delta ärende blifvit af de öfriga RiksStm afgjordt, i anledn. hvaraf underl. Ridd.secret. tillkännagaf, att BondeSt. bifallit Utsk:ns betänk., men någon underrättelse om Presteoch BorgareShs beslut i detta ämne ännu icke till R. o. Ad. inkommit. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner visserligen gilltigheten af det skäl, Utskm anfört, nemi. alt ingen K. propos. ankommit rör:de förökadl anslag i dessa hänseenden. Men deremot kan jag, i anledn. af den befattning, jag äger med folkskolelärare-seminarium i hufvudstaden, vitsorda, att något särskildt anslag utöfver det, som är till lärarnes aflöning beviljadt, bestämdt behöfves. I alla dessa seminarier erfordras icke blott rummens förseende med bord och bänkar, utan äfven med skolmaterialier af böcker, cliartor och hvarjehanda andra förnödenheter. Vid det seminarium, som finnes i hufvudstaden, hafva dessa utgifter kunnat bestridas af andra tillgångar, som Växelundervisnings-sällskapets Direclion kunnat använda; men på andra ställen i Riket bar brist på medel vållat om ej fullständig dock ganska känbar saknad af väsendtliga förnödenheter. Jag skulle således vilja vördsamt hemställa till R. o. Ad., om icke det vore skäl alt återremittera delta betänk., på det att Utsk. ännu en gång måtte taga saken i öfvervägande. Förhållandet med dessa brister är blott utredt för seminarium i Upsala genom Professor Knös. Men de öfriga befinna sig i allmänhet visserligen icke i bättre skick. Om en summa af 4,000 r:dr, eller något dylikt, öfverlemnades lill K.
Utlåtande, i anledning af väckt motion angående Skogs-inslitulets förflyttning till Leckö kungsgård. (I. A.) Uli en hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Lewenhaupt, C. M., väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 5) har bemälde motionär, med afseende å den vigt skogshushållningen i vårt land inloge, fästat uppmärksamheten å angelägenheten deraf alt Skogs-institutet erhölle ett sådant läge att derstädes kunde meddelas icke allenast theoretisk, ulan äfven praktisk undervisning uti skogshushållningen. Det nuvarande Skogs-institutet, med ett område af endast 2 tunnland 23 kappland, lemnade naturligtvis icke tillfälle härtill, utan måste den praktiska undervisningen inhemtas å aflägsna skogstrakter efter resor, hvartill Staten på sednare tider måst bidraga med 3,000 R:dr R mt, hvilket belopp behöfde ytterligare ökas i mån som lärjungarnes antal tillvexte. Utomlands hade man derföre sörjt för att skogsläroverken förlädes uti eller i närheten af större skogstrakter; och sådant kunde och borde äfven ske i vårt land. Staten hade nemligen en egendom, som, enligt motionärens åsigt, härtill egnade sig särdeles väl, och som kunde utan någon afsevärd kostnad apteras till skogs—institut, nemligen Leckö kungsgård. Efter hvad motionären inhemta! funnes vid Leckö äldre skogar af tillräcklig vidd, flera anläggningslägenheter för såväl löfsom barrskog, gammal åker, odlingslägenheter, hårdoch sid valls-ängar, samt i dess närhet kronoparken Råda-ås om 415 tunnland 5 kappland, utom öfriga tolf kronoparker om tillhopa 13,198 tunnland 19 kappland, samt 15,684 tunnland 20 kappland häradsallmänning, eller tillsammans 28,883 tunnland 7 kappland, inom Skaraborgs län; hvarförutan, i händelse af behof, med kungsgårdens redan icke obetydliga jordvidd Bih. till B. St.
