Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, IV.-o lj3. 7:o Enär räkenskaperne öfver anslagen till publika hus och byggnader i Stockholm utvisa, att till ränteoch capital-afbetalning å Jån, upptagna för bestridande af kostnaden för Lejonbackens ombyggnad, blifvit af byggradsanslaget för Kongl, slottet under revisions-åren utbetalda tillsammans 39,736 R:dr 41 sk. 4 r:st., samt att, med iakttagande af hittills följda amorteringssätt, den återstående skulden i och för nämnde ombyggnad först efter flere års förlopp kunde varda till fullo liqviderad; men Rikets Ständer ansett det vara af synnerlig vigt, att berörde statsanslag, utan att betungas med omförmälue serskilda utgift, uteslutande användas för det dermed afsedda ändamål, eller Kongl, slottets underhåll, hafva Rikets Ständer godtfunnit att, till liqviderande af den räntebärande skuld, hvarför Stats-verket i och för Lejonbackens ombyggnad häftar och hvilken skuld, enligt hvad Rikets Ständer meddeladt blifvit, under den i Augusti förlidet år utgjorde ett återstående capitalbelopp af 57,500 R:dr, oberäknadt oguldna räntor, å Riksgälds-Conloret anvisa ett motsvarande anslag. 8:o På grund af serskilda Kongl.
De togo derföre med våld ifrån honom den fagra duken, och gåfvo sina gamla bords-kläden i stället. Derefter vandrade alla tre bröderna hem till sin fader. Men när jul-qvällen kom, och svennerna bredde sin duk på bordet, blef gubben högligen glad, och kunde inte nog prisa deras lycka. Torpare-svennerna begynte nu rosa sig sjelfva, och ordade vidt och bredt om alla stora ting som de utfört. Men den lille minste heren var tystlåten och talade föga. Han blef också hvarken hörd eller trodd, ehvad han måtte förtälja. Sedan de trenne bröderna suttit hemma öfver julen, gingo de en dag åter inför sin fader, och beddes orlof att draga bort och fästa sig hustrur. Men gubben svarade som förut: »icke höfves att J sen eder om efter giftermål, förrän J något vidare pröfvat eder lycka i verlden. Det lyster mig se, hvem som kan tjena sig den fagraste dryckes-bägaren, att sätta på bordet jul-afton.» Detta förslag likade bröderna rätt väl, och de skulle så ut i verlden och pröfva på, hvem som kunde tjena sig det fagraste dryckes-karet. Men vid afskedet gaf gubben dem hvardera tre plåtar, och sade att det skulle vara som en tärepenning, intill dess de kunde skaffa sig tjenst. När nu torparens begge äldsta söner skulle draga bort ifrån hemmet, gick den lille minste heren inför sin fader, och beddes orlof, att äfven få ge sig ut i verlden och fresta sin lycka. Gubben ville inte lydas härtill, utan svarade: »ja, du stackars liten! du lär väl tänka det är någon som vill ha dig i tjenst. Det är bättre du sitter och gräfver i spisel-grufvan, der har du din rätta plats.» Men pojken var mycket enträgen, och sade: »Far! låten mig följa med. Ingen kan veta huru lyckan vänder sig. Törhända går det mig väl i verlden, ändock jag är liten och ringare än mina bröder.» När gubben hörde sådant, tänkte han vid sig sjelf: »ja det kan vara så godt att bli af med honom för någon tid.
Utskottet, som likaledes erkänner framlidne Presidenten Cederströms under en särdeles verksam lefnad ådagalagda förtjenster om det allmänna, anser det af Kongl. Maj:t för hans efterlefvande enka föreslagna pensions-understöd vara tillräckligt för hennes tarfliga bergning och tillstyrker alltså, att bemälda enka må från och med nästa, års början från allmänna indragnings-staten för sin återstående lifstid åtnjuta en årlig pension af 1,000 R.dr R:mt. Jemte nådigt tillkännagifvande, att, sedan förre Sekreteraren och Auditören vid Stockholms Station af Kongl. Maj:ts Flotta, Assessoren m. m. J. G. Björkegren, den 13 sistlidne Mars vid 73 års ålder möfl döden afgått och lemnat sitt bo i konkurs-tillstånd, hans enka, Anna Maria Hedmansson, uti en till Kongl. Maj:t ingifven, af boupptecknings-instrument, presteoch läkare-betyg åtföljd skrift, underdånigst anhållit, att, enär mannen icke i lifstiden egt delaktighet uti Amiralitetskngsmans-kassan, emedan han före flottornas sammanslagning tillhört Arméens f. d. flotta och således uti Arméens pensions-kassa hade pensions-rätt, deraf han ock vid afskedstagandet år 1851 kommit i åtnjutande, samt, vid sådant förhållande, sökanden endast hade att förvänta en årlig pension af 54 R:dr R:mt från det under Direktionens öfver sistnämnda kassa förvaltning ställda stats-anslag till fattiga tjenstemäns enkors pensionerande, Kongl.
