Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Medgifvande, att en så beskaffad beskrifning eller utredning i flere afseenden visserligen 4 Sami, 4 Bind. 17 i§iS Stat b-U t ikotte t* Betänkan den; skulle vara upplysande och nyttig, har StatstTfstöttet likväl haft sin tid af andre vigtiga goro. mål så upptagen, att detta vidtomfattande arbete ännu ej tunnat företagas eller medhinnas. E mellertid och om, hvad Statt-Utskottet förmodar, Friherre Ankarsvärd åsyftat att genom nämnde beskrifning få utröndt, huruvida Riksens Högloä. gtänders, Revisorer, i förekomne fall, som med Spannmåls-upphandling och un sättning egt sam* band, fästat tillbörlig uppmärksamhet å de Beslut, hvilke i en eller annan måtto kunnat förorsaka Allmänna Magazins-Inrättningen förluster, så har det ej tillkommit hvarken Biksens Höglofl. Stän. ders Revisorer eller Stats-Utskott, att klandra så_ dane åtgärder, som funnits grundade på och öfc verensstämmande med de föreskrifter, om upps handlingar och undsättningar, sorn! innefattas uti 4:de Afdelningen af Kongl. Brefvet den 7 Nog vember 1811, hvilket är den enda Instruction, som för Styrelsen af Allmänna Magazins Inrätt* ningen hittills varit gällande, och har Stats-Uf. skottet gjort sig förvissadt, det Biksens Högloft» Ständers Revisorer ej underlåtit att noga granska och efterse, huruvida Kongl. Allmänna Magaj rins Directionen, efter innehållet af nyss åbero. pade Kongl. Bref, ställt sig de deruti glfnestad. ganden om'upphandlingars verkställande till underdånig efterrättelse. Beträffande dernäst undsättnings-behofven i otterne, så inhemtas utaf ofvanberörde Kongl. Bref, att bestyret härmed blifvit åt vederbörande Konungens Befallnings» Sta t*-Ut »kottet* Betänkanden. 419 hafvande öfverlemnadt, och hac
Utskotten, som förmoda, att nämnde förslag innehålla de stadgar, i afseende på näringsfrihet, hvilka Motionairen önskat tillvägabringa, hafva således ansett hans framställning endast åsyfta enahanda ändamål, som genom motionen vid sisth Riksdag varit afsedt, i följd hvaraf det torde vara öfverflödigt att till vidare granskning upptaga hvad Herr Friherren för öfrigt vid flere tillfällen i frågan kan hafva anfört. Af handlingarna vid 1823 års Riksdag inherntas, att, sedan Kongl. Maj;t, uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den ig Februarii nämnde år, förklarat, att, fastän den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfningen af handel och handtverk, såsom af oeconomisk beskaffenhet, vore beroende af Kongl. Maj:ts eget Nådiga afgörande, ville Kongl. Majit likväl, med tillämpning af Regerings-Formens 89 §., till Rikets Ständer öfverlemna att, i likhet med hvad angående lagfrågor är stadgadt, gemensamt med Kongl. Majit derom afgöra och besluta, samt derföre till Rikets Ständers granskning hänskjutit de af en serskild Comité utarbetade förslag till Författningar i ämnet, så hafva Rikets Ständer, jemte underdånig skrifvelse den 12 December i833, till Kongl. Majits Nådiga pröfning öfverlemnat förändrade förslag till Förordning om handtverkerien, till Författning om gerningsmän antagande på landet och till Handels-Ordning, hvarjemte detta Rikets Ständers tillgörande blifvit uti 3y §. af Riksdags-Beslulet den 22 i samma månad upptaget. Någon vidare åtgärd har sedan nämnde tid å Rikets Ständers sida icke blifvit i ämnet vidtagen, helst Herr Friherre Cederströms omförmälda motion vid sistlidne Rikdag icke vann Rikets Ständers bifall. Icke heller har, så vidt det är Utskotten bekant, de i underdånighet -ingifna förslagen ännu kommit under Kongl.
