Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag likväl, som icke hörer lill de förtjustas antal, och icke hunnit taga närmare kännedom om förslaget i dess helhet, kan icke godkänna detta skäl. Jag torde af de i lagförslaget framställda principer, för så vidt de redan i vår lagstiftning framträdt, få fatta mitt omdöme öfver detsamma, och jag må dä säga, att det icke förefallit mig uppmuntrande till något understöds lemnande. Om man skulle säga, att derföre, alt man härtill beviljat 300,000 r:dr, så skulle man också ytterligare för samma ändamål bevilja 25,000 r:dr, så synes mig detta icke olikt förfarandet, af den Iheaterbeskådande, som, efter att hafva under tilltagande gäspningar åselt en högst ledsam piece uppföras, vare sig tragedi eller komedi, ändå och oaktadt sin stigande ledsnad, enligt den kända anekdotens lydelse, trugade sig att öfvervara den 5:te akten, på det han måtte få full valuta för sina utlagda penningar. Hr Fähraeus har yttrat, att rättsfilosofiska idéer legat till grund för förslaget och att det skulle komma att utgöra ett vackert litterärt minnesmärke lill prof af vår tids juridiska hildning. Till svar härå får jag förena mig med livad Gr. Gyldenstolpe, Anton, i detta hänseende anfört ; dels tyckas nemi. de theoretiskt rättsfilosofiska idéerne vara allt i detta förslag, dels synes den litterära minnesvärden bra dyrt betald med de stora summor, som redan åtgått; dock vore det alltid hugnesam! om det verkligen finge stanna vid egenskapen af en litterär produkt af mer eller mindre intresse i litterärhistoriskt hänseende, och i sådant fall finge man väl trösta sig öfver förlusten af de för dess utarbetande använda pen ningarne; men nu hetes det ju skola blifva en ny lag för Sveriges rike, antagandet hvaraf, eller förkastandet, icke ännu är på något sätt afgjordt. Frih.
De gifna domsluten handla om ”förfoganden och åtgärder”, hvilkas uraktlåtande jag skulle lagt de tilltalade till last, men ”hvilkas ändamålsenlighet och verksamhet ej varit beboende på deras egen förmåga att förutse och beräkna möjligen inträffande 'händelser” — och jag har likväl icke lagt dem till last ens någon åtgärds försummande, hvars verksamhet eller ändamålsenlighet erfordrat förmåga att förutse och beräkna annat, än hvad som dels redan hade inträffat och dels så ögonskenligen måste förväntas, att ingen förnuftig åskådare kunde derpå t vi tia. Då i domsluten omtalas försummande af ”åtgärder som be”rodde pä tillfälliga och vexlande infall hos en i upplopp stadd folkhop"; åsyftade deremot min talan endast sådana åtgärders försummande, hvartill fulla skäl redan handgripligen visat sig. 139 Att ett annat beslut skulle fallit, i händelse mitt påstående blifvit upptaget, sådant jag det framställt, är hvad jag tillåtit mig att förmoda. Js'u ansågs detta påstående icke innefatta tillvitelse ”att hafva öfverskridit ”eller underlåtit fullgöra någon i lag eller författning bestämdt stadgad eller ”i och för tillfället särskildt meddelad föreskrift.” Huruvida sådant inträffar på det i beslutet afsedda förhållande, måste jag lemna derhän. Att det icke inträffar på det af mig framställda förhållande, och att det således icke är för detta, som lag saknas, det är, hvad jag trott mig skyldig att anmärka. Till den underlåtenhet, hvilken eljest icke skulle strida mot någon i lag eller författning stadgad föreskrift, hörer det af mig anmärkta förhållande, att när, vid åtalade tillfället, folkhopens rörelser redan voro derhän komna, att ingen tvekan mera fanns om nödvändigheten att genom militäriskt biträde använda våld mot våld, användandet deraf på Herr Öfverståthållarens föranstaltande likväl dröjde minst en half tima, ehuru det icke behöft dröja två minuter.
