Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu ConstitutionsUtskottet, i stället alt efter de vackra complimenterne intaga alla de sistnärnde anmärknings-anledningarne, tvärtom låtit dem få ett rum framför complimenterna, så hade det väl varit alldeles i sin ordning och constructions-enligt; men då hade Utskottet också varit nödsakadt att spara sina artigheter, emedan Utskottet omöjligt kunnat säga, att Utskottet med sanningens vittnesbörd funnit Constitutionens och Lagarnes helgd vara bevakade. Utskottet lär förmodligen trott, att då man läst Utskottets uttalade grannlåt, så skulle man dervid stadnat, och icke behöft läsa mera, ty eljest vet jag icke, hvarföre Utskottet i slutet af sitt Memorial skulle gjort sig den stora mödan, alt så bestämdt motsäga sig sjelf. Jag deremot finner, lika med Utskottet, att allt det, som emot Konungens Rådgifvare är i ofvanberörde måtto Den 18 Julii e. n>. anmärkt, föranlåter mig att vördsamt anhålla, det Memorialet må varda återremitteradt, och alt mina anmärkningar må få åtfölja; hvarjemte jag finnér mig nödsakad yttra: Det är anledning till anmärkning mot SlatsRådet samt Föredragande, hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att denna anmärknings-anledning, komme enligt 29 §. Riksdagsordningen att, jemte ProlocolisUtdrag derom, lill ConstitutionsUtskottet afgå. Friherre af Tibell, Gustaf Wilhelm, anförde skriftligen: I anledning af ConstilutionsUtskottets Memorial rörande granskningen af StalsRådets Protocoller, får jag den äran anföra. Hvad först beträffar anmärkningen mot dem af StatsRådets Ledamöter, som tillstyrkt indragningen af ett Tidningsblad , så synes mig att då ingen lagöfverträdelse 1 detta förfarande kunnat anmärkas, emedan det då blifvit hänfördt under 106 §. RegeringsFormen, de
N:o 58, i anledning af väckta motioner rörande transport af krono-manskap och krono-effecter. N:o 59, i anledning af väckta motioner rörande stuterier och håstafvelas förbättrande inom Riket. N:o 60, i anledning af en af Herr Petréj Th._, väckt motion, rörande användande af ett obrukbart linieskepp för att utröna bomb-canoners verkan, m. m. N:o 61, i anledning af väckt motion om nedsättning i försäljnings-priset å Svensk Förfaltnings-Samling. N:o 71, i anledning af väckt motion om Bergsfogde-tjensternes afskaffande. N:o 72, i anledning af väckt fråga 0111 upphäfvande af de frioch rättigheter, som blifvit Bergslagen förbehållna. N:o 73, i anledning af väckta frågor om inrättandet dels af ett Gymnasium, dels af en ApologisL-skola i Sölfvesborg. S. D. Afslogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 18 sisth November på bordet lagde Betänkande N:o 56, i anledning af väckt fråga om Armeens förseende med byxor af blått med hvitt meleradt kläde. S. D. Lades till handlingarne Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 18 sistlidne November på bordet lagda memorial: N:o 74, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 3. N:o 75, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 7. N:o 76, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 25. N:o 77, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 31. N:o 78, i anledning at erhållen återremiss å Betänkandet N:o 38.