Dalmans anmärknlsanledning; jag bekänner, att om jag anat det beslut, som togs, hade jag väl åtminstone försökt att sorgfälligare pröfva såväl den ena som den andra af de propositioner, i hvilkas besvarande genom votering vi deltogo och sedermera genom resultatet deraf befunuo oss försatta Den 1 Jul t f. m. i en så högst vidunderlig ställning, sorn deri jag uther mig att här nedan få framställa. Måtte likväl de män, hvilkas tadel uti denna del jag nödgas underkasta mig, besinna, att då vi vid den sistnämnda voteringen ärnade afgifva ja, var det icke vår rätt, utan den motsatta meningens försvarares, alt dictera contrapropos:n, och att dessutom i hela debatten endast var fråga om en anmärkntsanledning, icke om en anmärkning. Emellan dessa begge synes väl åtminstone den skillnaden böra göras, att den auctoritet, som dömer öfver, huruvida anmärkntsanledningen skall till anmärkning förvandlas, måste anses äga sig öppet betrakta saken i sitt sammanhang, och att således, om den distinguerar, bör det ske sakvis och icke personvis, eftersom första regeln vid allt domarekall synes vara den, som förbjuder afseende på personlighet. Jag torde här nedan vidare få förklara, hvartill denna åsigt liar led t mig. Dock, angående oformligheten att söndra ett Constit.- Utskts granskning personvis, är det kanske mera lämpligt, att andra än jag här yttra sig; jag har i Utsk. före den sistnämnda voteringen sökt visa de orimliga och lill och med vådliga följder, som kunde uppkommit, om i834 års Const i t. Ut sk. efter 106 §. hade ansett sig böra ställa Statssecret. Skogman under tilltal inför Riksrätt, och 1829 års Utsk., suni genom nej-propositionen erhöll sig fullkomligen öppet att granska samma prof. af d 3 Mars i afseende på Statsråden. sedermera möjligtvis ställt äfven dem under dylikt tilltal, hvarigenom således tvenne olika Riksrätter kunnat fälla olika dom i samma mål och öfver åtgärder, som, om de äro sådana, sorn de måste synas för hvar och en, sorn anser sig böra hänvisa dem till Riksrätt, påkalla betydliga straffbestämmelser eller inga.
— Hr Bråkenhjelm har i sin reservation sökt gifva mera bestämdhet åt detta uttryck, enär han föreslagit, att i st. f. de 3:ne nu bruklige gudsljenster, 2:ne högrnässogudstjensler hvarje söndag skola hållas, den ene klockan 9 f. m. och den andra klockan 12 eller 1 på dagen. Nyttan häraf är för mig så myckel mindre klar, som jag, under besök, för några år sedan, i åtsk. Tyska stater, förvärfvat den erfarenheten, att 2:ne sådana gudsljenster finnas, om ej i alla, dock i vissa kyrkor uti några af de större städerne såsom Hamburg, Dresden o. s. v., men dervid tillika erfarit förhållandet vara sådant, ali då den ene gudstjensten i bästa fallet bevistas af så många som möjligt, hålles den andra snart sagdt för lomma väggarne. Enahanda förhållande torde väl äfven här komma att äga rum, derest man vidtager dylikt ordnande af gudstjensterne. Den gudstjenst-timma som är beqvämligast, eller den som har att påräkna den bästa predikanten, torde af alla, både höga och låga, erhålla företrädet. Jag ser således icke, hvad man med detta Hr Bråkenhjelms förslag skulle vinna. 20 * 308 Den 9 April. Hvad åter beträffar den af samme reservant uttryckta meningen: ”Alt uti helst den tidigaste af dessa högmässor presterskapet må åläggas något mera enfaldeligen predika ordet, såsom vederbörandes befallning nu verkslälles i landsbygdens kyrkor”, så förutsätter det, att, uti den sednare af dessa högmässor, ordet må predikas mindre enfaldeligen. Men härvid upstode således en betänklig omständighet, den nemi., att om man, såsom man bör, tager detta uttryck i sin vackra, bibliska bemärkelse, så komme den för de mera bildade åhörarne hällne predikan, att blifva oratoriskt prydlig, men måhända föga anderik, enkel och hjertlig.
Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till omedelbart bifall der upptagas, utan skola, derest de ej, såsom i Riksdagsordningen sägs, genast förfalla, öfverlemnas till behörigt Utskott, som eger att öfver dera sig yttra. Med Utskotts-utldtande förhålles, på sätt i Riksdagsordningen föreskrifves. Frågor om förändringar ofvan sagdt är. Riksdagsordningen § 33. 1 mom. l:o Lag-Utskottet, bestående af sexton ledamöter, eger alt, jemlikt 53 och 87 §§ af Regeringsformen, behandla de från meddelade Konungens propositioner och sig med tilleller afstyrkande deröfver utlåta: hörande tillika de skäl, som för Utskottets mening ligga lill grund, fullständigt anföras. Under Civiloch Criminal-lag — Krigsstaten. 2:o Lagutskottet inkomma. Riksdagsordningen §. 34 1 mom. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, sammansatt af fyratioåtta medlemmar, skall, enligt 53 och 89 §§ Regeringsformen, behandla de från Stånden remitterade frågor och förslag, som röra allmänna hushållningen, eller förändring, förklaring, upphäfvande eller stiftande af dithö - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 17. 11 rande lagar och författningar, eller grunderna för allmänna inrättningar af - är stadgadt. 2:o Vilja Riksens Ständer bör afgöras. Riksdagsordningen § 49. 1 mom. Hvar och en allmän fräga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss ovillkorligen hör ske, derest frågan genom Konungens proposition tillkommit. Har frågan af någon Ståndets ledamot blifvit väckt, sålunda som i 1 mom. 51 § sägs, och under stödjes förslaget af minst fyra andra ledamöter, bör jemväl remiss dä ske. Varder den ej sålunda understödd, skall den som förfallen anses. 2:o, 3:o, 4:o oförändrade. Riksdagsordningen § SI, 1 mom. (nytt moment).
Regementen, Cavallen, om nedsättning uti det — 8 — b. y 40 b. v 40 *T J / U. 5 4 1 320 b. V 40 b. y 40 b. y 40 b. V V 40 V i 40 10y. (hvilande sedan sista Riksdag) 3 — 5 1-20 V V 4 40 V 1 40 6 Kongl. Majits Nådiga Svar , , — 1 2 2 3-6 Uppgift å de af samtliga Riks* Stånden antagne ändringar p , , a. a. V 40 a. a. y 40 a. a. V 40 a. a. Regerings-formen, » om ändring i 75 § , , Svar på återremiss , 'Vcferingsrre.ulUt , » om ändring i 109 § , , » om ändring i 9 § , , Svar på återremiss , Voterings-reiultat , » om ett tillägg i 47 § , » osu uppbäfvande af lista mom. 121 § » om upphäfvande och ändring af 19, 21 och S8 §§ ; se Lagförklaringar » om ändring af IG §, införande af en ny 17 § tamt ändrad ordningsnumer å nuvarande 17 och 18 55 Svar på återremiss , , , , , » csn ändring i 39, 40, 41, 42 och 4,3 §; Svar pa återremiss , , , , » om ändring i 8 , 13, 3p, 42, 43, 6i och 81 , , , , , Svar på återremiss , , Voterings-resultat , , Ytterligare i ämnet , , » om ändring i 39 och 43 5§ om tillägg^ till 6 § , , , Svar på återremiss . Voterings-propositioner Yoterings-resuttat , , B om ändring i 106 § , , Svar på återremiss , , om en inbjudning , , Yoterings-resultat , , » om tillägg till 87 § , , , Svar på återremiss , , Voterings-resultat , , » om ändring i 50 § , , , Svar på återremiti , , om en inbjudning , , Voterings-resultat , , »
I 2,038: 46. 2. 1,942: 44. 2. i 2,400: V _ 3,600: 3,600: 7,000: 8,386: Transport: 1,663.047: 6. 5. 1,791,926:45. 1 — 31 Transport: till deltagarne i upprensningen af Säfve å inom Kullings härad, emot ärlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapitalåterstoden, - inom Skaraborgs län: till deltagarne i sänkningen af sjön Östen uti Wadsbo härad, ä 5,553 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 277 R:dr 31 sk. 2 r:st. årligen, jemte kronoutskylderna, för åren 1849 med 1878, och 277 R:dr 17 sk. 4 r:st. för 1879, „ deltagarne i en kanal-anläggning genom Kottholmsnäset vid Tida-ån samt upprensningen af Sågströmmen inom .samma härad, å 4,126 Rdr 24 sk., dito dito af 222 Rdr 29 sk. 9 r:st., jemte dito, för åren 1849 med 1875, och 106 R:dr 23 sk. 2 r:st. för 1876, „ deltagarne i upprensningen af sjön hången och sänkningen af Kräft-ån inom samma härad, ä 7,700 R:dr, dito dito af 385 R:dr, jemte dito, för åren 1850 med 1879, och 384 Rdr 28 sk. 9 r:st. för 1880, — „ Löjnanten C. ./. //. Ramsaij, för utdikningen af Hedeberga, egendoms andel i Mönarps mossar inom Marka socken af Wilske härad, å 1,000 R:dr, dito dito af 80