Beträffande Kongl. Majus Nådiga Försiag, att alla hädanefter wid Adelvjane-Ncgementet ledige blifwande Boställen ina mcd Indelningar och Räntor ansins till understöd för Jnwalid - Huset; Sa emedan Riksens Ständer besiutit att öfwerskotterne pä Stats - Werkets enskilde, sa i de ständige, sorn, under namn af Bewillning, inflytande inkomster, stilllika med alla besparingar pa Riks - Statens Brta Hufwud - Titlar, sedan Kongl. Majtt deraf inom hwarje Titul disponerat hwad nödigt finnes, äfwm som alla genom dödsfall och befordringar uppkommande besparingar pa Allmänna Jndragnings-Staten mage öfwerflvtkas pa y:de Huswud-Tikr-ln, och, ester det, enligt Riksens Ständers Beslut wid Lagtima Riksdagen, ioc-,Doo R:dr deraf ärligen blifwit afsatte till understöd för allmänna Företag i och för Åkerbrukets, Handelns och Näringarncs befrämjande, öfwerffottet öswcrlcmnas till Kongl. Majus Höga disposition till förraders anskaffande för Förstärknings - Manskapet och andre Miluaire behof: Och ibland detta Oswerskott alwen äro inncbegripne de »vid AdelSfane-Regementet ledine och framdcr kes ledig blifwande Boställen, Indelningar och Räntor; To anser Stats - Utskottet det ankomma pa Kongl. Majus Egit Nådiga »välbehag och bepröfwande, att vin Kongl. Maut i sm Wishet sa för BihnnA. N:o 88; sedt «Z94 Den 9 Julli. godt finnér, häraf anwända och disponera hwatz Kongl. Map.t för detta bth>.ss syllande kan pröfwa erforderligt; Och fou, decia är den enda urwäg, hwuken StatsUlstollet i närwaraude vmständighercr kan förestå Riksens Högloft.
Stockholms internationella lararinnehem har under de par fir det iigt bestfind haft gladjen se sin verksamhet allt mer utvecklas och vihna anslutning och erkannande&gt; hvilket tillfredsstilllande resnltat framgh af dess nyss utfardade Brsberiittelse for h1896. Enligt densamma bar antalet pensionker, hvilka pH kortare eller langre tid vistats i hemmet varit 86, det ofvervagande antalet svenskor, men Bfven utliindskor af olika nationditet sBsom norskor, danskor, engelskor, tyskor, fransyskor, schweiziskor, polskor, hollandskor, ryskor och amerikanskor hafva begagnat sig af hemmets gastfrihet. Bled anledning af hemmets utvidgning och dumed okade driftskostnader ha inkomsterna hittills ej fullt kunnat betacka utgifterna, hvarfor en niigot hijgre inackorderingsafgift for de storre rummen for framtiden ko~nmer att erlaggas. Priset iir dock i forhkllande till de forminer, som erhkllas fortfarande mycket l %gt. Den hogsta inackorderingsafgiften pr miinad for e m m t st&amp;.re rum iir 68 kr. For ensamt wi.~i.lzdre rum 57 kr. Deladt rum betingar ett pris frdn 52 till 4 ' 7 kr. Medfores linne minskas priset med 2 kr. pr miinad. Herninets forestlndarinna ar fortfarande frijken L. Andrik, hvilken hvarannan sondag hos sig samlar de unga schweiziskor, soin vistas i Stockholm och moderligt bistdr dem med r i d ocli dad. Styrelsen har bestfitt af foljande medlemmar: Ordinarie: Fru A. Wicander, (ordf.), fru K. Bohman, (v. ordf.), friiken J. Lindeblad, (skattm. ), froken A. Ulrich, (sekr.), fru A. Schulthess, fru A. Thiel, fru W. Uppstrom, lektor J. Humble, pastor R. Ostermann. Suppleanter: fru G. Linder, froken T. Geijer, froken C. Wahrolin.