Detta är ConstitutionsUtskottets afsigt med ifrågavarande RedactionsFörslag, som Utskottet af en Riksdagsman erhållit, och hvaruti Utskottet endast funnit skäl att göra några få jemkningar och tillägg. Då jag inom Utskottet, vid sakens afgörande, icke erinrade en omständighet, som jag sedermera betänkt, anhåller jag att såsom anmärkning vid Förslaget , nu få framföra densamma. Vid ersättning 54s Dan 11 Junii f. nu af nödigt antal Ledamöter i RiksRätten, i händelse det genom jäf eiler laga förfall förminskas, äro alla Embeten ersatte genom Utskottets förslag, utom befälhafvaren för troupperne i Hufvudstaden. Och som bemälte person commenderas till denna post utan någon iakttagen tour, och han således icke har någon sig närmast varande Militaire Embetsman, Föreslår jag, att till redactionens fullkomnande, den äldste Ledamoten i KrigsHofRätten, sorn dessutom alltid är en Militaire och vanligen nied Ofverste grad, måtte uti RiksRätten som Ledamot inträda, enär General Adjutanten för Stockholms Garnizon, af jäf eller laga förfall, derifrån afgått. Grefve Mörner, Adolph Gåran: Efter hvad jag fattat af den föresiagne förändringen, har jag väl insett CoostitutionsUtskottets afsikt att med tydlighet bestämma hvilka de Embetsmän äro, sorn böra vara Ledamöter i RiksRätten, men jag kan ej instämma med Utskottet i de grunder, som vid den nya redactionen blifvit i betänkandet uppgifna. Utskottet har nämnt 5 stycken Collegier, hvarifrån Ledamöter skola tagas, men uteslutit 2:ne andra Collegier, hvilka åtminstone äro lika nödvändiga för Statsförvaltningen som de förre, nemligen StatsContoiret och Förvaltningen af Sjöärenderne. I bland de 5 uppräknade igenfinner man Bergsoch CommerceCollegierne, men i händelse Konungen och Riksens Ständer framdeles skulle finna för godt göra någon ändring i administra - Den 11 Junii /, rit.
Då vid denna Riksdag motioner i detta hänseende blifvit väckte, är väl f. n. intet annat att göra, än att stanna i det slut, hvartill Utsk. kommit, men jag skulle vilja göra detta, icke på grund af Utsk:s skäl, utan på grund deraf, att, i följd af den moderna organisationen af Rikets styrelse-verk i ecklesiastikt hänseende, ärenderne icke kunna behandlas med erforderlig skyndsamhet, och att R. St:r vid denna Riksdag komma att göra underd. framställningar. Jag anhåller om afslag å Betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag inskränker mig endast dertill, att åberopa mitt förra yttrande. Propos. lill bifall å förevande punkt blef härefter framställd och hesvarad med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit Ja öfvervägande. Punkten D, ang:de motionen derom, att, sedan löne-konventioner blifvit upgjorde, Presterskapets ordinarie inkomster 470 Den 31 Maj f. m. malte, emot viss proc., upbäras af Kronofogde i orten eller af församlingens Socken-nämnd. Denna punkt bifölls. Punkten E, ang:de indragning af Biskops-Embetena, och användande af dem åtföljande löner, till förbättrande af det lägre Presterskapets vilkor. Denna punkt lades till handlingarne. Punkten F, ang:de Domkapitlens förständigande, att vid Adjunkters missivering och förordnande till vikariat, uteslutande fästa afseende å tour och aneiennetet. Denna punkt bifölls. Föredrogs ånyo Allm. Besy.- o. Ekon.Utsk:s d. 20 sist!,. April och d. 17 dennes på bordet lagda Betänk. J\H 81, i anledn. af väckt fråga om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Vid föreg:de tillfällen har Ståndet, på Gr.
Om Jesu skulle 1894 småningom drog Hanna sig närmare hängmattan, och hur det var, smög hon sin arm under Nils nacke och satte sig på kanten, balanserande med kroppen. » Nils du du — Han klappade hennes arm, han ville så gärna säga något. » Nej, nej, säg ingenting — jag har lärt mig en hel del. med på det, när ändå Men jag kan inte vara jag tittar nära inpå. Se nu på skolorna » — h o n satte sig lifligt upp — » jag vill visst, att det ska vara lefvande och fritt — men — samhällslära det är — verkliga grunden inte ger, — mer kan ju bara sång De kunna ju inte få tid kunskaper än uttrycka de, det — jag vet j u i gör jag, fast jag mig om det — jag medatt när jag möter de unga flickorna de bättre af dem Redigeras af Sophie Bidrag och och hälsolära och vältalighet och sånt där för alltihop. till att minuterna formligen voro räknade, skulle vi gärna tillmötesgått en från många håll uttalad önskan att före afsändandet utställa adressen. Nu blef det omöjligt I Och våra s o m mest nyfikna, ärade läsarinnor få söka finna en, o m ock ringa, ersättning i ofvanstående bild. det är riktigt slut med mig — hade rätt. » mottagas — ute så är det något Linge. med tacksamhet. L o g o g r y f. Väl Iduns korg berömmas bör Med sina frukter sköna, Och mången gåfve allting for Att verkan däraf röna; Men den som mig värdera lärt (Tro ej att jag vill skryta!) Nog icke anser mödan värdt Att med gudinnan byta: Ty hvarifrån jag stammade — Från djur, från träd, från grufva — Jag lifvet för min gynnare Förstått att huldt förljufva. Min frukt, så stark och doftande, Man prisar med all ifver, Om också bifallet kanske Ibland för högljudt blifver. Väl är det sant, att mången tår För min skull ofta rinner, Och att den efterlämnar spår Som skönhetspris ej vinner; Men inför den mig rätt har kär Ej sådant något gäller — Han dessa fel nog anse lär Som idel bagateller. — Om korn på mig du lyckats få, Skall du nog äfven finna, Att du af fruktens kärnor små Mång ' prisvärd sak kan vinna.