JVs 18, i anledning af motion om tillsättande af en General-inspektör öfver samtliga elementarläroverken och högre undervisningsanstalter, m. m.; JVs 19, i fråga om föreskrift för alla till Statsförvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af Statsverkets eller andra ored Kongl. Majrts fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer; och JVs 20, i anledning af motion om sådan förändring i de förvaltande verkens i Stockholm arbetsordningar, att de större utgifterna derstädes komme att bestridas genom anvisningar å Kongl. Räntekammaren. S. D. Vid ånyo skedd föredragning godkändes Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 3, i anledning af väckt fråga om afskaffandet af straffarterna prygel och dagg. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades vid nu skedd föredragning Rikets år 1862 församlade Revisorers berättelse, angående verkställd granskning af Statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1860, äfvensom de med anledning häraf afgifna underdåniga Utlåtanden. Den 14 Mars. Från Högloft. Ridder skap et och Adeln. S. D. Vid föredragning af Konstitutions-Utskottels Memorialer: JVs 8, med förslag till ändring i i g 12 mom. samt 4 g 11 mom. Tryckfrihets-förordningen, i fråga om anmälan hos Justitie—statsministern af bokhandels idkande, m. m.; samt JVs 9, med förslag till ändring i 4 g 10 och 11 mom. Tryckfrihets-förord - ningen, angående utrikes ifrån hit inkomna skrifter; förklarades dessa förslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Efter föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 93, i anledning af vackt motion orri revision af nu gällande Landshöfdinge-instruktion, biel' detta Betänkande utaf Ridderskapet och Adeln afslaget.
För att emellertid kunna närmare bedöma frågan huruvida andra formulärer än de nuvarande må anses af Bevillnings-stadgans föreskrifter påkallade, torde vara nödigt taga i betraktande det ändamål, som med formulärerna åsyftas. Går detta endast derpå ut att resultatet af taxeringarne på det hela må åskådliggöras, så lärer icke kunna bestridas, att de nuvarande formulären motsvara detta ändamål, likasom ock att de öfverensstämma med Bevillnings-stadgans allmänna föreskrift i § 6, enär derstädes icke förekömmer någon annan beskattningskathegori än den för inkomst af kapital eller arbete. Men om häraf än vill synas, som skulle taxeringslängden, strängt taget, icke behöfva innehålla mer än en kolumn för den beskattningsbara inkomsten, bör likväl icke lemnäs ur sigte att, utom det ofvannämnda ändamålet, äfven ett annat, lika vigtigt, eller verkställighetsåtgärdernas befordrande och underlättande, i väsendtlig mån beror af det mer eller mindre fullständiga sätt, hvarpå taxeringslängden är inrättad. För den skattskyldige kan väl behofvet af en specifikation i allmänhet icke anses vara af den vigt, som i motionerna blifvit framhållen; ty så framt resultatet af hans beskattning är noggrannt, lärer det för honom vara likgiltigt på hvad sätt detta resultat uppstått, och i den händelse, då han finner sig befogad söka ändring i förment origtig taxering, måste han i alla fall, om något med besvären skall vinnas, förebringa så fullständig utredning, som möjligt, af alla sina inkomstkällor, helst då frågan gäller bevillning för inkomst af kapital samt rörelse, näring eller yrke, hvilka inkomsttitlar ofta nära sammanfalla med hvarandra. Men då nu taxeringslängden skall tjena till ledning och upplysning för de särskilda beskattningsmyndigheter, som hvar efter annan med taxeringarne hafva befattning, måste en specifikation ovilkorligen bidraga till noggrannare pröfning af förekommande frågor. Hvad i detta hänseende blifvit af Kammar-rätten anfördt vill Utskottet här återgifva, då just denna del af bemälda embetsverks utlåtande af Utskottet funnits böra för frågans lösning vara afgörande.
Dernäst upptager förslaget för 3 läroverk 5 Lektorer och 8 Adjunkter samt för öfrige högre läroverk, alla nya, 4 Lektorer och 8 Adjunkter. De lägre elemenlar-läroverken skulle hafva, jemte Rektor, antingen 5, 4, 3, 2 eller 1 lärare. Beträffande aflöningen äro lönebeloppen för Lektorerne, nu utgörande 1,200, 1,500, 1,800 och 2,250 R.dr, föreslagne alt fastställas till 2,000, 2,400, 2,800 och 3,200 R:dr, så att läroverk med 8 Lektorer skulle erhålla 2 löner i hvarje lönegrad, de med 4 Lektorer 1 i hvarje lönegrad, och de med 5 Lektorer 2 i andra och 1 i hvardera af de öfriga lönegraderne; hvarjemte arfvoden för Rektors-göromålens bestridande vid de högre läroverken, uppgående, der sådane arfvoden nu bestås, till 450 R:dr, skulle bestämmas lill 800 R:dr för läroverk med 8 och 5 Lektorer samt till 600 R:dr för läroverk’ med 4 Lektorer. Adjunkternas och Kollegernas löner, som, eldigt öfvergångs-stälén, nu utgöra 900, 1,200, 1,500 och 1,800 R:dr, äro föreslagne att utgå i de tre första lönegraderne med 1,000, 1,400 och 1,800 R:dr samt i fjerde graden, eller för Rektor Schola), med 2,800 R:dr, der 5 eller 6 Kolleger finnas, med 2,000 R:dr, der läroverken hafva 2 eller 3 Kolleger och med 1,800 R:dr vid läroverk med 1 Kollega; varande dessutom framställning gjord om anslag till ordnande af arfvo-dena för lärare i musik, teckning och gymnastik.