Den ar stålv allenast emot indragningar af BistopS-lbnerNe ha obestämd tid. Njutningen af Vesta länet katt ej genom Pritzilegierne wada försäkrad ät andre, ätt Ve personer, joni deste Embeteii nu innehaftvaJag frägar oin Preste-Ständet stul^ le nu wara ber enda som i Statens olyckliga belägenhet ej stulle görg upoffringar. Friherre NUnnerKeim, I-srs August. Htvaö ben wärde Ledamotens Herr PLNImans stutsatts beträffar alt ptivilegierne endast kunde röra de nuwarande innehafware as Bistops-Embeten fär jag deni äraN enndra atk privilegiet, äfwett när de angä Embeten ej kunna wara personliga, utan tillhörande hela Suttestionen och hela Ständct. Om deri stutsattsen stulle antagas, att Preste-Ständet Pribi» kegier eNdast gälla för detas nu warande innehafware, fär jag hemställa oM icke det samMa kunds sägas om Riddcrstapet och ÄtelnS privilegierhwil - Den 28 November. 1751 ket wore en conclusion hwari de fleste af OK troligen ogärna instämde. Herr käklmsn. Jag får underställa Höqlofl. Ridderskapet och Adelns uplysta bedömande, hurU» lebes ekt Embete kan jämföras med en egendom. Förhållandet Mätte wara ganska olika, mellan dö wilkor hwarMed någon besitter ett Fidei-Commist och de under hwilka nagön inNchafwer eli Biskops Embete. Hwad de senare angar sinner jag ej ari någon orättwisa sker, allenast man ingen king täger »frän den eller deln, som nu äro i besittning deraf. Eljest wore wi wekkeligen i en olycklig belägenhet VIN wi ej kunde hoppas nägott förbättring Frih kre 8tse1 von kjojstain. Ilag beklagar
• ålnjöte, eller 1,200 R:dr, mätte å stat uppföras för en vice Bibliothekarie, hvilken befattning förut funnits, men vid 1809 ars riksdag blifvit indragen; och hafva Rikets Ständer i sädant ändamål å stat upptagit nämnda belopp. K lered-Sta fen, 2:o. Enligt nådigt tillkännagifvande, har E. K. M:l den 29 Maj '1848 förklarat Prosten öfver Lysings kontrakt af Linköpings stift berättigad, att frän och med 1846 komma i åtnjutande af prosttunna för Trehörna nybildade pastoral, samt den 29 Juli 1849 tillagt Prosten öfver Westerbottens 4:de kontrakt enahanda förmån, från och med 1846, för Pajala pastorat, äfvensom under den 16 Augusti nästlidet år beviljatf.Prosten öfver Wäne kontrakt i Skara Stift rättighet till prostetunna för hvarldera af de nybildade pastoraten Främmestad och Näs från och med 1847; i följd hvaraf E. K. M:t föreslagit, att ifrågavarande spanmålsbelopp måtte på stat uppföras med tillsammans 4 tunnor; hvilken nådiga framställning, såsom grundad på ett redan lagligen pröfvadt förhållande, Rikets Ständer bifalliL. 3:o. För att bereda Konsistorii-notarierne i riket ersättning för den förmån, hvilken de, till följd af E. K. M:ts nådiga beslut om den förhöjda tjensteårsberäkningens upphörande, komme att förlora, har E. Ii.