Jag vill blott till svar å Hr Cederschjölds sista yttrande nämna, att jag i R. o. Ad:s prot. nedlagt skälet, hvarföre icke jag kunde ingå på det olagliga sätt, hvarpå man ville gå till väga, då Constit.Utsk. icke kunde förmås uppställa den voter:spropos., man äskade. H. Ex. H r Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade qvarblifva vid sitt i ämnet förut fattade beslut. Ropades ja. / Den 6 April f. m. 43 H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behugade godkänna irsta voterfsproposm med iakttagen rättelse af det deruti anmärkta tryckfel. Ropades ja och nej. Hr Hjärne begärde propos. till ogillande af hela memor. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss framställda propostn. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då H. Ex. i anledn. häraf förklarade, att nej öfverrÖstat ja, begärde Hr Cederschjöld votering. Gr. Horn: Som jag först yrkat ogillande af betänk., anhåller jag ock, att detta må blifva contraproposrn. Upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposm: Den, som godkänner den första af Constit.Utsk. uti dess memor. N:o 107 föreslagna voterrspropos., med rättelse af det tryckfel, att ordet gillas på yrde och 8:de raderna i japropos. bör vara ogillas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, ogillar R. o. Ad. Constit.Utskrs liela memor. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 9. Nej — 10. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. lil fidem prolacolli F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 6 April 1835. Plenum kl. 6 e. in. Från H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hade till underteckn.
För ett sådant undantagsfall måste en modifierad solidaritetsprincip tillämpas, en sådan som Utskottet antagit till allmän regel, om man icke heldre vill, att, derest intecknad fastighet styckades, hvarje del af hela fastigheten skulle ansvara för en motsvarande del af den intecknade fordringen, samt att, om någon serskild del af fastigheten vid blifvande försäljning icke uppginge till det belopp, som motsvarade derå löpande andel af hela fordringen, bristen skulle på de öfriga lotterna fördelas efter det förhållande, som förr nämndt är. af Herr Wetterberg; ”Från det af Lag-Utskottet tillstyrkta förslag i 18 § har jag skiljt mig så till vida, som jag ansett, att då inteckning på grund af egarens medgifvande sökes i flera fastigheter för samma fordran, det alltid bör i den handling, som innehåller detta medgifvande, vara uppgifvet för hvad belopp eller del deraf hvarje fastighet serskildt häftar. Behofvet att beräkna ansvarigheten för den odelade fordringen fastigheterne emellan efter förhållandet af hvardera fastighetens serskilda värde till sammanlagda värdet af dem alla borde endast ifrågakomma vid det fall att gäldenären bestridde anspråk på inteckning; och det vingleri, som kan föranledas af stadgandet derom att, derest uppskattningen af egendomen till allmän bevillning ej finnes för året näst förr än inteckningen söktes, den uppskattning skall beräknas, som efter sagde tid först skedde, kunde då mindre ofta inträffa. Utan sådan bestämd uppgift uti inteckningshandlingcn kunde domaren icke bevilja inteckningen, men deraf föranleddes ingen annan olägenhet, än ett uppskof med ärendet, under det förmånsrätten likväl komme att räknas från ansökningstiden. Bih. tilt B. St. I Afd. 18 Haft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 20. I Hf:o 30. Alik. till Exp.-Utsk. d. 3 Juli 1851, kl. 5 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om rutt för part att återfå till öfver-rätt ingifne handlingar.