Den n September. 277 Transport 2,044,261: — 9 DepositionS-medcl i Landt, Ränterierne, tilhbrige enskildte Werk och Personer, som pä sam, ma sätt blifvit medtagne - 16,096: 29, —: AmortisicmentS Fond - 522,220: Ärsättning för bevisligen twungne och utskrifne lcfwcrant, ser och gärder, hwarä man wäl icke har nägra säkra upgiftcr, men som jämte hvad af lefvcrantcu, rers fordringar efter osman up, gifne grunder, kommer att contant ersättas, blifvit uptagne pä för, slag till 620,020: — Återstoden har blifvit päräknad till krigetfortsättande när Banquens Förskotter komma att uphöra, sä vidt kriget dä behöfwer att fortsättas, eller ock, i händelse af fred, till besörjande af Armäerncs och Flottornas behof, intill desi de till sine hemorter och stationer hinna ankomma 1,259,642: 18, Z Summa 4,002,000: —- —> och skulle allt detta genom Utdrag af Protokollet Rik, sens Högloft. Ständer vördsammeligen underställas. Är och dag som förr skriswit stör. Pä befallning dl. krööelius. LadeS pä bordel. He rr Den il Gepkember. Herr 1? k> s m, kefir, upropades och yttrade sig: det Memorial jag nu ärnar upläsa, är icke långt, fö,st, emedan Ribdc skåpets och Adelns tid är dyrbar, och lör det andra emedan ätfiillige af Ridder» ff ipcts och Adelns Ledamöter bättre än jag fdrstä det ämne det innchäller: Derefter upläste Herr Ikam följande:
M a j: t i Des s N å d i g a proposition anfört, ansett sig böra med Kongl. Majit i 11 s t ä larn a, att Sverige hvarken bör, eller kan betala Rikets Utländska skulder, annorlunda än Kongl. Majit behagat proponera” tilläggande Ständerne särskildt, hvad Gite puncten beträffade, ”att emedan de deruti omförmäite fordrings-a 11 språk och förluster till beska f f e u heten o c h b eloppet icke äro utredde o c h bestämde, anser Riksens Ständer lämpligast, att med frågan o in denna ersättning får anstå till Riksens Ständers nästa sammankomst, h v a r f ö r i n n a 11 f 0 r d r i 11 g a r ne och fö rius ter ne, genom Kongl. Majlts Nådiga föranstaltande, kunna hinna att granskas, utredasoch bestämmas.” Vid 1815 års Riksdag, då frågan åter förekom, uppsköts afgörandet, emedan förlusterna lill deras beskaffenhet och belopp ännu icke voro utredde, och vid 1818 års Riksmöte meddeldte Riksens Ständer ungefärligen enahanda yttrande, men vid ett if>4 S lats-Utskott e ts Betänkan den. ytterligare vid förra Riksdagarne ej i fråga satt tillägg, ”att de ej åtagit sig att på något sätt medverka till utredningen, h c 1 d s t det ickesy ntesb öra kunna komma i fråga, att Rikets Ständer skulle vidtaga någon åtgärd till utredande af enskilde personers f o r d r i n g s-a n s p r å k , och det så mycket mindre, sorn ett sådant steg likasom skulle innefatta ett erkännaande att förlusten till större eller mindre del borde af Staten godtgöras. Oagladt genom detta sista förklarande, Riksens Ständer vid sist förflutne Riksdag synas vilja betagit Svenske Medborgare det säkrare hopp till ersättning de egt, genom föregående Ständers anhållan dm Kongl.