För kungsgårdar och kronoräntor, som förpantats före år 1700, skulle fem proc. af räntans belopp erläggas; men utaf intresset för kronan dessförinnan försträckta kapitaler skulle såsom bevillning afskrifvas hvar fjerde penning. Arrendatorer skulle betala femte penningen af hela arrendesumman; dock borde för de genom auktion upplåtna arrendena erläggas endast 2 proc. af arrendebeloppet. Innehafvare af enskilda arrenden borde likaledes betala 2 proc. af nämnda belopp. Intressenterne i generaltullarrendet skulle erlägga tionde penningen af det å lottsedlarna upplupna intresset. För fruktbärande kapitaler skulle betalas tionde penningen af intresset och för hyror 5 proc. af deras belopp. Fönsterafgiften skulle utgå med 16 öre för hvarje fönsterluft i Stockholm, 12 öre för fönsterluften i större stapeloch uppstäder samt 6 öre i mindre städer och på landet. Hos enskilde personer anställd betjening, såsom sekreterare, sterbhuskamererare, husoch bruksprester, hofmästare, informatorer, kassörer, inspektörer, bokhållare och fogdar m. fl., skulle betala tionde penningen af sina löner, då dessa öfverstege 20 d:r. För betjening med mindre lön skulle erläggas 1 d:r 16 öre för mansoch hälften för qvinsperson. För hvarje lakej skulle utan åtskillnad erläggas 2 d:r. Utom den stadgade vanliga tjenstehjons-afgiften, skulle på landet födde drängar och pigor, som framdeles begåfve sig derifrån och toge tjenst i stad, dessutom utgöra, hvarje mansperson 4 och hvarje qvinna 2 d:r. För allmogens hemmavarande barn och de vid jordbruket eller boskapsskötseln begagnade ijenstehjonen skulle betalas för »fullvuxen» (öfver 21 år gammal) dräng 20 och för piga 12 samt för »halfvuxen» (mellan 15 och 21 år) dräng 12 och piga 8 öre. I fråga om taxering innehåller 1747 års bevillningsförordning hufvudsakligen samma stadganden, som den under de näst föregångna åren gällande bevillningsstadga.
Den första: att spannemåls-import, antingen ej matte vara tillåten annorlunda , än då prisen nått ett visst utsatt maximum; eller ock att export af spannmål i alla tider måtte vara lika obehindrad som importen deraf. Så framt ej endera af dessa grundsattser varder orubbligen faststäld, kan ingen Spann-, måls-handel i stort inom landet ega rum. P*n andra , Att beskaffenheten af den säd sorn fores till torget, matte genom en författning bestämmas och sålunda förekornmas de underslef som härleda sig från det nu brukliga mät” nings-sättet. *) Särskildt tryckt. Betänkande om Rikets Penninge-Verk. 43g Följderna, häraf skulle blifva: Adt vår spannmål, som för det mesta i godhet öfverträffar större delen af den i Norra Tyskland producerade, skulle finna lättare afsättning utomlands; Och att vår goda spannmål icke mera skulle från torget undanträngas och till pris nedtryckas af den dåliga Tyska och Polska, som under perioder af brist, här säljes till hvilket pris som hälst , emedan den uti England och Holland , icke en gång vid inträffad brist på födo-ämnen, emottages. 1, djupaste trohet, vördnad och nit framhärdar Stormägtigste Allernådigste Konung Eder Kongl.. Majits underdlnigste tropligtig**» tjenare och undersåte F. B. Schwerin. Nio 20- Utdrag af ProtocolletH hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 19 Februarii 1823. Närvarande:. Herr Stats.-Ministern för Utrikes Ärendena Grefve von Engeström. En af Rikets Herrar, Stats-Rådet Herr Grefve Rosenblad. 44o Proposition om ett Handds-Lane-Contoir. En af Rikets Herrar, Stats-Rådet Herr Grefve Fleming. En af Rikets Herrar, Hof-Cancellern, Herr Grefve af Wetterstedt. En af Rikets Herrar, Stats-Rådet Herr Grefve Cederström.