Då så många indragntr och förminskningar vid armeen blifvit föreslagna, har StatsUtsk. icke fruktat , att armeen i motsatt fall, derigenom försvagad, möjligen skulle blifva otillräcklig att, blandad tillsammans med bevärts-manskapet, kunna i alla afseenden såsom stam uppfylla det påräknade stora ändamålet, samt att de båda, på sådant sätt tillsammanblandade, i stället alt på en aktningsbjudande och imponerande fot förenade uppträda mot en krigsvan och öfvad fiende, deremot snarare och närmast skulle komma att bilda en l ösning i massa ? Följderna deraf och af en på sådant sätt missförstådd, under fredens lugn orätt förberedd och illa beräknad statshushållning, äro, tyvärr, lätta att inse, och skulle, äfven med användandet af Svenska nationens hela kända och så ofta bepröfvade mod och tapperhet, likväl oundvikligen blifva högst bedröfliga och beklagansvärda. Då StatsUtskts betänk. efter all anledn. blifver återremitteradt, anser jag mig för närvar, icke böra eller behöfva ingå i någon granskning af detaljerna, en granskning, den jag dessutom gerna medgifver till stor del torde öfverskrida förmågan af milt bedömmande; men något, hvarom jag med visshet på förhand gör mig försäkrad, är, det II. Ex. Hr General-adjutanten för armeen, med sin kända er - Deli 9 Maj f. ra. farenhet och mogna omdömesförmåga i allt hvad som rörer delta ämne, icke lärer underlåta att Jemna alla erforderliga upplysningar, och att vid de anmärknrr han dervid linner sig befogad att göra fästes uppmärksamhet , så viii å armeens behof, i afseende å bibehålla ridet af dess sammansättning och bestånd, som å siitlet att tillvägabringa dertill nödiga tillgångar, i förening med minsta kostnad för Slaten, och utan alt genom förhastade indragnaaf armeen och dess befäl, densamma blifver urståndsalt att uppfylla sitt ändamål.
Missgernings-Balken innehåller angående gäckeri med Sakramenten, eller stiftande af lag emot ett olofligt utdelande deraf. VIII. B. 132, 156, 398. Å. 409. XIV. U. 349, 350. XV. 20. A. 43. E. 147. — N:o 36. i anledning af väckt motion om lekmäns verksamhet i Kyrkans tjenst. VIII. B. 225, 412. A. 465. — N:o 37. i anledning af väckte motioner angående brottmåls lagstiftningens förbättring. A. 379, XIV. U. 20, 46, 137, 161. A. 167. XV. E. 122. -— N:o 38. i anledning af väckt motion om förklaring af Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, angående straffet för olofligt innehafvande af dyrk. X. B. 15, 244. XI. A. 4. E. 122. — N:o 39. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 18, öfver väckt motion angående vilkoret! för vinnande af lagfart å fast egendom. X. B. 15, 244. XI. A. 5. — N:o 40. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 26, öfver väckte motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 kapitlet Ärfda-Balken. X. B. 15. A. 244. — N:o 41. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till ändring i Kongl. Förordningen den 20 November 1845, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. X. B. 15, 244. XI. A. 4. E. 122. — N:o 42. i anledning af väckt motion om stiftande af lag angående kyrkomöten. XI. B. 313, 322, 327, 348. A. 370.