Sedan jag således framställt motiven, hvarföre jag afstyrker, att man nu ingår i delaille-undersökningar om sättet för verkställigheten af ifrågavarande upplånings-anstalt, och i stället öfverlemna!- åt BancoStyrelsen den latitud i rättigheter att kunna i allmänhet härvid förhålla sig efter omständigheterna, återstår att förklara hvad jag anser böra bestämmas. Detta är 1:0 beloppet, hvarmed den nya rörelsen skal! bedi ifvås, i hvilket afseende jag anser den af Utskottet föreslagne summan af 3 Millioner vara en billig norm för en anstalt, som endast är gjord på prof; och 2:0 det enda speciella stadgandet, att räntan för lån på korrtare tid bör blifva lägre eller högst 2 procent, samt räntan för lån på längre tid, högst 4 procent. Herr Ribbing: Jag inser visserligen; sedan jag åhört den siste Talaren, vådan af att motarbeta en Lånerörelse, grundad på en fond, som icke finnes utom i en vacklande. credit, — jag inser, säger jag, vådan 202 Den 3o November f. m. häraf, till följd af den fruktan, hvartill den siste Talaren gifvit mig anledning, att vi, om det afslag jag yrkat vunne bifall, i stället skulle hafva att förvänta andra ännu skadligare förslag. Emellertid kan jag, ehuru jag å ena sidan icke delar Grefve Björnstjernas farhåga, att denna lånerörelse skulle föranleda till nya sedlars utgifvande vid de tillfällen, då andra tillgångar saknades till obligationernas belåning, (ty detta synes mig tillräckligen förebyggdt genom Utskottets förslag, på sätt Herr Rosenblad redan anmärkt), å andra sidan icke eller instämma, nied Friherre Boije deruti, att dessa obligationer äro så alldeles oskyldige, eller att de utan belåning,srält ej, skulle medföra något äfventyr för Bankenl Ty jag hemställer till hvar och en, om icke, då man liar obligationer att röra sig med, Bancosedlarne till motsvarande belopp skola blifva umbärlige, och, om icke första verkan af dessa obligationer skall blifva, att silfver uttages för Bancosedlar till ett motsvarande belopp.
någon under äktenskapslöfte, borde sin förbindelse genom vigsel fullborda, elier söka dess lagliga upplösning; så är, genom Kongl. Förordningen den 3 April 1810, redan påbudet: alt, sedan det af häfdad qvinna föreburna äktenskapslöfte blifvit af Domare ansedt vara bevist och gällande, men mannen icke destomindre vägrar att detsamma genom vigsel fullborda, de skola, enligt 1 §. i 16 Cap. Kyrko-Lagen, instämmas till Dom-Capillet, för att erhålla nödiga föreställningar, då, i händelse de om äktenskapsförbindelsens upphäfvande sig i godo lorena, skiljobref genast må meddelas; men åter, vid ett motsatt förhållande, om den ena yrkar och den andra -vägrar äktenskapets fullbordan, målet bör, hvad äktenskapsförbindelsens upplösning angår, öfverlemnas lill Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande; dock att hvad lagen om qvinnans och barnets öfriga rättigheter stadgar, utan hinder af det utfästa äktenskapets upphäfvande, kommer att ega bestånd; och finner Utskottet icke bellöjligt eller lämpligt att na gr a andra föreskrifter i detta ämne tillstyrka. Hvilket dock, jemte flere Ledamöters serskilda yttranden, till Rikets Höglofl, Ständers närmare skärskådande öfverlemnas. Stockholm cien 5 April i834« Reservationer: 1:0 Af Herr von Sydow: ”Allmänna Lagen och Förfallningarne innefatta redan erforderliga stadganden till förekommande af oordningar vid äktenskaps - afhandlingar. Oin eli viss tid stadgas, inom hvilken, efter föregången lysning, vigselskall ske, vid äfventyr af varningar eller böter och skilsmessa; så borde, med lika, om icke större skäl, bestämmas en viss tid, inom hvilken trolofvade skulle utlaga lysning; ty trololningen är den egentliga giftermåls-afhand-■ lingen; men lysning deremot endast en kungörelse lill rättelse vid klander ^ af äktenskap. F.mbelsmyndigheters mellankomst i det fall, hvarom nu fråga är, anser jag ganska betänkligt.