Rå det att de skattskyldige inom de socknar i Westmanland, hvaraf det så kallade Salbergs län utgöres, och hvarest räntorna äro till Sala silfververk anslagna, äfven må komma i åtnjutande al' de fördelar, som i allmänhet blifvit lör räntegifvare beredda genom den af Kongl. Majit och Rikets Ständer beslutade ränteförenklingens verkställighet, hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad Kongl. Majit i sådant afseende föreslagit, anvisat till Kongl. Majits nådiga disposition för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 ett årligt förslagsanslag, motsvarande värdet af Etthundraåttiofem tunnor eller 1,165^ kubikfot spanmål, hälften råg och hällten korn: och bör hvad af detta anslag, hvilket för åren 1861 och 1862 redan blifvit frän Riksgälds-kontoret utbetaidt, för är 1863 erfordras, Kongl. Majit för dermed afsedt ändamål af Riksgälds-kontoret. i stadgad ordning tillhandahållas. 8 1R>- Med anledning af väckt och af Kongl. Majit, efter föregången utredning, till Rikets Ständers pröfning öfverlemna»! fråga, angående upphörandet af de sä kallade frisocknarnes tjenstbarhet till Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Litt. A. Sammandrag öfver Tre-skillings-afgiften år igipf enligt de från Länen inkomne Räkenskaper. Upsala 'i J Stockholm Mariestad Vexiö . Jönköping Vesterås i Linköping Nyköping Vennersborg Cal mare Fahlu • • Orebro Carlstad Gefle Hernösand Umea Visby . Malmö Christianstad Carlscrona Halmstad . Götheborg Summa Afkortning. Leverering, Ealance till år 1820. i '; ? Summal R:d. sk. r. R:d. sk. r. Balance fr. ir 1819. 1820 års Uppbörd. Sum ma. Afkortning. Leverering. Balance till år i8ai. Summa.
Maj:t i underdånighet anhålla, att åt Pastor Wiede måtte beviljas en personell löneförhöjning af 266 r:dr 32 sk. banko årligen, att så länge han innehafver Bibliothekarietjensten vid Linköpings Gymnasiioch Stiftsbibliothek utgå af reservationerne å det på Allmänna Indragningsstaten uppförda anslag för Emeriti-löner vid Elementar-läroverken. Utskottet anser en sådan åtgärd som den af motionären föreslagne tillkomma Kongl. Maj:ts nådiga bepröfvande, hvadan Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärdi föranleda. Stockholm den 10 Juli 1851. S/a/Sr Utskottets Utlåtande, .\:o 248. 7 H:o 2 IS. Ank. til! Exp.-Ulsk. d. 13 Juli 1851, kl. 11 f. m. Utlåtande, i antedning af vackt motion, angående ändring i sältet för debitering af den, under benämning Trosstransport-medef från en del rotar vid Westmanlands regemente utgående afgift. CU. A.) Till Stats-utskottet har från Hedervärda Bondeståndet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen Jan Jansson från Westmanlands län väckt motion, deruti han, under förmälan, att, enligt Krigs-kollegii cirkulärbref den 19 Juni 1838 och den 20 Maj 1847, hvarje soldatrote uti Snefringe härad af nämnde län blifvit påförd 6 sk. 5TYj5 rst. för transporterande af trossfordonen från kompaniernes trossbodar till Westmanlands regementes mötesplats, och, enligt Kongl, reskriptet af den 17 Maj 1814, utdebiterades dylik afgift, ehuru ej uppgående till mer än 8|| rst. af hvarje soldatrote vid Strömsholms kompani af samma regemente, föreslagit, att, till undanrödjande af det såväl för rote-interessenterne, som vederbörande uppbördsman besvärliga sätt, på hvilket ifrågavarande afgift nu debiteras och uppbäres, Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Napl, all del viil 8i8la Rili8- da^en ei>ila8l inlill elen derpä töljande as anglaZel pä 8jetle ldukvud-sileln lill 8lrris-materialier oell expen8er, 8aml verl oell Iju8 laeviljade laidra^ as 100 H:dr lill livarie I^än sör lr^ elrnin^ as Kon^l. Naj:l8 LesaIIninA8llasvaniIe8 liunAÖrel8er mä sä lorlsaianile ul^ä, äsven80Nl all cle an8la^ lill Ilu8kl^ra, 80m jleviljal8, enli^l IxonAl. Lresvel den 3:öje l?el>ruari 1841,10and8- IlösOinAen i I^ronol)erA8 250: 8anit, enligt Kon^l. 13, ekvet den 15 Debruari 1841, DandOlöldiriAen i Dlfabor^a Dali bör frän 8taten uteglutaa. 4:o. doz-z/özzz^e/, //anr/e/zr oe/z ^VlrzvzzAzmzre. s). ^zz^/<7A6t t/// v/7/'Z6zz z 5/rzzzre oe/z ^a^aöoz'^ Dzzzz ^zzzzr^ /zzz t)/azzr/.