Ständer vilja i underdånighet hemställa och Kongl. Majit i nåder täckas bifalla denna framställning, så blifyer en följd: 648 l/igUnhottetsBetAnk/itidcu. att slcijs §. i denna Artikel samt att i ali™ mänhet aliade ställen, sorti hafva afseende på fullt arbetsföre personer, tillika med krigstjenst och sådant mer, hvilket endast på dessa kunna lämpas, komma att utur Stadgan försvinna. Vid Redactionen af 2 §. bör isgttagas, att tillsynen huruvida barnen kunna inrymmas uti något Barnhus, eller bispringas af allmänna medel, icke blifvit ålagd såsom ovilkorlig pligt, utan öfverlaten åt styrelsens fria Val, att, till besparande af Fattig* vårdens medel, vidtaga, enär och hvarest denna utväg lämpligen kan ega rum. Uti 4 och 5 5, §. synes orden för al* ^rar och barn böra utgå, samt Fattigvårdsstyrelsen blott tillse, huruvida de nödstälde eller behöfvande hafva siägtingar, son* kunna och vilja fylla deras behof. Då föräldrar både efter naturlig och uppenbarad Lag äro ovilkorligen förbundne, att vårda och uppfostrasina barn, hvilket äfven torde genom ett uttryckligt stadgande uti denna Författning böra ytterligare bestämmas, så bör ock barnens pligt, att lika ovillkorligen vårda och underhålla sina föräldrar aldrig sättas i fråga , utan lagligen kunna utkräfvas, så vida och i den män, som barnen hafva dnrtill erforderliga tillgångar. Vid 4 §. bör särskildt anmärkas, att, i händelse Utskotten vinna bifall till sina förut gjorde framställningar, orden mindre ar* bitsfure fattige, barnsbörd, m. m. böra borttagas oeh §. redigeras i enlighet med hvad LagUtskottets Betdnktinaen. 64g förut om gtdje momentets fattige blifvit anför rit , så att samma undstätlning bibehållas.
September afgifne Betänkande N:o 255, ang:de serskildt anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande, hland andre tillgångar för samma anslags bestridande blifvit beräknade , ett öfverskott af 70,918 R:dr 3 sk. 7 r:st. befinnes. Lärande R. H. St:rs i anledning häraf vidtagande beslut hos K. M:t genom underd. Skrifvelse anmälas. Utlåtande, ang:de understöd till beredande af communication medelst Ångeller TrampFartyg emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken. (U.-A.) Till Utskottet hafva ncdannämnde 3:ne Motioner blifvit remitterade, nemi.: Från H. R. o. A. 1:0 Af Hr Boijj Johan Fredr.som, under framställning af vigten för de Norra Provincerne, att äga en lättad communication med Stockholm och hvaraf Staten i flere afseenden äfven skulle hemta fördel, Betänkanden, N:o 291. 4r9 hemställt, att, till byggande af ett Ångfartyg, för att årligen, så länge åstiden medgåfve, besöka Städerne Gefle, Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall, Hernösand, Umeå och möjligtvis äfven Piteå samt derefter retournera till Stockholm, och hvilket Fartyg, försedt med 2:ne Angmachiner, hvardera om 3o Hästars kraft, blifvit beräknadt till en kostnad af 60,000 R:dr, ett Lån af Staten, stort 3o,ooo R:dr, måtte det blifvande Bolaget meddelas uppå 10 års tid mot 3 proc. årlig Ränta; skolande, i händelse samma LåneAnslag beviljas, anstalt genast derefter fogas om bildande af ett Bolag, hvilket komme att ställa nöjaktig säkerhet för LåneSumman och företagets verkställande; och har, under instämmande i berörde Motion, blifvit anfördt af Hr Grefve Sparre, Eric, att den skjutsningsskyldighet för K.
Reglemente för Riddarhus Slipendiaterne, Iun. 875. 894. Aug. 827. — titt iakttagande af wederbörande wid Pensions-förslag, angäende, Zebr. 700.. Relation om Rikets belägenhet, Maji bi. Remisicr till Utstotten, om Med-Ständens underrättande derom genom Protocolls Utdrag, Iul. z?;. Z87. 454. 516. Aug. 674. 8'-7- Remisi.-lage; se Landt-Räntemäskare. Representatjono-rätt, angäende ofrälse Jordägares och Bruksidkare?! rc., Maji 29.?. 3<?Z. Zbg. Register - Iul. Z r?. 465. Mars <542. 547. Kouterslcölct^Väsm Ian. >193. kasz. iLo^ k2i6. Commerce Calleen disposition waran.de af allmänna medlens förwaltning sedan r 800 ärs Riksdag; se Re-orvisning. — af Riks-Discpnt-Wer, fetsfövwalt-ning; Riks-Diecontwerket. Revisionsiflilliug, om upphäfwande af Lagens före. skrift rörande nedsättande derafiHof-Rätterna, Auer. Revisor till Riks-Discont-Werkets öfwerseende, om wal ak en, Ian. 467. 6st. 715. 7^9- " wald, Ian. 862. Revisorer öfwer Stats, Bancooch Riksgälds-Werken, om Instruktion för dem; se Instruction. — samt-öfwer krigsmedlens förwaltning, om wal till, Mars 1065. — walde, Mars 1091. Revissrernes öfwer Bancooch Riksgälds-werten Berättelser om Banco-werkets tillstånd wid de ärcn lgor, 1803, »805 och 1827 förrättade Revisioner, Majt 214.