För detta ändamål behöfver jag ej gå längre än till att erinra om Hr Hjärnes eget yttrande, att ehuru bränvinet i Sverige vore vida lägre beskattadt än samma vara i Danmark, så har dock insmuglingen från det sednare landet hit till Sverige ej varit af någon betydenhet. Är detta en sanning, så måtte väl man ej hafva någon grundad anledn. till den farhåga, att Norrige skulle öfversvämmas med insmugladt Svenskt bränvin. Jag, för min del, tror att vi vid denna Riksdag böra nöja oss med den förhöjning Utsk:n föreslagit, och tillstyrker derföre bifall till §:n. Gr. af Ugglas: Uti denna fråga föreföllo ganska lifliga dis cussioner inom Utslcn. En betydlig del af ledamöterna röjde en temligen stor obenägenhet att föreslå skattens förhöjning, och jag medgifver att äfven jag befann mig bland deras antal. Anledningen tili denna obenägenhet var hufvudsakligen den, att man ansåg, att så länge man hade att lagstifta för tvenne olika sätt att bedrifva bränvinsbränning och ej kunde beräkna averkningen enl. det ena sättet så noga som afverkningen enl. det andra, borde man ej alltför mycket öka näringens beskattning, emedan man derigenom gåfve ett premium åt det ena sättet, eller de mindre brännerierna, hvilkas afverkning ej kunde med säkerhet beräknas, helst det redan visat sig, att den vid sista Riksdagen antagna beräkningen af de enkla pannornas afverkningsförmåga varit felaktig. Om, på sätt Utsk:n, vid början af förhaodlingarne i denna sak, ämnade föreslå, vi finge endast ett slags bränvinsbränning under en säker kontroll, skulle jag, för min del, ej hafva något emot en ytterligare förhöjning af skatten, men så länge vi bibehålla husbehofsbräningen, och ej våga att med ett enda slag tillintetgöra denna näring, emedan vi derigenom skulle få att bekämpa ett så mäktigt intresse, att dess motstånd kunde skada hela den nya lagstiftningen i ämnet, måste vi ej brådstörta den öfvergång, vi småningom önska bereda.
Tharan för det Brasilianska sockret, som uppgår ända till 20 proc. för kistor af “tyngre“ trädslag, och för det Ostindiska, som inkommer i korgar eller bomullsbalar, medgifver i verkligheten långt större avans, än den i kalkylen upptagna, och en snar revison af tharaförfattningen är i statsverkets intresse af behofvet påkallad. Jemförde med hvarannan ådagalägga slutsummorne i ofvanstående kalkyler N:o 4 och 5, att Fredrikshallska toppsockret belastas vid införsel i Götheborg pr % med b:ko sk. 2: 10 (oberäknadt de i kalkylen ej intagna posterna), men att det qvantum råsocker, som ingår i 1 tl. toppsocker, för Götheborgs raffinadörer icke belastas med mer än 2 sk. 77% rst, och att den förra summan öfverskjuter den sednare med 2t% rst. b:ko. Den oafvisliga slutföljden härutaf är således ock, att Götheborgs raffinadörer, endast genom det ringare afgiftsoch kostnadsbeloppet a det i % toppsocker ingående råsockret, hafva vid försäljningar på stället och försändningar derifrån framför Fredrikhallska bolaget en fördel utaf två och sex tiondedels (s:gr 2j~) rst b:ko, i trots af halfva tullen i Sverige och exportpremien i Norrige, som detta bolag åtnjuter. Men denna fördel är ej den enda. Når dertill Sigges l:o den obestridligt högre tillverkningskostnaden under de första åren vid den nya anläggningen i Fredrikshall och 2:o de i kalkylen N:o 4 ej upptagna posterna, speditionskostnader i Fredrikshall och försäljningsprovision i Götheborg, så kan Götheborgska raffinadörernes fördel, allt sammanlagdt, svårligen antagas lägre, än 8 å 10 rst banko eller 1 ä sk. rgs. Och när exportpremien den 1 Juli 1814 upphörer, ökas denna fördel med ytterligare 11 rst. banko. Kalkyl N;o 6. Öfver det skydd, som Sveriges raffinadörer tillgodonjuta vid nuvarande införselstull utaf å sk. pr % raffinadsocker.