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, har Riksdags-fullmagtigen Nils Larsson från Jemtlands län hufvudsakligen anfört, hurusom, sedan den tid provinsen Jemtland var förenad med Wc ster-Norrlands län, alla sådana offentliga akter, dokumenter och handlingar samt jordeböcker, som borde bilda Jemtlands läns arkiv, funnes inblandade i och förenade med Hernösands länsarkiv. Att denna omständighet måste menligt inverka på rättsförhållandenas utredning inom Jemtlands län, särdeles hvad beträffade kamerala, ekonomiska och administrativa ärenden, syntes uppenbart, likasom det kunde med visshet antagas, att, i saknad af tillgång till sådana äldre handlingar, samt deraf härflytande bristande kännedom orri deras tillvaro, mången vigtig rättighet gått förlorad, som under andra förhållanden kunnat försvaras och fredas.
Jag hade verkligen lust att låta gästerna veta, att von Wuldt har vågat sig hit. Nej, för all del, det blefve ju en skandal. Nej, han skall arresteras såsom en vanlig äfventyrare. Om man sedan under ransakningen får reda på hans subordinationsbrott och hans rymning, så är det inte mitt fel; jag har inte varit så hämndgirig, att jag anklagat honom, utan jag tvår mina händer och låter lagen ha sin gång. (Går.) ÖFVERSTEN. SJETTE SCENEN. BEATA. KAMMARJUNKAREN. LÖJTNANTEN. (Några herrar och damer inträda efter de sednare; damerna sätta sig på divanen nära dörren, och herrarne stå komplimenterande framför.) Jag kan aldrig se mig mätt på det här lilla förtjusande kabinettet. Grefvinnan har en utmärkt smak. Jag får tacka herr Kammarjunkaren för komplimangen. Det är jag, som låtit inreda hela min brors våning. Jaså! Ja, tänkte jag inte det! Allt hvad ni gör, min fröken, förråder sig genast. Det vore horribelt! BEATA (för sig). KAMMARJUNKAREN. BEATA. KAMMARJUNKAREN (till Beata). Ja, jag menar naturligtvis det vackra ni gör. Hvad beha... BEATA (förvånad). KAMMARJUNKAREN (med en satirisk min, lifligt fortsättande). KAMMARJUNKAREN. Ty öfverallt känner man igen ert lefnadsfriska skönhetssinne. Grefvinnans smak har något för mycket af kloster. Och likväl passar hon så litet till nunna. BEATA. 179 LÖJTNANTEN. BEATA. Men hennes indragna lefnadssätt? Indragna? Hon älskar ingenting högre än nöjen. Och min stackars bror, som endast vill lefva vid sitt skrifbord, han får lof att, som en lydig, äkta man, foga sig efter sin grefvinnas önskningar. Nå, det är billigt; jag, för min del, skulle hellre aldrig vilja gifta mig på andra vilkor. Ni är för sträng, mot er sjelf, fröken Melcher. Och emot oss ungherrar.