Kronans egendom, måtte till Kronan återställas, på del åboerne måtte få njuta sin lagliga rätt till besittning, såsom för kronohemmans besittning i allmänhet stadgadt är; och föresiog motionären, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan l:o Att Kongl. Maj:t i nåder täcktes från Ecklesiastik-departementet till Finans-departementet förflytta handläggningen af mål, som angå de så kallade Halländska kyrkohemmanen, såsom, enligt Kongl. Majits nådiga Stadga af den 16 Maj 1840, angående fördelning af ärendena emellan Stats-departementerna, till Finans-departementet hörande, då den obestridligen angår jordeboksväsendet, och 2:o Att Kongl. Maj:t täcktes förordna en Kommitté, sammansatt af sakkunnige personer, som, efter nu gifven klav, utreder frågan i sin helhet och afgifver underdånigt betänkande, samt att Kongl. Majit derefter täcktes i nåder densamma i ett sammanhang pröfva och afgöra. Carl Ifvarsson åter har blott, med anledning af Sven Heurlins ofvanberörde motion, yrkat att Rikets Ständer måtte å nvo till pröfning upptaga frågan om Kronans egande och dispositionsrätt till Halländska kyrkohemmanen, samt att frågan måtte af Rikets Ständer betraktas icke såsom ett önskniugsmål utan såsom en sak, deruti de egde att för sin del besluta, och sålunda ej hänföras till sådan ekonomisk lagstiftning, som på Kongl. Majit allena beror.
Fröt, 1834. 6-fe Sami. i ista AJd. 2-dra Bandet. 3 iQ.de Banco~Uuhott«ts Memorial A7:o 5 4* GraVeur dolf Föreståndare får Stereotyperingen och tryckningen af Bankens iiya sedlar nu innehar, med hemställan tillika, att della löneänslag mätte förhöjas till enahanda belopp, med hvad, efter den vid senaste Riksdag beslutade löne-förhöjning, nu vore bestämdt för Commissarie i Rikets Ständers Bank; och hafva Banco-Fullmägtige, uti afgifvet utlåtande öfver berörde ansökning, vitsordat, att de Sökandens befattning tillhörande egentliga göromål, bestående uti gravering af plåtar för hvarje olika sedelvaleur, gipsformars och stereotyp-plåtars gjutning samt deras i anseende till afnötningen erforderliga retouchering och ombytning, jemte öfrige dermed följande åtgärder nied sedelpapperets dagliga lilloch frånräknande, arbetarnes aflöning, redovisning för uppburne förskottsmedel, författande af föréskrifne veeko-rapporler öfver tillverkningen, i förening med oafbruten noggrann tillsyn öfver göromålens ordentliga förrättande, i den nion medinge Slereotyperings-Föreslåndarens tid, alt ingen stund af dagen återstode att begagna till vimlande arf annan arbetsförtjenst. I betraktande häraf oell då, vid det af Banco-Fullmägtige sålunda upplyste förhållande, den åt Sökanden för närvarande på Stat ansiagne årliga lön af 1000 R:dr ej kan anses motsvara de med hans tjenstebefattning förenade
Beträffande UllDiscontFonden, har densamma, enligt hvad det härvid fogade Capitalslut Litt. B, närmare upplyser, under Sr 1827 vunnit en förkofran, som efter afdrag af de å samma Fond i Nåder beviljade arfvoden , utgör 4)676 R:dr 27 sk. 8 r:st.; Och har Utskottet härvid särskildt inhämtat, alt de S Capitainen Bergis och Fabriksidkaren Andre's af denna Fond utgångne Förlagslån under året upplupne Räntor blifvit ordentligen inbetaldte. §• 7* Maniljadur me dien och Allmänna. Arbetshusmedlen. Till upplysning om förhållandet med de till Manufacturernes befrämjande af Nionde HufvudTiteln anslagne medel för åren 1826 och 1827 samt med Allmänna Arbetshusmedeln för 18" > och första hälften af år 1827, får Utskottet härhos bilägga författade Utdrag af Räkenskaperne för nämnde Medel, Litt. C, med anmälan, att då, på grund af K. Brefvet den 25 Maji 1827, sistnämnde medel från K. Coniin. Coll. öfverlemnades till Styrelsen för Fängelserne och Arbetsinrättningärne i Riket, utgjorde behållningen af Contanta Medel och Reverser för Utestående fordringar tillsammans 7,459 Ridn 34 sk. 3 r:st. B:co. Hufvudsak! iga orsaken till denna betydliga förminskning af Allmänna ArbetshusFonden äro de af K. M:t medelst Nådigt Bref af den 25 Maji 1827 anbefalde afskrif - Litt. B. Capital-Slut öfver Ull-Discont-Fonden År 1827. Debet. Credit, Balance från År 1826. Balance från År 1826. UII-Discont-Fondens Skuld till Manufactur-Discont-Fonden 56,ooo Fordringar hos säkra Låntagare .. 133,5^5: 24. r Räntor från förfallo-dagen ... 929: 46. Afgår:
Från värdshus till värdshus tågade de hem vandrande svenska krigarna i dammiga kläder och söndertrampade skodon. På kärran framför dem skakade de finska kvinnor, som konungen friköpt från turkarna och bortgift med sina soldater, och bredvid i halmen under vagnssätet stod buren med kameleonterna, som magister Eneman hämtat från Asien. Kärran med kvinnorna blef snart efter och djuren blefvo döda, men mellan de solbruna soldaterna och stallknektarna leddes ännu Brandklipparen, fast trött af år och med stel gång och utan att längre bära någon segrande hjälte i sadeln. Ett stycke före alla de andra gick beständigt en lång mager man med fredlösa ögon och rynkig panna. Hans kind var mörk som bark, men tänderna blänkte i det gråsprängda skägget, som han icke gaf sig tid att låta bortskära, och själf hade han hvarken knif eller sax. Den uslaste vägstrykare skulle ha ratat hans nedstänkta rock, men allt hvad han ägde förde han med sig – och det var en säck och en påk. Väl hade just han vid färdens begynnelse blifvit kringskickad att uppnegociera penningar, men de voro länge sedan strödda för vinden. För att icke främlingar skulle peka finger åt hans fattigdom och åt hans land kallade han sig simpel soldat, men han var lifdrabant och hette Ehrensköld. I sin ungdom hade han en oktobernatt nedstuckit en fänrik Gyllenstjerna, och ännu fladdrade hans sinne så skiftande, att fast han var den muntraste vid ölkannan, låg han om natten vaken i oroliga tankar. Knappast lyste dagningen, innan han med sin träpåk bultade i härbergets golf för att väcka kamraterna. När den uttröttade skaran om kvällen samlades kring bordet i värdshussalen, förblef han stående och höjde lusteligen kannan för alla de nyfikna, som utifrån klättrade upp i fönstren. – Si, si! – hviskade åskådarna. – Hvart ärr på dessa mäns ansikten och händer är en saga om en bragd. Det är de återvändande hjältarna från Ilion! Därefter tillade de, när de på gården sågo Brandklipparens stela skridt: – Och trähästen ha de tagit med sig!
Ridderskapet och Adeln högst nödwandig at hos sig bestämma, om intet sielfiva wälmeningen skall raka i en werkelig irrgång, ur hwilken hon haftver swart at utreda sig. r?8y ars Riksdag sammanträdde för första gängen dec Hemliga Utskottet under den tysthets Ed 47. H. i Regerings formen älaglftr det, dock med den inskränkning, som sidsta stropben af samma H. innefattar. Den sager, at alla de mål, som uppenbara wara kunna, blifwa Riksens Ständer meddelta och under deras rådplägningar hänstjutna. Dcsia uttryck, — at anse, som et offer högsta Magken gjort at sunda förnuftet, hmilket äffar at skuldenärén stall känna sin skuld — dessa uttryck, sager jag, synteS Hemliga Utskottet anitu för obestämda, dä fragan blef oM Riksens Ständers förbindelse, ac ataga sig §srLnkien kör hela RstSgalden. I det afseendet blef i et tydeligt Lx>rs6:am krulocolli ifrån Hemliga Utskottet ki! Stånden liksom ä Konungens och UtstotkekS magnar, hemligheten uphafivcn för den del, som rörde RikSstuldrns kännedom. Denna rättighet för Standen war dyrköpt, den kostade dem dä och sedan nära 20 millioner Riksdaler. Utdraget af detta ?rorocv!I-lyder, som följer: "Kongl. Maj:t har uppå wisia med Utskottet utstakade och i Nader antagna grunder, wilkor och förbehåll, dercil samtyckt, at ali Nikecs gäld flyttas frän nr Kongl. Mastts omedelbara försorg och öfwerlemnas til Riksens'Ständers eget Werk, som, hägnadt och ffyddadt af Kongl. Majrt, bör bestå as Riksens Ständers Aullmagtiga, hwilke, ester den Instru5kion dem meddc^ las, komma at bestrida de til