Denna har sedermera blifvit mer och mer ökad; men för att kunna uppehålla den, måste Directionen begagna den nu öfverklagade utvägen att förbjuda nummer. Om foriusterne förde spelande härigenom blifvit talrikare, har man åtminstone icke hört att ibland det stora antal af dem som i Lotteriet deltagit, någon i och för spelet begått brott. Men det är ett gifvet absolut vilkor för inrättningens bestånd och så vida man deraf påräknar en årlig bestämd Statsinkomst, att man har en fond till betäckande af en 76 Dea 6 Junii rn. möjligen blifvande förlust , helst det vid ett fritt spel skulle kunna hända, att densamma någon gång uppginge till en million och deröfvér. I öfrigt vill jag icke ingå, hvarken uti tilleller afstyrkande af den i ämnet gjorda motionen; men jag har .trott mig skyldig att lemna de upplysningar, jag dervid ansett nödiga. Herr von Hohenhausen, Michael: Med an tagande af de premisser, som tyckas ligga till grund lör den sist talande Ledamotens yttrande, nemligen att Staten bör controilera lasterneg utöfning, skulle vi i sanning kunnat sätta flera sådane under Statens uppsigt, såsom Bordeller, Spelhus m. in. Hvarje sådant steg är dock ett tillbakagående, om Staten ar på vägen till bestånd och inre kraft, eiler ett påskyndande, om Staten är i ett tillstånd af till-, tagande försämring.' Jag känner väl , att man i nyare Statsinrättningar icke stort afsett Statsborgarnee moralitet. I sadant afseende erindrar jag mig ock hvad Montesquieu säger: Fordom, då fråga var om ett rikes flyrkä, faite man i för/la rummet, Nationens dygd-, nu talar man ej derom, menom Handel, Colonier, Financer. jag tror aldrig det vara rätt eller ens säkert, att på origtiga utvägar grunda en inkomst.
Af Johan JLekberg från Nerikes län, om anslag till lön ät ytterligare en provincial-läkare inom Örebro län med station i staden Lindesberg. Då Sundhets-kollegium redan före sistlidne riksdag till .Kongl. Maj:t hemställt, att en provincial-läkare vore af behofvet påkallad alt blifva stationerad i nordöstra socknarne af Orebro län, hvilket förslag Kongl. Majit gillat, så och med hänsyn dertill, alt, vid omregleringen af domsagorna, Lindes och Ramsbergs samt Nya Kopparbergs bergslagers härader blifvit skiljde från Nora, Grythytte och Hellefors domsaga och i stället förenade med Fellingsbro härad för alt utgöra en gemensam domsaga, hvilken helt och hållet omfattar olvanberörde socknar, och hvars folkmängd uppgår, utom staden Lindesberg, til! nära 28,000; så och enär Kongl. Majit uti sin nådiga Proposition vid denna riksdag begärt anslag till 8 provincial-läkare; alltså är jag förvissad det Rikets Ständer i främsta rummet tillse alt ofvan antydda behof blir uppfyldt. Beträffande stationen, så enär staden Lindesberg, hvarest apotek finnes, utgör centralpunkten i denna domsaga, är ock en följd deraf, att icke någon annan lämpligare plats är till finnandes. På grund af det anförda vågar jag föreslå: att Rikets nu församlade Ständer anslå lön åt en provincial-läkare, stationerad i staden Lindesberg. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 413 Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. J. Lekberg, från Nerikes län. Af Johan Lekberg från Nerikes län. om ändring i Kongl. Resolutionen den 9 December 1766 samt tjenstgöringsreglementet den 1 Mars 1819, i fråga om befrielse för rusthållare att, dd remonthäst ulan hans vållande befmnes obrukbar, i stället anskaffa annan tjenstbar häst eller klippare. Kongl.