Uti norra delen af Riket har Linberedningen och tillverkningen deraf redan stigit till en höjd, att den ej allenast tallar utan ofta öfvergår hvad Utlänningen kan prestera. Månne vi icke äfven skulle kunna komma temmeligen långt i tillverkningen af Ylletyger, om densamma lika uppmuntrades? jag an. «er det icke för omöjligt, i synnerhet uti Rikets Södra Provincer, där Får-afveln redan är bättre och Jordmån samt Climat tillåta att den ännu mer förbättras. Enär ändamålet af Riksens Ständers bemödande nu är att gifva Penningen ett mera stadgadt värde, med bibehållande af flit och Industrie hos den närande delen af Nationen, enda möjeliga medlet att upprätthålla den byggnad, hvartill grundvalen nu lägges; så är det magtpåliggande att sådant sker på ett sätt, att Statens närande lemmar icke försvagas och 446 Ben 75 April. blifva obrukbare, till vinnande af hvad nu åsyftas. Att minska Sedelstocken, då Utskylderne till Staten och Värdet af nödvändighetsvaror kommit till en viss höjd, skulle ofelbart qväfva idoghet och Näringsflit; följaktligen motverka och undergräfva den plan, man vill utföra. Verkan deraf drabbar genast den arbetande, hvars skatter och utgifter för sine nödvändige behof blifva till en början lika; men värdet af dess Arbete förringas; så att han, af brist på utkomst, nödsakas lemna en eljest kär fosterjord och söka sin bergning å annan ort. Oaktadt Riket under loppet af ett Århundrade fått vidkännas häftiga skakningar, har likväl Banquen derunder ägt bestånd. Dess tillstånd är sådant, att dess Credit vida öfverstiga dess Debet. Ehuru den icke innehar full Valuta i Guld och Silfver för dess utelöpande Sedlar, finnes dock denna Valuta uti en betydlig del af Rikets Jord, hvilken, fastän mindre rörlig, dock lemnar äfven så mycken oin icke större säkerhet. Ville Banquen indrifva sina fordringar vore realisationen genast gjord: Men följden blef derjemte att de fleste af Rikets Inbyggare gingo förlorade.
Vet du, Mary, jag tycker han är förändrad både till sinnelag och utseende.” Men herre Gud, mylady, svarade jag, icke kan man så noga begripa ett fem månaders gammalt barns sinnelag. Men en mor, ser herrn, hon tycker sig alltid känna och veta allt hvad barnet tänker och vill, till och med hvad de sjelfva icke veta. Och besynnerligt var det också, att när håret, som gått bort på hans lilla hufvud, växte till igen, så blef det sotsvart, som på den här katten jag har i knäet, och då ögonen blefvo öppna och klara igen, så voro de också svarta som tvenne stenkolsperlor, och mylady höll honom ofta framför sig och sade: ”Det är besynnerligt, ty ingen i vår slägt har sådana ögon och sådant krusigt hår.” ”Men han blir i alla fall mycket vacker, mylady,” sade jag, för att trösta henne stackars liten, men inom mig tyckte jag, att han just såg konstig ut. Och hans hy, som var hvit som snö, den blef af de förfärliga kopporna först eldröd och sedan brun, och brun är den då än i dag, det är visst och sannt. Den gamla amman lade tillsammans sina skrynkliga händer med en viss undertryckt motvilja och knep ihop läpparne, liksom för att icke låta något för hennes unga husbonde menligt uttryck komma öfver dem, men det syntes tydligt, att icke mycket af den kärlek, hon slösat på hans far, kommit honom till del. — Men sedan har han verkligen blifvit mycket vacker, säger man? — Ja, det kan väl vara. Det förstår jag mig icke på; men icke liknar han sin far och ingen annan Hawerfield heller, och jag tycker för min del, att det icke är passande för förnämt folk att vara så der mörklagda, och min tro är också, att han aldrig skulle blifvit sådan, om de hiskliga kopporna icke hade vanstält honom. — Men jag tror icke, mrs David, att någon annan skall anse honom vanstäld för närvarande, — sade jag, skrattande åt den hederliga gummans ensidiga begrepp om ett passande utseende. — Det tyckes imellertid, som om lord Astley icke i något afseende sympatiserat med sina föräldrar eller egentligen med sin far?