Slutligen reserverar jag mig äfven emot 55 §. och tror, att, om man på allvar ville utrota lönkrögeri, måste det stadgande införas, som Fattigvårds-Comileen uti sitt Betänkande sidan föreslagit, eller ”att köpare ”af bränvin får till vittne åberopas och för ojäfvig antagas, äfven i fråga ”om det bränvin, han sig sjelf tillhandlat.” Uti denna reservation instämde Herrar Prostarne Öhrnberg, Osterman, Gahne, Lalin och Herr Kyrkoherden Källström; i första mom. deraf Herr Grefve Posse med den förändring, alt minimi-försäljnings-beloppet bestämmes till en half kanna; i 1 och 3 momenterne Herr Contracts-Prosten Nordhammar, Herr Contracts-Prosten Nibelius, Herr Contracts-Proslen Hallbäck och Herr Prosten Lundblad, samt i ira och 3:dje momenten Herr Prosten Sidner. Herr Professoren Doctor Bexell samt Herr Prosten Bexell föi enade sig äfven uti den af Herr Prosten Sandberg afgifne reservation, med yrkande, alt Gästgifveriet i anseende till branvins-minulerings-rältigheten, matte ställas i samma beroende af Konungens Befallningshafvande, sorn krogar i allmänhet. Herr Contracts-Prosten P. G■ Svedelius reserverade sig emot Utlåtandet, under åberopande af sin emot Betänkandet JN:o 7 afgifne resei’- vatioii. Emot serskilda delar af Utlåtandet hafva reservationer i öfrigt blifvit anmälda af Herr Friherre von Kraemer, Herr Friherre Leijonhufvud, Herr Gripenstedt. Herr von Böök, Herr von Bosén, Herr von Paijkull, Herr Bibbing, Arvid, Heir Domprosten Elmgren, Herrar Christierson, Gustafsson och Hegardt, samt Iliksdags-fullmägtige von Zweigbc'gk och Lars Boethius. STOCKHOLM, Elmcws och Granbergs Tryckeri, iS4 r» B ev.- samt Allm.
Jag läste hans Symposion för professor Terserus i Åbo. Förtälj mig hvad Plato säger om man och kvinna! Jag vet så litet. Han talar mest om mäns vänskap och sällan om kvinnor. Han säger, att den rena kärleken frigör, emedan den förenar allt och utplånar skillnaderna. Och du tror, att det finnes en ren kärlek? Hagar teg. Den lyckliga, hon förstod icke frågan. Huru gammal är du? Jag fyller om tre veckor sexton år. Och vet ännu intet om kärleken? Det likar mig godt. Jag önskar jag visste lika litet som du. Pelikan! Läsa Plato och inte veta så mycket som en strumpsticka om kärleken! Jag slår vad, att du aldrig har läst en strof af Ovidius eller Tibullus? Nej, nådig fröken. Ser du, jag var säker därpå. Du skall få läsa Ovidius och Tibullus med mig. Det är nöjsamt. Du skall flytta till slottet. Hvad vill du blifva? Min kammarpiga? Får jag städa nådig frökens bibliotek? Torka dammet af böckerna? Tända studerlampan? Uppgöra en bokförteckning? Och Hagars mörka ögon tindrade af förtjusning. Hon ville kyssa drottningens klädningsfåll, men Kristina afböjde det. Det är blott de okunniga, som ha rätt att förödmjuka sig. De, som Gud adlat, få icke förnedra sig, minst inför ofrälse, genmälde hon med en vacker höghetsblick. Och för öfrigt behöfver jag en sådan som du ... en lärd i bokvett, ett barn i världsförfarenhet. Jag har för många statskloka, jag har fränder, vänner, tjenarinnor ... spanska höns, som skilja sig från andra med fjädrarna. Lycka, Hagtorn, eller hvad du heter, att du ej är en karl! Jag skulle törhända få dig så kär, att jag slutligen blefve nödsakad piska ut dig med ridspöet. Men nu är du, som jag, en af de välborna trälinnorna, som skaka på handklofvarna. Ers majestät är drottning. Ja, påminn mig därom, ifall jag skulle råka att glömma det! Jag skrattar så ofta. Jag skrattar åt hela världen; anse icke dig för ett undantag!