F r u Frykén tvekade nu, o m hon ändå skulle taga A l b e r t med sig, o c h skulle helst sett att slippa detta, men gossen * för hvilken tanken att han skulle lemnas hemma h o s pigan, liksom ett vanligt barn, var outhärdlig, stälde till ett uppträde m e d gråt, tjut o c h konvulsiviska hickningar, som vettskrämde morföräldrarne, o c h så k o m han med. J a g tror aldrig, jag g l ö m m e r denna afton med sin tryckta stämning o c h det allmänna b e - mödandet, att ej se den lille sammetsklädde parfveln, som gick omkring bland gästerna, i hopp att någon skulle säga ett ord för hans vackra •drägt. Värdinnan kände sig förlägen, då hon måste låta servera för den lille bredvid hans m o r m o r, o c h denna tystade h o n o m hvarje gång han ville börja ett af sina vanliga samtal. Efter supén b l e f stämningen mera glad: man samtalade lifligt i grupper, man roade sig på bästa vis, o c h barnet glömdes. D å inträffade något obehagligt. I ett af de klart upplysta rummen bredvid salongen började plötsligt den lille gossen att snurra rundt omkring på hälen under små skrik, som skulle föreställa glädje, men som liknade qväfd vrede. Några af gästerna skyndade fram, men fru L y d i a vinkade ät dem, att ej bry sig om barnets upptåg. Gossen märkte detta; men, drifven af sitt feberheta begär att bli bemärkt, hoppade han jemfota ut i salongen o c h uppförde nu der ett slags indiandans med böjningar, krumsprång o c h kullerbyttor under skri o c h r o p, som o m han rasat med en flock lekkamrater. F r u Frykén satt handfallen vid detta rent oväntade upptåg, men fru L y d i a grep pojken i armen, förde h o n o m in i sängkammaren, lade h o n o m på en soffa samt tillsade en pålitlig tjenarinna att stanna hos gossen, tills han insomnade. Sedan talades hvarken då eller sedermera ett I I P \ L " I I U M IN Tidningen nnehåller nästan uteslutande originalbidrag.
Forhållandet var motsatt, ty jag yrkade då, såsom nu, att redan gällande lagstadganden voro tillräckliga, och jag trodde då såsom jag tror nu, att uplysning skulle bättre än straffbestämmelser framkalla det resultat man önskade. För öfrigt har den siste talaren såväl och fullständigt visat, att endast andliga medel kunna åstadkomma ett verkligt helighållande af Sabbathen och framkalla den rigtning i tänkesättet, derförutan, helst i ett sådant fall som detta, hvarje lagstiftning blir kraftlös, att jag blott behöfver åberopa hans yttrande. I afseende på den föreslagna revisionen, åberopar jag hvad jag anfört och tror att, om den företages, skiljda åsigter ändock skola hindra frågans tillfredsställande lösning. Frih. Alströmer: Emellan Hr af Sillens och mitt yttrande finnes ingen strid; ty, om man hörde min framställning gick den ut på att updraga en bestämd gräns emellan Statens straffrätt och det enskilda territoriet, dit Staten icke finge intränga. Således kan jag icke inse någon skiljaktighet emellan hans och mina åsigter, ty han har velat hvad jag äfven yrkat, att menniskan må äga rätt att bestämma det sätt på hvilket hon vill dyrka Gud; men hon får alldeles icke störa andras rätt att fira Sabbathen, och det är just denna moraliska gränslinea som Hr Sillén åsyftat och äfven jag velat updraga. Den 8 April e. m. Hr Tham: Vördsamt anhåller jag om öfverseende för det jag ännu en gång upträder, men jag har dertill tvenne skäl: l:o för att göra min ursäkt för Hr Ehrenheim i händelse jag skulle hafva missförstått honom. Huru som helst måste han likväl medgifva, att han varit ifrigare uti att omhulda de nordiska minnesmärkena än han är om den lefvande minnesstod som nådens och kärlekens Herre rest i verlden till förklarande af sitt namns herrlighet. För det andra fattades jag af djup ledsnad vid åhöran - det af ett anförande som gjordes här utaf en R. o. Ad:s ledamot, som tillika beträder samma embete i allmänna verlden som jag.