Till henne hade gått i arf från modern en bländande fägring, från fadern, den allvarlige vetenskapsmannen, högsintheten, den varma nitälskan för medmänniskors bästa och sanningsökarens spejande forskarelust. Tidigt kringsvärmad af giljare, räckte hon, tjugutvåårig, sin hand åt en utländsk friare, den itländske godsägaren Richard Pigott Beamish. Detta ja-ord var, enligt hvad det visade sig, ett för henne ödesdigert misstag. En djupare andlig frändskap mellan man och hustru — den enda säkra grundvalen för varaktig äktenskaplig lycka — saknades helt och hållet i detta giftermål. Omsider skildes de två, efter en femtonårig sammanlefnad, från hvarandra, ej genom juridisk skilsmässa, men på grund af en ömsesidig enskild öfverenskommelse. Nu, med återvunnen handlingsfrihet, griper hon sig an med att lefva och verka i överensstämmelse med de öfvertygelser i lifvets högsta frågor, som efter hand mognat bos henne under föregående perioder af ett — så- som hon själf beskrifvit det — så godt som outhärdligt lidande, » ett som väger mellan dödskval och vansinne ». Under de närmast följande åren uppslår hon för längre tidsskeden sina bopålar i Paris eller andra storstäder, eller vistas hon på vidsträckta resor i och utom Europa; hon besöker Hellas ' klassiska jord, Egypten, Konstantinopel, Jerusalem och andra orter i » det heliga landet ». Härigenom samt i följd af utländska släktförbindelser blef hon under årens lopp en välbekant personlighet på måuga håll utanför svenska landamären, innerligt älskad, eldigt beundrad och uppburen af talrika hängifna vänner. Alltid och allestädes fördes sådana af tillskyndelsen i hennes väg. Begärligt lyssnande till hvad hon hade att meddela flockades kring den madonnalika resenären män och kvinnor af skilda samhällsklasser, trosbekännelser och bildningsgrader. Furstar, statsmän, vetenskapsidkare, diktare, konstnärer i bredd med salongslifvets drottningar, klosterbröder, religionslärare såväl som de praktiska värfveos män — se där hennes uppvaktning, hvart hon än styrde kosan i olika länder och världsdelar.
A c k, hvarför kunde jag ej vara storsint och mild, hvarför kunde jag inte betrakta honom såsom min medmänniska och kusin, sätta mig in i hans förhållanden och hjälpa honom till rätta. Jo, jag ville försöka. Och så begynte jag: » Klas, jag menar dig väl, förlåt, om jag varit bitter. Man skuddar ej af sig allt det förflutna som en solkig sko. D e nya vägarne äro visserligen bättre, men till att börja med känner man sig kanske litet urspårad. Nu lämna vi dock allt det där och gå till botten af din tvekan. Icke sant, hvad som fö- refaller dig pinsammast i denna brytning är tanken på min far och hans omdöme om saken. D u står ju i en viss tacksamhetsskuld till honom både hvad. ja, det där tala vi ej om, det vet du bäst själf. Men kom ihåg, att i egenskap af din förmyndare var det ju endast hans närmaste plikt att hjälpa dig, och det har aldrig ingått i hans beräkning att fostra en måg. Någon beräkning finns egentligen ej hos min far. Han hör dessutom till de där lyckliga människorna, som se allt i rosenrödt, och när jag vill göra allt för att uppehålla. » skenet, höll jag på att säga, men fann det föga lämpligt, hvarför jag satt och letade efter ett annat uttryck. Men det uteblef, och jag måste börja på ny räkning. » Jag skall underrätta pappa. Sen kan du skrifva till honom och betona, att du har gått min allvarliga önskan till mötes. När han ser, att vi äro så eniga om saken, blir han snart tillfredsställd. Ja, vet du, jag tror bestämdt, att han inte tycker så illa om att tänka sig in i de förändrade förhållandena. Jag har aldrig sagt det förr — men alltsen mamma dog, har en skugga fallit öfver mina skära framtidsdrömmar, och den vemodiga tanken har stört allt: ' Pappa, pappa, hur skall det gå med honom, när jag kommer bort, han som är så gammal och nervös och ensam. ' Klas, det är nog det bästa som sker. » » Ja, inte vill jag binda en människa, » började han sakta, försiktigt. » Eftersom du hyser betänkligheter och inte tror, att äktenskapet skall skänka dig någon lycka, utan ser din plikt på annat håll, måste jag ju återge dig din frihet, och jag klandrar dig inte.