» » För att inte flickorna här, de rofgiriga sirenerna, skulle dra i väg med er? » » Nej, för att inte min obetänksamhet och smak för nöjen skulle hindra mig att skrifva min afhandling färdig. Nå, den slutade jag, gudskelof, i natt. För öfrigt var hela den där porträtthistorien dum, det erkänner jag villigt; är ni nöjd då? » » Nej. » » Inte ändå! Hvad vill ni då mera? » » Jag vill veta, hvad det är för en ring ni så skrymtaktigt har gått och burit på er högra h a n d. hvad ser jag, den är borta! » » Ja, » sade han, litet förlägen, » jag tog af den nyss i båten. » » Hindrade den er från att r o? » » Net, det var inte d e t. det var ett annat skäl. » » Återigen en hemlighet, som ingen kan få höra. » » Ja. » » Ni är odräglig med edra hemligheter! Men ni kan väl åtminstone säga mig, hvem iii har fått den där ringen af? Ty ni skall aldrig försöka inbilla mig, att det är en förlofningsring. Jag har i dag oupphörligt sett på den, och det skulle förvåna mig mycket, om den vore af guld. » » Det är den inte heller. Det är en giktring. » » Jaså, ni är giktbruten redan? » fnyste Fanny med ett ironiskt skratt. » Nåja, nu kan jag ju gärna tala om det, efter det är sista kvällen. Bara ni lofvar mig att inte låta historien gå vidare. » » Jag lofvar ingenting. » » Dä säger jag heller ingenting. Alla här ha visat mig sä mycken vänlighet, och jag vet inte, hvarför jag skulle förspilla deras vänskap för mig och reta dem i onödan, bara för att tillfredsställa er n y f. » » Nyfikenhet. Nej, det kan ni ha rätt i. Nå, jag lofvar då. » (Slut i nästa n:r.) 1893 Såg dit bleka män ' skovårar Tyna bort vid kvalmig gränd, Där så ofta sorgens tårar, Men sä sällan fröjd blir känd?
Från grundsatsen, att alla bevillningsfrågor böra erhålla deras slutliga lösning i förstärkta StatsUtsk., har Frih. Palmstjerna till en del afvikit, enär han vid sisth Riksdag förklarade, att han ej ansåge grundlags-förändringen betänklig i afseende å vissa bevillnings-frågor, t. ex. tullen, men deremot fann den mindre välbetänkt i hvad den allmänna bevillningen vidkomme. Gr. Lagerbjelke har yttrat, att det nuvar:de förfaringssättet att åt det förstärkta StatsUtsk. updraga slutliga afgörandet af alla bevillnings-frågor, upkommit genom ett förbiseende af grundla gens stadganden. I denna åsigt kan jag för ingen del instämma. Jag har genomläst alla de §;r i grundlagarne, som röra bevillningen, utan att af deras innehåll kunna draga den slutsats, att, derest Stånden stadnade i olika beslut i någon bevillnings-fråga, som ej rörde den allmänna bevillningen, denna fråga borde enl. en riktig tillämpning af grundlagens bud hänvisas till förstärkt Bevilln.Utsk. Jag har tvertom i dessa stadganden funnit en bestämd föreskrift, att alla bevillnings-frågor skola vid upkommande stridighet emellan Stånden slutligen af förstärkt StatsUtsk afgöras. Sålunda har äfven grundlagen i detta hänseende allt hitintills blifvit tillämpad och jag tror att en 40:årig häfd bör gälla mera än de tvifvelsmål, Gr. Lagerbjelke upkaslat derom, att en sådan tolkning af grundlagen icke skulle vara riktig. Jag yrkar afslag å ifrågavande punkt. Den 8 Mars e. m. 139 Gr. Sparre, Erik: Gr. Lagerbjelke har redan ådagalagt grunden till det i våra grundlagar befintliga stadgande, alt om 'Stånden ej kunna komma öfverens i bevillnings-frågor, böra de hänskjutas till förstärkt StatsUtsk. Det var nemi. att hvarje Stånd i fordna tider serskildt åtog sig den bevillning, Ståndet fann sig böra Utgöra. Dessa tider äro förbi och Stånden bestå numera icke uteslutande af sådana personer, hvilka alla träffas af samma slag utaf bevillning.